title: Lieta C-688/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 8. decembrī iesniedza Fővárosi Törvényszék (Ungārija) – Bayer Pharma AG/Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt., Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft.

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 8. decembrī iesniedza Fővárosi Törvényszék (Ungārija) – Bayer Pharma AG/Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt., Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft.

   (Lieta C-688/17)
   (2018/C 112/16)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Törvényszék

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Bayer Pharma AG

      Atbildētāji: Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt., Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/48/EK (2004. gada 29. aprīlis) par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu (1) 9. panta 7. punktā ietvertā vārdkopa “sniegt [..] atbilstošu kompensāciju” ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm ir jānosaka materiālo tiesību normas par pušu atbildību, kā arī kompensācijas summu un tās sniegšanas veidu, pamatojoties uz kurām dalībvalstu tiesas var likt prasītājam atlīdzināt atbildētājam kaitējumu, kas tam radies tādu pasākumu dēļ, kurus tiesa vēlāk atceļ vai kuri vēlāk zaudē spēku prasītāja rīcības vai rīcības trūkuma dēļ, vai gadījumos, ja tiesa vēlāk konstatē, ka intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpuma vai pārkāpuma draudu nav bijis?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša, vai minētās direktīvas 9. panta 7. punktam ir pretrunā dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru šajā direktīvas normā paredzētajai kompensācijai ir piemērojami dalībvalsts vispārīgi noteikumi par civiltiesisko atbildību un atlīdzību, saskaņā ar kuriem tiesa nevar noteikt prasītājam pienākumu kompensēt kaitējumu, kurš ir radies tāda pagaidu pasākuma dēļ, kas vēlāk tika atzīts par nepamatotu patenta spēkā neesamības dēļ, un kurš ir radies tāpēc, ka atbildētājs nebija rīkojies tā, kā parasti ir sagaidāms aplūkotajā situācijā, vai par kura rašanos ir atbildīgs atbildētājs šī paša iemesla dēļ, ja vien prasītājs, lūdzot noteikt pagaidu pasākumu, ir rīkojies tā, kā parasti ir sagaidāms šādā situācijā?

      (1)  OV 2004, L 157, 45. lpp.


title: Lieta C-264/16 P: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 1. februāra spriedums – Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd, Schenker International (H.K.) Ltd/Eiropas Komisija (Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — LESD 101. pants — Cenas noteikšana — Starptautiskie gaisa tranzīta pakalpojumi — Tarifu nolīgums, kas ietekmē pakalpojumu galīgo cenu)

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/4

         Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 1. februāra spriedums – Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd, Schenker International (H.K.) Ltd/Eiropas Komisija
   (Lieta C-264/16 P) (1)

   ((Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - LESD 101. pants - Cenas noteikšana - Starptautiskie gaisa tranzīta pakalpojumi - Tarifu nolīgums, kas ietekmē pakalpojumu galīgo cenu))
   (2018/C 112/05)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd, Schenker International (H.K.) Ltd (pārstāvji: F. Montag un M. Eisenbarth, Rechtsanwälte, F. Hoseinian, advokat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Dawes, H. Leupold un G. Meessen)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Apelācijas sūdzību noraidīt.

               2)

               Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd, Schenker International (H.K.) Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 243, 4.7.2016.


title: Lieta T-59/18: Prasība, kas celta 2018. gada 5. februārī – Endoceutics/EUIPO – Merck (“FEMIVIA”)

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/42

         Prasība, kas celta 2018. gada 5. februārī – Endoceutics/EUIPO – Merck (“FEMIVIA”)
   (Lieta T-59/18)
   (2018/C 112/53)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Endoceutics, Inc. (Kvebeka, Kvebeka, Kanāda) (pārstāvji: M. Wahlin, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Merck KGaA (Darmstadt, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “FEMIVIA” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 148 986

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 27. novembra lēmums lietā R 280/2017-2

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājas izdevumus EUIPO un tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā.

      Izvirzītais pamats

               —

               Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-690/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 8. decembrī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – ÖKO-Test Verlag GmbH/Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 8. decembrī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – ÖKO-Test Verlag GmbH/Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG

   (Lieta C-690/17)
   (2018/C 112/17)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: ÖKO-Test Verlag GmbH

      Atbildētāja: Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ir konstatējama prettiesiska individuālas preču zīmes izmantošana Kopienas [preču zīmes] regulas (1)/Savienības preču zīmes regulas (2) 9. panta 1. punkta otrā teikuma b) apakšpunkta vai Preču zīmju [tiesību] direktīvas (3) 5. panta 1. punkta otrā teikuma a) apakšpunkta izpratnē, ja

                           —

                           individuālā preču zīme ir piestiprināta precei, attiecībā uz kuru individuālā preču zīme nav aizsargāta;

                           —

                           trešās personas, kas darbojas tirdzniecībā, īstenota individuālās preču zīmes piestiprināšana tiek saprasta kā t.s. testa zīmogs, tātad tādējādi, ka preci ir ražojusi un laidusi tirgū trešā persona, kura nav preču zīmes īpašnieka kontrolē, taču preču zīmes īpašnieks ir pārbaudījis konkrētas šīs preces īpašības un, pamatojoties uz minēto, ir novērtējis preci ar konkrētu testa zīmogā norādītu rezultātu;

                           —

                           un individuālā preču zīme tostarp ir reģistrēta attiecībā uz “informācijas un konsultāciju nodrošināšana patērētājiem saistībā ar preču un pakalpojumu izvēli, it īpaši izmantojot testu un pārbaužu rezultātus, kā arī kvalitātes novērtējumus”?

               2)

               Ja Tiesa uz pirmo jautājumu atbildētu noliedzoši:
               Vai ir konstatējama prettiesiska izmantošana Kopienas preču zīmes regulas 9. panta 1. punkta otrā teikuma c) apakšpunkta un Preču zīmju tiesību direktīvas 5. panta 2. punkta izpratnē, ja

                           —

                           individuālā preču zīmei ir reputācija tikai kā –pirmajā jautājumā aprakstītajam – testa zīmogam un

                           —

                           trešā persona individuālo preču zīmi izmanto kā testa zīmogu?

      (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par Kopienas preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2017, L 154, 1. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/95/EK (2008. gada 22. oktobris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 2008, L 299, 25. lpp.).


title: Lieta C-25/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 16. janvārī iesniedza Okrazhen sad Blagoevgrad (Bulgārija) – Bryan Andrew Ker/Pavlo Postnov, Natalia Postnova

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 16. janvārī iesniedza Okrazhen sad Blagoevgrad (Bulgārija) – Bryan Andrew Ker/Pavlo Postnov, Natalia Postnova

   (Lieta C-25/18)
   (2018/C 112/28)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Okrazhen sad Blagoevgrad

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Bryan Andrew Ker

      Atbildētāji: Pavlo Postnov, Natalia Postnova

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai nepersonificētu tiesisku biedrību, kas izveidotas saskaņā ar likumu, pamatojoties uz tām piederošām noteiktām tiesībām uz īpašumu, lēmumi, kuri ir pieņemti ar to biedru vairākumu, taču kuri ir saistoši visiem, arī tiem, kas nav balsojuši, ir uzskatāmi par “līgumiska pienākuma” pamatu, lai noteiktu starptautisko jurisdikciju saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (1) 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu?

               2)

               Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts noliedzoši: vai šādiem lēmumiem ir jāpiemēro Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 593/2008 (2) (2008. gada 17. jūnijs) par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I), noteikumi par līgumsaistībām piemērojamo tiesību noteikšanu?

               3)

               Gadījumā, ja uz pirmo un otro jautājumu tiek atbildēts noliedzoši: vai šādiem lēmumiem ir jāpiemēro Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 864/2007 (3) (2007. gada 11. jūlijs) par tiesību aktiem, kas piemērojami ārpuslīgumiskām saistībām (Roma II), tiesību normas, un kurš no regulā minētajiem ārpuslīgumiskajiem prasījumu pamatiem ir piemērojams šajā gadījumā?

               4)

               Gadījumā, ja uz pirmo vai otro jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši: vai nepersonificētu biedrību lēmumi par izdevumiem saistībā ar ēkas uzturēšanu ir jāuzskata par “pakalpojumu sniegšanas līgumu” Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 593/2008 (2008. gada 17. jūnijs) par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I), 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē vai par lēmumiem par “lietu tiesībām” vai “nomu vai īri” šīs regulas 4. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2012, L 351, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 593/2008 (2008. gada 17. jūnijs), par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I) (OV 2008, L 177, 6. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 864/2007 (2007. gada 11. jūlijs) par tiesību aktiem, kas piemērojami ārpuslīgumiskām saistībām (Roma II) (OV 2007, L 199, 40. lpp.).


title: Lieta C-691/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 11. decembrī iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – PORR Építési Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 11. decembrī iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – PORR Építési Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

   (Lieta C-691/17)
   (2018/C 112/18)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: PORR Építési Kft.

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvā 2006/112/EK (1) noteiktais, konkrēti samērīguma, nodokļu neitralitātes un efektivitātes principi, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāda prakse, ka – lemjot par nodokļa aprēķinu apstākļos, kad nav izvairīšanās no nodokļu maksāšanas – tiesības uz nodokļa atskaitīšanu, kuras ir izmantojamas, pamatojoties uz atbilstoši parastajai taksācijas kārtībai izdotu PVN rēķinu, dalībvalsts nodokļu iestāde liedz tāpēc, ka attiecīgā darījuma rēķins esot bijis jānoformē atbilstoši apgrieztās maksāšanas kārtībai, taču pirms šā tiesību uz nodokļa atskaitīšanu atteikuma nenodrošinājusi, ka tiek

                           —

                           izvērtēts, vai rēķina izsniedzējs spēj atmaksāt rēķina saņēmējam kļūdaini samaksātā PVN summu, un

                           —

                           izvērtēts, vai rēķina izsniedzējs var likumīgi (valsts tiesiskā regulējuma ietvaros) šo rēķinu labot, tādējādi panākot, lai nodokļu iestāde atmaksā nodokli, ko tas samaksājis kļūdaini?

               2)

               Vai Direktīvā 2006/112/EK noteiktais, konkrēti samērīguma, nodokļu neitralitātes un efektivitātes principi, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāda prakse, ka – lemjot par nodokļa aprēķinu – tiesības uz nodokļa atskaitīšanu, kuras ir izmantojamas, pamatojoties uz atbilstoši parastajai taksācijas kārtībai izdotu PVN rēķinu, dalībvalsts nodokļu iestāde liedz tāpēc, ka attiecīgā darījuma rēķins esot bijis jānoformē atbilstoši apgrieztās maksāšanas kārtībai, taču – lemjot par nodokļa aprēķinu – nenosaka, ka kļūdaini samaksātais nodoklis ir jāatmaksā rēķina saņēmējam, lai arī rēķina izsniedzējs valsts budžetā ir samaksājis rēķinos norādīto PVN summu?

      (1)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-67/18: Prasība, kas celta 2018. gada 5. februārī – Probelte/Komisija

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/42

         Prasība, kas celta 2018. gada 5. februārī – Probelte/Komisija
   (Lieta T-67/18)
   (2018/C 112/54)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Probelte, SA (Murcia, Spānija) (pārstāvji: C. Mereu un S. Saez Moreno, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2017/2065 (2017. gada 13. novembris), ar ko apliecina Īstenošanas regulā (ES) Nr. 540/2011 noteiktos darbīgās vielas 8-hidroksihinolīna apstiprināšanas nosacījumus un attiecībā uz darbīgās vielas 8-hidroksihinolīna iekļaušanu aizstājamo vielu sarakstā groza Īstenošanas regulu (ES) 2015/408 (1) (“apstrīdētais lēmums), un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja uzskata, ka atbildētāja, pieņemot apstrīdēto lēmumu, ar kuru tika noraidīts prasītājas lūgumus grozīt darbīgās vielas 8-hidroksihinolīna apstiprināšanas nosacījumus un šī viela tika iekļauta aizstājamo vielu sarakstā, esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvību un tiesisko paļāvību.
   Jo īpaši, prasītāja lūdz atcelt apstrīdēto lēmumu šādu iemeslu dēļ.

               1.

               Atteikums apmierināt prasītājas lūgumu grozīt darbīgās vielas 8-hidroksihinolīna apstiprināšanas nosacījumus atbilstoši Īstenošanas regulai (ES) Nr. 540/2011 (2).

                           —

                           Tiesības uz aizstāvību – atbildētāja neesot salīdzinošā veidā izpētījusi jaunos datus, kurus prasītājai tieši esot bijis atļauts iesniegt 8-hidroksihinolīna grozīšanas procedūras ietvaros saskaņā ar Regulu Nr. 1107/2009 (3). Šādi rīkojoties atbildētāja esot liegusi prasītājai īstenot savas tiesības lietderīgi un efektīvi sniegt savu viedokli. Tāpat arī atbildētāja esot iekļāvusi 8-hidroksihinolīna aizstājamo vielu sarakstā, neievērojot prasītājas jauno pārbaužu datus.

                           —

                           Tiesiskā paļāvība – atbildētāja neesot salīdzinošā veidā izpētījusi jaunos datus, kurus prasītājai tieši esot bijis atļauts iesniegt 8-hidroksihinolīna grozīšanas procedūras ietvaros saskaņā ar Regulu Nr. 1107/2009, lai gan tā esot tieši informējusi prasītāju, ka tas tikšot darīts. Tādējādi atbildētāja esot pārkāpusi prasītājas tiesisko paļāvību, ka tās jaunos datus salīdzinošā veidā izpēta visas dalībvalstis.

                           —

                           Acīmredzama kļūda vērtējumā. No zinātniskā viedokļa neesot šaubu, ka datu apjoms nav pietiekams, tāpēc prasītājas iesniegtie dati esot varējuši aizpildīt robu klasifikācijā. Atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, neņemot vērā visas jaunākās zinātnes un tehnikas atziņas par 8-hidroksihinolīna vielu.

               2.

               Īstenošanas regulas (ES) 2015/408 (4) grozīšana attiecībā uz vielas iekļaušanu aizstājamo vielu sarakstā.

                           —

                           Tiesības uz aizstāvību, tiesisko paļāvību un acīmredzama kļūda – Regulas Nr. 1107/2009 II pielikuma 4. punktā noteikto prasību, kādā vielu apstiprina kā aizstājamu vielu, neievērošana un nepiemērošana – atbildētāja neesot veikusi iedarbības izvērtējumu, lai konstatētu, vai uz vielu attiecas II pielikuma 4. punktā noteiktais izņēmums. Šādi rīkojoties, atbildētāja esot pārkāpusi attiecīgos Regulas Nr. 1107/2009 noteikumus, kā arī prasītājas tiesības uz aizstāvību/tiesisko paļāvību. Turklāt atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

      (1)  OV 2017, L 295, 40. lpp.

      (2)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 540/2011 (2011. gada 25. maijs), ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 attiecībā uz darbīgo vielu sarakstu (OV 2011, L 153, 1. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1107/2009 (2009. gada 21. oktobris) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (OV 2009, L 309, 1. lpp.).

      (4)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2015/408 (2015. gada 11. marts) par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1107/2009 attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū 80. panta 7. punkta īstenošanu un aizstājamo vielu saraksta izveidošanu (OV 2015, L 67, 18. lpp.).


title: Lieta C-271/16 P: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 1. februāra spriedums – Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd/Eiropas Komisija (Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — LESD 101. pants — Cenas noteikšana — Starptautiskie gaisa tranzīta pakalpojumi — Tarifu nolīgums, kas ietekmē pakalpojumu galīgo cenu)

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/4

         Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 1. februāra spriedums – Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd/Eiropas Komisija
   (Lieta C-271/16 P) (1)

   ((Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - LESD 101. pants - Cenas noteikšana - Starptautiskie gaisa tranzīta pakalpojumi - Tarifu nolīgums, kas ietekmē pakalpojumu galīgo cenu))
   (2018/C 112/06)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG un Panalpina China Ltd (pārstāvji: S. Mobley, A. Stratakis un A. Gamble, solicitors)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: V. Bottka, G. Meessen un P. J. O. Van Nuffel)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Apelācijas sūdzību noraidīt.

               2)

               Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG un Panalpina China Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 243, 4.7.2016.


title: Lieta T-68/18: Prasība, kas celta 2018. gada 7. februārī – Fränkischer Weinbauverband/EUIPO (Pudeles forma)

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/44

         Prasība, kas celta 2018. gada 7. februārī – Fränkischer Weinbauverband/EUIPO (Pudeles forma)
   (Lieta T-68/18)
   (2018/C 112/55)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fränkischer Weinbauverband eV. (Vircburga, Vācija) (pārstāvji: L. Petri un M. Gilch, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme (Pudeles forma) – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 431 281

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 4. decembra lēmums lietā R 413/2017-4

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-33/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 18. janvārī iesniedza Cour du travail de Liège (Beļģija) – V/Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, Securex Integrity ASBL

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 18. janvārī iesniedza Cour du travail de Liège (Beļģija) – V/Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, Securex Integrity ASBL

   (Lieta C-33/18)
   (2018/C 112/29)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour du travail de Liège

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: V

      Atbildētāji: Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, Securex Integrity ASBL

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (1) 87. panta 8. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai persona – kura pirms 2010. gada 1. maija bija uzsākusi gan algotu darbu Luksemburgas Lielhercogistē, gan darbību pašnodarbinātas personas statusā Beļģijā – būtu pakļauta piemērojamajiem tiesību aktiem saskaņā ar Regulu Nr. 883/2004, tai ir jāiesniedz skaidrs pieteikums par to pat tad, ja līdz 2010. gada 1. maijam viņa nebija piesaistīta Beļģijas sociālā nodrošinājuma sistēmai un Beļģijas tiesību aktiem pašnodarbinātu personu sociālā nodrošinājuma jomā ir pakļauta tikai ar atpakaļejošu spēku pēc tam, kad beidzās trīs mēnešu termiņš, kas bija sācies 2010. gada 1. maijā?

               2)

               Vai – gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši – Regulas Nr. 883/2004 87. panta 8. punktā minētais pieteikums, kas iesniegts iepriekš aprakstītajos apstākļos, padara piemērojamus saskaņā ar Regulu Nr. 883/2004 kompetentās valsts tiesību aktus ar atpakaļejošu spēku kopš 2010. gada 1. maija?

      (1)  OV 2004, L 166, 1. lpp.


title: Lieta C-697/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 11. decembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA)

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 11. decembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA)

   (Lieta C-697/17)
   (2018/C 112/19)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Telecom Italia SpA

      Atbildētājas: Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA)

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 2014/24/ES (1) 28. panta 2. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tas paredz, ka priekšatlasē atlasītiem subjektiem un subjektiem, kuri iesniedz piedāvājumus slēgtā procedūrā, ir jābūt juridiski un ekonomiski pilnībā identiskiem, un vai, konkrētāk, šī tiesību norma ir jāinterpretē tādējādi, ka tā aizliedz līgumu, kas noslēgts starp holdingiem, kuri kontrolē divus priekšatlasē atlasītos subjektus laikposmā starp priekšatlasi un piedāvājumu iesniegšanu, ja: a) šī līguma priekšmets un (tostarp) sekas ir viena no priekšatlasē atlasītiem uzņēmumiem apvienošana, pievienojot to citam uzņēmumam (turklāt darījumu ir atļāvusi Eiropas Komisija); b) apvienošanās darījuma sekas iestājās pēc tam, kad pārņemošais uzņēmums ir iesniedzis piedāvājumu (šī iemesla dēļ piedāvājuma iesniegšanas brīdī tā sastāvs nav mainījies, salīdzinot ar sastāvu priekšatlases laikā); c) vēlāk pievienotais uzņēmums (kura sastāvs nebija mainījies piedāvājumu iesniegšanas termiņa beigu dienā) tomēr ir nolēmis nepiedalīties slēgtajā procedūrā, visticamāk, īstenojot līguma programmu, kas ir noteikta līgumā starp holdingiem?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV L 94, 65. lpp.).


title: Lieta T-69/18: Prasība, celta 2018. gada 5. februārī – Verband Deutscher Alten und Behindertenhilfe un CarePool Hannover/Komisija

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/44

         Prasība, celta 2018. gada 5. februārī – Verband Deutscher Alten und Behindertenhilfe un CarePool Hannover/Komisija
   (Lieta T-69/18)
   (2018/C 112/56)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Verband Deutscher Alten- und Behindertenhilfe, Landesverband Niedersachsen/Bremen und Hamburg/Schleswig-Holstein eV (Hanovere, Vācija) un CarePool Hannover GmbH (Hanovere) (pārstāvis: T. Unger, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāji lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 23. novembra Lēmumu C(2017) 7686 final par valsts atbalstu SA.42268 (2017/E) – Vācijas valsts atbalsts labklājības uzdevumu veicināšanai un SA.42877 (2017/E) – Deutschland CarePool Hannover GmbH, kā arī

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: procesuālo tiesību pārkāpums
               Procedūras noteikumu pārkāpums LESD 263. panta otrās daļas izpratnē izrietot no tā, ka atbildētāja esot nolēmusi, lai gan tai bija nopietnas grūtības novērtēt faktisko un tiesisko stāvokli, nesākt formālo pārbaudes procedūru. It īpaši ilgums, atbildētājas pamatojuma kvalitāte un tās rīcība strīdīgās valsts atbalsta uzraudzības procedūras laikā apstiprinot šīs nopietnās grūtības, novērtējot jautājumu par formālās pārbaudes procedūras sākšanu.

               2.

               Otrais pamats: LESD 296. panta otrajā daļā paredzētā pamatošanas pienākuma neievērošana
               Vēl viens procedūras noteikumu pārkāpums izrietot no tā, ka apstrīdētais lēmums esot nepietiekami pamatots un līdz ar to neatbilstot LESD 296. panta otrās daļas prasībām.

               3.

               Trešais pamats: LESD 107. un 108. panta pārkāpums
               Tāpat arī esot pārkāpts LESD 107. un 108. pants, jo atbildētāja nepareizi esot pieņēmusi, ka runa ir par esošu pasākumu. Strīdīgais finansējums esot jauni pasākumi, kas atbilstot valsts atbalsta nosacījumiem.


title: Lieta T-759/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 23. janvāra rīkojums – Campailla/Eiropas Savienība (Prasība par zaudējumu atlīdzību — Institucionālās tiesības — Eiropas Savienības atbildība — Vispārējās tiesas un Tiesas pieņemti nolēmumi — Prasība, ko Vispārējā tiesa noraidījusi kā nepieņemamu — Apelācijas sūdzība, kas noraidīta kā nepieņemama pārstāvības neesamības dēļ — Acīmredzami nepieņemama prasība)

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/31

         Vispārējās tiesas 2018. gada 23. janvāra rīkojums – Campailla/Eiropas Savienība
   (Lieta T-759/16) (1)

   ((Prasība par zaudējumu atlīdzību - Institucionālās tiesības - Eiropas Savienības atbildība - Vispārējās tiesas un Tiesas pieņemti nolēmumi - Prasība, ko Vispārējā tiesa noraidījusi kā nepieņemamu - Apelācijas sūdzība, kas noraidīta kā nepieņemama pārstāvības neesamības dēļ - Acīmredzami nepieņemama prasība))
   (2018/C 112/40)
   Tiesvedības valoda: franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Massimo Campailla (Holtz, Luksemburga) (pārstāvis: F. Rollinger, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienība, kuru pārstāv Eiropas Savienības Tiesa (pārstāvji: sākotnēji J. Inghelram un L. Tonini Alabiso, vēlāk J. Inghelram un V. Hanley-Emilsson, pārstāvji)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājam esot radies 2011. gada 6. oktobra rīkojuma Campailla/Komisija (C-265/11 P, nav publicēts, EU:C:2011:644) dēļ.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Massimo Campailla sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības, kuru pārstāv Eiropas Savienības Tiesa, tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 78, 13.3.2017.


title: Lieta C-43/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 24. janvārī iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – Compagnie d'entreprises CFE SA/Région de Bruxelles-Capitale

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 24. janvārī iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – Compagnie d'entreprises CFE SA/Région de Bruxelles-Capitale

   (Lieta C-43/18)
   (2018/C 112/31)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Compagnie d'entreprises CFE SA

      Atbildētājs: Région de Bruxelles-Capitale

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai rīkojums, ar kuru dalībvalsts iestāde nosaka īpaši aizsargājamu dabas teritoriju saskaņā ar Direktīvu 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (1), kas ietver aizsardzības mērķus un vispārējus preventīvus normatīva rakstura pasākumus, ir plāns vai programma atbilstoši [Eiropas Parlamenta un Padomes] Direktīvai 2001/42/EK [(2001. gada 27. jūnijs)] par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (2)?

               2)

               Precīzāk, vai uz šādu rīkojumu attiecas 3. panta 4. punkts kā uz plānu vai programmu, kurā noteikti pamatprincipi to projektu turpmākās attīstības saskaņošanai, un tādējādi, ievērojot 5. punktu, dalībvalstīm ir jānosaka, vai [rīkojumam] var būt būtiska ietekme uz vidi?

               3)

               Vai Direktīvas 2001/42/EK par noteiktu [plānu un programmu] ietekmes uz vidi novērtējumu 3. panta 2. punkta b) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka uz šo rīkojumu par noteikšanu neattiecas tās 3. panta 4. punkts?”;

      (1)  OV L 206, 7. lpp.

      (2)  OV L 197, 30 lpp.


title: Lieta C-625/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. novembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. novembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG

   (Lieta C-625/17)
   (2018/C 112/08)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG

      Atbildētāja: Finanzamt Feldkirch

      Prejudiciālais jautājums

   Vai tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram ir jāmaksā nodeva no kredītiestāžu kopējās bilances, ir pretrunā pakalpojumu sniegšanas brīvībai saskaņā ar LESD 56. un nākamajiem pantiem un/vai kapitāla un maksājumu aprites brīvībai saskaņā ar LESD 63. pantu, ja kredītiestādei ar juridisko adresi Austrijā par bankas darījumiem ar klientiem pārējā Eiropas Savienībā ir jāmaksā nodeva, savukārt tas neattiecas uz kredītiestādi ar juridisko adresi Austrijā, kas šādus darījumus veic kā kredītiestāžu grupas galvenā kredītiestāde, izmantojot tādu grupā ietilpstošu kredītiestādi ar juridisko adresi pārējā Eiropas Savienībā, kuras bilance, ņemot vērā tās piederību grupai, ir jākonsolidē ar tās kredītiestādes bilanci, kas darbojas kā galvenā grupas kredītiestāde, jo nodeva ir jāmaksā no nekonsolidētās (grupas konsolidētajā bilancē vērā neņemtās) kopējās bilances?


title: Lieta C-702/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 14. decembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Unareti SpA/Ministero dello Sviluppo Economico e a.

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 14. decembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Unareti SpA/Ministero dello Sviluppo Economico e a.

   (Lieta C-702/17)
   (2018/C 112/20)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Unareti SpA

      Atbildētāji: Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per gli Affari Regionali, Autorità Garante per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico – Sede di Milano, Presidenza del Consiglio dei Ministri – Conferenza Stato Regioni ed Unificata, Ministero per gli affari regionali, Dipartimento per gli affari regionali e le autonomie un Conferenza Unificata Stato Regioni e Enti Locali

      Prejudiciālais jautājums

   It īpaši Tiesai tiek lūgts noteikt, vai minētajiem principiem un tiesību normām ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā iepriekš aprakstītais, kurā ir paredzēts ar atpakaļejošu spēku piemērot kritērijus kompensāciju, kas pienākas bijušajiem koncesionāriem, apjoma noteikšanai, ietekmējot agrāk izveidotās līgumiskās attiecības, vai tomēr šādu piemērošanu, ņemot vērā arī samērīguma principu, attaisno vajadzība aizsargāt citas – Eiropas mēroga – sabiedriskās intereses, kuras ir saistītas ar vajadzību ļaut labāk aizsargāt atsauces tirgus konkurences struktūru, kā arī vienlaikus labāk aizsargāt pakalpojuma saņēmējus, kas netieši varētu ciest kaitējumu no sekām, kuras rada apstāklis, ka varētu tikt palielinātas bijušajiem koncesionāriem pienākošās summas.


title: Lieta T-265/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 1. februāra rīkojums – ExpressVPN/EUIPO (“EXPRESSVPN”) (Eiropas Savienības preču zīme — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Grafiska preču zīme “EXPRESSVPN” — Absolūts atteikuma pamats — Prasība grozīt lēmumu — Vienīgais prasījums — Nepieņemamība)

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/32

         Vispārējās tiesas 2018. gada 1. februāra rīkojums – ExpressVPN/EUIPO (“EXPRESSVPN”)
   (Lieta T-265/17) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Grafiska preču zīme “EXPRESSVPN” - Absolūts atteikuma pamats - Prasība grozīt lēmumu - Vienīgais prasījums - Nepieņemamība))
   (2018/C 112/41)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ExpressVPN Ltd (Glen Vine, Menas sala) (pārstāvis: A. Muir Wood, barrister)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Ivanauskas)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 16. februāra lēmumu lietā R 1352/2016-5 saistībā ar grafiskas preču zīmes “EXPRESSVPN” starptautisku reģistrāciju, kuru attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1265562.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               ExpressVPN Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 202, 26.6.2017.


title: Lieta C-51/18: Prasība, kas celta 2018. gada 29. janvārī – Eiropas Komisija/Austrijas Republika

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/25

         Prasība, kas celta 2018. gada 29. janvārī – Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-51/18)
   (2018/C 112/32)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: N. Gossement un B.-R. Killmann)

      Atbildētāja: Austrijas Republika

      Prasītājas prasījumi

   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1.

               atzīt, ka, uzliekot pievienotās vērtības nodokli par autoratlīdzību, kas samaksāta mākslas oriģināldarba autoram saskaņā ar tālākpārdošanas tiesībām, Austrijas Republika nav izpildījusi PVN direktīvas 2. pantā paredzētos pienākumus;

               2.

               piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus:
   Austrija apliek ar pievienotās vērtības nodokli autoratlīdzību, kas samaksāta mākslas oriģināldarba autoram saskaņā ar tālākpārdošanas tiesībām, kas tika ieviestas Austrijā, transponējot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/84/EK (2001. gada 27. septembris) par tālākpārdošanas tiesībām par labu mākslas oriģināldarba autoram (1). To darot, Austrija ir pārkāpusi PVN direktīvas 2. pantu.
   Tālākpārdošanas tiesību kontekstā starp autoru un pusi, kurai ir jāmaksā, nav pakalpojumu apmaiņas attiecību. Autoratlīdzība, kas jāizmaksā autoram saskaņā ar tālākpārdošanas tiesībām, izriet no likuma, un tā ir veidota tā, ka pārdevējam vai jebkuram citam, kas piedalās tālākpārdošanā, ir jāmaksā autoram atlīdzība, un autoram nav pienākuma veikt jebkāda veida pakalpojumus šajā sakarā. Autora pakalpojums šajā ziņā jau ir ticis sniegts pirms tālākpārdošanas, kad autors savus oriģināldarbus pirmo reizi laida tirgū.
   Līdz ar to autoram atbilstoši tālākpārdošanas tiesībām izmaksājamā atlīdzība nav uzskatāma par atlīdzību par autora sniegtajiem pakalpojumiem, bet gan ir balstīta vienīgi uz cenu, kas iegūta tālākpārdošanā un kuras apmēru autors nevar ietekmēt. Autoram ir tiesības uz atlīdzību, nesniedzot jebkādu pakalpojumu, neatkarīgi no tā, vai tā būtu darbība vai bezdarbība, un vai viņš to spēj vai vispār nespēj realizēt. Līdz ar to atlīdzība atbilstoši tālākpārdošanas tiesībām nevar tikt uzskatīta par atlīdzību par preču piegādi vai pakalpojumu sniegšanu PVN direktīvas 2. panta izpratnē.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/84/EK (2001. gada 27. septembris) par tālākpārdošanas tiesībām par labu mākslas oriģināldarba autoram (OV 2001 L 272, 32. lpp.).


title: Lieta T-14/18: Prasība, kas celta 2018. gada 16. janvārī – Grieķijas Republika/Eiropas Komisija

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/32

         Prasība, kas celta 2018. gada 16. janvārī – Grieķijas Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta T-14/18)
   (2018/C 112/42)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou un E. Chroni)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to no Eiropas Savienības finansējuma ir izslēgti noteikti Grieķijas Republikas izdevumi tiešā atbalsta jomā 2014. pieprasījuma gadā, kas veido 5 % no kopējiem izdevumiem atbalstam ganībām, kura bruto summa ir 18 583 893,42 EUR (neto summa ir 12 482 555,68 EUR);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt Grieķijas Republikas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmajā pamatā tiek apgalvots, ka strīdīgā finanšu korekcija 5 % apmērā attiecībā uz platībatkarīgo atbalstu par ganībām ir piemērota bez pamatojuma, balstīta uz kļūdu faktos un ar to tiek pārkāpts samērīguma princips.

               2.

               Otrajā pamatā tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 1290/2005 (2005. gada 21. jūnijs) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV 2005, L 209, 1. lpp.) 31. panta 1. un 2. punkts un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1306/2013 (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību [..] (OV 2013, L 347, 549. lpp.) 53. panta 2. un 3. punkts, lasot tos kopā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 (2014. gada 11. marts), ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 attiecībā uz maksājumu aģentūrām un citām iestādēm, finanšu pārvaldību, grāmatojumu noskaidrošanu, nodrošinājumu un euro izmantošanu (OV 2014, L 25, 18. lpp.) 12. panta 1.–6. un 8. punkta noteikumiem, kā arī dokumentā VI533097 un Komisijas 2015. gada 8. jūnija Lēmumā C(2015) 3675 final noteiktās vadlīnijas. Grieķijas Republika turklāt apgalvo neatļautu divkāršas korekcijas kumulēšanu viena un tā paša pamata dēļ, kā arī samērīguma principa pārkāpumu.


title: Lieta C-709/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 18. decembrī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2017. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-435/15 Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd/Eiropas Komisija

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/16

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 18. decembrī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2017. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-435/15 Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd/Eiropas Komisija
   (Lieta C-709/17 P)
   (2018/C 112/21)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieces

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J.-F. Brakeland, A. Demeneix, M. França)

      Otra lietas dalībniece: Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd, European Bicycle Manufacturers Association

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2017. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-435/15 Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd/Komisija, noraidīt pirmajā instancē celto prasību un piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;
               vai, pakārtoti,

               —

               nodot lietu atpakaļ izskatīšanā Vispārējai tiesai un atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pirmajā un apelācijas instancē pieņemšanu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisijas iesniegtā apelācijas sūdzība ir par Vispārējās tiesas 2017. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-435/15. Šajā spriedumā Vispārējā tiesa, ciktāl tas attiecas uz Kolachi Raj, atcēla Komisijas Īstenošanas Regulu (ES) 2015/776 (1) (2015. gada 18. maijs), ar ko galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 502/2013 noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēdu importam, attiecina uz tādu velosipēdu importu, kas nosūtīti no Kambodžas, Pakistānas un Filipīnām, neatkarīgi no tā, vai šiem velosipēdiem ir deklarēta Kambodžas, Pakistānas un Filipīnu izcelsme.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam Komisija ir izvirzījusi vienu apelācijas pamatu.
   Komisija uzskata, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini interpretējusi antidempinga pamatregulas 13. panta 2. punkta b) apakšpunktu. Pirmkārt, pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa ir kļūdaini piemērojusi izcelsmes noteikumus, piemērodama Pamatregulas 13. pantu un interpretēdama tās 13. panta 2. punkta b) apakšpunktā ietverto jēdzienu “no”. Otrkārt, Vispārējā tiesa ir kļūdaini ierobežojusi pierādījumus, kurus Komisija var izmantot, lai pierādītu ka daļas ir “no” valsts, kam piemēro antidempinga pasākumus. Komisija uzskata, ka Vispārējās tiesas izvēlētā interpretācija neatbilst Pamatregulas 13. panta tekstam, kontekstam un mērķim, ne arī Tiesas judikatūrai attiecībā uz pretapiešanas pasākumiem.

      (1)  OV 2015, L 122, 4. lpp.


title: Lieta T-71/18: Prasība, kas celta 2018. gada 8. februārī – Itālija/Komisija

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/45

         Prasība, kas celta 2018. gada 8. februārī – Itālija/Komisija
   (Lieta T-71/18)
   (2018/C 112/58)
   Tiesvedības valoda: itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji: G. Palmieri, pārstāvis, un P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AD/339/17 – Administratori (AD 7) šādās jomās: 1. Finanšu ekonomika, 2. Makroekonomika, kurš publicēts 2017. gada 16. novembra Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, Nr. 386 A.

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots LESD 263., 264. un 266. panta pārkāpums, jo Komisija nav ņēmusi vērā Tiesas spriedumu lietā C-566/10 P un Vispārējās tiesas spriedumu apvienotajās lietās T-124/13 un T-191/13, ar kuriem par prettiesiskiem bija atzīti paziņojumi par konkursu, kuros kā valodas, kuras Savienības atklāto konkursu kandidāti var norādīt kā otro valodu, ir noteiktas vienīgi angļu, franču un vācu valoda.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots LESD 342. panta un Regulas (EEK) Nr. 1/58, ar ko nosaka Eiropas Ekonomikas kopienā lietojamās valodas (OV 17, 6.10.1958., 385. lpp.). 1. un 6. panta pārkāpums.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots EKL 12. panta, tagad LESD 18. pants, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 22. panta, LES 6. panta 3. punkta, Civildienesta noteikumu III pielikuma 1. panta 2. punkta un 3. panta, Regulas Nr. 1/58 1. un 6. panta un Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. un 6. punkta, 27. panta 2. punkta un 28. panta f) punkta pārkāpums, jo ar iepriekš minētajiem noteikumiem ir aizliegts, ka attiecībā uz Eiropas Savienības pilsoņiem un pašiem iestāžu ierēdņiem tiek noteikti valodu ierobežojumi, kuri vispārīgi un objektīvi nav paredzēti iestāžu reglamentos, kā norādīts Regulas Nr. 1/58 6. pantā, un kuri līdz šim nav pieņemti, kā arī ir aizliegts noteikt šādus ierobežojumus, ja vien to nepamato īpašas un pamatotas dienesta intereses.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots LES 6. panta 3. punkta pārkāpums, ciktāl tajā ir noteikts tiesiskās paļāvības aizsardzības princips kā pamattiesība, kura izriet no dalībvalstīm kopīgajām konstitucionālajām tradīcijām.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvota pilnvaru sagrozīšana un materiālo tiesību normu attiecībā uz paziņojumu par konkursiem raksturu un mērķi pārkāpums šajā lietā, jo Komisija, preventīvi un vispārīgi nosakot vienīgi trīs valodas, kuras ir pieļaujamas kā otrā valoda, faktiski pirms paziņojuma un pieņemšanas nosacījumu posma iepriekš ir pārbaudījusi kandidātu valodu zināšanas, kas bija jāveic konkursa laikā. Tādējādi valodu zināšanas ir noteicošās salīdzinājumā ar profesionālajām zināšanām.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots LESD 18. panta un 24. panta 4. punkta, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 22. panta, Regulas Nr. 1/58 2. panta un Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. un 6. punkta pārkāpums, jo, paredzot, ka dalības pieteikumi noteikti ir jāiesniedz angļu, franču vai vācu valodā un ka vienā no šīm valodām EPSO nosūta kandidātiem paziņojumus par konkursa norisi, ir pārkāptas Eiropas Savienības pilsoņu tiesības sazināties ar iestādēm savā dzimtajā valodā un turpinās diskriminācija pret ikvienu pilsoni, kuram nav padziļinātas kādas šīs valodas zināšanas.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1/58 1. un 6. panta un Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. un 6. punkta un 28. panta f) punkta, Civildienesta noteikumu III pielikuma 1. panta 1. punkta f) apakšpunkta un LESD 296. panta 2. punkta (pamatojuma nenorādīšana), kā arī samērīguma principa pārkāpums un faktu sagrozīšana.

         Šajā ziņā tiek norādīts, ka Komisijas pamatojums sagroza faktus, jo nav tā, ka attiecīgās trīs valodas ir iestādēs dokumentu tulkošanā visbiežāk izmantotās valodas; tas ir arī nesamērīgs pamattiesības netikt pakļautam diskriminācijai, pamatojoties uz valodu, ierobežojums. Katrā ziņā pastāv mazāk ierobežojošas sistēmas, lai nodrošinātu ātrāku tulkošanu iestādēs.


title: Lieta T-19/18: Prasība, kas celta 2018. gada 19. janvārī – Lietuvas Republika/Eiropas Komisija

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/33

         Prasība, kas celta 2018. gada 19. janvārī – Lietuvas Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta T-19/18)
   (2018/C 112/43)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lietuvas Republika (pārstāvji: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė, R. Dzikovič, G. Taluntytė, V. Vasiliauskienė, M. Palionis un A. Dapkuvienė)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

               1.

               Atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2017/2014 (2017. gada 8. novembris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl ar šo lēmumu Lietuvai piemērota finanšu korekcija 9 745 705,88 EUR apmērā par izdevumiem, kas saistīti ar finansējumu no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai.

               2.

               Atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2017/2014 (2017. gada 8. novembris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl ar šo lēmumu Lietuvai piemērota finanšu korekcija 546 351,91 EUR apmērā par izdevumiem, kas saistīti ar finansējumu no Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai.

               3.

               Piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus.

               I.

               Piemērojot korekciju 9 745 705,88 EUR apmērā par nepilnībām galvenajās kontrolēs, Eiropas Komisija (turpmāk tekstā – “Komisija”) esot pārkāpusi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. panta 2. punktu, jo, lemjot par neatbilstības nopietnību, pārkāpumu būtību un Eiropas Savienībai nodarīto finansiālo kaitējumu un:

                           1.

                           pamatojoties uz nepareizu Regulas (ES) Nr. 65/2011 24. panta 1. punkta un 2. punkta a) apakšpunkta interpretāciju, tā nepareizi esot konstatējusi, ka Lietuvā veiktie vērtējumi par pieteicēju atbilstīgumu ir nepietiekami, jo:

                                       1.1.

                                       Lietuvas iestāžu veiktās pārbaudes par uzņēmuma saistību un saistīto uzņēmumu vai partneruzņēmumu ārvalstīs neesot bijušas pilnīgas, lai apstiprinātu pieteicējai maza vai vidēja uzņēmuma statusu;

                                       1.2.

                                       Lietuvā par riskantiem atzītu projektu uzraudzība, pamatojoties uz aizdomām par mākslīgiem nosacījumiem, neesot efektīva;

                           2.

                           pamatojoties uz nepareizu Regulas (ES) Nr. 65/2011 24. panta 2. punkta d) apakšpunkta interpretāciju, tā nepareizi esot konstatējusi, ka Lietuvā veikto pārbaužu par izmaksu pamatotību kvalitāte bijusi nepietiekama;

                           3.

                           pamatojoties uz nepareizu Regulas (ES) Nr. 65/2011 26. panta 1. punkta d) apakšpunkta un 2. punkta interpretāciju, tā nepareizi esot konstatējusi, ka Lietuvā piemērotā pārbaužu uz vietas sistēma ir nepietiekama;

                           4.

                           pamatojoties uz nepareizu Regulas (ES) Nr. 65/2011 24. panta 2. punkta a) apakšpunkta interpretāciju, tā nepareizi konstatējusi, ka preces, kas iegādātas vienā no pārbaudītajiem projektiem, galvenokārt tikušas izmantotas citiem, nevis projektā minētajiem mērķiem.

               II.

               Piemērojot korekciju 546 351,91 EUR apmērā par nepilnībām galvenajās un papildu kontrolēs, Komisija esot pārkāpusi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. panta 2. punktu, jo, lemjot par neatbilstības nopietnību, pārkāpumu būtību un Eiropas Savienībai nodarīto finansiālo kaitējumu:

                           1.

                           tā neesot ņēmusi vērā Lietuvas Republikas kompetento iestāžu veiktos aprēķinus attiecībā uz 2014. pieprasījuma gadu par Eiropas Savienībai nodarīto finansiālo kaitējumu, kas ir saistīts ar tādu atkāpi no sodu sistēmas, kura attiecas uz pārkāpumiem saistībā ar dzīvnieku identifikāciju un reģistrāciju un kura nav paredzēta attiecīgajos Savienības tiesību aktos;

                           2.

                           tā neesot ņēmusi vērā Lietuvas Republikas kompetento iestāžu veiktos aprēķinus attiecībā uz 2014. pieprasījuma gadu par Eiropas Savienībai nodarīto finansiālo kaitējumu, kas ir saistīts ar pārāk iecietīgu vērtējumu par dzīvnieku identifikācijas un reģistrācijas prasību neievērošanu;

                           3.

                           tā, pamatojoties arī uz nepareizu Regulas (EK) Nr. 1122/2009 51. panta 1. punkta interpretāciju, esot nepareizi konstatējusi, ka Lietuvā risku analīze neatbilst šai regulai, jo tajā netika ietverti riska faktori saistībā ar dzīvniekiem;

                           4.

                           tā, pamatojoties arī uz nepareizu Regulas (EK) Nr. 1122/2009 84. panta interpretāciju, esot nepareizi konstatējusi, ka Lietuvā pārbaužu rezultātu monitorings neatbilst šai regulai, jo statistikas dati tika sniegti, neievērojot pilnībā Komisijas veidlapas.


title: Lieta C-645/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 20. novembrī iesniedza Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) – Emirates Airlines – Direktion für Deutschland/Aylin Wüst, Peter Wüst

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 20. novembrī iesniedza Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) – Emirates Airlines – Direktion für Deutschland/Aylin Wüst, Peter Wüst

   (Lieta C-645/17)
   (2018/C 112/10)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Frankfurt am Main

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Emirates Airlines – Direktion für Deutschland

      Atbildētāji: Aylin Wüst, Peter Wüst

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka lidostas pagaidu slēgšana tāda negadījuma dēļ, kas ir noticis lidmašīnas nolaišanās laikā, ir ārkārtējs apstāklis?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu ir jāatbild apstiprinoši:
               Vai Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka lidostas pagaidu slēgšana ir ārkārtējs apstāklis arī tad, ja negadījumā iesaistītā lidmašīna ietilpa tā gaisa pārvadātāja flotē, kurš saistībā ar lidojumu, kas aizkavējās lidostas slēgšanas dēļ, atsaucas uz ārkārtēju apstākli?

               3)

               Ja uz otro jautājumu ir jāatbild apstiprinoši:
               Vai Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka arī gadījumā, ja negadījumā iesaistītā lidmašīna ietilpa tā gaisa pārvadātāja flotē, kurš saistībā ar lidojumu, kas aizkavējās lidostas slēgšanas dēļ, atsaucas uz ārkārtēju apstākli, ielidošanas aizkavēšanos vairāk par trīs stundām ir “izraisījis” šis ārkārtējais apstāklis?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 2004, L 46, 1. lpp.)


title: Lieta C-61/18: Prasība, kas celta 2018. gada 31. janvārī – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/25

         Prasība, kas celta 2018. gada 31. janvārī – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika
   (Lieta C-61/18)
   (2018/C 112/33)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. von Rintelen, K. Walkerová, G. Koleva)

      Atbildētāja: Bulgārijas Republika

      Prasījumi

   Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka vēlākais līdz 2016. gada 18. septembrim nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/89/ES (1) (2014. gada 23. jūlijs), ar ko izveido jūras telpiskās plānošanas satvaru (OV L 257, 28.08.2014., 135. lpp.), prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot tos Komisijai, Bulgārijas Republika nav izpildījusi minētās direktīvas 15. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               saskaņā ar LESD 260. panta 3. punktu piespriest Bulgārijas Republikai samaksāt kavējuma naudu 14 089,60 EUR apmērā dienā, kas aprēķināta no sprieduma, ar kuru konstatēts, ka Bulgārijas Republika nav izpildījusi pienākumus, pasludināšanas dienas.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/89/ES (2014. gada 23. jūlijs), ar ko izveido jūras telpiskās plānošanas satvaru, 15. panta 1. punktā ir noteikts, ka dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības līdz 2016. gada 18. septembrim. Dalībvalstis tūlīt par tiem informē Komisiju. Ņemot vērā, ka Komisija nav informēta par valsts pasākumiem, ar kuriem transponē direktīvu, tā ir nolēmusi vērsties Tiesā.

               2.

               Prasības pieteikumā Komisija ierosina uzlikt Bulgārijas Republikai kavējuma naudu 14 089,60 EUR apmērā dienā. Kavējuma naudas summu aprēķina, ņemot vērā pārkāpuma smagumu un ilgumu, kā arī kavējuma naudas preventīvo ietekmi un šīs dalībvalsts maksātspēju.

      (1)  OV 2014, L 257, 135. lpp.


title: Lieta T-74/18: Prasība, kas celta 2018. gada 6. februārī – Visi/one/EUIPO – EasyFix (Informācijas plāksnes transportlīdzekļiem)

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/47

         Prasība, kas celta 2018. gada 6. februārī – Visi/one/EUIPO – EasyFix (Informācijas plāksnes transportlīdzekļiem)
   (Lieta T-74/18)
   (2018/C 112/59)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Visi/one GmbH (Remscheid, Vācija) (pārstāvji: H. Bourree un M. Bartz, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: EasyFix GmbH (Vīne, Austrija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus dizainparauga īpašniece: prasītāja

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs Nr. 1391114-0001

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2017. gada 4. decembra lēmums lietā R 1424/2016-3

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 6/2002 62. panta otrā teikuma pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 6/2002 62. panta pirmā teikuma pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-20/18: Prasība, kas celta 2018. gada 17. janvārī – CV/Komisija

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/34

         Prasība, kas celta 2018. gada 17. janvārī – CV/Komisija
   (Lieta T-20/18)
   (2018/C 112/44)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: CV (pārstāvis: F. Moyse, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdētos 2017. gada 15. marta, 2017. gada 20. marta un 2017. gada 18. oktobra lēmumus;

               —

               piespriest izmaksāt prasītājam summu 1 475 euro apmērā kā materiālu zaudējumu atlīdzību, kam pieskaitāmi likumiskie procenti ar likmi 2,25 %, ko aprēķina no minētās summas izmaksāšanas dienas vai arī no sūdzības iesniegšanas dienas, vai arī no prasības pieteikuma iesniegšanas dienas, kā arī 1 euro kā kompensāciju par morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Pirmais pamats attiecas uz tā administratīvā procesa prettiesiskumu, kas – tai skaitā ārstu komisijā – norisinājās, pirms tika pieņemti apstrīdētie lēmumi, ar kuriem tika noraidīts prasītāja lūgums atzīt viņa slimību par arodslimību un viņam tika uzdots segt noteiktas ārstu komisijas locekļu izmaksas un honorārus.

               2.

               Otrais pamats attiecas uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ko ārsts ir pieļāvis savos ziņojumos.

               3.

               Trešais pamats attiecas uz apstrīdēto lēmumu nepietiekamu pamatojumu.


title: Lieta C-712/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 20. decembrī iesniedza Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia (Itālija) – EN.SA. Srl/Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 20. decembrī iesniedza Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia (Itālija) – EN.SA. Srl/Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

   (Lieta C-712/17)
   (2018/C 112/23)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: EN.SA. Srl

      Atbildētāja: Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai gadījumā, ja darījumi tika atzīti par neeksistējošiem, nav radījuši zaudējumus Valsts kasei un nav devuši nodokļa maksātājam nekādas nodokļa priekšrocības, valsts tiesiskais regulējums, kas izriet, piemērojot Republikas Prezidenta 1972. gada 26. oktobra Dekrēta Nr. 633 19. pantu (Atskaitījums) un 21. panta 7. punktu (Darījumu rēķini) un 1997. gada 18. decembra Leģislatīvā Dekrēta Nr. 471 6. panta 6. punktu (Ar darījumu dokumentāciju, reģistrāciju un identifikāciju saistīto pienākumu pārkāpums), atbilst Tiesas izstrādātajiem Kopienu principiem PVN jomā, ja valsts tiesību normu vienlaicīga piemērošana paredz:

               a)

               atkārtotu tā nodokļa neatskaitāmību, ko cesionārs ir samaksājis par pirkumiem katrā apstrīdētā darījumā, kas attiecas uz to pašu subjektu un to pašu nodokļa bāzi;

               b)

               nodokļa piemērošanu un cedenta pienākumu samaksāt nodokli (un aizliegumu atgūt samaksāto summu) par attiecīgiem spekulatīviem pārdošanas darījumiem, kas arī tika atzīti par neeksistējošiem;

               c)

               soda, kas ir vienāds ar to par pirkumiem samaksātā nodokļa summu, kura tika atzīta par neatskaitāmu, piemērošanu?


title: Lieta T-26/18: Prasība, kas celta 2018. gada 19. janvārī – Francija/Komisija

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/35

         Prasība, kas celta 2018. gada 19. janvārī – Francija/Komisija
   (Lieta T-26/18)
   (2018/C 112/45)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji: F. Alabrune, D. Colas, A.-L. Desjonquères un S. Horrenberger)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               daļēji atcelt Francijas valdībai 2017. gada 9. novembrī paziņoto Komisijas 2017. gada 8. novembra Īstenošanas lēmumu C(2017) 7263 final, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl tajā:

                           —

                           ir iekļauta korekcija 2 246 700 euro apmērā saistībā ar topogrāfisko īpatnību ņemšanu vērā it kā neatbilstoša laba lauksaimniecības un vides stāvokļa (LLVS) ietvaros attiecībā uz sadaļu “Zemes gabalu identifikācijas sistēmā konstatētie trūkumi” par 2013. un 2014. pieprasījumu gadu;

                           —

                           iekļauta vienotas likmes korekcija attiecībā uz visām platībām, kurās ietilpst vismaz viens zemes gabals, kas ir kvalificēts kā “noganāms virsājs”, nevis tikai uz zemes gabaliem, kuri ir kvalificēti kā “neatbilstošas platības” (“noganāms virsājs”), par 2013. un 2014. gadu;

                           —

                           ir skarts “ELPP-FEADER SIGC – 2014–2020” saistībā ar izmeklēšanu CEB/2016/047 un

                           —

                           ir piemērota vienotas likmes korekcija 100 % apmērā Augškorsikas departamentam par 2013. un 2014. pieprasījuma gadu saistībā ar sadaļu “Būtiski nepilnīga kontroles sistēma, Korsika”;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Padomes Regulas Nr. 73/2009 (2009. gada 19. janvāris), ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, 6. panta 1. punkts un III pielikums.
               Prasītāja uzskata, ka Komisija ir izdarījusi šādu pārkāpumu, jo tā ir uzskatījusi, ka, pirmkārt, tādi Francijas tiesiskajā regulējumā paredzētie elementi kā klinšainas virsmas, dīķi vai koku puduri neattiecas uz labu lauksaimniecības un vides stāvokli (LLVS), un, otrkārt, ka šie noteikumi liek individuāli aizsargāt katru ainavas elementu un ka līdz ar to šie elementi nevar tikt iekļauti kopējā lauksaimniecības zemes platībā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips. Šajā ziņā prasītāja uzskata, ka, lai gan strīds attiecas tikai uz zemes gabaliem, kuri ir kvalificēti kā “noganāmi virsāji”, Komisija esot noteikusi korekciju, kas balstās uz kopējo zemes platību tajās lietās, kurās ir iekļauti šādi zemes gabali, ieskaitot arī šo platību daļu, kuras neesot šādi zemes gabali, un katrā ziņā neesot ņēmusi vērā Francijas iestāžu nosūtītos aprēķina elementus.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pamatojusies uz datiem, kurus tā ir ieguvusi, pārkāpjot iepriekš minētās Regulas Nr. 73/2009 6. panta 1. punktu un III pielikumu, lai veiktu finanšu korekciju 13 127 243,30 euro apmērā attiecībā uz ELFLA 2014.–2020. gada plānošanas periodu (RDR 3).

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pārkāpts samērīguma princips un pienākums norādīt pamatojumu attiecībā uz sadaļu “Būtiski nepilnīga kontroles sistēma, Korsika” par 2013. un 2014. pieprasījuma gadu, ciktāl Komisija Augškorsikas departamentam ir piemērojusi vienotas likmes korekciju 100 % apmērā.


title: Lieta C-649/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 21. novembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./AmazonEU Sàrl

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 21. novembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./AmazonEU Sàrl

   (Lieta C-649/17)
   (2018/C 112/11)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Atbildētāja kasācijas tiesvedībā: Amazon EU Sàrl

      Prejudiciālie jautājumi

   Tiek uzdoti šādi prejudiciāli jautājumi par Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 25. oktobra Direktīvas 2011/83/ES par patērētāju tiesībām (1) 6. panta 1. punkta c) apakšpunkta interpretāciju:

               1)

               Vai dalībvalsts var paredzēt noteikumu, ar kuru – līdzīgi kā ar EGBGB [Vācijas Civilkodeksa ievadlikuma] 246.a panta 1. punkta pirmās daļas pirmā teikuma 2. punkta noteikumu – tirgotājam ir paredzēts pienākums, slēdzot distances līgumus, pirms patērētājs izsaka gribu noslēgt līgumu, norādīt savu tālruņa numuru vienmēr [nevis tikai tad, ja tāds ir]?

               2)

               Vai Direktīvas 2011/83/ES 6. panta 1. punkta c) apakšpunktā [vācu valodas redakcijā] izmantotais formulējums “gegebenenfalls” [“ja tāds ir”] nozīmē, ka tirgotājam ir jāsniedz informācija tikai par uzņēmumā jau faktiski pieejamajiem saziņas līdzekļiem, tātad, ja tas nolemj savā uzņēmumā noslēgt arī distances līgumus, tam nav jāierīko jauna tālruņa vai telefaksa līnija vai arī jāizveido jauns elektroniskā pasta konts?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai Direktīvas 2011/83/ES 6. panta 1. punkta c) apakšpunktā [vācu valodas redakcijā] izmantotais formulējums “gegebenenfalls” tāds nozīmē, ka uzņēmuma rīcībā jau ir tikai tādi saziņas līdzekļi, kurus tirgotājs katrā ziņā faktiski izmanto arī saziņai ar patērētājiem, noslēdzot distances līgumus, vai arī tas nozīmē, ka uzņēmuma rīcībā ir arī tādi saziņas līdzekļi, kurus tirgotājs līdz šim ir izmantojis vienīgi citiem mērķiem,, piemēram, saziņai ar komersantiem vai iestādēm?

               4)

               Vai Direktīvas 2011/83/ES 6. panta 1. punkta c) apakšpunktā nosaukto saziņas līdzekļu – tālrunis, fakss, elektroniskais pasts – saraksts ir galīgs vai tomēr tirgotājs var izmantot arī citus, šajā noteikumā nenosauktus saziņas līdzekļus, piemēram, tērzēšanu internetā vai tālruņa atzvana sistēmu, ja tādējādi ir nodrošināta ātra un efektīva saziņa?

               5)

               Vai, piemērojot Direktīvas 2011/83/ES 6. panta 1. punktā paredzēto pārskatāmības pienākumu, saskaņā ar kuru tirgotājam ir skaidri un saprotami patērētājam jāsniedz informācija par Direktīvas 2011/83/ES 6. panta 1. punkta c) apakšpunktā minētajiem saziņas līdzekļiem, ir būtiski, ka informācija tiek sniegta ātri un efektīvi?

      (1)  OV 2011, L 304, 64. lpp.


title: Lieta C-76/18: Prasība, kas celta 2018. gada 6. februārī – Eiropas Komisija/Austrijas Republika

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/26

         Prasība, kas celta 2018. gada 6. februārī – Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-76/18)
   (2018/C 112/34)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. von Rintelen, P. Ondrůšek, M. Noll-Ehlers)

      Atbildētāja: Austrijas Republika

      Prasītājas prasījumi

   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kuri ir vajadzīgi, lai valsts tiesībās transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/25/ES (2014. gada 26. februāris) par iepirkumu, ko īsteno subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, un ar ko atceļ Direktīvu 2004/17/EK (1), vai nedarot šos aktus zināmus Komisijai, atbildētāja nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               atbilstoši LESD 260. panta 3. punktam saistībā ar pienākuma paziņot par direktīvas transponēšanas pasākumiem neizpildi piespriest atbildētājai kavējuma naudu 42 377 EUR apmērā par dienu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Saskaņā ar Direktīvas 2014/25/ES 106. panta 1. punktu dalībvalstīm esot bijis pienākums līdz vēlākais 2016. gada 18. aprīlim veikt vajadzīgos valsts pasākumus, lai valsts tiesības pielāgotu atbilstoši no šīs direktīvas izrietošajām prasībām. Tā kā Austrijas Republika neesot pieņēmusi visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu šo direktīvu, vai neesot tos darījusi zināmus Komisijai, Komisija esot nolēmusi vērsties Tiesā.
   Ar savu prasību Komisija lūdz piespriest Austrijas Republikai kavējuma naudu 42 377 EUR apmērā par dienu. Kavējuma naudas apmērs esot aprēķināts, ņemot vērā pārkāpuma smagumu un ilgumu, kā arī atturošo iedarbību, atbilstoši šīs dalībvalsts maksātspējai.

      (1)  OV 2014, L 94, 243. lpp.


title: Lieta C-666/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 27. novembrī AlzChem AG iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 7. septembra spriedumu lietā T-451/15 AlzChem AG/Komisija

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/8

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 27. novembrīAlzChem AG iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 7. septembra spriedumu lietā T-451/15 AlzChem AG/Komisija
   (Lieta C-666/17 P)
   (2018/C 112/12)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieces

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: AlzChem AG (pārstāvji: A. Borsos, avocat, J. A. Guerrero Pérez, abogado)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt spriedumu;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Pirmais pamats: Kļūda tiesību piemērošanā un acīmredzama kļūda vērtējumā par vispārējās prezumpcijas piemērošanu attiecībā uz izņēmumu saistībā ar ES veikto izmeklēšanas darbību mērķa aizsardzību;

                           —

                           Komisijas pieļauta kļūda tiesību piemērošanā saistībā ar vispārējas prezumpcijas piemērošanu izņēmumam attiecībā uz lūgumiem par piekļuvi konkrētiem un identificētiem pastāvošiem dokumentiem;

                           —

                           Komisijas pieļauta kļūda tiesību piemērošanā saistībā ar pašlaik notiekošu izmeklēšanas darbību mērķu aizsardzību attiecībā uz lūgumiem par piekļuvi konkrētiem un identificētiem pastāvošiem dokumentiem;

                           —

                           Komisijas pieļauta kļūda tiesību piemērošanā saistībā ar novērtējumu par sevišķām sabiedrības interesēm nodrošināt efektīvu pārbaudi tiesā (Pamattiesību hartas 47. pants); un

                           —

                           Komisijas pieļauta kļūda tiesību piemērošanā saistībā ar pamattiesībām par piekļuvi dokumentiem (Pamattiesību hartas 42. pants).

               2)

               Otrais pamats: Pamatojuma nesniegšana piekļuves atteikumam nekonfidenciālai dokumentu versijai vai piekļuvei uz vietas.


title: Lieta C-77/18: Prasība, kas celta 2018. gada 6. februārī – Eiropas Komisija/Austrijas Republika

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/27

         Prasība, kas celta 2018. gada 6. februārī – Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-77/18)
   (2018/C 112/35)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. von Rintelen, P. Ondrůšek, M. Noll-Ehlers)

      Atbildētāja: Austrijas Republika

      Prasītājas prasījumi

   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kuri ir vajadzīgi, lai valsts tiesībās transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/ES (1), vai nedarot šos aktus zināmus Komisijai, atbildētāja nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               atbilstoši LESD 260. panta 3. punktam saistībā ar pienākuma paziņot par direktīvas transponēšanas pasākumiem neizpildi piespriest Austrijas Republikai kavējuma naudu 42 377 EUR apmērā par dienu;

               —

               piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Saskaņā ar Direktīvas 2014/24/ES 90. panta 1. punktu dalībvalstīm esot bijis pienākums līdz, vēlākais, 2016. gada 18. aprīlim veikt vajadzīgos valsts pasākumus, lai valsts tiesības pielāgotu atbilstoši no šīs direktīvas izrietošajām prasībām. Tā kā Austrijas Republika neesot pieņēmusi visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu šo direktīvu, vai neesot tos darījusi zināmus Komisijai, Komisija esot nolēmusi vērsties Tiesā.
   Ar savu prasību Komisija lūdz piespriest Austrijas Republikai kavējuma naudu 42 377 EUR apmērā par dienu. Kavējuma naudas apmērs esot aprēķināts, ņemot vērā pārkāpuma smagumu un ilgumu, kā arī atturošo iedarbību, atbilstoši šīs dalībvalsts maksātspējai.

      (1)  OV 2014, L 94, 65. lpp.


title: Lieta C-715/17: Prasība, kas celta 2017. gada 21. decembrī – Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/18

         Prasība, kas celta 2017. gada 21. decembrī – Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-715/17)
   (2018/C 112/24)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Stobiecka-Kuik, G. Wils)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi

               —

               atzīt, ka, regulāri un vismaz ik pēc trim mēnešiem nenorādot, cik pieteikuma iesniedzēju pēc 2016. gada 16. marta var ātri pārcelt uz tās teritoriju, Polijas Republika nav izpildījusi Padomes Lēmuma (ES) 2015/1523 5. panta 2. punktā un Padomes Lēmuma (ES) 2015/1601 5. panta 2. punktā paredzētos pienākumus, un tādējādi arī citus pienākumus attiecībā uz šo abu minēto Padomes lēmumu 5. panta 4.–11. punktos paredzēto pārcelšanu;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pagaidu ārkārtas pārcelšanas programma tika pieņemta ar diviem 2015. gada septembrī pieņemtiem Padomes lēmumiem, proti, Padomes Lēmumu (ES) 2015/1523 (1) un Padomes Lēmumu (ES) 2015/1601 (2), pamatojoties uz kuriem, dalībvalstis apņēmās no Itālijas un Grieķijas pārcelt personas, kurām nepieciešama starptautiska aizsardzība.
   Ar Padomes lēmumiem dalībvalstīm ir uzlikts pienākums ik pēc trim mēnešiem piedāvāt vietas pārcelšanai, lai nodrošinātu ātru un strukturētu pārcelšanas procesu. Lai gan gandrīz visas pārējās valstis veica pasākumus, lai izpildītu savas saistības šajā jomā, Polijas Republika nav veikusi nevienu pārcelšanu un kopš 2015. gada decembra nav piedāvājusi pārcelšanai nekādas jaunas vietas.
   2017. gada 16. jūnijā Komisija pret Polijas Republiku sāka pienākumu neizpildes procedūru.
   Uzskatīdama, ka šīs dalībvalsts atbilde nav apmierinoša, Komisija nolēma pāriet pie nākamā pienākumu neizpildes procedūras posma un 2017. gada 26. jūlijā Polijas Republikai nosūtīja argumentētu atzinumu.
   Uzskatīdama, ka arī atbilde uz argumentēto atzinumu nav apmierinoša, Eiropas Komisija nolēma Eiropas Savienības Tiesā celt prasību pret Polijas Republiku par juridisko pienākumu attiecībā uz pārcelšanu neizpildi.

      (1)  Padomes Lēmums (ES) 2015/1523 (2015. gada 14. septembris), ar ko nosaka pagaidu pasākumus starptautiskās aizsardzības jomā Itālijas un Grieķijas labā (OV 2015, L 239, 146. lpp).

      (2)  Padomes Lēmums (ES) 2015/1601 (2015. gada 22. septembris), ar ko nosaka pagaidu pasākumus starptautiskās aizsardzības jomā Itālijas un Grieķijas labā (OV 2015, L 248, 80. lpp).


title: Lieta T-75/18: Prasība, kas celta 2018. gada 6. februāra – MPM-Quality/EUIPO – Elton Hodinářská (“MANUFACTURE PRIM 1949”)

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/47

         Prasība, kas celta 2018. gada 6. februāra – MPM-Quality/EUIPO – Elton Hodinářská (“MANUFACTURE PRIM 1949”)
   (Lieta T-75/18)
   (2018/C 112/60)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MPM-Quality v.o.s. (Frýdek-Místek, Čehijas Republika) (pārstāvis: M. Kyjovský, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Elton Hodinářská a.s. (Nové Město nad Metují, Čehijas Republika)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “MANUFACTURE PRIM 1949” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 3 531 662

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 5. decembra lēmums lietā R 556/2017-4

      Prasītājas prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 1001/2017 18. un 58. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 1430/2017 10. panta 3. un nākamo punktu un 19. panta 1. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-29/18: Prasība, kas celta 2018. gada 19. janvārī – Planet/Komisija

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/36

         Prasība, kas celta 2018. gada 19. janvārī – Planet/Komisija
   (Lieta T-29/18)
   (2018/C 112/46)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Planet AE Anonimi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis: V. Christianos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas noraidošo lēmumu, ar ko tā ir netieši noraidījusi prasītājas lūgumu par piekļuvi iepirkuma dokumentiem projektam EuropeAid/137681/ΙΗ/SER/ROC/4 un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību Planet lūdz atcelt Komisijas netiešo lēmumu, ar kuru tā noraidīja prasītājas lūgumu par piekļuvi dokumentiem atbilstīgi Regulai Nr. 1049/2001 attiecībā uz iepirkuma procedūru Nr. EuropeAid/137681/ΙΗ/SER/ROC/4.

      Planet apgalvo, ka Komisijas netiešais noraidošais lēmums ir jāatceļ, jo tam nav pamatojuma, kas atbilstīgi LESD 296. pantam Savienības tiesībās ir obligāts un kas ir būtiska formas prasība Savienības tiesību aktiem.


title: Lieta T-78/18: Prasība, kas celta 2018. gada 9. februārī – AB Mauri Italy/EUIPO – Lesaffre et Compagnie (“FERMIN”)

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/48

         Prasība, kas celta 2018. gada 9. februārī – AB Mauri Italy/EUIPO – Lesaffre et Compagnie (“FERMIN”)
   (Lieta T-78/18)
   (2018/C 112/61)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: AB Mauri Italy SpA (Casteggio, Itālija) (pārstāvji: B. Brandreth, Barrister, un G. Hussey, Solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Lesaffre et Compagnie (Parīze, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “FERMIN” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 999 613

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 4. decembra lēmums apvienotajās lietās R 2027/2016-4 un R 2254/2016-4

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-79/18: Prasība, kas celta 2018. gada 6. februārī – Eiropas Komisija/Austrijas Republika

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/28

         Prasība, kas celta 2018. gada 6. februārī – Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-79/18)
   (2018/C 112/36)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. von Rintelen, P. Ondrůšek, M. Noll-Ehlers)

      Atbildētāja: Austrijas Republika

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kuri ir vajadzīgi, lai valsts tiesībās transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/23/ES (2014. gada 26. februāris) par koncesijas līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu (1), izņemot 46. un 47. pantu – Vīnes, Štīrijas un Karintijas federālajās zemēs, vai nedarot šos aktus zināmus Komisijai, atbildētāja nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               atbilstoši LESD 260. panta 3. punktam saistībā ar pienākuma paziņot par direktīvas transponēšanas pasākumiem neizpildi piespriest atbildētājai kavējuma naudu 52 972 EUR apmērā par dienu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Saskaņā ar Direktīvas 2014/23/ES 51. panta 1. punktu dalībvalstīm esot bijis pienākums līdz vēlākais 2016. gada 18. aprīlim veikt vajadzīgos valsts pasākumus, lai valsts tiesības pielāgotu atbilstoši no šīs direktīvas izrietošajām prasībām. Tā kā Austrijas Republika neesot pieņēmusi visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu šo direktīvu, vai neesot tos darījusi zināmus Komisijai, Komisija esot nolēmusi vērsties Tiesā.
   Ar savu prasību Komisija lūdz piespriest Austrijas Republikai kavējuma naudu 52 972 EUR apmērā par dienu. Kavējuma naudas apmērs esot aprēķināts, ņemot vērā pārkāpuma smagumu un ilgumu, kā arī atturošo iedarbību, atbilstoši šīs dalībvalsts maksātspējai.

      (1)  OV 2014, L 94, 1. lpp.


title: Lieta T-31/18: Prasība, kas celta 2018. gada 20. janvārī – Izuzquiza un Semsrott/Frontex

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/36

         Prasība, kas celta 2018. gada 20. janvārī – Izuzquiza un Semsrott/Frontex

   (Lieta T-31/18)
   (2018/C 112/47)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Luisa Izuzquiza (Madride, Spānija) un Arne Semsrott (Berlīne, Vācija) (pārstāvji: S. Hilbrans un R. Callsen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Frontex 2017. gada 10. novembra lēmumu (ref. CGO/LAU/18911 c/2017), ar ko prasītājiem tika atteikta piekļuve informācijai par katra kuģa, – kuru Frontex ir izmantojusi Vidusjūras centrālajā daļā operācijā “Triton” laikposmā no 2017. gada 1. jūnija līdz 30. augustam, ieskaitot, – nosaukumu, piederības valsti un tipu;

               —

               uzdot atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies prasītājiem, tostarp izdevumus, kas radušies jebkurai personai, kas iestājusies lietā pat gadījumā, ja prasība tiek noraidīta.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Frontex esot pārkāpusi Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (1), individuāli nepārbaudot katru no pieprasītajiem dokumentiem, lai noskaidrotu, vai izvirzītais izņēmums ir piemērojams.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Frontex esot pārkāpusi šīs regulas 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta pirmo ievilkumu, kas attiecas uz valsts drošību, jo iemesli, ar ko tika pamatota šī izņēmuma piemērošana, būtībā esot balstīti uz kļūdainiem faktiem – operācijā izmantotos kuģus nevarot izsekot publiski pieejamā veidā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Frontex esot pārkāpusi šīs regulas 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta pirmo ievilkumu, kas attiecas uz valsts drošību, jo iemeslos, ar ko tika pamatota šī izņēmuma piemērošana, neesot ņemts vērā apstāklis, ka prasītāju lūgums sniegt informāciju attiecās uz pagātnē izmantotiem kuģiem.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Frontex esot pārkāpusi šīs regulas 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta pirmo ievilkumu, kas attiecas uz valsts drošību, jo atbildētāja neesot ņēmusi vērā un neesot sniegusi atbildi uz prasītāju izvirzīto argumentu, ka Twitter vietnē jau ir publicēta daļa no pieprasītās informācijas par dažiem kopīgajā operācijā “Triton” 2017. gadā izmantotajiem kuģiem, un ka ir arī publicēta līdzīga informācija par kopīgajā operācijā “Triton” 2016. gadā izmantotajiem kuģiem.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Frontex esot pārkāpusi šīs regulas 4. panta 6. punktu, jo, pat, ja izrādītos, ka pastāv faktiski neesošais risks attiecībā uz noziedzīgu tīklu izvairīšanos no robežu uzraudzības, ar to varot attaisnot tikai atteikumu sniegt informāciju par izmantoto kuģu nosaukumu, un nevis par to veidu un piederības valsti.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Frontex esot pārkāpusi šīs regulas 4. panta 6. punktu, jo, neņemot vērā, ka informācija par dažiem kuģiem jau ir bijusi publicēta, tā neizsvēra iespēju garantēt daļēju piekļuvi pieprasītajai informācijai.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-33/18: Prasība, kas celta 2018. gada 23. janvārī – Pracsis un Conceptexpo Project/Komisija un EACEA

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/37

         Prasība, kas celta 2018. gada 23. janvārī – Pracsis un Conceptexpo Project/Komisija un EACEA

   (Lieta T-33/18)
   (2018/C 112/48)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Pracsis SPRL (Brisele, Beļģija) un Conceptexpo Project (Wavre, Beļģija) (pārstāvis: J.-N. Louis, advokāts)

      Atbildētāji: Eiropas Komisija un Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt apstrīdētos lēmumus, ciktāl ar tiem Cecoforma tika izraudzīts par pamatlīguma slēgšanas tiesību saņēmēju iepirkumā EACEA/2017/01, kā arī EACEA un Cecoforma parakstīto līgumu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai un EACEA solidāri samaksāt prasītājiem vienu miljonu euro;

               —

               piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips un pārskatāmības pienākums.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, kas esot pārkāptas tiesības tikt uzklausītiem.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu un pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.


title: Lieta C-711/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 19. decembrī iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – Anke Hartog/British Airways plc

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 19. decembrī iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – Anke Hartog/British Airways plc

   (Lieta C-711/17)
   (2018/C 134/18)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Anke Hartog

      Atbildētāja: British Airways plc

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (1), 3. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētais šīs regulas piemērošanas nosacījums ir jāinterpretē tādējādi, ka pasažieri ar apstiprinātu rezervāciju “ierodas uz reģistrāciju”, ja viņi – ja nav norādīts laiks – ne vēlāk kā 45 minūtes pirms norādītā izlidošanas laika ierodas rindā pie letes, ko gaisa pārvadātājs paredzējis attiecīgajai reģistrācijai?

      (1)  OV L 46, 1. lpp.


title: Lieta T-105/18: Prasība, kas celta 2018. gada 22. februārī – Deray/EUIPO – Charles Claire (“LILI LA TIGRESSE”)

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/37

         Prasība, kas celta 2018. gada 22. februārī – Deray/EUIPO – Charles Claire (“LILI LA TIGRESSE”)
   (Lieta T-105/18)
   (2018/C 134/53)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: André Deray (Bry-sur-Marne, Francija) (pārstāvis: S. Santos Rodríguez, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Charles Claire LLP (Weybridge Surrey, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “LILI LA TIGRESSE” – reģistrācijas pieteikums Nr. 015 064 462

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 13. decembra lēmums lietā R 1244/2017-2

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest EUIPO un Charles Claire LLP atlīdzināt izdevumus, kas prasītājai radušies administratīvajā procesā EUIPO.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-644/16: Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2018. gada 23. janvāra rīkojums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Synthon BV/Astellas Pharma Inc.

text:
               4.6.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/18

         Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2018. gada 23. janvāra rīkojums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Synthon BV/Astellas Pharma Inc.

   (Lieta C-644/16) (1)

   (2018/C 190/28)
   Tiesvedības valoda – holandiešu
   Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 86, 20.3.2017.