title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 223, 30.8.2008 .

text:
               13.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/1

         (2008/C 236/01)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 223, 30.8.2008.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 209, 15.8.2008.

      OV C 197, 2.8.2008.

      OV C 183, 19.7.2008.

      OV C 171, 5.7.2008.

      OV C 158, 21.6.2008.

      OV C 142, 7.6.2008.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-310/04: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 7. septembrī — Spānijas Karaliste pret Eiropas Savienības Padomi (Prasība atcelt tiesību aktu — Lauksaimniecība — Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 10.a nodaļa, kas iekļauta ar Regulas (EK) Nr. 864/2004 1. panta 20. punktu — Grozījumi kokvilnas atbalsta shēmā — Nosacījums, ka platība ir jāapsaimnieko vismaz līdz pogaļu atvēršanās brīdim — Atbilstība 4. protokolam par kokvilnu, kas pievienots Aktam par Grieķijas Republikas pievienošanos Eiropas Kopienām — Ražošanas atbalsta jēdziens — Pienākums norādīt pamatojumu — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Vispārējais samērīguma princips un tiesiskās paļāvības princips)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/6

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 7. septembrī — Spānijas Karaliste pret Eiropas Savienības Padomi
   (Lieta C-310/04) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Lauksaimniecība - Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 10.a nodaļa, kas iekļauta ar Regulas (EK) Nr. 864/2004 1. panta 20. punktu - Grozījumi kokvilnas atbalsta shēmā - Nosacījums, ka platība ir jāapsaimnieko vismaz līdz pogaļu atvēršanās brīdim - Atbilstība 4. protokolam par kokvilnu, kas pievienots Aktam par Grieķijas Republikas pievienošanos Eiropas Kopienām - Ražošanas atbalsta jēdziens - Pienākums norādīt pamatojumu - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Vispārējais samērīguma princips un tiesiskās paļāvības princips)
   (2006/C 281/10)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — M. Muñoz Pérez)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Balta un F. Florindo Gijon)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Nolin un S. Pardo Quintillán)
   Priekšmets
   Padomes 2003. gada 29. septembra Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 10.a nodaļas, kas iekļauta ar Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 864/2004, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī pielāgo šīs regulas, ņemot vērā Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai (OV L 161, 48. lpp.), atcelšana — Grozījumi kokvilnas nozares atbalsta shēmā — Ražotājiem izmaksājamā atbalsta sadale divās daļās (vienreizējais maksājums un ar kokvilnas audzēšanu saistītais atbalsts)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               IV sadaļas 10.a nodaļa Padomes 2003. gada 29. septembra Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001, kas tika iekļauta ar Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 864/2004 1. panta 20. punktu, tiek atcelta

               2)

               ar minēto atcelšanu radītās sekas tiek apturētas līdz brīdim, kad saprātīgā termiņā tiks pieņemta jauna regula;

               3)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 228, 11.09.2004.


title: Lieta F-122/10: Prasība, kas celta 2010. gada 19. novembrī — Cocchi un Falcione /Komisija

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/34

         Prasība, kas celta 2010. gada 19. novembrī — Cocchi un Falcione/Komisija
   (Lieta F-122/10)
   2011/C 63/62
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Giorgio Cocchi (Wezembeek-Oppem, Beļģija) un Nicola Falcione (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi un J.-N. Louis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Lēmuma atsaukt piedāvājumu saistībā ar prasītāju pensijas tiesību pārskaitīšanu, ko prasītāji jau ir pieņēmuši, atcelšana

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt 2010. gada 12. februāra lēmumu, ar kuru “atceļ”2009. gada 16. septembra piedāvājumu, kuru N. Falcione pieņēmis 2009. gada 9. oktobrī, saistībā ar viņa pensijas tiesību pārskaitīšanu atbilstoši Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punktam;

               —

               atcelt 2010. gada 23. februāra lēmumu, ar kuru “atceļ”2009. gada 13. oktobra piedāvājumu, kuru G. Cocchi pieņēmis 2010. gada 10. novembrī, saistībā ar viņa pensijas tiesību pārskaitīšanu atbilstoši Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punktam;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt N. Falcione EUR 200 000 un G. Cocchi EUR 50 000;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-399/12: Prasība, kas celta 2012. gada 28. augustā — Vācijas Federatīvā Republika/Eiropas Savienības Padome

text:
               10.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/9

         Prasība, kas celta 2012. gada 28. augustā — Vācijas Federatīvā Republika/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-399/12)
   2012/C 343/11
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — N. Graf Vitzthum un T. Henze)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 18. jūnija lēmumu (1);

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā prasībā Vācijas Federatīvā Republika apstrīd Padomes 2012. gada 18. jūnija lēmumu “Par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā ir jāieņem attiecībā uz noteiktām rezolūcijām, par kurām ir jānotiek balsošanai Starptautiskās vīnogulāju un vīna organizācijas (SVO) ietvaros”.
   Vācijas Federatīvās Republikas valdība uzskata, ka šajā lēmumā par procesuālu juridisko pamatu ir kļūdaini noteikts LESD 218. panta 9. punkts. Pirmkārt, LESD 218. panta 9. punkts attiecoties tikai uz Savienības nostāju komitejās, kas ir izveidotas atbilstoši starptautiskajiem nolīgumiem, kuru dalībniece ir Savienība. Turpretī LESD 218. panta 9. punkts neesot piemērojams saistībā ar dalībvalstu pārstāvību starptautiskās organizācijās, kurās piedalās tikai pašas dalībvalstis, parakstot starptautiskus līgumus. Otrkārt, LESD 218. panta 9. punkts skarot tikai “lēmumus ar juridiskām sekām”, proti, tiesību aktus, kas ir saistoši atbilstoši starptautiskajam tiesībām. Tomēr SVO rezolūciju gadījumā runa neesot par šāda veida tiesību aktiem.
   Turklāt Padomes lēmumam neesot nekāda cita procesuāla juridiskā pamata.

      (1)  Padomes Lēmums Nr. 11436/12 “Par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā ir jāieņem attiecībā uz noteiktām rezolūcijām, par kurām ir jānotiek balsošanai Starptautiskās vīnogulāju un vīna organizācijas (SVO) ietvaros”.


title: Lieta F-97/05: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2008. gada 31. janvāra spriedums — Buendía Sierra /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2004. gada paaugstināšana amatā — Priekšrocības punktu piešķiršana — Jauno civildienesta noteikumu piemērošana laikā)

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/30

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2008. gada 31. janvāra spriedums — Buendía Sierra/Komisija
   (Lieta F-97/05) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2004. gada paaugstināšana amatā - Priekšrocības punktu piešķiršana - Jauno civildienesta noteikumu piemērošana laikā)
   (2008/C 116/55)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: José Luis Buendía Sierra, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — M. van der Woude un V. Landes, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — Berscheid un V. Joris, kam palīdz D. Slater, avocat)
   Priekšmets
   Atcelt, pirmkārt, lēmumus par priekšrocības punktu piešķiršanu prasītājam, veicot 2004. gada paaugstināšanu amatā, un, otrkārt, atcelt to A 11 pakāpes ierēdņu nopelnu sarakstu, kas 2004. gada paaugstināšanas amatā ietvaros paaugstināti A 12 pakāpē
   Rezolutīvā daļa:

               1)

                  atcelt lēmumu, ar kuru noteikts J. L. Buendía Sierra piešķiramo punktu kopējais skaits 2004. gada paaugstināšanas amatā ietvaros, un lēmumu nepaaugstināt prasītāju amatā šīs paaugstināšanas ietvaros;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 10, 14.1.2006., 24. lpp. (lieta sākotnēji bija reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-380/05, bet ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu tika nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai).


title: Lieta F-39/09: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 29. jūnija spriedums — Goddijn /Eiropas Policijas birojs ( Europol ) (Civildienests — Europol personāls — Līguma nepagarināšana — Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums — Eiropola Personāla reglamenta 6. pants — Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/70

      Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 29. jūnija spriedums — Goddijn/Eiropas Policijas birojs (Europol)
      (Lieta F-39/09) (1)

      (Civildienests - Europol personāls - Līguma nepagarināšana - Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums - Eiropola Personāla reglamenta 6. pants - Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips)
      (2010/C 288/131)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Jacqueline Goddijn (Breda, Nīderlande) (pārstāvji — sākotnēji P. de Casparis, advokāts, pēc tam W. J. Dammingh un N. D. Dane, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Europol) (pārstāvji — D. Neumann un D. El Khoury, pārstāvji, kam palīdz B. Wägenbaur un R. Van der Hout, advokāti)

         Priekšmets

      2008. gada 12. jūnija lēmuma, ar kuru prasītāja ir informēta par nespēju piedāvāt viņai pastāvīgu darbu, kā arī 2009. gada 7. janvāra lēmuma, ar kuru ir noraidīta sūdzība par pirmo lēmumu, atcelšana

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt 2008. gada 12. jūnija lēmumu, ar kuru Eiropas Policijas birojs (Europol) ir atteicies piešķirt Goddijn uz nenoteiktu laiku noslēgtu līgumu;

                  2)

                  Europol atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 167, 18.07.2009., 27. lpp.


title: Lieta C-529/15: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 1. jūnija spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gert Folk ierosināta tiesvedība Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Atbildība vides jomā — Direktīva 2004/35/EK — 17. pants — Piemērojamība laikā — Tādas hidroelektrostacijas ekspluatācija, kura ir nodota ekspluatācijā pirms šīs direktīvas transponēšanas termiņa beigām — 2. panta pirmās daļas b) punkts — Jēdziens “kaitējums videi” — Valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram ir izslēgts jebkurš kaitējums, uz ko attiecas atļauja — 12. panta 1. punkts — Iespēja vērsties tiesā saistībā ar vides jautājumiem — Locus standi — Direktīva 2000/60/EK — 4. panta 7. punkts — Tieša iedarbība

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/4

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 1. jūnija spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gert Folk ierosināta tiesvedība
   (Lieta C-529/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Atbildība vides jomā - Direktīva 2004/35/EK - 17. pants - Piemērojamība laikā - Tādas hidroelektrostacijas ekspluatācija, kura ir nodota ekspluatācijā pirms šīs direktīvas transponēšanas termiņa beigām - 2. panta pirmās daļas b) punkts - Jēdziens “kaitējums videi” - Valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram ir izslēgts jebkurš kaitējums, uz ko attiecas atļauja - 12. panta 1. punkts - Iespēja vērsties tiesā saistībā ar vides jautājumiem - Locus standi - Direktīva 2000/60/EK - 4. panta 7. punkts - Tieša iedarbība)
   (2017/C 249/05)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Gert Folk

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvu 2009/31/EK, 17. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, neskarot pārbaudes, kuras ir jāveic iesniedzējtiesai, minētā direktīva ratione temporis ir piemērojama kaitējumam videi, kas ir radies pēc 2007. gada 30. aprīļa, bet kas ir izraisīts, ekspluatējot iekārtu, kura ir atļauta saskaņā ar ūdens resursu tiesībām un kura ir nodota ekspluatācijā pirms šī datuma;

               2)

               Direktīva 2004/35, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/31, it īpaši tās 2. panta pirmās daļas b) punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā valsts tiesību norma, atbilstoši kurai jēdziens “kaitējums videi” vispārīgi un automātiski netiek attiecināts uz kaitējumu, kam ir būtiska nelabvēlīga ietekme uz konkrēto ūdeņu ekoloģisko, ķīmisko vai kvantitatīvo stāvokli vai ekoloģisko potenciālu, tikai tādēļ, ka uz to attiecas saskaņā ar šo tiesību normu piešķirta atļauja;

               3)

               gadījumā, ja atļauja ir piešķirta saskaņā ar valsts tiesību normām, nepārbaudot Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā, 4. panta 7. punkta a)–d) apakšpunktā paredzēto nosacījumu ievērošanu, valsts tiesai pašai nav jāpārbauda, vai šajā tiesību normā paredzētie nosacījumi ir izpildīti, lai noteiktu, vai pastāv kaitējums videi Direktīvas 2004/35, kurā grozījumi ir izdarīti ar Direktīvu 2009/31, 2. panta pirmās daļas b) punkta izpratnē;

               4)

               Direktīvas 2004/35, kurā grozījumi ir izdarīti ar Direktīvu 2009/31, 12. un 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāda valsts tiesību norma, kāda ir pamatlietā, kurā tiesību nodarboties ar zveju īpašniekiem tiek liegts uzsākt pārskatīšanas procedūru sakarā ar kaitējumu videi minētās direktīvas 2. panta pirmās daļas b) punkta izpratnē.

      (1)  OV C 406, 7.12.2015.


title: Lieta C-154/14 P: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 16. jūnija spriedums – SKW Stahl-Metallurgie GmbH, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG/Eiropas Komisija, Gigaset AG Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — EKL 81. pants — Kalcija karbīda pulvera un granulu, kā arī magnija granulu tirgi ievērojamā daļā Eiropas Ekonomikas zonas — Cenu noteikšana, tirgu sadale un informācijas apmaiņa — Regula (EK) Nr. 773/2004 — 12. un 14. pants — Tiesības tikt uzklausītam — Uzklausīšana slēgtā sēdē

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/2

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 16. jūnija spriedums – SKW Stahl-Metallurgie GmbH, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG/Eiropas Komisija, Gigaset AG

   (Lieta C-154/14 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - EKL 81. pants - Kalcija karbīda pulvera un granulu, kā arī magnija granulu tirgi ievērojamā daļā Eiropas Ekonomikas zonas - Cenu noteikšana, tirgu sadale un informācijas apmaiņa - Regula (EK) Nr. 773/2004 - 12. un 14. pants - Tiesības tikt uzklausītam - Uzklausīšana slēgtā sēdē)
   (2016/C 305/02)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: SKW Stahl-Metallurgie GmbH un SKW Stahl-Metallurgie Holding AG (pārstāvji – A. Birnstiel un S. Janka, Rechtsanwälte)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Meessen un R. Sauer, kam palīdz A. Böhlke, Rechtsanwalt) un Gigaset AG, iepriekš Arques Industries AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               SKW Stahl-Metallurgie GmbH un SKW Stahl-Metallurgie Holding AG sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 159, 26.5.2014.


title: Lieta C-565/08: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 29. marta spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. un 49. pants — Advokāti — Pienākums ievērot maksimālos tarifus honorāru jomā — Šķērslis pieejai tirgum — Neesamība)

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/3

         Tiesas (virspalāta) 2011. gada 29. marta spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-565/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 43. un 49. pants - Advokāti - Pienākums ievērot maksimālos tarifus honorāru jomā - Šķērslis pieejai tirgum - Neesamība)
   2011/C 152/03
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Traversa un L. Prete)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. Bruni, G. Palmieri un W. Ferrante)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. un 49. panta pārkāpums — Advokāti — Pienākums ievērot obligātos maksimālos advokātu honorāru tarifus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija un Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009.


title: lieta T-56/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Īrija iesniedza 2005. gada 8. februārī

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/28

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Īrija iesniedza 2005. gada 8. februārī
   (lieta T-56/05)
   (2005/C 106/61)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 8. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Īrija, kuru pārstāv D. Dž. O'Hagans [D. J. O'Hagan], pārstāvis, kam palīdz P. Galahers [P. Gallagher] un P. Makgarī [P. McGarry], barristers, kuri norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt (pilnībā vai daļēji) Komisijas 2004. gada 29. novembra Lēmumu C (2004) 4447, ar ko samazina Kohēzijas fonda palīdzību, kas piešķirta ar Komisijas 1996. gada 29. jūlija Lēmumu C (96) 2113 projektam Nr. 96/07/61/007 (Dublinas reģionālā ūdens apgādes shēma — 3. posms), un samazina Kohēzijas fonda palīdzību, kas piešķirta ar Komisijas 1996. gada 29. jūlija Lēmumu C (96) 2113 projektam Nr. 95/07/65/007 (N1 Dunleer — Dundalk ceļš 2. posms), Tiesas noteiktajā periodā vai apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamatojoties uz Komisijas 1997. gada 15. decembra Lēmumu C (97) 4090 Kohēzijas fonda palīdzība tika piešķirta projektam Nr. 96/07/61/007 (Dublinas reģionālā ūdens apgādes shēma — 3. posms) Īrijā. Ar Komisijas 1997. gada 15. decembra lēmumu C (97) 4090 Kohēzijas fonda palīdzību piešķīra projektam Nr. 95/07/65/007 (N1 Dunleer — Dundalk ceļš 2. posms), arī Īrijā. Ar apstrīdēto lēmumu Komisija samazināja kopējos, ar diviem iepriekšējiem lēmumiem piešķirto palīdzību apjomus, atsaucoties uz vairākiem pārkāpumiem, kurus atklāja minēto projektu izpētes laikā. Komisija tāpat izlēma, ka kopējā summa 797 886 eiro apmērā ir saņemta nepamatoti un ir jāatmaksā.
   Uzturot savu prasību par apstrīdētā lēmuma atcelšanu, prasītāja vispirms apgalvo, ka apstrīdētais lēmums nav spēkā esošs, jo tas ir pieņemts vairāk kā trīs mēnešus pēc tiesas sēdes datuma, pārkāpjot Regulas 1386/2002 (1) 18. panta 3. punktu un Regulas 1164/1994 (2) II pielikuma H panta 2. punktu. Saskaņā ar prasītājas teikto, minētais veido būtisku procesuālo noteikumu, kā arī tiesiskās drošības principa pārkāpumu.
   Prasītāja arī apgalvo, ka Komisija pieļāvusi tiesiskās drošības principa pārkāpumu, piemērojot ar atpakaļejošu spēku vadlīnijas par izdevumu piemērotību tādējādi, ka tiek mainīta to interpretācija par to, kurš ir “galējais saņēmējs”, un izdevumi tiek atzīti par nepiemērotiem, jo tie ir radušies ārpus attiecīgā perioda. Saskaņā ar prasītājas teikto, ar to tika pārkāpta arī tās tiesiskā paļāvība.
   Pēc prasītājas domām, turpmākais tiesiskās drošības principa pārkāpums bija vienotās likmes finansiālo labojumu piemērošana ar atpakaļejošu spēku. Prasītāja apgalvo, ka šis jēdziens pirmo reizi tika noteikts un formulēts 2002. gadā pieņemtajās Komisijas vadlīnijās.
   Visbeidzot prasītāja apgalvo, ka Komisijas jaunās praktiskās pieejas — nepiemērotu izdevumu aizstāšanā ar piemērotiem, piemērošana ar atpakaļejošu spēku veido tālāku tiesiskās drošības principa pārkāpumu. Saskaņā ar prasītājas teikto, 2002. gada vadlīnijās Komisija izlēma, ka šāda aizstāšana nav atļaujama. Tomēr prasītāja apgalvo, ka šī pieeja nevar tikt piemērota 1996. un 1997. gada projektiem.

      (1)  Komisijas 2002. gada 29. jūlija Regula (EK) Nr. 1386/2002, ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1164/94 attiecībā uz tādas palīdzības pārvaldības un kontroles sistēmām, kura piešķirta no Kohēzijas fonda, kā arī kārtību finansiālu labojumu veikšanai, OV L 201, 5. lpp.

      (2)  Padomes 1994. gada 16. maija Regula (EK) Nr. 1164/94 par Kohēzijas fonda izveidi, OV L 130, 1. lpp.


title: lieta T-184/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 27. marta rīkojums — Alves dos Santos/Komisija (Eiropas Sociālais fonds — Apmācības darbības — Sākotnēji piešķirtā finanšu atbalsta samazināšana — Prasības pieteikums — Formas prasības — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/41

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 27. marta rīkojums — Alves dos Santos/Komisija
   (lieta T-184/08) (1)

   (Eiropas Sociālais fonds - Apmācības darbības - Sākotnēji piešķirtā finanšu atbalsta samazināšana - Prasības pieteikums - Formas prasības - Acīmredzama nepieņemamība)
   2009/C 141/85
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Rui Manuel Alves dos Santos, Alvaiázere (Portugāle) (pārstāvis — A. Marques Fernandes, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Guerra e Andrade un B. Kotschy)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2004. gada 4. marta Lēmumu, kas Rui Manuel Alves dos Santos paziņots 2008. gada 3. martā, par Eiropas Sociālā fonda (ESF) piešķirtā finanšu atbalsta profesionālai apmācībai, ko veic Portugāles administrācija, samazināšanu lietā Nr. 89 0488 P1

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Rui Manuel Alves dos Santos atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 209, 15.08.2008.


title: Lieta T-123/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes un modeļi), ko Cargo Partner AG iesniedza 2004. gada 31. martā

text:
               26.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/6

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes un modeļi), ko Cargo Partner AG iesniedza 2004. gada 31. martā
   (Lieta T-123/04)
   (2004/C 168/10)
   Tiesvedības valoda: vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 31. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes un modeļi), ko cēla Cargo Partner AG, Fischamend (Austrijā), kuru pārstāv M. Wolner, advokāts.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               izdarīt grozījumus apstrīdētajā lēmumā, lai pieteikto preču zīmi varētu reģistrēt;

               —

               in eventu, nodot lietu atpakaļ Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes un modeļi) un

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes un modeļi) atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Pieteiktā kopienas preču zīme:

               Preču zīme CARGO PARTNER – Pieteikuma Nr. 2697290

               Preces vai pakalpojumi:

               36. (apdrošināšana) un 39. (transports, iepakošana un uzglabāšana, ceļojumu organizēšana) klases preces un pakalpojumi

               Apelācijas padomē apstrīdētais lēmums:

               Pārbaudītāja daļējs atteikums reģistrēt 39. klasē transporta un preču iesaiņošanas un uzglabāšanas pakalpojumus

               Apelācijas padomes lēmums:

               Sūdzību noraidīt

               Prasības pamats:

               Preču zīmei ir atšķirīgas īpašības un tādēļ tā ir reģistrējama


title: Lieta C-203/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Special Commissioners2005. gada 3. maija rīkojumu lietā Vodafone 2 pret Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Special Commissioners2005. gada 3. maija rīkojumu lietā Vodafone 2 pret Her Majesty's Revenue and Customs

   (Lieta C-203/05)
   (2005/C 182/51)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Special Commissioners2005. gada 3. maija rīkojums lietā Vodafone 2 pret Her Majesty's Revenue and Customs un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 9. maijā.

      Special Commissioners lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai EK līguma 43., 49. un/vai 56. pants nepieļauj tādus valsts tiesību noteikumus nodokļu jomā kā pamata lietā, kuri noteiktos apstākļos paredz nodevas piemērošanu nodoklim, kas sabiedrībai, kas ir šīs dalībvalsts rezidente (“sabiedrība — rezidente”), jāmaksā par tās kontrolētās sabiedrības (“kontrolētā sabiedrība”), kas ir citas dalībvalsts rezidente, peļņu, un piemēro zemāku nodokļu likmi, it īpaši

                           1.1.

                           piemēro šādu maksājumu, ja vien sabiedrība — rezidente nevar pierādīt, ka kontrolētā sabiedrība ir atbrīvota no šo tiesību noteikumu prasībām;

                           1.2.

                           paredz atbrīvojumu no šāda maksājuma piemērošanas, bet tādā veidā, kas rada neskaidrības attiecībā uz praktisku atbrīvojuma pieejamību kontrolētās sabiedrības izveidošanas laikā vai pēc tam;

                           1.3.

                           paredz zināmas noteikti izpildāmas prasības gadījumā, ja sabiedrība — rezidente nepieprasa vai nav spējīga pieprasīt jebkādu šādu atbrīvojumu un maksā nodokli par šīs kontrolētās sabiedrības peļņu;

                           1.4.

                           paredz zināmas prasības gadījumā, kad sabiedrība — rezidente lūdz atbrīvojumu no maksājuma par šo nodokli, kas var ietvert pienākumu pārskatīt un apsvērt tiesību aktu piemērošanu attiecībā uz visām tās kontrolētajām sabiedrībām un pēc tam katru gadu uzraudzīt katras tās kontrolētās sabiedrības darbību nolūkā nodrošināt, ka arī turpmāk ir izpildītas atbrīvojuma saņemšanai nepieciešamās prasības;

                           1.5.

                           visos gadījumos ietver administratīvus un ar izmaksām saistītus apgrūtinājumus (kas var būt ievērojami) sabiedrībai — rezidentei,

                     un visos gadījumos iepriekš minētais neattiecas uz tām sabiedrībām, kas reģistrētas dalībvalstī, kurā reģistrēta sabiedrība — rezidente?

               2.

               Vai atbilde uz 2.1. jautājumu būtu savādāka, ja:

                           2.1.

                           kontrolētā sabiedrība tajā dalībvalstī, kurā tā ir rezidente, veiktu tikai minimālas darbības; vai

                           2.2.

                           tikai minimāla kontrolētās sabiedrības peļņas daļa tiek aplikta ar nodokli tajā dalībvalstī, kurā tā ir rezidente; vai

                           2.3.

                           kontrolētā sabiedrība tika izveidota kā mākslīgas shēmas sastāvdaļa nolūkā izvairīties no nodokļu nomaksas un, ja tā, kādas ir šādas mākslīgas shēmas pazīmes?

               3.

               Vai pastāv tādi apstākļi, kuros

                           3.1.

                           sabiedrība — rezidente nevar atsaukties uz tiesībām, kas izriet no EKL 43. un/vai 56. panta; vai

                           3.2.

                           sabiedrībai — rezidentei nerodas nekādas no EKL 43. un/vai 56. panta izrietošas tiesības;

                     sakarā ar to, ka šāda atsaukšanās uz minētajām tiesībām vai to iegūšana būtu šo tiesību ļaunprātīga izmantošana? Gadījumā, ja pastāv šādi apstākļi, kādu ieteikumu Eiropas Kopienu Tiesa uzskata par atbilstošu sniegt attiecībā uz to, kā Special Commissioners šīs lietas faktiskajā kontekstā būtu jānosaka, vai pastāv šādi apstākļi vai ļaunprātīga tiesību izmantošana?

               4.

               Vai EK līguma 56. pants un 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts un Māstrihtas līguma Deklarācija Nr. 7 nepieļauj tādus dalībvalsts tiesību aktus nodokļu jomā kā pamata lietā saskaņā ar kuriem būtu pieejams viens vai vairāki atbrīvojumi no šo tiesību aktu prasībām, ja grozījumi šajos tiesību aktos stājās spēkā pēc 1994. gada 1. janvāra?

               5.

               Vai EK līguma 43., 49. un/vai 56. pants nepieļauj tādus valsts tiesību aktus nodokļu jomā kā pamata lietā saskaņā ar kuriem šie tiesību akti nav piemērojami, ja sabiedrība — rezidente finansē kontrolēto sabiedrību ar aizdevuma, nevis paškapitāla palīdzību?

               6.

               Vai EK līguma 43., 49. un/vai 56. pants nepieļauj tādus valsts tiesību aktus nodokļu jomā kā pamata lietā saskaņā ar kuriem viens vai vairāki atbrīvojumi no šo tiesību aktu piemērošanas būtu pieejami, ja kontrolētās sabiedrības peļņa citā dalībvalstī ietvertu vai nu:

                           6.1.

                           peļņu no tādiem ienākumu avotiem, kas atrodas šajā dalībvalstī un nevis citā dalībvalstī vai jurisdikcijā; vai

                           6.2.

                           ienākumus no dividendēm, nevis peļņas procentus no tās pašas sabiedrības?


title: Lieta C-317/07: Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 4. decembra spriedums ( Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lahti Energia Oy (Direktīva 2000/76/EK — Atkritumu sadedzināšana — Attīrīšana un sadedzināšana — No atkritumiem saražota neapstrādāta gāze — Atkritumu jēdziens — Sadedzināšanas iekārta — Līdzsadedzināšanas iekārta)

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/5

         Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 4. decembra spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lahti Energia Oy

   (Lieta C-317/07) (1)

   (Direktīva 2000/76/EK - Atkritumu sadedzināšana - Attīrīšana un sadedzināšana - No atkritumiem saražota neapstrādāta gāze - Atkritumu jēdziens - Sadedzināšanas iekārta - Līdzsadedzināšanas iekārta)
   (2009/C 19/08)
   Tiesvedības valoda — somu
   Iesniedzējtiesa
   Korkein hallinto-oikeus
   Lietas dalībniece pamata procesā
   Lahti Energia Oy
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Korkein hallinto-oikeus — Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 4. decembra Direktīvas 2000/76/EK par atkritumu sadedzināšanu (OV L 332, 91. lpp.) 3. panta 1., 4. un 5. punkta interpretācija — Attīrīšana un sadedzināšana (spēkstacijas) tvaika katlā — Atkritumu jēdziens — Sadedzināšanas un līdzsadedzināšanas iekārtas jēdziens
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 4. decembra Direktīvas 2000/76/EK par atkritumu sadedzināšanu 3. panta 1. punktā norādītais jēdziens “atkritumi” neattiecas uz vielām, kas ir gāzveida stāvoklī;

               2)

               Direktīvas 2000/76 3. panta 4. punktā norādītais jēdziens “sadedzināšanas iekārta” ietver ikvienu tehnisku ierīci un iekārtu, kurā tiek veikta atkritumu termiskā pārstrāde, ar nosacījumu, ka vielas, kas rodas termiskās apstrādes izmantošanas rezultātā, turpmāk tiek sadedzinātas un ka, ņemot vērā minēto, šādas kvalifikācijas vajadzībām sadedzināšanas līnijas esamība nav nepieciešamais nosacījums;

               3)

               tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā:

                           —

                           gazifikācijas iekārta, kuras mērķis ir iegūt produktus gāzveida formā, kas šajā gadījumā ir attīrītā gāze, atkritumus pakļaujot termiskai apstrādei, ir kvalificējama kā “līdzsadedzināšanas iekārta” Direktīvas 2000/76 3. panta 5. punkta izpratnē;

                           —

                           spēkstacija, kurā, aizstājot tās ražošanas darbībā pārsvarā izmantojamo fosilo kurināmo, kā papildu kurināmais tiek izmantota attīrītā gāze, ko iegūst atkritumu līdzsadedzināšanas gazifikācijas iekārtā rezultātā, neietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā.

      (1)  OV C 211, 8.9.2007.


title: Lieta T-310/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. marta rīkojums – Fritz Winter Eisengießerei/Komisija

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/40

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. marta rīkojums – Fritz Winter Eisengießerei/Komisija
   (Lieta T-310/14) (1)

   (2015/C 155/58)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta C-557/07: Tiesas (astotā palāta) 2009. gada 19. februāra rīkojums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — LSG-Gesellschaft zur Wahrnehmung von Leistungsschutzrechten GmbH/Tele2 Telecommunication GmbH (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkts — Informācijas sabiedrība — Autortiesības un blakustiesības — Noteiktas informācijas par datu plūsmu saglabāšana un izpaušana — Elektronisko sakaru konfidencialitātes aizsardzība — Starpnieka jēdziens Direktīvas 2001/29/EK 8. panta 3. punkta izpratnē)

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/14

         Tiesas (astotā palāta) 2009. gada 19. februāra rīkojums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — LSG-Gesellschaft zur Wahrnehmung von Leistungsschutzrechten GmbH/Tele2 Telecommunication GmbH
   (Lieta C-557/07) (1)

   (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkts - Informācijas sabiedrība - Autortiesības un blakustiesības - Noteiktas informācijas par datu plūsmu saglabāšana un izpaušana - Elektronisko sakaru konfidencialitātes aizsardzība - “Starpnieka” jēdziens Direktīvas 2001/29/EK 8. panta 3. punkta izpratnē)
   2009/C 113/28
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: LSG-Gesellschaft zur Wahrnehmung von Leistungsschutzrechten GmbH

      Atbildētāja: Tele2 Telecommunication GmbH

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberster Gerichtshof (Austrija) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 10. lpp.) 5. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 8. panta 3. punkta, Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu (OV L 157, 45. lpp.) 8. panta 3. punkta, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīvas 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (Privātās dzīves un elektronisko komunikāciju direktīva) (OV L 201, 37. lpp.) 6. un 15. panta interpretācija — Interneta pieslēguma nodrošinātāja kvalificēšana par “starpnieku” — Valsts tiesību akti, kuros starpniekiem noteikts pienākums sniegt informāciju, kas vajadzīga civillietu ierosināšanai, privātām trešām personām to autortiesību pārkāpuma gadījumā — Datnes koplietošanas sistēmas dalībnieku uzvārdu un adrešu paziņošana autortiesību aizsardzības organizācijai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Kopienu tiesības, it īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu 8. panta 3. punkts kopā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīvas 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (Privātās dzīves un elektronisko komunikāciju direktīva) 15. panta 1. punktu, neliedz dalībvalstīm noteikt pienākumu nodot privātām trešām personām personu datus par datu plūsmu, lai ļautu tām civiltiesiskā kārtībā ierosināt lietas par autortiesību pārkāpumiem. Tomēr Kopienu tiesībās ir prasīts, lai dalībvalstis, transponējot Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvu 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (Direktīva par elektronisko tirdzniecību), Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvu 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā, kā arī Direktīvu 2002/58 un Direktīvu 2004/48, pamatotos uz tādu to interpretāciju, kas ļauj nodrošināt taisnīgu līdzsvaru starp dažādām iesaistītajām pamattiesībām. Turklāt dalībvalstu iestādēm un tiesām, īstenojot minēto direktīvu transpozīcijas pasākumus, ir ne vien jāinterpretē to valsts tiesības atbilstoši šīm direktīvām, bet arī jāraugās, lai tās nepamatotos uz tādu šo direktīvu interpretāciju, kas būtu pretrunā pamattiesībām vai citiem Kopienu tiesību vispārīgajiem principiem, piemēram, samērīguma principam;

               2)

               pieslēguma nodrošinātājs, kas lietotājiem nodrošina tikai interneta pieslēgumu, nepiedāvājot citus pakalpojumus, piemēram, elektronisko pastu, lejuplādēšanu vai datnes koplietošanu, kā arī ne juridiski, ne faktiski nekontrolē izmantoto pakalpojumu, ir jāuzskata par “starpnieku” Direktīvas 2001/29 8. panta 3. punkta izpratnē.

      (1)  OV C 64, 8.3.2008.


title: Lieta C-158/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 4. aprīlī iesniedza Raad van State (Nīderlande) – A  u.c., otrs lietas dalībnieks: Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 4. aprīlī iesniedza Raad van State (Nīderlande) – A u.c., otrs lietas dalībnieks: Minister van Buitenlandse Zaken

   (Lieta C-158/14)
   2014/C 194/19
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: A, B, C, D

      Atbildētājs: Minister van Buitenlandse Zaken

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, ņemot vērā tostarp Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (1) 47. pantu, prasība par Īstenošanas regulas Nr. 610/2010 (2) atcelšanu, ciktāl tās rezultātā TAT [Tamililamas atbrīvošanas tīģeri] tika iekļauta Regulas Nr. 2580/2001 (3) 2. panta 3. punktā norādītajā sarakstā, ko apelācijas sūdzību iesniedzēji šajā tiesvedībā savā vārdā celtu Vispārējā tiesā, pamatojoties uz LESD 263. pantu, nešaubīgi būtu pieņemama?

               2)

                           a.

                           Vai, ņemot vērā Pamatlēmuma 2002/475/TI (4) preambulas 11. apsvērumu, bruņoto spēku darbības bruņoto konfliktu laikā starptautisko humanitāro tiesību izpratnē var būt teroristiski nodarījumi šī pamatlēmuma izpratnē?

                           b.

                           Ja atbilde uz 2a. jautājumu ir apstiprinoša, vai bruņoto spēku darbības bruņoto konfliktu laikā starptautisko humanitāro tiesību izpratnē var būt teroristiski akti Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP (5) un Regulas Nr. 2580/2001 izpratnē?

               3)

               Vai darbības, kas ir pamatā Īstenošanas regulai Nr. 610/2010, ciktāl ar to TAT tika iekļauta Regulas Nr. 2580/2001 2. panta 3. punktā noteiktajā sarakstā, ir bruņoto spēku darbības bruņota konflikta laikā starptautisko humanitāro tiesību izpratnē?

               4)

               Vai, ņemot vērā tostarp atbildes uz 1., 2a., 2b. un 3. jautājumu, Īstenošanas regula Nr. 610/2010, ciktāl ar to TAT ir iekļauta Regulas Nr. 2580/2001 2. panta 3. punktā noteiktajā sarakstā, nav spēkā?

               5)

               Ja atbilde uz 4. jautājumu ir apstiprinoša, vai šī spēkā neesamība attiecas arī uz agrākiem vai vēlākiem Padomes lēmumiem atjaunināt Regulas Nr. 2580/2001 2. panta 3. punktā noteikto sarakstu, ciktāl TAT tādēļ tika iekļauta šajā sarakstā?

      (1)  OV 2000, C 364, 1. lpp.

      (2)  Padomes 2010. gada 12. jūlija Īstenošanas regula (ES) Nr. 610/2010, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1285/2009 (OV L 178, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 2001. gada 27. decembra Regula (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām (OV L 344, 70. lpp.).

      (4)  Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmums par terorisma apkarošanu (OV L 164, 3. lpp.).

      (5)  Padomes 2001. gada 27. decembra Kopējā nostāja par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu (OV L 344, 93. lpp.).


title: Lieta C-394/15 P: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 14. aprīļa rīkojums – John Dalli/Eiropas Komisija Apelācija — OLAF izmeklēšanas ziņojums, kurā apsūdzēts Eiropas komisijas loceklis — Apgalvots Komisijas priekšsēdētāja vārdisks lēmums izbeigt attiecīgā komisāra amata pilnvaras — Prasība atcelt tiesību aktu un atlīdzināt zaudējumus

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/7

         Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 14. aprīļa rīkojums – John Dalli/Eiropas Komisija
   (Lieta C-394/15 P) (1)

   (Apelācija - OLAF izmeklēšanas ziņojums, kurā apsūdzēts Eiropas komisijas loceklis - Apgalvots Komisijas priekšsēdētāja vārdisks lēmums izbeigt attiecīgā komisāra amata pilnvaras - Prasība atcelt tiesību aktu un atlīdzināt zaudējumus)
   (2016/C 279/10)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: John Dalli (pārstāvji – L. Levi un S. Rodrigues, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Baquero Cruz, B. Smulders un J.-P. Keppenne)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               John Dalli atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 311, 21.9.2015.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-417/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 85/384/EEK — Arhitektu diplomu atzīšana — Reģistrācijas procedūra Grieķijas Tehniskajā kamerā (Technico Epimelitirio Elladas) — Pienākums iesniegt dokumentu, kas apliecina, ka uz attiecīgo kvalifikāciju apliecinošo dokumentu attiecas savstarpējās atzīšanas režīms)

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/7

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2004. gada 9. septembrī
   lietā C-417/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 85/384/EEK - Arhitektu diplomu atzīšana - Reģistrācijas procedūra Grieķijas Tehniskajā kamerā (Technico Epimelitirio Elladas) - Pienākums iesniegt dokumentu, kas apliecina, ka uz attiecīgo kvalifikāciju apliecinošo dokumentu attiecas savstarpējās atzīšanas režīms)
   (2004/C 262/13)
   tiesvedības valoda - grieķu
   Lietā C-417/02 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāve - M.Patakia) pret Grieķijas Republiku (pārstāve - E.Skandalou) par prasību par valsts pienākumu neizpildi, kas iesniegta saskaņā ar EKL 226. pantu 2002. gada 19. novembrī, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši A. Rosas, S. von Bahr, K. Lenaerts un K. Schieman (referents), ģenerāladvokāte J. Kokott, sekretāre, galvenā administratore L. Hewlett, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               pieņemot un atstājot spēkā 1993. gada 22. marta prezidenta dekrēta Nr. 107/1993 3. panta 1. punkta c) apakšpunkta normas, un akceptējot, ka Technico Epimelitirio Elladas (Grieķijas Tehniskā kamera), kurā obligāti jāreģistrējas, lai Grieķijā varētu praktizēt arhitekta profesiju, ar ievērojamu aizkavēšanos izskata viņu lietas un reģistrē Kopienas pilsoņus, kuriem ir ārzemēs izsniegti diplomi, kam būtu jātiek atzītiem saskaņā ar 1985. gada 10. jūnija Padomes Direktīvu 85/384/EEK par arhitektu diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu, tostarp par pasākumiem, kas palīdz sekmīgi īstenot tiesības veikt uzņēmējdarbību un brīvību sniegt pakalpojumus, Grieķijas Republika nav izpildījusi savus pienākumus, ko tai uzliek šī Direktīva;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 19, 25.01.2003.


title: Lieta C-187/14: Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 25. jūnija spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Skatteministeriet/DSV Road A/S Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopienas Muitas kodekss — Regula (EEK) Nr. 2913/92 — 203. un 204. pants — Regula (EEK) Nr. 2454/93 — 859. pants — Ārējā tranzīta procedūra — Muitas parāda rašanās — Izņemšana vai neizņemšana no muitas uzraudzības — Pienākuma neizpilde — Preču novēlota uzrādīšana galamērķa muitas iestādē — Preču saņēmēja piegādes saņemšanas atteikums un nosūtīšana atpakaļ, tās neuzrādot muitas iestādē — Preces, kurām, pamatojoties uz jaunu deklarāciju, atkal piemērota ārējā tranzīta procedūra — Direktīva 2006/112/EK — 168. panta e) punkts — Pārvadātāja veiktā importam piemērojamā PVN atskaitīšana

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/14

         Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 25. jūnija spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Skatteministeriet/DSV Road A/S

   (Lieta C-187/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopienas Muitas kodekss - Regula (EEK) Nr. 2913/92 - 203. un 204. pants - Regula (EEK) Nr. 2454/93 - 859. pants - Ārējā tranzīta procedūra - Muitas parāda rašanās - Izņemšana vai neizņemšana no muitas uzraudzības - Pienākuma neizpilde - Preču novēlota uzrādīšana galamērķa muitas iestādē - Preču saņēmēja piegādes saņemšanas atteikums un nosūtīšana atpakaļ, tās neuzrādot muitas iestādē - Preces, kurām, pamatojoties uz jaunu deklarāciju, atkal piemērota ārējā tranzīta procedūra - Direktīva 2006/112/EK - 168. panta e) punkts - Pārvadātāja veiktā importam piemērojamā PVN atskaitīšana)
   (2015/C 279/16)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Skatteministeriet

      Atbildētāja: DSV Road A/S,

      Piedaloties: Danske Speditører

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2006. gada 20. novembra Regulu (EK) Nr. 1791/2006, 203. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka muitas parāds nerodas tikai uz tāda fakta pamata, ka preces, uz kurām attiecas Kopienas ārējā tranzīta procedūra, pēc neveiksmīga piegādes mēģinājuma tiek aizvestas atpakaļ uz nosūtīšanas brīvostu, tās neuzrādot nedz galamērķa vietas muitas iestādē, nedz brīvostas muitas iestādē, ja ir konstatēts, ka pēc tam šīs pašas preces atkal tikušas aizvestas uz to galamērķa vietu otrajā Kopienas ārējā tranzīta procedūrā, kas ir pienācīgi izbeigta. Savukārt gadījumā, ja pirmajā un otrajā Kopienas ārējā tranzīta procedūrā pārvadāto preču identitāte nevar tikt konstatēta, saskaņā ar šo pantu rodas muitas parāds;

               2)

               Regulas Nr. 2913/92, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1791/2006, 204. pants, to lasot kopsakarā ar Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai Nr. 2913/92, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2007. gada 28. februāra Regulu (EK) Nr. 214/2007, 859. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka novēlota pirmajā Kopienas ārējā tranzīta procedūrā esošu preču uzrādīšana galamērķa vietas muitas iestādei otrās Kopienas ārējās tranzīta procedūras ietvaros ir pienākuma neizpilde, no kā rodas muitas parāds, ja vien nav izpildīti šīs regulas 356. panta 3. punktā vai 859. panta otrajā ievilkumā un 2. punkta c) apakšpunktā paredzētie nosacījumi, tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

               3)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 168. panta e) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neliedz tādu valsts tiesisko regulējumu, kas izslēdz importam piemērojamā pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšanu, par kura samaksu ir atbildīgs pārvadātājs, kurš nav nedz attiecīgo preču importētājs, nedz īpašnieks, bet nodrošina tikai pārvadājumus un muitas procedūras kā tādas kravas pārvadātājs, kurai ir piemērojams pievienotās vērtības nodoklis.

      (1)  OV C 202, 30.6.2014


title: Lieta C-552/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 16. septembra rīkojumu lietā T-34/11 Canon Europa NV /Eiropas Komisija 2014. gada 1. decembrī iesniedza Canon Europa NV

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/27

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 16. septembra rīkojumu lietā T-34/11 Canon Europa NV/Eiropas Komisija 2014. gada 1. decembrī iesniedza Canon Europa NV

   (Lieta C-552/14 P)
   (2015/C 046/33)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Canon Europa NV (pārstāvji – P. De Baere, avocat, P. Muñiz, advogado)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesu:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas rīkojumu lietā T-34/11;

               —

               atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu;

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai apelācijas sūdzības izskatīšanai pēc būtības;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus par apelācijas tiesvedību un tiesvedību Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzība ir balstīta uz šādiem pamatiem.
   Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu LESD 263. panta interpretācijā un piemērošanā, secinādama, ka regula “ietver īstenošanas pasākumus” minētā panta izpratnē.
   Otrkārt, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības tikt uzklausītai, kļūdījusies attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējas iesniegto pierādījumu juridisko kvalificēšanu un, pakārtoti, esot sagrozījusi šos pierādījumus.


title: Lieta T-165/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 4. decembra rīkojums – Talanton /Komisija Šķīrējklauzula — Līgumi Pocemon un Perform, kas ir noslēgti saistībā ar Septīto pamatprogrammu pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. – 2013.) — Pieļaujamās izmaksas — Piešķirto līdzekļu atmaksāšana — Audita ziņojums — Intereses celt prasību neesamība — Konstatēšanas interese — Nepieņemamība

text:
               16.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/18

         Vispārējās tiesas 2014. gada 4. decembra rīkojums – Talanton/Komisija
   (Lieta T-165/13) (1)

   (Šķīrējklauzula - Līgumi Pocemon un Perform, kas ir noslēgti saistībā ar Septīto pamatprogrammu pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. – 2013.) - Pieļaujamās izmaksas - Piešķirto līdzekļu atmaksāšana - Audita ziņojums - Intereses celt prasību neesamība - Konstatēšanas interese - Nepieņemamība)
   (2015/C 056/24)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Talanton AE – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon (Palaio Faliro, Grieķija) (pārstāvji – M. Angelopoulos un K. Damis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal un A. Sauka, kuriem palīdz L. Athanassiou un G. Gerapetritis, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 272. pantam un 340. panta pirmajai daļai, ar kuru Vispārējai tiesai tiek lūgts konstatēt, pirmkārt, ka Komisijas atteikums par pieļaujamām izmaksām uzskatīt noteiktas summas, kas prasītājai ir tikušas izmaksātas saistībā ar subsīdiju līgumu Perform un Pocemon izpildi, veido Komisijas līgumsaistību pārkāpumu, un, otrkārt, ka noteikta šo summu daļa, kā arī Komisijas noteiktās jau izmaksātās zaudējumu atlīdzības summa nav jāatmaksā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Talanton AE – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 156, 1.6.2013.


title: Lieta T-605/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 10. decembra spriedums – Novartis /ITSB – Dr Organic  ( “BIOCERT” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “BIOCERT” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “BIOCEF”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/32

         Vispārējās tiesas 2014. gada 10. decembra spriedums – Novartis/ITSB – Dr Organic (“BIOCERT”)
   (Lieta T-605/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “BIOCERT” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “BIOCEF” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 034/35)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novartis AG (Bāzele, Šveice) (pārstāvis – M. Douglas, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Dr Organic Ltd (Svonsī, Apvienotā Karaliste)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 28. septembra lēmumu lietā R 1030/2010–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Novartis AG un Dr Organic Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 28. septembra lēmumu lietā R 1030/2010–4;

               2)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 32, 4.2.2012.


title: Lieta T-337/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – CSF/Komisija Tiesību aktu tuvināšana — Direktīva 2006/42/EK — Mašīnas ar “CE” marķējumu — Būtiskas drošības prasības — Apdraudējums cilvēku drošībai — Drošības klauzula — Komisijas lēmums, ar kuru valsts pasākums saistībā ar aizliegumu laist tirgū ir atzīts par pamatotu — Drošības klauzulas īstenošanai piemērojamie nosacījumi — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Vienlīdzīga attieksme

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/48

         Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – CSF/Komisija
   (Lieta T-337/13) (1)

   (Tiesību aktu tuvināšana - Direktīva 2006/42/EK - Mašīnas ar “CE” marķējumu - Būtiskas drošības prasības - Apdraudējums cilvēku drošībai - Drošības klauzula - Komisijas lēmums, ar kuru valsts pasākums saistībā ar aizliegumu laist tirgū ir atzīts par pamatotu - Drošības klauzulas īstenošanai piemērojamie nosacījumi - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Vienlīdzīga attieksme)
   (2015/C 302/61)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CSF Srl (Grumolo delle Abbadesse, Itālija) (pārstāvji – R. Santoro, S. Armellini un R. Bugaro, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Zavvos, kam palīdz M. Pappalardo, avocat)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvji – sākotnēji V. Pasternak Jørgensen un M. Wolff, vēlāk M. Wolff, C. Thorning, U. Melgaard un N. Lyshøj)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 8. aprīļa Lēmumu 2013/173/ES par pasākumu, ko Dānija veikusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/42/EK 11. pantu, aizliedzot noteikta tipa daudzfunkcionālas zemes rakšanas un pārvietošanas mašīnas (OV L 101, 29. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               CSF Srl sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un pagaidu noregulējuma tiesvedībā;

               3)

               Dānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 233, 10.8.2013.


title: Lieta T-54/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — XXXLutz Marken /ITSB — Natura Selection ( “Linea Natura Natur hat immer Stil” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “Linea Natura Natur hat immer Stil” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “natura selection” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/25

         Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — XXXLutz Marken/ITSB — Natura Selection (“Linea Natura Natur hat immer Stil”)
   (Lieta T-54/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Linea Natura Natur hat immer Stil” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “natura selection” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 145/40
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: XXXLutz Marken GmbH (Wels, Austrija) (pārstāvis — H. Pannen, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Natura Selection, SL (Barselona, Spānija) (pārstāvis — E. Sugrañes Coca, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 28. novembra lēmumu lietā R 1787/2007-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Natura Selection, SL un XXXLutz Marken GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               XXXLutz Marken GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 90, 18.04.2009.


title: Lieta C-131/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 12. martā iesniedza Tribunal de première instance de Bruxelles (Beļģija) — Corman SA/Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 12. martā iesniedza Tribunal de première instance de Bruxelles (Beļģija) — Corman SA/Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

   (Lieta C-131/10)
   2010/C 148/22
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Bruxelles

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Corman SA

      Atbildētājs: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai [Komisijas] 1997. gada 15. decembra Regulas Nr. 2571/97 par sviesta pārdošanu par pazeminātām cenām un atbalsta piešķiršanu par krējumu, sviestu un iebiezinātu sviestu, ko paredzēts lietot mīklas izstrādājumu, saldējuma un citu pārtikas produktu ražošanā (1), noteikumi un Regula, ar kuru tiek piemērota Regula Nr. 1255/99 par piena un piena produktu tirgus kopīgo organizāciju (2), var tikt uzskatīti par Kopienu nozaru tiesisko regulējumu, kas atkāpjas no 1995. gada 18. decembra Regulas Nr. 2988/95 (3) 3. panta 1. punkta un kas neļauj piemērot valsts tiesību noteikumus par noilgumu?

               2)

               Vai 1995. gada 18. decembra Regulas Nr. 2988/95 3. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka to piemēro vienīgi gadījumos, kad pārkāpumu izdara subsīdijas saņēmējs, bet 4 gadu noilguma vispārējais noteikums ir piemērojams visos gadījumos, kad pārkāpumus ir izdarījuši subsīdijas saņēmēja līdzlīgumslēdzēji, ņemot vērā, ka 4 gadi ir maksimālais piemērojamais termiņš attiecībā uz līdzlīgumslēdzēju rīcības reglamentēšanu piena un piena produktu tirgus kopīgās organizācijas ietvaros?

      (1)  OV L 350, 3. lpp.

      (2)  OV L 160, 48. lpp.

      (3)  Padomes 1995. gada 18. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 1. lpp.).


title: Lieta T-42/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 13. janvāra  rīkojums —  Komninou  u.c. pret Komisiju (Prasība par zaudējumu atlīdzību — Ārpuslīgumiska atbildība — Sūdzības par dalībvalsts rīcību, kas var būt par pamatu procesa sakarā ar pienākumu neizpildi uzsākšanai, izbeigšana — Sūdzības izskatīšana Komisijā — Labas pārvaldības princips)

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/29

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. janvāra rīkojums — Komninou u.c. pret Komisiju
   (Lieta T-42/04) (1)

   (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Ārpuslīgumiska atbildība - Sūdzības par dalībvalsts rīcību, kas var būt par pamatu procesa sakarā ar pienākumu neizpildi uzsākšanai, izbeigšana - Sūdzības izskatīšana Komisijā - Labas pārvaldības princips)
   (2006/C 86/57)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki
   Prasītāji: Ermioni Komninou, Grigorios Ntokos, Donatos Pappas, Vassileios Pappas, Aristeidis Pappas, Eleftheria Pappa, Lamprini Pappa, Eirini Pappa, Alexandra Ntokou, Léonidas Grepis, Nikolaos Grepis, Fotios Dimitriou, Zoïs Dimitriou, Petros Bolossis, Despoina Bolossi, Konstantinos Bolossis un Thomas Bolossis (Parga, Grieķija) (pārstāvis — P. Stroumpos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — M. Konstantinidis)
   Priekšmets
   Prasība atlīdzināt morālo kaitējumu, ko prasītāji ir iespējams cietuši Komisijas rīcības dēļ, izskatot viņu sūdzību par iespējamo Grieķijas Republikas pienākumu neizpildi Kopienas vides tiesību jomā.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāji sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 85, 3.4.2004.


title: Lieta T-188/10: Vispārējās tiesas 2010. gada 15. decembra spriedums — DTL/ITSB — Gestión de Recursos y Soluciones Empresariales ( “Solaria” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “Solaria” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “SOLARTIA” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Pakalpojumu līdzība — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               5.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/16

         Vispārējās tiesas 2010. gada 15. decembra spriedums — DTL/ITSB — Gestión de Recursos y Soluciones Empresariales (“Solaria”)
   (Lieta T-188/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Solaria” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “SOLARTIA” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Pakalpojumu līdzība - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 38/29
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: DTL Corporación, SL (Madride, Spānija) (pārstāvji — C. Rueda Pascual un A. Zuazo Araluze, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Gestión de Recursos y Soluciones Empresariales, SL (Pampelune, Spānija) (pārstāvji — C. Gutiérrez Martínez, H. Granado Carpenter un M. Polo Carreño, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 17. februāra lēmumu lietā R 767/2009-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Gestiόn de Recursos y Soluciones Empresariales, SL un DTL Corporación, SL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               DTL Corporación, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 161, 19.06.2010.


title: Lieta C-58/10, Lieta C-59/10, Lieta C-60/10, Lieta C-61/10, Lieta C-62/10, Lieta C-63/10, Lieta C-64/10, Lieta C-65/10, Lieta C-66/10, Lieta C-67/10, Lieta C-68/10: Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Conseil d’État (Francija) 2010. gada 3. februārī iesniedza lietās — Monsanto SAS, Monsanto Agriculture France SAS, Monsanto International SARL, Monsanto Technology LLC/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Monsanto SAS, Monsanto Agriculture France SAS, Monsanto International SARL, Monsanto Europe SA/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Association générale des producteurs de maïs (AGPM)/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — SCEA de Malaprade, SCEA Coutin, Jérôme Huard, Dominique Richer, EARL de Candelon, Bernard Mir, EARL des Menirs, Marie-Jeanne Darricau, GAEC de Commenian/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Pioneer Génétique, Pioneer Semences/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Syndicat des établissements de semences agréés pour les semences de maïs (SEPROMA)/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Caussade Semences SA/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Société Limagrain Verneuil Holding/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Société Maïsadour Semences/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Ragt Semences SA/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Euralis Semences SAS, Euralis Coop/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/26

         Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Conseil d’État (Francija) 2010. gada 3. februārī iesniedza lietās — Monsanto SAS, Monsanto Agriculture France SAS, Monsanto International SARL, Monsanto Technology LLC/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Monsanto SAS, Monsanto Agriculture France SAS, Monsanto International SARL, Monsanto Europe SA/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Association générale des producteurs de maïs (AGPM)/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — SCEA de Malaprade, SCEA Coutin, Jérôme Huard, Dominique Richer, EARL de Candelon, Bernard Mir, EARL des Menirs, Marie-Jeanne Darricau, GAEC de Commenian/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Pioneer Génétique, Pioneer Semences/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Syndicat des établissements de semences agréés pour les semences de maïs (SEPROMA)/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Caussade Semences SA/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Société Limagrain Verneuil Holding/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Société Maïsadour Semences/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Ragt Semences SA/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Euralis Semences SAS, Euralis Coop/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche
   ((Lieta C-58/10) - (Lieta C-59/10) - (Lieta C-60/10) - (Lieta C-61/10) - (Lieta C-62/10) - (Lieta C-63/10) - (Lieta C-64/10) - (Lieta C-65/10) - (Lieta C-66/10) - (Lieta C-67/10) - (Lieta C-68/10))
   2010/C 100/39
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Monsanto SAS, Monsanto Agriculture France SAS, Monsanto International SARL, Monsanto Technology LLC (C-58/10), Monsanto SAS, Monsanto Agriculture France SAS, Monsanto International SARL, Monsanto Europe SA (C-59/10), Association générale des producteurs de maïs (AGPM) (C-60/10), SCEA de Malaprade, SCEA Coutin, Jérôme Huard, Dominique Richer, EARL de Candelon, Bernard Mir, EARL des Menirs, Marie-Jeanne Darricau, GAEC de Commenian (C-61/10), Pioneer Génétique, Pioneer Semences (C-62/10), Syndicat des établissements de semences agréés pour les semences de maïs (SEPROMA) (C-63/10), Caussade Semences SA (C-64/10), Société Limagrain Verneuil Holding (C-65/10), Société Maïsadour Semences (C-66/10), Ragt Semences SA (C-67/10), Euralis Semences SAS, Euralis Coop (C-68/10)

      Atbildētājs: Ministre de l'Agriculture et de la Pêche

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai gadījumā, kad dzīvnieku barība, ko veido ģenētiski modificēts organisms, ir laista tirgū pirms Regulas (EK) Nr. 1829/2003 (1) publicēšanas dienas un šī atļauja, piemērojot šīs regulas 20. panta noteikumus, ir palikusi spēkā, attiecīgais produkts laikā pirms ir lemts par lūgumu izsniegt jaunu atļauju, kurš ir jāizsniedz, piemērojot šo regulu, ir jāuzskata par vienu no produktiem, kuri minēti Direktīvas 2001/18/EK (2) 12. panta noteikumos, kuri minēti šī nolēmuma pamatojumā, un vai šādā gadījumā uz šo ģenētiski modificēto organismu saistībā ar ārkārtas pasākumiem, kurus var pieņemt pēc atļaujas laistu tirgū izsniegšanas, attiecas vienīgi Regulas (EK) Nr. 1829/2003 34. pants vai, pretēji, šādus pasākumus dalībvalstis var noteikt, pamatojoties ar direktīvas 23. pantu un valsts tiesību aktiem, ar kuriem tas ir transponēts?

               2)

               Vai gadījumā, ja ārkārtas pasākumus var noteikt tikai saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1829/2003 34. pantu, tādu pasākumu kā apstrīdētajā 2007. gada 5. decembra lēmumā (3) esošais dalībvalsts iestādes varēja noteikt, atsaucoties uz Regulas (EK) Nr. 178/2002 (4) 53. pantā minētajiem riskiem, vai ar kādiem nosacījumiem dalībvalsts varēja noteikt aizsargpasākumus, pamatojoties ar šīs regulas 54. pantu?

               3)

               Ciktāl gadījumā, ja dalībvalsts iestādes var iejaukties, pamatojoties ar Direktīvas 2001/18/EK 23. pantu vai Regulas (EK) 1829/2003 34. pantu, vai pamatojoties ar abiem šiem tiesiskajiem pamatiem, ņemot vērā piesardzības principu, ir piemērojamas prasības, proti, direktīvas 23. pantā, saskaņā ar kuru tādu ārkārtas pasākumu noteikšana kā īslaicīgs aizliegums lietot produktu ir atkarīga no apstākļa, vai dalībvalstij ir “sīki izstrādāts pamatojums, lai uzskatītu, ka […] ĢMO […] rada risku […] videi” un regulas 34. pantā, kurā šāda pasākuma noteikšana ir padarīta atkarīga no tā, vai šis produkts, identificējot risku, novērtējot tā iespējamību un tā sekas, “var radīt nopietnu risku […] videi”?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 22. septembra Regula (EK) Nr. 1829/2003 par ģenētiski modificētu pārtiku un barību (OV L 268, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 12. marta Direktīva 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē un Padomes Direktīvas 90/220/EEK atcelšanu (OV L 106, 1. lpp.).

      (3)  2007. gada 5. decembra lēmums lietā C-58/10; 2008. gada 7. februāra lēmums apvienotajās lietās C-59/10 līdz C-68/10, kurš grozīts ar 2008. gada 13. februāra lēmumu.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regula (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (OV L 31, 1. lpp.).


title: Lieta F-55/07: Prasība, kas celta 2007. gada 30. maijā — Tiralongo /Komisija

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/43

         Prasība, kas celta 2007. gada 30. maijā — Tiralongo/Komisija
   (Lieta F-55/07)
   (2007/C 183/85)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Giuseppe Tiralongo, Ladispoli (Itālija) (pārstāvji — F. Sciaudone, R. Sciaudone un S. Frazzani, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt par pieņemamu šo prasību;

               —

               piespriest Komisijai iesniegt informāciju un dokumentus par X kundzes līguma apstiprināšanu un tā attiecīgu pagarināšanu Eiropas birojā krāpšanas apkarošanai (turpmāk tekstā — “OLAF”), kā arī uzaicināt X kundzi kā liecinieci;

               —

               pieņemt visus procesa organizatoriskos un pierādījumu savākšanas pasākumus, kas vajadzīgi, lai izvērtētu Komisijas pieļautā vienlīdzīgas attieksmes principa un nediskriminācijas principa pārkāpumu;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt EUR 460 000 vai citu summu, kuru Civildienesta tiesa uzskata par taisnīgu, kā atlīdzību par prasītājam nodarīto materiālo kaitējumu;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt EUR 100 000 vai citu summu, kuru Civildienesta tiesa uzskata par taisnīgu, kā atlīdzību par prasītājam nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, kas līdz 2005. gada 30. aprīlim strādāja OLAF kā pagaidu darbinieks, prasa atlīdzināt kaitējumu, kas, viņaprāt, radies vairāku nelikumīgu darbību rezultātā, kuras pieļāva Komisija, pagarinot viņa līgumu. Šīs nelikumīgās darbības it īpaši ir: i) civildienestā piemērojamā tiesiskā regulējuma un attiecīgās judikatūras pārkāpums; ii) tiesiskās paļāvības principa pārkāpums; iii) vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principa pārkāpums.


title: Lieta C-213/08: Prasība, kas celta 2008. gada 21. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/13

         Prasība, kas celta 2008. gada 21. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-213/08)
   (2008/C 197/21)
   Tiesvedības valoda — Spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — H. Støvlbæk)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2006. gada 20. novembra Direktīvas 2006/100/EK (1), ar ko pielāgo dažas direktīvas personu pārvietošanās brīvības jomā saistībā ar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos, prasības, vai katrā ziņā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2006/100/EK transponēšanai valsts tiesībās noteiktais termiņš beidzās 2007. gada 1. janvārī.

      (1)  OV L 363, 141. lpp.


title: Lieta T-64/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 1. jūlija spriedums — Nuova Terni Industrie Chimiche /Komisija (Valsts atbalsts — Kompensācija par ekspropriāciju sabiedriskā labuma dēļ — Elektroenerģijas piegādes preferenciālā tarifa pagarināšana — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt — Jēdziens “priekšrocība” — Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips — Atbalsta īstenošana)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/38

         Vispārējās tiesas 2010. gada 1. jūlija spriedums — Nuova Terni Industrie Chimiche/Komisija
   (Lieta T-64/08) (1)

   (Valsts atbalsts - Kompensācija par ekspropriāciju sabiedriskā labuma dēļ - Elektroenerģijas piegādes preferenciālā tarifa pagarināšana - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt - Jēdziens “priekšrocība” - Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips - Atbalsta īstenošana)
   2010/C 221/60
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nuova Terni Industrie Chimiche SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji — T. Salonico, G. Pellegrino, G. Pellegrino un G. Barone, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Giolito un G. Conte)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 20. novembra Lēmumu 2008/408/EK par valsts atbalstu C 36/A/06 (ex NN 38/06), ko Itālija sniegusi uzņēmumiem ThyssenKrupp, Cementir un Nuova Terni Industrie Chimiche (OV 2008, L 144, 37. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nuova Terni Industrie Chimiche SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 92, 12.04.2008.


title: Lieta T-367/03: Pirmās instances tiesas  2006. gada 30. marta  spriedums —  Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret  pret Padomi un Komisiju (Prasība par zaudējumu atlīdzību — Starptautiskie nolīgumi — EEK un Turcijas Asociācijas līgums — Muitas savienība starp Eiropas Kopienu un Turciju — Kompensējošs finansiāls atbalsts)

text:
               20.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/11

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 30. marta spriedums — Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret pret Padomi un Komisiju
   (Lieta T-367/03) (1)

   (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Starptautiskie nolīgumi - EEK un Turcijas Asociācijas līgums - Muitas savienība starp Eiropas Kopienu un Turciju - Kompensējošs finansiāls atbalsts)
   (2006/C 121/19)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki
   Prasītāja: Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AŞ, Umranija [Ümraniye], Stambula (Turcija), (pārstāvis — R. Siners [R. Sinner], advokāts)

      Atbildētāji: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bišops [M. Bishop] un D. Kanga Fano [D. Canga Fano]) un Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — Ž. Budo [G. Boudot] un K. Lūiss [X. Lewis])
   Priekšmets
   Prasība par zaudējumu atlīdzību, kas iespējami radušies piemērojot Muitas savienības, kas tika izveidota ar nolīgumu, ar kuru tika izveidota asociācija starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju, un tā papildu protokoliem, kā arī EK un Turcijas Asociācijas padomes 1995. gada 22. decembra lēmumu Nr. 1/95 par Muitas savienības pēdējā posma ieviešanu (OV L 35, 1. lpp.), procedūras.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 59, 06.03.2004.


title: Lieta T-772/15: Prasība, kas celta 2015. gada 29. decembrī – Quanta Storage/Komisija

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/49

         Prasība, kas celta 2015. gada 29. decembrī – Quanta Storage/Komisija
   (Lieta T-772/15)
   (2016/C 098/64)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Quanta Storage, Inc. (Taojuaņa, Taivāna) (pārstāvji – B. Hartnett, Barrister, O. Geiss, advokāts, un W. Sparks, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2015. gada 21. oktobra lēmumu lietā AT.39639 – Optiskie diskdziņi, kas saistīts ar procesu atbilstoši LESD 101. pantam un EEZ līguma 53. pantam, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               pakārtoti – samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvību, nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu un ir pārkāpusi tiesības uz labu pārvaldību:

                           —

                           apstrīdētais lēmums balstoties uz tādu pārkāpumu konstatējumu, par kuriem prasītāja administratīvajā procesā nav tikusi informēta;

                           —

                           apstrīdētais lēmums balstoties uz pieņēmumiem par tāda tirgus pārskatāmību, ko Komisija nav pilnībā izmeklējusi.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka starp apstrīdētā lēmuma rezolutīvo daļu un Komisijas argumentāciju saistībā ar pārkāpuma ilgumu attiecībā uz Hewlett Packard pastāvošās pretrunas dēļ ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un nav ievērots pienākums norādīt pamatojumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav nedz pierādījusi, nedz norādījusi pietiekamu pamatojumu tam, ka prasītāja ir piedalījusies vienotā un turpinātā pārkāpumā:

                           —

                           prasītāja neesot piedalījusies vienotā un turpinātā pārkāpumā, kas esot noticis no 2008. gada 14. februāra līdz 2008. gada 9. aprīlim;

                           —

                           prasītāja neesot piedalījusies pārkāpumā, kas esot noticis no 2008. gada 10. aprīļa līdz 2008. gada 27. oktobrim;

                           —

                           prasītāja neesot piedalījusies pārkāpumā 2008. gada 28. oktobrī;

                           —

                           neesot pietiekamu pierādījumu, kas liecinātu, ka prasītāja zināja par karteļa kopējo plānu vai tā vispārējo tvērumu un būtiskajām iezīmēm;

                           —

                           juridiskās sekas tam, ka Komisija neesot pierādījusi iespējamo pārkāpumu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija atbilstoši nepieciešamajam tiesiskajam un pierādīšanas standartam nav pierādījusi, ka tās kompetencē bija piemērot LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, aprēķinot naudas soda summu, ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas faktos un tiesību piemērošanā un nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu:

                           —

                           Komisija, aprēķinot pamatsummu, esot pieļāvusi kļūdas faktos un tiesību piemērošanā un neesot norādījusi pamatojumu;

                           —

                           Komisija neesot izmantojusi pilnīgākos pieejamos datus par prasītājas pārdošanas apjoma vērtību;

                           —

                           Komisija, aprēķinot pamatsummu, esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu;

                           —

                           Komisija, izvērtējot pārkāpuma smagumu un atbildību mīkstinošos apstākļus, esot pieļāvusi kļūdas vērtējumā.


title: Lieta C-577/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 7. marta spriedums ( Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — DKV Belgium/Association belge des consommateurs test-achats ASBL (Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Direktīvas 73/239/EEK un 92/49/EEK — Tiešā apdrošināšana, kas nav dzīvības apdrošināšana — Likmju noteikšanas brīvība — Veselības apdrošināšanas līgumi, kas nav saistīti profesionālo darbību — Ierobežojumi — Primāri vispārējo interešu apsvērumi)

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 7. marta spriedums (Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — DKV Belgium/Association belge des consommateurs test-achats ASBL

   (Lieta C-577/11) (1)

   (Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Direktīvas 73/239/EEK un 92/49/EEK - Tiešā apdrošināšana, kas nav dzīvības apdrošināšana - Likmju noteikšanas brīvība - Veselības apdrošināšanas līgumi, kas nav saistīti profesionālo darbību - Ierobežojumi - Primāri vispārējo interešu apsvērumi)
   2013/C 123/07
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Bruxelles

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: DKV Belgium

      Atbildētāja: Association belge des consommateurs test-achats ASBL

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour d'appel de Bruxelles — LESD 49. un 56. panta, Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/49/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, ar kuru groza Direktīvu 73/239/EEK un Direktīvu 88/357/EEK (Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva) OV L 228, 1. lpp.), 29. panta otrās daļas un 39. panta 3. punkta, kā arī Padomes 1973. gada 24. jūlija Direktīvas 73/239/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz uzņēmējdarbības sākšanu un veikšanu tiešās apdrošināšanas nozarē, kas nav dzīvības apdrošināšana (OV L 228, 3. lpp.), 8. panta 3. punkta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru veselības apdrošināšanas līgumu, kas nav saistīti profesionālo darbību, ietvaros apdrošināšanas prēmijas, pašrisku un pakalpojuma apmēru ir atļauts pielāgot tikai ikgadējās prēmijas [maksājuma] laikā un tikai pamatojoties uz specifiskiem kritērijiem — Iepriekšējas apstiprināšanas tarifu kārtība — Tiesību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības principu ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/49/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, ar kuru groza Direktīvu 73/239/EEK un Direktīvu 88/357/EEK (Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva), 29. pants un 39. panta 2. un 3. punkts, kā arī Padomes 1973. gada 24. jūlija Pirmās direktīvas 73/239/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz uzņēmējdarbības sākšanu un veikšanu tiešās apdrošināšanas nozarē, kas nav dzīvības apdrošināšana, kura grozīta ar Direktīvu 92/49, 8. panta 3. punkts ir interpretējami tādējādi, ka tiem nav pretrunā dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā tādu veselības apdrošināšanas līgumu, kas nav saistīti profesionālo darbību, ietvaros ir paredzēti noteikumi, atbilstoši kuriem apdrošināšanas prēmija, pašrisks un pakalpojuma apmērs ik gadu var tikt pielāgots tikai:

                           —

                           pamatojoties uz patēriņa cenu indeksu vai

                           —

                           pamatojoties uz tā saukto “medicīnisko” indeksu, ja un tiktāl, ciktāl šī vai šo indeksu palielināšanās pārsniedz to palielināšanos, kāda ir patēriņa cenu indeksam, vai

                           —

                           pamatojoties uz administratīvās iestādes, kas atbildīga par apdrošināšanas uzņēmumu pārraudzību un kurai attiecīgais apdrošināšanas uzņēmums iesniedzis lūgumu, atļauju, ja šī iestāde konstatē, ka šī izņēmuma prēmiju likmes piemērošana, neraugoties uz pielāgojumiem, kas aprēķināti, pamatojoties uz divu veidu indeksiem, rada vai var radīt zaudējumus;

               2)

               LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tiem nav pretrunā šāds tiesiskais regulējums tiktāl, ciktāl nepastāv mazāk ierobežojoši pasākumi, kas šādos pašos apstākļos ļautu sasniegt mērķi aizsargāt patērētājus pret apdrošināšanas prēmiju būtisku un negaidītu palielināšanu, ko pienākums ir pārbaudīt iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 32, 4.2.2012.


title: Lieta C-66/06: Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 20. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 85/337/EEK — Projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Bez novērtējuma piešķirtas atļaujas)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/2

         Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 20. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (Lieta C-66/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 85/337/EEK - Projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Bez novērtējuma piešķirtas atļaujas)
   (2009/C 6/02)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Simonetti, X. Lewis, pārstāvji, F. Louis, advokāts, C. O'Daly, solicitor)

      Atbildētāja: Īrija (pārstāvji — D. O'Hagan, J. Connolly un G. Simons)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Polijas Republika (pārstāvis — E. Ośniecka-Tamecka)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.), kas ir grozīta ar 1977. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK (OV L 73, 5. lpp.), 2. panta 2. punkta un 4. panta 2.–4. punkta pārkāpums — Bez novērtējuma piešķirtas atļaujas
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot saskaņā ar Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kas ir grozīta ar Padomes 1977. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK, 2. panta 1. punkta un 4. panta 2.–4. punktu visus aktus, kas vajadzīgi, lai pirms tiek dota piekrišana tie projekti, kuriem var būt būtiska ekoloģiskā ietekme un kuri izriet no projektu kategorijām, kas nosauktas šīs direktīvas II pielikuma 1. punkta a)–c) un f) apakšpunktā, tiktu pakļauti atļaujas izsniegšanas procedūrai un novērtējumam attiecībā uz to ietekmi atbilstoši minētās direktīvas 5.–10. pantam, Īrija nav izpildījusi tajā paredzētos pienākumus;

               2)

               Īrija atlīdzina Eiropas Kopienu Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Polijas republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 108, 6.5.2006.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 12. jūlijā lietā T-157/04 Joël de Bry pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Ziņojums par karjeras attīstību — 2001.-2002. gada vērtējums)

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/16

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 12. jūlijā
   lietā T-157/04 Joël de Bry pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Ziņojums par karjeras attīstību - 2001.-2002. gada vērtējums)
   (2005/C 229/32)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-157/04 Žoels de Brī [Joël de Bry], Eiropas Kopienu Komisijas ierēdnis, ar dzīvesvietu Voluve-Senlambērā [Woluwé-Saint-Lambert] (Belģija), ko pārstāv S. Orlandi [S. Orlandi], A. Kūlens [A. Coolen], Ž.-N. Luī [J.-N. Louis] un E. Maršals [É. Marchal], avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — L. Locano Palačiosa [L. Lozano Palacios] un H. Krēmers [H. Kraemer], kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību atcelt 2003. gada 26. maija lēmumu par ziņojumu par prasītāja karjeras attīstību laika periodā no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim Pirmās instances tiesa šādā sastāvā: tiesnesis Pirungs [Pirrung] (vienpersoniski), sekretārs I. Nacins [I. Natsinas], administrators, 2005. gada 12. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt 2003. gada 26. maija lēmumu par ziņojumu par prasītāja karjeras attīstību laika periodā no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim;

               2)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 168, 26.06.2004.


title: Lieta T-495/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 20. marta spriedums — Bank Saderat /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Pret Irānu pieņemtie ierobežojošie pasākumi kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Naudas līdzekļu iesaldēšana — Organizācija, kas pilnībā pieder organizācijai, kas atzīta par tādu, kura iesaistīta kodolieroču izplatīšanā — Iebilde par prettiesiskumu — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/16

         Vispārējās tiesas 2013. gada 20. marta spriedums — Bank Saderat/Padome
   (Lieta T-495/10) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Pret Irānu pieņemtie ierobežojošie pasākumi kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Naudas līdzekļu iesaldēšana - Organizācija, kas pilnībā pieder organizācijai, kas atzīta par tādu, kura iesaistīta kodolieroču izplatīšanā - Iebilde par prettiesiskumu - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)
   2013/C 129/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bank Saderat plc (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — sākotnēji S. Gadhia, S. Ashley, solicitors, D. Anderson, QC, un R. Blakeley, barrister, vēlāk — S. Ashley, S. Jeffrey, A. Irvine, solicitors, D. Wyatt, QC, un R. Blakeley)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop un R. Liudvinaviciute-Cordeiro)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Boelaert un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), Padomes 2010. gada 26. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 668/2010, ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 195, 25. lpp.), Padomes 2010. gada 25. oktobra Lēmumu 2010/644/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413 (OV L 281, 81. lpp.), Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV L 281, 1. lpp.), Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413 (OV L 319, 71. lpp.), Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu Nr. 961/2010 (OV L 319, 11. lpp.), un Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti skar prasītāju, un, otrkārt, prasība atzīt par nepiemērojamu attiecībā pret prasītāju Padomes 2007. gada 19. aprīļa Regulas (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 103, 1. lpp.) 7. panta 2. punkta d) apakšpunktu, Regulas Nr. 961/2010 16. panta 2. punkta a) apakšpunktu un Regulas Nr. 267/2012 23. panta 2. punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tiktāl, ciktāl tie attiecas uz Bank Saderat plc, atcelt:

                           —

                           Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP, II pielikuma B tabulas 7. punktu;

                           —

                           Padomes 2010. gada 26. jūlija Īstenošanas regulas (ES) Nr. 668/2010, ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, pielikuma B tabulas 5. punktu;

                           —

                           Padomes 2010. gada 25. oktobra Lēmuma 2010/644/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413, pielikuma I sadaļas B tabulas 7. punktu;

                           —

                           Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulas (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu Nr. 423/2007, VIII pielikuma B tabulas 7. punktu;

               2)

               Lēmuma 2010/413 un Lēmuma 2010/644 atcelšanas sekas attiecas uz laika posmu pirms Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmuma 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413, stāšanās spēkā;

               3)

               nelemt par Bank Saderat prasību ar tūlītēju iedarbību atcelt Regulu Nr. 961/2010 un Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu Nr. 961/2010;

               4)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               5)

               katra lietas dalībniece sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 328, 4.12.2010.