201808030672050962018/C 294/633422018TC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180530484921Lieta T-342/18: Prasība, kas celta 2018. gada 30. maijā – Nichicon Corporation/Komisija
 ---documentbreak--- C2942018LV4810120180530LV0063481492Prasība, kas celta 2018. gada 30. maijā – Nichicon Corporation/Komisija
   (Lieta T-342/18)2018/C 294/63Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nichicon Corporation (Kioto, Japāna) (pārstāvji: A. Ablasser-Neuhuber, F. Neumayr, G. Fussenegger un H. Kühnert, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi:

            —

            atcelt Komisijas Lēmumu C(2018) 1768 final (2018. gada 21. marts) par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta AT.40136 – Kondensatori) pilnībā tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

            —

            pakārtoti, daļēji atcelt:

                     a.

                     apstrīdētā lēmuma 1. panta f) punktu, kurā tika atzīts, ka prasītāja piedalījās vienotā un turpinātā LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumā elektrolītisko kondensatoru nozarē, kas aptver visu EEZ un kas sastāvēja no nolīgumiem un/vai saskaņotām darbībām, kuru mērķis bija saskaņot cenas laikposmā no 1998. gada 26. jūnija līdz 2010. gada 31. maijam,

                     b.

                     apstrīdētā lēmuma 2. panta i) punktu, kurā prasītājai ir uzlikts naudas sods EUR 72901000 apmērā, un

            —

            samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu atbilstoši LESD 261. pantam un Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 (
                  1
               ) 31. pantam;

            —

            katrā ziņā, attiecībā uz naudas soda apmēru aizstāt Komisijas vērtējumu ar savu un samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu atbilstoši LESD 261. pantam un Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 31. pantam, un

            —

            piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 134. pantu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

            1.

            Ar pirmo tiek apgalvots, ka ir pieļautas būtiskas kļūdas faktos.
            Apgalvotās būtiskās kļūdas faktos attiecas it īpaši uz trim kontaktu laikposmiem. Prasītāja apgalvo, ka Komisija esot kļūdaini secinājusi par faktiem, kas neesot pietiekami pierādīti. Rezultātā Komisija esot kļūdaini pieņēmusi, ka ir pārkāpts LESD 101. pants.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz kvalifikāciju par vienotu un turpinātu pārkāpumu un attiecībā uz pieņēmumu par prasītājas atbildību par dalību.
            Otrais pamats attiecas uz apgalvotām kļūdām, ko Komisija esot pieļāvusi gan attiecībā uz to kontaktu kvalificēšanu, kas identificēti kā vienots un turpināts pārkāpums, gan attiecībā uz prasītājas atbildību par šādu pārkāpumu. Pirmkārt, Komisija neesot juridiski pietiekami pierādījusi vienota un turpināta pārkāpuma apjomu. Otrkārt, Komisija esot kļūdījusies, uzskatot, ka prasītāja ir atbildīga par kontaktiem, kuros tā nepiedalījās. Treškārt, Komisija esot kļūdaini secinājusi, ka pārkāpums turpinājās bez pārtraukuma līdz 2003. gada 7. novembrim. Ceturtkārt, Komisija esot pieļāvusi kļūdu, uzskatot prasītāju par atbildīgu par nepārtrauktu dalību vienotā un turpināta pārkāpumā pēc 2008. gada 10. novembra. Rezultātā Komisija vairs nevarētu piemērot sankcijas prasītājai, jo būtu notecējis termiņš. Piektkārt, Komisija kļūdaini uzskatīja, ka prasītājas dalība vienotā un turpinātā pārkāpumā būtu turpinājusies, neskatoties uz tās acīmredzamo attālināšanos.

            3.

            Ar trešo pamatu tiek apgalvota kompetences neesamība.

            4.

            Ceturtais pamats ir balstīts uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nosakot naudas sodu.
            Ceturtajā pamatā prasītāja norāda uz acīmredzamām kļūdām vērtējumā, nosakot naudas sodu. Pirmkārt, Komisija ir pārkāpusi samērīguma principu un tās pamatnostādnes naudas sodu aprēķināšanai, piemērojot nepareizu kopējo pārdošanas apjomu EEZ kā pamatu naudas soda aprēķināšanai. Otrkārt un treškārt, kļūdaini nosakot gan smaguma koeficientu, gan papildu summu, Komisija esot pārkāpusi samērīguma principu, pienākumu norādīt pamatojumu un ne bis in idem principu. Ceturtkārt, Komisija esot pārkāpusi samērīguma principu, neesot izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu un esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, naudas sodā nepienācīgi atspoguļojot prasītājas ierobežoto dalību. Turpinājumā, Komisija esot pārkāpusi samērīguma principu un naudas soda aprēķināšanas pamatnostādnes, kā atbildību mīkstinošu apstākli neņemot vērā prasītājas neuzmanību, ja tāda ir bijusi, tās ārkārtīgi ierobežoto lomu un ārkārtīgi ierobežoto uz konkurenci vērsto izturēšanos.

            5.

            Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievēroti būtiski procedūras noteikumi.
            Piektais pamats ir balstīts uz Komisijas apgalvoto būtisku procedūras noteikumu pārkāpumu LESD 263. panta izpratnē, nenosūtot Nichicon papildu paziņojumu par iebildumiem un nosakot pārāk īsu termiņu aizstāvībai.

      (
         1
      )	Padomes Regula (EK) Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003 L 1, 1. lpp.).


201808030272049782018/C 294/453892018CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180613323322Lieta C-389/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 13. jūnijā iesniedza Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Beļģija) – Brussels Securities SA/État belge

 ---documentbreak--- C2942018LV3220120180613LV0045322332Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 13. jūnijā iesniedza Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Beļģija) – Brussels Securities SA/État belge

   (Lieta C-389/18)2018/C 294/45Tiesvedības valoda – franču
      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Brussels Securities SA

      Atbildētāja: État belge

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes Direktīvas 90/435/EEK (1990. gada 23. jūlijs) par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (
         1
      ) (2012. gada 18. janvārī aizstāta ar Padomes Direktīvu 2011/96/ES (2011. gada 30. novembris) par kopējo sistēmu nodokļu uzlikšanai, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs (
         2
      )), 4. pants kopsakarā ar citiem Savienības tiesību aktiem,
   ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds valsts iestādes regulējums kā 1992. gada Ienākuma nodokļa kodekss un Karaļa dekrēts par 1992. gada Ienākumu nodokļa kodeksa īstenošanu redakcijās, kas ir piemērojamas 2011. taksācijas gadam,
   kurā, izvēloties atbrīvojuma no nodokļa sistēmu (atturēšanās aplikt ar nodokli sadalīto peļņu, ko ir guvis mātesuzņēmums, pamatojoties uz asociāciju ar savu meitasuzņēmumu), ir noteikts, ka mātesuzņēmuma nodokļu bāzē vispirms ir jāiekļauj meitasuzņēmuma sadalītās dividendes un vēlāk no nodokļa bāzes jāatskaita 95 % no dividendēm kā galīgi ar nodokli apliktie ienākumi,
   mātesuzņēmuma ienākuma nodokļa aprēķina bāzes noteikšanas nolūkā, vienlaikus piemērojot šo Beļģijas galīgi ar nodokli aplikto ienākumu atskaitījuma sistēmu un (1) tiesību normas par citu atskaitījumu, kas ir šajā tiesiskajā regulējumā paredzētais nodokļa atvieglojums (atskaitījums par riska kapitālu), (2) tiesības atskaitīt atgūstamos agrākos zaudējumus, (3) tiesības pārnest uz nākamajiem taksācijas gadiem galīgi ar nodokli aplikto ienākumu pārpalikumu, atskaitījumu par riska kapitālu un atgūstamo agrāko zaudējumu summu, ja kādā no taksācijas gadiem to summa bija lielāka par ar nodokli apliekamo ienākumu summu, un (4) nodokļu uzlikšanas kārtību, saskaņā ar kuru šajos nākamajos taksācijas gados ir jāapliek ar nodokli visa ar nodokli apliekamā peļņa: sākumā pārnestie galīgi ar nodokli apliktie ienākumi, pēc tam pārnestais atskaitījums par riska kapitālu (kuru drīkst pārnest tikai “nākamos septiņus taksācijas periodus”) un visbeidzot atgūstamo agrāko zaudējumu summa,
   par visu no meitasuzņēmuma saņemto dividenžu summu vai daļu no tās tiek samazināti zaudējumi, kurus sabiedrība būtu varējusi atskaitīt, ja dividendes tiktu vienkārši izslēgtas no tā taksācijas gada peļņas, kurā tā tika gūta (kā rezultātā šajā taksācijas gadā tiek samazināts ar nodokli apliekamais rezultāts un attiecīgā gadījumā tiek palielināti pārnesamie nodokļu zaudējumi), atšķirībā no gadījuma, ja tie tiktu atstāti šajā peļņā, vēlāk tiem piemērotu atbrīvojuma noteikumus un no nodokļa atbrīvotās summas pārnestu nepietiekamas peļņas dēļ,
   proti, tiek samazināta to mātesuzņēmuma atgūstamo agrāko zaudējumu summa, kuri varētu rasties taksācijas gados, kas seko taksācijas gadam, kurā galīgi ar nodokli apliktie ienākumi, atskaitījums par riska kapitālu un atgūstamo agrāko zaudējumu summa pārsniedz ar nodokli apliekamās peļņas summu?
   (
         1
      )	OV L 225, 6. lpp.

   (
         2
      )	OV L 345, 8. lpp


201808030062050292018/C 294/0922017CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL201806287822Lieta C-2/17: Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 28. jūnija spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Instituto Nacional de la Seguridad Social/Jesús Crespo Rey (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos – Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums – Regula (EK) Nr. 883/2004 – XI pielikuma sadaļas “Spānija” 2. punkts – Vecuma pensija – Aprēķināšanas veids – Teorētiskais apmērs – Atbilstošā apdrošināšanas iemaksas alga – Īpašais līgums – Apdrošināšanas iemaksu algas izvēle – Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru darba ņēmējam sociālās apdrošināšanas iemaksas ir jāveic no minimālās iemaksas algas)
 ---documentbreak--- C2942018LV720120180628LV00097282Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 28. jūnija spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Instituto Nacional de la Seguridad Social/Jesús Crespo Rey

   (Lieta C-2/17) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos — Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Regula (EK) Nr. 883/2004 — XI pielikuma sadaļas “Spānija” 2. punkts — Vecuma pensija — Aprēķināšanas veids — Teorētiskais apmērs — Atbilstošā apdrošināšanas iemaksas alga — Īpašais līgums — Apdrošināšanas iemaksu algas izvēle — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru darba ņēmējam sociālās apdrošināšanas iemaksas ir jāveic no minimālās iemaksas algas)”2018/C 294/09Tiesvedības valoda – spāņu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Instituto Nacional de la Seguridad Social

      Atbildētājs: Jesús Crespo Rey

      piedaloties: Tesorería General de la Seguridad Social

      Rezolutīvā daļa

   1999. gada 21. jūnijā Luksemburgā parakstītais Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, atbilstoši kuram migrējošam darba ņēmējam, kurš ir noslēdzis šīs dalībvalsts sociālās nodrošināšanas īpašo līgumu, ir pienākums veikt iemaksas no minimālās iemaksas algas, kā rezultātā – aprēķinot šī darba ņēmēja vecuma pensijas teorētisko apmēru – minētās dalībvalsts kompetentā iestāde šo periodu, uz kuru attiecas minētais līgums, pielīdzina nodarbinātības periodam tajā pašā dalībvalstī un, veicot šo aprēķinu, ņem vērā vienīgi tās iemaksas, kuras darba ņēmējs ir veicis saskaņā ar šo līgumu, lai gan pirms tam, kad attiecīgais darba ņēmējs tika izmantojis savas tiesības brīvi pārvietoties, viņš ir veicis iemaksas šajā dalībvalstī no iemaksu algām, kuras ir augstākas par minimālo iemaksas algu, un ka neemigrējošam darba ņēmējam, kurš arī ir noslēdzis šādu līgumu, bet nav izmantojis tiesības brīvi pārvietoties, ir tiesības izvēlēties veikt iemaksas no iemaksu algām, kuras ir augstākas par minimālo iemaksas algu.
   (
         1
      )	OV C 104, 3.4.2017.


201808030152050062018/C 294/463972018CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180615333421Lieta C-397/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 15. jūnijā iesniedza Juzgado de lo Social de Barcelona (Spānija) – Ana María Páez Juárez/Nobel Plastiques Ibérica, S.A.
 ---documentbreak--- C2942018LV3310120180615LV0046331342Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 15. jūnijā iesniedza Juzgado de lo Social de Barcelona (Spānija) – Ana María Páez Juárez/Nobel Plastiques Ibérica, S.A.
   (Lieta C-397/18)2018/C 294/46Tiesvedības valoda – spāņu
      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ana María Páez Juárez

      Atbildētāja: Nobel Plastiques Ibérica S.A.

      Citi lietas dalībnieki: Fondo de Garantía Salarial (FOGASA) un Ministerio Fiscal

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai, piemērojot Padomes Direktīvu 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (
                  1
               ), kā to ir interpretējusi Eiropas Savienības Tiesa, par personām ar invaliditāti ir jāuzskata darbinieki, kas ir kvalificēti kā īpaši jutīgi pret noteiktiem riskiem, ja savu personisko īpašību vai zināma bioloģiskā stāvokļa dēļ viņi ir īpaši jutīgi pret riskiem, kuri ir saistīti ar darbu, un šī iemesla dēļ viņi nevar strādāt noteiktās darbvietās, jo tas rada risku viņu pašu veselībai vai apdraud citas personas?
            Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, tiek uzdoti šādi jautājumi:

            2)

            Vai lēmums par darbinieces atlaišanu saimniecisku, tehnisku, organizatorisku vai ar ražošanu saistītu iemeslu dēļ ir tieša vai netieša diskriminācija Direktīvas 2000/78 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē, ja šai personai ir konstatēta invaliditāte, jo viņa ir īpaši jutīga, lai strādātu atsevišķās darbvietās fizisko sāpju dēļ, un tāpēc tai ir grūtības sasniegt produktivitātes līmeni, kas tiek prasīts, lai nekļūtu par atlaižamu darbinieku?

            3)

            Vai lēmums par darbinieces atlaišanu saimniecisku, tehnisku, organizatorisku vai ar ražošanu saistītu iemeslu dēļ ir tieša vai netieša diskriminācija Direktīvas 2000/78 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē, ja šai personai ir konstatēta invaliditāte, jo tā ir atzīta par īpaši jutīgu, lai strādātu atsevišķās darbvietās fizisko sāpju dēļ, un ja spēja strādāt visās darbvietās, tostarp tajās, kurās nevar strādāt persona ar invaliditāti, lēmumā ir norādīta kā viens no atlaišanas kritērijiem?

            4)

            Vai lēmums par darbinieces atlaišanu saimniecisku, tehnisku, organizatorisku vai ar ražošanu saistītu iemeslu dēļ ir tieša vai netieša diskriminācija Direktīvas 2000/78 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē, ja šai personai ir atzīta invaliditāte, jo tā ir atzīta par īpaši jutīgu, lai strādātu atsevišķās darbvietās fizisko sāpju dēļ, kas ir pamatā ilgai prombūtnei vai darbnespējai pirms atlaišanas, un šīs darbinieces prombūtne lēmumā ir norādīta kā viens no atlaišanas kritērijiem?

      (
         1
      )	OV 2000, L 303, 16. lpp.


201808030762050752018/C 294/643432018TC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180603505011Lieta T-343/18: Prasība, kas celta 2018. gada 3. jūnijā – Tokin Corporation/Komisija
 ---documentbreak--- C2942018LV5010120180603LV0064501501Prasība, kas celta 2018. gada 3. jūnijā – Tokin Corporation/Komisija
   (Lieta T-343/18)2018/C 294/64Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tokin Corporation (Sendai City, Japāna) (pārstāvji: C. Thomas, T. Yuen un M. Perez, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt Komisijas Lēmuma C (2018) 1768 (2018. gada 21. marts) 2. panta f) punktu, ciktāl tajā TOKIN Corporation ir uzlikts naudas sods EUR 5036000 apmērā solidāri ar NEC Corporation;

            —

            samazināt naudas soda, kāds TOKIN Corporation lēmuma 2. panta f) punktā ir uzliks solidāri ar NEC Corporation, apmēru;

            —

            atcelt minētā lēmuma 2. panta g) apakšpunktu, ciktāl ar to TOKIN Corporation ir uzlikts naudas sods EUR 8814000 apmērā;

            —

            samazināt naudas soda, kāds TOKIN Corporation ir uzliks lēmuma 2. panta g) punktā, apmēru un

            —

            piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 (
                  1
               ) 23. panta 3. punktu un vienlīdzīgas attieksmes principu, atsaucoties uz 2011/12 kā uz atsauces periodu prasītājas pārdošanas apjoma noteikšanā.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punktu un personiskās atbildības principu, piemērojot naudas soda pamatsummas samazinājumu atbildību mīkstinošu apstākļu dēļ, tā vietā, lai samazinātu smaguma pakāpi, kas izmantota pamatsummas aprēķināšanā, pārkāpuma aspektam, par kuru prasītāja tika saukta pie atbildības.

      (
         1
      )	Padomes Regula (EK) Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


201808030142050442018/C 294/473982018CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180615343521Lieta C-398/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 15. jūnijā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) – Antonio Bocero Torrico/Instituto Nacional de la Seguridad Social un Tesorería General de la Seguridad Social

 ---documentbreak--- C2942018LV3410120180615LV0047341352Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 15. jūnijā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) – Antonio Bocero Torrico/Instituto Nacional de la Seguridad Social un Tesorería General de la Seguridad Social

   (Lieta C-398/18)2018/C 294/47Tiesvedības valoda – spāņu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Antonio Bocero Torrico

      Atbildētāji: Instituto Nacional de la Seguridad Social un Tesorería General de la Seguridad Social

      Prejudiciālais jautājums

   Vai LESD 48. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā pieeja priekšlaicīgai vecuma pensijai tiek padarīta atkarīga no nosacījuma, ka izmaksājamās pensijas apmēram ir jābūt lielākam par minimālo pensiju, kādu attiecīgajai personai būtu jāizmaksā atbilstoši valsts tiesiskajam regulējumam, interpretējot šo “izmaksājamo pensiju” kā faktisko pensiju, ko izmaksā tikai kompetentā dalībvalsts (šajā gadījumā – Spānija), neņemot vērā arī faktisko pensiju, kuru attiecīgā persona varētu saņemt kā tāda paša veida pabalstu no vienas vai vairākām citām dalībvalstīm?


201808030402049852018/C 294/10572017CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL201806288811Lieta C-57/17: Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 28. jūnija spriedums (Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eva Soraya Checa Honrado/Fondo de Garantía Salarial (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Darbinieku aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā – Direktīva 2008/94/EK – 3. panta pirmā daļa – Garantiju iestādes nodrošināta izmaksāšana – Atlaišanas pabalsti sakarā ar darba attiecību pārtraukšanu – Darba vietas pārcelšana, darba ņēmējam liekot mainīt dzīvesvietu – Darba līguma būtiska nosacījuma grozījums – Darba līguma izbeigšana pēc darba ņēmēja iniciatīvas – Vienlīdzības un nediskriminācijas principi)
 ---documentbreak--- C2942018LV810120180628LV00108181Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 28. jūnija spriedums (Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eva Soraya Checa Honrado/Fondo de Garantía Salarial

   (Lieta C-57/17) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Darbinieku aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā — Direktīva 2008/94/EK — 3. panta pirmā daļa — Garantiju iestādes nodrošināta izmaksāšana — Atlaišanas pabalsti sakarā ar darba attiecību pārtraukšanu — Darba vietas pārcelšana, darba ņēmējam liekot mainīt dzīvesvietu — Darba līguma būtiska nosacījuma grozījums — Darba līguma izbeigšana pēc darba ņēmēja iniciatīvas — Vienlīdzības un nediskriminācijas principi)”2018/C 294/10Tiesvedības valoda – spāņu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Eva Soraya Checa Honrado

      Atbildētājs: Fondo de Garantía Salarial

      Rezolutīvā daļa

   Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/94/EK (2008. gada 22. oktobris) par darba ņēmēju aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā 3. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja noteikts tiesību aktos paredzēts pabalsts, kas jāmaksā sakarā ar darba līguma izbeigšanu pēc darba ņēmēja vēlēšanās, kā arī tas, kas ir jāmaksā atlaišanas gadījumā tādu objektīvu iemeslu dēļ, kādus ir norādījusi iesniedzējtiesa, saskaņā ar attiecīgo valsts tiesisko regulējumu ietilpst jēdzienā “atlaišanas pabalsts sakarā ar darba attiecību pārtraukšanu” šīs tiesību normas izpratnē, tajā pašā jēdzienā ir jāietilpst arī tiesību aktos paredzētajam pabalstam sakarā ar darba līguma izbeigšanu pēc darba ņēmēja vēlēšanās tāpēc, ka darba devējs pārceļ darba vietu, kas darba ņēmējam liek mainīt dzīvesvietu.
   (
         1
      )	OV C 121, 18.4.2017.


201808030262049762018/C 294/483992018CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180618353511Lieta C-399/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 18. jūnijā iesniedza College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) – Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV, TAQA Piek Gas BV/Autoriteit Consument en Markt

 ---documentbreak--- C2942018LV3510120180618LV0048351351Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 18. jūnijā iesniedza College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) – Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV, TAQA Piek Gas BV/Autoriteit Consument en Markt

   (Lieta C-399/18)2018/C 294/48Tiesvedības valoda – holandiešu
      Iesniedzējtiesa

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV, TAQA Piek Gas BV

      Atbildētāja: Autoriteit Consument en Markt

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai vienots jaudas tarifs, kura gadījumā diferenciācija notiek nevis atkarībā no tīkla lietotāja veida, bet gan līgumā paredzētās jaudas, atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 715/2009 (
         1
      ) (2009. gada 13. jūlijs) par nosacījumiem attiecībā uz piekļuvi dabasgāzes pārvades tīkliem un par Regulas (EK) Nr. 1775/2005 atcelšanu (Gāzes regula) 13. panta 1. punktam?
   (
         1
      )	OV 2009, L 211, 36. lpp.


201808030522049962018/C 294/11902017CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL201806279911Lieta C-90/17: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 27. jūnija spriedums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Turbogás Produtora Energética SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2003/96/EK – Energoproduktu un elektroenerģijas aplikšana ar nodokli – 21. panta 5. punkta trešā daļa – Uzņēmums, kas ražo elektroenerģiju savām vajadzībām – Nelieli elektroenerģijas ražotāji – 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Elektroenerģijas ražošanai izmantotie energoprodukti – Pienākums atbrīvot)
 ---documentbreak--- C2942018LV910120180627LV00119191Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 27. jūnija spriedums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Turbogás Produtora Energética SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

   (Lieta C-90/17) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2003/96/EK — Energoproduktu un elektroenerģijas aplikšana ar nodokli — 21. panta 5. punkta trešā daļa — Uzņēmums, kas ražo elektroenerģiju savām vajadzībām — Nelieli elektroenerģijas ražotāji — 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Elektroenerģijas ražošanai izmantotie energoprodukti — Pienākums atbrīvot)”2018/C 294/11Tiesvedības valoda – portugāļu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Turbogás Produtora Energética SA

      Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Rezolutīvā daļa

   Padomes Direktīvas 2003/96/EK (2003. gada 27. oktobris), kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, 21. panta 5. punkta trešā daļa un 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds uzņēmums, par kādu ir pamatlieta un kas ražo elektroenerģiju savām vajadzībām, lai kāds būtu uzņēmuma lielums un lai kāda būtu tā saimnieciskā pamatdarbība, ir jāuzskata par “izplatītāju” pirmā noteikuma izpratnē, kura elektroenerģijas patēriņš elektroenerģijas ražošanai tomēr ietilpst obligātajā atbrīvojumā, kas paredzēts minētā 14. panta 1. punkta a) apakšpunktā.
   (
         1
      )	OV C 144, 8.5.2017.


title: Lieta C-410/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 22. jūnijā iesniedza Tribunal administratif (Luksemburga) – Nicolas Aubriet/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche

text:
               27.8.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 22. jūnijā iesniedza Tribunal administratif (Luksemburga) – Nicolas Aubriet/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche

      (Lieta C-410/18)
      (2018/C 301/26)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal administratif

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Nicolas Aubriet

         Atbildētāja: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche

         Prejudiciālais jautājums

      Vai 2014. gada 24. jūlija grozītā likuma par valsts finansiālo atbalstu augstākās izglītības iegūšanai 3. panta 5. punkta b) apakšpunktā Luksemburgas Lielhercogistē nedzīvojošiem studentiem izvirzītais nosacījums, neņemot vērā citus piesaistes kritērijus, proti, ka viņiem ir jābūt tādu darba ņēmēju bērniem, kuri pieteikuma par finansiālu atbalstu iesniegšanas brīdī Luksemburgā ir bijuši darba ņēmēji vai pašnodarbinātie vismaz piecus gadus bez pārtraukuma septiņu gadu atsauces laikposmā, ir nepieciešams, lai sasniegtu Luksemburgas likumdevēja izvirzīto mērķi, proti, censties veicināt personu ar augstākās izglītības diplomu īpatsvara pieaugumu?


title: Lieta T-104/18 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 10. jūlija rīkojums – Fundación Tecnalia Research & Innovation/REA (Pagaidu noregulējums – Vienošanās par subsīdiju piešķiršanu, kas noslēgta saistībā ar septīto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2007.–2013. gads) – Izmaksāto summu piedziņa – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               27.8.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/38

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 10. jūlija rīkojums – Fundación Tecnalia Research & Innovation/REA

      (Lieta T-104/18 R)
      ((Pagaidu noregulējums - Vienošanās par subsīdiju piešķiršanu, kas noslēgta saistībā ar septīto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2007.–2013. gads) - Izmaksāto summu piedziņa - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība))
      (2018/C 301/50)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Fundación Tecnalia Research & Innovation (San-Sebastien, Spānija) (pārstāvji: P. Palacios Pesquera un M. Rius Coma, advokāti)

         Atbildētāja: Pētniecības izpildaģentūra (REA) (pārstāvji: S. Payan-Lagrou un V. Canetti, pārstāvji, kam palīdz J. Rivas Andrés, advokāts)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru tiek lūgts apturēt REA lēmuma par projektam Food-Watch piešķirtās subsīdijas pilnīgu piedziņu piemērošanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-16/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 11. jūlija spriedums – APF/Parlaments (Institucionālās tiesības – Eiropas Parlaments – Lēmums par subsīdijas piešķiršanu politiskai partijai – Priekšfinansējums, kas noteikts 33 % apmērā no piešķirtās subsīdijas maksimālā apmēra – Pienākums sniegt priekšfinansējuma bankas garantiju – Finanšu regula – Finanšu regulas īstenošanas noteikumi – Regula (EK) Nr. 2004/2003 par noteikumiem, kas attiecas uz Eiropas līmeņa politiskajām partijām un to finansēšanu – Samērīgums – Pilnvaru nepareiza izmantošana)

text:
               27.8.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/29

      Vispārējās tiesas 2018. gada 11. jūlija spriedums – APF/Parlaments
      (Lieta T-16/17) (1)

      ((Institucionālās tiesības - Eiropas Parlaments - Lēmums par subsīdijas piešķiršanu politiskai partijai - Priekšfinansējums, kas noteikts 33 % apmērā no piešķirtās subsīdijas maksimālā apmēra - Pienākums sniegt priekšfinansējuma bankas garantiju - Finanšu regula - Finanšu regulas īstenošanas noteikumi - Regula (EK) Nr. 2004/2003 par noteikumiem, kas attiecas uz Eiropas līmeņa politiskajām partijām un to finansēšanu - Samērīgums - Pilnvaru nepareiza izmantošana))
      (2018/C 301/37)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Alliance for Peace and Freedom (APF) (Brisele, Beļģija) (pārstāvis: P. Richter, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: N. Görlitz, C. Burgos un S. Alves)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts daļēji atcelt Eiropas Parlamenta Lēmumu FINS-2017-15 (2016. gada 12. decembris) par subsīdijas piešķiršanu prasītājai, ciktāl ar šo lēmumu priekšfinansējums ir ierobežots līdz 33 % no maksimālā subsīdijas summas apmēra ar nosacījumu, ka tiek sniegta bankas garantija.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Alliance for Peace and Freedom (APF) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 63, 27.2.2017.


title: Lieta C-390/16: Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 5. jūlija spriedums (Szombathelyi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība pret Dániel Bertold Lada (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Pamatlēmums 2008/675/TI – Citā dalībvalstī iepriekš pieņemta notiesājoša nolēmuma ņemšana vērā jaunā kriminālprocesā – Īpaša procedūra citā dalībvalstī pasludināta notiesājoša sprieduma atzīšanai – Iepriekšējā nolēmuma pārskatīšana un juridiskā pārkvalificēšana – Savstarpējās atzīšanas princips – LESD 82. panta 1. punkts)

text:
               27.8.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/2

      Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 5. jūlija spriedums (Szombathelyi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība pret Dániel Bertold Lada

      (Lieta C-390/16) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2008/675/TI - Citā dalībvalstī iepriekš pieņemta notiesājoša nolēmuma ņemšana vērā jaunā kriminālprocesā - Īpaša procedūra citā dalībvalstī pasludināta notiesājoša sprieduma atzīšanai - Iepriekšējā nolēmuma pārskatīšana un juridiskā pārkvalificēšana - Savstarpējās atzīšanas princips - LESD 82. panta 1. punkts))
      (2018/C 301/02)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Szombathelyi Törvényszék

         Pamatlietas puse

         Dániel Bertold Lada

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Pamatlēmums 2008/675/TI (2008. gada 24. jūlijs) par Eiropas Savienības dalībvalstīs pieņemtu spriedumu ņemšanu vērā jaunā kriminālprocesā, lasot to LESD 82. panta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj, ka dalībvalstī saistībā ar jaunu kriminālprocesu, kas ierosināts pret personu, galīga notiesājoša nolēmuma, ko iepriekš pieņēmusi citas dalībvalsts tiesa attiecībā uz šo pašu personu saistībā ar citiem nodarījumiem, ņemšana vērā ir atkarīga no tādas iepriekšējas īpašas atzīšanas procedūras kā pamatlietā, ko veic pirmās minētās dalībvalsts tiesas.

         (1)  OV C 350, 26.9.2016.


title: Lieta C-24/18: Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 31. maija rīkojums (Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – István Bán/KP 2000 kft., Edit Kovács (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pamatbrīvības – LESD 49. un 63. pants – Pilnībā iekšēja situācija – Pietiekamu precizējumu par pamatlietas faktiskajiem apstākļiem un tiesisko regulējumu neesamība – Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants – Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               27.8.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/11

      Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 31. maija rīkojums (Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – István Bán/KP 2000 kft., Edit Kovács

      (Lieta C-24/18) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pamatbrīvības - LESD 49. un 63. pants - Pilnībā iekšēja situācija - Pietiekamu precizējumu par pamatlietas faktiskajiem apstākļiem un tiesisko regulējumu neesamība - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants - Acīmredzama nepieņemamība))
      (2018/C 301/14)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: István Bán

         Atbildētājas: KP 2000 kft., Edit Kovács

         Rezolutīvā daļa

      Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság (Budapeštas II un III iecirkņa tiesa, Ungārija) ar 2017. gada 12. decembra lēmumu iesniegtais lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir acīmredzami nepieņemams.

         (1)  OV C 221, 25.6.2018.


title: Lieta T-406/18: Prasība, kas celta 2018. gada 3. jūlijā – de Volksbank/VNV

text:
               3.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/14

      Prasība, kas celta 2018. gada 3. jūlijā – de Volksbank/VNV
      (Lieta T-406/18)
      (2018/C 311/15)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: de Volksbank NV (Utrehta, Nīderlande) (pārstāvji: M. van Loopik, A. Kleinhout, A. ter Haar un T. Waterbolk, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

         Prasījumi

                  —

                  atcelt Vienotās noregulējuma valdes 2018. gada 12. aprīļa lēmumu par ex ante iemaksu vienotajā noregulējuma fondā 2018. gadā aprēķināšanu (SRB/ES/SRF/2018/3);

                  —

                  pakārtoti, atcelt iepriekš minēto apstrīdēto lēmumu un atzīt Komisijas Deleģēto regulu 2015/63 (turpmāk tekstā – “deleģētā regula”) (1) par daļēji vai pilnībā nepiemērojamu saskaņā ar LESD 277. pantu;

                  —

                  katrā ziņā piespriest VNV atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas ir radušies šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Direktīvas 2014/59/ES (2) 103. panta 2. punkts, Regulas Nr. 806/2014 (3) 70. panta 2. punkts un deleģētās regulas 4. panta 1. punkts, jo, lai noteiktu prasītājas neto saistības, ir izmantoti nesalīdzināmi dati.

                              —

                              No Direktīvas 2014/59/ES 103. panta 2. punkta un Regulas Nr. 806/2014 70. panta 2. punkta teksta un mērķiem izriet, ka, lai saskaņā ar minētajām tiesību normām aprēķinātu neto saistības, VNV būtu jāizmanto dati no viena un tā paša brīža vai par vienu un to pašu laikposmu.

                              —

                              No deleģētās regulas 4. panta 1. punkta teksta un mērķiem, ņemot vērā Direktīvu 2014/59/ES un Regulu Nr. 806/2014, izriet, ka, lai nodrošinātu iemaksu taisnīgu aprēķināšanu, kas ir pamatota ar bankas riska profilu, VNV ir jāizmanto salīdzināmi dati.

                  2.

                  Ar otro pamatu pakārtoti pirmajam pamatam tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Direktīvas 2014/59/ES 103. panta 2. punkts un 7. punkts un LESD 290. pants, jo ar deleģēto regulu, kā VNV to ir piemērojusi apstrīdētajā lēmumā, ir pārkāptas Eiropas Komisijai piešķirtās pilnvaras, kā rezultātā saskaņā ar LESD 277. pantu deleģētā regula nav piemērojama.

                              —

                              Pretēji LESD 290. pantam ar deleģēto regulu tiek papildināti Direktīvas 2014/59/ES būtiskie elementi.

                              —

                              Ja deleģētās regulas 4. panta 1. punktu, 4. panta 2. punktu un 16. panta 2. punktu var interpretēt tikai tā, ka tie nozīmē, ka VNV ir jāizmanto nesalīdzināmi dati, deleģētā regula kopumā neatbilst Direktīvas 2014/59/ES tekstam un mērķiem.

                              —

                              Ciktāl deleģētajā regulā ir iekļauti noteikumi par gada pamata iemaksas aprēķināšanu, ar deleģēto regulu ir pārsniegts Direktīvas 2014/59/ES 103. panta 7. punktā paredzēto pilnvaru saturs.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips, jo nav pienācīgi ņemti vērā prasītājas segtie noguldījumi.

                              —

                              VNV aprēķina metode nav piemērota, lai sasniegtu Direktīvas 2014/59/ES, Regulas Nr. 806/2014 un deleģētās regulas mērķus.

                              —

                              VNV aprēķina metode arī pārsniedz to, kas ir vajadzīgs, lai sasniegtu tiesību aktos izvirzītos mērķus.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās drošības princips, jo nav pienācīgi ņemti vērā prasītājas segtie noguldījumi.

                              —

                              Prasītāja nevarēja paredzēt, kā VNV interpretēs deleģēto regulu.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, jo nav pienācīgi ņemti vērā prasītājas segtie noguldījumi.

                              —

                              Prasītājai ir jāmaksā daudz lielāka iemaksa vienotajā noregulējuma fondā nekā citām bankām, kurām ir tāds pats vai līdzīgs izmērs un risks profils.

         (1)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2015/63 (2014. gada 21. oktobris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2015, L 11, 44. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/59/ES (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (OV 2014, L 173, 190. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 806/2014 (2014. gada 15. jūlijs), ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV 2014, L 225, 1. lpp.).


title: Lieta C-526/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 13. augustā iesniedza Förvaltningsrätten i Göteborg (Zviedrija) – AA/Migrationsverket

text:
               22.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 13. augustā iesniedza Förvaltningsrätten i Göteborg (Zviedrija) – AA/Migrationsverket

      (Lieta C-526/18)
      (2018/C 381/17)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Iesniedzējtiesa

         Förvaltningsrätten i Göteborg

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: AA

         Atbildētāja: Migrationsverket

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Šengenas konvencijas noteikumi vai Šengenas Robežu kodekss nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā lagen (2016:752) om tillfälliga begränsningar av möjligheten att få uppehållstillstånd i Sverige 16.f pants (Likums (2016:752) par pagaidu ierobežojumiem attiecībā uz iespējām iegūt uzturēšanās atļauju Zviedrijā), saskaņā ar kuru uzturēšanās atļauju mācībām ģimnāzijas līmeņa skolā piešķir trešās valsts valstspiederīgajam, kurš uzturas dalībvalstī, pat ja nav noskaidrota viņa identitāte un viņš nekā citādi nevar savu identitāti apliecināt?

                  2)

                  Ja Šengenas tiesiskais regulējums šādā situācijā paredz attiecīgu prasību par identitātes pierādīšanu vai apliecināšanu, vai atgriešanas direktīvas (1) noteikumi vai citas ES tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tām tiek pieļauts izņēmums šajās ar identitāti saistītajās prasībās?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV 2008, L 348, 98. lpp.)


title: Lieta T-494/18: Prasība, kas celta 2018. gada 17. augustā – PO/EĀDD

text:
               22.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/29

      Prasība, kas celta 2018. gada 17. augustā – PO/EĀDD
      (Lieta T-494/18)
      (2018/C 381/34)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: PO (pārstāvis: N. de Montigny, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt:

                              —

                              2017. gada 17. oktobra algas aprēķinu, ko viņam tajā pašā dienā elektroniskā pasta vēstulē bija nosūtījusi EĀDD personāla nodaļa;

                              —

                              2018. gada 16. janvāra vēstuli, ko viņam nosūtīja EĀDD personāla nodaļa un kas apliecina juridiskā pamata neesamību maksimālā apmēra pārsniegšanai attiecībā uz viņa dēlu un meitu;

                              —

                              ciktāl nepieciešams, lēmumu par 2018. gada 17. janvārī iesniegtās sūdzības noraidīšanu, kas prasītājam paziņots 2018. gada 17. maijā;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir balstīts uz iebildi par prettiesiskumu, ciktāl apstrīdētais lēmums, 2016. gada 15. aprīļa un 2016. gada 22. septembra paziņojumi, uz kuriem tas ir pamatots, un Guidelines ir pretrunā Eiropas Savienības Civildienesta noteikumiem un to X pielikumam.

                  2.

                  Otrais pamats ir saistīts ar šajā lietā apstrīdētā lēmuma prettiesiskumu šādu iebildumu dēļ:

                              —

                              nodrošināšanas, tiesiskās paļāvības un tiesiskās noteiktības aizsardzības principu, labas pārvaldības, kā arī iegūto tiesību principu pārkāpums;

                              —

                              tiesību uz ģimeni un tiesību uz izglītību pārkāpums;

                              —

                              vienlīdzīgas attieksmes un diskriminācijas aizlieguma principu pārkāpums;

                              —

                              interešu izvērtējuma neveikšana un veiktā pasākuma samērīguma principa neievērošana.


title: Lieta C-549/18: Prasība, kas celta 2018. gada 27. augustā – Eiropas Komisija/Rumānija

text:
               22.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/17

      Prasība, kas celta 2018. gada 27. augustā – Eiropas Komisija/Rumānija
      (Lieta C-549/18)
      (2018/C 381/18)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Scharf, G. von Rintelen un L. Radu Bouyon)

         Atbildētāja: Rumānija

         Prasītājas prasījumi

                  —

                  atzīt, ka, līdz 2017. gada 26. jūnijam nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2015/849/ES (2015. gada 20. maijs) par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 684/2012 un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/60/EK un Komisijas Direktīvu 2006/70/EK (1), vai katrā ziņā nepaziņojot šos aktus Komisijai, Rumānija nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar šīs direktīvas 67. pantu;

                  —

                  piespriest Rumānijai saskaņā ar LESD 260. panta 3. punktu samaksāt naudas sodu 21 974,40 EUR par katru kavējuma dienu no sprieduma šajā lietā pasludināšanas dienas, par to, ka tā nav izpildījusi pienākumu paziņot Direktīvas 2015/849/ES īstenošanas pasākumus;

                  —

                  piespriest Rumānijai saskaņā ar LESD 260. panta 3. punktu samaksāt fiksētu summu, balstoties uz summu 6 016,80 EUR dienā, kas reizināta ar to dienu skaitu, kuras pagājušas, sākot no nākamās dienas pēc tam, kad ir beidzies minētajā direktīvā paredzētais tās īstenošanas termiņš, līdz dienai, kad Rumānija izpilda šos pienākumus, vai pienākumu neizpildes gadījumā, līdz dienai, kad Tiesa pasludina spriedumu, ja tiek pārsniegta minimālā fiksētā summa 1 887 000 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest Rumānijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

                  1.

                  Pamatojoties uz Direktīvas 2015/849/ES 67. pantu, dalībvalstīm bija jāpieņem normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šo direktīvu, vēlākais, līdz 2017. gada 26. jūnijam. Tā kā Rumānija nav paziņojusi transponēšanas aktus, Komisija ir nolēmusi vērsties Tiesā.

                  2.

                  Savā prasībā Komisija lūdz Tiesu piespriest Rumānijai samaksāt fiksētu naudas summu un naudas sodu, pamatojoties uz LESD 260. panta 3. punktu.

         (1)  OV 2015, L 141, 73. lpp.


title: Lieta T-55/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 12. septembra spriedums – Healy/Komisija (Civildienests – Līgumdarbinieki – Pieņemšana darbā – Iekšējs konkurss – Rezerves saraksta izveidošana, lai pieņemtu darbā asistentus – Pielaišanas nosacījums attiecībā uz darba stāžu Komisijā – Nepielaišana dalībai konkursa pārbaudījumos)

text:
               22.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/22

      Vispārējās tiesas 2018. gada 12. septembra spriedums – Healy/Komisija
      (Lieta T-55/17) (1)

      ((Civildienests - Līgumdarbinieki - Pieņemšana darbā - Iekšējs konkurss - Rezerves saraksta izveidošana, lai pieņemtu darbā asistentus - Pielaišanas nosacījums attiecībā uz darba stāžu Komisijā - Nepielaišana dalībai konkursa pārbaudījumos))
      (2018/C 381/25)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: John Morrison Healy (Celbridge, Īrija) (pārstāvji: S. Orlandi un T. Martin, avocats)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Berscheid un L. Radu Bouyon)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt iekšējā konkursa COM/02/AST/16 (AST 2) atlases komisijas lēmumu par prasītāja kandidatūras noraidīšanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  John Morrison Healy atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 112, 10.4.2017.


title: Lieta T-521/18: Prasība, kas celta 2018. gada 29. augustā – BGC Partners/EUIPO – Bankgirocentralen BGC (“BGC BROKERAGE”)

text:
               29.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/34

      Prasība, kas celta 2018. gada 29. augustā – BGC Partners/EUIPO – Bankgirocentralen BGC (“BGC BROKERAGE”)
      (Lieta T-521/18)
      (2018/C 392/42)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: BGC Partners LP (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: P. Walsh, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Bankgirocentralen BGC AB (Stokholma, Zviedrija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “BGC BROKERAGE” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 3 812 195

         Informācija par procesu EUIPO: Spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 7. jūnija lēmums lietā R 2186/2014-5.

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl Apelācijas padome ir secinājusi, ka reģistrācija ir jāatzīst par spēkā neesošu attiecībā uz 36. klasē ietilpstošajiem finanšu darījumu pakalpojumiem, monetāro darījumu pakalpojumiem, bankas pakalpojumiem, finanšu klīringa pakalpojumiem;

                  —

                  piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt prasītājai šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  saistībā ar izdevumu atlīdzināšanu grozīt apstrīdēto lēmumu un saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 134. panta 1. punktu uzdot personai, kas iestājusies lietā, kurai spriedums ir nelabvēlīgs, atlīdzināt izdevumus, kas radušies procesā Apelācijas padomē un Iebildumu nodaļā.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Apelācijas padome ir kļūdaini secinājusi, ka pierādījums par izmantošanu ir pietiekams, lai pierādītu preču zīmes faktisko izmantošanu;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-732/14: Vispārējās tiesas 2018. gada 13. septembra spriedums – Sberbank of Russia/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā – Prasītājas nosaukuma iekļaušana un vēlāk saglabāšana to vienību sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi – Kļūda vērtējumā – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz aizstāvību – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Tiesības uz īpašumu – Tiesības veikt saimniecisku darbību)

text:
               29.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/14

      Vispārējās tiesas 2018. gada 13. septembra spriedums – Sberbank of Russia/Padome
      (Lieta T-732/14) (1)

      ((Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā - Prasītājas nosaukuma iekļaušana un vēlāk saglabāšana to vienību sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi - Kļūda vērtējumā - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Tiesības uz īpašumu - Tiesības veikt saimniecisku darbību))
      (2018/C 392/17)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sberbank of Russia OAO (Maskava, Krievija) (pārstāvji: D. Rose, M. Lester, QC, J.-A. Fearns un P. Crowther, solicitors)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: S. Boelaert un J.-P. Hix)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: D. Gauci, L. Havas un T. Scharf)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu 2014/512/KĀDP (2014. gada 31. jūlijs) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV 2014, L 229, 13. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Lēmumu 2014/659/KĀDP (2014. gada 8. septembris) (OV 2014, L 271, 54. lpp.), Padomes Lēmumu (KĀDP) 2015/971 (2015. gada 22. jūnijs) (OV 2015, L 157, 50. lpp.), Padomes Lēmumu (KĀDP) 2015/2431 (2015. gada 21. decembris), (OV 2015, L 334, 22. lpp.), Padomes Lēmumu (KĀDP) 2016/1071 (2016. gada 1. jūlijs) (OV 2016, L 178, 21. lpp.), Padomes Lēmumu (KĀDP) 2016/2315 (2016. gada 19. decembris) (OV 2016, L 345, 65. lpp.), un ar Padomes Lēmumu (KĀDP) 2017/1148 (2017. gada 28. jūnijs) (OV 2017, L 166, 35. lpp.), un, otrkārt, Padomes Regulu (ES) Nr. 833/2014 (2014. gada 31. jūlijs) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV 2014, L 229, 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (ES) Nr. 960/2014 (2014. gada 8. septembris) (OV 2014, L 271, 3. lpp.), ciktāl šie tiesību akti skar prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Sberbank of Russia OAO sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 16, 19.1.2015.


title: Lieta T-522/18: Prasība, kas celta 2018. gada 28. augustā – BGC Partners/EUIPO – Bankgirocentralen BGC (“AUREL BGC”)

text:
               29.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/35

      Prasība, kas celta 2018. gada 28. augustā – BGC Partners/EUIPO – Bankgirocentralen BGC (“AUREL BGC”)
      (Lieta T-522/18)
      (2018/C 392/43)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: BGC Partners LP (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: P. Walsh, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Bankgirocentralen BGC AB (Stokholma, Zviedrija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “AUREL BGC” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. No 11 092 707

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 7. jūnija lēmums lietā R 2194/2014-5.

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl Apelācijas padome ir secinājusi, ka reģistrācijas pieteikums ir jānoraida attiecībā uz 35. un 36. klasē ietilpstošajiem konkrētajiem pakalpojumiem;

                  —

                  piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt prasītājai šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  saistībā ar izdevumu atlīdzināšanu grozīt apstrīdēto lēmumu un saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 134. panta 1. punktu uzdot personai, kas iestājusies lietā, kurai spriedums ir nelabvēlīgs, atlīdzināt izdevumus, kas radušies procesā Apelācijas padomē un Iebildumu nodaļā.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Apelācijas padome ir kļūdaini secinājusi, ka pierādījums par izmantošanu ir pietiekams, lai pierādītu preču zīmes faktisko izmantošanu;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-734/14: Vispārējās tiesas 2018. gada 13. septembra spriedums – VTB Bank/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā – Prasītājas nosaukuma iekļaušana un vēlāk saglabāšana to vienību sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz aizstāvību – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Tiesības uz īpašumu – Tiesības veikt saimniecisku darbību)

text:
               29.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/15

      Vispārējās tiesas 2018. gada 13. septembra spriedums – VTB Bank/Padome
      (Lieta T-734/14) (1)

      ((Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā - Prasītājas nosaukuma iekļaušana un vēlāk saglabāšana to vienību sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Tiesības uz īpašumu - Tiesības veikt saimniecisku darbību))
      (2018/C 392/18)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: VTB Bank PAO, agrāk VTB Bank OAO (Sanktpēterburga, Krievija) (pārstāvji: J. Ruiz Calzado, advokāts, C. Claypoole, solicitor un M. Lester, QC)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J.-P. Hix un S. Boelaert)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Havas, T. Scharf un D. Gauci)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu 2014/512/KĀDP (2014. gada 31. jūlijs) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV 2014, L 229, 13. lpp.), ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Lēmumu 2014/659/KĀDP (2014. gada 4. decembris) (OV 2014, L 271, 54. lpp.), un, otrkārt, Padomes Regulu (ES) Nr. 833/2014 (2014. gada 31. jūlijs) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV 2014, L 229, 1. lpp.), ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Regulu (ES) Nr. 960/2014 (2014. gada 8. septembris) (OV 2014, L 271, 3. lpp.), ciktāl šie tiesību akti skar prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  VTB Bank PAO sedz savus un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 16, 19.1.2015.


title: Lieta T-618/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 24. septembra rīkojums – Activa Minoristas del Popular/ECB un VNV (Prasība atcelt tiesību aktu — Ekonomikas un monetārā politika — Noregulējuma shēmas pieņemšana attiecībā uz Banco Popular Español — Prasība atcelt tiesību aktu — Biedrība, kas izveidota pēc apstrīdētā lēmuma pieņemšanas — Tieša skāruma neesamība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/70

      Vispārējās tiesas 2018. gada 24. septembra rīkojums – Activa Minoristas del Popular/ECB un VNV
      (Lieta T-618/17) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Ekonomikas un monetārā politika - Noregulējuma shēmas pieņemšana attiecībā uz Banco Popular Español - Prasība atcelt tiesību aktu - Biedrība, kas izveidota pēc apstrīdētā lēmuma pieņemšanas - Tieša skāruma neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2018/C 427/93)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Activa Minoristas del Popular Asociación para la tutela de los inversores minoristas afectados por la resolución, supervisión y gestión del Banco Popular (Madride, Spānija) (pārstāvis: C. Arredondo Díaz, advokāts)

         Atbildētājas: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: R. Ugena Torrejon un A. Lefterov), Vienotā noregulējuma valde (pārstāvji: sākumā B. Meyring, S. Schelo, F. Málaga Diéguez, F. Fernández de Trocóniz Robles, T. Klupsch, M. Bettermann, L. Baudenbacher un S. Ianc, vēlāk B. Meyring, S. Schelo, F. Málaga Diéguez, F. Fernández de Trocóniz Robles, T. Klupsch, M. Bettermann, S. Ianc un M. Rickert, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt VNV 2017. gada 7. jūnija lēmumu SRB/EES/2017/08 par noregulējuma shēmu attiecībā uz Banco Popular Español, SA.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Banco Santander, SA, Banco Popular Español, SA, Spānijas Karalistes, Eiropas Komisijas un Chavela Inmuebles, SL. pieteikumi par iestāšanos lietā vairs nav jāizskata.

                  3)

                  Activa Minoristas del Popular Asociación para la tutela de los inversores minoristas afectados por la resolución, supervisión y gestión del Banco Popular atlīdzina tiesāšanās izdevumus, izņemot ar pieteikumiem par iestāšanos lietā saistītos tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                  Banco Santander, SA, Banco Popular Español, Spānijas Karaliste, Eiropas Komisija un Chavela Inmuebles, SL. savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pieteikumiem par iestāšanos lietā sedz pašas.

         (1)  OV C 13, 15.1.2018.


title: Lieta T-387/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 18. oktobra spriedums – Terna/Komisija (Finanšu atbalsts – Kopīgu interešu projekti Eiropas transporta un enerģētikas tīklu jomā – Finanšu atbalsta galīgās summas noteikšana – Pārkāpumus konstatējošs revīzijas ziņojums – Neatbilstīgas izmaksas – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesiskā paļāvība – Samērīgums)

text:
               3.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 436/36

      Vispārējās tiesas 2018. gada 18. oktobra spriedums – Terna/Komisija
      (Lieta T-387/16) (1)

      ((Finanšu atbalsts - Kopīgu interešu projekti Eiropas transporta un enerģētikas tīklu jomā - Finanšu atbalsta galīgās summas noteikšana - Pārkāpumus konstatējošs revīzijas ziņojums - Neatbilstīgas izmaksas - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesiskā paļāvība - Samērīgums))
      (2018/C 436/49)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Terna – Rete elettrica nazionale SpA (Roma, Itālija) (pārstāvji: A. Police, L. Di Via, F. Degni, F. Covone un D. Carria, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: O. Beynet, L. Di Paolo, A. Tokár un G. Gattinara)

         Priekšmets

      Prasība, kura celta, pamatojoties uz LESD 263. pantu, un kurā lūgts atcelt Komisijas 2015. gada 6. jūlija, kā arī 2016. gada 23. maija un 14. jūnija vēstules par noteiktām izmaksām, kas radušās saistībā ar diviem projektiem Eiropas enerģētikas tīklu jomā (Projekti 209-E255/09-ENER/09/TEN-E-S 12.564583 un 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S 07.91403) tāda finanšu atbalsta rezultātā, kuru Komisija piešķīrusi prasītājai.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Terna – Rete elettrica nazionale SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 326, 5.9.2016.


title: Lieta T-788/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 17. oktobra spriedums – Szabados/EUIPO – Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica (Separ) (“MicroSepar”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MicroSepar” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “SeparSolidaria” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               3.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 436/49

      Vispārējās tiesas 2018. gada 17. oktobra spriedums – Szabados/EUIPO – Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica (Separ) (“MicroSepar”)
      (Lieta T-788/17) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MicroSepar” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “SeparSolidaria” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)))
      (2018/C 436/69)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Andreas Szabados (Grünwald, Vācija) (pārstāvis: S. Wobst, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: D. Hanf un D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica (Separ) (Barselona, Spānija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 21. septembra lēmumu lietā R 2420/2016–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Andreas Szabados un Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Andreas Szabados atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 32, 29.1.2018.


title: Lieta T-518/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 4. decembra spriedums – Carreras Sequeros u.c./Komisija (Civildienests – Ierēdņi un līgumdarbinieki – Civildienesta noteikumu 2014. gada 1. janvāra reforma – Civildienesta noteikumu X pielikuma 6. pants – Jaunie noteikumi par ikgadējo atvaļinājumu, kuri ir piemērojami ierēdņiem, kas pilda pienākumus trešajā valstī – Iebilde par prettiesiskumu – Ikgadējā atvaļinājuma mērķis)

text:
               4.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/23

      Vispārējās tiesas 2018. gada 4. decembra spriedums – Carreras Sequeros u.c./Komisija
      (Lieta T-518/16) (1)

      ((Civildienests - Ierēdņi un līgumdarbinieki - Civildienesta noteikumu 2014. gada 1. janvāra reforma - Civildienesta noteikumu X pielikuma 6. pants - Jaunie noteikumi par ikgadējo atvaļinājumu, kuri ir piemērojami ierēdņiem, kas pilda pienākumus trešajā valstī - Iebilde par prettiesiskumu - Ikgadējā atvaļinājuma mērķis))
      (2019/C 44/28)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Francisco Carreras Sequeros (Addis-Abeba, Etiopija), un 5 citi Eiropas Komisijas ierēdņi un darbinieki, kuru uzvārdi ir norādīti sprieduma pielikumā (pārstāvji: S. Orlandi un T. Martin, avocats)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji J. Currall un G. Gattinara, vēlāk G. Gattinara un A.-C. Simon)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Parlaments (pārstāvji: J. Steele un E. Taneva) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: sākotnēji M. Bauer un M. Veiga, vēlāk M. Bauer un R. Meyer)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt lēmumus, ar kuriem no 2014. gada ir samazināts prasītāju ikgadējā atvaļinājuma dienu skaits.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt lēmumus par Francisco Carreras Sequeros un citu Eiropas Komisijas ierēdņu vai darbinieku, kuru uzvārdi ir norādīti pielikumā, ikgadējā atvaļinājuma dienu skaita samazināšanu 2014. gadā.

                  2)

                  Komisija papildus saviem tiesāšanās izdevumiem atlīdzina F. Carreras Sequeros un pārējo Komisijas ierēdņu vai darbinieku, kuru uzvārdi ir norādīti pielikumā, tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Parlaments un Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

         (1)  OV C 7, 12.1.2015. (sākotnēji lieta tika reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-88/14 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 1.9.2016)


title: Lieta T-98/18: Vispārējās tiesas 2018. gada 13. decembra spriedums – Multifit/EUIPO (“MULTIFIT”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MULTIFIT” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               4.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/56

      Vispārējās tiesas 2018. gada 13. decembra spriedums – Multifit/EUIPO (“MULTIFIT”)
      (Lieta T-98/18) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MULTIFIT” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2019/C 82/67)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Vācija) (pārstāvji: N. Weber un L. Thiel, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Sesma Merino, D. Walicka, M. Fischer un M. Eberl)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 15. novembra lēmumu lietā R 846/2017-1 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “MULTIFIT” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Multifit Tiernahrungs GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 134, 16.4.2018.


title: Lieta C-430/17: Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 23. janvāra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju tiesību aizsardzība – Direktīva 2011/83/ES – Distances līgumi – 6. panta 1. punkta h) apakšpunkts – Pienākums sniegt informāciju par atteikuma tiesībām – 8. panta 4. punkts – Līgumi, kas noslēgti, izmantojot tādus tālsaziņas līdzekļus, kuros pieejama ierobežota telpa vai laiks informācijas parādīšanai – Jēdziens “ierobežota telpa vai laiks informācijas parādīšanai” – Žurnālā iekļauts buklets – Pasūtījuma pastkarte ar hipersaiti uz informāciju par atteikuma tiesībām)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/13

      Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 23. janvāra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

      (Lieta C-430/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju tiesību aizsardzība - Direktīva 2011/83/ES - Distances līgumi - 6. panta 1. punkta h) apakšpunkts - Pienākums sniegt informāciju par atteikuma tiesībām - 8. panta 4. punkts - Līgumi, kas noslēgti, izmantojot tādus tālsaziņas līdzekļus, kuros pieejama ierobežota telpa vai laiks informācijas parādīšanai - Jēdziens “ierobežota telpa vai laiks informācijas parādīšanai” - Žurnālā iekļauts buklets - Pasūtījuma pastkarte ar hipersaiti uz informāciju par atteikuma tiesībām))
      (2019/C 93/16)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG

         Atbildētāja: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

         Rezolutīvā daļa

      Lai izvērtētu, vai konkrētajā gadījumā saziņas līdzeklis informācijas sniegšanu ierobežo telpā vai laikā, kā norādīts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK, 8. panta 4. punktā, ir jāņem vērā visas tirgotāja izvēlētā komercpaziņojuma tehniskās īpašības. Šajā ziņā iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai, ņemot vērā paziņojuma ilgumu un laukumu un burtu minimālo lielumu, kas būtu piemērots vidusmēra patērētājam, kam domāts šis paziņojums, šajā paziņojumā objektīvi var tikt sniegta visa šīs direktīvas 6. panta 1. punktā uzskaitītā informācija.
      Direktīvas 2011/83 6. panta 1. punkta h) apakšpunkts un 8. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumos, kad līgums tiek noslēgts, izmantojot tālsaziņas līdzekļus, kas ierobežo telpu vai laiku informācijas sniegšanai, un ja pastāv atteikuma tiesības, tirgotājam attiecīgajā saziņas līdzeklī un pirms līguma noslēgšanas ir jāsniedz patērētājam informācija par atteikuma tiesību izmantošanas nosacījumiem, termiņiem un kārtību. Šādā gadījumā tirgotājam minētās direktīvas I pielikuma B daļā ietvertā atteikuma veidlapa ir jāsniedz, izmantojot citu avotu, vienkāršā un skaidri saprotamā valodā.

         (1)  OV C 347, 16.10.2017.


title: Lieta T-881/16: Vispārējās tiesas 2019. gada 15. janvāra spriedums – HJ/EMA (Civildienests – Pagaidu darbinieki – Daļēja nepieņemamība – Lūgums izdot rīkojumu – Ierēdņu piekļuve viņu personas lietai – Civildienesta noteikumu 26. un 26.a pants – Piekļuve dokumentiem – Regula (EK) Nr. 1049/2001 – Personas lieta, kas darīta pieejama visiem EMA personāla locekļiem – Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi Savienības iestādēs un struktūrās – Atbildība – Morālais kaitējums

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/47

      Vispārējās tiesas 2019. gada 15. janvāra spriedums – HJ/EMA

      (Lieta T-881/16) (1)

      ((Civildienests - Pagaidu darbinieki - Daļēja nepieņemamība - Lūgums izdot rīkojumu - Ierēdņu piekļuve viņu personas lietai - Civildienesta noteikumu 26. un 26.a pants - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Personas lieta, kas darīta pieejama visiem EMA personāla locekļiem - Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi Savienības iestādēs un struktūrās - Atbildība - Morālais kaitējums)
      (2019/C 93/58)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: HJ (pārstāvji: L. Levi un A. Blot, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra (pārstāvji: I. Ratescu un F. Cooney, pārstāvji, kam palīdz S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atlīdzināt morālo kaitējumu, kāds prasītājam esot nodarīts viņa personas lietas izpaušanas visiem EMA personāla locekļiem rezultātā, un, otrkārt, atsaukt divus šajā lietā esošus dokumentus.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Piespriest Eiropas Zāļu aģentūrai (EMA) samaksāt HJ simbolisku summu 1 EUR apmērā kā atlīdzību par nodarīto morālo kaitējumu.

                  2)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                  EMA sedz savus, kā arī atlīdzina HJ tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 46, 13.2.2017.


title: Lieta T-31/19: Prasība, kas celta 2019. gada 15. janvārī – AF/FRA

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/50

      Prasība, kas celta 2019. gada 15. janvārī – AF/FRA

      (Lieta T-31/19)
      (2019/C 103/65)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: AF (pārstāvji: L. Levi un N. Flandin, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2018. gada 9. maija lēmumu, ar ko izveido sarakstu ar atbilstīgiem pagaidu darbiniekiem, kas ierosināti 2017. gada pārklasificēšanai, kurā netika iekļauts prasītāja vārds;

                  —

                  vajadzības gadījumā atcelt arī FRA lēmumu, ko prasītājs saņēma 2018. gada 5. oktobrī un ar kuru ir noraidīta prasītāja sūdzība par minēto FRA lēmumu;

                  —

                  piespriest atlīdzināt prasītājam nodarīto materiālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Eiropas Savienības pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības (turpmāk tekstā – “PDNK”) 54. pants, kā arī Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 30. pants un FRA valdes lēmuma Nr. 2016/01, ar ko paredz PDNK 54. panta vispārējus īstenošanas noteikumus, 3. pants.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz labu pārvaldību, kas ir paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības princips.


title: Lieta T-811/17: Prasība, kas celta 2017. gada 12. decembrī – Classic Media/EUIPO – Pirelli Tyre (“CLASSIC DRIVER”)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/38

         Prasība, kas celta 2017. gada 12. decembrī – Classic Media/EUIPO – Pirelli Tyre (“CLASSIC DRIVER”)
   (Lieta T-811/17)
   (2018/C 052/50)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Classic Media AG (Zug, Šveice) (pārstāvis: A. Masberg, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Pirelli Tyre SpA (Milāna, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “CLASSIC DRIVER” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija Nr. 1 108 587

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 3. oktobra lēmums lietā R 59/2017–4

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               noraidīt iebildumus, piespriežot atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


               22.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 67/13

         EBTA Uzraudzības iestādes 2017. gada 21. decembrī iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-14/17)
   (2018/C 67/13)
   EBTA Uzraudzības iestāde (35 rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium), ko pārstāvēja EBTA Uzraudzības iestādes pārstāvji Carsten Zatschler, Catherine Howdle un Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, 2017. gada 21. decembrī iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               pasludina, ka Islande, savā iekšējā tiesību sistēmā neiekļaujot aktu, kas minēts EEZ līguma IX pielikuma 31.bbb punktā (Komisijas 2013. gada 15. maija Īstenošanas regula (ES) Nr. 447/2013, ar ko nosaka procedūru AIFP, kuri izvēlas izmantot izvēles procedūru saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/61/ES) un pielāgots EEZ līgumam ar 1. protokolu, nav izpildījusi saistības saskaņā ar EEZ līguma 7. pantu;

               2)

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

         Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Pieteikums attiecas uz to, ka Islande līdz 2017. gada 12. septembrim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2017. gada 12. jūlijā izdoto argumentēto atzinumu par to, ka valsts savā tiesību sistēmā nav īstenojusi Komisijas 2013. gada 15. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 447/2013, ar ko nosaka procedūru AIFP, kuri izvēlas izmantot izvēles procedūru saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/61/ES, kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 31.bbb punktā un pielāgota minētajam līgumam ar tā 1. protokolu (“akts”).

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot akta īstenošanai vajadzīgos pasākumus, nav izpildījusi saistības saskaņā ar EEZ līguma 7. pantu.


               22.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 67/10

         EBTA Uzraudzības iestādes 2017. gada 20. decembrī iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-11/17)
   (2018/C 67/10)
   EBTA Uzraudzības iestāde (35 rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium), ko pārstāvēja EBTA Uzraudzības iestādes pārstāvji Carsten Zatschler, Catherine Howdle un Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, 2017. gada 20. decembrī iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               pasludina, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot akta īstenošanai vajadzīgos pasākumus un/vai neinformējot EBTA Uzraudzības iestādi par pasākumiem, kurus tā ir pieņēmusi, lai īstenotu minēto aktu, nav izpildījusi saistības saskaņā ar tiesību aktu, kas minēts EEZ līguma IX pielikuma 30., 31.bb, 31.eb, 31.i un 31.d punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 8. jūnija Direktīva 2011/61/ES par alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldniekiem un par grozījumiem Direktīvā 2003/41/EK, Direktīvā 2009/65/EK, Regulā (EK) Nr. 1060/2009 un Regulā (ES) Nr. 1095/2010) un pielāgots EEZ līgumam ar 1. protokolu, kā arī saistības saskaņā ar līguma 7. pantu;

               2)

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

         Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Pieteikums attiecas uz to, ka Islande līdz 2017. gada 12. septembrim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2017. gada 12. jūlijā izdoto argumentēto atzinumu par to, ka valsts savā tiesību sistēmā nav īstenojusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 8. jūnija Direktīvu 2011/61/ES par alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldniekiem un par grozījumiem Direktīvā 2003/41/EK, Direktīvā 2009/65/EK, Regulā (EK) Nr. 1060/2009 un Regulā (ES) Nr. 1095/2010, kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 30., 31.bb, 31.eb, 31.i un 31.d punktā un pielāgota minētajam līgumam ar tā 1. protokolu (“akts”).

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot akta īstenošanai vajadzīgos pasākumus, nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un EEZ līguma 7. pantu.


               22.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 67/14

         EBTA Uzraudzības iestādes 2017. gada 21. decembrī iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-15/17)
   (2018/C 67/14)
   EBTA Uzraudzības iestāde (35 rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium), ko pārstāvēja EBTA Uzraudzības iestādes pārstāvji Carsten Zatschler, Catherine Howdle un Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, 2017. gada 21. decembrī iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               pasludina, ka Islande, savā iekšējā tiesību sistēmā neiekļaujot aktu, kas minēts EEZ līguma IX pielikuma 31.bbd punktā (Komisijas 2013. gada 17. decembra Deleģētā regula (ES) Nr. 694/2014, ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/61/ES attiecībā uz regulatīvajiem tehniskiem standartiem, kas nosaka alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldnieku veidus) un pielāgots EEZ līgumam ar 1. protokolu, nav izpildījusi saistības saskaņā ar EEZ līguma 7. pantu;

               2)

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

         Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Pieteikums attiecas uz to, ka Islande līdz 2017. gada 12. septembrim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2017. gada 12. jūlijā izdoto argumentēto atzinumu par to, ka valsts savā tiesību sistēmā nav īstenojusi Komisijas 2013. gada 17. decembra Deleģēto regulu (ES) Nr. 694/2014, ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/61/ES attiecībā uz regulatīvajiem tehniskiem standartiem, kas nosaka alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldnieku veidus, kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 31.bbd punktā un pielāgota minētajam līgumam ar tā 1. protokolu (“akts”).

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot akta īstenošanai vajadzīgos pasākumus, nav izpildījusi saistības saskaņā ar EEZ līguma 7. pantu.


title: Lieta C-380/16: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 8. februāra spriedums – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Direktīva 2006/112/EK — 73. pants — Nodokļa bāze — 306.-310. pants — Īpašais režīms ceļojumu aģentūrām — Pārdevumu uzņēmumiem, kuri ir nodokļa maksātāji, izslēgšana no šī režīma — Nodokļa bāzes vispārēja noteikšana par konkrētu periodu — Nesaderība)

text:
               9.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/3

         Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 8. februāra spriedums – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-380/16) (1)

   ((Valsts pienākumu neizpilde - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 73. pants - Nodokļa bāze - 306.-310. pants - Īpašais režīms ceļojumu aģentūrām - Pārdevumu uzņēmumiem, kuri ir nodokļa maksātāji, izslēgšana no šī režīma - Nodokļa bāzes vispārēja noteikšana par konkrētu periodu - Nesaderība))
   (2018/C 123/04)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Owsiany-Hornung un M. Wasmeier)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un R. Kanitz)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji – M. K. Bulterman, C. S. Schillemans un B. Koopman)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Izslēgdama no pievienotās vērtības nodokļa īpašā režīma, kas piemērojams ceļojumu aģentūrām, ceļojumu pakalpojumus, kas tiek sniegti nodokļa maksātājiem, kuri tos izmanto sava uzņēmuma uzdevumā, un atļaujot ceļojumu aģentūrām tiktāl, ciktāl uz tām attiecas minētais režīms, vispārējā veidā noteikt pievienotās vērtības nodokļa bāzi pakalpojumu grupām vai visiem pakalpojumiem, kas ir sniegti taksācijas periodā, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 73. pantā un 306.-310. pantā.

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 314, 29.8.2016.


title: Lieta T-210/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 22. februāra spriedums – International Gaming Projects/EUIPO – Zitro IP (“TRIPLE TURBO”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “TRIPLE TURBO” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “TURBO” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               9.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/19

         Vispārējās tiesas 2018. gada 22. februāra spriedums – International Gaming Projects/EUIPO – Zitro IP (“TRIPLE TURBO”)
   (Lieta T-210/17) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “TRIPLE TURBO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “TURBO” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)))
   (2018/C 123/26)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: International Gaming Projects Ltd (Qormi, Malta) (pārstāvis: M. Garayalde Niño, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Zitro IP Sàrl (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis: A. Canela Giménez, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 8. februāra lēmumu lietā R 119/2016-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Zitro IP un International Gaming Projects.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 8. februāra lēmumu lietā R 119/2016-4.

               2)

               EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina International Gaming Projects Ltd tiesāšanās izdevumus.

               3)

               Zitro IP Sàrl sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 161, 22.5.2017.


title: Lieta T-222/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 27. februāra spriedums – Hansen Medical/EUIPO – Covidien (“MAGELLAN”) (Eiropas Savienības preču zīme — Atcelšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MAGELLAN” — Faktiska izmantošana — Pierādīšanas pienākums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. pants un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 18. pants un 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts) — Anulēšanas nodaļas pieļauts procesuāls pārkāpums — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants (tagad – Regulas 2017/1001 94. pants) — Mutvārdu process — Regulas Nr. 207/2009 77. pants (tagad – Regulas 2017/1001 96. pants))

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/19

         Vispārējās tiesas 2018. gada 27. februāra spriedums – Hansen Medical/EUIPO – Covidien (“MAGELLAN”)
   (Lieta T-222/16) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MAGELLAN” - Faktiska izmantošana - Pierādīšanas pienākums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. pants un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 18. pants un 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts) - Anulēšanas nodaļas pieļauts procesuāls pārkāpums - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants (tagad – Regulas 2017/1001 94. pants) - Mutvārdu process - Regulas Nr. 207/2009 77. pants (tagad – Regulas 2017/1001 96. pants)))
   (2018/C 134/25)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hansen Medical, Inc. (Mountain View, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: R. Kunze, G. Würtenberger un T. Wittmann, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Schifko un D. Walicka)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Covidien AG (Neuhausen am Rheinfall, Šveice) (pārstāvji: R. Ingerl un D. Wiedemann, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 3. februāra lēmumu lietās R 3092/2014-2 un R 3118/2014-2 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Hansen Medical un Covidien.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Hansen Medical, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 270, 25.7.2016.


title: Lieta T-104/18: Prasība, kas celta 2018. gada 22. februārī – Fundación Tecnalia Research & Innovation/REA

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/36

         Prasība, kas celta 2018. gada 22. februārī – Fundación Tecnalia Research & Innovation/REA

   (Lieta T-104/18)
   (2018/C 134/52)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fundación Tecnalia Research & Innovation (Donostija-Sansevastjana, Spānija) (pārstāvji: P. Palacios Pesquera un M. Rius Coma, advokāti)

      Atbildētāja: Pētniecības izpildaģentūra (REA)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               Atzīt šo prasību un tajā izklāstītos apstrīdēšanas pamatus par pieņemamiem;

               —

               Atzīt šajā prasībā izklāstītos apstrīdēšanas pamatus un līdz ar to atcelt apstrīdēto lēmumu, nosakot, ka nav jāatmaksā summas, kas samaksātas par TECNALIA paveiktajiem uzdevumiem;

               —

               piespriest REA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir par lēmumu, kas pieņemts uz sacīkstes principu balstītajā procedūrā finansiālo līdzekļu atgūšanai saistībā ar projekta FP7-SME-2013-605879-FOODWATCH dotācijas nolīgumu. Lēmums izbeigt projekta FoodWatch dotācijas nolīgumu tika pieņemts tāpēc, ka prasītāja it kā neesot tikusi informēta par, pēc REA domām, mērķu, darba metodoloģijas un sagaidāmo rezultātu ziņā projektam FoodWatch ļoti līdzīgā projekta BreadGuard esamību.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats ir par to, ka apstrīdētajā lēmumā neesot izklāstīts pamatojums, jo nav ņemti vērā attaisnojošie iemesli, ko TECNALIA norādījusi uz sacīkstes principu balstītajā izmeklēšanas procedūrā.

               2.

               Otrais pamats ir par to, ka esot pārkāpti projekta FoodWatch dotācijas nolīguma II pielikuma noteikumi, jo atbildētāja nav norādījusi to neatkarīgo ekspertu identitāti, kuri ir parakstījuši apstrīdētā lēmuma pamatā esošos ekspertīzes atzinumus, tādējādi nedodot iespēju TECNALIA tos noraidīt.

               3.

               Trešais pamats ir par to, ka esot pārkāpts vainojamības princips, jo atbildētāja nav ņēmusi vērā, cik lielā mērā TECNALIA ir piedalījusies inkriminētajos nodarījumos.

               4.

               Ceturtais pamats ir par to, ka esot pārkāpts likumiskuma princips, jo TECNALIA ir pienācīgi īstenojusi projektus un nav pārkāpusi vai neizpildījusi nolīgtās saistības.

               5.

               Piektais pamats ir par to, ka esot pārkāpts samērīguma princips, jo nav ņemts vērā, cik lielā mērā inkriminētajā nodarījumā ir vainojams katrs tā līdzdalībnieks.


title: Lieta T-766/16 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 22. marta rīkojums – Hércules Club de Fútbol/Komisija (Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Atbalsts, ko Spānija sniegusi atsevišķiem profesionāliem futbola klubiem — Valsts iestādes piešķirta valsts garantija — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               28.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/22

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 22. marta rīkojums – Hércules Club de Fútbol/Komisija
   (Lieta T-766/16 R)
   ((Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Atbalsts, ko Spānija sniegusi atsevišķiem profesionāliem futbola klubiem - Valsts iestādes piešķirta valsts garantija - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība))
   (2018/C 182/25)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hércules Club de Fútbol, SAD (Alikante, Spānija) (pārstāvji: S. Rating un Y. Martínez Mata, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Luengo, B. Stromsky un P. Němečková)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītāja prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis: A. Gavela Llopis)

      Priekšmets

   Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru tiek lūgts apturēt Komisijas Lēmuma (ES) 2017/365 (2016. gada 4. jūlijs) par valsts atbalstu SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP), ko Spānija sniegusi Valencia Club de Fútbol, Hércules Club de Fútbol, SAD un Elche Club de Fútbol, SAD (OV 2017, L 55, 12. lpp.) izpildi.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

               2)

               2016. gada 11. novembra rīkojumu lietā Hércules Club de Fútbol/Komisija (T-766/16 R) atcelt.

               3)

               Lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.