title: Lieta C-413/12: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 5. decembra spriedums ( Audiencia Provincial de Salamanca (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Asociación de Consumidores Independientes de Castilla y León/Anuntis Segundamano España SL (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 93/13/EEK — Prasība par noteikuma izmantošanas pārtraukšanu, ko cēlusi reģionāla patērētāju tiesību aizsardzības biedrība — Tiesa, kurai ir teritoriālā jurisdikcija — Neiespējamība pārsūdzēt pirmajā instancē pieņemtu nolēmumu, kurā konstatēta jurisdikcijas neesamība — Dalībvalstu procesuālā autonomija — Līdzvērtības un efektivitātes principi)

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/12

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 5. decembra spriedums (Audiencia Provincial de Salamanca (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Asociación de Consumidores Independientes de Castilla y León/Anuntis Segundamano España SL

   (Lieta C-413/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 93/13/EEK - Prasība par noteikuma izmantošanas pārtraukšanu, ko cēlusi reģionāla patērētāju tiesību aizsardzības biedrība - Tiesa, kurai ir teritoriālā jurisdikcija - Neiespējamība pārsūdzēt pirmajā instancē pieņemtu nolēmumu, kurā konstatēta jurisdikcijas neesamība - Dalībvalstu procesuālā autonomija - Līdzvērtības un efektivitātes principi)
   2014/C 45/21
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Salamanca

      Pamatlietas dalībnieki

      Prasītāja: Asociación de Consumidores Independientes de Castilla y León

      Atbildētāja: Anuntis Segundamano España SL

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Audiencia Provincial de Salamanca — Spānija — LESD 4., 12., 114. un 169. panta, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (OV 2000, C 364, 1. lpp.) 38. panta un Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.) interpretācija — Piemēroti un efektīvi līdzekļi negodīgu noteikumu piemērošanas pārtraukšanai — Kolektīvo interešu preventīva rīcība, ko veikusi patērētāju tiesību aizsardzības apvienība un kuras mērķis ir aizliegt uzņēmējam izmantot negodīgus noteikumus — Valsts civilprocesa tiesību normas, ar kurām jurisdikcija tiek piešķirta atbildētāja juridiskās adreses tiesai — Valsts tiesību akti, kuros ir izslēgta rīkojuma par teritoriālās jurisdikcijas neesamību pārsūdzības iespēja

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, kā arī līdzvērtības un efektivitātes principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, saskaņā ar kuru patērētāju tiesību aizsardzības biedrību celtu prasību par noteikuma izmantošanas pārtraukšanu jomā, pirmkārt, šāda prasība ir jāceļ atbildētāja juridiskās adreses vai domicila vietas tiesā un, otrkārt, nolēmums par teritoriālās jurisdikcijas neesamību, ko ir pieņēmusi pirmās instances tiesa, nevar tikt pārsūdzēts.

      (1)  OV C 379, 8.12.2012.


title: Lieta C-443/08: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 7. maija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 1999/13/EK — Gaistošu organisko savienojumu emisijas ierobežošana — Jēdzienu maza iekārta un būtiskas pārmaiņas netransponēšana)

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/17

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 7. maija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (lieta C-443/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 1999/13/EK - Gaistošu organisko savienojumu emisijas ierobežošana - Jēdzienu “maza iekārta” un “būtiskas pārmaiņas” netransponēšana)
   2009/C 153/33
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un J.-B. Laignelot)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un A. Adam)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Normatīvo aktu, kas vajadzīgi, lai pareizi transponētu 2. panta 3. un 4. punktu un 4. panta 4. apakšpunktu Padomes 1999. gada 11. marta Direktīvā 1999/13/EK par gaistošu organisko savienojumu emisijas ierobežošanu no organiskiem šķīdinātājiem noteiktos darbības veidos un iekārtās (OV L 85, 1. lpp.) — Jēdzieni “maza iekārta” un “būtiskas pārmaiņas”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai pareizi transponētu 2. panta 3. un 4. punktu, kā arī 4. panta 4. apakšpunktu Padomes 1999. gada 11. marta Direktīvā 1999/13/EK par gaistošu organisko savienojumu emisijas ierobežošanu no organiskiem šķīdinātājiem noteiktos darbības veidos un iekārtās, Francijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 6, 10.01.2009.


title: Apvienotās lietas C-71/11 un C-99/11: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 5. septembra spriedums ( Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vācijas Federālā Republika/ Y (C-71/11) un Z (C-99/11) (Direktīva 2004/83/EK — Bēgļa statusa vai alternatīvā aizsardzības statusa piešķiršanas nosacījumu obligātie standarti — 2. panta c) punkts — Kvalificēšana par “bēgli” — 9. panta 1. punkts — “Vajāšanas darbību” jēdziens — 10. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Reliģija kā vajāšanas iemesls — Saikne starp šo vajāšanas iemeslu un vajāšanas darbībām — Pakistānas pilsoņi, kuri ir reliģiskās kopienas ahmadiyya locekļi — Pakistānas iestāžu rīcība, lai aizliegtu tiesības publiski paust savu reliģiju — Pietiekami nopietna darbība, lai attiecīgajai personai būtu pamatotas bailes no vajāšanas viņas reliģijas dēļ — Faktu un apstākļu individuāla izvērtēšana — 4. pants)

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/5

      Tiesas (virspalāta) 2012. gada 5. septembra spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vācijas Federālā Republika/Y (C-71/11) un Z (C-99/11)
      (Apvienotās lietas C-71/11 un C-99/11) (1)

      (Direktīva 2004/83/EK - Bēgļa statusa vai alternatīvā aizsardzības statusa piešķiršanas nosacījumu obligātie standarti - 2. panta c) punkts - Kvalificēšana par “bēgli” - 9. panta 1. punkts - “Vajāšanas darbību” jēdziens - 10. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Reliģija kā vajāšanas iemesls - Saikne starp šo vajāšanas iemeslu un vajāšanas darbībām - Pakistānas pilsoņi, kuri ir reliģiskās kopienas ahmadiyya locekļi - Pakistānas iestāžu rīcība, lai aizliegtu tiesības publiski paust savu reliģiju - Pietiekami nopietna darbība, lai attiecīgajai personai būtu pamatotas bailes no vajāšanas viņas reliģijas dēļ - Faktu un apstākļu individuāla izvērtēšana - 4. pants)
      (2012/C 331/08)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesverwaltungsgericht

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: Vācijas Federālā Republika

         Atbildētāji: Y (C-71/11) un Z (C-99/11)

         Otrs lietas dalībnieks: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht, Bundesbeauftragter für Asylangelegenheiten beim Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesverwaltungsgericht — Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu (OV L 304, 12. lpp.) 2. panta c) punkta un 9. panta 1. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Kvalificēšana par bēgli — Vajāšanas darbība, kas ir pietiekami smaga tās rakstura dēļ — Pakistānas iestāžu rīcība, kuras mērķis ir ierobežot reliģiskās kopienas Ahmadiyya darbību

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu 9. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                              —

                              ne katrs tiesību uz reliģijas brīvību aizskārums, kas pārkāpj Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 10. panta 1. punktu, var tikt uzskatīts par “vajāšanas darbību” šīs direktīvas minētās normas izpratnē;

                              —

                              vajāšanas darbība var izrietēt no ierobežojuma īstenot minēto brīvību publiski;

                              —

                              lai novērtētu, vai tiesību uz reliģijas brīvību aizskārums, kas pārkāpj Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 10. panta 1. punktu, var tikt uzskatīts par “vajāšanas darbību”, kompetentajām iestādēm, ņemot vērā attiecīgās personas individuālo situāciju, ir jāpārbauda, vai pastāv reāls risks, ka kāds no Direktīvas 6. pantā paredzētajiem dalībniekiem var īstenot vajāšanu vai piemērot necilvēcīgu vai degradējošu attieksmi vai sodus pret viņu šīs brīvības īstenošanas savā izcelsmes valstī dēļ;

                  2)

                  Direktīvas 2. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pieteikuma iesniedzēja bailes no vajāšanas ir pamatotas, ja kompetentās iestādes, ņemot vērā viņa individuālo situāciju, uzskata, ka ir saprātīgi domāt, ka pēc atgriešanās savā izcelsmes valstī viņš īstenos reliģiskas darbības, kas viņu pakļaus reālam vajāšanas riskam. Individuāli izvērtējot pieteikumu par bēgļa statusa piešķiršanu, minētās iestādes nevar saprātīgi sagaidīt, ka pieteikuma iesniedzējs atteiksies īstenot šīs reliģiskās darbības.

         (1)  OV C 130, 30.04.2011

         OV C 173, 11.06.2011


title: Lieta T-27/13: Prasība, kas celta 2013. gada 23. janvārī — Elan /Komisija

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/20

         Prasība, kas celta 2013. gada 23. janvārī — Elan/Komisija
   (Lieta T-27/13)
   2013/C 86/34
   Tiesvedības valoda — slovēņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Elan, proizvodnja športnih izdelkov, d.o.o. (Begunje na Gorenjskem, Slovēnija) (pārstāvis — P. Pensa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 19. septembra lēmuma par pasākumiem uzņēmuma Elan d.o.o. labā, SA.26379 (C-13/2010), 2.–5. punktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats: pienākuma norādīt pamatojumu (LESD 296. panta 2. punkts) pārkāpums un būtisku formas prasību neievērošana pamatojuma neesamības dēļ (LESD 263. panta 2. punkts).
               Komisija neesot pietiekami pamatojusi, kāpēc tā ir piedēvējusi valstij sabiedrībās Zavarovalnica Triglav un Triglav Naložbe ieguldīto kapitālu. Turklāt tā nesniedza pamatojumu, kādēļ tā nepiekrīt, ka [īpašuma] nodošana sabiedrības Elan jūrniecības nodaļā ir atbilstoši kompensējoši pasākumi.

               2)

               Otrais pamats: LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā dēļ attiecībā uz valsts līdzekļu esamību un sabiedrību Zavarovalnica Triglav, Triglav Naložbe un KAD-PPS rīcības piedēvēšanu valstij.
               Pirmkārt, Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā attiecībā uz valsts kontroli un ietekmi uzņēmumā Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje (ZPIZ) un tādējādi sabiedrībās Zavarovalnica Triglav un Triglav Naložbe. Otrkārt, Komisija neesot sniegusi nekādas norādes, kas ir prasītas saskaņā ar judikatūru spriedumā lietā Stardust Marine, kādēļ sabiedrību Zavarovalnica Triglav, Triglav Naložbe un KAD-PPS rīcību var piedēvēt valstij, šajā gadījumā pilnībā ignorējot, ka privātsabiedrības Zavarovalnica Triglav un Triglav Naložbe negatīvā veidā kontrolēja sabiedrību Elan.

               3)

               Trešais pamats: LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums saistībā ar sabiedrību rīcības atbilstību principam par privāto ieguldītāju tirgus ekonomikā, jo esot acīmredzami kļūdaini novērtēti fakti par sabiedrības dalībnieku lēmumu pirms tās rekapitalizācijas un 2. pasākuma īstenošanas (sabiedrības Elan rekapitalizācija 2008. gadā).
               Komisija esot acīmredzami kļūdaini ņēmusi vērā sešus izšķirošus faktus, uz kuru pamata tā secināja, ka 2. pasākums neatbilda principam par privāto ieguldītāju tirgus ekonomikā:

                           —

                           pirmkārt, Komisija esot kļūdaini ņēmusi vērā tikai vissliktāko sabiedrības Elan pašas kapitāla vērtības novērtējumu, lai gan vērtības ātrajā vērtējumā tika pieminēti četri aprēķini;

                           —

                           otrkārt, tā esot patvaļīgi un bez profesionāla eksperta atzinuma noraidījusi kā novecojušu un neatbilstošu sabiedrības Audit-IN veikto vērtības novērtējumu un esot nepamatoti devusi priekšroku vērtības ātrajam vērtējumam;

                           —

                           treškārt, tā esot kļūdaini konstatējusi, ka neviens privātais ieguldītājs nepiedalījās rekapitalizācijā, lai gan privātā kapitāla daļa bija vismaz 33,05 %;

                           —

                           ceturtkārt, Komisija esot kļūdaini konstatējusi, ka pati Elan esot izstrādājusi daudzgadu plānu 2008.–2012. gadam un savu sanācijas plānu, jo tā pilnībā ignorēja apstākli, ka sabiedrības Elan sanācijas plāna pamatā bija pārorientācijas stratēģija, kuru sabiedrībai sagatavoja ārštata padomnieks;

                           —

                           piektkārt, konstatējums, ka nav panākta neviena vienošanās ar bankām par pastāvošo kredītu konsolidāciju pirms rekapitalizācijas, esot kļūdains, jo Komisija acīmredzami pilnībā ir ignorējusi pierādījumus, saskaņā ar kuriem bankas galvo Elan, ka tās konsolidēs kredītus, ja dalībnieki rekapitalizēs sabiedrību Elan;

                           —

                           sestkārt, Komisijas apgalvojums, ka sabiedrības Elan 2007. gada rekapitalizācija nebija veiksmīga un ka tādēļ privātie ieguldītāji vairs nav ieguldījuši sabiedrībā Elan, esot kļūdains.

               4)

               Ceturtais pamats: acīmredzami kļūdains faktu novērtējums attiecībā uz kompensējošiem pasākumiem atbilstoši Kopienas pamatnostādņu par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai 38.–40. punktu un LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.
               Komisija esot acīmredzami kļūdaini konstatējusi, ka sabiedrība Elan nav veikusi atbilstošus kompensējošus pasākumus, un līdz ar to ir nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu kopā ar Kopienas pamatnostādnēm par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai:

                           —

                           pirmkārt, Komisija esot ignorējusi to, kas ir skaidri norādīts pārorientācijas stratēģijā, ka ārkārtas gadījumā tiks likvidēta izplatīšanas sabiedrība Amerikas Savienotajās Valstīs;

                           —

                           otrkārt, Komisija esot kļūdaini apgalvojusi, ka sadarbība kopējā izplatīšanas sabiedrībā ir beigusies pēc uzņēmuma Dal Bello iniciatīvas;

                           —

                           treškārt, Komisija nepamatoti neesot ņēmusi vērā kompensējošo pasākumu, kas ir veikti slēpju izplatīšanas tirgū, ietekmi uz sabiedrības Elan“galveno” tirgu, proti, slēpju ražošanas tirgu.


title: Lieta T-64/12: Prasība, kas celta 2012. gada 15. februārī — Henkel un Henkel France /Komisija

text:
               31.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/28

         Prasība, kas celta 2012. gada 15. februārī — Henkel un Henkel France/Komisija
   (Lieta T-64/12)
   2012/C 98/45
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Henkel AG & Co. KGaA (Diseldorfa, Vācija) un Henkel France (Boulogne-Billancourt, France) (pārstāvji — R. Polley, T. Kuhn, F. Brunet un E. Paroche, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 7. decembra Lēmumu lietā COMP/39.579 — Mājsaimniecības mazgāšanas līdzekļi, saskaņā ar kuru atbildētāja ir noraidījusi prasītāju lūgumu nosūtīt dokumentus, kas iesniegti Francijas Autorité de la Concurrence (Konkurences iestādei) saistībā ar tās lietu 09/0007F par Francijas mazgāšanas līdzekļu nozari;

               —

               uzdot, lai Komisija ļautu prasītājām pamatoties uz pieprasītajiem dokumentiem tiesvedībā Parīzes Apelācijas tiesā, kurā prasītājas apstrīd Francijas Autorité de la Concurrence2011. gada 8. decembra lēmumu (vai procedūrā Autorité de la Concurrence, ja šī pēdējā minētā iestāde izlemtu atsākt lietas izskatīšanu);

               —

               uzdot, lai Komisija atlīdzinātu prasītāju tiesāšanās un citus izdevumus, kas saistīti ar šo prasības pieteikumu; un

               —

               veikt jebkādus pasākumus, kurus Vispārējā tiesa uzskata par atbilstošiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai ir izvirzīts viens pamats, ar kuru tiek apgalvots, ka atbildētāja ir nelikumīgi noraidījusi prasītāju lūgumu nosūtīt pieprasītos dokumentus vai nav ļāvusi prasītājām izmantot pieprasītos dokumentus procesos Francijā; tādējādi atbildētāja ir pārkāpusi prasītāju pamattiesības uz aizstāvību, kā arī nav izpildījusi savus pienākumus saskaņā ar LES 4. panta 3. punktu.


title: Lieta T-297/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. maijā  – Walter Klein /Komisija

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/46

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. maijā – Walter Klein/Komisija
   (Lieta T-297/14)
   2014/C 223/49
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Walter Klein GmbH & Co. KG (Wuppertal, Vācija) (pārstāvji – T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme un T. Wielsch, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 18. decembra lēmumu par oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam pret Vācijas Federatīvo Republiku saistībā ar atbalstu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un EEG piemaksas samazināšanu energoietilpīgiem lietotājiem lietā Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), ciktāl šis lēmums attiecas uz EEG piemaksas samazinājumu energoietilpīgiem lietotājiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta izpratnē neesamība

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka Likumā par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien; turpmāk tekstā – “EEG”) paredzētais EEG piemaksas samazinājums energoietilpīgiem lietotājiem nav atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Šajā ziņā prasītāja norāda, ka energoietilpīgajiem lietotājiem ar šo tiesisko regulējumu neesot piešķirtas nekādas priekšrocības. Īpašais kompensācijas režīms, tieši pretēji, esot kompensācija par ārkārtas izmaksām, kas īpaši ietekmē prasītāju un tai pielīdzināmus uzņēmumus saistībā ar atbalstu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai, un tā mērķis esot atjaunot to energoietilpīgo uzņēmumu konkurētspēju, kuriem EEG piemaksa sākotnēji esot radījusi būtisku kaitējumu.

               2.

               Otrais pamats: valsts līdzekļu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē neesamība

                           —

                           Prasītāja arī norāda, ka īpašais kompensācijas režīms nav pasākums, ko piešķir “valsts vai ko piešķir no valsts līdzekļiem”. Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka EEG piemaksa pati par sevi nav uzskatāma par valsts līdzekļiem un ka pat atteikšanās no šiem līdzekļiem, kas ir tikusi īstenota ar īpašo kompensācijas režīmu, tādējādi arī nevar tikt uzskatīta par pasākumu, kas piešķirts no valsts līdzekļiem.

                           —

                              EEG piemaksu neiekasē, nepārvalda un arī nesadala valsts vai publiska vai privāta organizācija, ko ir nozīmējusi vai izveidojusi valsts. Tieši pretēji – EEG piemaksu varot tieši iekasēt pārvades tīkla pārvaldītāji, pamatojoties uz atbilstošām civiltiesiska rakstura tiesībām. EEG piemaksa netiekot iemaksāta valsts budžetā, kā rezultātā īpašais kompensācijas režīms nekādā veidā, nedz tieši, nedz netieši, nesamazinot valsts ienākumus.

                           —

                           No EEG iegūtie līdzekļi netiekot arī atstāti valsts iestāžu rīcībā. Turklāt attiecībā uz līdzekļiem, kas iegūti no EEG, netiekot veikta nekāda valsts kontrole, ko īstenotu, piemēram, Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (Federālais Ekonomikas un eksporta kontroles birojs, BAFA) vai Bundesnetzagentur (Federālā tīkla aģentūra).


title: Lieta C-205/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 9. novembrī ( Tribunal des affaires de sécurité sociale de Longwy (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fabien Nemec pret Caisse régionale d'assurance maladie du Nord-Est (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — EKL 42. pants — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 58. pants — Pabalsts azbesta iedarbībai pakļautiem darba ņēmējiem — Naudas pabalstu aprēķināšana — Atteikums ņemt vērā citā dalībvalstī saņemtu algu)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/12

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 9. novembrī (Tribunal des affaires de sécurité sociale de Longwy (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fabien Nemec pret Caisse régionale d'assurance maladie du Nord-Est

   (Lieta C-205/05) (1)

   (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - EKL 42. pants - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - 58. pants - Pabalsts azbesta iedarbībai pakļautiem darba ņēmējiem - Naudas pabalstu aprēķināšana - Atteikums ņemt vērā citā dalībvalstī saņemtu algu)
   (2006/C 326/24)
   Tiesvedības valoda —franču
   Iesniedzējtiesa

      Tribunal des affaires de sécurité sociale de Longwy (Francija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Fabien Nemec

      Atbildētājs: Caisse régionale d'assurance maladie du Nord-Est
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal des affaires de sécurité sociale de Longwy — Interpretācija EKL 39. pantam, Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (Dokuments attiecas uz EEZ un Šveici) (OV L 166, 1. lpp.) un 15. pantam Padomes 1972. gada 21. marta Regulā (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 74, 1. lpp.) — Citas dalībvalsts teritorijā saņemtas algas neņemšana vērā, aprēķinot azbesta darbinieku pabalstu, jo no šīs algas netika atskaitītas iemaksas valsts sociālā nodrošinājuma sistēmā
   Rezolutīvā daļa:
   58. panta 1. punkts Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas ir grozīta un atjaunota ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, interpretējot to saskaņā ar EKL 42. pantā noteikto mērķi, paredz, ka tādā situācijā kā pamata lietā “vidējā alga” pirmās normas izpratnē ir jāaprēķina, ievērojot algu, ko ieinteresētā persona būtu varējusi saprātīgi saņemt, ņemot vērā tās profesionālās karjeras izaugsmi, ja tā būtu turpinājusi strādāt tajā dalībvalstī, kurā atrodas kompetentā iestāde.

      (1)  OV C 182, 23.07.2005.


title: Lieta T-240/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 17. jūlijā rīkojums — L’Oréal /ITSB — United Global Media Group ( “MyBeauty TV” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Procesā ITSB atgūstamie izdevumi — Darba ņēmēja reprezentācijas izdevumi — Regulas (EK) Nr. 207/2009 85. panta 1. punkts — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/31

         Vispārējās tiesas 2012. gada 17. jūlijā rīkojums — L’Oréal/ITSB — United Global Media Group (“MyBeauty TV”)
   (Lieta T-240/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Procesā ITSB atgūstamie izdevumi - Darba ņēmēja reprezentācijas izdevumi - Regulas (EK) Nr. 207/2009 85. panta 1. punkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   2012/C 287/57
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: L’Oréal (Parīze, Francija) (pārstāvji — A. von Mühlendahl un S. Abel, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Bullock)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: United Global Media Group, Inc. (El Segundo, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 3. februāra lēmumu lietā R 898/2010-1 saistībā ar iebildumu procesu starp United Global Media Group, Inc. un L’Oréal

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               L’Oréal SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 204, 9.7.2011.


title: Lieta C-339/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) 2009. gada 24. augusta rīkojumu — Skoma-Lux sro/Celní ředitelství Olomouc

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) 2009. gada 24. augusta rīkojumu — Skoma-Lux sro/Celní ředitelství Olomouc

   (Lieta C-339/09)
   2009/C 282/43
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja:
      Skoma-Lux sro

      Atbildētāja:
      Celní ředitelství Olomouc

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai preces, kas marķētas kā “sarkanais deserta vīns Kagor VK”, kas pildīts 0,75 litru pudelē un ar spirta saturu 15,8 % -16,1 % tilpuma, kam tā ražošanas laikā pievienots biešu cukurs un kukurūzas spirts, šīm vielām neesot no svaigām vīnogām, ir klasificējamas Muitas kodeksa kombinētās nomenklatūras pozīcijā 2204 vai pozīcijā 2206?


title: Lieta T-279/06: Prasība, kas celta 2006. gada 9. oktobrī — Evropaïki Dynamiki pret ECB

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/61

         Prasība, kas celta 2006. gada 9. oktobrī — Evropaïki Dynamiki pret ECB
   (Lieta T-279/06)
   (2006/C 294/122)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, Atēnas (Grieķija), (pārstāvji — N. Korogiannakis un N. Keramidas, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā Banka
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ECB lēmumu, ar ko prasītājas piedāvājums noraidīts un līguma slēgšanas tiesības piešķirtas konkursa uzvarētājam;

               —

               piespriest ECB atlīdzināt prasītājai radušos izdevumus par juridiskajiem pakalpojumiem un pārējos ar šo prasību saistītos izdevumus, par ja šī prasība tiktu noraidīta.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, atsaucoties uz atbildētājas izsludināto sarunu procedūru par informācijas tehnoloģiju konsultāciju un attīstības pakalpojumu sniegšanu Eiropas Centrālajai Bankai (ECB) (OV 2005/S 137–135354) iesniedza piedāvājumu. Prasītāja apstrīd lēmumu noraidīt tās piedāvājumu un uzsākt sarunas par līguma noslēgšanu ar pārējiem pretendentiem.
   Savas prasības atbalstam prasītāja izvirza argumentu, ka ECB ir rīkojusies prettiesiski, jo paziņojumā par sarunu procedūru nav atklājusi kritēriju un apakškritēriju izvērtēšanu un izmantojusi nenoteiktus jēdzienus, negatīvi novērtējot prasītājas piedāvājumu, un tādējādi ir pārkāpusi pārskatāmības un labas pārvaldības principus un nav norādījusi pamatojumu. Prasītāja turklāt apgalvo, ka ECB ir pieļāvusi vairākas kļūdas vērtējumā, izvērtējot prasītājas piedāvājumu. Visbeidzot prasītāja uzskata, ka ECB ir ieviesusi specifisku jēdzienu, tādējādi Vācijā dibinātos uzņēmumus nostādot izdevīgākā stāvoklī, un tādēļ tā ir pārkāpusi EKL 12. un 49. pantu.


title: Lieta C-131/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. martā iesniedza Tribunal da Relação do Porto (Portugāle) – Hélder José Cunha Martins/Fundo de Garantia Automóvel

text:
               29.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. martā iesniedza Tribunal da Relação do Porto (Portugāle) – Hélder José Cunha Martins/Fundo de Garantia Automóvel

   (Lieta C-131/17)
   (2017/C 168/32)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal da Relação do Porto

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Hélder José Cunha Martins [proti, persona, pret kuru vērsta izpilde]

      Atbildētājs: Fundo de Garantia Automóvel [piedzinējs]

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai var uzskatīt, ka saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu lieta ir iztiesāta taisnīgi un godīgi, ja tiesvedībā augstākas instances tiesā saistībā ar prasību par civiltiesisku atbildību, kas radusies ceļu satiksmes negadījuma rezultātā, ir uzlikts solidāra rakstura sods, neievērojot neatliekamības principu attiecībā uz pierādījumiem un pilnā mērā neizmantojot visus tiesību aizsardzības līdzekļus?

               2)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantam ir pretrunā īpašuma arests izpildu procedūras ietvaros, ja iepriekš nav celta regresa prasība?


title: Lieta C-92/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 28. februārī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — RWE Vertrieb AG/Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen e.V.

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 28. februārī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — RWE Vertrieb AG/Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen e.V.

   (Lieta C-92/11)
   2011/C 211/17
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: RWE Vertrieb AG

      Atbildētāja: Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen e.V.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK (1) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 1. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka līguma noteikumiem par cenu izmaiņām gāzes piegādes līgumos ar patērētājiem, kuriem gāze tiek piegādāta ārpus vispārīga apgādes pienākuma saskaņā ar vispārēju līgumisku brīvību (individuālā tarifa klienti), direktīvas normas nav piemērojamas, ja likumiskie noteikumi, kas vispārīgā pieslēguma un apgādes pienākuma ietvaros ir piemērojami saistītajiem lietotājiem (standarttarifa klienti), ir negrozīti pārņemti līgumattiecībās ar individuālā tarifa klientiem?

               2)

               Vai Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 3. un 5. pants — ciktāl tie piemērojami — apvienojumā ar šīs direktīvas 3. panta 3. punktā minētā pielikuma 1. punkta j) apakšpunktu un 2. punkta b) apakšpunkta otro teikumu, kā arī 3. panta 3. punkts apvienojumā ar A pielikuma b) un/vai c) punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvā 2003/55/EK (2) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 98/30/EK atcelšanu ir jāinterpretē tādējādi, ka līguma noteikumi par cenu izmaiņām dabasgāzes piegādes līgumos ar individuālā tarifa klientiem atbilst prasībām par skaidru un saprotamu formulējumu un/vai vajadzīgajai pārskatāmības pakāpei, ja tajos nav minēti cenu izmaiņu iemesli, priekšnosacījumi vai apmērs, tomēr ir garantēts, ka gāzes apgādes uzņēmums jebkādas cenu izmaiņas savlaicīgi iepriekš paziņo saviem klientiem, un klientiem ir tiesības uzteikt līgumu, ja viņi nevēlas pieņemt viņiem paziņotos mainītos nosacījumus?

      (1)  OV L 95, 29. lpp.

      (2)  OV L 176, 57. lpp.


title: Lieta C-578/14: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 4. jūnija rīkojums (Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Argenta Spaarbank NV/Belgische Staat Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Uzņēmumu ienākuma nodokļi — Direktīva 90/435/EEK — 1. panta 2. punkts un 4. panta 2. punkts — Mātesuzņēmumi un meitasuzņēmumi, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs — Kopējā nodokļu sistēma — Iespēja veikt atskaitījumu no mātesuzņēmuma ar nodokli apliekamajiem ienākumiem — Pamatlietas faktiskie apstākļi un tiesiskais regulējums — Iemesli, kas pamato atbildes uz prejudiciālo jautājumu vajadzību — Pietiekamu precizējumu neesamība — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/21

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 4. jūnija rīkojums (Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Argenta Spaarbank NV/Belgische Staat

   (Lieta C-578/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Uzņēmumu ienākuma nodokļi - Direktīva 90/435/EEK - 1. panta 2. punkts un 4. panta 2. punkts - Mātesuzņēmumi un meitasuzņēmumi, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs - Kopējā nodokļu sistēma - Iespēja veikt atskaitījumu no mātesuzņēmuma ar nodokli apliekamajiem ienākumiem - Pamatlietas faktiskie apstākļi un tiesiskais regulējums - Iemesli, kas pamato atbildes uz prejudiciālo jautājumu vajadzību - Pietiekamu precizējumu neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2015/C 236/30)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Argenta Spaarbank NV

      Atbildētāja: Belgische Staat

      Rezolutīvā daļa:

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) ar 2014. gada 28. novembra lēmumu iesniegtais lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 81, 9.3.2015.


title: Lieta C-518/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 15. novembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — CTP/Regione Campania, Provincia di Napoli

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/34

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 15. novembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — CTP/Regione Campania, Provincia di Napoli

   (Lieta C-518/12)
   2013/C 26/65
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: CTP — Compagnia Trasporti Pubblici SpA

      Atbildētājas: Regione Campania, Provincia di Napoli

      Prejudiciālais jautājums

   Vai atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1191/69 (1) 4. pantam tiesības uz kompensāciju rodas tikai tad, ja pēc pieteikuma iesniegšanas kompetentās iestādes nav nolēmušas izbeigt pakalpojumu saistības, kas transporta uzņēmumam izraisa ekonomiskus zaudējumus, jeb arī šī tiesību norma ir piemērojama tikai tām sabiedriskā pakalpojuma saistībām, kuras regula paredz izbeigt un neļauj saglabāt?

      (1)  Padomes 1969. gada 26. jūnija Regula (EEK) Nr. 1191/69 par dalībvalstu darbību sakarā ar saistībām, kuras parasti uzskata par sabiedriskajiem pakalpojumiem, dzelzceļa pārvadājumu, autopārvadājumu un iekšējo ūdensceļu pārvadājumu nozarē (OV L 156, 1. lpp).


title: Lieta C-254/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 19. marta spriedumu lietā T-413/13 City Cycle Industries/Eiropas Savienības Padome 2015. gada 29. maijā iesniedza Eiropas Komisija

text:
               3.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 254/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 19. marta spriedumu lietā T-413/13 City Cycle Industries/Eiropas Savienības Padome 2015. gada 29. maijā iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-254/15 P)
   (2015/C 254/15)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieces

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland, M. França)

      Pārējās lietas dalībnieces: City Cycle Industries, Eiropas Savienības Padome un Maxcom Ltd

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 19. marta spriedumu, kas paziņots Komisijai 2015. gada 23. martā, lietā T-413/13 City Cycle Industries/Eiropas Savienības Padome, noraidīt pirmajā instancē celto prasību un piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;
               vai, pakārtoti,

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai un atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem tiesvedībā pirmajā instancē un apelācijas instancē pieņemšanu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisijas iesniegtā apelācijas sūdzība attiecas uz Vispārējās tiesas 2015. gada 19. marta spriedumu lietā T-413/13. Šajā spriedumā Vispārējā tiesa Padomes 2013. gada 29. maija Īstenošanas regulas (ES) Nr. 501/2013, ar ko galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 990/2011 noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēdu importam, attiecina uz tādu velosipēdu importu, kas nosūtīti no Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas, neatkarīgi no tā, vai šiem velosipēdiem ir deklarēta Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas vai Tunisijas izcelsme (1), 1. panta 1. un 3. punktu atcēla daļā attiecībā uz City Cycle Industries.
   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai Komisija izvirza četrus apelācijas sūdzības pamatus. Pirmkārt, Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa neesot izvērtējusi ex officio, vai prasība atcelt tiesību aktu bija pieņemama saskaņā ar LESD 263. panta ceturto daļu. Otrkārt, Komisija uzskata, ka Vispārējai tiesai nebija likumīga pamata secināt, ka Padome bija pārkāpusi Antidempinga pamatregulas (2) 13. panta 1. punktu, jo šāds secinājums esot balstīts uz nepareizu attiecīgā apstrīdētās regulas preambulas apsvēruma interpretāciju un uz nepareizu Antidempinga pamatregulas 13. panta 1. punkta interpretāciju. Treškārt, Komisija norāda, ka Vispārējā tiesa neesot sniegusi pietiekamu pamatojumu savam secinājumam, pārkāpjot Eiropas Savienības Tiesas statūtu 36. pantu. Ceturtkārt, Komisija uzskata, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Komisijas procesuālās tiesības saskaņā ar Tiesas statūtu 40. pantu.

      (1)  OV L 153, 1. lpp.

      (2)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).


title: Lieta C-167/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. aprīlī iesniedza Supreme Court (Īrija) – Volkmar Klohn/An Bord Pleanála

text:
               6.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. aprīlī iesniedza Supreme Court (Īrija) – Volkmar Klohn/An Bord Pleanála

   (Lieta C-167/17)
   (2017/C 178/14)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Volkmar Klohn

      Atbildētājs: An Bord Pleanála

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Sabiedrības līdzdalības direktīvas 10.a panta noteikumu “ne pārmērīgi dārgām” ir iespējams jebkādi piemērot tādā gadījumā, kāds ir šajā lietā, kur tiesvedībā apstrīdētā atļauja tika piešķirta pirms šīs direktīvas transponēšanas termiņa un ja tiesvedība, apstrīdot attiecīgo atļauju, arī tika uzsākta pirms minētās dienas? Ja tā ir, vai Sabiedrības līdzdalības direktīvas 10.a panta noteikumu “ne pārmērīgi dārgām” ir iespējams piemērot visiem tiesāšanās izdevumiem, kas radušies tiesvedībā, vai tikai tiesāšanās izdevumiem, kas radušies pēc transponēšanas termiņa?

               2.

               Ja attiecīgā dalībvalsts nav veikusi nekādu īpašu pasākumu, lai transponētu Sabiedrības līdzdalības direktīvas 10.a pantu, vai valsts tiesai, kam piemīt rīcības brīvība attiecībā uz tiesāšanās izdevumu atlīdzības piespriešanu lietas dalībniekam, kuram spriedums nav labvēlīgs, apsverot rīkojumu par tiesāšanās izdevumiem tiesvedībā, uz kuru attiecas šis noteikums, ir pienākums nodrošināt, ka neviens izdotais rīkojums nepadara tiesvedību “pārmērīgi dārgu” vai nu tāpēc, ka attiecīgajiem noteikumiem ir tieša iedarbība, vai arī tāpēc, ka attiecīgās dalībvalsts tiesai ir jāinterpretē valsts procesuālās tiesības pēc iespējas atbilstošāk 10.a panta mērķiem?

               3.

               Ja rīkojums par tiesāšanās izdevumiem ir kategorisks un, tā kā tas nav pārsūdzēts, tas ir jāuzskata par galīgu un izšķirošu saskaņā ar valsts tiesībām, – vai Savienības tiesībās ir prasīts, ka vai nu:

                           a)

                              Taxing Master, kam saskaņā ar valsts tiesībām ir izvirzīts uzdevums noteikt tiesāšanās izdevumu apmēru, kas pamatoti radušies lietā uzvarējušai pusei; vai

                           b)

                           Tiesai, kam lūgts pārskatīt šādu Taxing Master lēmumu, tomēr ir pienākums atkāpties no citādi piemērojamiem valsts tiesību aktiem un noteikt piespriežamo tiesāšanās izdevumu samaksas summu tā, lai nodrošinātu, ka šādi piespriežamie tiesāšanās izdevumi nepadara tiesvedību pārmērīgi dārgu?


title: Lieta T-52/16: Prasība, kas celta 2016. gada 3. februārī – Crédit Mutuel Arkéa/ECB

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/34

         Prasība, kas celta 2016. gada 3. februārī – Crédit Mutuel Arkéa/ECB
   (Lieta T-52/16)
   (2016/C 111/40)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Crédit Mutuel Arkéa (Le Relecq Kerhuon, Francija) (pārstāvis – H. Savoie, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Centrālās bankas 2015. gada 4. decembra lēmumu (ECB/SSM/2015 – 9695000CG7B84NLR5984/40) par Groupe Crédit Mutuel piemērojamo prudenciālo prasību noteikšanu

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kuri izvirzīti lietā T-712/15 Crédit Mutuel Arkéa/ECB.


title: Lieta F-41/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 6. marta spriedums — Scheefer /Parlaments (Civildienests — Pagaidu darbinieks — Pagaidu darbinieka līguma uz nenoteiktu laiku izbeigšana — Attaisnojošs iemesls)

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/34

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 6. marta spriedums — Scheefer/Parlaments
   (Lieta F-41/12) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieks - Pagaidu darbinieka līguma uz nenoteiktu laiku izbeigšana - Attaisnojošs iemesls)
   2013/C 147/63
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Séverine Scheefer (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji –R. Adam un P. Ketter, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāves — V. Montebello-Demogeot un M. Ecker)

      Priekšmets

   Civildienests — Prasība atcelt Parlamenta lēmumu izbeigt prasītājas pagaidu darbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku un prasība par kaitējuma atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               S. Scheefer sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 138, 12.5.2012, 38. lpp.


title: Lieta C-527/09: Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 22. jūnija rīkojums — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/27

      Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 22. jūnija rīkojums — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika
      (Lieta C-527/09) (1)

      ()
      (2010/C 288/49)
      Tiesvedības valoda — igauņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 63, 13.03.2010.


title: lieta C-421/07: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 2. aprīļa spriedums (Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Frede Damgaard (Cilvēkiem paredzētas zāles — Direktīva 2001/83/EK — Reklāmas jēdziens — Informācijas izplatīšana par zālēm, ko veic neatkarīga trešā persona pēc savas iniciatīvas)

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/11

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 2. aprīļa spriedums (Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Frede Damgaard
   (lieta C-421/07) (1)

   (Cilvēkiem paredzētas zāles - Direktīva 2001/83/EK - Reklāmas jēdziens - Informācijas izplatīšana par zālēm, ko veic neatkarīga trešā persona pēc savas iniciatīvas)
   2009/C 141/16
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

   Vestre Landsret

      Lietas dalībnieks pamata procesā

   Frede Damgaard

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vestre Landsret — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.), 86. panta interpretācija — Reklāmas jēdziens — Informācijas izplatīšana par zālēm, ko trešā persona veic pēc savas iniciatīvas un neatkarīgi no ražotāja vai pārdevēja

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/27/EK, 86. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka trešās personas izplatīta informācija par zālēm, proti, to terapeitiskām vai profilaktiskām īpašībām, var tikt uzskatīta par reklāmu šī paša panta izpratnē, pat ja šī trešā persona darbojas pēc savas iniciatīvas un pilnībā juridiski un faktiski neatkarīgi no šādu zāļu ražotāja vai pārdevēja. Iesniedzējtiesai ir jānosaka, vai šāda izplatīšana ir informācijas izplatīšana, apstaigājot klientus, aģitējot vai pamudinot, nolūkā veicināt zāļu parakstīšanu, piegādi, tirdzniecību vai patērēšanu.

      (1)  OV C 269, 10.11.2007.


title: Lieta C-437/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Niedersächsisches Finanzgericht (Vācija) 2006. gada 24. oktobra rīkojumu — SECURENTA Göttinger Immobilienanlagen un Vermögensmanagement AG kā Göttinger Vermögensanlagen AG tiesību pārņēmēja pret Finanzamt Göttingen

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/34

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Niedersächsisches Finanzgericht (Vācija) 2006. gada 24. oktobra rīkojumu — SECURENTA Göttinger Immobilienanlagen un Vermögensmanagement AG kā Göttinger Vermögensanlagen AG tiesību pārņēmēja pret Finanzamt Göttingen

   (Lieta C-437/06)
   (2006/C 326/71)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Niedersächsisches Finanzgericht
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: SECURENTA Göttinger Immobilienanlagen un Vermögensmanagement AG kā Göttinger Vermögensanlagen AG tiesību pārņēmēja

      Atbildētājs: Finanzamt Göttingen

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ja ar nodokli apliekamā persona vienlaicīgi veic darījumus, kas apliekami ar PVN, un darījumus, kas nav apliekami ar PVN, vai priekšnodokļu atskaitīšanas tiesības ir nosakāmas, ņemot vērā attiecību starp ar nodokli apliekamiem darījumiem, par ko ir jāmaksā nodoklis, no vienas puses, un ar nodokli apliekamiem darījumiem, par ko nav jāmaksā nodoklis, no otras puses (prasītājas viedoklis), vai arī priekšnodokļa atskaitīšana ir pieļaujama tikai tiktāl, ciktāl akciju un pasīvo daļu emisija ir saistīta ar prasītājas saimnieciskās darbības izdevumiem Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem (1) 2. panta 1. punkta izpratnē?

               2)

               Gadījumā, ja priekšnodokļa atskaitīšana ir pieļaujama tikai tiktāl, ciktāl akciju un pasīvo daļu emisija ir saistīta ar prasītājas saimnieciskās darbības izdevumiem — vai priekšnodokļu maksājumu sadalīšana ar PVN apliekamajos un ar PVN neapliekamajos darījumos ir jāveic saskaņā ar tā saukto “investīciju formulu”, vai atbilstoša, saskaņā ar prasītājas norādīto, attiecīgi piemērojot Direktīvas 77/388/EEK 17. panta 5. punktu, ir arī “apgrozījuma formula”?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta F-162/12: Prasība, kas celta 2012. gada 28. decembrī — ZZ /EVA

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/30

         Prasība, kas celta 2012. gada 28. decembrī — ZZ/EVA
   (Lieta F-162/12)
   2013/C 86/51
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — S. Orlandi, J.-N. Louis un D. Abreu Caldas, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Vides aģentūra

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu atjaunot prasītāju amatā pēc slimības atvaļinājuma pēc datuma, kurā viņš atbilstoši medicīniskajiem atzinumiem esot bijis spējīgs strādāt

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt noraidošo lēmumu, ko 2012. gada 20. septembrī iecēlējinstitūcija pieņēmusi par 2012. gada 21. maija sūdzību, kurā bija lūgts atsaukt 2012. gada 21. februāra lēmumu pēc slimības atvaļinājuma viņu atjaunot amatā 2012. gada 24. janvārī;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-528/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 21. novembrī iesniedza Landgericht Bonn (Vācija) — Mömax Logistik GmbH

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 21. novembrī iesniedza Landgericht Bonn (Vācija) — Mömax Logistik GmbH

   (Lieta C-528/12)
   2013/C 63/12
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Bonn

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Mömax Logistik GmbH

      Otra lietas dalībniece: Bundesamt für Justiz

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ar brīvību veikt uzņēmējdarbību (LESD 49. pants) ir saderīga valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru Direktīvas 78/660/EEK (1) par gada pārskata saturu, revīziju un publicēšanu 57. panta 1. punktā paredzētie noteikumi nav jāpiemēro attiecībā uz sabiedrībām, kuras ir pakļautas dalībvalsts tiesībām, tikai tad, ja mātessabiedrība ir pakļauta tās pašas dalībvalsts tiesībām un konsolidētos pārskatus sagatavojusi saskaņā ar minētas valsts tiesību aktiem?

      (1)  Padomes 1978. gada 25. jūlija Ceturtā direktīva 78/660/EEK, kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem (OV L 222, 11. lpp.).


title: Tiesnešu sadalījums pa palātām

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/6

         Tiesnešu sadalījums pa palātām
   2009/C 267/12
   2009. gada 7. oktobrī Pirmās instances tiesa plenārsēdē nolēma, pirmkārt, pēc H. Kanninena [H. Kanninen] un J. Švarca [J. Schwarcz] stāšanās tiesnešu amatā un, otrkārt, pēc I. Višņevskas-Bjaleckas ievēlēšanas par pirmās palātas priekšsēdētāju grozīt plenārsēdes 2007. gada 25. septembra, 2008. gada 8. jūlija un 2008. gada 17. septembra lēmumus par tiesnešu sadalījumu palātās.
   Laika posmā no 2009. gada 7. oktobra līdz 2010. gada 31. augustam tiesneši palātās ir sadalīti šādi:

                  I palāta paplašinātā sastāvā, kurā ir pieci tiesneši:

               I. Višņevska Bjalecka, palātas priekšsēdētāja, F. Deuss [F. Dehousse], K. Jirimēe [K. Jürimäe], S. Soldevila Fragoso [S. Soldevila Fragoso] un H. Kanninens, tiesneši.

                  I palāta, kurā ir trīs tiesneši:

                           I. Višņevska Bjalecka, palātas priekšsēdētāja;

                           F. Deuss, tiesnesis;

                           H. Kanninens, tiesnesis.

                  II palāta paplašinātā sastāvā, kurā ir pieci tiesneši:

               I Pelikānova [I. Pelikánová], palātas priekšsēdētāja, F. Deuss, K. Jirimēe, S. Soldevila Fragoso unH. Kanninens, tiesneši.

                  2. palāta kurā ir trīs tiesneši:

                           I Pelikānova, palātas priekšsēdētāja;

                           K. Jirimēe, tiesnese;

                           S. Soldevila Fragoso, tiesnesis.

                  III palāta paplašinātā sastāvā, kurā ir pieci tiesneši:

               J. Azizi [J. Azizi], palātas priekšsēdētājs, E. Kremona [E. Cremona], I. Labucka, S. Frimods Nilsens [S. Frimodt Nielsen] un K. O’Higinss [K. O’Higgins], tiesneši.

                  3. palāta, kurā ir trīs tiesneši:

                           J. Azizi, palātas priekšsēdētājs;

                           E. Kremona, tiesnese;

                           S. Frimods Nilsens, tiesnesis.

                  IV palāta paplašinātā sastāvā, kurā ir pieci tiesneši:

               O. Cūcs [O. Czúcz], palātas priekšsēdētājs, E. Kremona, I. Labucka, S. Frimods Nilsens un K. O’ Higinss, tiesneši.

                  4. palāta, kurā ir trīs tiesneši:

                           O. Cūcs, palātas priekšsēdētājs;

                           I. Labucka, tiesnese;

                           K. O’Higinss, tiesnesis.

                  V palāta paplašinātā sastāvā, kurā ir trīs tiesneši:

               M. Vilars [M. Vilaras], palātas priekšsēdētājs, E. Moavero Milanezi [E. Moavero Milanesi], M. Preks [M. Prek], V. Čuke [V. Ciucă] un J. Švarcs, tiesneši.

                  5. palāta, kurā ir trīs tiesneši:

                           M. Vilars, palātas priekšsēdētājs;

                           M. Preks, tiesnesis;

                           V. Čuke, tiesnesis.

                  VI palāta paplašinātā sastāvā, kurā ir pieci tiesneši:

               A. V. H. Meijs [A. W. H. Meij], palātas priekšsēdētājs, V. Vadapals [V. Vadapalas], T. Čipevs [T. Tchipev], A. Ditrihs [A. Dittrich] un L. Trišo [L. Truchot], tiesneši.

                  6. palāta, kurā ir trīs tiesneši:

               A. V. H. Meijs, palātas priekšsēdētājs;

                           a)

                           V. Vadapals un T. Čipevs, tiesneši.

                           b)

                           V. Vadapals un L. Trišo, tiesneši.

                           c)

                           T. Čipevs un L. Trišo, tiesneši.

                  VII palāta paplašinātā sastāvā, kurā ir pieci tiesneši:

               N. Dž. Forvuds [N. J. Forwood], palātas priekšsēdētājs, E. Moavero Milanezi, M. Preks, V. Čuke un J. Švarcs, tiesneši.

                  7. palāta, kurā ir trīs tiesneši:

                           N. Dž. Forvuds, palātas priekšsēdētājs;

                           E. Moavero Milanezi, tiesneši;

                           J. Švarcs, tiesnesis.

                  VIII palāta paplašinātā sastāvā, kurā ir pieci tiesneši:

               M. E. Martinša Ribeiru [M. E. Martins Ribeiro], palātas priekšsēdētāja, S. Papasavs [S. Papasavvas], N. Vāls [N. Wahl], T. Čipevs un A. Ditrihs, tiesneši.

                  8. palāta, kurā ir trīs tiesneši:

               M. E. Martinša Ribeiru, palātas priekšsēdētāja;

                           a)

                           S. Papasavs un N. Vāls, tiesneši.

                           b)

                           S. Papasavs un A. Ditrihs, tiesneši.

                           c)

                           N. Vāls un A. Ditrihs, tiesneši.


title: Lieta T-209/15: Prasība, kas celta 2015. gada 23. aprīlī – Gmina Kosakowo/Komisija

text:
               22.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/37

         Prasība, kas celta 2015. gada 23. aprīlī – Gmina Kosakowo/Komisija
   (Lieta T-209/15)
   (2015/C 205/50)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gmina Kosakowo (pārstāvis – M. Leśny, radca rawny)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 26. februāra Lēmuma par pasākumu SA.35388 (13/C) (ex 2013/NN un ex 2012/N) 2. panta 1. un 2. punktu;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 26. februāra Lēmuma par pasākumu SA.35388 (13/C) (ex 2013/NN un ex 2012/N) 3. panta 1., 2., 3. un 4. punktu;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 26. februāra Lēmuma par pasākumu SA.35388 (13/C) (ex 2013/NN un ex 2012/N) 4. panta 1. un 2. punktu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājas pārstāvības tiesvedībā izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats

                           —

                           apstrīdētajam lēmumam pamatā esošo faktu kļūdaina konstatēšana.

               2.

               Otrais pamats

                           —

                           LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums, nepamatoti izdarot pieņēmumu, ka Gmina Kosakowo (Kosakovas kopiena) ir piešķīrusi valsts atbalstu, pārkāpjot šo tiesību normu, lai gan kopiena pārņēma sabiedrības Port Lotniczy Gdynia – Kosakowo sp. z o.o. [SIA Gdynia-Kosakowo lidosta] daļas ar dažādu zemes nomas līgumu darījumu starpniecību; tas, ka Eiropas Komisija nepareizi esot piemērojusi privātā investora kritēriju, kā arī nepamatotu pieņēmumu, ka valsts atbalsta piešķiršana Port Lotniczy Gdynia – Kosakowo sp. z o.o. izkropļo konkurenci vai draudēja to izkropļot un ietekmēja tirdzniecību starp dalībvalstīm.

               3.

               Trešais pamats

                           —

                           LESD 107. panta 3. punkta a) un c) apakšpunkta pārkāpums, izdarot pieņēmumu, ka investīciju īstenošana nav pamatota, ievērojot reģionālo attīstību, un nav samērīga ar nelabvēlīgajām sekām, kas ar tām bija jākompensē, kā arī pieņēmumu, ka Port Lotniczy Gdynia – Kosakowo sp. z o.o. piešķirtais atbalsts nav savienojams ar iekšējā tirgus nosacījumiem.

               4.

               Ceturtais pamats

                           —

                           LESD 108. panta 2. punkta pirmās daļas pārkāpums, jo Eiropas Komisija esot ļaunprātīgi izmantojusi tai piešķirtās pilnvaras un, proti, pamatojoties uz prasītājas darbības nepareizu vērtējumu un nepareizu klasifikāciju, valsts atbalsta pasākumu nepareizu klasifikāciju, likumā prasītās pārbaudes atbilstoši tā dēvētajam “privātā investora kritērijam” neveikšana, lai novērtētu Gdynia-Kosakowo lidostas būvprojektu, kā arī kļūdaini un nepilnīgi analizējot Polijas lidostu lokālo un reģionālo tirgu.

               5.

               Piektais pamats

                           —

                           procesuālo noteikumu pārkāpums: LESD 107. panta 1. punkta saistībā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 27.3.1999., 1. lpp.) 5. panta 1. punktu, juridiski kļūdaini īstenojot pārbaudi atbilstoši privātā investora kritērijam; LESD 296. panta 2. punkta pārkāpums, apstrīdētajā lēmumā norādot nepietiekamu pamatojumu; labas pārvaldības principa pārkāpums; vienlīdzības likuma priekšā pārkāpums; arī tiesiskās noteiktības principa pārkāpums.


title: Lieta T-398/11 P: Vispārējās tiesas 2012. gada 19. marta rīkojums — Barthel u.c./Tiesa (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Atalgojums — Atteikums piešķirt prasītājiem pabalstu par maiņu darbu — Sūdzības iesniegšanas termiņš — Nokavējums — Daļēji acīmredzami nepamatota un daļēji acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/26

         Vispārējās tiesas 2012. gada 19. marta rīkojums — Barthel u.c./Tiesa
   (Lieta T-398/11 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Atalgojums - Atteikums piešķirt prasītājiem pabalstu par maiņu darbu - Sūdzības iesniegšanas termiņš - Nokavējums - Daļēji acīmredzami nepamatota un daļēji acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)
   2012/C 133/52
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Yvette Barthel (Arlona, Beļģija), Marianne Reiffers (Olm, Luksemburga) un Lieven Massez (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal un D. Abreu Caldas, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa (pārstāvis — A. Placco)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 10. maija rīkojumu lietā F-59/10 Barthel u.c./Tiesa (Krājumā vēl nav publicēts), ar kuru tiek lūgts atcelt šo rīkojumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Yvette Barthel, Marianne Reiffers un Lieven Massez sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Tiesas tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 290, 01.10.2011.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā VēstnesīOV C 251, 9.10.2004.

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/61

         (2004/C 262/113)
   Tiesas pēdējā publikācija
         Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 251, 9.10.2004.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 239, 25.9.2004.

      OV C 228, 11.9.2004.

      OV C 217, 28.8.2004.

      OV C 201, 7.8.2004.

      OV C 190, 24.7.2004.

      OV C 179, 10.7.2004.

   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lietas T-444/08 līdz T-448/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 16. decembra rīkojums — FIFA /ITSB — Ferrero ( WORLD CUP 2006 u. c.)

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/34

         Vispārējās tiesas 2010. gada 16. decembra rīkojums — FIFA/ITSB — Ferrero (WORLD CUP 2006 u. c.)
   (Lietas T-444/08 līdz T-448/08) (1)

   2011/C 55/62
   Tiesvedības valoda — angļu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 313, 6.12.2008.


title: Lieta C-50/15 P: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 21. janvāra spriedums – Kurt Hesse/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Hubert Ampferl, Lutter & Partner GmbH maksātnespējas administrators, agrāk – Lutter & Partner GmbH, Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG Apelācijas sūdzība — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts — Vārdiska preču zīme “Carrera” — Valsts un Kopienas vārdisku preču zīmju “CARRERA” īpašnieka iebildumi — Sajaukšanas iespēja — Agrākas preču zīmes reputācija

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/15

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 21. janvāra spriedums – Kurt Hesse/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Hubert Ampferl, Lutter & Partner GmbH maksātnespējas administrators, agrāk – Lutter & Partner GmbH, Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG

   (Lieta C-50/15 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts - Vārdiska preču zīme “Carrera” - Valsts un Kopienas vārdisku preču zīmju “CARRERA” īpašnieka iebildumi - Sajaukšanas iespēja - Agrākas preču zīmes reputācija)
   (2016/C 098/18)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Kurt Hesse (pārstāvis – M. Krogmann, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Schifko), Hubert Ampferl, Lutter & Partner GmbH maksātnespējas administrators, agrāk – Lutter & Partner GmbH, Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (pārstāvis – E. Stolz, Rechtsanwalt)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Kurt Hesse atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 138, 27.4.2015.


title: Lieta T-117/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Andreas Rodenbröker un citi iesniedza 2005. gada 9. martā

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/37

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Andreas Rodenbröker un citi iesniedza 2005. gada 9. martā
   (Lieta T-117/05)
   (2005/C 143/71)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 9. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Andreass Rodenbrekers [Andreas Rodenbröker], ar dzīvesvietu Hēvelhofā [Hövelhof] (Vācija), un citi, kurus pārstāv H. Glacels [H. Glatzel], advokāts.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 7. decembra lēmumu, ar ko, piemērojot Padomes Direktīvu 92/43/EEK (1), pieņem Kopienas nozīmes teritoriju sarakstu Atlantijas bioģeogrāfiskajam reģionam, attiecībā uz šādām teritorijām:

                           —

                           DE 4117-301 “Sennebäche”,

                           —

                           DE 4118-301 “Senne mit Stapellager Senne”,

                           —

                           DE 4118-401 “Vogelschutzgebiet Senne mit Teutoburger Wald” un

                           —

                           DE 4118-302 “Holter Wald”,

                     ciktāl tas skar platības, uz kurām prasītājiem ir īpašumtiesības, lietošanas (nomas) tiesības vai teritorijas apsaimniekošanas tiesības;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji ir teritoriju īpašnieki, kuras atbilstoši apstrīdētajam lēmumam ir iekļautas Kopienā nozīmīgu teritoriju sarakstā, kas balstās uz to, ka šajās teritorijās ir sastopami saskaņā ar Direktīvu 92/43/EEK aizsargājami dabisko dzīvotņu un sugu veidi.
   Prasītāji apgalvo, ka:

               —

               ar apstrīdēto lēmumu ir būtiski ierobežotas viņu īpašumtiesības attiecībā uz nekustamā īpašuma brīvu izmantošanu un ka

               —

               šis īpašumtiesību aizskārums ir prettiesisks, jo tas notiek, būtiski pārkāpjot formas prasības un nepareizi izmantojot pilnvaras, jo norādītie aizsargājamie dabisko dzīvotņu un sugu veidi [šajās teritorijās] vai nu nav sastopami vispār, vai arī tiem ir mazāka pārstāvētības pakāpe vai populāciju skaits, nekā noteikts Direktīvas 92/43/EEK III pielikumā paredzētajos kritērijos.

      (1)  Padomes 1992. gada 21. maija Direktīva 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.)


title: Lieta T-511/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. jūlijā – Novartis Europharm /Komisija

text:
               3.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 388/17

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. jūlijā – Novartis Europharm/Komisija
   (Lieta T-511/14)
   2014/C 388/21
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novartis Europharm Ltd (Horsham, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – C. Schoonderbeek, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai segt savus un atlīdzināt Novartis tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2014. gada 27. marta Lēmumu C(2014) 2155, galīgā redakcija, par tirdzniecības atļaujas piešķiršanu Teva Generics cilvēkiem paredzētām zālēm Zoledronic acid Teva Generics – Zoledronic Acid.
   Savas prasības atbalstam prasītāja balstās uz vienu pamatu, kas būtība ir identisks vai līdzīgs pamatam, uz kuru tā balstījusies lietās T–472/12 Novartis Europharm/Komisija (1) un T-67/13 Novartis Europharm/Komisija (2).

      (1)  OV C 389, 8. lpp.

      (2)  OV C 101, 24. lpp..


title: Lieta C-61/14: Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 6. oktobra spriedums (Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Orizzonte Salute – Studio Infermieristico Associato/Azienda Pubblica di Servizi alla persona San Valentino – Città di Levico Terme u.c. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 89/665/EEK — Publiskie iepirkumi — Valsts tiesību akti — Piekļuves administratīvajām tiesām izdevumi publisko iepirkumu jomā — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību — Atturošas nodevas — Administratīvo aktu pārbaude tiesā — Efektivitātes un līdzvērtības principi — Lietderīgā iedarbība

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/5

         Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 6. oktobra spriedums (Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Orizzonte Salute – Studio Infermieristico Associato/Azienda Pubblica di Servizi alla persona San Valentino – Città di Levico Terme u.c.
   (Lieta C-61/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 89/665/EEK - Publiskie iepirkumi - Valsts tiesību akti - Piekļuves administratīvajām tiesām izdevumi publisko iepirkumu jomā - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību - Atturošas nodevas - Administratīvo aktu pārbaude tiesā - Efektivitātes un līdzvērtības principi - Lietderīgā iedarbība)
   (2015/C 389/05)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: . Orizzonte Salute – Studio Infermieristico Associato

      Atbildētāji: Azienda Pubblica di Servizi alla persona San Valentino – Città di Levico Terme, Ministero della Giustizia, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio die Ministri, Segretario Generale del Tribunale Regionale di Giustizia Amministrativa di Trento (TRGA)

      Piedaloties: Associazione Infermieristica D & F Care, Camera degli Avvocati Amministrativisti, Camera Amministrativa Romana, Associazione dei Consumatori Cittadini Europei, Coordinamento delle associazioni e dei comitati di tutela dell’ambiente e dei diritti degli utenti e dei consumatori (Codacons), Associazione dei giovani amministrativisti (AGAmm), Ordine degli Avvocati di Roma, Società italiana degli avvocati amministrativisti (SIAA), Ordine degli Avvocati di Trento, Consiglio dell’ordine degli Avvocati di Firenze, Medical Systems SpA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               1. pants Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvā 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārskatīšanas] procedūru piemērošanu, piešķirot [tiesības noslēgt] piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām [publiskos piegādes un būvdarbu līgumus], ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. decembra Direktīvu 2007/66/EK, kā arī līdzvērtības un efektivitātes principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neliedz tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā, administratīvajās tiesās ceļot prasību publisko iepirkumu jomā, tiek noteikti tādi tiesāšanās izdevumi, kāda ir vienotā nodeva pamatlietā;

               2)

               Direktīvas 89/665, kas ir grozīta ar Direktīvu 2007/66, 1. pants, kā arī līdzvērtības un efektivitātes principi neliedz ne iekasēt vairākus tiesāšanās izdevumus no attiecīgās personas, kas ceļ vairākas prasības tiesā, kuras attiecas uz vienu publisko iepirkumu, ne arī liedz paredzēt attiecīgajai personai pienākumu maksāt papildu tiesāšanās izdevumus, lai tā varētu izvirzīt papildu pamatus attiecībā uz publiskā iepirkuma procedūru, notiekošas tiesvedības ietvaros. Tomēr, ja attiecīgais lietas dalībnieks to apstrīd, valsts tiesai ir jāpārbauda attiecīgās personas celtā prasība vai tās vienas procedūras ietvaros izvirzīto pamatu priekšmeti. Ja valsts tiesa konstatē, ka minētie priekšmeti tiešām neatšķiras vai būtiski nepaplašina strīda, kas jau tiek izskatīts, priekšmetu, tai ir jāatbrīvo šī persona no pienākuma maksāt kumulatīvus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 135, 5.5.2014.


title: Lieta C-560/13: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 21. maija spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Finanzamt Ulm/Ingeborg Wagner-Raith Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kapitāla brīva aprite — Atkāpe — Kapitāla aprite, kas ietver finanšu pakalpojumu sniegšanu — Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta vienotas likmes nodokļa uzlikšana ienākumiem no līdzdalības ārvalstu ieguldījumu fondā — Melnie fondi

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/10

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 21. maija spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Finanzamt Ulm/Ingeborg Wagner-Raith

   (Lieta C-560/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kapitāla brīva aprite - Atkāpe - Kapitāla aprite, kas ietver finanšu pakalpojumu sniegšanu - Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta vienotas likmes nodokļa uzlikšana ienākumiem no līdzdalības ārvalstu ieguldījumu fondā - Melnie fondi)
   (2015/C 236/12)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Finanzamt Ulm

      Atbildētāja: Ingeborg Wagner-Raith,
   piedaloties: Bundesministerium der Finanzen

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 64. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, kurā paredzēta vienotas likmes nodokļa uzlikšana nerezidējoša ieguldījumu fonda daļu turētāju ienākumiem, ja šis fonds nav izpildījis noteiktus likumā paredzētus pienākumus, ir pasākums, kurš attiecas uz kapitāla apriti, kas ietver finanšu pakalpojumu sniegšanu šī panta izpratnē.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta F-61/10: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 16. maija spriedums — AF /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Lūgums sniegt palīdzību — Psiholoģiska vardarbība un diskriminējoša attieksme — Kļūda vērtējumā)

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/35

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 16. maija spriedums — AF/Komisija
   (Lieta F-61/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Lūgums sniegt palīdzību - Psiholoģiska vardarbība un diskriminējoša attieksme - Kļūda vērtējumā)
   2012/C 227/57
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: AF (pārstāvis — F. Frabetti, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Martin un J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt atbildētājas lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītājas lūgums palīdzēt saistībā ar psiholoģisku vardarbību, no kuras tā esot cietusi, kā arī prasība atlīdzināt nodarīto morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               AF atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 301, 6.11.2010., 63. lpp.


title: Lieta C-629/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. decembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – CX

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. decembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – CX

   (Lieta C-629/16)
   (2017/C 104/38)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Revision sūdzības iesniedzējs: CX

      Cita lietas dalībniece: Bezirkshauptmannschaft Schärding

      Prejudiciālais jautājums

   Vai atbilstoši Savienības tiesībām, un, proti, it īpaši Līgumam par Eiropas Ekonomikas kopienas un Turcijas asociācijas izveidi (64/733/EEK), OV 217, 29.12.1964., 3687/64. lpp., Asociācijas līguma Papildu protokolam, OV L 293, 29.12.1972., 3. lpp., kā arī EK un Turcijas Asociācijas padomes 1995. gada 22. decembra Lēmumam Nr. 1/95 par muitas savienības nobeiguma posma ieviešanu (96/142/EK), OV L 35, 13.2.1996., 1. lpp., nav pieļaujams tāds valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram Turcijas Republikā reģistrēti kravas pārvadājumu uzņēmumi starptautiskos kravas komercpārvadājumus uz Austrijas Republiku vai, šķērsojot to tranzītā, var veikt tikai tādā gadījumā, ja to transportlīdzekļiem ir sertifikāti, kurus izsniedz atbilstoši kvotām, kas noteiktas divpusējā Austrijas un Turcijas nolīgumā, vai arī tiem tiek piešķirtas atļaujas atsevišķiem kravas pārvadājumiem ar nosacījumu, ka atsevišķie kravas pārvadājumi atbilst būtiskām sabiedrības interesēm un pieteicējam ir jāpierāda, ka attiecīgo autopārvadājumu nevar novērst, veicot organizatoriskus pasākumus vai izvēloties citu transporta veidu?


title: Lieta F-60/07: Prasība, kas celta 2007. gada 18. jūnijā — Martin Bermejo /Komisija

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/52

         Prasība, kas celta 2007. gada 18. jūnijā — Martin Bermejo/Komisija
   (Lieta F-60/07)
   (2007/C 199/100)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Joaquin Martin Bermejo, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               konstatēt, ka Komisijas 2004. gada 28. aprīļa lēmums par Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta jaunu vispārīgu izpildes noteikumu pieņemšanu, ir prettiesisks, kā arī, vajadzības gadījumā, ka šie Civildienesta noteikumi ir prettiesiski;

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 27. septembra lēmumu, ciktāl ar to ir aprēķinātas pensijas tiesības, ko prasītājs pārcēlis uz Kopienas iestāžu pensiju programmu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs atsaucas uz Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta vispārīgo izpildes noteikumu par pensijas tiesību pārcelšanu (1) prettiesiskumu, jo tā 7. panta 3. punkta norma ir pretrunā Padomes 1997. gada 17. jūnija Regulai (EK) Nr. 1103/97 par dažiem noteikumiem attiecībā uz eiro [euro] ieviešanu (2), kā arī uz vienlīdzīgas attieksmes principu, kā to interpretējusi Civildienesta tiesa 2006. gada 14. novembra spriedumā lietā F-100/05 Chatziioannidou/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts).

      (1)  2004. gada 9. jūnija administratīvais izdevums [Informations administratives] Nr. 60-2004.

      (2)  OV L 162, 1. lpp.


title: Apvienotās lietas C-435/15 un C-666/15: Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 22. marta spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija), Rechtbank Noord-Holland (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)– GROFA GmbH/Hauptzollamt Hannover C-435/15), X, GoPro Coöperatief UA/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond (C-666/15) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējais muitas tarifs — Tarifu pozīcijas — Preču klasifikācija — Videokameras — Kombinētā nomenklatūra — Apakšpozīcijas 8525 80 30, 8525 80 91 un 8525 80 99 — Skaidrojumi — Interpretācija — Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1249/2011 un (ES) Nr. 876/2014 — Interpretācija — Spēkā esamība

text:
               29.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/10

         Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 22. marta spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija), Rechtbank Noord-Holland (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)– GROFA GmbH/Hauptzollamt Hannover C-435/15), X, GoPro Coöperatief UA/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond (C-666/15)
   (Apvienotās lietas C-435/15 un C-666/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējais muitas tarifs - Tarifu pozīcijas - Preču klasifikācija - Videokameras - Kombinētā nomenklatūra - Apakšpozīcijas 8525 80 30, 8525 80 91 un 8525 80 99 - Skaidrojumi - Interpretācija - Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1249/2011 un (ES) Nr. 876/2014 - Interpretācija - Spēkā esamība)
   (2017/C 168/11)
   Tiesvedības valodas – vācu un holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg, Rechtbank Noord-Holland

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: GROFA GmbH (C-435/15), X, GoPro Coöperatief UA (C-666/15)

      Atbildētāji: Hauptzollamt Hannover (C-435/15), Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond (C-666/15)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2011. gada 29. novembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1249/2011 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā ir jāinterpretē tādējādi, ka tā pēc analoģijas nav piemērojama attiecībā uz precēm, kurām ir lietā C-435/15 aplūkoto trīs GoPro Hero 3 Black Edition gammas kameru modeļu raksturiezīmes;

               2)

               Komisijas 2014. gada 8. augusta Īstenošanas regula (ES) Nr. 876/2014 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā ir jāinterpretē tādējādi, ka tā pēc analoģijas ir piemērojama attiecībā uz precēm, kurām ir iepriekš minētajā lietā aplūkoto trīs GoPro Hero 3 Black Edition gammas kameru modeļu raksturiezīmes, bet ka tā nav spēkā;

               3)

               Kombinētās nomenklatūras, kas ietverta I pielikumā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu redakcijās, kas secīgi izriet no Komisijas 2011. gada 27. septembra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1006/2011, Komisijas 2012. gada 9. oktobra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 927/2012 un Komisijas 2013. gada 4. oktobra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1001/2013, apakšpozīcijas 8525 80 30, 8525 80 91 un 8525 80 99, ņemot vērā šīs kombinētās nomenklatūras skaidrojumus attiecībā uz šīm apakšpozīcijām, ir jāinterpretē tādējādi, ka videosižets, kas ir ilgāks par 30 minūtēm un kas ierakstīts atsevišķās datnēs, kuru atsevišķais ilgums nepārsniedz 30 minūtes, ir jāuzskata par viena vismaz 30 minūšu ilgu videosižeta ierakstu neatkarīgi no tā, vai lietotājs nolasīšanas laikā neuztver pāreju no vienas datnes uz citu vai, tieši pretēji, viņam šīs nolasīšanas laikā principā ir jāatver katra datne atsevišķi;

               4)

               Kombinētā nomenklatūra, kas ietverta I pielikumā Regulai Nr. 2658/87 redakcijās, kas secīgi izriet no Īstenošanas regulām Nr. 1006/2011, Nr. 927/2012 un Nr. 1001/2013, ir jāinterpretē tādējādi, ka videokameru – kas var ierakstīt signālus no ārējiem avotiem, bet ar televizora vai ārējā monitora palīdzību nespēj tos reproducēt, jo šī videokamera uz ārējā ekrāna vai monitora var nolasīt vienīgi datnes, kuras tā pati ir ierakstījusi ar savas lēcas palīdzību, – nevar klasificēt šīs kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 8525 80 99.

      (1)  OV C 363, 3.11.2015

      OV C 106, 21.3.2016.


title: Lieta C-68/08: Prasība, kas celta 2008. gada 19. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Igaunijas Republika

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/21

         Prasība, kas celta 2008. gada 19. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-68/08)
   (2008/C 92/40)
   Tiesvedības valoda — igauņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Randvere un K. Simonsson)

      Atbildētāja: Igaunijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Igaunijas Republika nav izpildījusi visas prasības, ka izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/59/EK (1) par ostas iekārtām, kas paredzētas kuģu atkritumu un kravu atlieku uzņemšanai;

               —

               piespriest Igaunijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanas termiņš valsts tiesībās beidzās 2002. gada 28. decembrī.

      (1)  OV L 332, 81. lpp.


title: Lieta T-194/14: Prasība, kas celta 2014. gada 20. martā – Bristol Global /ITSB – Bridgestone  ( “AEROSTONE” )

text:
               19.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/33

         Prasība, kas celta 2014. gada 20. martā – Bristol Global/ITSB – Bridgestone (“AEROSTONE”)
   (Lieta T-194/14)
   2014/C 151/42
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bristol Global Co. Ltd (Birmingham, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – F. Bozhinova, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Bridgestone Corp. (Tokija, Japāna)

      Prasītājas prasījums:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 12. decembra lēmumu lietā R 916/2013–2.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “AEROSTONE”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 066 736

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdisku preču zīmju “STONE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12., 28., 35. un 37. klasē, un “BRIDGESTONE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12. klasē, reģistrācijas; plaši pazīstama preču zīme un nereģistrēts apzīmējums, kas ietver vārdisku elementu “BRIDGESTONE”

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt daļēji

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 8. panta 4. punkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums


title: Lieta C-347/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 20. jūlijā iesniedza Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburgas Lielhercogiste) — Caisse nationale des prestations familiales/Ulrike Wiering, Markus Wiering

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 20. jūlijā iesniedza Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburgas Lielhercogiste) — Caisse nationale des prestations familiales/Ulrike Wiering, Markus Wiering

   (Lieta C-347/12)
   2012/C 287/52
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Caisse nationale des prestations familiales

      Atbildētāji: Ulrike Wiering, Markus Wiering

      Prejudiciālais jautājums

   Vai, aprēķinot diferenciālās piemaksas, kas, iespējams, jāmaksā darba vietas valsts kompetentajai iestādei saskaņā ar Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darba ņēmējiem, pašnodarbinātajiem un viņu ģimenes locekļiem, kuri pārvietojas Kopienas teritorijā, grozītajā redakcijā (1), 1. panta u) punkta i) apakšpunktu un 4. panta 1. punkta h) apakšpunktu, kā arī 76. pantu un Padomes 1972. gada 21. marta Regulas (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka īstenošanas kārtību Regulai Nr. 1408/71 (2), 10. panta (1. punkta b) un i) apakšpunktu), kā tāda paša veida ģimenes pabalsts ir jāņem vērā visi pabalsti, ko saņem migrējošā darbinieka ģimene uzturēšanās valstī, konkrētajā gadījumā — Vācijas tiesību aktos paredzētie “Elterngeld” un “Kindergeld”?

      (1)  OV L 149, 2. lpp.

      (2)  OV L 74, 1. lpp.


title: Lieta T-15/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 14. februāra spriedums – Pandalis/EUIPO – LR Health & Beauty Systems (“Cystus”) Eiropas Savienības preču zīme — Atcelšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Cystus” — Daļēja atzīšana par atceltu — Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta — Preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība

text:
               27.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/10

         Vispārējās tiesas 2017. gada 14. februāra spriedums – Pandalis/EUIPO – LR Health & Beauty Systems (“Cystus”)
   (Lieta T-15/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Cystus” - Daļēja atzīšana par atceltu - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta - Preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība)
   (2017/C 095/18)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Georgios Pandalis (Glandorf, Vācija) (pārstāvis – A. Franke, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – S. Hanne)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: LR Health & Beauty Systems GmbH (Ahlen, Vācija) (pārstāvji – N. Weber un L. Thiel, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 30. oktobra lēmumu lietā R 2839/2014-1 attiecībā uz atcelšanas procesu starp LR Health & Beauty Systems un Pandalis k-gu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Georgios Pandalis atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 90, 7.3.2016.


title: Lieta T-165/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 13. decembra spriedums — European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki /Komisija (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Atbalsta pakalpojumu sniegšana informātikas infrastruktūras un e-pārvaldes pakalpojumu attīstīšanai Albānijā — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Pārskatāmība — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/19

         Vispārējās tiesas 2013. gada 13. decembra spriedums — European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-165/12) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Atbalsta pakalpojumu sniegšana informātikas infrastruktūras un e-pārvaldes pakalpojumu attīstīšanai Albānijā - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Pārskatāmība - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2014/C 39/31
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luksemburga) un Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — V. Christianos, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. van Nuffel un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2012. gada 8. februāra lēmumu CMS/cms D(2012)/00008, ar kuru noraidīts prasītāju iesniegtais piedāvājums ierobežotā uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā EuropAid/131431/C/SER/AL.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2012. gada 8. februāra lēmumu CMS/cms D(2012)/00008, ar kuru noraidīts European Dynamics Luxembourg SA un Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE iesniegtais piedāvājums ierobežotā uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā EuropAid/131431/C/SER/AL;

               2)

               Eiropas Komisija sedz tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 184, 23.6.2012.


title: Lieta C-548/07: Tiesas septītās palātas priekšsēdētāja 2008. gada 22. decembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/31

         Tiesas septītās palātas priekšsēdētāja 2008. gada 22. decembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-548/07) (1)

   (2009/C 69/61)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 22, 26.1.2008.


title: Lieta T-388/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 6. maija spriedums — Comune di Napoli /Komisija (ERAF — Finanšu atbalsta samazināšana — Pilsētas izmēģinājuma projekts par Neapoles pilsētas teleinformātikas tīkla izveidi — Pārkāpuma jēdziens — Pieļaujamie izdevumi)

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/39

      Vispārējās tiesas 2010. gada 6. maija spriedums — Comune di Napoli/Komisija
      (Lieta T-388/07) (1)

      (ERAF - Finanšu atbalsta samazināšana - Pilsētas izmēģinājuma projekts par Neapoles pilsētas teleinformātikas tīkla izveidi - Pārkāpuma jēdziens - Pieļaujamie izdevumi)
      (2010/C 161/59)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Comune di Napoli (Itālija) (pārstāvji — F. Sciaudone, G. Tarallo, G. Pizza un R. Sciaudone, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Flynn, pārstāvis, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

         Priekšmets

      Pirmkārt, lūgums atcelt Komisijas 2007. gada 8. augusta Lēmumu C(2007) 3893, ar ko ir samazināts Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) atbalsts, kurš atbilstoši 10. pantam Regulā (EEK) Nr. 4254/88, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 2083/93, piešķirts Neapoles pilsētai (Itālija) ar Komisijas lēmumu PH/1997/2761, ar ko apstiprina ERAF atbalstu saistībā ar pilsētas izmēģinājuma projektu Nr. 97.05.29.002, kā arī, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību, lai atlīdzinātu kaitējumu, kas prasītājai noradīts pēc apstrīdētā lēmuma pieņemšanas

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Comune di Napoli atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 283, 24.11.2007.


title: Lieta C-613/13 P: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 26. janvāra spriedums – Eiropas Komisija/Keramag Keramische Werke GmbH, iepriekš Keramag Keramische Werke AG, u.c. Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi — Pārdošanas cenu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 26. janvāra spriedums – Eiropas Komisija/Keramag Keramische Werke GmbH, iepriekš Keramag Keramische Werke AG, u.c.
   (Lieta C-613/13 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi - Pārdošanas cenu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2017/C 104/05)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek un J. Norris-Usher)

      Pārējie lietas dalībnieki: Keramag Keramische Werke GmbH, iepriekš Keramag Keramische Werke AG, Koralle Sanitärprodukte GmbH, Koninklijke Sphinx BV, Allia SAS, Produits Céramiques de Touraine SA (PCT), Pozzi Ginori SpA, Sanitec Europe Oy (pārstāvji – J. Killick, Barrister, P. Lindfelt, advokat, K. Struckmann, Rechtsanwalt)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra sprieduma Keramag Keramische Werke u.c./Komisija (T-379/10 un T-381/10, EU:T:2013:457) rezolutīvās daļas 1) un 2) punktu;

               2)

               noraidīt apelācijas sūdzību pārējā daļā;

               3)

               noraidīt pretapelācijas sūdzību;

               4)

               nodot lietu Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, ciktāl tā attiecas uz to Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra sprieduma Keramag Keramische Werke u.c./Komisija (T-379/10 un T-381/10, EU:T:2013:457) daļu, kas ir atcelta ar šo spriedumu;

               5)

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014.