title: Lieta C-264/08: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 28. janvāra spriedums ( Hof van Cassatie van België (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Belgische Staat/Direct Parcel Distribution Belgium NV (Kopienas Muitas kodekss — Muitas parāds — Muitas nodokļa summa — 217. un 221. pants — Kopienu pašu resursi — Regula (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 — 6. pants — Prasība iegrāmatot nodokļa summu pirms tās paziņošanas debitoram — Jēdziens pēc likuma maksājama summa)

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/7

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 28. janvāra spriedums (Hof van Cassatie van België (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Belgische Staat/Direct Parcel Distribution Belgium NV

   (Lieta C-264/08) (1)

   (Kopienas Muitas kodekss - Muitas parāds - Muitas nodokļa summa - 217. un 221. pants - Kopienu pašu resursi - Regula (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 - 6. pants - Prasība iegrāmatot nodokļa summu pirms tās paziņošanas debitoram - Jēdziens “pēc likuma maksājama” summa)
   2010/C 63/10
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van Cassatie van België

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Belgische Staat

      Atbildētāja: Direct Parcel Distribution Belgium NV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hof van Cassatie van België — Lūgums interpretēt 217. panta 1. punktu un 221. panta 1. punktu Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (1992. gadā spēkā esošā redakcijā) (OV L 302, 1. lpp.) un 6. pantu Padomes 2000. gada 22. maija Regulā (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 130, 1. lpp.) — Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa vēlāka piedziņa — Prasība par nodokļa summas iegrāmatošanu pirms tās paziņošanas parādniekam — Jēdziens “ierakstīšana uzskaites dokumentos vai jebkurā citā līdzvērtīgā dokumentā” — Nepamatotu maksājumu atgūšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 221. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā minētā piedzenamās nodokļa summas “iegrāmatošana” ir šīs summas “iegrāmatošana”, kā tā ir noteikta šīs regulas 217. panta 1. punktā;

               2)

               “iegrāmatošana” Regulas Nr. 2913/92 217. panta 1. punkta nozīmē ir jānošķir no konstatētās nodokļa summas ierakstīšanas pašu resursu kontos, kas ir noteikta Padomes 2000. gada 22. maija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, 6. pantā. Tā kā Regulas Nr. 2913/92 217. pants neparedz ne “iegrāmatošanas” praktisku kārtību šī noteikuma izpratnē, ne attiecīgi tehniskas vai formas minimālās prasības, šāda iegrāmatošana ir jāveic tā, lai nodrošinātu kompetento muitas iestāžu precīzu ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa summas, kas izriet no muitas parāda, ierakstu uzskaites dokumentos vai jebkurā citā līdzvērtīgā dokumentā, lai attiecīgo summu iegrāmatošana tiktu veikta skaidri, tostarp arī attiecībā uz parādnieku;

               3)

               Regulas Nr. 2913/92 221. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka muitas iestāžu paziņojumu debitoram par maksājamo ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa summu saskaņā ar attiecīgajām procedūrām var likumīgi izdot tikai tad, ja minētās iestādes šo nodokļa summu iepriekš ir iegrāmatojušas. Dalībvalstīm nav pienākuma pieņemt īpašas procesuālās normas attiecībā uz kārtību, saskaņā ar kuru ir veicama minētās nodokļa summas paziņošana parādniekam, tāpēc ka šādam paziņojumam var piemērot vispārpiemērojamas valsts procesuālo tiesību normas, ar kurām tiek garantēta atbilstoša parādnieka informētība un kuras ļauj tam, pilnībā apzinoties lietas apstākļus, nodrošināt savu tiesību aizstāvību;

               4)

               Kopienu tiesībām nav pretrunā tas, ka valsts tiesa saistībā ar muitas iestāžu deklarāciju pamatojas uz pieņēmumu, ka ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa summas “iegrāmatošana” Regulas Nr. 2913/92 217. panta nozīmē ir veikta pirms šīs summas paziņošanas debitoram, ja vien tiek ievēroti efektivitātes un līdzvērtības principi;

               5)

               Regulas Nr. 2913/92 221. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pirms piedzenamās nodokļa summas paziņojuma attiecīgās dalībvalsts muitas iestādēm šī summa ir jāiegrāmato un ka, ja šī summa nav iegrāmatota saskaņā ar Regulas Nr. 2913/92 217. panta 1. punktu, šīs iestādes to nevar piedzīt, tomēr tās saglabā iespēju izdot jaunu paziņojumu par šo pašu summu, ievērojot Regulas Nr. 2913/92 221. panta 1. punktā paredzētos nosacījumus un noilguma noteikumus, kas ir spēkā datumā, kad radies muitas parāds;

               6)

               lai arī ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa summa Regulas Nr. 2913/92 236. panta 1. punkta pirmās daļas nozīmē ir “pēc likuma maksājama”, pat ja šī summa ir tikusi paziņota parādniekam, iepriekš to neiegrāmatojot atbilstoši šīs regulas 221. panta 1. punktam, tomēr spēkā ir fakts, ka, ja šāda paziņošana vairs nav iespējama šīs regulas 221. panta 3. punktā noteiktā termiņa izbeigšanās dēļ, minētajam parādniekam principā ir jābūt iespējai saņemt šīs summas atmaksu no dalībvalsts, kas to iekasējusi.

      (1)  OV C 247, 27.09.2008.


title: Lieta T-650/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 13. jūlija spriedums – LG Electronics/EUIPO (“QD”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “QD” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/46

         Vispārējās tiesas 2017. gada 13. jūlija spriedums – LG Electronics/EUIPO (“QD”)
   (Lieta T-650/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “QD” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2017/C 283/70)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: LG Electronics, Inc. (Seula, Dienvidkoreja) (pārstāvis – R. Schiffer, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – M. Rajh)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 24. maija lēmumu lietā R 2046/2015-1 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “QD” reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               LG Electronics, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 402, 31.10.2016.


title: Lieta C-311/08: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 21. janvāra spriedums ( Tribunal de première instance de Mons (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société de Gestion Industrielle (SGI)/État belge (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Kapitāla brīva aprite — Tiešie nodokļi — Tiesību akti ienākuma nodokļa jomā — Sabiedrību ar nodokli apliekamo ienākumu noteikšana — Savstarpēji saistītas sabiedrības — Izņēmuma rakstura vai bezatlīdzības priekšrocība, ko sabiedrība rezidente piešķīrusi citā dalībvalstī dibinātai sabiedrībai — Attiecīgās priekšrocības summas pieskaitīšana to piešķīrušās sabiedrības rezidentes peļņai — Sabalansēts nodokļu ieturēšanas kompetenču sadalījums starp dalībvalstīm — Cīņa pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas — Samērīgums)

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/8

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 21. janvāra spriedums (Tribunal de première instance de Mons (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société de Gestion Industrielle (SGI)/État belge

   (Lieta C-311/08) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Kapitāla brīva aprite - Tiešie nodokļi - Tiesību akti ienākuma nodokļa jomā - Sabiedrību ar nodokli apliekamo ienākumu noteikšana - Savstarpēji saistītas sabiedrības - Izņēmuma rakstura vai bezatlīdzības priekšrocība, ko sabiedrība rezidente piešķīrusi citā dalībvalstī dibinātai sabiedrībai - Attiecīgās priekšrocības summas pieskaitīšana to piešķīrušās sabiedrības rezidentes peļņai - Sabalansēts nodokļu ieturēšanas kompetenču sadalījums starp dalībvalstīm - Cīņa pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas - Samērīgums)
   2010/C 63/11
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Mons

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Société de Gestion Industrielle (SGI)

      Atbildētāja: État belge

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal de Première Instance de Mons (Beļģija) — EKL 12., 43., 48. un 56. panta interpretācija — Tāda valsts tiesiskā regulējuma pieļaujamība, kurā paredzēts piemērot nodokli par izņēmuma rakstura vai bezatlīdzības priekšrocībām sabiedrībai rezidentei, kas ir piešķīrusi šādas priekšrocības sabiedrībai nerezidentei, ar kuru tā ir savstarpēji saistīta, taču nav paredzēts, ka šāds nodoklis jāmaksā, ja šādas priekšrocības piešķirtas sabiedrībai rezidentei

      Rezolutīvā daļa:

   EKL 43. pants, lasot to kopā ar EKL 48. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas principā pieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu kā pamata lietā, kas paredz piemērot nodokli sabiedrībai rezidentei, kura piešķīrusi izņēmuma rakstura vai bezatlīdzības priekšrocību citā dalībvalstī dibinātai sabiedrībai, ar ko tā ir tieši vai netieši savstarpēji saistīta, kamēr tādos pašos apstākļos sabiedrībai rezidentei nevar piemērot nodokli par šādu priekšrocību, ja tā ir piešķirta citai sabiedrībai rezidentei, ar kuru šī sabiedrība ir tieši vai netieši savstarpēji saistīta. Tomēr iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai pamata lietā izskatāmais tiesiskais regulējums nepārsniedz to, kas nepieciešams visu tajā paredzēto mērķu sasniegšanai.

      (1)  OV C 260, 11.10.2008.


title: Lieta C-356/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu- izteikts ar 2004. gada 29. jūlija Rechtbank van Koophandel te Brussel lēmumu lietā Lidl Belgium GmbH & Co KG pret NV Etablissementen Franz Colruyt

text:
               6.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu- izteikts ar 2004. gada 29. jūlija Rechtbank van Koophandel te Brussel lēmumu lietā Lidl Belgium GmbH & Co KG pret NV Etablissementen Franz Colruyt
   (Lieta C-356/04)
   (2004/C 273/23)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 29. jūlija Rechtbank van Koophandel te Brussel 2004. gada 29. jūlija lēmumu lietā Lidl Belgium GmbH & Co KG pret NV Etablissementen Franz Colruyt un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 18. augustā.
   Rechtbank van Koophandel te Brussel lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               vai Direktīvas 84/450/EEK (1) 3a. panta a) apakšpunkts (iekļauts ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 6. oktobra Direktīvu 97/55/EK (2), ar ko groza Direktīvu 84/450/EEK par maldinošu reklāmu, lai tajā iekļautu salīdzinošo reklāmu) ir jāinterpretē tādējādi, ka nav atļauta reklāmas devēju vispārējā cenu līmeņa salīdzināšana ar to konkurentu cenām, kur ar preču paraugu cenu salīdzināšanu tiek veikta ekstrapolācija, pamatojoties uz to, ka tā jebkurā gadījumā rada iespaidu, ka viss reklāmas devēja preču sortiments ir lētāks, lai arī veiktā salīdzināšana attiecas tikai uz noteiktiem preču paraugiem, izņemot, ja reklāma ļauj noteikt, kuras un cik daudzas, no vienas puses, reklāmas devēja preces un, no otras puses, konkurentu preces tikušas salīdzinātas un ļauj saprast, kur salīdzinātie konkurenti atrodas [attiecībā viens pret otru] un kādām būtu jābūt viņu cenām, salīdzinot ar reklāmas devēju un citiem salīdzinātajiem konkurentiem?

               2)

               vai Direktīvas 84/450/EEK 3a. panta b) apakšpunkts (iekļauts ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 6. oktobra Direktīvu 97/55/EK, ar ko groza Direktīvu 84/450/EEK par maldinošu reklāmu, lai tajā iekļautu salīdzinošo reklāmu) ir jāinterpretē tādējādi, ka salīdzinoša reklāma ir atļauta tikai tad, ja salīdzināšana attiecas uz atsevišķām precēm vai pakalpojumiem, kas ir paredzēti tai pašai vajadzībai vai tam pašam mērķim, izņemot preču asortimentu, pat ja šis preču asortiments ir kopumā paredzēts tām pašām vajadzībām vai tam pašam mērķim neatkarīgi no tā, kam paredzēta katra atsevišķā sastāvdaļa?

               3)

               vai Direktīvas 84/450/EEK 3a. panta c) apakšpunkts (iekļauts ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 6. oktobra Direktīvu 97/55/EK, ar ko groza Direktīvu 84/450/EEK par maldinošu reklāmu, lai tajā iekļautu salīdzinošo reklāmu) ir jāinterpretē tādējādi, ka salīdzinoša reklāma, kurā ir veikta konkurentu preču cenu vai vispārējā cenu līmeņa salīdzināšana, ir objektīva tikai tad, ja tā sniedz salīdzināto preču un reklāmas devēja un visu salīdzināšanā norādīto konkurentu cenu uzskaitījumu un ļauj noteikt reklāmas devēja un viņa konkurentu piemērojamās cenas, kādēļ visām salīdzinātajām precēm ir skaidri jānorāda katrs individuālais piegādātājs?

               4)

               vai Direktīvas 84/450/EEK 3a. panta c) apakšpunkts (iekļauts ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 6. oktobra Direktīvu 97/55/EK, ar ko groza Direktīvu 84/450/EEK par maldinošu reklāmu, lai tajā iekļautu salīdzinošo reklāmu) ir jāinterpretē tādējādi, ka pazīme salīdzinošā reklāmā atbildīs šā panta pārbaudāmās pazīmes nosacījumam tikai tad, ja šo pazīmi attiecībā uz tās precizitāti var pārbaudīt tie, kam šī reklāma ir adresēta, vai pietiek, ja šo pazīmi var pārbaudīt trešās personas, kurām reklāma nav adresēta?

               5)

               vai Direktīvas 84/450/EEK 3a. panta c) apakšpunkts (iekļauts ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 6. oktobra Direktīvu 97/55/EK, ar ko groza Direktīvu 84/450/EEK par maldinošu reklāmu, lai tajā iekļautu salīdzinošo reklāmu) ir jāinterpretē tādējādi, ka preču cena un vispārējais konkurentu cenu līmenis paši par sevi ir pārbaudāmas īpašības?

      (1)  OV L 250, 19.9.1984., 17.-20. lpp.

      (2)  OV L 290, 23.10.1997., 18.-23. lpp.


title: Lieta T-497/07: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — CEPSA /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Impregnēšanas bitumena tirgus Spānijā — Ikgadēji nolīgumi par tirgus sadali un cenu saskaņošanu — Paziņojuma par iebildumiem tulkošana — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Saprātīgs termiņš — Objektivitātes princips — Naudas soda apmēra aprēķināšana — Res judicata spēks)

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/15

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — CEPSA/Komisija
   (Lieta T-497/07) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Impregnēšanas bitumena tirgus Spānijā - Ikgadēji nolīgumi par tirgus sadali un cenu saskaņošanu - Paziņojuma par iebildumiem tulkošana - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Saprātīgs termiņš - Objektivitātes princips - Naudas soda apmēra aprēķināšana - Res judicata spēks)
   2013/C 336/29
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Compañía Española de Petróleos (CEPSA), SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — sākotnēji O. Armengol i Gasull, P. Pérez-Llorca Zamora un Á. Pascual Morcillo, vēlāk O. Armengol i Gasull un J. Rodríguez Cárcamo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, pārstāvis, kuram palīdz J. Rivas Andrés, advokāts, un M. Heenan Bróna, solicitor, vēlāk J. Rivas Andrés un J. Gutiérrez Gisbert, advokāts, un visbeidzot J. Rivas Andrés)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 3. oktobra Lēmumu C(2007) 4441, galīgā redakcija, par [EKL] 81. pantā paredzētās procedūras piemērošanu (Lieta COMP/38.710 — Bitumens, Spānija), kā arī prasība samazināt šajā lēmumā prasītājai piemērotā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisijas prasījumus attiecībā uz naudas soda apmēru noraidīt;

               3)

               Compañía Española de Petróleos (CEPSA), SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 64, 8.3.2008.


title: Lieta T-188/08: Prasība, kas celta 2008. gada 13. maijā — Infeurope /Komisija

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/48

         Prasība, kas celta 2008. gada 13. maijā — Infeurope/Komisija
   (Lieta T-188/08)
   (2008/C 171/91)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: infeurope SA, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvis — O. Mader, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Eiropas Kopienu Komisija nav atcēlusi lēmumu par pamatlīguma slēgšanas tiesību piešķiršanu saskaņā ar ITSB konkursa procedūru AO/026/06 par konsultēšanas pakalpojumiem, auditu un pētījumiem;

               —

               atzīt, ka Eiropas Kopienu Komisija nav lauzusi noteiktus līgumus, kas noslēgti saskaņā ar minētajiem pamatlīgumiem;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai izmaksāt prasītājai EUR 35 950, pieskaitot 4 kavējuma procentus no summas EUR 33 050, sākot ar 2006. gada 19. decembri, 4 kavējuma procentus no summas EUR 2 900, sākot ar 2007. gada 14. decembri; attiecīgi — 8 kavējuma procentus no summas EUR 35 950, sākot ar sprieduma pasludināšanas dienu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai izmaksāt prasītājai EUR 646 631,27 pieskaitot 4 kavējuma procentus no minētās summas, sākot ar 2008. gada 14. maiju, attiecīgi — 8 kavējuma procentus no minētās summas, sākot ar sprieduma pasludināšanas dienu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai uzrādīt noteiktus dokumentus par piedāvājumu vērtēšanas procedūru;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja lūdz atzīt, ka Komisija nav atcēlusi Iekšējā Tirgus Saskaņošanas Biroja (ITSB) lēmumu, ar kuru piešķirtas vairāku pamatlīgumu slēgšanas tiesības saskaņā ar konkursa procedūru AO/026/06 “E-Alikante: konsultēšanas pakalpojumi, auditi un pētījumi” (1), un nav lauzusi atbilstošos noteiktos līgumus, kas pieņemti saskaņā ar pamatlīgumiem.
   Pamati un galvenie argumenti, ko izvirzījusi prasītāja, ir tādi paši kā lietā T-176/08 infeurope /Komisija.

      (1)  OV 2006/S, 210.–223510. lpp.


title: Lieta C-344/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 9. jūnijā iesniedza Tribunale di Torino (Itālija) – IJDF Italy Srl/Violeta Fernando Dionisio, Alex Del Rosario Fernando

text:
               2.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 9. jūnijā iesniedza Tribunale di Torino (Itālija) – IJDF Italy Srl/Violeta Fernando Dionisio, Alex Del Rosario Fernando

   (Lieta C-344/17)
   (2017/C 330/04)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Torino

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: IJDF Italy Srl

      Atbildētāji: Violeta Fernando Dionisio un Alex Del Rosario Fernando

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīva 93/13/EEK (1), Līguma par Eiropas Savienību 19. panta 1. punkta otrā daļa un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kas saistītu prasību gadījumā, it īpaši ar pamatlietu saistīta galvojuma prasījuma gadījumā, nosaka vienotu lietas izskatīšanu vienā un tajā pašā tiesā, kaut gan minētās tiesību normas dēļ piekritība izskatīt galvojuma prasījumu ir tiesai, kas nav tā, kuras teritorijā atrodas patērētāja pastāvīgā uzturēšanās vieta vai viņa domicils, ieskaitot dokumentu izsniegšanai norādīto adresi?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.).


title: Lieta F-68/11: Prasība, kas celta 2011. gada 15. jūlijā — ZZ /Komisija

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/52

         Prasība, kas celta 2011. gada 15. jūlijā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-68/11)
   2011/C 282/98
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji — S. Rodrigues, A. Blot un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru ir izbeigts prasītājas darba līgums uz nenoteiktu laiku

      Prasītājas prasījumi

   Prasītājas prasījumi Eiropas Savienības Civildienesta tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas amatpersonas, kura ir tiesīga slēgt darba līgumus (turpmāk tekstā — “AACC”) 2010. gada 30. septembra lēmumu, ar kuru ir izbeigts viņas darba līgums uz nenoteiktu laiku;

               —

               turklāt tiktāl, ciktāl tas ir vajadzīgs: atcelt AACC2011. gada 14. aprīļa lēmumu, ar kuru ir noraidīta 2010. gada 23. decembrī saskaņā ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu iesniegtā sūdzība;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Palātu priekšsēdētāju vēlēšanas

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/1

         Palātu priekšsēdētāju vēlēšanas
   (2005/C 31/01)
   Sanākot 2004. gada 6. oktobrī, EK Tiesas tiesneši atbilstoši Reglamenta 10. panta 1. punkta otrajai daļai ievēlēja tiesnesi Lenaerts par ceturtās palātas priekšsēdētāju, tiesnesi Silva de Lapuerta par piektās palātas priekšsēdētāju un tiesnesi Borg Barthet par sestās palātas priekšsēdētāju uz vienu gadu līdz 2005. gada 6. oktobrim.
   Ceturtās, piektās un sestās palātas sastāvs ir šāds:
   Ceturtā palāta
   Tiesnesis Lenaerts, priekšsēdētājs,
   Tiesnese Colneric, tiesnesis Cunha Rodrigues, tiesnesis Schiemann, tiesnesis Juhász, tiesnesis Ilešič un tiesnesis Levits.
   Piektā palāta
   Tiesnese Silva de Lapuerta, priekšsēdētāja,
   Tiesneis Gulmann, tiesnesis Schintgen, tiesnesis Makarczyk, tiesnesis Kūris, tiesnesis Arestis un tiesnesis Klučka.
   Sestā palāta
   Tiesnesis Borg Barthet, priekšsēdētājs,
   Tiesnesis La Pergola, tiesnesis Puissochet, tiesnese Macken, tiesnesis von Bahr, tiesnesis Malenovský un tiesnesis Lõhmus.


title: Lieta C-305/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour d'arbitrage (Beļģija) 2005. gada 13. jūlija rīkojumu lietā Ordre des barreaux francophones et germanophones, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles pret Ministru Padomi, un Ordre des barreaux flamands un Ordre néerlandais des avocats du barreau de Bruxelles pret Ministru Padomi

text:
               1.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour d'arbitrage (Beļģija) 2005. gada 13. jūlija rīkojumu lietā Ordre des barreaux francophones et germanophones, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles pret Ministru Padomi, un Ordre des barreaux flamands un Ordre néerlandais des avocats du barreau de Bruxelles pret Ministru Padomi
   (Lieta C-305/05)
   (2005/C 243/15)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Cour d'arbitrage [Apelācijas tiesa], (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 13. jūlija rīkojumu lietā Ordre des barreaux francophones et germanophones, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles pret Ministru Padomi, un Ordre des barreaux flamands un Ordre néerlandais des avocats du barreau de Bruxelles pret Ministru Padomi, un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 29. jūlijā.

      Cour d'arbitrage lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai 1. panta 2. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 4. decembra Direktīvā 2001/97/EK, kura groza Padomes Direktīvu 91/308/EEK par to, kā novērst finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtas naudas legalizēšanai (naudas atmazgāšanai) (1), pārkāpj Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. pantā garantētās tiesības uz taisnīgu tiesu, un līdz ar to Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 2. punktu, ciktāl jaunais 2. panta 5. punkts, kas ar to tika ieviests Direktīvā 91/308/EEK, paredz iekļaut neatkarīgu juridisko profesiju pārstāvjus, neizslēdzot advokātus, šīs direktīvas piemērošanas jomā, kuras mērķis būtībā ir paredzēt fizisku personu un šajā direktīvā minēto iestāžu pienākumu informēt par cīņu pret naudas atmazgāšanu atbildīgās iestādes par visiem faktiem, kas varētu liecināt par šādu naudas atmazgāšanu (Direktīvas 91/308/EEK 6. pants, kas aizstāts ar Direktīvas 2001/97/EK 1. panta 5. punktu)?

      (1)  OV L 344, 28.12.2001., 76. lpp.


title: Lieta C-371/06: Tiesas (sestā palāta) spriedums 2007. gada 20. septembrī ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Benetton Group SpA / G-Star International BV (Preču zīmes — Direktīva 89/104/EEK — 3. panta 1. punkta e) apakšpunkta trešais ievilkums un 3. punkts — Apzīmējums — Forma, kas piešķir precei ievērojamu vērtību — Izmantošana — Reklāmas kampaņas — Formas pievilcība, kas iegūta pirms reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas tās kā atšķirtspējīga apzīmējuma atpazīstamības dēļ)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/15

         Tiesas (sestā palāta) spriedums 2007. gada 20. septembrī (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Benetton Group SpA/G-Star International BV

   (Lieta C-371/06) (1)

   (Preču zīmes - Direktīva 89/104/EEK - 3. panta 1. punkta e) apakšpunkta trešais ievilkums un 3. punkts - Apzīmējums - Forma, kas piešķir precei ievērojamu vērtību - Izmantošana - Reklāmas kampaņas - Formas pievilcība, kas iegūta pirms reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas tās kā atšķirtspējīga apzīmējuma atpazīstamības dēļ)
   (2007/C 269/28)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Benetton Group SpA

      Atbildētājs: G-Star International BV

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.), 3. panta 1. punkta e) apakšpunkta trešā ievilkuma interpretācija — Džinsu bikses, kas kā atšķirtspējīgu apzīmējumu ietver darba vai motobraucēju apģērba pazīmes un kam ir ceļgalu aizsargi — Apzīmējums, ko veido forma, kas precei piešķir ievērojamu vērtību
   Rezolutīvā daļa
   Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 3. panta 1. punkta e) apakšpunkta trešais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka preces forma, kas piešķir tai ievērojamu vērtību, nevar veidot preču zīmi atbilstoši šīs direktīvas 3. panta 3. punktam, ja pirms reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas tā ieguvusi pievilcību, kuras pamatā ir tās kā atšķirtspējīgā apzīmējuma atpazīstamība, pateicoties reklāmas kampaņai, ar kuru tika parādītas attiecīgās preces īpašās pazīmes.

      (1)  OV C 294, 2.12.2006.


title: Lieta C-73/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 11. februārī iesniedza Tribunale di Tivoli (Itālija) — T

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 11. februārī iesniedza Tribunale di Tivoli (Itālija) — T
   (Lieta C-73/13)
   2013/C 147/12
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Tivoli

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: T

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Republikas Prezidenta 2002. gada 30. maija Dekrēta Nr. 115 par valsts juridiskās palīdzības apmaksu Itālijas tiesībās 82. pants, ciktāl ar to ir noteikts, ka advokātam maksājamos honorārus un tiesāšanās izdevumus apmaksā tiesu iestāde ar rīkojumu par samaksu, ievērojot advokātiem piemērojamos tarifus, tādējādi, ka katrā ziņā tie nepārsniedz vidējo samaksu, kura ir paredzēta honorāriem, maksājumiem un atlīdzībai piemērojamajiem tarifiem, un ņemot vērā sniegto pakalpojumu raksturu un veikto darbību ietekmi uz attiecīgās personas procesuālo stāvokli, ir saderīgs ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 3. punktu, kurā noteikts, ka juridiskā palīdzība tiek sniegta tiem, kam nav pietiekamu līdzekļu, ciktāl šī palīdzība ir nepieciešama, lai nodrošinātu efektīvu tiesiskuma īstenošanu?

               2)

               Vai Republikas Prezidenta 2002. gada 30. maija Dekrēta Nr. 115 par valsts juridiskās palīdzības apmaksu Itālijas tiesībās 82. pants, ciktāl ar to ir noteikts, ka advokātam maksājamos honorārus un tiesāšanās izdevumus apmaksā tiesu iestāde ar rīkojumu par samaksu, ievērojot advokātiem piemērojamos tarifus, tādējādi, ka katrā ziņā tie nepārsniedz vidējo samaksu, kura ir paredzēta honorāriem, maksājumiem un atlīdzībai piemērojamajiem tarifiem, un ņemot vērā sniegto pakalpojumu raksturu un veikto darbību ietekmi uz attiecīgās personas procesuālo stāvokli, ir saderīgs ar Eiropas Cilvēktiesību aizsardzības konvencijas 6. panta noteikumiem, kā tie ir integrēti Kopienu tiesībās saskaņā ar Eiropas Savienības [Pamattiesību hartas] 52. panta 3. punktu un [LES] 6. pantu?


title: Lieta T-221/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 25. jūlija spriedums — Beļģija pret Komisiju (ELVGF — Kontu dzēšana — Laukaugi — Platību kontrole, kas balstās uz gaisa ortogrāfisko attēlveidošanas sistēmu (GOS) — Starpība starp deklarēto platību un platību, kas izriet no GOS sistēmas — Administratīvā kontrole un kontrole uz vietas — Kaitējums ELVGF)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/37

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 25. jūlija spriedums — Beļģija pret Komisiju
   (Lieta T-221/04) (1)

   (ELVGF - Kontu dzēšana - Laukaugi - Platību kontrole, kas balstās uz gaisa ortogrāfisko attēlveidošanas sistēmu (GOS) - Starpība starp deklarēto platību un platību, kas izriet no GOS sistēmas - Administratīvā kontrole un kontrole uz vietas - Kaitējums ELVGF)
   (2006/C 224/79)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — sākotnēji A. Goldman un E. Dominkovits, pēc tam M. Wimmer, kam palīdz H. Gilliams, P. de Bandt un L. Goossens, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Nolin un L. Visaggio)
   Priekšmets
   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2004. gada 4. februāra lēmumu 2004/136/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus izdevumus, kas radušies dalībvalstīm, pamatojoties uz Eiropas lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) nodaļu “Garantijas” (OV L 40, 31. lpp.) — daļā, kurā tiek paredzēta fiksēta korekcija 2 % apmērā no izdevumiem, kurus Beļģija deklarējusi attiecībā uz laukaugiem
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 118, 30.04.2004. (lieta C-176/04)


title: Lieta T-325/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 25. janvāra spriedums – Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató/EUIPO – Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató (“Choco Love”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Choco Love” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības un valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “CHOCOLATE”, “CSOKICSŐ” un “Chocolate Brown” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/17

         Vispārējās tiesas 2017. gada 25. janvāra spriedums – Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató/EUIPO – Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató (“Choco Love”)
   (Lieta T-325/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Choco Love” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības un valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “CHOCOLATE”, “CSOKICSŐ” un “Chocolate Brown” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 070/23)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Budapešta, Ungārija) (pārstāvis – Á. László, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – I. Moisescu un A. Schifko)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Budapešta, Ungārija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 26. marta lēmumu lietā R 1369/2014-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató un Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. pati sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 279, 24.8.2015.


title: Lieta C-24/05 P: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 22. jūnijā — August Storck KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts — Absolūts reģistrācijas atteikuma pamatojums — Trīsdimensiju preču zīme — Gaiši kastaņbrūnas krāsas konfektes trīsdimensiju forma — Atšķirtspēja)

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/6

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 22. jūnijā — August Storck KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-24/05 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts - Absolūts reģistrācijas atteikuma pamatojums - Trīsdimensiju preču zīme - Gaiši kastaņbrūnas krāsas konfektes trīsdimensiju forma - Atšķirtspēja)
   (2006/C 212/10)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: August Storck KG (pārstāvji — I. Rora [I. Rohr], H. Vrage Molkentina [H. Wrage-Molkenthin] un T. Reers [T. Reher], advokāti)

      Pretējā puse procesā: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Šneiders [G. Schneider])
   Priekšmets
   Apelācija, kas ir iesniegta par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2004. gada 10. novembra spriedumu lietā Storck/ITSB (T-396/02), ar kuru šī tiesa noraidīja prasību atcelt tiesību aktu par atteikumu reģistrēt trīsdimensiju preču zīmi, ko veido konfektes forma gaiši kastaņbrūnā krāsā, attiecībā uz saldumiem, kas ietilpst 30. klasē — Preču zīmes atšķirtspēja — Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt apelācijas sūdzību;

               2)

                  August Storck KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 69, 19.03.2005.


title: Lieta T-277/09: Vispārējās tiesas 2013. gada 10. jūnija rīkojums — Trasys /Komisija

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/82

         Vispārējās tiesas 2013. gada 10. jūnija rīkojums — Trasys/Komisija
   (Lieta T-277/09) (1)

   2013/C 225/185
   Tiesvedības valoda — angļu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 244, 10.10.2009.


title: Lieta C-80/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 15. februārī iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) — ACO Industries Tábor, s. r. o./Odvolací finanční ředitelství

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 15. februārī iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) — ACO Industries Tábor, s. r. o./Odvolací finanční ředitelství

   (Lieta C-80/13)
   2013/C 147/14
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: ACO Industries Tábor, s. r. o.

      Atbildētāja: Odvolací finanční ředitelství

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 18., 45., 49. un 56. pants liedz tādu noteikumu pastāvēšanu, saskaņā ar kuriem vienā dalībvalstī uzņēmējdarbību veicošam darba devējam ir pienākums veikt nodokļa maksājumus avansā par darbinieku (citas dalībvalsts pilsoņi) ienākumiem, kurus uz laiku darbā pie darba devēja ir norīkojusi citā dalībvalstī uzņēmējdarbību veicoša pagaidu darba aģentūra, ar pirmajā dalībvalstī esošas filiāles starpniecību?

               2)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 18., 45., 49. un 56. pants liedz tādu noteikumu pastāvēšanu, saskaņā ar kuriem aprēķina bāze minētajiem darbiniekiem tiek noteikta saskaņā ar vienotu likmi vismaz 60 % apmērā no summas, ko pagaidu darba aģentūra iekļāvusi rēķinā gadījumos, kad maksa par starpniecību ir iekļauta rēķinā uzrādītajā summā?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai tādā situācijā kā izskatāmā ir iespējams ierobežot konkrētās pamatbrīvības sabiedriskās kārtības, valsts drošības vai sabiedrības veselības aizsardzības iemeslu dēļ, vai arī nodokļu kontroles efektivitātes nodrošināšanas nolūkā?


title: Lieta T-140/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 4. februāra rīkojums — Chi Mei Optoelectronics Europe un Chi Mei Optoelectronics UK /Komisija

text:
               9.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/20

         Vispārējās tiesas 2011. gada 4. februāra rīkojums — Chi Mei Optoelectronics Europe un Chi Mei Optoelectronics UK/Komisija
   (Lieta T-140/07) (1)

   2011/C 113/40
   Tiesvedības valoda — angļu
   Pirmās palātas (paplašinātā sastāvā) priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 155, 07.07.2007.


title: Lieta T-122/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 28. februāra rīkojums — USFSPEI u.c./Padome

text:
               16.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 120/19

         Vispārējās tiesas 2011. gada 28. februāra rīkojums — USFSPEI u.c./Padome
   (Lieta T-122/10) (1)

   2011/C 120/41
   Tiesvedības valoda — franču
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 148, 05.06.2010.


title: Lieta C-257/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. maijā iesniedza Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône (Francija) — Anouthani Mlalali/CAF des Bouches-du-Rhône

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. maijā iesniedza Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône (Francija) — Anouthani Mlalali/CAF des Bouches-du-Rhône

   (Lieta C-257/13)
   2013/C 207/43
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Anouthani Mlalali

      Atbildētāja: CAF des Bouches-du-Rhône

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai 2003. gada 25. novembra Direktīvas 2003/109/EK 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā Code de la sécurité sociale français L.512 un D.512-2. pantā noteiktie nosacījumi? (1)

      (1)  2003. gada 25. novembra Direktīva 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (OV L 19, 44. lpp.).


title: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja rīkojums 2004. gada 15. oktobrī lietā T-193/04 Hans-Martin Tillack pret Eiropas Kopienu Komisiju (Pagaidu noregulējuma pasākumu process — Pieteikums par pagaidu noregulējuma pasākumiem un piemērošanas apturēšanai)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/36

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS PRIEKŠSĒDĒTĀJA RĪKOJUMS

   2004. gada 15. oktobrī
   lietā T-193/04 Hans-Martin Tillack pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Pagaidu noregulējuma pasākumu process - Pieteikums par pagaidu noregulējuma pasākumiem un piemērošanas apturēšanai)
   (2005/C 6/72)
   tiesvedības valoda - angļu
   Lietā T-193/04 Hans-Martin Tillack, ko pārstāv M. I. Forrester, QC, T. Bosly, C. Arnold, N. Flandin, J. Herrlinger un J. Siaens, advokāti, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv C. Docksey un C. Ladenburger, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā, par pieteikumu, pirmkārt, atlikt visu to pasākumu izpildi, kas veicami saistībā ar iespējamo sūdzību, ko Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) 2004. gada 11. februārī iesniedzis Beļģijas un Vācijas tiesu iestādēm, un, otrkārt, uzdot OLAF atturēties iegūt, kontrolēt un pārbaudīt jebkādus dokumentus un uzklausīt jebkādu informāciju, kas atrodas Beļģijas un Vācijas tiesu iestāžu rīcībā pēc prasītāja dzīvesvietā un darba vietā 2004. gada 19. martā veiktās kratīšanas, Pirmās instances tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 15. oktobrī ir izdevis rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējumu;

               2)

               atlikt lēmumu par izdevumiem.


title: Lieta T-138/05: Prasība pret firmu Impetus Consultants, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 23. martā

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/36

         Prasība pret firmu Impetus Consultants, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 23. martā
   (Lieta T-138/05)
   (2005/C 182/69)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 23. martā ir iesniegta izskatīšanai prasība pret sabiedrību Impetus Consultants, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv D. Triantafillu (D. Triantafyllou), piedaloties advokātam N. Kostikas (N. Kostikas), kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt summu EUR 235 655,21 apmērā, t.i., EUR 160 380,35, kā pamatsummu un EUR 75 274,86 kā nokavējuma naudu sākot no dienas, kurā, pamatojoties uz attiecīgo debetnotu, šī summa bija jāsamaksā;

               —

               piespriest atbildētājai no 2005. gada 15. marta līdz parāda pilnīgai samaksai attiecībā uz parādu, pamatojoties uz līgumu COP 493 “Invite”, maksāt nokavējuma naudu EUR 41,93 apmērā par katru dienu, attiecībā uz parādu no līguma TR 1006 “Ausias”, maksāt nokavējuma naudu EUR 1,66 apmērā par katru dienu un attiecībā uz parādu no līguma V 2043 “Artis”, maksāt nokavējuma naudu EUR 1,01 apmērā par katru dienu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Eiropas Kopiena, ko pārstāv Eiropas Komisija, ar atbildētāju Kopienu izpētes un attīstības programmu ietvaros ir noslēgusi trīs līgumus:

               —

               līgums ar numuru COP 493 “Invite” attiecās konkrēti uz plāna ar nosaukumu “Iekšējās kuģošanas teleinformātika” izstrādi, un tas bija jāīsteno 24 mēnešu laikā, skaitot no 1994. gada 30. decembra. Atbildētāja bija attiecīgā konsorcija loceklis un koordinators.

               —

               līgums ar numuru TR 1006 “Ausias” attiecās konkrēti uz plāna ar nosaukumu “ATT in urban sites with integration and standartisation” (“Attīstītās transporta teleinformātikas sistēmas pilsētas apstākļos”) izstrādi, un tas bija jāīsteno 23 mēnešu laikā, skaitot no 1995. gada 30. decembra. Atbildētāja bija attiecīgā konsorcija loceklis.

               —

               līgums ar numuru V 2043 “Artis” attiecās uz plāna ar nosaukumu “Advanced Road Transport Informatics in Spain” (“Attīstītas ceļu satiksmes informācijas sistēmas Spānijā”) radīšanu. Plāns bija jāsagatavo 12 mēnešu laikā, skaitot no 1992. gada 1. janvāra. Atbildētāja bija attiecīgā konsorcija loceklis.

         Visos šajos gadījumos bija paredzēts, ka Komisija finansiāli atbalsta atbilstošā plāna veiksmīgu sagatavošanu attiecīgajos līgumos noteikto nosacījumu ietvaros. Komisija maksāja atbildētājai avansus par tās piedalīšanos katrā no līgumiem.
   Pēc finanšu pārbaudēm Komisija konstatēja, ka atbildētāja izmantoja attiecīgā plāna vajadzībām tikai daļu no samaksātās naudas. Konkrēti:

               —

               saskaņā ar līgumu Nr. COP 493 “Invite” Komisija atbildētājai kā konsorcija koordinatoram samaksāja avansu EUR 257 400 apmērā. Atbildētāja esot samaksājusi pārējiem līgumpartneriem summu tikai EUR 79 062,70 apmērā un paturējusi summu EUR 178 337,30 apmērā, no kuras tikai summa EUR 42 000 apmērā tika izmantota konkrētajai programmai. Komisija iesniedza atbildētājai debetnotu par summu EUR 136 037,30 apmērā;

               —

               saskaņā ar līgumu Nr. TR 1006 “Ausias” Komisija samaksāja konsorcijam par laikposmu, kurā atbildētāja bija šī konsorcija locekle, avansu EUR 78 341,91 apmērā. Komisija konstatēja, ka atbildētāja konkrētajai programmai izlietoja tikai summu EUR 63 229,63 apmērā un izrakstīja atbildētājai debetnotu par summu EUR 15 112,28 apmērā;

               —

               par līgumu Nr. V 2043 “Artis” atbildētāja kā attiecīgā konsorcija locekle saņēma no Komisijas avansu EUR 62 621,86 apmērā. Komisija uzskatīja, ka attiecīgās programmas īstenošanai ir izmantota summa tikai EUR 53 391,09apmērā, un izrakstīja atbildētājai debetnotu par summu EUR 9 320,77 apmērā.

         Ar savu prasību Komisija prasa samaksāt iepriekš minētās parādu summas, kā arī nokavējuma naudu, ko [atbildētāja] ir parādā, pamatojoties uz tiesību, kas attiecas uz katru no līgumiem, normām, t.i., Grieķijas tiesību normām attiecībā uz pirmo līgumu un Spānijas tiesību normām attiecībā uz abiem pārējiem līgumiem.


title: lieta C-73/05: Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 15. februārī

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/24

         Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 15. februārī
   (lieta C-73/05)
   (2005/C 82/48)
   Tiesvedības valoda – franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 15. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Francijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Nicola Yerrell, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu 2000. gada 22. jūnija Direktīvas 2000/34/EK, ar ko groza Direktīvu 93/1004/EK attiecībā uz darba laika organizēšanas konkrētiem aspektiem, lai aptvertu sektorus un darbības, uz kuriem neattiecas minētā direktīva (1), prasības, un/vai nedarot Komisijai zināmus šos aktus, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EK līgums;

               2)

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesiskajā kārtībā bija 2003. gada 1. augusts.

      (1)  OV L 195, 01.08.2000., 41. lpp.


title: Lieta T-72/16: Prasība, kas celta 2016. gada 15. februārī – BBY Solutions/EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (“BEST BUY mobile”)

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/37

         Prasība, kas celta 2016. gada 15. februārī – BBY Solutions/EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (“BEST BUY mobile”)
   (Lieta T-72/16)
   (2016/C 118/43)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BBY Solutions, Inc. (Mineapolisa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – A. Poulter, Solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Worldwide Sales Corporation España, SL (Sant Vicenç dels Horts, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: ES grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “BEST BUY mobile” – reģistrācijas pieteikums Nr. 7 213 424

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 1. decembra lēmums lietā R 53/2015–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atcelt Iebildumu nodaļas 2014. gada 6. novembra lēmumu iebildumu procesā Nr. B 1485 137;

               —

               apmierināt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 007213424;

               —

               piespriest EUIPO segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Apelācijas padome esot pārkāpusi Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, kļūdaini izvērtējot preču zīmju dominējošos un atšķirtspējīgos elementus;

               —

               Apelācijas padome esot pārkāpusi Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, kļūdaini novērtējot preču zīmju radīto kopējo iespaidu;

               —

               Apelācijas padome esot pārkāpusi Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, kļūdaini identidicējot ar preču zīmēm aptvertos pakalpojumus un

               —

               Apelācijas padome esot pārkāpusi Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, kļūdaini secinot, ka starp iebildumu iesniedzējas agrāko preču zīmi un prasītājas preču zīmi pastāvēja sajaukšanas iespēja.


title: Lieta C-372/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2011. gada 24. maija spriedumu lietā T-489/08 Power-One Italy SpA /Eiropas Komisija 2011. gada 14. jūlijā iesniedza Power-One Italy SpA

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2011. gada 24. maija spriedumu lietā T-489/08 Power-One Italy SpA/Eiropas Komisija 2011. gada 14. jūlijā iesniedza Power-One Italy SpA

   (Lieta C-372/11 P)
   2011/C 282/23
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Power-One Italy SpA (pārstāvji — A. Giussani un R. Giuffrida, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas (sestā palāta) 2011. gada 24. maija rīkojumu lietā T-489/08, ar ko:

                           —

                           ir atzīts, ka Eiropas Komisija ir pārkāpusi Regulas 1655/2000 (1) 10. panta 2. punktu un Standarta administratīvo noteikumu (2) 14. pantu, kā arī vispārējo tiesiskās paļāvības aizsardzības principu;

                           —

                           tiktāl, ciktāl tiesvedības stadija atļauj, ir atzīts, ka cēloņsakarība starp Komisijas rīcību un zaudējumiem, kas ir nodarīti un tiks nodarīti Power One, un tādējādi ir piespriests Savienībai, pamatojoties uz LESD 268. pantu (bijušo EKL 235. pantu), atlīdzināt Power One Italy SpA visus zaudējumus, kas aprēķināti EUR 2 876 188,99 apmērā, proti, kas atbilst izmaksām, kuras radušās saistībā ar projektu PNEUMA, kā norādīts dokumentos, kas pievienoti apelācijas sūdzībai, un kas katrā ziņā jau ir bijuši Komisijas rīcībā, un kas norādīti tiesā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, pirmkārt, uz vispārējā tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu un nepietiekamu un pretrunīgu pamatojumu, atsaucoties uz apstiprinājumu par procedūras nepareizu izmantošanu.
   Vispārējā tiesa pārsūdzētā rīkojuma 47. punktā apstiprina, ka prasītāja sakarā ar Komisijas lēmuma atcelšanu esot varējusi gūt lielākas priekšrocības salīdzinājumā ar atmaksātajām summām, attiecīgi atgūstot visu apstrīdētajam projektam paredzēto finanšu atbalstu, un ka “var uzskatīt, ka pēdējās minētās summas kā zaudējumu atlīdzības samaksa ir cieši saistīta ar attiecīgā lēmuma atcelšanu”, tādējādi pamatojot apsvērumu par procedūras nepareizu izmantošanu. Tāpēc Vispārējā tiesa esot patvaļīgi nodalījusi apelācijas sūdzības iesniedzējas iesniegto lūgumu, būtībā vienotos aktus, kas veidoja rīcību, kura radīja zaudējumus, kā arī notikumu, kas radīja zaudējumus, ko veidoja visi radušies izdevumi. Tādējādi nav pienācīgi pamatots tas, kāpēc ir tikusi apmierināta Komisija izvirzītā iebilde.
   Otrais apelācijas sūdzības pamats attiecas uz vispārējā tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu un tiesību normu par pierādīšanas pienākumu un pierādījumu iegūšanu kļūdainu piemērošanu, kā arī nepietiekamu un pretrunīgu pamatojumu saistībā ar apgalvojumiem par atlikušajiem zaudējumiem.
   Vispārējās tiesas nolēmuma 55. punktā ir teikts, ka “prasības pieteikumā nav norādīts prasītājai, iespējams, nodarīto atlikušo zaudējumu raksturs un apmērs” un ka “prasības pieteikumā nekādi nav norādīts pamatojums tam, kāpēc prasītāja uzskata, ka atlikušie zaudējumi būtu saistāmi ar to, ka Komisija atsauca apstrīdētā projekta finansējumu”. Šajā ziņā jānorāda, ka zaudējumi, kas nodarīti apelācijas sūdzības iesniedzējai sabiedrībai, var tikt uzskatīti vienīgi par acīmredzamiem, secinot, ka attiecīgajam finansējumam ir precīzs funkcionālais mērķis, kas īstenotajā projektā var tikt noteikts, un tā atsaukšana var vienīgi sakrist ar izmaksu rašanos, kuras apelācijas sūdzības iesniedzējai sabiedrībai nebūtu radušās, ja minētā ieguldījuma nebūtu; iepriekš minētos argumentus, kas jau izklāstīti apsvērumos saistībā ar Komisijas izvirzīto iebildi par nepieņemamību (apsvērumi, kuriem pielikumā turklāt ir pievienots prasītājas sabiedrības pārskats), attiecīgā tiesa nav izvērtējusi, bet ir vienīgi norādījusi uz apsvērumu par nodarītajiem zaudējumiem neesamību.
   Visbeidzot apelācijas sūdzības iesniedzēja sūdzas, ka esot pārkāpts tiesiskās paļāvības aizsardzības princips un kļūdaini piemērotas tiesību normas par pierādīšanas pienākumu un pierādījumu iegūšanu, kā arī neesot izvērtēti šajā tiesvedībā izšķiroši faktiskie apstākļi saistībā ar cēloņsakarību.
   Pārsūdzētā rīkojuma 57. punktā saistībā ar apgalvojumiem par cēloņsakarību Vispārējā tiesa apstiprina, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja sabiedrība “nesniedz nekādas norādes par aplūkotās rīcības ietekmi uz faktu, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja esot segusi tādas apstrīdētā projekta izmaksas, kas pārsniegušas maksimālo summu, par kādu Komisija bija uzņēmusies saistības”. Saskaņā ar apelācijas sūdzības iesniedzējas viedokli, šķiet acīmredzams, ka šajā gadījumā Vispārējā tiesa esot materiāli neprecīzi konstatējusi faktus, kas izriet no tiesā iesniegtajiem materiāliem. Būtībā Vispārējā tiesa esot sagrozījusi iegūtos pierādījumus, noliegdama to, ka pastāv acīmredzama cēloņsakarība starp Komisijas rīcību un apelācijas sūdzības iesniedzējai nodarītajiem zaudējumiem. Tādējādi Vispārējā tiesa, pamatojot nolēmumu, neesot ņēmusi vērā nedz jau pieteikumā par lietas ierosināšanu pirmajā instancē secinātos apstākļus, nedz arī pēc tam iesniegtos apsvērumus. No apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvojumiem it īpaši izrietot, ka iespējamā tās pienākumu neizpilde ir nevis būtiska, bet pakārtota norādītajai [Komisijas] pienākumu neizpildei, kas izpaudusies tajā, ka dokumenti par pilnībā īstenotu projektu esot papildināti novēloti.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 17. jūlija Regula par Finanšu instrumentu videi (LIFE) (OV L 192, 1. lpp.).

      (2)  Standarta administratīvie noteikumi, kas pievienoti pielikumā parakstītajam Grant Agreement.


title: Lieta C-460/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 5. septembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Hewlett-Packard GmbH/Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)

text:
               10.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 362/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 5. septembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Hewlett-Packard GmbH/Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)

   (Lieta C-460/11)
   2011/C 362/18
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Hewlett-Packard GmbH

      Atbildētāja: Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)

      Prejudiciālie jautājumi

   Eiropas Savienības Tiesai tiek uzdoti šādi jautājumi par Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (1) interpretāciju:

               1)

               Vai, interpretējot valsts tiesības, direktīva ir jāievēro jau attiecībā uz notikumiem, kas ir notikuši pēc direktīvas stāšanās spēkā 2001. gada 22. jūnijā, bet pirms tās piemērošanas sākuma 2002. gada 22. decembrī?

               2)

               Vai reproducēšana, izmantojot printerus, ir uzskatāma par reproducēšanu, izmantojot jebkuru fotografēšanas metodi vai citu procesu ar līdzīgu iedarbību direktīvas 5. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē?

               3)

               Gadījumā, ja atbilde uz otro jautājumu būtu apstiprinoša: Vai direktīvas prasības par taisnīgu atlīdzību izņēmumiem vai ierobežojumiem attiecībā uz reproducēšanas tiesībām atbilstoši direktīvas 5. panta 2. un 3. punktam, ievērojot pamattiesības uz vienlīdzīgu attieksmi, kas paredzētas ES Pamattiesību hartas 20. pantā, var būt izpildītas arī tad, ja nevis printeru ražotāji, importētāji un tirgotāji, bet gan citas ierīces vai vairāku citu ierīču no atbilstošai reproducēšanai piemērotas ierīču ķēdes ražotāji, importētāji un tirgotāji ir atbilstošas atlīdzības maksātāji?

      (1)  OV L 167, 10. lpp.


title: Lieta T-441/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 13. jūnija spriedums — IVG Immobilien /ITSB ( I ) (Kopienas preču zīme — Grafiski apzīmējumi — Absolūti reģistrācijas atteikuma pamatojumi — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/24

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 13. jūnija spriedums — IVG Immobilien/ITSB (“I”)
   (Lieta T-441/05) (1)

   (Kopienas preču zīme - Grafiski apzīmējumi - Absolūti reģistrācijas atteikuma pamatojumi - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2007/C 170/46)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: IVG Immobilien AG, Bonna (Vācija) (pārstāvji — A. Okoneks [A. Okonek] un U. Karpenšteins [U. Karpenstein], advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Šneiders [G. Schneider])
   Priekšmets
   Prasība, kas celta par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2005. gada 1. septembra lēmumu (lieta R 559/2004-4) attiecībā uz grafiska apzīmējuma “I” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2005. gada 1. septembra lēmumu (lieta R 559/2004-4) atcelt;

               2)

               ITSB sedz pats savus, kā arī atlīdzina IVG Immobilien AG radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 60, 11.3.2006.


title: Lieta T-424/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 19. maija spriedums — Nexus Europe (Ireland) /Komisija (Šķīrējklauzula — Piektā pamatprogramma pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem — Projekts par makroekonomikas un pilsētu attīstības tendencēm Eiropas informācijas sabiedrībā (Muteis) — Kaitējums, kas izriet no grozījumu izdarīšanas līgumā attiecībā uz projekta dalībniekam radušos izdevumu atlīdzināšanas kārtību)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/36

         Vispārējās tiesas 2010. gada 19. maija spriedums — Nexus Europe (Ireland)/Komisija
   (Lieta T-424/08) (1)

   (Šķīrējklauzula - Piektā pamatprogramma pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem - Projekts par makroekonomikas un pilsētu attīstības tendencēm Eiropas informācijas sabiedrībā (Muteis) - Kaitējums, kas izriet no grozījumu izdarīšanas līgumā attiecībā uz projekta dalībniekam radušos izdevumu atlīdzināšanas kārtību)
   2010/C 179/61
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nexus Europe (Ireland) Ltd (Dublina, Īrija) (pārstāvji — M. Noonan, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un A. Sauka)

      Priekšmets

   Prasība atlīdzināt kaitējumu, kas prasītajai esot nodarīts sakarā ar to, ka Komisija izdarījusi noteiktus grozījumus 2001. gada 31. oktobrī noslēgtajā līgumā Muteis IST-2000-30117

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nexus Europe (Ireland) Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 6, 10.01.2009.


title: Lieta C-91/08: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 13. aprīļa spriedums ( Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Wall AG /Frankfurte pie Mainas, Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES) (Pakalpojumu koncesija — Piešķiršanas procedūra — Pārskatāmības pienākums — Apakšuzņēmēja vēlāka nomaiņa)

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/4

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 13. aprīļa spriedums (Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Wall AG/Frankfurte pie Mainas, Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES)

   (Lieta C-91/08) (1)

   (Pakalpojumu koncesija - Piešķiršanas procedūra - Pārskatāmības pienākums - Apakšuzņēmēja vēlāka nomaiņa)
   2010/C 148/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Frankfurt am Main

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Wall AG

      Atbildētāji: Frankfurte pie Mainas, Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES)

      Piedaloties: Deutsche Städte Medien (DSM) GmbH

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) — Lūgums interpretēt EKL 12., 43., 49. pantu un 86. panta 1. punktu, pārskatāmības, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principus, kā arī 2. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 2. punktu Komisijas 1980. gada 25. jūnija Direktīvā 80/723/EEK par dalībvalstu un publisku uzņēmumu finansiālo attiecību pārskatāmību (OV L 195, 35. lpp.), kas ir grozīta ar Komisijas 2000. gada 26. jūlija Direktīvu 2000/52/EK, ar ko groza Direktīvu 80/723/EEK par dalībvalstu un publisku uzņēmumu finansiālo attiecību pārskatāmību (OV L 193, 75. lpp.), un 1. panta 9. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvā 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.) — Pakalpojumu koncesiju konkurss — Publiska uzņēmuma jēdziens — Pārskatāmības pienākuma neievērošanas apakšuzņēmēja vēlākā nomaiņā sekas attiecībā uz līguma izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               ja pakalpojumu koncesijas līguma noteikumos veikto grozījumu iezīmes būtiski atšķiras no iezīmēm, kuru dēļ tika sākotnēji piešķirts koncesiju līgums, un līdz ar to pierāda pušu gribu pārskatīt līguma būtiskos noteikumus, tad saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību sistēmu ir jāveic visi nepieciešamie pasākumi, lai atjaunotu procedūras pārskatāmību, ieskaitot jaunas piešķiršanas procedūras organizēšanu. Vajadzības gadījumā ir jāorganizē jauna piešķiršanas procedūra saskaņā ar kārtību, kas ir piemērota attiecīgās pakalpojumu koncesijas specifiskumam un kas ļauj uzņēmumiem citu dalībvalstu teritorijā iegūt adekvātu informāciju par minēto koncesiju pirms tās piešķiršanas;

               2)

               ja koncesionārs uzņēmums noslēdz līgumu par pakalpojumiem, kas ietilpst koncesijas jomā, kuru tam ir piešķīrusi pašvaldība, tad pārskatāmības pienākums, kas izriet no EKL 43. un 49. panta, kā arī vienlīdzīgas attieksmes principa un nediskriminācijas pilsonības dēļ principa, neattiecas uz šo uzņēmumu, ja:

                           —

                           to dibinājusi šī pašvaldība, lai tas īstenotu atkritumu savākšanas un ielu tīrīšanas darbus, bet tas īsteno saimniecisko darbību arī brīvajā tirgū;

                           —

                           šai pašvaldībai pieder 51 % kapitāla daļu no šī uzņēmuma, taču pārvaldības lēmumi var tikt pieņemti tikai ar trīs ceturtdaļu kopsapulces balsu vairākumu;

                           —

                           tikai vienu ceturtdaļu no šī uzņēmuma uzraudzības padomes dalībniekiem, ieskaitot uzraudzības padomes priekšsēdētāju, ieceļ šī pati pašvaldība un

                           —

                           tas vairāk nekā pusi no apgrozījuma gūst, pateicoties savstarpējiem līgumiem par atkritumu savākšanu un ielu tīrīšanu minētās pašvaldības teritorijā, bet tā to finansē no iedzīvotāju maksātām pašvaldības nodevām;

               3)

               vienlīdzīgas attieksmes princips un nediskriminācijas pilsonības dēļ princips, kas noteikti EKL 43. un 49. pantā, kā arī no tiem izrietošais pārskatāmības pienākums nenosaka valsts iestādēm pienākumu paredzēt līgumu laušanu vai valsts tiesām izdot rīkojumu katrā gadījumā, kad, iespējams, ir pārkāpts šis pienākums saistībā ar pakalpojumu koncesiju piešķiršanu. Valsts tiesību sistēmā ir jānosaka tiesību aizsardzības līdzekļi, kas paredzēti, lai aizsargātu tiesības, kas personām izriet no šī pienākuma, tādā veidā, lai tie nebūtu nelabvēlīgāki par līdzīgiem valsts tiesību aizsardzības līdzekļiem un nepadarītu praktiski neiespējamu vai pārmērīgi neapgrūtinātu šo tiesību izmantošanu. Pārskatāmības pienākums tieši izriet no EKL 43. un 49. panta, kuriem ir tieša iedarbība dalībvalstu tiesību sistēmās un kuri ir pārāki par jebkuru valsts tiesību normu, kura tiem ir pretrunā.

      (1)  OV C 142, 07.06.2008.


title: Lieta C-193/06: Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 20. septembra spriedums — Société des Produits Nestlé SA /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs ( preču zīmes, paraugi un modeļi ), Quick restaurants SA (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regulas (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu QUICKY — Valsts agrāku vārdisku preču zīmju QUICKIES īpašnieka iebildumi — Sajaukšanas iespēja — Visaptveroša izvērtēšana)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/14

         Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 20. septembra spriedums — Société des Produits Nestlé SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Quick restaurants SA

   (Lieta C-193/06) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regulas (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “QUICKY’ - Valsts agrāku vārdisku preču zīmju “QUICKIES’ īpašnieka iebildumi - Sajaukšanas iespēja - Visaptveroša izvērtēšana)
   (2007/C 269/26)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société des Produits Nestlé SA (pārstāvis — D. Masson, avocat)

      Citi procesa dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral), Quick restaurants SA (pārstāvji — E. De Gryse, F. de Visscher un D. Moreau, avocats)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 22. februāra spriedumu lietā T-74/04 Nestlé/ITSB (persona, kas iestājusies lietā — Quick restaurants SA), ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2003. gada 17. decembra lēmumu (lieta R 922/2001-2) attiecībā uz iebildumu procesu starp Société des Produits Nestlé SA un Quick restaurants SA.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2006. gada 22. februāra spriedumu lietā T-74/04 Nestlé/ITSB — Quick (“QUICKY”), tā kā Pirmās instances tiesa, pārkāpjot Padomes 1993. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, neizvērtēja konkrēto apzīmējumu vizuālo līdzību, pamatojoties uz to radīto kopējo iespaidu;

               2)

               pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt;

               3)

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesai;

               4)

               atlikt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 165, 15.7.2006.


title: Lieta C-415/05 P: Apelācija, ko  2005. gada 23. novembrī  ierosināja  Ahmed Yusuf  un  Al Bakaraat International Foundation  par Pirmās instances tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā)  2005. gada 21. septembra  spriedumu lietā T-306/01  Ahmed Yusuf  un  Al Barakaat International Foundation/ Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/11

         Apelācija, ko 2005. gada 23. novembrī ierosināja Ahmed Yusuf un Al Bakaraat International Foundation par Pirmās instances tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2005. gada 21. septembra spriedumu lietā T-306/01 Ahmed Yusuf un Al Barakaat International Foundation/Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-415/05 P)
   (2006/C 48/23)
   tiesvedības valoda — zviedru
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 23. novembrī izskatīšanai ir iesniegta Ahmed Yusuf un Al Barakaat International, Spånga (Zviedrija), ko pārstāv Leif Silbersky un Thomas Olsson, pārstāvji, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 21. septembra spriedumu lietā T-306/01 Ahmed Yusuf un Al Barakaat International Foundation/Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Pirmās instances tiesas 2005. gada 21. septembra spriedumu lietā T-306/01;

               2)

               atzīt par spēkā neesošu Regulu EK Nr. 881/2002, un

               3)

               piespriest Eiropas Savienības Padomei un Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus tiesvedībās Pirmās instances tiesā un Tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji norāda, ka Pirmās instances tiesa ir kļūdījusies, atzīstot, ka Padome bija kompetenta pieņemt Regulu (EK) Nr. 881/2002, pamatojoties uz EKL 60. pantu, EKL 301. pantu un EKL 308. pantu. Papildus, tie apgalvo, ka:
   Pirmās instances tiesa ir kļūdījusies, atzīstot, ka Regula (EK) Nr. 881/2002 atbilst EKL 249. pantā noteiktajām vispārējās piemērojamības prasībam.
   Pirmās instances tiesa, izvērtējot, vai ir tikušas pārkāptas prasītāju pamattiesības ar Regulu (EK) Nr. 881/2002, kļūdaini ir aprobežojusies tikai ar vienu jautājumu par Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes rezolūcijas atbilstību pārākām starptautisko tiesību normām, kuras veido jus cogens daļu. Pirmās instances tiesa nav pārbaudījusi, vai Regula atbilda Kopienu tiesībām un, vai Drošības padomes rezolūcijas transponēšana ir notikusi atbilstoši Kopienu un valsts tiesībām.
   Pirmās instances tiesa ir kļūdījusies, atzīstot, ka ar Regulu (EK) Nr. 881/2002 nav tikušas pārkāptas nedz prasītāju tiesības uz aizstāvēšanos, nedz uz efektīvu tiesisko aizsardzību.


title: Lieta C-488/06 P: Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums — L & D SA /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Julius Sämann Ltd (Apelācijas sūdzība — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 73. pants — Grafiska preču zīme Aire Limpio — Kopienas, valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes, kurās ir attēlota egle ar dažādiem apzīmējumiem — Īpašnieka iebildumi — Reģistrācijas daļēja noraidīšana — Secinājuma par agrākas preču zīmes īpašo atšķirtspēju izdarīšana, balstoties uz pierādījumiem, kas ir saistīti ar citu preču zīmi)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/9

         Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums — L & D SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Julius Sämann Ltd

   (Lieta C-488/06 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 73. pants - Grafiska preču zīme “Aire Limpio’ - Kopienas, valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes, kurās ir attēlota egle ar dažādiem apzīmējumiem - Īpašnieka iebildumi - Reģistrācijas daļēja noraidīšana - Secinājuma par agrākas preču zīmes īpašo atšķirtspēju izdarīšana, balstoties uz pierādījumiem, kas ir saistīti ar citu preču zīmi)
   (2008/C 223/13)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: L & D SA (pārstāvis — S. Mirajess Miravets [S. Miralles Miravet])

      Pretējā puse procesā: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — H. Garsija Muriljo [J. García Murillo]), Julius Sämann Ltd (pārstāvis — E. Armiho Čavari [E. Armijo Chávarri], abogado)
   Priekšmets
   Apelācija par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2006. gada 7. septembra spriedumu lietā T-168/04 L & D/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Julius Sämann Ltd, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību daļēji atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2004. gada 15. marta lēmumu (lieta R 326/2003-2) attiecībā uz iebildumu procesu starp Julios Sämann Ltd un L & D, SA

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  L & D SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 20, 27.1.2007.


title: Lieta C-323/13: Prasība, kas celta 2013. gada 13. jūnijā — Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/21

         Prasība, kas celta 2013. gada 13. jūnijā — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-323/13)
   2013/C 252/33
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Pignataro-Nolin un A. Alcover San Pedro)

      Atbildētāja: Itālijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, tā kā daļa pilsētas atkritumu, kas tiek apglabāti SubATO di Roma poligonos, ieskaitot Malagrotta poligonu un SubATO Latina poligonus, netiek pārstrādāti tādā veidā, ka tiek veikta atbilstīga dažādu atkritumu daļu atlase un organisko atkritumu stabilizācija, un tā kā Lacio reģionā nav izveidots integrēts un atbilstīgs atkritumu apglabāšanas iekārtu tīkls, ņemot vērā labākās pieejamās metodes, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir paredzēti Direktīvas 1999/31/EK (1) 6. panta a) punktā, aplūkojot to kopā ar Direktīvas 1999/31/EK 1. panta 1. punktu un Direktīvas 2008/98/EK (2) 4. un 13. pantu, un Direktīvas 2008/98/EK 16. panta 1. punktā;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš Direktīvas 1999/31/EK transponēšanai beidzās 2001. gada 16. jūlijā.
   Termiņš Direktīvas 2008/98/EK transponēšanai beidzās 2010. gada 12. decembrī.

      (1)  Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīva 1999/31/EK par atkritumu poligoniem (OV L 182, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīva 2008/98/EK par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu (OV L 312, 3. lpp.).


title: Lieta T-384/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 25. novembra spriedums – Safa Nicu Sepahan/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai – Līdzekļu iesaldēšana – Kļūda vērtējumā – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/30

      Vispārējās tiesas 2014. gada 25. novembra spriedums – Safa Nicu Sepahan/Padome
      (Lieta T-384/11) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Kļūda vērtējumā - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
      (2015/C 016/48)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Safa Nicu Sepahan Co. (Isfahan, Irāna) (pārstāvis – A. Bahrami, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji A. Vitro un R. Liudvinaviciute-Cordeiro, vēlāk R. Liudvinaviciute-Cordeiro un I. Gurov)

         Priekšmets

      Prasība, pirmkārt, daļēji atcelt Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 503/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 136, 26. lpp.), un Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.) un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt, ciktāl tie attiecas uz Safa Nicu Sepahan Co.:

                              —

                              Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas regulas (ES) Nr. 503/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, I pielikuma I daļas B apakšpunkta 19. punktu;

                              —

                              Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu IX pielikuma I daļas B apakšpunkta 61. punktu;

                  2)

                  Eiropas Savienības Padome izmaksā Safa Nicu Sepahan atlīdzību EUR 50 000 apmērā par tās ciesto nemateriālo kaitējumu;

                  3)

                  Safa Nicu Sepahan izmaksājamajai atlīdzībai pieskaita kavējuma procentus, skaitot no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz minētās atlīdzības pilnīgai samaksai, pamatojoties uz Eiropas Centrālās Bankas galvenajām refinansēšanas darbībām noteikto likmi, kas piemērojama attiecīgajā laika posmā un kas palielināta par diviem punktiem;

                  4)

                  pārējā daļā prasību noraidīt;

                  5)

                  Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pamatlietā un pagaidu noregulējuma tiesvedībā, kā arī atlīdzina pusi no Safa Nicu Sepahan izdevumiem šajās pašās tiesvedībās. Safa Nicu Sepahan sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem pamatlietā un pagaidu noregulējuma tiesvedībā.

         (1)  OV C 282, 24.9.2011.


title: Lieta T-689/15: Prasība, kas celta 2015. gada 29. novembrī – Marcas Costa Brava/ITSB – Excellent Brands JMI (“Cremcaffé by Julius Meinl”)

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/84

         Prasība, kas celta 2015. gada 29. novembrī – Marcas Costa Brava/ITSB – Excellent Brands JMI (“Cremcaffé by Julius Meinl”)
   (Lieta T-689/15)
   (2016/C 048/92)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Spānija) (pārstāvji – E. Manresa Medina un J. Manresa Medina, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Šveice)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme sarkanā un balta krāsā, kas ietver vārdiskus elementus “Cremcaffé by Julius Meinl” – Kopienas preču zīme Nr. 11 406 899

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 28. septembra lēmums lietā R 2491/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt, ka Kopienas preču zīmes Nr. 2 423 705 izmantošana attiecībā uz 30. klasi ir pierādīta un ka Kopienas preču zīmes Nr. 11 406 899 reģistrācijas pieteikums ir nesaderīgs ar Kopienas preču zīmi Nr. 2 423 705;

               —

               piespriest ITSB un iespējamiem līdzatbildētājiem atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

   Regulas par Kopienas preču zīmi 15. panta 1. punkta, 15. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta kļūdaina interpretācija.


title: Lieta T-248/08 P: Vispārējās tiesas 2010. gada 2. marta spriedums — Doktor /Padome (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Pieņemšana darbā — Pārbaudes laiks — Pārbaudes laika pagarināšana — Ziņojums par pārbaudes laiku — Atlaišana pārbaudes laika beigās — Civildienesta noteikumu 34. pants — Faktu un pierādījumu sagrozīšana — Civildienesta tiesas pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/38

         Vispārējās tiesas 2010. gada 2. marta spriedums — Doktor/Padome
   (Lieta T-248/08 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Pārbaudes laiks - Pārbaudes laika pagarināšana - Ziņojums par pārbaudes laiku - Atlaišana pārbaudes laika beigās - Civildienesta noteikumu 34. pants - Faktu un pierādījumu sagrozīšana - Civildienesta tiesas pienākums norādīt pamatojumu)
   2010/C 100/59
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Frantisek Doktor (Bratislava, Slovākija) (pārstāvji — S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Vitsentzatos un M. Bauer)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2008. gada 16. aprīļa spriedumu, kas taisīts lietā F-73/07 Doktor/Padome (Krājumā vēl nav publicēts), ar kuru tika noraidīta, pirmkārt, prasība atcelt šo lēmumu un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Frantisek Doktor un Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā instancē.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: lieta C-344/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 21. septembrī ierosināja Eiropas Kopienu Komisija par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2005. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-157/04 Joël De Bry/Eiropas Kopienu Komisija

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/11

         Apelācija, ko 2005. gada 21. septembrī ierosināja Eiropas Kopienu Komisija par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2005. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-157/04 Joël De Bry/Eiropas Kopienu Komisija
   (lieta C-344/05 P)
   (2005/C 281/21)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 21. septembrī izskatīšanai ir iesniegta Eiropas Kopienu Komisijas, ko pārstāv L. Locano Palačiosa [Lidia Lozano Palacios] un H. Krēmers [Hannes Kraemer], pārstāvji, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2005. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-157/04 Joël De Bry/Eiropas Kopienu Komisija.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt spriedumu, par kuru ir iesniegta apelācijas sūdzība;

               —

               iztiesāt lietu, apmierinot prasījumus, ko atbildētāja iesniegusi pirmajā instancē un, attiecīgi, noraidot prasību lietā T-157/04;

               —

               pakārtoti — nosūtīt lietu atkārtotai izskatīšanai Pirmās instances tiesā;

               —

               piespriest prasītajam pirmajā instancē segt tiesāšanās izdevumus, ietverot savus izdevumus tiesvedībā Pirmās instances tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija izvirza vienu pamatu attiecībā uz spriedumu, par kuru ir iesniegta apelācijas sūdzība, apgalvojot, ka šī sprieduma 79. līdz 91. punktā ir pārkāptas Kopienu tiesības. Tā apgalvo, ka Pirmās instances tiesa pieļāva kļūdu, būtībā izlemjot, ka procedūrā, kuras rezultāts bija ziņojuma sastādīšana, kurš ietvēra nelabvēlīgu vērtētā ierēdņa vērtējumu, ir pārkāptas ierēdņa aizstāvības tiesības, tā kā vērtētāji neietvēra šī vērtējuma faktisko pamatu rakstveida brīdinājuma formā — “dokumentā” Civildienesta noteikumu 26. panta pirmās un otrās rindkopas nozīmē, un tā kā šie dokumenti netika pievienoti attiecīgā ierēdņa personīgajai lietai saprātīgā laika periodā no norādītas rīcības norises brīža vai, vismaz, tie netika paziņoti ierēdnim.


title: Lieta C-684/13: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 2. jūlija spriedums (Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Johannes Demmer/Fødevareministeriets Klagecenter Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Lauksaimniecība — Kopējā lauksaimniecības politika — Vienotā maksājuma shēma — Regula (EK) Nr. 1782/2003 — 44. panta 2. punkts — Regula (EK) Nr. 73/2009 — 34. panta 2. punkta a) apakšpunkts — Jēdziens “hektārs, par kuru ir tiesības pretendēt uz atbalstu” — Platības, kas robežojas ar skrejceļiem, manevrēšanas ceļiem un bremzēšanas joslām — Izmantošana lauksaimniecības vajadzībām — Pieļaujamība — Nelikumīgi piešķirta lauksaimniecības atbalsta piešķiršana

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 2. jūlija spriedums (Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Johannes Demmer/Fødevareministeriets Klagecenter

   (Lieta C-684/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Lauksaimniecība - Kopējā lauksaimniecības politika - Vienotā maksājuma shēma - Regula (EK) Nr. 1782/2003 - 44. panta 2. punkts - Regula (EK) Nr. 73/2009 - 34. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Jēdziens “hektārs, par kuru ir tiesības pretendēt uz atbalstu” - Platības, kas robežojas ar skrejceļiem, manevrēšanas ceļiem un bremzēšanas joslām - Izmantošana lauksaimniecības vajadzībām - Pieļaujamība - Nelikumīgi piešķirta lauksaimniecības atbalsta piešķiršana)
   (2015/C 294/06)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Vestre Landsret

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Johannes Demmer

      Atbildētājs: Fødevareministeriets Klagecenter

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2003. gada 29. septembra Regulas (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001, 44. panta 2. punkts un Padomes 2009. gada 19. janvāra Regulas (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu Nr. 1782/2003, 34. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka lauksaimniecības zeme, kurā ietilpst zonas, kas lidlaukā ir ap lidostu skrejceļiem, manevrēšanas ceļiem un bremzēšanas joslām un uz kurām attiecas noteikumi un īpaši ierobežojumi, ir platība, par kuru ir tiesības saņemt attiecīgo atbalstu, ja, pirmkārt, lauksaimniekam, kas šo platību izmanto, ir pietiekama autonomija tās izmantošanā lauksaimnieciskai darbībai, un, otrkārt, ja viņš šo darbību minētajā platībā var veikt, neraugoties uz ierobežojumiem, kas izriet no darbības šajā platībā, kas nav saistīta ar lauksaimniecību;

               2)

               Regulas Nr. 73/2009 137. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka lauksaimnieks, kurš līdz 2010. gada 1. janvārim bija informēts par to, ka viņa tiesības uz maksājumiem ir tikušas īstenotas nepamatoti, nevar atsaukties uz šo pantu, lai šajās tiesībās veiktu korekcijas.
               Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Regulā (EK) Nr. 1782/2003, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2005. gada 23. decembra Regulu (EK) Nr. 2184/2005, 73. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka lauksaimnieks ir uzskatāms par tādu, kas loģiski ir varējis atklāt, ka viņš nav bijis tiesīgs saņemt attiecīgo atbalstu par platībām, saistībā ar kurām viņam lauksaimniecisku darbību veikšanai nav nekādas rīcības brīvības un/vai kurās viņš nav bijis spējīgs šādu darbību veikt tādu ierobežojumu dēļ, kas izriet no darbības, kas nav saistīta ar lauksaimniecību un kas tiek veikta šajās pašās platībās. Lai novērtētu, vai šis lauksaimnieks varēja loģiski šo kļūdu atklāt, par izejas punktu ir jāpieņem atbalsta samaksas brīdis. Vērtējums atbilstoši Regulas Nr. 796/2004 73. panta 4. punktam ir jāveic par katru attiecīgo gadu atsevišķi.
               Regulas Nr. 796/2004, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 2184/2005, 73. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos kā pamatlietas apstākļos lauksaimnieks ir jāuzskata par labticīgu, ja viņš ir bijis patiesi pārliecināts, ka par attiecīgajām platībām varēja pretendēt uz atbalstu. Šī lauksaimnieka labticības novērtējums atbilstoši Regulas Nr. 796/2004 73. panta 5. punktam ir jāveic atsevišķi par katru attiecīgo gadu, un šai labticībai ir jāturpinās vēl četrus gadus no atbalsta samaksas dienas.

      (1)  OV C 85, 22.3.2014.


title: Lieta T-367/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 27. jūnija spriedums — MOL /ITSB — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria ( “MOL Blue Card” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu — Vārdiska preču zīme “MOL Blue Card” — Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “BLUE” , “BLUE BBVA” un “TARJETA BLUE BBVA” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/77

         Vispārējās tiesas 2013. gada 27. jūnija spriedums — MOL/ITSB — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (“MOL Blue Card”)
   (Lieta T-367/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Vārdiska preču zīme “MOL Blue Card” - Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “BLUE”, “BLUE BBVA” un “TARJETA BLUE BBVA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 225/172
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (Budapešta, Ungārija) (pārstāvis — K. Szamosi, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — F. Mattina)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Bilbao, Spānija) (pārstāvji — J. de Oliveira Vaz Miranda Sousa un N. González-Alberto Rodríguez, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 30. maija lēmumu lietā R 2532/2011-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA un MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 319, 20.10.2012.


title: Lieta C-64/15: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 28. janvāra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BP Europa SE/Hauptzollamt Hamburg-Stadt Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Akcīzes nodokļa piemērošanas vispārējais režīms — Direktīva 2008/118/EK — Akcīzes preču pārvietošanas laikā izdarīts pārkāpums — Preču pārvietošana atliktās nodokļa maksāšanas režīmā — Piegādes brīdī iztrūkstošās preces — Akcīzes nodokļa iekasēšana, ja nav pierādīta preču iznīcināšana vai zudums

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/8

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 28. janvāra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BP Europa SE/Hauptzollamt Hamburg-Stadt

   (Lieta C-64/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Akcīzes nodokļa piemērošanas vispārējais režīms - Direktīva 2008/118/EK - Akcīzes preču pārvietošanas laikā izdarīts pārkāpums - Preču pārvietošana atliktās nodokļa maksāšanas režīmā - Piegādes brīdī iztrūkstošās preces - Akcīzes nodokļa iekasēšana, ja nav pierādīta preču iznīcināšana vai zudums)
   (2016/C 106/11)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: BP Europa SE

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/118/EK par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK, 20. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs normas izpratnē tādā situācijā kā pamatlietā akcīzes preču pārvietošana atliktās nodokļa maksāšanas režīmā beidzas brīdī, kad šo preču saņēmējs pēc transportlīdzekļa, kurā ir attiecīgās preces, pilnīgas izkraušanas ir konstatējis šo preču iztrūkumu attiecībā pret to daudzumu, kas bija jāpiegādā;

               2)

               Direktīvas 2008/118 7. panta 2. punkta a) apakšpunkts un 10. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           —

                           tajos reglamentētās situācijas nav iekļautas šīs direktīvas 7. panta 4. punktā paredzētajā situācijā un

                           —

                           apstāklis, ka tādā Direktīvas 2008/118 10. panta 2. punktu transponējošā valsts tiesību normā kā pamatlietā netiek tieši norādīts, ka šajā direktīvas normā reglamentētā pārkāpuma sekām ir jābūt attiecīgo preču nodošanai patēriņam, nevar būt šķērslis šīs valsts tiesību normas piemērošanai, kad tiek konstatēts iztrūkums, kas noteikti nozīmē tādu nodošanu patēriņam;

               3)

               Direktīvas 2008/118 10. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams ne tikai tad, kad galamērķi nav sasniedzis viss to preču daudzums, kuras tiek pārvietotas, piemērojot atliktās nodokļa maksāšanas režīmu, bet arī tad, kad galamērķī nav piegādāta tikai daļa no šīm precēm.

      (1)  OV C 138, 27.4.2015.


title: Lieta T-356/06: Prasība, kas celta 2006. gada 5. decembrī — Koninklijke Volker Wessels Stevin pret Komisiju

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/24

         Prasība, kas celta 2006. gada 5. decembrī — Koninklijke Volker Wessels Stevin pret Komisiju
   (Lieta T-356/06)
   (2007/C 20/35)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Koninklijke Volker Wessels Stevin NV (pārstāvji — E. H. Pijnacker Hordijk un Y. de Vries, advocaten)

      Atbildētāja: Eiropas kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 1., 2. un 3. pantu 2006. gada 13. septembra Lēmumā par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu (Lieta Nr. COMP/38.456 — Bitumens — NL), vai vismaz atcelt šo lēmumu tiktāl, ciktāl tas ir adresēts Koninklijke Volker Wessels Stevin;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas 2006. gada 13. septembra Lēmumu par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu (Lieta Nr. COMP/38.456 — Bitumens — NL), ar kuru prasītājai ir piemērots naudas sods par EKL 81. panta pārkāpumu.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja norāda uz EKL 81. panta, kā arī Regulas Nr. 1/2003 7. panta un 23. panta 2. punkta pārkāpumu. Prasītāja uzskata, ka Komisija ir piemērojusi kļūdainu kritēriju mātes sabiedrības atbildības noteikšanai un to darot ir kļūdaini secinājusi, ka galvenokārt prasītāja bija atbildīga par Koninklijke Volker Wessels Stevin B.V piedēvēto rīcību.