title: Lieta C-336/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal départemental des pensions militaires du Morbihan  2005. gada 7. septembra  spriedumu lietā Ameur Echouikh pret Secrétaire d'Ėtat aux anciens combattants

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal départemental des pensions militaires du Morbihan 2005. gada 7. septembra spriedumu lietā Ameur Echouikh pret Secrétaire d'Ėtat aux anciens combattants
   (Lieta C-336/05)
   (2005/C 296/26)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Tribunal départemental des pensions militaires du Morbihan lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 7. septembra spriedumu lietā Ameur Echouikh pret Secrétaire d'Ėtat aux anciens combattants un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 15. septembrī.

      Tribunal départemental des pensions militaires du Morbihan lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīguma par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses, kas 1996. gada 26. februārī parakstīts Briselē, 64. un 65. pantam ir tieša iedarbība?

               2.

               Gadījumā, ja jebkāda iemesla dēļ minētais Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgums šajā lietā nav piemērojams, vai ir jāuzskata, ka Nolīguma par sadarbību starp Eiropas Ekonomikas Kopienu un Marokas Karalisti, kas 1976. gada 27. aprīlī parakstīts Rabatā un kuru paredzēts aizvietot ar Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumu, 40. līdz 42. panta noteikumiem ir tieša iedarbība?

               3.

               Vai Marokas pilsonis, kurš dienējis kādas dalībvalsts bruņotajos spēkos, tai skaitā ārpus šīs valsts teritoriālajām robežām, ietilpst “darba ņēmēju” kategorijā iepriekš minēto 1996. gada Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīguma 64. un 65. panta un 1976. gada Nolīguma par sadarbību 40. līdz 42. panta izpratnē?

               4.

               Neatkarīgi no tā, vai iepriekš minēto nolīgumu, kas ar Marokas Karalisti parakstīti 1976. un 1996. gadā, noteikumiem ir tieša iedarbība, vai Marokas pilsonis, ja tas ietilpst “darba ņēmēju” kategorijā iepriekš minēto noteikumu izpratnē Kopienas juridiskajā sistēmā, var atsaukties uz EK līguma 12. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 14. pantā paredzētā vispārējā nediskriminācijas principa dzimuma dēļ tiešo iedarbību?

               5.

               Vai kādas dalībvalsts bruņotajos spēkos dienējošā Marokas pilsoņa lūgtā militārā invaliditātes pensija saistībā ar negadījuma sekām vai slimību, kas radušies šī militārā dienesta laikā, ietilpst 1996. gada Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīguma 64. pantā paredzētajā darba samaksas kategorijā vai šī nolīguma 65. pantā paredzētajā sociālā nodrošinājuma sistēmas kategorijā?

               6.

               Vai Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīguma par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses, kas 1996. gada 26. februārī parakstīts Briselē, 64. un 65. pants, un pirms minētā nolīguma spēkā stāšanās — Nolīguma par sadarbību starp Eiropas Ekonomikas Kopienu un Marokas Karalisti, kas 1976. gada 27. aprīlī parakstīts Rabatā, 40. līdz 42. pants, vai arī EK līguma 12. pants (iepriekšējā redakcijā — 6. pants) un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 14. pants liedz dalībvalstij atsaukties uz valsts tiesiskajā regulējumā paredzētajiem ierobežojošajiem noteikumiem saistībā ar Marokas pilsoņa pilsonību, lai:

                           —

                           atteiktos piešķirt militāro invaliditātes pensiju, kas bez šī ierobežojuma tiktu piešķirta šīs valsts pilsoņiem, kuri līdzīgi kā minētā persona pastāvīgi uzturas tās teritorijā, atrodas tādā pat situācijā un ir dienējuši šīs dalībvalsts bruņotajos spēkos tādos pašos apstākļos kā minētā persona?

                           —

                           attiecībā uz šo personu piemērotu atšķirīgus nosacījumus, nekā tā piemēro saviem pilsoņiem saistībā ar militārā dienesta laikā radušos negadījumu seku vai slimību kompensācijai paredzētās militārās pensijas piešķiršanu, aprēķināšanu un ilgumu?

               7.

               Vai tas, ka attiecīgā persona tās lūguma par pensijas piešķiršanu iesniegšanas laikā nestrādāja, un negadījums vai slimība, ar kuru šis lūgums ir pamatots, radās iepriekšējā militārā dienesta laikposmā, proti, laika periodā no 1949. gada 19. augusta līdz 1964. gada 16. augustam un ārpus tās dalībvalsts teritoriālajām robežām, kurā attiecīgā persona dienēja kā militārpersona, šajā gadījumā — Saigonā, var ietekmēt atbildes uz iepriekš minētajiem jautājumiem?


title: Lieta T-579/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 20. oktobra spriedums — Eridania Sadam /Komisija (Valsts atbalsts — Itālijas iestāžu veikts pasākums, kas paredzēts, lai kompensētu zaudējumus, kas radušies Villasor (Itālija) cukurfabrikai pēc sausuma perioda — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Pienākums norādīt pamatojumu — Pamatnostādnes valsts atbalsta sniegšanai lauksaimniecībā)

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/15

         Vispārējās tiesas 2011. gada 20. oktobra spriedums — Eridania Sadam/Komisija
   (Lieta T-579/08) (1)

   (Valsts atbalsts - Itālijas iestāžu veikts pasākums, kas paredzēts, lai kompensētu zaudējumus, kas radušies Villasor (Itālija) cukurfabrikai pēc sausuma perioda - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Pienākums norādīt pamatojumu - Pamatnostādnes valsts atbalsta sniegšanai lauksaimniecībā)
   2011/C 355/25
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eridania Sadam SpA (Boloņa, Itālija) (pārstāvji — G. M. Roberti, I. Perego, B. Amabile un M. Serpone, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Rossi un B. Stromsky)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu 2009/704/EK par valsts atbalstu C 29/04 (ex N 328/03), ko Itālija plāno piešķirt Villasoras cukurfabrikai, kura pieder sabiedrībai Sadam ISZ (OV 2009 L 244, 10. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eridania Sadam SpA sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 44, 21.02.2009.


title: Lieta C-627/16: Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 23. marta rīkojums (Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – João Ventura Ramos/Fundo de Garantia Salarial

text:
               26.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/14

         Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 23. marta rīkojums (Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – João Ventura Ramos/Fundo de Garantia Salarial

   (Lieta C-627/16) (1)

   (2017/C 202/24)
   Tiesvedības valoda – portugāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 70, 6.3.2017.


title: Lieta T-16/10: Vispārējās tiesas 2010. gada 18. oktobra rīkojums — Alisei /Komisija

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/58

         Vispārējās tiesas 2010. gada 18. oktobra rīkojums — Alisei/Komisija
   (Lieta T-16/10) (1)

   ()
   2010/C 346/114
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 63, 13.03.2010.


title: Tiesas spriedums (virspalāta)  2005. gada 13. decembrī  lietā C-411/03 ( Landgericht Koblenz  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) tiesvedībā ko uzsākusi  SEVIC Systems AG  (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — EKL 43. un 48. pants — Pārrobežu apvienošanās — Atteikums ierakstīt valsts komercreģistrā — Saderīgums)

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2005. gada 13. decembrī
   lietā C-411/03 (Landgericht Koblenz lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) tiesvedībā ko uzsākusi SEVIC Systems AG
       (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - EKL 43. un 48. pants - Pārrobežu apvienošanās - Atteikums ierakstīt valsts komercreģistrā - Saderīgums)
   (2006/C 36/08)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-411/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Landgericht Koblenz (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 16. septembrī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 2. oktobrī, tiesvedībā, ko uzsākusi SEVIC Systems AG, Tiesa (virspalāta palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātas priekšsēdētāji P. Jans [P. Jann], K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], A. Ross [A. Rosas] un K. Šīmans [K. Schiemann], tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann] (referents), H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues], R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], K. Lēnartss [K. Lenaerts], P. Kūris [P. Kūris], E. Juhāss [E. Juhász], Dž. Arestis [G. Arestis] un E. Borgs Bartets [A. Borg Barthet], ģenerāladvokāts A. Ticano [A. Tizzano], sekretāre L. Hjūleta [L. Hewlett], galvenā administratore, 2005. gada 13. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   EKL 43. pants un 48. pants iestājas pret to, ka dalībvalstī var vispārējā veidā atteikt ierakstīt valsts komercreģistrā apvienošanos, ko veic sabiedrība, izbeidzot darbību bez likvidācijas un pilnībā nododot šīs minētās sabiedrības mantu citai sabiedrībai gadījumā, kad vienas no šīm sabiedrībām juridiskā adrese ir citā dalībvalstī, lai gan šāda ierakstīšana ir iespējama — ja ir ievēroti noteikti nosacījumi — gadījumā, kad abu šo sabiedrību, kuras piedalās apvienošanās procesā, juridiskās adreses ir pirmās dalībvalsts teritorijā.

      (1)  OV C 289, 29.11.2003.


title: Lieta T-706/13: Prasība, kas celta 2013. gada 24. decembrī — TUI Deutschland /ITSB — Infinity Real Estate & Project Development ( “Sensimar” )

text:
               1.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/14

         Prasība, kas celta 2013. gada 24. decembrī — TUI Deutschland/ITSB — Infinity Real Estate & Project Development (“Sensimar”)
   (Lieta T-706/13)
   2014/C 61/25
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: TUI Deutschland GmbH (Hannovere, Vācija) (pārstāvis — D. von Schultz, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Infinity Real Estate & Project Development GmbH (Rantum/Sylt, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 17. oktobra lēmumu lietā R 1476/2012-1;

               —

               noraidīt iebildumus pret prasītājas Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 7 212 889;

               —

               iespriest Birojam atlīdzināt izdevumus procesā Anulēšanas nodaļā, Apelāciju padomē un šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Sensimar” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 25., 35. un 44. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 7 212 889

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Infinity Real Estate & Project Development GmbH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiskas preču zīmes “SANSIBAR” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 25., 35. un 44. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopā ar 8. pantu 2. punktu, lasot to kopā ar 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums


title: Lieta C-38/15: Prasība, kas celta 2015. gada 2. februārī – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/10

         Prasība, kas celta 2015. gada 2. februārī – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-38/15)
   (2015/C 127/16)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – E. Manhaeve un D. Loma-Osorio Lerena)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kuri tai ir paredzēti:

                           —

                           Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK (1) par komunālo notekūdeņu attīrīšanu 4. pantā attiecībā uz Pontevedras–Pojo–Beu (Galīsija) aglomerāciju, un

                           —

                           Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu 5. panta 2. un 3. punktā attiecībā uz Bojulos Par del Kondado, Abreras, Berhas, Kapejades, Figeres, El Terri (Banjoles) un Pontevedras–Marinas–Pojo–Beu aglomerācijām;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pēc izmeklēšanas, kura tika veikta pārkāpuma procedūrā Nr. 2002/2123, Eiropas Komisija ar 2003. gada 19. decembra brīdinājuma vēstuli vērsa Spānijas Karalistes uzmanību uz to pienākumu izpildi, kuri ir noteikti ar Direktīvas 91/271 3., 4., 5., 6. un 14. pantu, un it īpaši uz komunālo notekūdeņu attīrīšanu “jutīgajās zonās”.
   Šī procesa priekšmets ir sašaurinājies Spānijai ieviešot sanitārijas, attīrīšanas un novadīšanas iekārtas noteiktās aglomerācijās. Tomēr direktīvas 4. un 5. panta pārkāpums turpinās šīs prasības iesniegšanas brīdī attiecībā uz stāvokli Bojulos Par del Kondado (Andalūzijas autonomajā apgabalā), Abreras, Berhas, Kapejades, Figeres un El Terri-Banjoles (Katalonijas autonomajā apgabalā) un Pontevedras–Marinas–Pojo–Beu (Galīsijas autonomajā apgabalā).

      (1)  OV L 135, 40. lpp.


title: Lieta T-573/11: Prasība, kas celta 2011. gada 4. novembrī — JAS /Komisija

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/55

      Prasība, kas celta 2011. gada 4. novembrī — JAS/Komisija
      (Lieta T-573/11)
      (2012/C 25/107)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: JAS Jet Air Service France (JAS) (Francija) (pārstāvis — T. Gallois, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2011. gada 5. augusta lēmumu lietā REM 01/20008 tiktāl, ciktāl tā:

                              —

                              nolēma, ka nepastāv īpaši apstākļi un

                              —

                              noraidīja sabiedrības JAS JET AIR SRVICE2008. gada 24. janvārī iesniegto lūgumu atlaist ievedmuitas nodokli EUR 1 001 778,20 apmērā;

                  —

                  piespriest Komisijai maksāt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1)

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumus, jo Komisija esot izmantojusi hipotētiskus argumentus.

                  2)

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots tiesību uz aizstāvību pārkāpums, jo Komisija neesot prasījusi valsts administrācijai iesniegt muitas deklarāciju oriģinālus vai kopijas, kas bija atlaišanas lūguma priekšmets, lai gan šie dokumenti pierādot, ka ir notikusi fiziska pārbaude.

                  3)

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka lietas izmeklēšana ir bijusi nelikumīga, jo tika apvērsts pierādīšanas pienākums, jo Komisija, pamatojoties uz valsts iestāžu apgalvojumu, ka attiecīgās muitas deklarācijas bija pazudušas, secināja, ka nav pierādīts, ka muitas administrācija preces ir fiziski pārbaudījusi. Prasītāja apgalvo, ka Komisija šo valsts iestāžu bezdarbību nevar pavērst tai par ļaunu.

                  4)

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Kopienu Muitas kodeksa (1) 239. panta pārkāpums, jo Komisija esot ierobežojusi jēdziena “īpaši apstākļi” piemērošanas jomu.

                  5)

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvotas faktiskas kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, jo Komisija ir secinājusi, ka nav īpašu apstākļu Muitas kodeksa 239. panta izpratnē, lai gan prasītāja esot bijusi tādā pašā situācijā kā cita Nīderlandes transporta ekspedīcijas sabiedrība, kuras situāciju Komisija atzina par “īpašiem apstākļiem”.

         (1)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.)


title: Lieta C-60/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2014. gada 11. decembra spriedumu lietā T-476/12 Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH/Eiropas Komisija 2015. gada 11. februārī iesniedza Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/35

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2014. gada 11. decembra spriedumu lietā T-476/12 Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH/Eiropas Komisija 2015. gada 11. februārī iesniedza Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH

   (Lieta C-60/15 P)
   (2015/C 138/48)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (pārstāvji – S. Altenschmidt un P.-A. Schütter, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2014. gada 11. decembra spriedumu lietā T-476/12;

               —

               apmierināt pirmajā instancē celto prasību atcelt Komisijas 2013. gada 17. janvāra lēmumu (GestDem Nr. 3273/2012).

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (1) prasības saistībā ar brīvas piekļuves vides informācijai atteikuma pamatu pastāvēšanu. Tā pretēji Regulas (EK) Nr. 1367/2006 6. panta 1. punktam neesot šauri interpretējusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (2) 4. panta 3. un 5. punktā norādītos atteikuma pamatus. Vispārējā tiesa neesot arī pienācīgi ņēmusi vērā apelācijas sūdzības iesniedzējas izrādīto publisko interesi par piekļuvi vides informācijai. Tādēļ pārsūdzētais spriedums neesot arī saderīgs ar Savienības ratificēto Orhūsas konvenciju par piekļuvi vides informācijai.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem; OV L 264, 13. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem; OV L 145, 43. lpp.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā VēstnesīOV C 31, 5.2.2005.

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/28

         (2005/C 45/61)
   Tiesas pēdējā publikācija
         Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 31, 5.2.2005.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 19, 22.1.2005.

      OV C 6, 8.1.2005.

      OV C 314, 18.12.2004.

      OV C 300, 4.12.2004.

      OV C 273, 6.11.2004.

      OV C 262, 23.10.2004.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta F-84/09: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 7. jūnija spriedums — Larue un Seigneur /ECB (Civildienests — ECB personāls — Atlīdzība — Vispārēja algu korekcija — Aprēķina metodes neievērošana)

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/39

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 7. jūnija spriedums — Larue un Seigneur/ECB
   (Lieta F-84/09) (1)

   (Civildienests - ECB personāls - Atlīdzība - Vispārēja algu korekcija - Aprēķina metodes neievērošana)
   2011/C 232/67
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Emmanuel Larue un Olivier Seigneur (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvis — L. Levi, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji — G. Nuvoli un N. Urban, piedaloties B. Wägenbaur, avocat)

      Priekšmets

   Prasība atcelt 2009. gada janvāra algas izrakstus.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt E. Larue un O. Seigneur algas izrakstus par 2009. gada janvāri;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Centrālā banka sedz visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 312, 19.12.2009., 44. lpp.


title: Lieta C-204/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 1. februāra rīkojumu lietā T-141/14 SolarWorld AG u.c./Eiropas Savienības Padome 2016. gada 11. aprīlī, iesniedza SolarWorld AG

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/5

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 1. februāra rīkojumu lietā T-141/14 SolarWorld AG u.c./Eiropas Savienības Padome 2016. gada 11. aprīlī, iesniedza SolarWorld AG

   (Lieta C-204/16 P)
   (2016/C 232/06)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: SolarWorld AG (pārstāvji – L. Ruessmann, Avocat, J. Beck, Solicitor)

      Pārējās lietas dalībnieces: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas rīkojumu lietā T-141/14;

               —

               lemt pēc būtības un atcelt Regulas 1238/2013 3. pantu, vai arī nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai nolēmuma pieņemšanai pēc būtības par prasību atcelt tiesību aktu, un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā secinādama, ka Regulas 1238/2013 (1) 3. pants nav nodalāms no pārējās regulas. Pasākumu formas grozīšana nenozīmē izmaiņas regulas, ar kuru tos paredz, piemērošanas jomā. Antidempinga pasākumu piemērošanas jomā ietilpst viss imports no ražotājiem, kuri ir atzīti par tādiem, kas ir iesaistīti zaudējumus izraisošā dempingā, un šo pasākumu mērķis, neatkarīgi no to formas, ir būt piemērotiem, lai novērstu ES ražotājiem izraisītos zaudējumus. Šī piemērošanas joma netiek grozīta ar 3. panta atcelšanu.
   Ar apstrīdēto kārtību tiek pārkāptas apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantam, jo ar to ES ražošanas nozarei ir liegti tiesību aizsardzības līdzekļi tirdzniecības aizsardzības lietās pret galīgajiem pasākumiem, kuri ir pretrunā ar Pamatregulā noteiktajiem kritērijiem. Turklāt ar apstrīdēto kārtību ir pārkāptas apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. pantam, jo eksportējošie ražotāji tiek nostādīti izdevīgākā situācijā nekā ES ražošanas nozare tādēļ, ka judikatūrā ir atzītas šo ražotāju tiesības iesniegt pārsūdzību.

      (1)  Padomes 2013. gada 2. decembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1238/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē noteikto pagaidu maksājumu par Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtīta kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importu (OV L 325, 1. lpp.).


title: Lieta C-93/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 17. februārī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Finanzamt Essen-NordOst/GFKL Financial Services AG

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 17. februārī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Finanzamt Essen-NordOst/GFKL Financial Services AG

   (Lieta C-93/10)
   2010/C 134/27
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Finanzamt Essen-NordOst

      Atbildētāja: GFKL Financial Services AG

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, interpretējot Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (1), 2. panta 1. punktu un 4. pantu, nedrošu parādu pārdošanas (pirkšanas) gadījumā sakarā ar nesamaksātu parādu piedziņas un nesamaksas riska pārņemšanu parādu pircējs sniedz maksas pakalpojumu un veic saimniecisku darbību, ja pirkuma cena ir novērtēta,

                           —

                           nevis pēc parādu nominālvērtības, vienojoties par atlaidi noteiktas likmes apmērā par nesamaksātu parādu piedziņas un nesamaksas riska pārņemšanu, bet gan

                           —

                           pēc riska novērtējuma, ka attiecīgais parāds netiks samaksāts, un parāda piedziņai salīdzinājumā ar atlaidi par nesamaksas risku ir tikai pakārtota nozīme?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai, interpretējot Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta B daļas d) punkta 2. un 3. apakšpunktu,

                           a)

                           tas, ka pircējs, iegādājoties nedrošus parādus, pārņem nesamaksas risku par pirkuma cenu, kas ir ievērojami mazāka par parādu nominālvērtību, ir atbrīvots no nodokļa tāpat kā citi nodrošinājumi vai galvojumi;

                           b)

                           un, ja riska pārņemšana tiek atbrīvota no nodokļa, vai parāda piedziņa kā vienota darījuma daļa vai kā blakus darījums ir atbrīvota no nodokļa vai tiek aplikta ar nodokli kā pastāvīgs darījums?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša un darījums nav atbrīvots no nodokļa, vai, interpretējot Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 11. panta A daļas [1. punkta] a) [apakš]punktu, maksa par ar nodokli apliekamo pakalpojumu ir nosakāma pēc pušu aplēstajām vai reālajām iekasēšanas izmaksām?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta C-414/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie 2007. gada 10. septembra rīkojumu — MAGOORA Sp. z o.o. / Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/35

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie2007. gada 10. septembra rīkojumu — MAGOORA Sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie

   (Lieta C-414/07)
   (2007/C 269/59)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Iesniedzējtiesa
   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: MAGOORA Sp. z o.o.

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar 2004. gada 1. maiju pilnībā atceļot līdz tam laikam spēkā esošos valsts iekšējo tiesību aktu noteikumus par nodokļa atskaitīšanas ierobežojumiem, kas tiek aprēķināts, iegādājoties degvielu mehāniskajiem transportlīdzekļiem, ko izmanto ar nodokli apliekamiem darījumiem, un aizstājot tos ar citiem nodokļa atskaitīšanas ierobežojumiem, kas tiek aprēķināts, iegādājoties degvielu mehāniskajiem transportlīdzekļiem, ko izmanto ar nodokli apliekammiem darījumiem, bet, kas valsts iekšējos tiesību aktos noteikti, pamatojoties uz citiem kritērijiem, nekā pirms 2004. gada 1. maija, kā arī atkārtoti mainot šos kritērijus pēc 2005. gada 22. augusta, Polijas Republika nav pārkāpusi Sestās direktīvas (1) 17. panta 2. un 6. punktu?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai šādā veidā mainot iepriekš minētos kritērijus, lai de facto ierobežotu priekšnodokļa atskaitīšanas piemērošanas jomu, salīdzinot ar 2004. gada 30. aprīlī spēkā esošajiem valsts iekšējiem tiesību aktiem vai tiesību aktiem, kas bija spēkā pirms grozījumiem, kas stājās spēkā 2005. gada 22. augustā, Polijas Republika nav pārkāpusi Sestās direktīvas 17. panta 6. punktu? Vai, gadījumā, ja Polijas Republika tādējādi ir pārkāpusi Sestās direktīvas 17. panta 6. punktu, nodokļu maksātājs ir tiesīgs veikt atskaitīšanu, bet tikai tiktāl, ciktāl ar valsts iekšējo tiesību aktu grozījumiem priekšnodokļa atskaitīšanas ierobežojumi, kas paredzēti valsts iekšējos tiesību aktos, kas bija spēkā 2004. gada 30. aprīlī un tika atcelti attiecīgajā datumā, ir paplašināti?

               3)

               Vai, ierobežojot priekšnodokļa atskaitīšanu atšķirībā no tiesiskā regulējuma, kas bija spēkā 2004. gada 30. aprīlī, neparedzot nodokļa atskaitīšanu, kas tiek aprēķināts, iegādājoties degvielu personiskajiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem vai citiem transportlīdzekļiem ar pieļaujamo kopējo masu 3,5 tonnas, izņemot transportlīdzekļus 2004. gada 11. marta“Preču un pakalpojumu nodokļu likuma” 86. panta 4. punkta kopš 2005. gada 22. augusta spēkā esošās redakcijas nozīmē, atsaucoties uz Sestās direktīvas 17. panta 6. punktā paredzētajām dalībvalstu tiesībām ierobežot nodokļa atskaitīšanu, kas tiek aprēķināts par izdevumiem, kuri nav stingri saistīti ar uzņēmējdarbību, kā, piemēram, luksusa, izklaides un reprezentācijas izdevumi, Polijas Republika nav pārkāpusi Sestās direktīvas 17. panta 6. punktu?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, OV L 145, 13.6.1977., 1. lpp.


title: Lieta F-42/06: Prasība, kas celta  2006. gada 13. aprīlī  —  Sundholm  pret Komisiju

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/54

         Prasība, kas celta 2006. gada 13. aprīlī — Sundholm pret Komisiju
   (Lieta F-42/06)
   (2006/C 131/99)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Asa Sundholm, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               pasludināt par prettiesisku Komisijas 2004. gada 3. marta lēmuma par Statūtu 43. panta vispārīgajiem piemērošanas noteikumiem (VPN) 12. punktu;

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru apstiprināts ziņojums par prasītāja karjeras novērtējumu (ZPKN) par laikposmu no 2004. gada 1. janvāra līdz 2004. gada 31. decembrim;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt šajā procesa stadijā morālo kaitējumu EUR 1 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas prasības pamatojumam prasītājs vispirms norāda, ka VPN grozījumi skar tiesiskās drošības principu un ierēdņu karjeras tiesības, jo nopelnu novērtēšanas noteikumi tika grozīti novērtējuma laikposmā.
   Tālāk prasītājs apgalvo, ka ir pārkāpti VPN un pienākums sniegt pamatojumu. It īpaši, neraugoties uz grozījumiem prasītāja pienākumos un to, ka nav precīzi un galīgi noteikti novērtēšanas mērķi un kritēriji, viņa 2003. gada ZPKN komentāri tika pārkopēti uz 2004. gada ZPKN, neievērojot VPN paredzētos atjaunošanas nosacījumus.
   Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā ir pielaista acīmredzama kļūda vērtējumā un neatbilstība starp piešķirtajiem punktiem un komentāriem.


title: Lieta T-501/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 21. septembra rīkojums — TI Media Broadcasting un TI Media /Komisija (Konkurence — Koncentrācija — Itālijas maksas televīzijas tirgus — Lēmums, ar ko groza saistības, kas ir lēmuma par koncentrācijas atzīšanu par saderīgu ar kopējo tirgu un Līgumu par EEZ, pielikumā — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu digitālās televīzijas zemes (platformas) frekvenču piešķiršanai Itālijā — Tiesvedības priekšmeta izzušana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Nepieņemamība)

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/26

         Vispārējās tiesas 2012. gada 21. septembra rīkojums — TI Media Broadcasting un TI Media/Komisija
   (Lieta T-501/10) (1)

   (Konkurence - Koncentrācija - Itālijas maksas televīzijas tirgus - Lēmums, ar ko groza saistības, kas ir lēmuma par koncentrācijas atzīšanu par saderīgu ar kopējo tirgu un Līgumu par EEZ, pielikumā - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu digitālās televīzijas zemes (platformas) frekvenču piešķiršanai Itālijā - Tiesvedības priekšmeta izzušana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Nepieņemamība)
   2012/C 355/56
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Telecom Italia Media Broadcasting Srl (TI Media Broadcasting) (Roma, Itālija) un Telecom Italia Media SpA (TI Media) (Roma) (pārstāvji — B. Caravita di Toritto, L. Sabelli, F. Pace un A. d’Urbano, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji B. Gencarelli un P. Manzini, vēlāk L. Malferrari un J. Bourke)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Sky Italia Srl (Milāna, Itālija) (pārstāvji — F. González Díaz un F. Salerno, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 20. jūlija Lēmumu C(2010) 4976, galīgā redakcijā, ar kuru tika grozītas saistības, kas ir lēmuma, ar kuru koncentrācijas darījumi tika atzīti par saderīgiem ar kopējo tirgu un Līgumu par EEZ (Lieta COMP/M.2876), pielikumā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību par prasījumu pirmo un ceturto pamatu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Tiesas spriedums (piektā palāta) 2004. gada 18. novembrī lietā C-79/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2002/40/EK — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/19

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2004. gada 18. novembrī
   lietā C-79/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2002/40/EK - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2005/C 6/36)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-79/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 19. februārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji M. Patakia un B. Schima) pret Luksemburgas Lielhercogisti (pārstāvis S. Schreiner), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta, tiesneši C. Gulmann un J. Makarczyk (referents), ģenerāladvokāts P. Léger, sekretārs R. Grass, 2004. gada 18. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Nepieņemot noteiktajā termiņā noteikumus, kas nepieciešami, lai izpildītu Komisijas 2002. gada 8. maija Direktīvu 2002/40/EK, ar kuru Padomes Direktīvu 92/75/EEK īsteno attiecībā uz enerģijas etiķetēm mājsaimniecības elektriskajām cepeškrāsnīm, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir saistoši saskaņā ar šo Direktīvu;

               2)

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 85, 3.4.2004.


title: Tiesas pēdējā publikācija  Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 330, 24.12.2005 .

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/31

         (2006/C 10/59)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 330, 24.12.2005.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 315, 10.12.2005.

      OV C 296, 26.11.2005.

      OV C 281, 12.11.2005.

      OV C 271, 29.10.2005.

      OV C 257, 15.10.2005.

      OV C 243, 1.10.2005.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta C-42/16: Prasība, kas celta 2016. gada 26. janvārī – Eiropas Komisija/Somijas Republika

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/12

         Prasība, kas celta 2016. gada 26. janvārī – Eiropas Komisija/Somijas Republika
   (Lieta C-42/16)
   (2016/C 118/15)
   Tiesvedības valoda – somu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Hottiaux un I. Koskinen)

      Atbildētāja: Somijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka izsniedzot tādu transportlīdzekļa vadītāja apliecību dublikātus, kuru derīguma termiņš beidzas 2033. gada 18. janvārī, Somijas Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Direktīvas 2006/126/EK par vadītāju apliecībām (1) 1. pantā un 7. panta 2. punktā paredzētos pienākumus, un ka, nepievienojoties ES vadītāju apliecību tīklam, tā nav izpildījusi Direktīvas 2006/126/EK 7. panta 5. punkta d) apakšpunktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Somijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Viens no Direktīvas 2006/126/EK galvenajiem mērķiem esot vadītāju apliecību drošības paaugstināšana. Piemērojot direktīvā paredzētos termiņus, šis mērķis varot tikt īstenots, un, izdodot apliecības, varot tikt piemēroti jaunākie pasākumi, lai novērstu viltojumus un sasniegtu direktīvā paredzētos ceļu satiksmes drošības mērķus. Direktīvas 2006/126/EK 1. pantā esot noteikta [transportlīdzekļa] vadītāja valsts apliecības ieviešana atbilstoši I pielikumā aprakstītajam Kopienas paraugam. Direktīvas 7. panta 1. punktā esot regulētas vadītāja apliecībām piemērojamās prasības, un Direktīvas 7. panta 2. punktā esot noteikts no 2013. gada 19. janvāra izsniegtu vadītāja apliecību derīguma termiņš. Somijā pēc 2013. gada 19. janvāra izsniegtu vadītāja apliecību dublikātu derīguma termiņš varot būt daudz ilgāks nekā paredzēts Direktīvas 2006/126/EK 7. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktā.
   Saskaņā ar Direktīvas 2006/126/EK 7. panta 5. punkta d) apakšpunktu dalībvalstīm būtu jāizmanto ES vadītāju apliecību tīkls, kad tas sāk darboties. ES vadītāju apliecību tīkls (RESPER) esot izveidots un darbību sācis 2013. gada 19. janvārī. Tā kā Somija neesot pievienojusies ES vadītāju apliecību tīklam (RESPER), šajā tīklā neesot iespējams pārbaudīt, vai vadītāja apliecības izsniegšanas nosacījumi esot izpildīti. Citas dalībvalstis nevarot kopā ar Somiju pārbaudīt vadītāja apliecības izsniegšanas nosacījumu izpildi, ne arī ar Somiju apmainīties ar informāciju, izmantojot šo tīklu. Tādēļ ar Somiju neesot iespējams veikt Direktīvas 2006/126/EK 15. pantā paredzēto informācijas apmaiņu, izmantojot ES vadītāju apliecību tīklu.

      (1)  OV L 403, 18. lpp.


title: Lieta T-89/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. septembra rīkojums – Calestep/ECHA REACH — Maksājums par vielas reģistrāciju — Mikrouzņēmumiem un mazajiem un vidējiem uzņēmumiem piešķirts samazinājums — Kļūda paziņojumā par uzņēmuma lielumu — Lēmums, ar ko uzlikts administratīvs maksājums — Ieteikums 2003/361/EK — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/27

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. septembra rīkojums – Calestep/ECHA

   (Lieta T-89/13) (1)

   (REACH - Maksājums par vielas reģistrāciju - Mikrouzņēmumiem un mazajiem un vidējiem uzņēmumiem piešķirts samazinājums - Kļūda paziņojumā par uzņēmuma lielumu - Lēmums, ar ko uzlikts administratīvs maksājums - Ieteikums 2003/361/EK - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   (2015/C 381/28)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Calestep, SL (Estepa, Spānija) (pārstāvis – E. Cabezas Mateos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji – M. Heikkilä, A. Iber un C. Schultheiss, pārstāvji, kuriem palīdz C. Garcia Molyneux, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ECHA2012. gada 21. decembra Lēmumu SME (2012) 4028, ar kuru konstatēts, ka prasītāja neatbilst nosacījumiem, lai saņemtu mazajiem uzņēmumiem paredzēto maksājuma samazinājumu, un ar kuru tai uzlikts administratīvais maksājums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Calestep, SL sedz savus un atlīdzina Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 108, 13.4.2013.


title: Lieta C-409/05: Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 21. novembrī

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/16

         Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 21. novembrī
   (Lieta C-409/05)
   (2006/C 10/31)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 21. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Grieķijas republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv D. Triandafyllou, juriskonsults, un G. Wilms, Komisijas juridiskā dienesta pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, atsakoties aprēķināt un samaksāt pašu resursus, kas nav saņemti sakarā ar militārā aprīkojuma ievešanu, kuri atbrīvoti no muitas nodevām, un atsakoties maksāt kavējuma procentus par Komisijai nepārskaitītajiem pašu resursiem, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 2., 9., 10. un 11. pants Regulā (EK) Nr. 1552/89 (1) par laiku līdz 2000. gada 31. maijam un Regulā (EK) Nr. 1150/2000 (2) par turpmāko laiku;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               —

               Atbildētāja nav pierādījusi, ka muitas nodevu maksājumi pēc samazinātas (vai nulles) likmes būtiski ierobežotu valsts aizsardzību EKL 296. panta nozīmē.

               —

               Militārā slepenība neatbrīvo no principiālā pienākuma aprēķināt un maksāt attiecīgās muitas nodevas.

               —

               Atbildētāja nevar atsaukties uz tiesisko paļāvību tā apsvēruma dēļ, ka procedūra ir uzsākta ar nokavēšanos.

               —

               Finanšu pienākumu nepildīšana pret Kopienu ir nelojāla attieksme pret citām dalībvalstīm.

      (1)  OV L 155, 07.06.1989., 1. lpp.

      (2)  OV L 130, 31.05.2000., 1. lpp.


title: Lieta F-35/13: Prasība, kas celta 2013. gada 16. aprīlī — ZZ /Komisija

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/58

         Prasība, kas celta 2013. gada 16. aprīlī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-35/13)
   2013/C 207/98
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — S. Orlandi, J.-N. Louis un D. Abreu Caldas, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu ieskaitīt pensijas tiesības, kuras ir iegūtas pirms dienesta uzsākšanas Komisijā, piemērojot jaunos 2011. gada 3. marta Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta vispārīgos īstenošanas noteikumus

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt par prettiesisku Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta vispārīgo īstenošanas noteikumu 9. pantu;

               —

               atcelt 2012. gada 28. septembra un 4. oktobra lēmumus ieskaitīt pensijas tiesības, kuras prasītājs ir ieguvis pirms sava dienesta uzsākšanas, pārskaitot tās saskaņā ar Eiropas Savienības iestāžu pensiju programmu, piemērojot 2011. gada 3. marta Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta vispārīgos īstenošanas noteikumus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-4/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. janvārī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Agentur für Arbeit Krefeld — Familienkasse/Susanne Fassbender-Firman

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. janvārī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Agentur für Arbeit Krefeld — Familienkasse/Susanne Fassbender-Firman

   (Lieta C-4/13)
   2013/C 101/20
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Agentur für Arbeit Krefeld — Familienkasse

      Atbildētāja: Susanne Fassbender-Firman

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas Nr. 1408/71 (1) 76. panta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka nodarbinātības dalībvalsts kompetentajai iestādei ir rīcības brīvība attiecībā uz Regulas Nr. 1408/71 76. panta pirmās daļas piemērošanu, ja ģimenes locekļu dzīvesvietas dalībvalstī netiek prasīts piešķirt pabalstu?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: pamatojoties uz kādiem apsvērumiem saistībā ar rīcības brīvību nodarbinātības dalībvalsts par ģimenes pabalstiem kompetentā iestāde var piemērot Regulas Nr. 1408/71 76. panta pirmo daļu tā, it kā dzīvesvietas dalībvalstī ģimenes locekļiem būtu piešķirti pabalsti?

               3)

               Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: ciktāl uz kompetentās iestādes rīcības brīvības ietvaros pieņemto lēmumu attiecas tiesas kontrole?

      (1)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, OV L 149, 2. lpp., ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, OV L 1997 L 28. 1. lpp.


title: Lieta C-418/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/26

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (Lieta C-418/08)
   (2008/C 301/40)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Wölker un A. A. Gilly)

      Atbildētāja: Īrija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu (1) prasības, vai katrā ziņā tos nepaziņojot Komisijai, Īrija nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2007. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 143, 56. lpp.


title: Lieta C-528/09: Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2010. gada 25. oktobra rīkojums — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/31

         Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2010. gada 25. oktobra rīkojums — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-528/09) (1)

   ()
   2011/C 30/50
   Tiesvedības valoda — igauņu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 63, 13.03.2010.


title: Lieta C-541/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 16. oktobrī iesniedza Amtsgericht Wuppertal (Vācija) – Mircea Florian Freitag

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 16. oktobrī iesniedza Amtsgericht Wuppertal (Vācija) – Mircea Florian Freitag

   (Lieta C-541/15)
   (2016/C 048/15)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Wuppertal

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Mircea Florian Freitag

      Atbildētāji: Angela Freitag, Vica Pavel, Stadt Wuppertal, Oberbürgermeister der Stadt Wuppertal

      Prejudiciālais jautājums

   Vai LESD 18. un 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts iestādēm ir jāatzīst minētās dalībvalsts pilsoņa personvārda maiņa, ja minētais pilsonis vienlaicīgi ir citas dalībvalsts pilsonis un ja viņš (vēlreiz) šajā pēdējā minētajā dalībvalstī ir ieguvis savu dzimšanas brīdī iegūto sākotnējo ģimenes uzvārdu ar uzvārda maiņu, kas nebija saistīta ar ģimenes stāvokļa maiņu, lai arī uzvārds nav ticis iegūts pilsoņa pastāvīgās dzīvesvietas laikā šajā citā dalībvalstī un ticis iegūts pēc minētā pilsoņa lūguma?


title: Lieta T-531/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 3. maija spriedums – Sotiropoulou u.c./Padome Ārpuslīgumiskā atbildība — Ekonomikas un monetārā politika — Lēmumi, kas adresēti dalībvalstij, lai novērstu pārmērīga budžeta deficīta situāciju — Pensijas tiesību samazināšana un atcelšana Grieķijā — Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/25

         Vispārējās tiesas 2017. gada 3. maija spriedums – Sotiropoulou u.c./Padome
   (Lieta T-531/14) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Ekonomikas un monetārā politika - Lēmumi, kas adresēti dalībvalstij, lai novērstu pārmērīga budžeta deficīta situāciju - Pensijas tiesību samazināšana un atcelšana Grieķijā - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums)
   (2017/C 213/32)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Leïmonia Sotiropoulou (Patras, Grieķija) un 63 citi prasītāji, kuru vārdi ir ietverti sprieduma pielikumā (pārstāvis – K. Chrysogonos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – A. de Gregorio Merino, E. Chatziioakeimidou un E. Dumitriu-Segnana)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-P. Keppenne un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   Prasība, pamatojoties uz LESD 268. pantu, par zaudējumu atlīdzību saistībā ar kaitējumu, kas prasītājiem šķietami esot radies, pieņemot Grieķijas Republikai adresētos Padomes lēmumus, tādējādi aktivizējot LESD 126. pantā paredzēto mehānismu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Leïmonia Sotiropoulou un citi prasītāji, kuru vārdi ir ietverti pielikumā, atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 351, 6.10.2014.


title: Lieta T-460/13: Prasība, kas celta 2013. gada 28. augustā — Ranbaxy Laboratories un Ranbaxy ( UK )/Komisija

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/43

         Prasība, kas celta 2013. gada 28. augustā — Ranbaxy Laboratories un Ranbaxy (UK)/Komisija
   (Lieta T-460/13)
   2013/C 325/71
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Ranbaxy Laboratories Ltd (Haryana, Indija) un Ranbaxy (UK) Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — R. Vidal, A. Penny, Solicitors, un B. Kennelly, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 19. jūnija Lēmuma C(2013) 3803, galīgā redakcija, lietā COMP/39226 — Lundbeck (citaloprams) saistībā ar procedūru atbilstoši LESD 101. pantam un EEZ līguma 53. pantam 1. panta 4. punktu, ciktāl tas skar prasītājas;

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 19. jūnija Lēmuma C(2013) 3803, galīgā redakcija, lietā COMP/39226 — Lundbeck (citaloprams) 2. panta 4. punktu, ciktāl ar to prasītājām uzliek naudassodu, vai, alternatīvi, samazināt naudassodu un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza 4 pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir kļūdījusies, secinot, ka izlīguma līgumi, kurus bija noslēgušas atbildētājas, ir kvalificējami kā LESD 101. panta 1. punkta pārkāpumi “atbilstīgi mērķim”. Tādēļ prasītāja[s] norāda, ka atbildētāja ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un/vai faktu vērtējumā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir kļūdījusies, norādot, ka izlīguma līguma puses bija vismaz potenciālas konkurentes. Tādēļ prasītāja[s] norāda, ka atbildētāja ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un/vai faktu vērtējumā.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi kļūdu izlīguma līguma interpretācijā, secinot, ka tas sniedza lielāku aizsardzību nekā tā, ko būtu iespējams gūt, īstenojot patentu procesu. Tādēļ prasītāja[s] norāda, ka atbildētāja ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un/vai faktu vērtējumā.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir kļūdījusies prasītājām uzliktā naudassoda aprēķinā un tādēļ sods ir nepamatots un nesamērīgs.


title: Lieta C-308/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar High Court of Justice ( England & Wales ), Queen's Bench Division (Administrative Court) 2006. gada 14. jūlija rīkojumu — The Queen pēc The International Association of Independent Tanker Owners ( Intertanko ), The International Association of Dry Cargo Shipowners ( Intercargo ), The Greek Shipping Co-operation Committee , Lloyd's Register un The International Salvage Union lūguma pret Secretary of State for Transport

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)2006. gada 14. jūlija rīkojumu — The Queen pēc The International Association of Independent Tanker Owners (Intertanko), The International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), The Greek Shipping Co-operation Committee, Lloyd's Register un The International Salvage Union lūguma pret Secretary of State for Transport

   (Lieta C-308/06)
   (2006/C 261/17)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: The International Association of Independent Tanker (Intertanko), The International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), The Greek Shipping Co-operation Committee, Lloyd's Register, The International Salvage Union

      Atbildētājs: Secretary of State for Transport

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Attiecībā uz starptautiskai kuģošanai izmantotajiem jūras šaurumiem, dalībvalsts ekskluzīvu ekonomisku zonu vai līdzvērtīgu zonu un atklātu jūru, vai Direktīvas 2005/35/EK (1) 5. panta 2. punkts ir spēkā neesošs, ciktāl ar to izņēmumus, kas noteikti MARPOL 73/78 I pielikuma 11. noteikuma b) apakšpunktā un II pielikuma 6. noteikuma b) apakšpunktā, piemēro tikai īpašniekiem, kapteiņiem un apkalpei?

               2.

               Attiecībā uz dalībvalsts teritoriālajiem ūdeņiem:

                           a)

                           vai Direktīvas 4. pants ir spēkā neesošs, ciktāl ar to dalībvalstij uzliek par pienākumu uzskatīt rupju nolaidību kā atbildības par piesārņojošo vielu noplūdi kritēriju; un/vai

                           b)

                           vai Direktīvas 5. panta 1. punkts ir spēkā neesošs, ciktāl ar to liedz piemērot MARPOL 73/78 I pielikuma 11. noteikuma b) apakšpunktā un MARPOL 73/78 II pielikuma 6. noteikuma b) apakšpunktā minētos izņēmumus?

               3.

               Vai Direktīvas 4. pants, ar ko dalībvalstij uzliek par pienākumu pieņemt valsts tiesību aktus, kuros nosaka rupju nolaidību kā atbildības standartu un ar kuriem uzliek sankcijas par noplūdēm teritoriālajos ūdeņos, pārkāpj mierīgas caurbraukšanas tiesības, kas noteiktas Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencijā, un, ja tas tā ir, vai 4. pants šajā daļā ir spēkā neesošs?

               4.

               Vai frāzes “rupja nolaidība” izmantošana Direktīvas 4. pantā pārkāpj tiesiskās drošības principu un, ja tas tā ir, vai 4. pants šajā daļā ir spēkā neesošs?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīva 2005/35/EK par kuģu radīto piesārņojumu un par sankciju ieviešanu par pārkāpumiem (OV L 255, 11. lpp.).


title: Lieta C-452/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 16. augustā iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Openbaar Ministerie/Krzysztof Marek Poltorak

text:
               17.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 16. augustā iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Openbaar Ministerie/Krzysztof Marek Poltorak

   (Lieta C-452/16)
   (2016/C 383/09)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Amsterdam

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Openbaar Ministerie

      Atbildētājs: Krzysztof Marek Poltorak

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai jēdzieni “tiesu iestāde”, kā noteikts Pamatlēmuma 2002/584/TI (1) 6. panta 1. punktā, un “tiesas nolēmums”, kā noteikts Pamatlēmuma 2002/584/TI 1. panta 1. punktā, ir autonomi Savienības tiesību jēdzieni?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša: atbilstoši kādiem kritērijiem var tikt noteikts, vai izsniegšanas dalībvalsts iestāde ir šāda “tiesu iestāde” un vai tādējādi tās izdots EAO ir šāds “tiesas nolēmums”?

               3)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša: vai Swedish National Police Board ietilpst jēdzienā “tiesu iestāde”, kā paredzēts Pamatlēmuma 2002/584/TI 6. panta 1. punktā, un vai šīs iestādes izdots EAO tādējādi ir “tiesas nolēmums” Pamatlēmuma 2002/584/TI 1. panta 1. punkta izpratnē?

               4)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noraidoša: vai tādas valsts policijas iestādes kā Swedish National Police Board noteikšana par izsniegšanas tiesu iestādi atbilst Savienības tiesībām?

      (1)  Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmums par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV 2002, L 190, 1. lpp.).


title: Lieta T-339/07: Prasība, kas celta 2007. gada 11. septembrī — Juwel Aquarium /ITSB — Potschak — Bavaria Aquaristik ( Panorama )

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/57

         Prasība, kas celta 2007. gada 11. septembrī — Juwel Aquarium/ITSB — Potschak — Bavaria Aquaristik (“Panorama”)
   (Lieta T-339/07)
   (2007/C 269/103)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Juwel Aquarium GmbH & Co. KG, Rotenburg (Vācija) (pārstāvji — D. Jestaedt un G. Rother, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Christian Potschak — Bavaria Aquaristik

   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 28. jūnija lēmumu (R 214/2006-1);

               —

               noraidīt otra procesa Apelāciju padomē dalībnieka pieteikumu atzīt par spēkā neesošu Kopienas preču zīmi “Panorama” (reģistrācijas numurs 2 771 087);

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “Panorama”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 11., 16. un 20. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 2 771 087)

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Christian Potschak — Bavaria Aquaristik

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Anulēšanas nodaļas lēmumu un Kopienas preču zīmi atzīt daļēji par spēkā neesošu

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo Kopienas preču zīme “Panorama” nav vienīgi aprakstoša. Bez tam vēl apzīmējums “Panorama” saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta d) apakšpunktu nav kļuvis parasts, un tādēļ nosaukums nav pārvērties vienīgi par sugas vārdu.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta F-23/09: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 28. oktobra spriedums — Cerafogli /Eiropas Centrālā banka (ECB) (Civildienests — ECB personāls — Darbinieka iecelšana ad interim — Paziņojums par vakanci — Nelabvēlīgs akts — Kļūšana par invalīdu — Interese celt prasību)

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/60

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 28. oktobra spriedums — Cerafogli/Eiropas Centrālā banka (ECB)
   (Lieta F-23/09) (1)

   (Civildienests - ECB personāls - Darbinieka iecelšana ad interim - Paziņojums par vakanci - Nelabvēlīgs akts - Kļūšana par invalīdu - Interese celt prasību)
   2011/C 30/113
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Maria Concetta Cerafogli (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji — L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB) (pārstāvji — F. Feyerbacher un N. Urban, pārstāvji, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Bankas valdes lēmumu par iecelšanu OVS nodaļas padomnieka amatā ad interim un atcelt paziņojumu par vakanci Nr. ECB/074/08, kā arī visus lēmumus, kas ir pieņemti uz tā pamata. Turklāt prasība piespriest atbildētājai izmaksāt naudas summu, lai atlīdzinātu prasītājai nodarīto morālo kaitējumu un materiālos zaudējumus.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katra lietas dalībniece sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 129, 06.06.2009., 21. lpp.


title: Tiesas spriedums (2015. gada 16. decembris) lietā E-13/15 – Abuelo Insua Juan Bautista pret Liechtensteinische Invalidenversicherung (Sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšana – Regulas (EK) Nr. 987/2009 87. panta 2. punkts – Uzturēšanās vietas vai dzīvesvietas iestādes medicīnisko konstatējumu juridiski saistošais spēks – Tiesības apstrīdēt šādus konstatējumus – Vienlīdzīgas attieksmes princips)

text:
               5.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/4

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2015. gada 16. decembris)
   lietā E-13/15

      Abuelo Insua Juan Bautista pret Liechtensteinische Invalidenversicherung

   (Sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšana – Regulas (EK) Nr. 987/2009 87. panta 2. punkts – Uzturēšanās vietas vai dzīvesvietas iestādes medicīnisko konstatējumu juridiski saistošais spēks – Tiesības apstrīdēt šādus konstatējumus – Vienlīdzīgas attieksmes princips)
   (2017/C 2/04)
   Lietā E-13/15 Abuelo Insua Juan Bautista pret Liechtensteinische Invalidenversicherung – pēc Lihtenšteinas Firstistes apelācijas tiesas (Fürstliches Obergericht) LŪGUMA Tiesai saskaņā ar 34. pantu Nolīgumā starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi par Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regulas (EK) Nr. 987/2009, ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, 87. panta 2. punkta interpretāciju Tiesa tiesnešu Carl Baudenbacher (priekšsēdētājs), Per Christiansen (referents) un Páll Hreinsson sastāvā 2015. gada 16. decembrī pieņēma spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Regulas (EK) Nr. 987/2009 87. panta 2. punkts neliedz pabalsta saņēmējam (vai pieprasītājam) uzturēšanās vietas (vai dzīvesvietas) iestādes medicīniskos konstatējumus, kas veikti saskaņā ar minēto normu, apstrīdēt debitoriestādē administratīvā procesa kārtībā.


title: Lieta T-45/10: Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – GEA Group/Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — ESBO/esteru siltuma stabilizatoru Eiropas tirgi — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Cenu noteikšana, tirgus sadale un apmaiņa ar sensitīvu komercinformāciju — Naudas sodi — Atzīšana par vainojamu pārkāpumā — Kapitāldaļu piederības prezumpcija — Pārkāpuma ilgums un pierādījumi — Noilgums — Administratīvā procesa ilgums — Saprātīgs termiņš — Tiesības uz aizstāvību

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/30

         Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – GEA Group/Komisija
   (Lieta T-45/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - ESBO/esteru siltuma stabilizatoru Eiropas tirgi - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Cenu noteikšana, tirgus sadale un apmaiņa ar sensitīvu komercinformāciju - Naudas sodi - Atzīšana par vainojamu pārkāpumā - Kapitāldaļu piederības prezumpcija - Pārkāpuma ilgums un pierādījumi - Noilgums - Administratīvā procesa ilgums - Saprātīgs termiņš - Tiesības uz aizstāvību)
   (2015/C 302/38)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: GEA Group AG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji – A. Kallmayer, I. du Mont, G. Schiffers un R. Van der Hout, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Sauer un F. Ronkes Agerbeek, kas palīdz W. Berg, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmumu C (2009) 8682, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38.589 – Termiskie stabilizatori) vai, pakārtoti, samazināt uzliktā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               GEA Group AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 100, 17.4.2010.


title: Lieta T-23/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 26. oktobra spriedums — CNOP un CCG /Komisija (Konkurence — Administratīvais process — Lēmums par pārbaudes veikšanu — Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. panta 4. punkts — Adresāts, kas nav juridiska persona — Pienākums norādīt pamatojumu — Uzņēmuma un uzņēmumu apvienības jēdziens)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/40

         Vispārējās tiesas 2010. gada 26. oktobra spriedums — CNOP un CCG/Komisija
   (Lieta T-23/09) (1)

   (Konkurence - Administratīvais process - Lēmums par pārbaudes veikšanu - Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. panta 4. punkts - Adresāts, kas nav juridiska persona - Pienākums norādīt pamatojumu - Uzņēmuma un uzņēmumu apvienības jēdziens)
   2010/C 346/78
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Conseil national de l'Ordre des pharmaciens (CNOP) (Parīze, Francija); un Conseil central de la section G de l'Ordre national des pharmaciens (CCG) (Parīze, Francija) (pārstāvji — sākotnēji Y. R. Guillou, H. Speyart van Woerden, T. Verstraeten un C. van Sasse van Ysselt, pēc tam Y. R.Guillou, L. Defalque un C. Robert, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet un É. Gippini Fournier)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 29. oktobra Lēmumu C(2008) 6494 lietā COMP/39510, ar kuru Ordre national des pharmaciens (ONP), CNOP un CCG tika likts pakļauties pārbaudei saskaņā ar Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [EKL] 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.), 20. panta 4. punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Conseil national de l’Ordre des pharmaciens (CNOP) un Conseil central de la section G de l’Ordre national des pharmaciens (CCG) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009.


title: Lieta C-251/09: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 17. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Kipras Republika (Piegāžu un būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi — Ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozares — Direktīva 93/38/EEK — Paziņojums par paredzamo publisko iepirkumu — Piešķiršanas kritēriji — Vienlīdzīga attieksme pret pretendentiem — Pārskatāmības princips — Direktīva 92/13/EEK — Pārsūdzības process — Pienākums pamatot lēmumu noraidīt pretendentu)

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/4

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 17. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Kipras Republika
   (Lieta C-251/09) (1)

   (Piegāžu un būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi - Ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozares - Direktīva 93/38/EEK - Paziņojums par paredzamo publisko iepirkumu - Piešķiršanas kritēriji - Vienlīdzīga attieksme pret pretendentiem - Pārskatāmības princips - Direktīva 92/13/EEK - Pārsūdzības process - Pienākums pamatot lēmumu noraidīt pretendentu)
   2011/C 103/04
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Zadra, I. Chatzigiannis un M. Patakia)

      Atbildētāja: Kipras Republika (pārstāvji — K. Likourgos un A. Pantazi-Lamprou)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/38/EEK, ar ko koordinē līgumu [slēgšanas tiesību] piešķiršanas procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē (OV L 199, 84. lpp.), 4. panta 2. punkta un 31. panta 1. punkta pārkāpums — Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/13/EEK, ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu [slēgšanas tiesību] piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē (OV L 76, 14. lpp.), 1. panta 1. punkta pārkāpums — Pienākums pamatot lēmumu noraidīt pretendentu — Pienākums nodrošināt, ka līgumslēdzēju iestāžu pieņemtie lēmumi var tikt efektīvi un pēc iespējas ātrāk pārsūdzēti — Vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības principi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 233, 26.09.2009.


title: Lieta T-583/13: Prasība, kas celta 2013. gada 8. novembrī — Shire Pharmaceutical Contracts /Komisija

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/19

         Prasība, kas celta 2013. gada 8. novembrī — Shire Pharmaceutical Contracts/Komisija
   (Lieta T-583/13)
   2013/C 377/43
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Shire Pharmaceutical Contracts (Hampshire, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — K. Bacon, Barrister, M. Utges Manley un M. Vickers, Solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, kas ietverts Eiropas Komisijas 2013. gada 2. septembra vēstulē, ko apstiprina 2013. gada 18. oktobra vēstule, ar kuru tika atteiktas tiesības uz Regulas (EK) Nr. 1901/2006 (1) 37. pantā paredzēto atlīdzību par brīvprātīgi izstrādātu pediatrijas pētījumu plānu, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļautas būtiskas kļūdas tiesību piemērošanā saistībā ar Regulas (EK) Nr. 1901/2006 interpretāciju.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās noteiktības princips.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Regula (EK) Nr. 1901/2006 par pediatrijā lietojamām zālēm un par grozījumiem Regulā (EEK) Nr. 1768/92, Direktīvā 2001/20/EK, Direktīvā 2001/83/EK un Regulā (EK) Nr. 726/2004 (OV L 378, 1. lpp.).


title: Lieta C-108/12: Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2013. gada 26. septembra rīkojums ( Tribunalul Vâlcea (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SC Volksbank România SA/Ionuț-Florin Zglimbea, Liana-Ramona Zglimbea

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/9

         Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2013. gada 26. septembra rīkojums (Tribunalul Vâlcea (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SC Volksbank România SA/Ionuț-Florin Zglimbea, Liana-Ramona Zglimbea

   (Lieta C-108/12) (1)

   2013/C 377/19
   Tiesvedības valoda — rumāņu
   Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 151, 26.5.2012.


title: Lieta T-279/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. februāra rīkojums – Ezz u.c./Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ēģiptē — Pasākumi, kas ir vērsti pret personām, kuras ir atbildīgas par valsts līdzekļu nelikumīgu piesavināšanos, un attiecībā uz iesaistītajām personām un vienībām — Līdzekļu iesaldēšana — Prasītāju iekļaušana attiecīgo personu sarakstā — Juridiskais pamats — Ietveršanas kritēriju neievērošana — Kļūda tiesību piemērošanā — Kļūda faktos — Tiesības uz īpašumu — Reputācijas aizskārums — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Pienākums norādīt pamatojumu — Prasījumu un pamatu pielāgošana — Lis pendens — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/31

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. februāra rīkojums – Ezz u.c./Padome
   (Lieta T-279/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ēģiptē - Pasākumi, kas ir vērsti pret personām, kuras ir atbildīgas par valsts līdzekļu nelikumīgu piesavināšanos, un attiecībā uz iesaistītajām personām un vienībām - Līdzekļu iesaldēšana - Prasītāju iekļaušana attiecīgo personu sarakstā - Juridiskais pamats - Ietveršanas kritēriju neievērošana - Kļūda tiesību piemērošanā - Kļūda faktos - Tiesības uz īpašumu - Reputācijas aizskārums - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Pienākums norādīt pamatojumu - Prasījumu un pamatu pielāgošana - Lis pendens - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)
   (2016/C 118/35)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Ahmed Abdelaziz Ezz (Gīza, Ēģipte), Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed Salama (Kaira, Ēģipte), Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin (Gīza) un Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar (Gīza) (pārstāvji – J. Binns, solicitor, J. Lewis, QC, B. Kennelly, J. Pobjoy, barristers, S. Rowe un J.-F. Bellis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – I. Gurov un M. Bishop)

      Priekšmets

   Prasība atcelt, pirmkārt, Padomes 2011. gada 21. marta Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV L 76, 63. lpp.), kas grozīts ar Padomes 2013. gada 21. marta Lēmumu 2013/144/KĀDP (OV L 82, 54. lpp.), un, otrkārt, Padomes 2011. gada 21. marta Regulu (ES) Nr. 270/2011, “kuras termiņš pagarināts ar Padomes lēmumu, kas prasītājiem paziņots ar 2013. gada 22. marta vēstuli”, par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV L 76, 4. lpp.), ciktāl šie tiesību akti ir piemērojami prasītājiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Ahmed Abdelaziz Ezz, kā arī Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed Salama, Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin un Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar sedz savus un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta T-459/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 4. marta rīkojums – Messi Cuccittini/ITSB – Pires Freitas Campos (“LEO”)

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/67

         Vispārējās tiesas 2015. gada 4. marta rīkojums – Messi Cuccittini/ITSB – Pires Freitas Campos (“LEO”)
   (Lieta T-459/14) (1)

   (2015/C 138/87)
   Tiesvedības valoda – spāņu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 329, 22.9.2014.


title: Lieta C-387/14: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 4. maija spriedums (Krajowa Izba Odwoławcza (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Esaprojekt sp. z o.o./Województwo Łódzkie Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publiski līgumi — Direktīva 2004/18/EK — Vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas un pārredzamības principi — Komersantu tehniskās un/vai profesionālās iespējas — 48. panta 3. punkts — Iespēja atsaukties uz citu personu iespējām — 51. pants — Piedāvājuma papildināšanas iespēja — 45. panta 2. punkta g) apakšpunkts — Izslēgšana no dalības publiskā līgumā nopietna pārkāpuma dēļ

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/5

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 4. maija spriedums (Krajowa Izba Odwoławcza (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Esaprojekt sp. z o.o./Województwo Łódzkie

   (Lieta C-387/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski līgumi - Direktīva 2004/18/EK - Vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas un pārredzamības principi - Komersantu tehniskās un/vai profesionālās iespējas - 48. panta 3. punkts - Iespēja atsaukties uz citu personu iespējām - 51. pants - Piedāvājuma papildināšanas iespēja - 45. panta 2. punkta g) apakšpunkts - Izslēgšana no dalības publiskā līgumā nopietna pārkāpuma dēļ)
   (2017/C 213/03)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Krajowa Izba Odwoławcza

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Esaprojekt sp. z o.o.

      Atbildētāja: Województwo Łódzkie

      Piedaloties: Konsultant Komputer sp. z o.o.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts [publisku] līgumu, piegādes valsts [publisku] līgumu un pakalpojumu valsts [publisku] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 51. pants, to lasot kopā ar šīs direktīvas 2. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā, ka pēc tam, kad ir beidzies noteiktais termiņš kandidatūru iesniegšanai publiskā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanai, komersants, lai pierādītu, ka viņš atbilst nosacījumiem dalībai publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, iesniedz līgumslēdzējai iestādei dokumentus, kas netika uzrādīti sākotnējā piedāvājumā, piemēram, līgumu, kuru izpildījusi trešā persona, kā arī šīs trešās personas apņemšanos nodot šī komersanta rīcībā nepieciešamās iespējas un resursus attiecīgā līguma izpildei;

               2)

               Direktīvas 2004/18 44. pants, to lasot kopā ar šīs direktīvas 48. panta 2. punkta a) apakšpunktu, un tās 2. pantā ietvertais vienlīdzīgas attieksmes pret komersantiem princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neļauj komersantam norādīt citas personas iespējas minētās direktīvas 48. panta 3. punkta izpratnē, pievienojot divu citu personu zināšanas un pieredzi, kurām individuāli nav pieprasīto iespēju attiecīgā līguma izpildei, gadījumā, ja līgumslēdzēja iestāde uzskatītu, ka attiecīgais līgums ir nedalāms un tādējādi tas ir jāīsteno vienam komersantam, un ka iespējas norādīt vairāku komersantu pieredzi izslēgšana ir saistīta un samērīga ar attiecīgā līguma, kurš tādējādi jāīsteno vienam komersantam, priekšmetu;

               3)

               Direktīvas 2004/18 44. pants, to lasot kopā ar šīs direktīvas 48. panta 2. punkta a) apakšpunktu, un tās 2. pantā iekļautais vienlīdzīgas attieksmes pret komersantiem princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neļauj komersantam, kurš individuāli piedalās publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, norādīt uzņēmumu grupas, kurā tas ir piedalījies citā publiskajā līgumā, pieredzi, ja tas nav faktiski un konkrēti piedalījies šī līguma īstenošanā;

               4)

               Direktīvas 2004/18 45. panta 2. punkta g) apakšpunkts, ar kuru ir ļauts izslēgt komersantu no dalības publiskā līgumā, it īpaši, ja viņš ir atzīts par “vainīgu nopietnā” sniegtās, līgumslēdzējas iestādes pieprasītās informācijas sagrozīšanā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas var tikt piemērots, ja attiecīgais komersants ir atzīts par atbildīgu par pietiekami smagu nolaidību, proti, nolaidību, kas var izšķiroši ietekmēt lēmumus par publiskā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, izslēgšanu vai iekļaušanu publiskajā līgumā, neatkarīgi no tā, vai šis komersants ir rīkojies tīši;

               5)

               Direktīvas 2004/18 44. pants, to lasot kopā ar šīs direktīvas 48. panta 2. punkta a) apakšpunktu, un tās 2. pantā iekļautais vienlīdzīgas attieksmes pret komersantiem princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ļauj komersantam norādīt pieredzi, vienlaicīgi atsaucoties uz diviem vai vairāk kā vienu līgumu, ja vien līgumslēdzēja iestāde šādu iespēju nav tieši izslēgusi atbilstoši prasībām, kas ir saistītas un samērīgas ar attiecīgā publiskā līguma priekšmetu un mērķi.

      (1)  OV C 431, 1.12.2014.


title: Apvienotās lietas C-395/08 un C-396/08: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 10. jūnija spriedums ( Corte d'appello di Roma (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Istituto nazionale della previdenza sociale ( INPS )/ Tiziana Bruno, Massimo Pettini (C-395/08), Daniela Lotti, Clara Matteucci (C-396/08) (Direktīva 97/81/EK — Pamatnolīgums par nepilna darba laika darbu — Vienlīdzīga attieksme pret nepilna un pilna darba laika darba ņēmējiem — Vecuma pensijas saņemšanai nepieciešamā darba stāža aprēķināšana — Nenodarbinātības laikposmu neņemšana vērā — Diskriminācija)

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/2

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 10. jūnija spriedums (Corte d'appello di Roma (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Tiziana Bruno, Massimo Pettini (C-395/08), Daniela Lotti, Clara Matteucci (C-396/08)
   (Apvienotās lietas C-395/08 un C-396/08) (1)

   (Direktīva 97/81/EK - Pamatnolīgums par nepilna darba laika darbu - Vienlīdzīga attieksme pret nepilna un pilna darba laika darba ņēmējiem - Vecuma pensijas saņemšanai nepieciešamā darba stāža aprēķināšana - Nenodarbinātības laikposmu neņemšana vērā - Diskriminācija)
   2010/C 274/02
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte d'appello di Roma

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Atbildētāji: Tiziana Bruno, Massimo Pettini (C-395/08), Daniela Lotti, Clara Matteucci (C-396/08)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Corte d'appello di Roma — 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu interpretācija — Pielikums: “Pamatlīgums par nepilna darba laika darbu” (OV L 1, 9. lpp.) — Nepilna darba laika darba ņēmēji, kuri strādā dažus mēnešus katru gadu, bet pārējos mēnešus atpūšas — Nenodarbinātības laikposmu neņemšana vērā, aprēķinot vecuma pensiju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               attiecībā uz vecuma pensiju 4. klauzula pamatnolīgumam par nepilnu darba laiku, kurš ir pievienots Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvai 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto Pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurš vertikālā cikliskā nepilna darba laika darba ņēmēju gadījumā no tiesību uz šādu pensiju iegūšanai nepieciešamā darba stāža aprēķināšanas izslēdz nenodarbinātības laikposmus, ja vien šādu atšķirīgu attieksmi nepamato objektīvi iemesli;

               2)

               gadījumā, ja iesniedzējtiesa secinātu, ka pamata lietā aplūkotais valsts tiesiskais regulējums neatbilst Direktīvai 97/81 pievienotā pamatnolīguma par nepilnu darba laiku 4. klauzulai, šī pamatnolīguma 1. klauzula un 5. klauzulas 1. punkts būtu jāinterpretē tādējādi, ka arī tiem ir pretrunā šāds tiesiskais regulējums.

      (1)  OV C 327, 20.12.2008.


title: Lieta T-643/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 12. maija spriedums – Red Lemon/EUIPO – Lidl Stiftung (“ABTRONIC”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ABTRONIC” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “TRONIC” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Minimālā agrākas preču zīmes raksturīgā atšķirtspēja — Sajaukšanas iespēja

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/12

         Vispārējās tiesas 2016. gada 12. maija spriedums – Red Lemon/EUIPO – Lidl Stiftung (“ABTRONIC”)
   (Lieta T-643/14) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ABTRONIC” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “TRONIC” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Minimālā agrākas preču zīmes raksturīgā atšķirtspēja - Sajaukšanas iespēja)
   (2016/C 232/14)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Red Lemon Inc. (Honkonga, Ķīna) (pārstāvji – T. Wieland un S. Müller, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve – D. Walicka)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 15. maija lēmumu lietā R 1899/2013–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Lidl Stiftung & Co. KG un Red Lemon Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Red Lemon Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 380, 27.10.2014.


title: lieta T-178/05: Pirmās instances tiesas  2005. gada 23. novembra  spriedums — Lielbritānija/Komisija (Vide — Direktīva 2003/87/EK — Sistēma siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai — Piedāvātais grozījums emisijas kvotu valsts sadales plānā — Komisijas atteikums — Prasība atcelt tiesību aktu)

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/14

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 23. novembra spriedums — Lielbritānija/Komisija
   (lieta T-178/05) (1)

   (Vide - Direktīva 2003/87/EK - Sistēma siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai - Piedāvātais grozījums emisijas kvotu valsts sadales plānā - Komisijas atteikums - Prasība atcelt tiesību aktu)
   (2006/C 22/27)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste [pārstāvji — sākotnēji K. Džeksone [C. Jackson] un M. Hoskinss [M. Hoskins], barrister, pēc tam R. Kodvela [R. Caudwell] un M. Hoskinss [M. Hoskins]]

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija [pārstāvji — U. Velkers [U. Wölker] un K. Lūiss [X. Lewis],
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2005. gada 12. aprīļa galīgo Lēmumu C (2005) 1081 attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plāna grozījuma piedāvājumu, par ko Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste paziņoja saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2005. gada 12. aprīļa galīgo Lēmumu C (2005) 1081 attiecībā uz Apvienotās Karalistes piedāvājumu grozīt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plānu;

               2)

               Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Apvienotās Karalistes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 25.06.2005.


title: Lieta C-537/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Juzgado de lo Social de Madrid (Spānija) 2007. gada 3. decembra rīkojumu — Evangelina Gómez-Limón Sánchez-Camacho / Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) , Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) , Alcampo SA

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Juzgado de lo Social de Madrid (Spānija) 2007. gada 3. decembra rīkojumu — Evangelina Gómez-Limón Sánchez-Camacho/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), Alcampo SA

   (Lieta C-537/07)
   (2008/C 64/25)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Juzgado de lo Social de Madrid
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Evangelina Gómez-Limón Sánchez-Camacho

      Atbildētāji: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), Alcampo SA

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, ņemot vērā uz vienlīdzības sekmēšanu vērstā pasākuma raksturu, kādam jāpiemīt bērna kopšanas atvaļinājuma piešķiršanai tādā kārtībā un apjomā, ko Direktīvas 96/34/EK (1) prasību minimuma robežās brīvi noteikusi katra dalībvalsts, ir iespējams, ka šā bērna kopšanas atvaļinājuma izmantošana gadījumā, ja nepilngadīgu bērnu kopšanas dēļ saīsināts darba laiks un samazināta darba alga, var skart darba ņēmēja vai darba ņēmējas, kas izmanto attiecīgo bērna kopšanas atvaļinājumu, iegūšanas stadijā esošās tiesības, un, vai privātpersonas valsts iestādes var atsaukties uz principu par iegūtu vai iegūšanas stadijā esošu tiesību neaizskaramību?

               2)

               It īpaši, vai tās pašas direktīvas 2. noteikuma 6. punkta formulējums “tiesības, ko darba ņēmējs ieguvis vai kas ir iegūšanas stadijā” aptver tikai tiesības attiecībā uz darba nosacījumiem un attiecas tikai uz darba līgumiskajām attiecībām ar darba devēju, vai, turpretim, attiecas arī uz sociālā nodrošinājuma jomā iegūtu vai iegūšanas stadijā esošu tiesību saglabāšanu, kā arī, vai Direktīvas 96/34/EK 2. noteikuma 8. punktā izvirzīto nosacījumu par “tiesību nepārtrauktību uz sociālo nodrošinājumu saskaņā ar dažādajām sistēmām” var uzskatīt par izpildītu ar šajā lietā izvērtēto formulu, ko piemērojušas valsts iestādes, un, vai attiecīgajā gadījumā ir iespējams dalībvalsts valsts iestādēs atsaukties uz minētajām tiesībām uz sociālā nodrošinājuma pabalstu tiesību saglabāšanos tāpēc, ka tās ir pietiekami precīzas un konkrētas?

               3)

               Vai ar Kopienu noteikumiem ir saderīgs valsts tiesību akts, saskaņā ar kuru bērna kopšanas atvaļinājuma dēļ veiktā darba laika saīsinājuma laikā saņemamā darbnespējas pensija tiek samazināta salīdzinājumā ar to, kas būtu pienākusies līdz minētajam atvaļinājumam, un turklāt tiek radīts turpmāko pabalstu uzkrājuma un finansējuma samazinājums atbilstoši darba laika un darba algas samazinājumam, kas rodas?

               4)

               Vai, pieņemot, ka valsts tiesām ir pienākums interpretēt valsts tiesības, ievērojot direktīvā noteiktos pienākumus, lai pēc iespējas lielākā mērā nodrošinātu Kopienu tiesību normā noteikto mērķu sasniegšanu, šis nosacījums ir jāattiecina arī uz sociālā nodrošinājuma jomā esošo tiesību saglabāšanos bērna kopšanas atvaļinājuma izmantošanas laikā un, konkrēti, gadījumos, kad tas izmantots daļēja atvaļinājuma vai darba laika saīsinājuma formā, kā tas noticis šajā gadījumā?

               5)

               Vai konkrētajos lietas apstākļos sociālā nodrošinājuma pabalstu tiesību un maksājamā apjoma samazināšana bērna kopšanas atvaļinājuma laikā var tik uzskatīta par tiešu vai netiešu diskrimināciju, kas ir pretrunā 1979. gada 19. decembra Direktīvas 79/7/EEK (2) noteikumiem par vienlīdzīgas attieksmes principu un nediskriminēšanu starp vīriešiem un sievietēm sociālā nodrošinājuma jautājumos, kā arī pretrunā prasībai par vīriešu un sieviešu vienlīdzību un nediskriminēšanu, kas izriet no dalībvalstīm kopējās tradīcijas tiktāl, ciktāl šim principam jāattiecas nevien uz nodarbinātības nosacījumiem, bet arī uz valsts pasākumiem darba ņēmēju sociālās aizsardzības jomā?

      (1)  Padomes 1996. gada 3. jūnija Direktīva 96/34/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu (OV L 145, 4. lpp.).

      (2)  OV L 6, 24. lpp.


title: Lieta C-100/09: Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 1. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2007/14/EK — Atsevišķu Direktīvas 2004/109/EK noteikumu izpildes noteikumi — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/16

         Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 1. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-100/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2007/14/EK - Atsevišķu Direktīvas 2004/109/EK noteikumu izpildes noteikumi - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2009/C 282/31
   Tiesvedības valoda — čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Jelínek un P. Dejmek)

      Atbildētāja: Čehijas Republika (pārstāvis — M. Smolek)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2007. gada 8. marta Direktīvas 2007/14/EK, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Direktīvas 2004/109/EK par atklātības prasību saskaņošanu attiecībā uz informāciju par emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū, atsevišķu noteikumu īstenošanai (OV L 69, 27. lpp.), prasības nepieņemšana noteiktajā termiņā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot noteiktajā termiņā normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2007. gada 8. marta Direktīvas 2007/14/EK, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Direktīvas 2004/109/EK par atklātības prasību saskaņošanu attiecībā uz informāciju par emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū, atsevišķu noteikumu īstenošanai, prasības, Čehijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 24. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Čehijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 113, 16.05.2009.


title: Lieta T-291/12: Prasība, kas celta 2012. gada 3. jūlijā — Deutsche Bank /ITSB ( “Passion to Perform” )

text:
               8.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/14

         Prasība, kas celta 2012. gada 3. jūlijā — Deutsche Bank/ITSB (“Passion to Perform”)
   (Lieta T-291/12)
   2012/C 273/24
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Bank (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji — R. Lange, T. Götting un G. Hild, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 24. aprīļa lēmumu lietā R 2233/2011-4, un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiskas preču zīmes “Passion to Perform” starptautiska reģistrācija, kurā ir norādīta Eiropas Kopiena, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 36., 38., 41. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. W 1066295

      Pārbaudītāja lēmums: preču zīmes aizsardzību attiecībā uz Eiropas Kopienu atteikt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums