title: Lieta F-133/14: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 1. augusta rīkojums – Poniskaitis/Komisija Civildienests – Ierēdņi – Pensijas – Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts – Pensijas tiesību, kas iegūtas iepriekš atbilstoši valsts pensiju sistēmām, pārnešana uz Savienības pensiju sistēmu – Lēmums par izdienas gadu atzīšanu atbilstoši jaunajiem Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta VĪN – Reglamenta 81. pants – Acīmredzami nepamatota prasība

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/53

      Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 1. augusta rīkojums – Poniskaitis/Komisija
      (Lieta F-133/14) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts - Pensijas tiesību, kas iegūtas iepriekš atbilstoši valsts pensiju sistēmām, pārnešana uz Savienības pensiju sistēmu - Lēmums par izdienas gadu atzīšanu atbilstoši jaunajiem Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta VĪN - Reglamenta 81. pants - Acīmredzami nepamatota prasība)
      (2016/C 364/68)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Jonas Poniskaitis (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – J.-N. Louis, R. Metz un D. Verbeke, avocats)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Currall un G. Gattinara, vēlāk G. Gattinara)

         Priekšmets

      Prasība atcelt lēmumu par prasītāja pensijas tiesību pārnešanu uz Savienības pensiju sistēmu, kas ir lēmums, ar ko piemēro jaunos Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta VĪN

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu,

                  2)

                  katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 16, 19.1.2015., 50. lpp.


title: Lieta T-375/04: Pirmās instances tiesas 2009. gada 18. novembra spriedums — Scheucher-Fleisch u.c./Komisija (Valsts atbalsts — Lauksaimniecība — Atbalsta shēma Austrijas kvalitātes programmām lauksaimniecības pārtikas nozarē — Lēmums necelt iebildumus — Prasība atcelt tiesību aktu — Ieinteresētās personas statuss — Procesuālo tiesību nodrošināšana — Pieņemamība — Nopietnas grūtības — Pamatnostādnes attiecībā uz valsts atbalstu reklāmas jomā)

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/21

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 18. novembra spriedums — Scheucher-Fleisch u.c./Komisija
   (Lieta T-375/04) (1)

   (Valsts atbalsts - Lauksaimniecība - Atbalsta shēma Austrijas kvalitātes programmām lauksaimniecības pārtikas nozarē - Lēmums necelt iebildumus - Prasība atcelt tiesību aktu - Ieinteresētās personas statuss - Procesuālo tiesību nodrošināšana - Pieņemamība - Nopietnas grūtības - Pamatnostādnes attiecībā uz valsts atbalstu reklāmas jomā)
   2010/C 11/38
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji:
      Scheucher-Fleisch GmbH, Ungerdorfa (Austrija), Tauernfleisch Vertriebs GmbH, Flataha (Austrija), Wech-Kärntner Truthahnverarbeitung GmbH, Glanega (Austrija), Wech-Geflügel GmbH, Santandra (Austrija), un Johann Zsifkovics, Vīne (Austrija) (pārstāvji — J. Hofers [J. Hofer] un T. Humers [T. Humer], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Kreišics [V. Kreuschitz] un A. Stobjecka-Kuika [A. Stobiecka-Kuik])

      Priekšmets

   Komisijas 2004. gada 30. jūnija lēmuma C(2004)2037, gal. red., par valsts atbalstu NN 34A/2000 saistībā ar kvalitātes programmām un marķējumiem “AMA-Biozeichen” un “AMA-Gütesiegel” Austrijā atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2004. gada 30. jūnija lēmumu C(2004) 2037, galīgā redakcija, par valsts atbalstu NN 34A/2000 saistībā ar kvalitātes programmām un marķējumiem “AMA-Biozeichen” un “AMA-Gütesiegel” Austrijā;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Scheucher-Fleisch GmbH, Tauernfleisch Vertriebs GmbH, Wech-Kärntner Truthahnverarbeitung GmbH, Wech-Geflügel GmbH un Johann Zsifkovics tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 300, 04.12.2004.


title: Lieta T-148/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. maijā — ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg /Komisija

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/32

         Prasība, kas celta 2007. gada 7. maijā — ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg/Komisija
   (Lieta T-148/07)
   (2007/C 155/59)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl, Howald (Luksemburga) (pārstāve — K. Beckmann, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               pakārtoti, atbilstoši samazināt naudas sodu, kas prasītājai solidāri uzlikts ar apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja iebilst pret Komisijas 2007. gada 21. februāra Lēmumu C(2007) 512, galīgā redakcija, lietā COMP/E-1/38.823 — PO/Elevators and Escalators. Apstrīdētajā lēmumā prasītājai un citiem uzņēmumiem ir uzlikts naudas sods par dalību kartelī saistībā ar liftu un eskalatoru uzstādīšanu un apkopi Luksemburgā. Pēc Komisijas uzskatiem, attiecīgie uzņēmumi ir pārkāpuši EKL 81. pantu.
   Prasības pamatojumam prasītāja izvirza šādus pamatus:

               —

               Komisijas pilnvaru neesamība, jo attiecīgais pārkāpums ir vietējas nozīmes, tam nav nekādas nozīmes starpvalstu mērogā;

               —

                  ne bis in idem principa pārkāpums, jo Komisija pirms prasības celšanas nav ņēmusi vērā apžēlošanas lēmumu, ko par labu prasītājai ir pieņēmusi Luksemburgas karteļu [kontroles] iestāde;

               —

               nosacījumu par prasītājas solidāro atbildību kopā ar hierarhijā augstākām sabiedrībām neizpilde, jo prasītāja ir juridiski un ekonomiski neatkarīga;

               —

               prasītājai uzliktā naudas soda nesamērīgums, ņemot vērā prasītājas faktisko nozīmi tirgū;

               —

               preventīvā reizināšanas koeficienta prettiesiskums, jo, aprēķinot naudas sodu, vienīgais atbilstošais faktors bija prasītājas apgrozījums un šis apgrozījums nebija pamats minētā reizināšanas koeficienta piemērošanai;

               —

               nepietiekams pamatojums tam, kāpēc, aprēķinot naudas sodu, ir noteikts lielāks sods atkārtotības dēļ; tas noticis sakarā ar juridiskām kļūdām, pierēķinot iepriekšējos naudas sodus, un kļūdām vērtējumā;

               —

               Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. punkta pārkāpums, jo Komisija attiecībā uz naudas soda maksimālo robežu 10 % apjomā no uzņēmuma apgrozījuma ir pamatojusies uz uzņēmumu grupas, nevis uz prasītājas apgrozījumu;

               —

               Paziņojuma par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu (2) juridiski kļūdaina piemērošana tiktāl, ciktāl nav pietiekami ņemta vērā prasītājas sadarbības nozīme;

               —

               prasītājas sadarbības, kas nav saistīta ar Paziņojumu par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu, nepietiekama ņemšana vērā.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas paziņojums par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu karteļu gadījumos (OV 2002, C 45, 3. lpp.).


title: Lieta C-132/10: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 15. septembra spriedums ( Rechtbank van eerste aanleg te Leuven (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Olivier Halley, Julie Halley, Marie Halley/Belgische Staat (Tiešie nodokļi — Kapitāla brīva aprite — LESD 63. pants — Mantojuma nodoklis par vārda akcijām — Noilguma termiņš akciju novērtēšanai sabiedrībās nerezidentēs, kurš pārsniedz sabiedrībām rezidentēm piemērojamo noilguma termiņu — Ierobežojums — Pamatojums)

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/6

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 15. septembra spriedums (Rechtbank van eerste aanleg te Leuven (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Olivier Halley, Julie Halley, Marie Halley/Belgische Staat

   (Lieta C-132/10) (1)

   (Tiešie nodokļi - Kapitāla brīva aprite - LESD 63. pants - Mantojuma nodoklis par vārda akcijām - Noilguma termiņš akciju novērtēšanai sabiedrībās nerezidentēs, kurš pārsniedz sabiedrībām rezidentēm piemērojamo noilguma termiņu - Ierobežojums - Pamatojums)
   2011/C 319/09
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Rechtbank van eerste aanleg te Leuven

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Olivier Halley, Julie Halley, Marie Halley

      Atbildētāja: Belgische Staat

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank van eerste aanleg te Leuven — LESD 26., 49., 63. un 65. panta interpretācija — Valsts tiesību akti, kuros paredzēts, ka gadījumā, ja sabiedrības — attiecīgo akciju emitentes — faktiskā vadības atrašanās vieta ir attiecīgajā dalībvalstī, noilgums attiecībā uz mantojuma nodokli par vārda akcijām ir divi gadi, kamēr citos gadījumos — desmit gadi

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 63. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tādi dalībvalsts tiesību akti, kādi tiek aplūkoti pamata lietā, kuros mantojuma tiesību jomā paredzēts desmit gadu noilguma termiņš tādas sabiedrības vārda akciju novērtēšanai, kuras akcionārs ir bijis mantojuma atstājējs un kuras faktiskā vadības atrašanās vieta ir citā dalībvalstī, kaut gan šis pats noilguma termiņš ir divi gadi, ja faktiskā vadības atrašanās vieta ir pirmajā dalībvalstī.

      (1)  OV C 134, 22.05.2010.


title: Lieta C-304/12: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (apelāciju palāta) 2012. gada 23. marta rīkojumu lietā T-498/09 P-DEP Petrus Kerstens /Eiropas Komisija 2012. gada 7. jūnijā iesniedza Petrus Kerstens

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (apelāciju palāta) 2012. gada 23. marta rīkojumu lietā T-498/09 P-DEP Petrus Kerstens/Eiropas Komisija 2012. gada 7. jūnijā iesniedza Petrus Kerstens

   (Lieta C-304/12)
   2013/C 108/22
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Petrus Kerstens (pārstāvis — C. Mourato, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija
   Ar 2013. gada 7. februāra rīkojumu Tiesa (septītā palāta) apelācijas sūdzību noraidīja un piesprieda P. Kerstens segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-402/07: Prasība, kas celta 2007. gada 6. novembrī — Kaul /ITSB — Bayer ( ARCOL )

text:
               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/19

         Prasība, kas celta 2007. gada 6. novembrī — Kaul/ITSB — Bayer (“ARCOL”)
   (Lieta T-402/07)
   (2008/C 8/34)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kaul GmbH, Elmshorn (Vācija) (pārstāvji — G. Würtenberger un R. Kunze, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Bayer AG, Leverkusen (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju otrās padomes 2007. gada 1. augusta lēmumu lietā R 782/2000-2 attiecībā uz iebildumiem, kas pamatoti ar Kopienas preču zīmes “CAPOL” reģistrāciju Nr. 49 106 un celti pret Kopienas preču zīmes “ARCOL” reģistrācijas pieteikumu Nr. 195 370;

               —

               apmierināt iebildumus pret Kopienas preču zīmes “ARCOL” reģistrācijas pieteikumu Nr. 195 370;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Bayer AG

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “ARCOL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1., 17. un 20. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 195 370

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Kaul GmbH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiska preču zīme “CAPOL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 (Regula par Kopienas preču zīmi, turpmāk tekstā — “RKPZ”) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 63. panta 6. punkta, 73. panta un 74. panta pārkāpums.
   Prasītāja uzskata, ka Apelāciju padome neievēroja RKPZ 63. panta 6. punktā un 73. pantā noteiktos pienākumus, jo neņēma vērā Eiropas Kopienu Tiesas judikatūru lietā C-29/05 P un atteicās īstenot jebkādu rīcības brīvību, kas paredzēta RKPZ 74. panta 2. punktā. Tāpat prasītāja apgalvo, ka Apelāciju padome nesniedza sava lēmuma pamatojumu.


title: Lieta F-5/09: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 25. novembra rīkojums — Soerensen Ferraresi /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Pieņemamība — Sūdzība — Nelabvēlīgs akts)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/78

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 25. novembra rīkojums — Soerensen Ferraresi/Komisija
   (Lieta F-5/09) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Pieņemamība - Sūdzība - Nelabvēlīgs akts)
   2010/C 24/148
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Soerensen Ferraresi, Milāna (Itālija) (pārstāvis — C. Di Vuolo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Civildienests — Lūgums atlīdzināt zaudējumus, kas prasītajam radušies 2003. gada 1. februāra lēmuma par prasītāja nosūtīšanu pensijā sakarā ar invaliditāti dēļ

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               Soerensen Ferraresi atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 113, 16.05.2009., 45. lpp.


title: Lieta T-133/03: Pirmās instances tiesas 2007. gada 5. decembra rīkojums — Schering-Plough /Komisija un EMEA (Prasība atcelt tiesību aktu — Daļēja nepieņemamība — Interese celt prasību — Prasības priekšmeta zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/22

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 5. decembra rīkojums — Schering-Plough/Komisija un EMEA

   (Lieta T-133/03) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Daļēja nepieņemamība - Interese celt prasību - Prasības priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2008/C 37/32)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Schering-Plough Ltd, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — G. Berrisch un P. Bogaert, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un M. Shotter) un Eiropas Zāļu aģentūra (EMEA) (pārstāvji — sākotnēji N. Khan, pārstāvis, kam palīdz C. Sherliker, solicitor, pēc tam — C. Sherliker un T. Eicke, barrister)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītāju: European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations [Eiropas Farmācijas uzņēmumu un apvienību federācija] (EFPIA), Ženēva (Šveice) (pārstāvji — N. Rampal, U. Zinsmeister un D. Waelbroeck, advokāti)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt EMEA2003. gada 14. februāra aktu, ar ko ir noraidīts tā sauktais “I tipa” grozījums zāļu formas “lyophilisat oral” nosaukumā, lai to mainītu no “Allex 5 mg oral lyophilisate” uz “Allex Reditabs 5 mg oral lyophilisate”.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu tiktāl, ciktāl tā ir vērsta pret Eiropas Zāļu aģentūru (EMEA);

               2)

               par prasību nelemt tiktāl, ciktāl tā vērsta pret Komisiju;

               3)

                  EMEA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati;

               4)

                  Schering-Plough Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 19.7.2003.


title: Lieta C-165/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 29. novembra rīkojums ( Commissione tributaria provinciale di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Leasys SpA pret Agenzia Entrate Ufficio Roma 7

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/26

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 29. novembra rīkojums (Commissione tributaria provinciale di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Leasys SpA pret Agenzia Entrate Ufficio Roma 7

   (Lieta C-165/06) (1)

   (2006/C 331/54)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 154, 1.7.2006.


title: Lieta T-205/07: Prasība, kas celta 2007. gada 4. jūnijā — Itālija/Komisija

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/41

         Prasība, kas celta 2007. gada 4. jūnijā — Itālija/Komisija
   (Lieta T-205/07)
   (2007/C 170/78)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — P. Gentili, Avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt paziņojumu EPSO/CAST/EU/27/07 par uzaicinājumu izteikt interesi izveidot datubāzi kandidātiem, kurus nodarbināt kā līgumdarbiniekus, lai izpildītu dažādus darbus Eiropas iestādēs un aģentūrās, ko 2007. gada 27. martā Eiropas Personāla atlases biroja (EPSO) globālajā tīmeklī http://europe.eu.epso/cast27/call publicēja tikai angļu, franču un vācu valodā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Tiesību pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas norādīti lietā T-156/07 Spānija/Komisija.


title: Lieta C-393/09: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 22. decembra spriedums ( Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bezpečnostní softwarová asociace — Svaz softwarové ochrany/Ministerstvo kultury (Intelektuālais īpašums — Direktīva 91/250/EEK — Datorprogrammu tiesiskā aizsardzība — “Datorprogrammas visu izteiksmes formu” jēdziens — Programmas grafiskās lietotāja saskarnes iekļaušana vai neiekļaušana — Autortiesības — Direktīva 2001/29/EK — Autortiesības un blakustiesības informācijas sabiedrībā — Grafiskās lietotāja saskarnes pārraidīšana televīzijā — Darba izziņošana sabiedrībai)

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/8

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 22. decembra spriedums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bezpečnostní softwarová asociace — Svaz softwarové ochrany/Ministerstvo kultury

   (Lieta C-393/09) (1)

   (Intelektuālais īpašums - Direktīva 91/250/EEK - Datorprogrammu tiesiskā aizsardzība - “Datorprogrammas visu izteiksmes formu” jēdziens - Programmas grafiskās lietotāja saskarnes iekļaušana vai neiekļaušana - Autortiesības - Direktīva 2001/29/EK - Autortiesības un blakustiesības informācijas sabiedrībā - Grafiskās lietotāja saskarnes pārraidīšana televīzijā - Darba izziņošana sabiedrībai)
   2011/C 63/14
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Bezpečnostní softwarová asociace — Svaz softwarové ochrany

      Atbildētāja: Ministerstvo kultury

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nejvyšší správní soud — Padomes 1991. gada 14. maija Direktīvas 91/250/EEK par datorprogrammu tiesisko aizsardzību (OV L 122, 42. lpp.) 1. panta 2. punkta, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 10. lpp) 3. panta 1. punkta interpretācija — Lietotāja grafiskās saskarnes iekļaušana vai neiekļaušana Direktīvas 91/250 1. panta 2. punktā paredzētajā jēdzienā “datorprogrammas [..] visās to formās”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               grafiskā lietotāja saskarne nav datorprogrammas izteiksmes forma Padomes 1991. gada 14. maija Direktīvas 91/250/EEK par datorprogrammu tiesisko aizsardzību 1. panta 2. punkta izpratnē, un uz to neattiecas šajā direktīvā paredzētā datorprogrammām piemērojamo autortiesību aizsardzība. Tomēr šādai saskarnei kā darbam var būt piemērojama autortiesību aizsardzība atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvai 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā, ja šī saskarne ir tā autora intelektuālā jaunrade;

               2)

               grafiskās lietotāja saskarnes pārraidīšana televīzijā nav uzskatāma par ar autortiesībām aizsargāta darba izziņošanu sabiedrībai Direktīvas 2001/29 3. panta 1. punkta izpratnē.

      (1)  OV C 11, 16.01.2010.


title: Lieta F-104/15: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 20. jūlija spriedums – U (*)/Komisija Civildienests – Apgādnieka zaudējuma pensija – Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 18. un 20. pants – Bijušā ierēdņa pārdzīvojušais laulātais – Pieļaujamība – Otrās laulības – Vienlīdzīga attieksme pret ierēdņiem

text:
                  3.10.2016

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  C 364/33

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 20. jūlija spriedums –  U (*1)
            /Komisija
         (Lieta F-104/15) (1)

         (Civildienests - Apgādnieka zaudējuma pensija - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 18. un 20. pants - Bijušā ierēdņa pārdzīvojušais laulātais - Pieļaujamība - Otrās laulības - Vienlīdzīga attieksme pret ierēdņiem)
         (2016/C 364/39)
         Tiesvedības valoda – franču

            Lietas dalībnieki

            Prasītāja:  U (*1)
             (pārstāvis – F. Moyse, avocat)

            Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Gattinara, A.-C. Simon un F. Simonetti)

            Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Parlaments (pārstāvji – M. Ecker un E. Tavena)

            Priekšmets

         Prasība atcelt lēmumu nepiešķirt prasītājai apgādnieka zaudējuma pensiju

            Rezolutīvā daļa:

                     1)

                     atcelt 2014. gada 24. septembra lēmumu, ar kuru Eiropas Komisija ir atteikusies apmierināt  U (*1) lūgumu piešķirt viņai apgādnieka zaudējuma pensiju par viņas vīra – bijušā ierēdņa, kuram pienākas vecuma pensija, nāvi;

                     2)

                     Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina M.  U (*1) tiesāšanās izdevumus;

                     3)

                     Eiropas Parlaments sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

            (*1)  Informācija dzēsta vai aizstāta, ņemot vērā personas datu aizsardzību un/vai konfidencialitāti.

            (1)  OV C 302, 14.9.2015., 71. lpp.


title: Lieta F-131/14: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 23. aprīļa rīkojums – Bensai/Komisija Civildienests — Līgumdarbinieks — Atalgojums — Paziņojums par algu — Apstiprinošs raksturs — Pirmstiesas procedūras prasību neievērošana — Civildienesta noteikumu reforma — Darba laika palielināšana, nepielāgojot algu — Ietekmes neesamība uz paziņojuma par algu apstiprinošo raksturu — Nevienlīdzīga attieksme attiecībā uz līgumdarbiniekiem un vietējiem darbiniekiem — Reglamenta 81. pants

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/33

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 23. aprīļa rīkojums – Bensai/Komisija
   (Lieta F-131/14) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieks - Atalgojums - Paziņojums par algu - Apstiprinošs raksturs - Pirmstiesas procedūras prasību neievērošana - Civildienesta noteikumu reforma - Darba laika palielināšana, nepielāgojot algu - Ietekmes neesamība uz paziņojuma par algu apstiprinošo raksturu - Nevienlīdzīga attieksme attiecībā uz līgumdarbiniekiem un vietējiem darbiniekiem - Reglamenta 81. pants)
   (2015/C 190/38)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: David Bensai (Mullendorf, Luksemburga) (pārstāvis – A. Salerno, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Berardis–Kayser un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu nepaaugstināt prasītāja, kas ir līgumdarbinieks, algu pēc darba stundu skaita palielināšanās līdz 40 stundām nedēļā, kas notikusi, 2014. gada 1. janvārī stājoties spēkā jaunajiem Civildienesta noteikumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt prasību kā acīmredzami nepieņemamu un katrā ziņā kā acīmredzami nepamatotu;

               2)

               Bensai k–gs sedz savus tiesāšanās izdevumus pats un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 7, 12.1.2015., 61. lpp.


title: Lieta T-126/17: Vispārējās tiesas 2017. gada 18. maija rīkojums – Consorzio IB Innovation/Komisija

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/54

         Vispārējās tiesas 2017. gada 18. maija rīkojums – Consorzio IB Innovation/Komisija
   (Lieta T-126/17) (1)

   (2017/C 231/72)
   Tiesvedības valoda – itāļu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 121, 18.4.2017.


title: Lieta T-847/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. decembrī  – GHC /Komisija

text:
               16.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/28

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. decembrī – GHC/Komisija
   (Lieta T-847/14)
   (2015/C 056/39)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: GHC Gerling, Holz & Co. Handels GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvis – D. Lang, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 31. oktobra Īstenošanas lēmumu C(2014) 7920, kā arī prasītājai par 2015. gadu fluorogļūdeņražu laišanai tirgū piemērojamo kvotu, ciktāl prasītājai ir noteikta maza atsauces vērtība un pārāk maza kvota 2015. gadam;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpta Regula (ES) Nr. 517/2014 (1)

                           —

                           Šajā saistībā prasītāja apgalvo, ka atbildētāja prasītājai ir noteikusi pārāk mazu atsauces vērtību un ir piešķīrusi 2015. gadam pārāk mazu kvotu. Tā apgalvo, ka Komisija savos aprēķinos ir ņēmusi vērā krājumu dinamiku atsauces gadā.

                           —

                           Prasītāja norāda, ka Regulas Nr. 517/2014 teksts, izstrādes vēsture, sistēma, kā arī jēga un mērķis neattaisno krājumu dinamikas ņemšanu vērā.

                           —

                           Šajā prasības pamatā prasītāja apgalvo, ka ikgadējā krājumu dinamika nav piemērota, lai importētāji un eksportētāji, kuri nav ražotāji, noteiktu faktisko tirgū laisto daudzumu, bet gan tas tiek sagrozīts prasītājai par sliktu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, kāds tas ir noteikts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. pantam.

                           —

                           Šajā saistībā prasītāja apgalvo, ka ikgadējās krājumu dinamikas atsauces gadā ņemšanas vērā dēļ tai ir nepamatoti nodarīts kaitējums salīdzinājumā ar importētājiem, kuri ir pārdevuši savus krājumus atsauces gadā un tos nav uzglabājuši pēc gada beigām.

                           —

                           Vēl prasītāja – kā importētāja – esot ticis nepamatoti kaitēts arī salīdzinājumā ar ražotājiem, jo ikgadējās krājumu dinamikas ņemšana vērā ražotājiem der, lai atspoguļotu attiecīgo faktisko tirgū laisto daudzumu, bet šie dati ir sagrozīts prasītājai par sliktu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots pienākums norādīt pamatojumu atbilstoši LESD 296. pantam.

                           —

                           Šajā saistībā prasītāja it īpaši apgalvo, ka attiecīgais lēmums neatbilst prasībām par pamatojuma norādīšanu, it īpaši neesot redzams, no kā sastāv attiecīgās prasītājai norādītās CO2-ekvivalenta tonnas.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 16. aprīļa Regula (ES) Nr. 517/2014 par fluorētām siltumnīcefekta gāzēm un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 842/2006 (OV L 150, 195. lpp.).


title: Lieta C-301/13 P: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 6. februāra rīkojums – El Corte Inglés, SA /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Vārdiskas preču zīmes “CLUB GOURMET” un “CLUB DEL GOURMET”  — Iebildumu noraidīšana — Tiesas Reglaments — 181. pants — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/18

         Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 6. februāra rīkojums – El Corte Inglés, SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   (Lieta C-301/13 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Vārdiskas preču zīmes “CLUB GOURMET” un “CLUB DEL GOURMET” - Iebildumu noraidīšana - Tiesas Reglaments - 181. pants - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2014/C 175/21
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: El Corte Inglés, SA (pārstāvji – J. L. Rivas Zurdo un E. Seijo Veiguela, abogados)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – O. Mondéjar Ortuño)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 20. marta spriedumu lietā T-571/11 El Corte Inglés/ITSB – Chez Gerard (“CLUB GOURMET”), ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 28. jūlija lēmumu lietā R 1946/2010–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp El Corte Inglés, SA un Groupe Chez Gerard Restaurants Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               El Corte Inglés, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta T-487/09: Prasība, kas celta 2009. gada 7. decembrī — ReValue Immobilienberatung /ITSB ( ReValue )

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/41

         Prasība, kas celta 2009. gada 7. decembrī — ReValue Immobilienberatung/ITSB (“ReValue”)
   (Lieta T-487/09)
   2010/C 37/58
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      ReValue Immobilienberatung GmbH, Berlīne (Vācija) (pārstāvji –S. Fischoeder un M. Schork, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 7. oktobra lēmumu lietā R 531/2009-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “ReValue” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 36., 42. un 45. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 6 784 292)

      Pārbaudītāja lēmums: pieteikumu daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktajam apzīmējumam neesot aprakstoša rakstura attiecībā uz pieteikumā norādītājiem pakalpojumiem un turklāt tam esot atšķirtspēja. Turklāt ar minēto lēmumu esot pārkāpts Regulas Nr. 207/2009 75. pants, jo pieņemtais lēmums nav pamatots vai nav pienācīgi pamatots attiecībā uz būtiskajiem jautājumiem

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-408/13: Prasība, kas celta 2013. gada 30. jūlijā — Mayaleh /Padome

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/56

         Prasība, kas celta 2013. gada 30. jūlijā — Mayaleh/Padome
   (Lieta T-408/13)
   2013/C 344/102
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Adib Mayaleh (Damas, Sīrija) (pārstāvji — G. Karouni un C. Dumont, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt:

                           —

                           2013. gada 31. maija Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, ciktāl tas attiecas uz Adib Mayaleh k-gu;

                           —

                           2013. gada 22. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) Nr. 363/2013, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, kas labota 2013. gada 9. maijā, ciktāl tā attiecas uz Adib Mayaleh k-gu;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, piemērojot Vispārējās tiesas Reglamenta 87. un 91. pantu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus, kuri būtībā ir identiski vai līdzīgi pirmajam, otrajam, trešajam, piektajam, sestajam un septītajam pamatam, kas izvirzīti lietā T-383/11 Makhlouf/Padome (1).

      (1)  OV 2011, C 282, 30. lpp.


title: Lieta T-785/16: Prasība, kas celta 2016. gada 9. novembrī – BSH Electrodomesticos España/EUIPO – DKSH International (“Ufesa”)

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/53

         Prasība, kas celta 2016. gada 9. novembrī – BSH Electrodomesticos España/EUIPO – DKSH International (“Ufesa”)
   (Lieta T-785/16)
   (2017/C 006/66)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BSH Electrodomesticos España, SA (Huarte Pamplona, Spānija) (pārstāvis – M. de Justo Bailey, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: DKSH International Ltd. (Cīrihe, Šveice)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Ufesa” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 857 29

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 13. jūlija lēmums lietā R 1691/2015-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta F-112/15: Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2016. gada 20. jūlija spriedums – HL/Komisija Civildienests – Ierēdņi – Civildienesta noteikumu 45. pants – 2014. gada paaugstināšana amatā – Civildienesta noteikumu 45. panta vispārīgie īstenošanas noteikumi – To ierēdņu saraksts, kurus paaugstināt amatā ir piedāvājuši ģenerāldirektori un dienestu vadītāji – Prasītāja uzvārda neiekļaušana – Iespēja apstrīdēt apvienotajā paaugstināšanas komitejā paaugstināšanai piedāvāto ierēdņu sarakstu – Amatā paaugstināmo ierēdņu salīdzinošs nopelnu izvērtējums – Apvienotās komitejas pieņemtais atzinums – Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/34

      Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2016. gada 20. jūlija spriedums – HL/Komisija
      (Lieta F-112/15) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Civildienesta noteikumu 45. pants - 2014. gada paaugstināšana amatā - Civildienesta noteikumu 45. panta vispārīgie īstenošanas noteikumi - To ierēdņu saraksts, kurus paaugstināt amatā ir piedāvājuši ģenerāldirektori un dienestu vadītāji - Prasītāja uzvārda neiekļaušana - Iespēja apstrīdēt apvienotajā paaugstināšanas komitejā paaugstināšanai piedāvāto ierēdņu sarakstu - Amatā paaugstināmo ierēdņu salīdzinošs nopelnu izvērtējums - Apvienotās komitejas pieņemtais atzinums - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2016/C 364/40)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: HL (pārstāvis – R. Rata, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Berardis-Kayser, G. Berscheid un A.-A. Gilly)

         Priekšmets

      Prasība atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumus neiekļaut prasītāju to ierēdņu sarakstā, kuri ir paaugstināti amatā ikgadējās 2014. gada amatā paaugstināšanas ietvaros

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt,

                  2)

                  HL sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 320, 28.9.2015., 55. lpp.


title: Lieta C-84/04: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 5. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Regula (EEK) Nr. 4253/88 un EKL 10. pants — Struktūrfondi — Struktūrfondu darbības un EIB darbības koordinācija — ELVGF Virzības nodaļas maksāto atbalstu summu sistemātiska samazināšana — Nodevas, ko Ifadap iekasējis plānošanas periodā no 1994. līdz 1999. gadam)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/4

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 5. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku
   (Lieta C-84/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Regula (EEK) Nr. 4253/88 un EKL 10. pants - Struktūrfondi - Struktūrfondu darbības un EIB darbības koordinācija - ELVGF Virzības nodaļas maksāto atbalstu summu sistemātiska samazināšana - Nodevas, ko Ifadap iekasējis plānošanas periodā no 1994. līdz 1999. gadam)
   (2006/C 294/06)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Alves Vieira, G. Braun, pārstāvji, N. Castro Marques un F. Costa Leite, advogados)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Fernandes, pārstāvis, C. Botelho Moniz un E. Maia Cadete, advogados)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 10. pants un Padomes 1988. gada 19. decembra Regula (EEK) Nr. 4253/88, ar ko paredz īstenošanas noteikumus Regulai (EEK) Nr. 2052/88 attiecībā uz struktūrfondu, kā arī struktūrfondu un Eiropas Investīciju bankas, un citu pastāvošo finansēšanas instrumentu darbības koordināciju (OV L 374, 1. lpp.) — ELVGF Virzības nodaļas maksāto atbalstu summu sistemātiska samazināšana — Obligātās nodevas, ko IFADAP iekasējis plānošanas periodā no 1994. līdz 1999. gadam
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               ļaujot Instituto de Financiamento e Apoio ao Desenvolvimento da Agricultura e Pescas (Institūts lauksaimniecības un zivsaimniecības attīstības finansēšanai un atbalstam) izveidot un piekrītot saglabāt spēkā procedūru finanšu atbalsta piešķiršanai no Kopienu struktūrfondiem, kas paredz būtiskas formalitātes, kuras ir saistītas ar nodevu maksāšanu, kas nav ne brīvprātīgas, ne fakultatīvas un neveido atlīdzību par sniegtajiem pakalpojumiem, bet kas tiek izmantotas, lai finansētu uzdevumus, kuri Portugālei jāpilda atbilstoši Kopienu tiesībām, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1988. gada 19. decembra Regula (EEK) Nr. 4253/88, ar ko paredz īstenošanas noteikumus Regulai (EEK) Nr. 2052/88 attiecībā uz struktūrfondu, kā arī struktūrfondu un Eiropas Investīciju bankas, un citu pastāvošo finansēšanas instrumentu darbības koordināciju, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1993. gada 20. jūnija Regulu (EEK) Nr. 2082/93;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 94,17.04.2004.


title: Tiesas spriedums (sestā palāta) 2004. gada 7. oktobrī lietā C-483/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīvas 2001/12/EK, 2001/13/EK, 2001/14/EK — Kopienas dzelzceļš — Attīstība — Dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšana — Dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšana un maksas iekasēšana par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju — Netransponēšana paredzētajā termiņā)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/23

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2004. gada 7. oktobrī
   lietā C-483/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīvas 2001/12/EK, 2001/13/EK, 2001/14/EK - Kopienas dzelzceļš - Attīstība - Dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšana - Dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšana un maksas iekasēšana par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju - Netransponēšana paredzētajā termiņā)
   (2004/C 300/48)
   tiesvedības valoda - angļu
   Lietā C-483/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 19. novembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis - W. Wils) pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (pārstāvji - M. Demetriou un K. Manji), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja p.i. J.-P. Puissochet, tiesneši S. von Bahr un U. Lõhmus (referents), ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretārs R. Grass, 2004. gada 7. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               sakarā ar to, ka Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav pieņēmusi normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai ievērotu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvu 2001/12/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 91/440/EEK par Kopienas dzelzceļa attīstību, un Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvu 2001/13/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 95/18/EK par dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanu, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvu 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju, tā nav izpildījusi pienākumus, kurus tai uzliek šīs direktīvas;

               2)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 7, 10.1.2004.


title: Lieta T-741/16: Prasība, kas celta 2016. gada 21. oktobrī – Changmao Biochemical Engineering/Komisija

text:
               12.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/38

         Prasība, kas celta 2016. gada 21. oktobrī – Changmao Biochemical Engineering/Komisija
   (Lieta T-741/16)
   (2016/C 462/49)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (Changzhou, Ķīna) (pārstāvji – R. Antonini, E. Monard un B. Maniatis, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 28. jūlija Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 2016/1247, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes aspartāma importam; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatojumam prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, atsakoties atzīt, ka prasītāja ir no valsts ar tirgus ekonomiku, Eiropas Komisija esot pārkāpusi Regulas (ES) Nr. 2016/1036 (1) 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunktu un tiesiskās paļāvības principu un esot noteikusi nesamērīgu pierādīšanas pienākumu, pārkāpjot labas pārvaldības principu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, balstoties uz Savienības ražotāju cenām un izmaksām, lai noteiktu parasto vērtību, Eiropas Komisija esot pārkāpusi Regulas (ES) Nr. 2016/1036 2. panta 7. punkta a) apakšpunktu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija esot pārkāpusi Regulas (ES) Nr. 2016/1036 2. panta 10. punktu, 3. panta 2. punkta a) apakšpunktu, 3. panta 3. punktu un 9. panta 4. punktu un labas pārvaldības principu, jo tā esot noraidījusi pielāgojumus.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, konstatējot, ka dempinga imports izraisīja materiālu kaitējumu Savienības ražošanai, Eiropas Komisija esot pārkāpusi Regulas (ES) Nr. 2016/1036 3. panta 2. punktu un 3. panta 6. punktu (un pakārtoti 6. panta 7. punktu).

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka, pamatojoties uz uzticamiem datiem, Eiropas Komisija esot pārkāpusi Regulas (ES) Nr. 2016/1036 2. panta 7. punkta a) apakšpunktu un 3. panta 2., 3. un 5. punktu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 8. jūnija Regula (ES) 2016/1036 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV L 176, 21. lpp.).


title: Lieta C-52/08: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 24. maija spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Notāri — Direktīva 2005/36/EK)

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/3

         Tiesas (virspalāta) 2011. gada 24. maija spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-52/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Notāri - Direktīva 2005/36/EK)
   2011/C 204/05
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un P. Andrade)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — S. Ossowski un K. Smith, barrister)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes un F. S. Gaspar Rosa)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvis — M. Smolek), Lietuvas Republika (pārstāvji — D. Kriaučiūnas un E. Matulionytė), Slovēnijas Republika (pārstāves — V. Klemenc un Ž. Cilenšek Bončina), Slovākijas Republika (pārstāvis — J. Čorba)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu tiesību normu attiecībā uz notāra amatu nepieņemšana noteiktajā termiņā, kas vajadzīgas, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvu 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (OV L 255, 22. lpp.), ar kuru atcelta Direktīva 89/49/EEK (OV L 19, 16. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Čehijas Republika, Lietuvas Republika, Slovēnijas Republika, Slovākijas Republika un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanas izdevumus pašas.

      (1)  OV C 107, 26.04.2008.


title: Lieta C-462/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 8. oktobrī iesniedza Tribunale di Bari (Itālija) – kriminālprocess pret Lorenzo Carlucci

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 8. oktobrī iesniedza Tribunale di Bari (Itālija) – kriminālprocess pret Lorenzo Carlucci

   (Lieta C-462/14)
   (2014/C 448/16)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Bari

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Lorenzo Carlucci

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 16. februāra spriedumu [apvienotajās lietās C-72/10 un C-77/10], ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj publicēt uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā par koncesijām uz īsāku termiņu nekā iepriekš, ja minētais uzaicinājums ir ticis izsludināts, lai labotu sekas, kas radās, nelikumīgi izslēdzot konkrētu skaitu uzņēmēju no iepriekšējiem uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā;

               2)

               vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, ņemot vērā iepriekš minēto Eiropas Savienības Tiesas spriedumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj to, ka prasība pagaidu kārtā novienādot koncesiju derīguma termiņu, ir atbilstošs attaisnojums saīsinātam uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā paredzēto koncesiju derīguma termiņam salīdzinājumā ar to koncesiju termiņu, kas tika piešķirtas iepriekš;

               3)

               vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, ņemot vērā iepriekš minēto Eiropas Savienības Tiesas spriedumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj noteikt pienākumu bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumu, kas veido spēļu pārvaldes un iekasēšanas tīklu, ja darbība tiek izbeigta koncesijas galīgā termiņa beigu dēļ vai tiesību izbeigšanās vai atsaukšanas dēļ.


title: Lieta F-100/08: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 4. maija spriedums — Petrilli /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Dzīvesvietas jēdziens — Pastāvīgā dzīvesvieta — Apliecinoši dokumenti)

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/52

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 4. maija spriedums — Petrilli/Komisija
   (Lieta F-100/08) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Dzīvesvietas jēdziens - Pastāvīgā dzīvesvieta - Apliecinoši dokumenti)
   2010/C 209/80
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Alessandro Petrilli (Grottammare, Itālija) (pārstāvji — J.-L. Lodomez un J. Lodomez, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin)

      Priekšmets

   Iecēlejinstitūcijas lēmuma, ar ko tā noraidījusi prasītāja pastāvīgās dzīvesvietas noteikšanu, atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Petrilli atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009., 52. lpp.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 14. jūlijā lietā C-135/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Kopienu tiesiskais regulējums par lauksaimniecības produktu bioloģisku ražošanu un norādēm par to uz lauksaimniecības produktiem un pārtikas produktiem — Valsts tiesību akti, kas atļauj lietot terminu “bio” produktiem, kas nav iegūti ar bioloģiskās ražošanas metodēm)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 14. jūlijā
   lietā C-135/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Kopienu tiesiskais regulējums par lauksaimniecības produktu bioloģisku ražošanu un norādēm par to uz lauksaimniecības produktiem un pārtikas produktiem - Valsts tiesību akti, kas atļauj lietot terminu “bio” produktiem, kas nav iegūti ar bioloģiskās ražošanas metodēm)
   (2005/C 217/09)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Lietā C-135/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 26. martā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Beršaids [G. Berscheid], B. Dohertijs [B. Doherty], F. Himeno Fernandess [F. Jimeno Fernandez], kā arī S. Pardo Kvintijana [S. Pardo Quintillan]) pret Spānijas Karalisti (pārstāvji — N. Diasa Abada [N. Díaz Abad] un E. Brakehaiss Konesa [E. Braquehais Conesa]), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jāns [P. Jann] (referents), tiesneši K. Lēnartss [K. Lenaerts], H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Kunha Rodrigues], M. Ilešičs [M. Ilešič] un E. Levits, ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretāre M. Fereira [M. Ferreira], galvenā administratore, 2005. gada 14. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 146, 21.06.2003.


title: Lieta C-322/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 30. maijā iesniedza High Court (Īrija) – Eugen Bogatu/Minister for Social Protection

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 30. maijā iesniedza High Court (Īrija) – Eugen Bogatu/Minister for Social Protection

   (Lieta C-322/17)
   (2017/C 277/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Eugen Bogatu

      Atbildētājs: Minister for Social Protection

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai [Regulā (EK) Nr. 883/2004] un it īpaši tās 67. pantā, skatot to saistībā ar šīs regulas 11. panta 2. punktu, ir paredzēta prasība, ka, lai varētu pretendēt uz “ģimenes pabalstu”, kā tas definēts šīs regulas l. panta z) punktā, personai jābūt vai nu nodarbinātai vai pašnodarbinātai kompetentajā dalībvalstī (kā definēts šīs regulas l. panta s) punktā), vai alternatīvi jāsaņem naudas pabalsti, kas minēti šīs regulas 11. panta 2. punktā?

               2)

               Vai atsauce uz “naudas pabalstiem”, kas minēti šīs regulas 11. panta 2. punktā, interpretējama tā, ka tā attiecas vienīgi uz laikposmu, kurā prasītājs faktiski saņēma naudas pabalstus, vai arī ar to ir domāts jebkurš laikposms, kurā prasītājs var pretendēt uz naudas pabalstu nākotnē, neatkarīgi no tā, vai minētais pabalsts ticis pieprasīts vienlaikus ar pieteikumu par ģimenes pabalsta piešķiršanu?


title: Lieta T-438/12: Prasība, kas celta 2012. gada 5. oktobrī — Global Steel Wire /Komisija

text:
               1.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 373/11

         Prasība, kas celta 2012. gada 5. oktobrī — Global Steel Wire/Komisija
   (Lieta T-438/12)
   2012/C 373/17
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Global Steel Wire, SA (Cerdanyola del Vallés, Spānija) (pārstāvji — F. González Díaz, advokāts, un P. Herrero Prieto, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               saskaņā ar LESD 264. pantu atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 25. jūlija lēmumu lietā COMP/38.344 — priekšspriegojuma tērauds;

               —

               saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas Statūtu 24. pantu un Vispārējās tiesas Reglamenta 64. panta 3. punkta d) apakšpunktu lūgt Komisijai iesniegt dokumentus, aprēķinus un citu informāciju par faktiskajiem un/vai tiesiskajiem apstākļiem, pamatojoties uz kuriem, tā ir apmierinājusi Proderac, CB, ITAS, OriMartin, Siderúrgica Latina Martin iesniegtos pieteikumus par nespēju samaksāt un/vai piekritusi samazināt ArcelorMittal maksājamo naudas sodu;

               —

               katrā ziņā piespriest Eiropas Komisijai segt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir celta par Eiropas Komisijas lēmumu, ar kuru tā noraidījusi prasītājas Komisijai iesniegto pieteikumu par nespēju samaksāt un/vai lūgumu atlikt samaksas termiņu, atbrīvojot no pienākuma iesniegt bankas garantiju.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot izdarītas kļūdas faktos un tiesību piemērošanā, vērtējot naudas soda samaksas pienākuma izpildei vajadzīgo prasītājas spēju samaksāt.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot izdarītas kļūdas faktos un tiesību piemērošanā, vērtējot prasītājas akcionāru spēju samaksāt.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts diskriminācijas aizlieguma princips, jo citu nozares uzņēmumu gadījumā Komisija ir atzinusi nespēju samaksāt, samazinājusi naudas soda apmēru vai atbrīvojusi no pienākuma iesniegt bankas garantiju.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības uz aizstāvību, jo

                           —

                           pirmkārt, Komisija neesot devusi prasītājai iespēju izklāstīt savu viedokli;

                           —

                           otrkārt, Komisija, pārkāpdama koleģialitātes principu; esot pārkāpusi savas pilnvaras;

                           —

                           visbeidzot, Komisija neesot izpildījusi pienākumu norādīt aktu pamatojumu.


title: Lieta C-554/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 20. septembra spriedumu lietā T-421/09 DEI /Komisija 2012. gada 30. novembrī iesniedza Eiropas Komisija

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 20. septembra spriedumu lietā T-421/09 DEI/Komisija 2012. gada 30. novembrī iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-554/12 P)
   2013/C 32/15
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — Th. Christoforou un A. Antoniadis, pārstāvji, A. Oikonomou, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), Grieķijas Republika

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 20. septembra spriedumu lietā T-421/09;

               —

               pieņemt galīgo nolēmumu lietā, ja to atļauj tiesvedības stadija;

               —

               piespriest DEI segt pašai savus, kā arī atlīdzināt Komisijas tiesāšanās izdevumus abās tiesvedības instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Ar lietā T-421/09 pasludināto spriedumu Vispārējā tiesa atcēla 2009. gada 4. augusta lēmumu, kurā Komisija bija atzinusi, ka Grieķijas Republikas ierosinātie korekcijas pasākumi bija nepieciešami un samērīgi, lai novērstu pārkāpuma radītās sekas un nodrošinātu atbilstību iepriekš pieņemtajam 2008. gada 5. marta lēmumam (“2009. gada 4. augusta lēmums” vai “apstrīdētais lēmums”). Vispārējā tiesa atzina, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ, pamatojoties tikai uz to, ka Komisijas iepriekš pieņemtais 2008. gada 5. marta lēmums, kas bija vienīgais apstrīdētā lēmuma pamatojums, šajā laikā arī ir ticis atcelts ar Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-169/08, kurš arī ir ticis pasludināts 2012. gada 20. septembrī.

               2)

               Uzskatot, ka Vispārējās tiesas sprieduma lietā T-169/08 pamatā ir vairākas kļūdas tiesību piemērošanā, kļūdains un nepietiekams pamatojums, kā arī pierādījumu un Komisijas 2008. gada 5. marta lēmuma pamatojuma kļūdaina interpretācija, Komisija jau ir iesniegusi apelācijas sūdzību arī par šo Vispārējās tiesas spriedumu. Līdz ar to gadījumā, ja šī apelācijas sūdzība par spriedumu lietā T-169/08 tiktu apmierināta, tad automātiski izzustu arī vienīgais pamatojums, uz kuru ir balstīts šobrīd pārsūdzētais spriedums lietā T-421/09.


title: Lieta F-12/09: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 14. septembra spriedums — A /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Arodslimība — Attiecības starp Civildienesta noteikumu 73. un 78. pantā paredzētajām procedūrām — Provizoriska atlīdzība — Medicīnisko izdevumu atlīdzināšana — Piekļuve personas lietai)

text:
               10.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 362/22

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 14. septembra spriedums — A/Komisija
   (Lieta F-12/09) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Arodslimība - Attiecības starp Civildienesta noteikumu 73. un 78. pantā paredzētajām procedūrām - Provizoriska atlīdzība - Medicīnisko izdevumu atlīdzināšana - Piekļuve personas lietai)
   2011/C 362/34
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: A (P., Francija) (pārstāvji — B. Cambier un A. Paternostre, advokāti)

      Atbildētāja: Komisija (pārstāvji — J. Currall un J. Baquero Cruz,)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atzīt Komisiju par atbildīgu par noteiktiem pārkāpumiem, kas pēc prasītāja apgalvojumiem tika pret viņu izdarīti saistībā ar procedūru, kas ierosināta saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu, kā arī atcelt vairākus lēmumus, ar kuriem atteikts attiecībā uz prasītāju piemērot Civildienesta noteikumu 73. panta 2. punkta b) apakšpunktu, paziņot viņam virkni dokumentu no viņa medicīniskās lietas un atlīdzināt viņam noteiktus medicīniskus izdevumus — Otrkārt, prasība atlīdzināt nodarīto kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājs atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 113, 16.05.2009, 45. lpp.


title: Lieta T-296/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 14. marta spriedums – Cementos Portland Valderrivas /Komisija Konkurence — Administratīvais process — Lēmums par informācijas pieprasīšanu — Pieprasītās informācijas nepieciešamība — Pietiekami nopietni netiešie pierādījumi — Pārbaude tiesā — Samērīgums

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/30

         Vispārējās tiesas 2014. gada 14. marta spriedums – Cementos Portland Valderrivas/Komisija
   (Lieta T-296/11) (1)

   (Konkurence - Administratīvais process - Lēmums par informācijas pieprasīšanu - Pieprasītās informācijas nepieciešamība - Pietiekami nopietni netiešie pierādījumi - Pārbaude tiesā - Samērīgums)
   2014/C 135/36
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cementos Portland Valderrivas, SA (Pampelune, Spānija) (pārstāvji – L. Ortiz Blanco, A. Lamadrid de Pablo un N. Ruiz García, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castilla Contreras, C. Urraca Caviedes un C. Hödlmayr, pārstāvji, kuriem palīdz A. Rivas, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 30. marta Lēmumu C(2011) 2368, galīgā redakcija, par Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punkta piemērošanas procedūru (Lieta 39520 – Cements un ar to saistītie produkti)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Cementos Portland Valderrivas, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp tiesāšanās izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 238, 13.8.2011.


title: Lieta C-430/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 2. novembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden — Euro Tyre Holding BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 2. novembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden — Euro Tyre Holding BV/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-430/09)
   2010/C 24/42
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Euro Tyre Holding BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi

   Ņemot vērā Sestās direktīvas (1) 28.c panta A daļas ievadteikumu un a) apakšpunktu, skatot to kopsakarā ar Sestās direktīvas 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktu, 28.a panta 1. punkta a) apakšpunkta pirmo daļu un 28.b panta A daļas a) apakšpunkta 1. punktu, gadījumā, ja starp nodokļu maksātājiem, kas rīkojas šādā statusā, attiecībā uz vienu un to pašu preci viena pēc otras notiek divas piegādes, īstenojot kuras tiek veikta tikai viena Kopienas iekšējā preču nosūtīšana vai tikai viena Kopienas iekšējā preču transportēšana, kā var noteikt, kura piegāde ir uzskatāma par Kopienas iekšējo preču transportēšanu, ja preces transportēšanu veic vai tā notiek uz personas, kura darbojas gan kā pircējs pirmajā piegādē, gan arī kā pārdevējs otrajā piegādē, rēķina?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Tiesas spriedums (ceturtā palāta) 2004. gada 8. jūlija lietā C-292/03: Eiropas Kopienas Komisija pret Somijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Nolietoti transportlīdzekļi — Direktīva 2000/53/EK)

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2004. gada 8. jūlija
   lietā C-292/03: Eiropas Kopienas Komisija pret Somijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Nolietoti transportlīdzekļi - Direktīva 2000/53/EK)
   (2004/C 217/14)
   Tiesvedības valoda: somu
   Lietā C – 292/03 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji: M. Konstantinidis un P. Aalto) pret Somijas Republiku (pārstāve: A. Guimaraes-Purokoski) par prasību atzīt, ka, nepieņemot nepieciešamos normatīvos un administratīvos aktus, lai ieviestu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. septembra Direktīvu 2000/53/EK par nolietotiem transportlīdzekļiem (OV L 269, 34. lpp.) vai, jebkurā gadījumā, nepaziņojot par pieņemtajiem normatīvajiem aktiem Komisijai, Somijas Republika nav izpildījusi ar šo direktīvu uzliktos pienākumus, Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. N. Cunha Rodrigues, tiesnese F. Macken (referente) un tiesnesis K. Lenaerts, ģenerāladvokāts: M. Poiares Maduro, sekretārs: R. Grass, 2004. gada 8. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Nepieņemot nepieciešamos normatīvos un administratīvos aktus, lai ieviestu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. septembra Direktīvu 2000/53/EK par nolietotiem transportlīdzekļiem, Somijas Republika nav izpildījusi ar šo direktīvu uzliktos pienākumus.

               2)

               Piespriest Somijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 213, 6.9.2003.


title: Lieta C-609/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2010. gada 23. decembra spriedumu lietā T-474/08 C. Umbach /Eiropas Komisija 2010. gada 21. oktobrī iesniedza Dieter C. Umbach

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2010. gada 23. decembra spriedumu lietā T-474/08 C. Umbach/Eiropas Komisija 2010. gada 21. oktobrī iesniedza Dieter C. Umbach

   (Lieta C-609/10 P)
   2011/C 89/16
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Dieter C. Umbach (pārstāvis — M. Stephani, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs prasījumi:

               —

               atcelt Tiesas 2010. gada 21. oktobra sprieduma lietā T-474/08 Umbach/Eiropas Komisija rezolutīvās daļas 1) punktu;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2008. gada 2. septembra lēmumu, Nr. SG.E.3/MV/psi D(2008) 6991;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt pirmās instances un apelācijas instances tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs ar savu apelācijas sūdzību pārsūdz Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2010. gada 21. oktobra spriedumu lietā T-474/08 Umbach/Komisija un lūdz atcelt šo spriedumu, ar kuru viņam atteikta pilna pieeja noteiktiem datiem, kas saistīti ar TACIS līgumu, kurš uz viņu attiecas.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka jau pamatojoties uz primāro tiesību pienākumiem, it īpaši uz Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta b) apakšpunktu, būtu jādod tieša pieeja datiem, kas attiecas uz viņu, it īpaši, ja Eiropas Komisija, atsaucoties uz tiem kādas dalībvalsts tiesā, pieprasa samaksu, un pieeja Eiropas Komisijas datiem un dokumentiem ir vajadzīga, lai nodrošinātu aizstāvību šajā tiesvedībā.
   Eiropas Komisija savukārt uzskata, ka piemērojama ir tikai Regula (EK) Nr. 1049/2001 un tai tiktāl ir tiesības ierobežot pieeju vai vispār to atteikt.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs saistībā ar Regulu (EK) Nr. 1049/2001 uzskata, ka, ja šī regula ir piemērojama, Eiropas Komisijas rīcības brīvību ierobežo viņa pamattiesības, kā rezultātā sekundāro tiesību normu piemērošanas rezultātam būtu jābūt tādam pašam kā primāro tiesību normu, pamatojoties uz minētajām Pamattiesību hartas noteikumiem, piemērošanas rezultātam.


title: Lieta T-447/09: Prasība, kas celta 2009. gada 6. novembrī — Centre national de la recherche scientifique /Komisija

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/55

         Prasība, kas celta 2009. gada 6. novembrī — Centre national de la recherche scientifique/Komisija
   (Lieta T-447/09)
   2010/C 24/98
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Centre national de la recherche scientifique, Parīze (Francija) (pārstāvis — N. Lenoir, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2009. gada 28. augusta lēmumu par ieskaitu, kas tika izdarīts ar parādu, kas radies sakarā ar līgumu FP7 239108 ICT — VAMDC/=PF=, no vienas puses, un apgalvoto Kopienas parādu CNRS, kas tiek pieprasīts, pamatojoties uz NEMAGENETAG līgumu, no otras puses;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus šīs instances tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā prasībā Centre national de la recherche scientifique (CNRS) lūdz atcelt ieskaita aktu, kas ietverts 2009. gada 28. augusta Lēmumā Nr. BUDG/C3 D(2009) 10.5 — 1232, ar kuru Komisija ir atguvusi naudas summas, kas pārskaitītas prasītājam saskaņā ar līgumu NEMAGENETAG saistībā ar Sesto pētniecības un tehnoloģiju attīstības pamatprogrammas projektu.
   Prasības pamatojumā prasītājs izvirza trīs pamatus:

               —

               tiesību uz aizstāvību pārkāpums, jo lēmums tika pieņemts, Komisijai nepārbaudot galīgajā audita ziņojumā ietverto CNRS detalizēto atbildi;

               —

               kļūdas tiesību piemērošanā un acīmredzamas kļūdas faktu vērtējumā, kas ir ietekmējušas lēmumu un likušas Komisijai, pirmkārt, noraidīt izmaksas, mainot atbilstošo izmaksu vērtējuma kritērijus, un, otrkārt, kļūdaini noraidīt projekta izmaksu apliecinājumus;

               —

               Finanšu regulas 73. panta 1. punkta pārkāpums, jo, pirmkārt, apstrīdēto parādu nevarēja uzskatīt par “noteiktu, likvīdu un pieprasāmu”, ņemot vērā tā apstrīdēšanas nopietno raksturu, un, otrkārt, parādus, ar kuriem izdarīts ieskaits, nevarēja uzskatīt par abpusējiem, jo viens no tiem bija kolektīvs, bet otrs — personīgs, un, visbeidzot, saskaņā ar VAMDC līgumu maksājamā priekšfinansējuma summa ieskaita akta pieņemšanas brīdī nebija pieprasāma.


title: Lieta T-358/06: Prasība, kas celta 2006. gada 5. decembrī — Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans pret Komisiju

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/25

         Prasība, kas celta 2006. gada 5. decembrī — Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans pret Komisiju
   (Lieta T-358/06)
   (2007/C 20/37)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans BV (pārstāvji — M. F. A. M. Smeets un A. M. van den Oord, advocaten)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi
   Prasītāja prasa:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt Heijmans NV un Heijmans Infrastructuur BV adresēto lēmumu;

               —

               atcelt vai samazināt Heijmans NV un Heijmans Infrastructuur BV piespriesto naudas sodu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas 2006. gada 13. septembra lēmumu par EKL 81. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/38.456 — Bitumens — Nīderlande). Lai gan lēmums nav tai adresēts, prasītāja uzskata, ka tas viņu skar tieši un individuāli, jo lēmumā ir runa par to, ka tā pieder Heijmans koncernam un tādēļ, pamatojoties uz lēmumu, var paredzēt, ka viņa tiks saukta pie atbildības par tur minētajām darbībām.
   Savas prasības atbalstam prasītāja, pirmkārt, atsaucas uz EKL 81. panta, kā arī Regulas Nr. 1/2003 2. un 7. panta, un 23. panta 2. punkta pārkāpumu, jo Komisija, novērtējot pret Heijmans Infrastructuur BV vērstos pierādījumus, nepamatoti ir pieņēmusi, ka Nīderlandes ceļu būvēšanai domātā bitumena tirgus ir nozīmīgs ekonomisks ietvars. Komisija nepamatoti arī ir pieņēmusi, ka Heijmans Infrastructuur BV ir stabilas ceļu būves uzņēmumu ceļu būvei paredzētā bitumena iepirkšanas nozarē darba grupas dalībniece un šādā statusā kopā ar bitumena piegādātājiem Nīderlandē ir bijusi arī aizliegtas vienošanās, kuras mērķis ir ierobežot konkurenci, dalībniece. Visbeidzot Komisija, pamatojoties uz Pamatnostādnēm horizontālas sadarbības gadījumos, nepamatoti ir atturējusies izvērtēt tikai Heijmans Infrastructuur BV līdzdalības šajā nolīgumā sekas (1).
   Otrkārt, prasītāja atsaucas uz EKL 81. panta, kā arī uz Regulas Nr. 1/2003 11. un 16. panta pārkāpumu, rūpības pienākuma, labas pārvaldības principa, vienlīdzīgas attieksmes principa un tiesību uz aizstāvēšanos neievērošanu, jo Komisija administratīvajā procedūrā nav ņēmusi vērā Heijmans Infrastructuur BV Wegenbouwmaatschappij un J. Heijmans BV materiāli un procesuāli tiesiskus iebildumus, to uzskatot par “nevajadzīgu faktu interpretāciju”.
   Treškārt, prasītāja atsaucas uz pienākuma norādīt pamatojumu neievērošanu, jo lēmuma galvenās daļas ir neskaidras un neviennozīmīgas.
   Pakārtoti prasītāja atsaucas uz to, ka Komisija nav norādījusi nekādus vai ir norādījusi nepietiekamus pierādījumus par Heijmans Infrastructuur BV līdzdalību apgalvotajā pārkāpumā visa šī pārkāpuma turpināšanās laikā.
   Prasītāja pakārtoti atsaucas arī uz to, ka Komisija nepamatoti ir novērtējusi pārkāpuma nozīmi un smagumu. Heijmans Infrastructuur BV attiecīgajā tirgū ir bijusi tikai pakārtota loma.

      (1)  Pamatnostādnes par EK Līguma 81. panta piemērojamību horizontālās sadarbības nolīgumiem (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2001, C 3, 2. lpp.).


title: Lieta T-275/03: Pirmās instances tiesas  2005. gada 9. novembra  spriedums —  Focus Magazin Verlag /ITSB (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes  Hi-FOCuS  reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka vārdiska preču zīme  FOCUS  — Apelāciju padomes kompetences apjoms, izskatot apelāciju — Apelāciju padomei iesniegto faktu novērtēšana)

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/19

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 9. novembra spriedums — Focus Magazin Verlag/ITSB
   (Lieta T-275/03) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Hi-FOCuS” reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “FOCUS” - Apelāciju padomes kompetences apjoms, izskatot apelāciju - Apelāciju padomei iesniegto faktu novērtēšana)
   (2006/C 10/38)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Focus Magazin Verlag GmbH
      , Minhene (Vācija) (pārstāvis — U. Girtlers [U. Gürtler], advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — A. fon Mīlendāls [A. von Mühlendahl], B. Millers [B. Müller] un G. Šneiders [G. Schneider])

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: ECI Telecom Ltd, Petahtikva [Petah Tikva] (Izraēla)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2003. gada 30. aprīļa lēmumu lietā R 913/2001-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Focus Magazin Verlag GmbH un ECI Telecom Ltd.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2003. gada 30. aprīļa lēmumu lietā R 913/2001-4;

               2)

               atbildētājs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 251, 18.10.2003.


title: Lieta C-446/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) 2009. gada 17. novembra rīkojumu — Koninklijke Philips Electronics NV/Lucheng Meijing Industrial Company Ltd u.c.

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) 2009. gada 17. novembra rīkojumu — Koninklijke Philips Electronics NV/Lucheng Meijing Industrial Company Ltd u.c.
   (Lieta C-446/09)
   2010/C 24/54
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Koninklijke Philips Electronics NV

      Atbildētājas: Lucheng Meijing Industrial Company Ltd u.c.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai 1994. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 3295/94 (1) (vecā muitas regula) 6. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir saskaņota Kopienu tiesību norma, kura ir saistoša tiesai, kurā saskaņā ar šīs regulas 7. pantu ir vērsies tiesību subjekts, un šī norma nozīmē, ka tiesa, veicot vērtējumu, nedrīkst ņemt vērā, ka preces atrodas pagaidu uzglabāšanā/tranzītā, bet tai ir jāvadās pēc pieņēmuma, ka preces šajā dalībvalstī ir ražotas un tad, piemērojot šīs dalībvalsts tiesību normas, tai ir jālemj, vai ar šīm precēm tiek pārkāptas intelektuālā īpašuma tiesības?

      (1)  Padomes 1994. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 3295/94, kas nosaka pasākumus, lai aizliegtu viltotu preču un pirātpreču laišanu brīvā apgrozībā, izvešanu, atpakaļizvešanu vai atlikšanas režīma attiecināšanu uz tām (OV L 341, 8. lpp.).


title: Lieta C-36/10: Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 30. septembra spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīvas 96/82/EK un 2003/105/EK — Tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšana, kuros iesaistītas bīstamas vielas — 12. panta 1. punkta otrā daļa — Nepareiza transpozīcija)

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/12

         Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 30. septembra spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-36/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīvas 96/82/EK un 2003/105/EK - Tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšana, kuros iesaistītas bīstamas vielas - 12. panta 1. punkta otrā daļa - Nepareiza transpozīcija)
   2010/C 317/23
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Sipos un J.-B. Laignelot)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvis — T. Materne)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu aktu nepieņemšana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1996. gada 9. decembra Direktīvas 96/82/EK par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kuros iesaistītas bīstamas vielas (OV 1997, L 10, 13. lpp.), kurā izdarīti grozījumi ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 16. decembra Direktīvu 2003/105/EK (OV L 345, 97. lpp.), prasības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot visus pasākumus, lai pareizi transponētu Padomes 1996. gada 9. decembra Direktīvas 96/82/EK par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kuros iesaistītas bīstamas vielas, kurā izdarīti grozījumi ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 16. decembra Direktīvu 2003/105/EK, 12. panta 1. punkta otro daļu, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Beļģijas Karalistei atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 27.03.2010.


title: Lieta C-146/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Verband Sozialer Wettbewerb e.V./DHL Paket GmbH

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Verband Sozialer Wettbewerb e.V./DHL Paket GmbH

   (Lieta C-146/16)
   (2016/C 243/16)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Verband Sozialer Wettbewerb e.V.

      Atbildētāja: DHL Paket GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tirgotāja adreses un identitātes informācija Direktīvas 2005/29/EK (1) 7. panta 4. punkta b) apakšpunkta izpratnē jānorāda jau konkrētu preču reklāmas sludinājumā drukātā izdevumā, pat ja patērētāji reklamētās preces iegādājas tikai, izmantojot sludinājumā norādīto reklāmas devēja uzņēmuma interneta vietni, un šajā interneta vietnē vai no tās var vienkārši iegūt direktīvas 7. panta 4. punktā prasīto informāciju?

               2)

               Vai atbilde uz pirmo jautājumu ir atkarīga no tā, vai drukātā izdevumā ievietotas reklāmas devējs reklamē savu preču tirdzniecību un attiecībā uz Direktīvas 2005/29/EK 7. panta 4. punktā prasīto informāciju tieši norāda uz savu interneta vietni, vai arī reklāma attiecas uz precēm, ko reklāmas devēja interneta platformā tirgo citi uzņēmumi, un patērētāji direktīvas 7. panta 4. punktā prasīto informāciju var iegūt tikai pēc vienas vai vairākām papildu darbībām (klikšķiem), atverot saites uz šo citu uzņēmumu interneta vietnēm, un šīs saites ir pieejamas platformas īpašnieka interneta vietnē, kas ir reklāmā vienīgā norādītā vietne?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (OV L 149, 22. lpp.)


title: Lieta F-118/10: Prasība, kas celta 2010. gada 15. novembrī — Psarras/ENISA

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/34

         Prasība, kas celta 2010. gada 15. novembrī — Psarras/ENISA

   (Lieta F-118/10)
   2011/C 63/61
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Aristidis Psarras (Heraklion, Grieķija) (pārstāvji — E. Boigelot un S. Woog, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Tīklu un informācijas drošības aģentūra (ENISA)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Pirmkārt, lēmuma atcelt prasītāju no aģentūras grāmatveža amata un iecelt šajā pašā amatā citu personu atcelšana. Otrkārt, prasība samaksāt prasītājam summu kā atlīdzību par ciesto kaitējumu sakarā ar apstrīdētajiem aktiem un vardarbību, kuras upuris viņš esot bijis

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt ENISA Administratīvās padomes 2010. gada 7. februāra lēmumu nekavējoties atcelt prasītāju no viņa kā aģentūras grāmatveža pienākumiem un uz nenoteiktu laiku iecelt grāmatveža amatā citu personu;

               —

               atcelt iepriekš minētā 2010. gada 7. februāra lēmuma 1. pielikumu kā sagatavojošu aktu; šis 1. pielikums ir Administratīvās padomes izpilddirektora priekšlikums pastāvīgi nodot grāmatveža uzdevumus citai personai un atcelt prasītāju no viņa kā grāmatveža pienākumu izpildes;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt 2010. gada 1. marta lēmumu, ko rezultātā pieņēma izpilddirektors, par prasītāja norīkošanu jaunā amatā saskaņā ar Civildienesta noteikumu 7. pantu;

               —

               pēc minēto aktu atcelšanas atjaunot prasītāju aģentūras grāmatveža amatā;

               —

               piespriest ENISA samaksāt prasītājam summu EUR 10 000 apmērā kā atlīdzību, pirmkārt, par sakarā ar apstrīdētajiem lēmumiem ciestajiem zaudējumiem un, otrkārt, par morālo kaitējumu sakarā ar psiholoģisko vardarbību, kuras upuris viņš esot bijis, ar iespēju paaugstināt šo summu tiesvedības gaitā;

               —

               piespriest ENISA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-202/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. aprīlī iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Peter Rebbe, Hans-Peter Rebbe, Harmine Rebbe/TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. aprīlī iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Peter Rebbe, Hans-Peter Rebbe, Harmine Rebbe/TUIfly GmbH

   (Lieta C-202/17)
   (2017/C 231/15)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Peter Rebbe, Hans-Peter Rebbe, Harmine Rebbe

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas prombūtne saslimšanas dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas spontāna prombūtne no darba tiesību un koplīguma viedokļa neleģitīma streika (“neorganizēts streiks”) dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai ārkārtējam apstāklim bija jāpastāv attiecībā uz pašu atcelto reisu vai arī apkalpojošajam gaisa pārvadātājam ir tiesības komerciālu apsvērumu dēļ noteikt jaunu lidojumu sarakstu?

               4)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai iespēja izvairīties attiecas tikai uz ārkārtējo apstākli vai arī uz ārkārtējā apstākļa iestāšanās sekām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-467/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 13. oktobrī iesniedza Tribunale di Bergamo (Itālija) – kriminālprocess pret Baldo Chiara

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 13. oktobrī iesniedza Tribunale di Bergamo (Itālija) – kriminālprocess pret Baldo Chiara

   (Lieta C-467/14)
   (2014/C 448/18)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Bergamo

      Lietas dalībniece pamatlietā

      Baldo Chiara

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 16. februāra spriedumu [apvienotajās lietās C-72/10 un C-77/10], ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj publicēt uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā par koncesijām uz īsāku termiņu nekā iepriekš;

               2)

               vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, ņemot vērā principus, kas ir apstiprināti Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 16. februāra spriedumā [apvienotajās lietās C-72/10 un C-77/10], ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj to, ka prasība pagaidu kārtā novienādot koncesiju derīguma termiņu, ir atbilstošs attaisnojums saīsinātam uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā paredzēto koncesiju derīguma termiņam salīdzinājumā ar to koncesiju termiņu, kas tika piešķirtas iepriekš;

               3)

               vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, ņemot vērā principus, kas ir apstiprināti Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 16. februāra spriedumā [apvienotajās lietās C-72/10 un C-77/10], ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj noteikt pienākumu bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumu, kas veido spēļu pārvaldes un iekasēšanas tīklu, ja darbība tiek izbeigta koncesijas galīgā termiņa beigu dēļ vai tiesību izbeigšanās vai atsaukšanas dēļ.


title: Lieta T-81/08: Prasība, kas celta 2008. gada 18. februārī — Enercon /ITSB ( E-Ship )

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/34

         Prasība, kas celta 2008. gada 18. februārī — Enercon/ITSB (“E-Ship”)
   (Lieta T-81/08)
   (2008/C 107/58)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Enercon GmbH, Aurich (Vācija) (pārstāvis — R. Böhm, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 4. decembra lēmumu (apelācijas lieta R 319/2007-1);

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “E-Ship” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 7., 9., 12. un 39. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 5050539);

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktās preču zīmes pieejamības prasības un atšķirtspējas vērtējums esot veikts neatbilstoši.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2004. gada 24. jūnijā lietā C-421/02: Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 85/337/EEK — Nepilnīga transpozīcija)

text:
               7.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2004. gada 24. jūnijā
   lietā C-421/02: Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 85/337/EEK - Nepilnīga transpozīcija)
   (2004/C 201/08)
   Tiesvedības valoda: angļu
   Lietā C-421/02 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis: X. Lewis) pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (pārstāve: Ph. Ormond) par prasību atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai panāktu atbilstību 4. panta 2. punktam Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvā 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.), ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK (OV L 73, 5. lpp.), attiecībā uz projektiem, kas uzskaitīti šīs direktīvas II pielikuma 1. punkta b) un c) apakšpunktā, vai vismaz neinformējot Komisiju par šiem pasākumiem, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva, Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Rosas, tiesnesis R. Schintgen un tiesnese N. Colneric (referente), ģenerāladvokāts: D. Ruiz-Jarabo Colomer, sekretārs: R. Grass, 2004. gada 24. jūnijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Skotijā un Ziemeļīrijā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai panāktu atbilstību 4. panta 2. punktam Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvā 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK, attiecībā uz projektiem, kas uzskaitīti šīs direktīvas II pielikuma 1. punkta b) un c) apakšpunktā, un neinformējot Komisiju par pasākumiem, kas Anglijā un Velsā veikti šādā nolūkā, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva.

               2)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 7, 11.1.2002.