title: Lieta C-408/06: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 13. decembrī ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Landesanstalt für Landwirtschaft / Franz Götz (Sestā PVN direktīva — Saimnieciskā darbība — Nodokļa maksātāji — Publisko tiesību subjekti — Piena kvotu tirdzniecības vieta — Lauksaimniecības intervences aģentūru un darbiniekiem paredzētu veikalu darījumi — Nozīmīgi konkurences traucējumi — Ģeogrāfiskais tirgus)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/22

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 13. decembrī (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Landesanstalt für Landwirtschaft/Franz Götz

   (Lieta C-408/06) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Saimnieciskā darbība - Nodokļa maksātāji - Publisko tiesību subjekti - Piena kvotu tirdzniecības vieta - Lauksaimniecības intervences aģentūru un darbiniekiem paredzētu veikalu darījumi - Nozīmīgi konkurences traucējumi - Ģeogrāfiskais tirgus)
   (2008/C 51/35)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Landesanstalt für Landwirtschaft

      Atbildētājs: Franz Götz

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 4. panta 5. punkta otrās un trešās daļas un D pielikuma 7. un 12. punkta interpretācija — Rēķinu sagatavošana par piena references daudzumu piešķiršanu, atsevišķi nenorādot PVN — Land izveidota uzņēmuma, kam uzdots piena ražotājiem par iepriekšēju samaksu nodot piena references daudzumus, nodokļu maksātāja statusa novērtējums
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               piena kvotu tirdzniecības vieta nav ne lauksaimniecības intervences aģentūra Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2001. gada 19. janvāra Direktīvu 2001/4/EK, 4. panta 5. punkta trešās daļas nozīmē, aplūkojot to kopā ar tās D pielikuma 7. punktu, ne arī darbiniekiem paredzēts veikals minētā 4. panta 5. punkta trešās daļas nozīmē, aplūkojot to kopā ar minētās direktīvas D pielikuma 12. punktu;

               2)

               tas, ka piena kvotu tirdzniecības vieta netiek aplikta ar nodokļiem par darbībām vai darījumiem, ko tā veic kā publiska pārvaldes iestāde Sestās direktīvas 77/388, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2001/4, 4. panta 5. punkta nozīmē, nevar radīt nozīmīgus konkurences traucējumus, jo situācijā, kāda tiek aplūkota pamata prāvā, tas neskar privātus uzņēmumus, kas sniedz pakalpojumus, kuri konkurē ar valsts pakalpojumiem. Tā kā šis apsvērums attiecas uz visām piena kvotu tirdzniecības vietām, kas darbojas konkrētā attiecīgas dalībvalsts noteiktā piegādes references daudzumu nodošanas zonā, ir jānorāda, ka minētā zona ir attiecīgais ģeogrāfiskais tirgus, kas ir jāņem vērā, lai noteiktu, vai pastāv nozīmīgi konkurences traucējumi.

      (1)  OV C 310, 16.12.2006.


title: Lieta C-88/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil d'État (Francija) 2009. gada 2. marta rīkojumu — Graphic Procédé/Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil d'État (Francija) 2009. gada 2. marta rīkojumu — Graphic Procédé/Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique
   (Lieta C-88/09)
   2009/C 113/44
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

   Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Graphic Procédé

      Atbildētājs: Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique

      Prejudiciālie jautājumi

   Kādi kritēriji ir jāpiemēro, lai noteiktu, vai reprogrāfija ir uzskatāma par preču piegādi vai par pakalpojumu sniegšanu [Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, izpratnē] (1)?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Tiesas spriedums (ceturtā palāta) 2004. gada 18. novembrī lietā C-116/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Zviedrijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2001/17/EK — Apdrošināšanas sabiedrību sanācija un darbības izbeigšana — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/19

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2004. gada 18. novembrī
   lietā C-116/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Zviedrijas Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2001/17/EK - Apdrošināšanas sabiedrību sanācija un darbības izbeigšana - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2005/C 6/37)
   tiesvedības valoda - zviedru
   Lietā C-116/04 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji E. Traversa un K. Simonsson) pret Zviedrijas Karalisti (pārstāvis A. Kruse) par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi saskaņā ar EKL 226. pantu, kas iesniegta 2004. gada 4. martā, Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: ceturtās palātas priekšsēdētāja pienākumu izpildītājs J. N. Cunha Rodrigues, tiesneši M. Ilešič (referents) un E. Levits, ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretārs R. Grass, 2004. gada 18. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 19. marta Direktīvu 2001/17/EK par apdrošināšanas sabiedrību sanāciju un darbības izbeigšanu, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētā Direktīva;

               2)

               Zviedrijas Karaliste atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 106, 30.4.2004.


title: Lieta T-118/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 5. oktobra spriedums — La Sonrisa de Carmen un Bloom Clothes /ITSB — Heldmann ( BLOOMCLOTHES ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes BLOOMCLOTHES reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme BLOOM — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/17

         Vispārējās tiesas 2011. gada 5. oktobra spriedums — La Sonrisa de Carmen un Bloom Clothes/ITSB — Heldmann (“BLOOMCLOTHES”)
   (Lieta T-118/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “BLOOMCLOTHES” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “BLOOM” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2011/C 340/32
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: La Sonrisa de Carmen, SL (Vigo, Spānija) un Bloom Clothes, SL (Madride, Spānija) (pārstāvis — S. Míguez Pereira, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. F. Crespo Carrillo)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Harald Heldmann (Hamburga, Vācija) (pārstāvis — E. Günther, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2009. gada 8. janvāra lēmumu lietā R 695/2008-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Harald Heldmann k-gu un La Sonrisa de Carmen, SL un Bloom Clothes, SL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               La Sonrisa de Carmen, SL un Bloom Clothes, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus, izņemot tos, kas radušies Harald Heldmann k-gam;

               3)

               Heldmann k-gs sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 141, 20.06.2009.


title: Asker Brygge AS 2011. gada 13. septembra prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi (Lieta E-12/11)

text:
               10.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/9

      Asker Brygge AS2011. gada 13. septembra prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Lieta E-12/11)
   2011/C 325/05

      Asker Brygge AS, ko pārstāv advokāti Thomas Nordby un Espen Bakken, Arntzen de Besche Advokatfirma AS, Bygdøy allé 2, 0204 Oslo, Norway, 2011. gada 13. septembrī EBTA Tiesā iesniedza prasību pret EBTA Uzraudzības iestādi.
   Prasības iesniedzēja EBTA Tiesai pieprasa:

               1)

               pasludināt par spēkā neesošiem EBTA Uzraudzības iestādes Lēmuma Nr. 232/11/COL 1. un 2. pantu;

               2)

               piespriest EBTA Uzraudzības iestādei segt tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               2011. gada 13. jūlija Lēmumā Nr. 232/11/COL par paziņojumu par zemes pārdošanu Asker pašvaldībā Nesøyveien 8, gnr. 32 bnr. 17 EBTA Uzraudzības iestāde konstatēja, ka attiecīgais pārdošanas darījums ir uzskatāms par valsts atbalstu EEZ līguma 61. panta 1. punkta nozīmē un attiecīgā summa ir jāatgūst.

               —

               Prasības iesniedzēja lūdz apstrīdēto lēmumu atcelt.

               —

               Prasības iesniedzēja cita starpā apgalvo, ka EBTA Uzraudzības iestāde:

                           —

                           nepareizi piemēroja EEZ līguma 61. panta 1. punktu savā vērtējumā par to, vai Asker Brygge saņēma ekonomiskas priekšrocības EEZ līguma 61. panta 1. punkta nozīmē,

                           —

                           pieļāva kļūdas tās vērtējumā par laikposmu, kas izmantots aprēķinā, lai noteiktu, vai bija piešķirts valsts atbalsts EEZ līguma 61. panta 1. punkta nozīmē, un

                           —

                           pienācīgi neņēma vērā faktu, ka pārdošanas darījuma pamats bija iespējas līgums.


title: Lieta T-465/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 15. aprīļa spriedums — Čehijas Republika/Komisija (PHARE programma — Čehijas Republikas saņemtie “atjaunojamie fondi” — Piešķirto līdzekļu atmaksāšana — Komisijas lēmums veikt atgūšanu ieskaita veidā — Juridiskais pamats — Dažādas tiesību sistēmas — Noteikta un likvīda parāda jēdziens — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               28.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 160/16

         Vispārējās tiesas 2011. gada 15. aprīļa spriedums — Čehijas Republika/Komisija
   (Lieta T-465/08) (1)

   (PHARE programma - Čehijas Republikas saņemtie “atjaunojamie fondi” - Piešķirto līdzekļu atmaksāšana - Komisijas lēmums veikt atgūšanu ieskaita veidā - Juridiskais pamats - Dažādas tiesību sistēmas - Noteikta un likvīda parāda jēdziens - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2011/C 160/19
   Tiesvedības valoda — čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Čehijas Republika (pārstāvis — M. Smoleks [M. Smolek])

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. van Nufels [P. van Nuffel], F. Dentilaks [F. Dintilhac] un Z. Maluškova [Z. Malůšková])

      Priekšmets

   Par prasību atcelt Komisijas 2008. gada 7. augusta lēmumu ieskaita veidā atgūt naudas summas, kuras Čehijas Republika ir parādā PHARE programmas “atjaunojamajiem fondiem”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Čehijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 327, 20.12.2008.


title: Lieta C-292/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 13. jūnijā iesniedza Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) – Grieķijas Republika/ Stefanos Stroumpoulis  u.c.

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 13. jūnijā iesniedza Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) – Grieķijas Republika/Stefanos Stroumpoulis u.c.
   (Lieta C-292/14)
   2014/C 282/30
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Symvoulio tis Epikrateias

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Grieķijas Republika

      Atbildētāji: Stefanos Stroumpoulis, Nicolaos Koumpanos, Panagiotis Renieris, Charalampos Renieris, Ioannis Zacharias, Dimitrios Lazarou un Apostolos Chatzisotiriou

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai atbilstoši Padomes Direktīvas 80/987/EEK (1) noteikumiem kādas dalībvalsts jūrnieki, kas ir snieguši pakalpojumus uz kuģa, kurš kuģo ar trešās valsts, nevis kādas Eiropas Savienības dalībvalsts karogu, saistībā ar nesamaksātajiem prasījumiem, kas viņiem ir attiecībā pret kuģniecības uzņēmumu – kura juridiskā adrese ir trešās valsts teritorijā, bet uzņēmējdarbības veikšanas vieta atrodas attiecīgās dalībvalsts teritorijā un kuru, ņemot vērā šo pēdējo minēto vietu, šīs dalībvalsts tiesa saskaņā ar tās tiesībām ir atzinusi par maksātnespējīgu – var saņemt minētās direktīvas sniegto aizsardzību, ņemot vērā tās mērķi un neatkarīgi no tā, ka darba līgumus reglamentē trešās valsts tiesības un ka dalībvalsts nevar prasīt kuģa īpašniekam, kurš nav pakļauts tās tiesību sistēmai, veikt iemaksas iestādes, kas dod galvojumu, finansēšanai?

               2)

               Vai atbilstoši Padomes Direktīvas 80/987/EEK noteikumiem par līdzvērtīgu aizsardzību ir jāuzskata tas, ka Naftiko Apomaxiko Tameio [Jūrnieku apdrošināšanas fonds] (NAT) ne ilgāk kā trīs mēnešus Grieķijas jūrniekiem, kuri strādā uz kuģa, kas kuģo ar Grieķijas karogu, vai uz ārvalstu kuģa, kurš ir noslēdzis līgumu ar NAT, maksā Likuma Nr. 1220/1981 29. pantā paredzēto pamatalgu un piemaksas, kas ir noteiktas attiecīgajos koplīgumos, ja šāda samaksa minētajā pantā ir paredzēta tikai gadījumā, ja minētie jūrnieki ir bijuši pamesti ārvalstīs?

      (1)  Padomes 1980. gada 20. oktobra Direktīva 80/987/EEK par dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (OV L 283, 35. lpp.).


title: lieta C-493/08: Tiesas (astotā palāta) 2009. gada 23. aprīļa spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2005/56/EK — Kapitālsabiedrību pārrobežu apvienošanās — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/20

         Tiesas (astotā palāta) 2009. gada 23. aprīļa spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (lieta C-493/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2005/56/EK - Kapitālsabiedrību pārrobežu apvienošanās - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2009/C 141/33
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — I. Dimitriou un P. Dejmek)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvis — N. Dafniou)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Normatīvo un administratīvo aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvas 2005/56/EK par kapitālsabiedrību pārrobežu apvienošanos (OV L 310, 1. lpp.) prasības, nepieņemšana noteiktajā termiņā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvas 2005/56/EK par kapitālsabiedrību pārrobežu apvienošanos prasības, Grieķijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 19. panta pirmajā daļā paredzētos pienākumus;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 6, 10.01.2009.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2004. gada 12. oktobrī lietā C-328/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Lauksaimniecība — Regula (EEK) Nr. 3508/92 — Integrēta administrācijas un kontroles sistēma konkrētām Kopienas atbalsta shēmām)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/11

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2004. gada 12. oktobrī
   lietā C-328/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Lauksaimniecība - Regula (EEK) Nr. 3508/92 - Integrēta administrācijas un kontroles sistēma konkrētām Kopienas atbalsta shēmām)
   (2004/C 300/22)
   tiesvedības valoda - grieķu
   Lietā C-328/02 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2002. gada 18. septembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāve M. Condou-Durande) pret Grieķijas Republiku (pārstāvji - V. Kontolaimos un I. Chalkias), Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Rosas, tiesnesis J.-P. Puissochet, tiesnese F. Macken (referente), tiesneši J. Malenovský un U. Lõhmus, ģenerāladvokāts P. Léger, sekretāre L. Hewlett, galvenā administratore, 2004. gada 12. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1992. gada 27. novembra Regulas (EEK) Nr. 3508/92, ar ko izveido integrētu administrācijas un kontroles sistēmu konkrētām Kopienas atbalsta shēmām, 2. panta a) un e) punktus, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī Regula;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija un Grieķijas Republika sedz savus izdevumus pašas.

      (1)  OV C 261, 26.10.2002.


title: Lieta C-310/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 20. jūnijā iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) — Grattan plc/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 20. jūnijā iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) — Grattan plc/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

   (Lieta C-310/11)
   2011/C 282/03
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Grattan plc

      Atbildētājs: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

      Prejudiciālais jautājums

               1)

               Vai attiecībā uz laika posmu līdz 1978. gada 1. janvārim nodokļa maksātājam ir tiešas iedarbības tiesības saskaņā ar 1967. gada 11. aprīļa Otrās Padomes Direktīvas 67/228/EEK (1) 8. panta a) punktu un/vai nodokļu neitralitātes un vienlīdzīgas attieksmes principiem uzskatīt, ka nodokļu bāze par preču piegādi ir samazināta ar atpakaļejošu spēku, ja pēc šī preču piegādes brīža piegādes saņēmējs ir saņēmis kredītu no piegādātāja, ko saņēmējs tad izvēlējās saņemt vai nu kā skaidras naudas izmaksu, vai kā kreditējumu par summām, ko viņš ir parādā piegādātājam par jau veiktām preču piegādēm saņēmējam?

      (1)  Padomes 1967. gada 11. aprīļa Otrā direktīva 67/228/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopējās pievienotās vērtības nodokļu sistēmas struktūra un piemērošanas kārtība (OV 71, 1303. lpp.).


title: Tiesas Spriedums (otrā palāta)  2005. gada 6. oktobrī  lietā C-120/04 (Oberlandesgericht Düsseldorf lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Medion AG pret Thomson multimedia Sales Germany & Austria GmbH (Preču zīmes — Direktīva 89/104/EEK — 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sajaukšanas iespēja — Preču zīmes izmantošana, ko veic trešā persona — Salikts apzīmējums, kas ietver trešās personas nosaukumu, kuram seko preču zīme)

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 6. oktobrī
   lietā C-120/04 (Oberlandesgericht Düsseldorf lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Medion AG pret Thomson multimedia Sales Germany & Austria GmbH (1)

   (Preču zīmes - Direktīva 89/104/EEK - 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - Preču zīmes izmantošana, ko veic trešā persona - Salikts apzīmējums, kas ietver trešās personas nosaukumu, kuram seko preču zīme)
   (2005/C 296/11)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-120/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 17. februārī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 5. martā, tiesvedībā Medion AG pret Thomson multimedia Sales Germany & Austria GmbH
      , Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann] (referents), R. Šingtens [R. Schintgen], G. Arestis [G. Arestis] un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [F.G. Jacobs], sekretāre K. Štranca [K. Sztranc], administratore, 2005. gada 6. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka preču vai pakalpojumu identiskuma dēļ sabiedrībai var rasties sajaukšanas iespēja gadījumā, ja apstrīdēto apzīmējumu veido trešās personas uzņēmuma nosaukuma, no vienas puses, un reģistrētas preču zīmes ar parastu atšķirtspēju, no otras puses, kombinācija un ja saliktā apzīmējuma kopējo iespaidu rada ne tikai agrākā preču zīme vien, bet šajā apzīmējumā tā tomēr saglabā atšķirīgu patstāvīgu stāvokli.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: Lieta C-522/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. oktobrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – A/Staatssecretaris van Financiën

text:
               20.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. oktobrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – A/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-522/16)
   (2017/C 086/06)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: A

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai MK (1) [Kopienas Muitas kodekss] 62. pants, to lasot kopā ar MKĪN (2) [Kopienas Muitas kodeksa Īstenošanas regulas] 205., 212., 216., 217. un 218. pantu, kā arī Regulas (EEK) Nr. 2777/75 (3) un Regulas (EK) Nr. 1484/95 (4) noteikumiem, ir jāinterpretē tādējādi, ka arī Regulas (EK) Nr. 1484/95 3. panta 2. punktā minētie dokumenti, kas iesniedzami muitas dienestiem, ir daļa no MK 201. panta 3. punkta otrajā daļā minētās informācijas, balstoties uz kuru tiek iesniegta muitas deklarācija?

               2)

               Vai MK 201. panta 3. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka ar atbildīgo personu ir jāsaprot arī fiziska persona, kura nedz faktiski ir veikusi šajā daļā raksturoto darbību (“sniegu[si] deklarācijas sastādīšanai vajadzīgo informāciju”), nedz viņu kā uzņēmuma vadītāju var saukt pie atbildības par šīs darbības veikšanu, bet kura cieši un apzināti ir piedalījusies tādas uzņēmējsabiedrību un tirdzniecības plūsmu struktūras izstrādē un turpmākā izveidē, kuras ietvaros vēlāk (citas personas) ir “sniegušas deklarācijas sastādīšanai vajadzīgo informāciju”?

               3)

               Vai MK 201. panta 3. punkta otrajā daļā izvirzītais nosacījums “[kuras] zinājušas, vai kurām būtu bijis jāzina, ka šāda informācija ir nepatiesa”, ir jāinterpretē tādējādi, ka juridiskās un fiziskās personas, kuras ir pieredzējuši uzņēmēji, nevar saukt pie atbildības par tiesību ļaunprātīgas izmantošanas rezultātā nesamaksātiem papildu nodokļiem, ja tās darījuma struktūru ir izveidojušas ar mērķi izvairīties no papildu nodokļiem tikai pēc tam, kad muitas tiesību jomā atzīti eksperti bija apstiprinājuši, ka šāda struktūra no juridiskā un nodokļu viedokļa esot likumīga?

               4)

               Vai MK 221. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka triju gadu termiņu nepagarina, ja pēc MK 221. panta 3. punkta pirmajā teikumā minētā termiņa beigām konstatē, ka ievedmuitas nodokļi, kas saskaņā ar MK 201. pantu ir jāmaksā, iesniedzot muitas deklarāciju par preču laišanu brīvā apgrozībā, nav tikuši iekasēti jau iepriekš tādēļ, ka muitas deklarācijā norādīta nepatiesa vai nepilnīga informācija?

               5)

               Vai MK 221. panta 3. un 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja parādniekam ir paziņota nodokļa summa, kas jāmaksā saistībā ar importa deklarāciju, un parādnieks šo paziņojumu ir pārsūdzējis MK 243. panta izpratnē, muitas dienesti papildus šim tiesas ceļā pārsūdzētajam paziņojumam, neņemot vērā MK 221. panta 4. punktu, attiecībā uz šo pašu muitas deklarāciju var veikt pēc likuma maksājamo ievedmuitas nodokļu uzrēķinu?

      (1)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV 1992, L 302, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV 1993, L 253, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 1975. gada 29. oktobra Regula (EEK) Nr. 2777/75 par mājputnu gaļas tirgus kopīgo organizāciju (OV 1975, L 282, 77. lpp.).

      (4)  Komisijas 1995. gada 28. jūnija Regula (EK) Nr. 1484/95, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus papildu ievedmuitas nodokļu sistēmas ieviešanai un papildu ievedmuitas nodokļu noteikšanai mājputnu gaļas un olu nozarē, kā arī ovalbumīnam, un atceļ Regulu Nr. 163/67/EEK (OV 1995, L 145, 47. lpp.).


title: Lietas T-422/15 un T-423/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 25. maija spriedums – U-R LAB/EUIPO (“THE DINING EXPERIENCE”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas un vārdiskas preču zīmes “DINING EXPERIENCE” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/32

         Vispārējās tiesas 2016. gada 25. maija spriedums – U-R LAB/EUIPO (“THE DINING EXPERIENCE”)
   (Lietas T-422/15 un T-423/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas un vārdiskas preču zīmes “DINING EXPERIENCE” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   (2016/C 243/34)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: U-R LAB (Parīze, Francija) (pārstāvis – G. Barbaut, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Priekšmets

   Divas prasības par diviem EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 20. maija lēmumiem lietās R 2541/2014–4 un R 2542/2014–4 attiecībā uz pieteikumiem, pirmkārt, par grafiska apzīmējuma un, otrkārt, vārdiska apzīmējuma “THE DINING EXPERIENCE” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietas T-422/15 un T-423/15 apvienot šī sprieduma taisīšanai;

               2)

               prasības noraidīt;

               3)

               U-R LAB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 328, 5.10.2015.


title: Lieta C-680/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 22. decembrī iesniedza Upper Tribunal (Apvienotā Karaliste) — Anita Chieza/Secretary of State for Work and Pensions

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 22. decembrī iesniedza Upper Tribunal (Apvienotā Karaliste) — Anita Chieza/Secretary of State for Work and Pensions

   (Lieta C-680/11)
   2012/C 65/15
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Upper Tribunal

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Anita Chieza

      Atbildētājs: Secretary of State for Work and Pensions

      Prejudiciālais jautājums

   Vai atšķirīga attieksme uz dzimuma pamata, kas ietverta darba nespējas pabalsta piešķiršanas sistēmā, noteikti un objektīvi ir saistīta ar atšķirībām pensionēšanās vecumā, līdz ar to tā ietilpst Direktīvas 79/7 (1) 7. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētā izņēmuma piemērošanas jomā gadījumā, ja prasītāja:

               a)

               ir sieviete;

               b)

               saslimst pirms pensionēšanās vecuma sasniegšanas (sievietēm 60 gadi);

               c)

               saņem tiesību aktos noteikto slimības pabalstu (turpmāk tekstā — “SSP”) no sava darba devēja 28 nedēļas, kas rada situāciju, ka persona jau ir sasniegusi pensionēšanās vecumu;

               d)

               pēc pensionēšanās vecuma sasniegšanas pieprasa īstermiņa darba nespējas pabalstu;

               e)

               atbilst nosacījumiem attiecībā uz veiktajām iemaksām, lai būtu tiesības saņemt īstermiņa darba nespējas pabalstu;

               f)

               ir saņēmusi atteikumu viņai maksāt īstermiņa darba nespējas pabalstu tāpēc, ka saskaņā ar tiesību aktos noteikto viņas “darba nespējas laiks” sākās pēc tam, kad viņa bija sasniegusi pensionēšanās vecumu (jo tiesību aktos ir noteikts, ka laiks, kurā ir tiesības saņemt SSP, netiek uzskatīts par darba nespējas laiku),

         bet vīriešu dzimuma prasītājs, kas saslimis neilgi pirms 60 gadu vecuma sasniegšanas, saņem SSP no sava darba devēja 28 nedēļas un 60 gadu vecumā pieprasa īstermiņa darba nespējas pabalstu, faktiski atbildīs nosacījumiem, lai saņemtu īstermiņa darba nespējas pabalstu, jo viņa darba nespējas laiks sākās, pirms viņš bija sasniedzis pensionēšanās vecumu, lai gan tas notika pēc 60 gadu vecuma sasniegšanas?

      (1)  Padomes 1978. gada 19. decembra Direktīva 79/7/EEK par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos (OV L 6, 24. lpp.).


title: Lieta T-89/12: Prasība, kas celta 2012. gada 17. februārī — Repsol YPF /ITSB — Ajuntament de Roses ( “R” )

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/19

         Prasība, kas celta 2012. gada 17. februārī — Repsol
      YPF/ITSB — Ajuntament de Roses (“R”)
   (Lieta T-89/12)
   2012/C 126/39
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Repsol YPF, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis — J. B. Devaureix, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Ajuntament de Roses (Roses (Girona), Spānija)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               pieņemt izskatīšanai šo prasības pieteikumu kopā ar visiem dokumentiem un attiecīgajām kopijām;

               —

               pieņemt izskatīšanai piedāvātos pierādījumus;

               —

               apmierināt šo prasību, atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 5. decembra lēmumu un līdz ar to atļaut reģistrēt Kopienas preču zīmi Nr. 7 440 407“R” attiecībā uz sākotnēji pieteiktajām precēm, kas ietilpst 25. klasē, un 35. klasē ietilpstošajām precēm, attiecībā uz kurām reģistrācija ir atteikta;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “R” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25., 35. un 41. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 7 440 407)
   Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Ajuntament de Roses

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas grafiska preču zīme Nr. 2 593 913 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 6., 9., 16., 25. un 35. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus attiecībā uz noteiktām 25. un 35. klasē ietilpstošām precēm un pakalpojumiem, pret kuriem vērsti šie iebildumi, un noraidīt reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz šīm precēm

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana, jo neesot konfliktējošo apzīmējumu sajaukšanas iespējas


title: Lieta C-332/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 1. augustā ierosinājusi Grieķijas Republika par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) spriedumu lietā T-251/04 Grieķijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/30

         Apelācija, ko 2006. gada 1. augustā ierosinājusi Grieķijas Republika par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) spriedumu lietā T-251/04 Grieķijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-332/06 P)
   (2006/C 224/57)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Grieķijas Republika (pārstāvji — V. Kontolaimos, Valsts juridiskais padomdevējs, un I. Khalkias, Valsts Juridiskā dienesta loceklis)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu;

               —

               atcelt vai grozīt Pirmās instances tiesas spriedumu;

               —

               atzīt apelācijas sūdzību par pamatotu atbilstoši prasījumiem;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pirmais apelācijas pamats: Pirmās instances tiesa nav pareizi interpretējusi Regulas Nr. 729/70 5. panta 2. punkta c) apakšpunkta piekto daļu un Regulas Nr. 1258/1999 7. panta 4. punkta piektās daļas a) apakšpunktu mijiedarbībā ar 8. panta 1. punktu Regulā Nr. 1663/95, ko groza Regulas Nr. 2245/99 1. panta 3. punkts, jo:

               a)

               Komisijas paziņojums neatbilst Regulas Nr. 1663/95 8. panta prasībām un līdz ar to šī panta nozīmē to nevar uzskatīt par rakstisku paziņojumu, kā arī tā izsniegšanas brīdi nevar uzskatīt par brīdi, no kura skaita 24 mēnešu laika posmu, kurš paredzēts Regulās Nr. 729/70 un Nr. 1258/1999. Tādējādi, pamatojoties uz minētajiem noteikumiem, Komisijai uz to brīdi nepastāvēja tiesības piemērot finanšu korekciju, jo tā neievēroja procedūru, kas noteikta iepriekš minētajās regulās, kuras pieprasa uzsākt divpusējās sarunas, tajā skaitā arī attiecībā uz paredzamo korekcijas apjomu, kuras aprēķins kā atsauce ir jāietver paziņojumā saskaņā ar Regulas Nr. 1663/95 8. pantu, kurā tāpat ir noteikts 24 mēnešu termiņš. Tomēr Komisija neatzina izdevumus par laika posmu pirms 24 mēnešu laika posma;

               b)

               Pirmās instances tiesa Regulu Nr. 2245/1999 piemēroja retroaktīvā veidā, atzīstot, ka tā attiecas ne tikai uz 2000. finanšu gadu, bet arī uz iepriekšējiem finanšu gadiem.

      Otrais apelācijas pamats: Pirmās instances tiesa attiecībā uz nokavējumu novietot rīsus intervences glabāšanā nepareizi interpretēja un piemēroja samērīguma principu (force majeure), kā arī tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, jo:

               a)

               par deviņām dienām pārsniegtais termiņš attiecībā uz visa rīsu apjoma novietošanu glabāšanā, kurš radās tādēļ, ka publiskā transporta vadītāji bez iepriekšēja brīdinājuma uzsāka streiku, ir pielīdzināms klasiskajam force majeure gadījumam, par kuru atbildību nevar attiecināt uz Grieķiju, kuras attiecīgās iestādes, neskatoties uz nepaziņoto streiku, veica visu nepieciešamo, lai glabāšanā nogādātu visu rīsu apjomu;

               b)

               tas, ka Komisija bija nekavējoties un savlaicīgi, pirms attiecīgā termiņa izbeigšanās, informēta par to, ka rīsu novietošana glabāšanā aizkavējās streika dēļ un tas, ka Komisija nekavējoties nesniedza atbildi, radīja pamatotu paļaušanos, ka Komisijai nebija iebildumi pret dažu dienu nokavējumu.


title: Lieta C-490/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/21

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-490/09)
   2010/C 37/24
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozet un E. Traversa)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, saglabājot spēkā Sociālās apdrošināšanas kodeksa 24. pantu pašreizējā redakcijā, kas nepieļauj citā dalībvalstī veiktu biomedicīnisku analīžu izdevumu atlīdzināšanu, nosakot, ka šādu analīžu izdevumi ir jāatlīdzina maksājošai trešai personai, un Union des Caisses de Maladie (Slimokašu savienība) statūtu 12. pantu, kas paredz, ka citā dalībvalstī veiktu biomedicīnisku analīžu izdevumu atlīdzināšanai ir pilnībā jāpiemēro maksāšanas atbrīvojuma nosacījumi, kas ir paredzēti Luksemburgas iekšējos nolīgumos, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi EK līguma [49]. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Eiropas Komisija savā prasībā apgalvo, ka, saglabājot spēkā tiesību aktu noteikumus, kas nepieļauj citās dalībvalstīs veiktu biomedicīnisku laboratoriju analīžu un pārbaužu izdevumu atlīdzināšanu vai kas šādai atlīdzināšanai nosaka pienākumu pilnībā ievērot Luksemburgas tiesību aktos paredzētos maksāšanas atbrīvojuma nosacījumus, atbildētāja ir pārkāpusi pakalpojumu sniegšanas brīvību, kas ir noteikta EKL 49. pantā.
   Prasītāja kā piemēru norāda, ka analīžu un pārbaužu izdevumus valsts iestādes sedz tikai tad, ja tās ir veiktas atsevišķā analīžu laboratorijā, pilnībā ievērojot Luksemburgas tiesību aktu nosacījumus. Dažās dalībvalstīs šādas analīzes veic nevis laboratorijā, bet gan tās veic paši ārsti.
   Komisija uzskata, ka attiecīgie ierobežojumi nav pamatojami ar primāru vispārējo interešu iemeslu, turklāt tie neveido būtisku un samērīgu pasākumu, lai sasniegtu sabiedrības veselības aizsardzības mērķi.


title: Lieta C-118/14: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 8. jūlija rīkojums ( Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Peggy Kieck / Condor Flugdienst GmbH

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/31

         Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 8. jūlija rīkojums (Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Peggy Kieck/Condor Flugdienst GmbH

   (Lieta C-118/14) (1)

   2014/C 409/45
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 184, 16.6.2014.


title: Lieta C-140/06: Tiesas sestās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 21. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/28

         Tiesas sestās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 21. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-140/06) (1)

   (2007/C 183/49)

      Tiesvedības valoda — čehu

   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 108, 6.5.2006.


title: Lieta C-470/04: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 7. septembrī ( Gerechtshof te Arnhem (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — N pret Inspecteur van de Belastingdienst Oost/kantoor Almelo (Personu brīva pārvietošanās — EKL 18. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — EKL 43. pants — Tiešie nodokļi — Būtiskās dalības kapitāla vērtības nosacīta pieauguma aplikšana ar nodokli, pārceļot nodokļu rezidenci uz citu dalībvalsti)

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/2

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 7. septembrī (Gerechtshof te Arnhem (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — N pret Inspecteur van de Belastingdienst Oost/kantoor Almelo

   (Lieta C-470/04) (1)

   (Personu brīva pārvietošanās - EKL 18. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - EKL 43. pants - Tiešie nodokļi - Būtiskās dalības kapitāla vērtības nosacīta pieauguma aplikšana ar nodokli, pārceļot nodokļu rezidenci uz citu dalībvalsti)
   (2006/C 261/04)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Gerechtshof te Arnhem
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: N

      Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst Oost/kantoor Almelo

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gerechtshof te Arnhem — EKL 18. un 43. panta interpretācija — Personu brīva pārvietošanās — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Nodokļu nasta, kas rodas no domicila pārcelšanas uz citu dalībvalsti — Ekonomiskas darbības veikšana šajā pēdējā minētajā valstī — Ienākumu nodoklis, kas pamatots uz nosacītiem ienākumiem no būtiskas dalības, ko veido akcijas, sabiedrībā pārdošanas — Garantijas sniegšana maksājuma pagarinājumam
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Uz EKL 43. pantu var atsaukties tāds Kopienu pilsonis kā prasītājs pamata lietā, kurš kopš domicila pārcelšanas dzīvo dalībvalstī un kuram pieder visas akcijas citās dalībvalstīs dibinātās sabiedrībās;

               2)

               EKL 43. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to iestājas pret to, ka kāda dalībvalsts izveido kapitāla vērtības pieauguma nodokļa sistēmu gadījumā, ja nodokļu maksātājs pārceļ savu domicilu ārpus šīs dalībvalsts kā pamata lietā, ar ko šī nodokļa maksājuma pagarinājuma piešķiršana ir atkarīga no garantiju sniegšanas un kura neņem vērā pilnībā kapitāla vērtības samazinājumu, kas varētu rasties pēc tam, kad ieinteresētā persona ir pārcēlusi savu domicilu, un kas nav ņemts vērā uzņemošajā dalībvalstī.;

               3)

               šķērslis, kas rodas no, pārkāpjot Kopienu tiesības, prasītās garantijas sniegšanas, nevar tikt atcelts ar atpakaļejošo spēku tikai ar to, ka tiek atbrīvota šī garantija. Akta, uz kura pamata šī garantija ir atbrīvota, forma ir būtiska šim novērtējumam. Ja dalībvalsts paredz kavējuma procentu maksu, atbrīvojot, pārkāpjot Kopienu tiesības, prasīto garantiju, šādi procenti ir maksājami arī tad, ja tiek pārkāptas Kopienu tiesības. Turklāt iesniedzējtiesai ir pienākums novērtēt atbilstīgi Tiesas sniegtajām ievirzēm un, ievērojot līdzvērtības principu un efektivitātes principu, attiecīgās dalībvalsts atbildību par radīto kaitējumu, liekot sniegt šādu garantiju.

      (1)  OV C 31, 05.02.2005.


title: Lieta T-230/12: Prasība, kas celta 2012. gada 23. maijā — Axa Belgium /Komisija

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/21

         Prasība, kas celta 2012. gada 23. maijā — Axa Belgium/Komisija
   (Lieta T-230/12)
   2012/C 243/38
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Axa Belgium (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — G. Cleenewerck de Crayencour, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt 2012. gada 23. marta paziņojumu par parādu Nr. 7141101047 EUR 1 590,62 apmērā un 2012. gada 23. marta paziņojumu par parādu Nr. 7141101053 EUR 10 160,88 apmērā;

               —

               atcelt maksājumu ar ieskaitu starp Komisijai esošajiem prasījumiem un parādiem, kas tika īstenots ar 2012. gada 26. marta vēstuli, kura adresēta S.A. Axa Belgium (vēstulē ir norādes D(2012) C4 — B.2 — 000212, parakstījis B kungs no Budžeta ĢD);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti Līgumi un ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, ciktāl Komisija esot izdevusi paziņojumus par parādu par nepamatotiem prasījumiem un esot veikusi tādu prasījumu atgūšanu, izmantojot ieskaitu, kuri nav pamatoti, noteikta apjoma un ar pienākušu atmaksas termiņu. Prasītāja norāda, ka Komisija pieprasa summas, kas pārsniedz vispārīgi noteiktās summas gadījumā, ja Komisija pārņem savu ierēdņu, kuri ir cietuši nelaimes gadījumā, kura izraisītāju civiltiesisko atbildību ir apdrošinājusi prasītāja, tiesības.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts labas pārvaldības princips un tiesiskās paļāvības princips, ciktāl Komisija esot veikusi ieskaitu, neraugoties uz līgumā paredzētu vienošanos to nedarīt un neraugoties uz to, ka daudzus gadus Komisija piekrita izskatīt lietas pārrunu ceļā, neveicot ieskaitu un sagaidot Beļģijas tiesu nolēmumus.


title: Lieta T-69/11: Prasība, kas celta 2011. gada 24. janvārī — Truvo Belgium /ITSB — AOL ( “Truvo” )

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/26

         Prasība, kas celta 2011. gada 24. janvārī — Truvo Belgium/ITSB — AOL (“Truvo”)
   (Lieta T-69/11)
   2011/C 89/51
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Truvo Belgium (Antverpene, Beļģija) (pārstāvis — O.F.A.W. van Haperen, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: AOL LLC (Dulles, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 21. oktobra lēmumu lietā R 956/2009-2 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska krāsu preču zīme “Truvo” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 35., 38. un 41. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6288484

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes “TRUVEO” reģistrācija Nr. 4756169 attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt attiecībā uz visu 38. klasi

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, kā arī šis lēmums nav pareizi pamatots, jo Apelāciju padome esot kļūdījusies: i) pakalpojumu salīdzinājumā, ii) apzīmējumu salīdzinājumā, iii) konkrētās sabiedrības daļas vērtējumā un iv) sajaukšanas iespējas vērtējumā.


title: Lieta C-221/12: Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 14. novembra spriedums ( Raad van State van België (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Belgacom NV/Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (Integan), Inter-Media, West-Vlaamse Energie- en Teledistributiemaatschappij (WVEM), Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 49. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — LESD 56. pants — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principi — Pārskatāmības pienākums — Piemērošanas joma — Vienošanās, kuru noslēgusi valsts organizācija un tās pašas dalībvalsts uzņēmums — Šo organizāciju veikta to televīzijas pakalpojumu sniegšanas darbības, kā arī uz noteiktu laiku to kabeļtīklu ekskluzīvo izmantošanas tiesību nodošana šīs dalībvalsts uzņēmumam — Iespēja šīs pašas dalībvalsts saimnieciskās darbības veicējam atsaukties uz LESD 49. un 56. pantu šīs dalībvalsts tiesā — Konkursa neesamība — Pamatojums — Iepriekšējas vienošanās esamība — Darījums, kas paredzēts, lai izbeigtu strīdu par šīs vienošanās interpretāciju — Nodotās darbības vērtības samazināšanās risks)

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/9

         Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 14. novembra spriedums (Raad van State van België (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Belgacom NV/Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (Integan), Inter-Media, West-Vlaamse Energie- en Teledistributiemaatschappij (WVEM), Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE)

   (Lieta C-221/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 49. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - LESD 56. pants - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principi - Pārskatāmības pienākums - Piemērošanas joma - Vienošanās, kuru noslēgusi valsts organizācija un tās pašas dalībvalsts uzņēmums - Šo organizāciju veikta to televīzijas pakalpojumu sniegšanas darbības, kā arī uz noteiktu laiku to kabeļtīklu ekskluzīvo izmantošanas tiesību nodošana šīs dalībvalsts uzņēmumam - Iespēja šīs pašas dalībvalsts saimnieciskās darbības veicējam atsaukties uz LESD 49. un 56. pantu šīs dalībvalsts tiesā - Konkursa neesamība - Pamatojums - Iepriekšējas vienošanās esamība - Darījums, kas paredzēts, lai izbeigtu strīdu par šīs vienošanās interpretāciju - Nodotās darbības vērtības samazināšanās risks)
   2014/C 9/12
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State van België

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Belgacom NV

      Atbildētājas: Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (INTEGAN), Inter-Media, West-Vlaamse Energie- en Teledistributiemaatschappij (WVEM), Proviniciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Raad van State van België — LESD 49. un 56. panta interpretācija — Piemērošanas joma — Pārskatāmības princips — Vienošanās, kuru noslēgusi valsts iestāde un tās pašas dalībvalsts uzņēmums par atsevišķu šīs valsts iestādes tiesību nodošanu attiecīgajam uzņēmumam, bez publikācijas un bez uzaicinājuma citiem uzņēmumiem iesniegt savus piedāvājumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 49. un 56. pants ir jāinterpretē tādējādi — kādas dalībvalsts saimnieciskās darbības subjekts var šīs dalībvalsts tiesā atsaukties uz pārskatāmības pienākuma, kas izriet no šiem pantiem, pārkāpumu, kas esot ticis izdarīts, noslēdzot vienošanos, ar kuru viena vai vairākas šīs dalībvalsts valsts organizācijas ir vai nu piešķīrušas šīs pašas dalībvalsts saimnieciskās darbības subjektam pakalpojumu koncesiju, kam ir noteikta pārrobežu interese, vai piešķīrušas saimnieciskās darbības subjektam ekskluzīvas tiesības veikt saimniecisku darbību, kam ir šāda interese;

               2)

               LESD 49. un 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           —

                           vēlme ievērot atsevišķas tiesības, kuras ar iepriekšēju vienošanos valsts organizācijas ir piešķīrušas saimnieciskās darbības subjektam attiecībā uz tām piederošo kabeļtīklu izmantošanu, nevar pamatot to, ka šī vienošanās tiek paplašināta pretēji Savienības tiesībām, tieši piešķirot pakalpojumu koncesiju vai ekskluzīvas tiesības veikt darbību, kam ir noteikta pārrobežu interese, tajā skaitā, lai izbeigtu strīdu, kas radies starp konkrētajām pusēm no to gribas pilnībā neatkarīgu iemeslu dēļ attiecībā uz šīs vienošanās piemērojamību;

                           —

                           tādi ekonomiskas dabas argumenti kā vēlme izvairīties no saimnieciskās darbības vērtības samazināšanās nav primāri vispārējo interešu apsvērumi, kas attaisnotu pakalpojumu koncesijas tiešu piešķiršanu saistībā ar šo darbību vai ekskluzīvu tiesību piešķiršanu veikt šo darbību, kam ir noteikta pārrobežu interese, atkāpjoties no šajos pantos noteiktā vienlīdzīgas attieksmes principa un nediskriminācijas principa.

      (1)  OV C 243, 11.8.2012.


title: Lieta C-287/08: Tiesas (piektā palāta) 2008. gada 3. oktobra rīkojums ( Tribunale ordinario di Milano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Crocefissa Savia , Monica Maria Porcu , Ignazia Randazzo , Daniela Genovese , Mariangela Campanella / Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca , Direzione Didattica II Circolo — Limbiate , Úfficio Scolastico Regionale per la Lombardia , Direzione Didattica III Circolo — Rozzano , Direzione Didattica IV Circolo — Rho , Istituto Comprensivo — Castano Primo , Istituto Comprensivo A. Manzoni — Rescaldina (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Saistības ar Kopienu tiesībām neesamība — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/15

         Tiesas (piektā palāta) 2008. gada 3. oktobra rīkojums (Tribunale ordinario di Milano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Crocefissa Savia, Monica Maria Porcu, Ignazia Randazzo, Daniela Genovese, Mariangela Campanella/Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Direzione Didattica II Circolo — Limbiate, Úfficio Scolastico Regionale per la Lombardia, Direzione Didattica III Circolo — Rozzano, Direzione Didattica IV Circolo — Rho, Istituto Comprensivo — Castano Primo, Istituto Comprensivo A. Manzoni — Rescaldina

   (Lieta C-287/08) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Saistības ar Kopienu tiesībām neesamība - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   (2009/C 69/26)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale ordinario di Milano
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Crocefissa Savia, Monica Maria Porcu, Ignazia Randazzo, Daniela Genovese, Mariangela Campanella

      Atbildētāji: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Direzione Didattica II Circolo — Limbiate, Úfficio Scolastico Regionale per la Lombardia, Direzione Didattica III Circolo — Rozzano, Direzione Didattica IV Circolo — Rho, Istituto Comprensivo — Castano Primo, Istituto Comprensivo A. Manzoni — Rescaldina

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale ordinario di Milano — LES 6. panta 2. punkta un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta interpretācija — Tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu — Valsts tiesiskais regulējums ar atpakaļejošu spēku, ar kuru darba līgumā tiek grozīti samaksas noteikumi
   Rezolutīvā daļa:
   Eiropas Kopienu Tiesai acīmredzami nav kompetences atbildēt uz Tribunale ordinario di Milano ar 2008. gada 16. jūnija lēmumu uzdotajiem jautājumiem.

      (1)  OV C 236, 13.9.2008.


title: Lieta T-703/14 R: Pagaidu noregulējuma tiesneša 2014. gada 27. oktobra rīkojums – Diktyo Amyntikon Viomichanion Net /Komisija Pagaidu noregulējums — Subsīdijas — Septītā pamatprogramma pētniecības, tehnikas attīstības un demonstrēšanas darbībām (2007. – 2013. gads) — Līgumpartnerim adresēts paziņojums par parādu — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Lieta, kurā nav vajadzīga pagaidu pasākumu noteikšana

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/35

         Pagaidu noregulējuma tiesneša 2014. gada 27. oktobra rīkojums – Diktyo Amyntikon Viomichanion Net/Komisija
   (Lieta T-703/14 R)
   (Pagaidu noregulējums - Subsīdijas - Septītā pamatprogramma pētniecības, tehnikas attīstības un demonstrēšanas darbībām (2007. – 2013. gads) - Līgumpartnerim adresēts paziņojums par parādu - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Lieta, kurā nav vajadzīga pagaidu pasākumu noteikšana)
   (2015/C 026/45)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Diktyo Amyntikon Viomichanion Net AEVE (Kaisariani, Grieķija) (pārstāvis – K. Damis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   Pieteikums par paziņojuma par parādu, kas adresēts prasītājam subsīdiju līguma ietvaros, un jebkura cita ar to saistīta akta izpildes apturēšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-411/16 P: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 7. jūnija rīkojums – Holistic Innovation Institute, SLU/Eiropas Komisija Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Eiropas Savienības finansētie projekti pētniecības jomā — Septītā pamatprogramma pētniecībai un tehnoloģiju attīstībai (2007. līdz 2013. gads) — Projekts “eDIGIREGION” — Eiropas Komisijas lēmums noraidīt prasītājas dalību — Prasība atcelt tiesību aktu un prasība sakarā ar atbildību

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/13

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 7. jūnija rīkojums – Holistic Innovation Institute, SLU/Eiropas Komisija
   (Lieta C-411/16 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Eiropas Savienības finansētie projekti pētniecības jomā - Septītā pamatprogramma pētniecībai un tehnoloģiju attīstībai (2007. līdz 2013. gads) - Projekts “eDIGIREGION” - Eiropas Komisijas lēmums noraidīt prasītājas dalību - Prasība atcelt tiesību aktu un prasība sakarā ar atbildību)
   (2017/C 249/19)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Holistic Innovation Institute, SLU (pārstāvis – J.J. Marín López, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal, pārstāvis, un J. Rivas Andrés, advokāts)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Holistic Innovation Institute, SLU atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 364, 3.10.2016.


title: Lieta C-103/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 12. novembra spriedums (Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bronius Jakutis, Kretingalės kooperatinė ŽŪB/Nacionalinė mokėjimo agentūra prie Žemės ūkio ministerijos, Lietuvos valstybė. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Lauksaimniecība — Regula (EK) Nr. 73/2009 — 7. panta 1. punkts, 10. panta 1. punkts, 121. pants un 132. panta 2. punkts — Šīs regulas īstenošanas akti — 2003. gada Pievienošanās akta spēkā esamība saskaņā ar LESD, kā arī nediskriminācijas, tiesiskās noteiktības, tiesiskās paļāvības aizsardzības un labas pārvaldības principi — Lauksaimniekiem piešķirto tiešo maksājumu modulācija — Apmēra samazināšana — Tiešā atbalsta līmenis, kas bija piemērojams dalībvalstīm Eiropas Kopienā sastāvā, kāds tas bija 2004. gada 30. aprīlī, un dalībvalstīm, kuras tai pievienojās 2004. gada 1. maijā — Nepublicēšana un pamatojuma neesamība

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 12. novembra spriedums (Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bronius Jakutis, Kretingalės kooperatinė ŽŪB/Nacionalinė mokėjimo agentūra prie Žemės ūkio ministerijos, Lietuvos valstybė.
   (Lieta C-103/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Lauksaimniecība - Regula (EK) Nr. 73/2009 - 7. panta 1. punkts, 10. panta 1. punkts, 121. pants un 132. panta 2. punkts - Šīs regulas īstenošanas akti - 2003. gada Pievienošanās akta spēkā esamība saskaņā ar LESD, kā arī nediskriminācijas, tiesiskās noteiktības, tiesiskās paļāvības aizsardzības un labas pārvaldības principi - Lauksaimniekiem piešķirto tiešo maksājumu modulācija - Apmēra samazināšana - Tiešā atbalsta līmenis, kas bija piemērojams dalībvalstīm Eiropas Kopienā sastāvā, kāds tas bija 2004. gada 30. aprīlī, un dalībvalstīm, kuras tai pievienojās 2004. gada 1. maijā - Nepublicēšana un pamatojuma neesamība)
   (2016/C 016/05)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Bronius Jakutis, Kretingalės kooperatinė ŽŪB

      Atbildētāja: Nacionalinė mokėjimo agentūra prie Žemės ūkio ministerijos, Lietuvos valstybė

      Piedaloties: Lietuvos Respublikos Vyriausybė, Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2009. gada 19. janvāra Regulas (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003, 7. panta 1. punkts, 10. panta 1. punkts un 121. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “tiešā atbalsta līmenis, kāds piemērojams dalībvalstīm, izņemot jaunās dalībvalstis” ir jāsaprot tādējādi, ka minētais līmenis 2012. gadā bija pielīdzināms 90 % no kopējā tiešo maksājumu līmeņa, un ka jēdziens “tiešo maksājumu līmenis jaunajās dalībvalstīs” ir jāsaprot tādējādi, ka šis pēdējais līmenis 2012. gadā bija tāds pats kā līmenis dalībvalstīs Eiropas Kopienā sastāvā, kāds tas bija 2004. gada 30. aprīlī;

               2)

               Komisijas 2012. gada 2. jūlija Īstenošanas lēmums C(2012) 4391 final, ar kuru atļauj piešķirt valsts papildu tiešos maksājumus Lietuvā par 2012. gadu, nav spēkā esošs, savukārt prejudiciālo jautājumu izvērtēšana nav atklājusi nevienu apstākli, kas ietekmētu Regulas Nr. 73/2009 10. panta 1. punkta nobeiguma un 132. panta 2. punkta pēdējās daļas nobeiguma spēkā esamību;

               3)

               minēto jautājumu izvērtēšana nav atklājusi nevienu apstākli, kas varētu ietekmēt Regulas Nr. 73/2009 132. panta 2. punkta pēdējās daļas redakcijā, kas izriet no 2010. gada 18. februārī Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicētā labojuma, spēkā esamību;

               4)

               Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1259/1999, ar ko paredz kopīgus noteikumus tieša atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku, 1.c panta 2. punkta pēdējā daļā lietuviešu valodas redakcijā lietotajam jēdzienam “dydis”, kas regulā tika iekļauts ar Aktu par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, ir tāda pati nozīme kā Regulas Nr. 73/2009 132. panta 2. punkta pēdējā daļā lietuviešu valodas redakcijā lietotajam vārdam “lygis”.

      (1)  OV C 142, 12.5.2014.


title: Lieta F-55/15: Civildienesta tiesas 2015. gada 11. novembra rīkojums – HA/Komisija

text:
               21.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 429/30

         Civildienesta tiesas 2015. gada 11. novembra rīkojums – HA/Komisija
   (Lieta F-55/15) (1)

   (2015/C 429/41)
   Tiesvedības valoda – franču
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 213, 29.6.2015., 45. lpp.


title: Lieta F-105/06: Civildienesta tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2011. gada 27. septembra rīkojums — Lübking u.c./Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2005. gada paaugstināšana amatā — Jaunā karjeras struktūra — Karjeras paildzināšana, ieviešot jaunas pakāpes, kam nebija līdzīgu agrākajos Civildienesta noteikumos — Civildienesta noteikumu 45. panta, XIII pielikuma, kā arī kopš 2005. gada piemērojamo VĪN piemērošana — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Lēmumu paaugstināt amatā pirms 2004. gada 1. maija atpakaļejošs spēks — Pārejas pasākumi — Acīmredzami noraidāma prasība)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/38

         Civildienesta tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2011. gada 27. septembra rīkojums — Lübking u.c./Komisija
   (Lieta F-105/06) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2005. gada paaugstināšana amatā - Jaunā karjeras struktūra - Karjeras paildzināšana, ieviešot jaunas pakāpes, kam nebija līdzīgu agrākajos Civildienesta noteikumos - Civildienesta noteikumu 45. panta, XIII pielikuma, kā arī kopš 2005. gada piemērojamo VĪN piemērošana - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Lēmumu paaugstināt amatā pirms 2004. gada 1. maija atpakaļejošs spēks - Pārejas pasākumi - Acīmredzami noraidāma prasība)
   2011/C 340/78
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Johannes Lübking u.c. (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — B. Cortese un C. Cortese, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un G. Berscheid)

      Lietas dalībniece, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: sākotnēji M. Simm un B. Driessen, vēlāk M. Bauer, J. Monteiro un K. Zieleśkiewicz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, kas publicēts 2005. gada 23. novembra Administratīvajā paziņojumā Nr. 85-2005, tiktāl, ciktāl tajā ir paredzēts 2005. gada paaugstināšanas amatā ietvaros prasītājus paaugstināt nevis A*10, bet gan A*9 pakāpē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāji un Eiropas Komisija sedz, respektīvi, savus tiesāšanās izdevumus paši;

               3)

               Eiropas Savienības Padome — persona, kas iestājusies lietā, — sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 281, 18.11.2006., 45. lpp.


title: Lieta C-312/15 P: Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 10. marta rīkojums – SolarWorld AG/Solsonica SpA, Eiropas Komisija Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība — Regula (ES) Nr. 513/2013 — Dempings — Ķīnas izcelsmes vai no Ķīnas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (elementu un plāksnīšu) imports — Pagaidu antidempinga maksājums — Galīgais antidempinga maksājums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Intereses celt prasību zudums

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/3

         Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 10. marta rīkojums – SolarWorld AG/Solsonica SpA, Eiropas Komisija
   (Lieta C-312/15 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība - Regula (ES) Nr. 513/2013 - Dempings - Ķīnas izcelsmes vai no Ķīnas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (elementu un plāksnīšu) imports - Pagaidu antidempinga maksājums - Galīgais antidempinga maksājums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Intereses celt prasību zudums)
   (2016/C 200/03)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: SolarWorld AG (pārstāvji – L. Ruessmann, advokāts, J. Beck, Solicitor)

      Pārējās lietas dalībnieces: Solsonica SpA, Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche un A. Stobiecka-Kuik)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               SolarWorld AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 302, 14.9.2015.


title: Lieta T-44/13 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 25. aprīļa rīkojums — AbbVie /EZA (Pagaidu noregulējums — Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — EZA rīcībā esošie dokumenti, kas ietver informāciju, ko iesniedzis uzņēmums kopā ar pieteikumu tirdzniecības atļaujas saņemšanai attiecībā uz zālēm — Lēmums piešķirt trešajām personām piekļuvi dokumentiem — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamība — Fumus boni juris — Interešu izsvēršana)

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/24

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 25. aprīļa rīkojums — AbbVie/EZA
   (Lieta T-44/13 R)
   (Pagaidu noregulējums - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - EZA rīcībā esošie dokumenti, kas ietver informāciju, ko iesniedzis uzņēmums kopā ar pieteikumu tirdzniecības atļaujas saņemšanai attiecībā uz zālēm - Lēmums piešķirt trešajām personām piekļuvi dokumentiem - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamība - Fumus boni juris - Interešu izsvēršana)
   2013/C 189/51
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: AbbVie, Inc. (Wilmington, Delaware, Savienotās Valstis) un AbbVie Ltd (Maidenhead, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — P. Bogaert, G. Berrisch, advokāti, B. Kelly, G. Castle, solicitors, D. Anderson, QC, un D. Scannell, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu Aģentūra (EZA) (pārstāvji — T. Jablonski, N. Rampal Olmedo un A. Spina)

      Priekšmets

   Prasība, ar kuru būtība tiek lūgts apturēt EZA 2013. gada 14. janvāra Lēmuma EZA/748792/2012 par piekļuves piešķiršanu trešajām personām saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.) attiecībā uz noteiktiem dokumentiem, kuros ietverta informācija, kas iesniegta saistībā ar pieteikumu tirdzniecības atļaujas saņemšanai attiecībā uz zālēm Humira, ar kurām paredzēts ārstēt Krona slimību, izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apturēt Eiropas Zāļu Aģentūras (EZA) 2013. gada 14. janvāra Lēmuma EZA/748792/2012 par piekļuves piešķiršanu trešajām personām saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem attiecībā uz klīniskās izpētes ziņojumiem M02-404, M04-691 un M05-769, kas iesniegti saistībā ar pieteikumu tirdzniecības atļaujas saņemšanai attiecībā uz zālēm Humira, ar kurām paredzēts ārstēt Krona slimību, izpildi;

               2)

               uzdot EZA neizsniegt šīs rezolutīvās daļas 1. punktā minētos dokumentus;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta F-28/08: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 15. jūlija rīkojums — Pouzol /Eiropas Kopienu Revīzijas palāta (Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Tiesību uz pensiju, kas iegūtas pirms darba uzsākšanas Kopienu civildienestā, pārnešana — Apstiprinoši lēmumi — Nepieņemamība)

text:
               11.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/20

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 15. jūlija rīkojums — Pouzol/Eiropas Kopienu Revīzijas palāta
   (Lieta F-28/08) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Tiesību uz pensiju, kas iegūtas pirms darba uzsākšanas Kopienu civildienestā, pārnešana - Apstiprinoši lēmumi - Nepieņemamība)
   (2008/C 260/37)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michel Pouzol, Combaillaux (Francija) (pārstāvji — D. Grisay, I. Andoulsi un D. Piccininno, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Revīzijas palāta (pārstāvji — T. Kennedy, J.-M. Stenier un G. Corstens)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Revīzijas palātas 2007. gada 29. novembra lēmumu, kā arī prasītājam 2007. gada 10. maijā izteiktos piedāvājumus par Francijā iegūto tiesību uz pensiju pārnešanu — Lūgums atlīdzināt zaudējumus
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

                  M. Pouzol atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 116, 9.5.2000., 35 lpp.


title: Tiesas spriedums ( 2013. gada 20. marts ) lietā E-3/12 – Norvēģijas valsts, ko pārstāv Nodarbinātības ministrija, pret Stig Arne Jonsson (Regula (EEK) Nr. 1408/71 – Migrējošo darba ņēmēju sociālais nodrošinājums – Bezdarbnieka pabalsti – Pastāvīga dzīvesvieta citas EEZ valsts teritorijā – Nosacījums par faktisko uzturēšanos pēdējās nodarbinātības valstī, lai saņemtu bezdarbnieka pabalstu)

text:
               26.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/9

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2013. gada 20. marts)
   lietā E-3/12
   Norvēģijas valsts, ko pārstāv Nodarbinātības ministrija, pret Stig Arne Jonsson

   (Regula (EEK) Nr. 1408/71 – Migrējošo darba ņēmēju sociālais nodrošinājums – Bezdarbnieka pabalsti – Pastāvīga dzīvesvieta citas EEZ valsts teritorijā – Nosacījums par faktisko uzturēšanos pēdējās nodarbinātības valstī, lai saņemtu bezdarbnieka pabalstu)
   2013/C 277/07
   Lietā E-3/12 Norvēģijas valsts, ko pārstāv Nodarbinātības ministrija, pret Stig Arne Jonsson – pēc Borgarting lagmannsrett (Borgarting apelācijas tiesas) LŪGUMA Tiesai saskaņā ar 34. pantu Nolīgumā starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi attiecībā uz noteikumiem par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Eiropas Ekonomikas zonā – Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētāja vietas izpildītājs Per Christiansen, tiesneši Páll Hreinsson (tiesnesis-referents) un Martin Ospelt (ad hoc), 2013. gada 20. martā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.

               1.

               Valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru ir nepieciešams faktiski uzturēties attiecīgajā EEZ valstī, lai saņemtu bezdarbnieka pabalstu, ir pretrunā Regulas (EEK) Nr. 1408/71 71. panta 1. punkta b) apakšpunkta i) punktam. Šādu tiesību normu nedrīkst attiecināt uz minētās regulas 71. panta 1. punkta b) apakšpunkta i) punktā minētajām personām.

                           a)

                           Atbildot uz šo jautājumu, nav būtiski, vai bezdarbnieks dzīvo valstī, kas atrodas tuvu pēdējās nodarbinātības valstij.

                           b)

                           Turklāt tādos apstākļos, kādi ir saistībā ar atbildētāju pamatlietā, minētās regulas 71. panta 1. punkta b) apakšpunkta i) punkta piemērošanas nolūkā nav būtiski, vai bezdarbnieks savā dzīvesvietas valstī reģistrējas kā darba meklētājs un piesakās bezdarbnieka pabalstam.


title: Lieta C-427/07: Prasība, kas celta 2007. gada 14. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/36

         Prasība, kas celta 2007. gada 14. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (Lieta C-427/07)
   (2007/C 269/62)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Recchia un D. Lawunmi)

      Atbildētāja: Īrija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot visus nepieciešamos pasākumus saskaņā ar Padomes Direktīvas 85/337/EEK (1) par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kas grozīta ar Padomes Direktīvu 97/11/EK, 2. panta 1. punktu un 4.panta 2., 3. un 4. punktu, lai nodrošinātu, ka, pirms tiek dota piekrišana, tie projekti ceļu būves kategorijā, kas uzskaitīti Direktīvas 85/337/EEK II pielikuma 10.e) punktā, kuriem var būt būtiska ekoloģiskā ietekme, tiek izvērtēti saistībā ar attīstības saskaņošanas prasībām un to ietekmi atbilstoši Direktīvas 5.-10. pantam, nav izpildīti pienākumi, kas izriet no Padomes Direktīvas 85/337EEK;

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvas 2003/35/EK (2), ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK, 3. panta 1., 3., 4., 5., 6. un 7. punktu, kā arī 4.panta 1., 2., 3., 4., 5. un 6. punktu, vai jebkurā gadījumā nedarot tos zināmus Komisijai, Īrija nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek direktīvas 6. pants;

               —

               piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 85/337/EEK transponēšana
   Komisija uzskata, ka Īrija nav pilnībā transponējusi Direktīvu 85/337/EEK, jo tā nav pieņēmusi tiesību aktus attiecībā uz privāto ceļu projektiem, lai sasniegtu 2. panta 1. punktā un 4. pantā noteiktos rezultātus. Komisija uzskata, ka Direktīva 85/337/EEK attiecas uz privāto ceļu projektiem, ko piedāvājuši privāti attīstītāji. Turklāt, nav pamats uzskatīt, ka šādiem projektiem nebūs nozīmīga ekoloģiska ietekme. Ceļu projektu, ko piedāvājuši privāti attīstītāji, neiekļaušana ir uzskatāma par Īrijas pienākumu neizpildi saskaņā ar iepriekš minētajiem Direktīvas pantiem.
   Direktīvas 85/337/EEK transponēšana
   Komisija apgalvo, ka Īrija nav pieņēmusi visas nepieciešamās normas, kā arī nav darījusi tās zināmas Komisijai atbilstoši Direktīvas 2003/35/EK 6.pantam, lai panāktu atbilstību Direktīvas 3. un 4. panta prasībām. Direktīvas 3.panta 1., 3., 4., 5. un 6. punkts specifiski groza vairākus Direktīvas 85/338/EEK pantus. Īrija neapstrīd, ka transponēšanai nepieciešami grozījumi gan Īrijas plānošanas tiesību aktos, gan citos tiesību aktos, kas nosaka saskaņošanas sistēmas. Īrija nav darījusi zināmus nekādus grozījumus tās plānošanas tiesību aktos papildu argumentētā atzinuma noteiktajā laikā un tā vēl nav darījusi zināmus tiesību aktus, kas nosaka visas citas saskaņošanas sistēmas. Direktīvas 3. panta 7. punkts un 4. panta 4. punkts pieprasa ne tikai sistēmas lēmumu pieņemšanas pārskatīšanai, bet sistēmas, kas nosaka specifiskas garantijas. Ciktāl Īrija apgalvo, ka tās tiesas kontroles pastāvošā sistēma atbilst 3. panta 7. punkta un 4. panta 4. punkta prasībām, tā nesniedz pietiekamu informāciju, lai izpildītu Direktīvas 6. panta 1. punkta otrā teikuma prasības.

      (1)  OV L 175, 40. lpp.

      (2)  OV L 156, 17. lpp.


title: Lieta T-429/05: Vispārējās tiesas 2010. gada 3. marta spriedums — Artegodan /Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība — Cilvēkiem paredzētas zāles — Lēmums, kurā noteikts atsaukt tirdzniecības atļaujas — Lēmuma atcelšana ar Vispārējās tiesas spriedumu — Pietiekami būtisks tādas tiesību normas pārkāpums, kas privātpersonām piešķir tiesības)

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/36

         Vispārējās tiesas 2010. gada 3. marta spriedums — Artegodan/Komisija
   (Lieta T-429/05) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Cilvēkiem paredzētas zāles - Lēmums, kurā noteikts atsaukt tirdzniecības atļaujas - Lēmuma atcelšana ar Vispārējās tiesas spriedumu - Pietiekami būtisks tādas tiesību normas pārkāpums, kas privātpersonām piešķir tiesības)
   2010/C 100/55
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Artegodan GmbH (Līhova, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji U. Doepner, pēc tam A. Lensing-Kramer un, visbeidzot, U. Reese un A. Sandrock, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un M. Heller)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un U. Forsthoff)

      Priekšmets

   Prasība par zaudējumu atlīdzību saskaņā ar EKL 235. pantu un EKL 288. panta otro daļu, ko prasītāja esot cietusi tāpēc, ka Komisija ir pieņēmusi 2000. gada 9. marta Lēmumu C(2000) 453 par amfepramonu saturošu cilvēkiem paredzētu zāļu tirdzniecības atļauju atsaukšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Artegodan GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Vācijas Federatīvā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 48, 25.02.2006.


title: Lieta F-26/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 18. novembra rīkojums — AC /Padome

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/40

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 18. novembra rīkojums — AC/Padome
   (Lieta F-26/11) (1)

   2012/C 138/103
   Tiesvedības valoda — franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 179, 18.06.2011., 21. lpp.


title: Lieta C-270/07: Prasība, kas celta 2007. gada 6. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/20

         Prasība, kas celta 2007. gada 6. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-270/07)
   (2007/C 199/31)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Erlbacher un A. Szmytkowska)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi un/vai turpina nepildīt pienākumus, ko tai uzliek Direktīvas 85/73 (1) 1. pants un 5. panta 3. un 4. punkts un kopš 2007. gada 1. janvāra — pienākumus, ko tai uzliek Regulas Nr. 882/2004 (2) 27. panta 2., 4. un 10. punkts, jo Likuma par tiesiskā regulējuma piemērošanu jautājumā par Šlēsvigas-Holšteinas federālās zemes svaigas gaļas un mājputnu gaļas higiēnu 4. pants neatbilst šiem Kopienu noteikumiem;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Saskaņā ar Direktīvas 85/73/EEK 1. panta 1. punktu dalībvalstīm ir jānodrošina nodevu iekasēšana par izmaksām, kas rodas sakarā ar gaļas veterinārsanitārām pārbaudēm un kontroli dažādu direktīvu nozīmē. Šo Kopienu nodevu, kuras aizstāj jebkādu citu veterinārsanitāro nodokli vai nodevu, ko iekasē dalībvalsts reģionālās vai pilsētu iestādes, par pārbaužu un kontroļu veikšanu aprēķināšanas un iekasēšanas noteikumi ir precizēti Direktīvas pielikumos. Minētās direktīvas 5. panta 1. punkts paredz, ka Kopienu nodevas nosaka tādā veidā, lai segtu izmaksas, kādas ir radušās kompetentai iestādei, veicot pārbaudes un kontroles. Saskaņā ar šī noteikuma 3. punktu dalībvalstis var iekasēt summu, kas ir lielāka par Kopienu nodevām, ar nosacījumu, ka katras dalībvalsts kopējā iekasētā nodeva nevar būt lielāka par faktiskajām pārbaudes izmaksām. Tiesa spriedumā apvienotajās lietās C-284/00 un C-288/00 Stratmann u.c. ir nospriedusi, ka no Direktīvas 85/73 un Direktīvas 64/433 redakcijas un mērķa izriet, ka bakteoroloģisko pārbaužu izmaksas sedz Kopienu nodeva. Direktīvas 85/73 aizstāšana ar Direktīvu Nr. 882/2004, kas stājās spēkā 2007. gada 1. janvārī, nav mainījusi juridisko situāciju šajā lietā.
   Komisija uzskata, ka ar Šlēsvigas-Holšteinas federālās zemes piemērošanas likuma noteikumiem, kas paredz noteikt nodevu par bakteoroloģiskām pārbaudēm papildus fiksētām nodevām par gaļas pārbaudi, ir pārkāpti šie Kopienu noteikumi un nav ņemta vērā interpretācija, ko Tiesa ir sniegusi par šiem noteikumiem spriedumā lietā Stratmann.
   Pirmkārt, ir jāatzīst, ka bakteoroloģiskās pārbaudes ietilpst higiēnas pārbaužu un kontroļu jomā Regulas Nr. 854/2004 nozīmē un to izmaksas ir jāsedz no Kopienu nodevas. Lai gan dalībvalstis tiešām var noteikt lielāku nodevu par Direktīvā 85/73/EEK paredzēto tiktāl, ciktāl kopējā nodeva nepārsniedz faktiskās kontroles izmaksas, jebkādam dalībvalsts noteiktajam nodevas palielinājumam ir jāattiecas uz pašu fiksēto maksājumu. Īpašai nodevai kas pārsniedz Kopienu nodevu ir jāsedz visas faktiski radušās izmaksas. Valsts tiesību normā, kurā paredzēts papildus fiksētām nodevām iekasēt bakteoroloģisko pārbaužu izmaksas, nevar atsaukties uz lielākām izmaksām. Faktiski tas būtu tieši Kopienu nodevas fiksētā maksājuma summas palielinājums, kurā ir iekļautas visas faktiskās izmaksas.
   Tāpat tāds noteikums, kāds ir paredzēts Šlēsvigas-Holšteinas federālās zemes piemērošanas likumā ir pretrunā atbilstīgo Kopienu tiesību noteikumu lietderīgai iedarbībai. Faktiski šo saskaņoto noteikumu mērķis jautājumā par svaigas gaļas veterinārsanitāro pārbaužu un kontroles finansējumu ir novērst konkurences traucējumus, ko rada atšķirības, kādas šajā jautājumā pastāv starp dalībvalstīm. Tāpat Tiesa ir nospriedusi, ka šo mērķi var arī nesasniegt, ja uz noteiktiem Kopienu tiesībās paredzētiem veterinārsanitāro pārbaužu un kontroles pasākumiem var neattiekties šādi saskaņotā Kopienu finansējuma sistēma un ja uz tiem attiecas īpašas valsts nodevas.

      (1)  OV L 32, 14. lpp.

      (2)  OV L 165, 1. lpp.


title: Lieta T-330/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. decembra spriedums – Keil/EUIPO – NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktion (“BasenCitrate”) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “BasenCitrate” — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/30

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. decembra spriedums – Keil/EUIPO – NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktion (“BasenCitrate”)
   (Lieta T-330/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “BasenCitrate” - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2017/C 038/40)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Rudolf Keil (Grevenbroich, Vācija) (pārstāvis – J. Sachs, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji – S. Hanne, D. Walicka un A. Schifko)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktions GmbH (Röttenbach, Vācija) (pārstāvis – N. Reber, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 15. aprīļa lēmumu lietā R 1541/2014-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktions GmbH un R. Keil

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Rudolf Keil atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 279, 24.8.2015.


title: Lieta C-142/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2010. gada 11. februāra spriedumu lietā T-3/10 Pérez Guerra/BNP Paribas un Spānija 2010. gada 17. marts iesniedza Francisco Pérez Guerra

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2010. gada 11. februāra spriedumu lietā T-3/10 Pérez Guerra/BNP Paribas un Spānija 2010. gada 17. marts iesniedza Francisco Pérez Guerra

   (Lieta C-142/10 P)
   ()
   2010/C 328/16
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Francisco Pérez Guerra (pārstāvis — G. Soriano Bel, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: BNP Paribas un Spānijas Karaliste
   Ar 2010. gada 24. septembra rīkojumu Tiesa (astotā palāta) apelācijas sūdzību noraidīja.


title: Lieta C-286/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 24. marta spriedumu lietā T-382/06 Tomkins pl /Eiropas Komisija 2011. gada 7. jūnijā iesniedza Eiropas Komisija

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/9

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 24. marta spriedumu lietā T-382/06 Tomkins pl/Eiropas Komisija 2011. gada 7. jūnijā iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-286/11 P)
   2011/C 238/14
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, V. Bottka un R. Sauer)

      Otra lietas dalībniece: Tomkins plc

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt ar apelācijas sūdzību pārsūdzēto spriedumu;

               —

               pilnībā noraidīt Vispārējā tiesā celto prasību;

               —

               piespriest prasītājai pirmajā instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā un pirmajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija izvirza piecus apelācijas sūdzības pamatus.
   Saistībā ar pirmo apelācijas sūdzības pamatu tiek apgalvots, ka, atceļot daļu no Lēmumā konstatētā pārkāpuma perioda, pamatojoties uz elementiem, kurus Tomkins nekad nebija norādījusi, Vispārējā tiesa ir skaidri pārkāpusi prasījuma robežas. Savienības tiesu judikatūrā nav atzīts izņēmums no judikatūrā spriedumā lietā C-310/97 P AssiDomän definētā noteikuma, pamatojoties uz faktu, ka divas prasītājas ietilpa vienā uzņēmumu grupā. Nesen Tiesa spriedumā apvienotajās lietās C-201/09 P un C-216/09 P ArcelorMittal Luxembourg ir skaidri atzinusi, ka prasība, ko cēlusi viena uzņēmumu grupas sabiedrība, neietekmē citu tās pašas grupas sabiedrību tiesisko situāciju.
   Saistībā ar savu otro apelācijas sūdzības pamatu Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir arī pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, konstatējot, ka meitas sabiedrības Pegler (lietas T-386/06) un mātes sabiedrības Tomkins (lieta T-382/06) prasībās izvirzītajiem prasījumiem bija “viens un tas pats” priekšmets. Lai gan periods, ko apstrīd Tomkins, bija daudz īsāks nekā tas, ko atsevišķā lietā apstrīd Pegler, attiecībā uz abām sabiedrībām tika noteikts viens un tas pats [pārkāpuma] perioda ilguma samazinājums. Tomēr Pegler ir ne vien apstrīdējusi daudz ilgāku periodu, bet arī pamatojusi savu prasību ar pamatiem, kas ir atšķirīgi un pat pretrunā pamatiem, ko izvirzījusi Tomkins. Apstrīdot sākotnējā [pārkāpuma] perioda ilgumu, Pegler mērķis bija attaisnot sevi un apsūdzēt Tomkins, turpretim Tomkins drīzāk bija šaurāks mērķis, proti, apstrīdēt pierādījumus attiecībā uz pirmajām 38 dienām (kas pat nebūtu ietekmējis naudas soda aprēķinā vēra ņemamo [pārkāpuma] ilgumu).
   Turklāt Vispārējās tiesas vērtējums ir balstīts uz faktu ziņā nepareizu pieņēmumu, ka Tomkins esot apgalvojusi, ka, “ja lēmums būtu jāatceļ attiecībā uz Pegler, tas esot jāatceļ arī daļā attiecībā uz prasītāju” (pārsūdzētā sprieduma 42. punkts). Tomkins šādu pamatu nav izvirzījusi ne prasības pieteikumā, ne savā replikas rakstā (kas jebkurā gadījumā būtu bijis novēloti). Šādi ir sagrozīts prasītājas prasības pamats, kas pats par sevi ir pietiekami, lai atceltu pārsūdzēto spriedumu.
   Trešais apelācijas sūdzības pamats attiecas uz to, ka nav ņemts vērā fakts, ka Tomkins ietilpa uzņēmuma, kas bija atzinis pārkāpuma izdarīšanu, sastāvā. Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā samazināja “Tomkins uzņēmumu” sastāvā ietilpstošās sabiedrības (mātes sabiedrības Tomkins) atbildību tā iemesla dēļ, ka citai šīs uzņēmumu grupas sabiedrībai — meitas sabiedrībai Pegler, bija samazināts [pārkāpuma] ilgums. Tomēr Pegler atbildības par pārkāpumu samazināšana bija pamatota uz Pegler kā “snaudošās sabiedrības” statusu un nebija pamatota ar faktu, ka attiecīgā grupa nav piedalījusies pārkāpumā. Pēc Komisijas ieskatiem fakts, ka šī konkrētā grupas sastāvā ietilpstošā meitas sabiedrība (Pegler) noteiktā laika posmā nav varējusi būt īstais adresāts grupā, attiecas vienīgi uz šo meitas sabiedrību un neatbrīvo no atbildības visu “uzņēmumu”. Tas it īpaši tā ir situācijā, kad Vispārējā tiesa (ne arī pati Tomkins) nav apstrīdējusi to, ka Tomkins vadītais uzņēmums piedalījās pārkāpumā lielā attiecīgā perioda daļā.
   Savu ceturto apelācijas sūdzības pamatu Komisija pamato ar pamatojuma neesamību un pretrunām pārsūdzētajā spriedumā. Ceturtais apelācijas sūdzības pamats ir pakārtots pirmajam tādējādi, ka, ja Vispārējā tiesa nav pārsniegusi prasījuma robežas, spriedums tomēr ir jāatceļ, jo tajā nav sniegts pietiekams un skaidrs pamatojums attiecībā uz daļēju atcelšanu (pamatojuma neesamība). Ir vismaz divi būtiski piemēri tam, ka ar apelācijas sūdzību pārsūdzētais spriedums nav skaidrs:

               —

               pirmkārt, aprakstot izņēmumu, kurš pēc Vispārējās tiesas ieskatiem būtu jāpiemēro attiecībā uz judikatūru AssiDomän lietā, nosacījums šī izņēmuma piemērošanai ir neskaidrs un pretrunīgs;

               —

               otra pretruna vai neskaidrs aspekts Vispārējās tiesas argumentācijā ir fakts, ka ar apelācijas sūdzību pārsūdzētā sprieduma 57. punktā attiecībā uz reizināšanas koeficientu Komisijai ir lūgts “atbilstoši LESD 266. pantam noteikt sekas, kas izriet no šīs kļūdas un solidārās atbildības par naudas soda samaksu noteikšanas prasītājai”. Tomēr 59. punktā Vispārējā tiesa īsteno savu neierobežoto kompetenci attiecībā uz naudas soda noteikšanu un nosaka Tomkins piemērojamā naudas soda apmēru. Pārsūdzētā sprieduma rezolutīvajā daļā ir atkārtoti norādīts galīgais naudas soda apmērs bez jebkādas norādes par turpmāku nepieciešamību to grozīt. Komisija uzsver, ka neatkarīgi no 57. punkta precīzās nozīmes reizināšanas koeficienta atcelšanai lietā C-386/06 Pegler/Komisija neesot jāietekmē reizināšanas koeficients attiecībā uz Tomkins.

         Visbeidzot, saistībā ar piekto apelācijas sūdzības pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi “sacīkstes principu” un tiesības uz lietas izskatīšanu taisnīgā tiesā, jo tā nav devusi Komisijai iespēju paust viedokli par savu nodomu samazināt Tomkins uzlikto naudas sodu, balstoties uz pamatiem, kurus atsevišķā lietā izvirzījusi Pegler.


title: Lieta C-65/12: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 6. februāra spriedums ( Hoge Raad der Nederlande (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Leidseplein Beheer BV, H.J.M. de Vries/Red Bull GmbH, Red Bull Nederland BV (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Preču zīmes — Direktīva 89/104/EEK — Tiesības, ko piešķir preču zīme — Preču zīme ar reputāciju — Aizsardzība, kas ir paplašināta attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kuri nav līdzīgi — Ar reputāciju apveltītai preču zīmei līdzīga vai identiska apzīmējuma izmantošana bez pietiekama iemesla, ko veic trešā persona — Jēdziens “pietiekams iemesls” )

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/4

         Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 6. februāra spriedums (Hoge Raad der Nederlande (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Leidseplein Beheer BV, H.J.M. de Vries/Red Bull GmbH, Red Bull Nederland BV

   (Lieta C-65/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Preču zīmes - Direktīva 89/104/EEK - Tiesības, ko piešķir preču zīme - Preču zīme ar reputāciju - Aizsardzība, kas ir paplašināta attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kuri nav līdzīgi - Ar reputāciju apveltītai preču zīmei līdzīga vai identiska apzīmējuma izmantošana bez pietiekama iemesla, ko veic trešā persona - Jēdziens “pietiekams iemesls”)
   2014/C 93/05
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlande

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Leidseplein Beheer BV, H.J.M. de Vries

      Atbildētājas: Red Bull GmbH, Red Bull Nederland BV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 1989, L 40, 1. lpp.), 5. panta 2. punkta interpretācija — Ar preču zīmi piešķirtās tiesības — Preču zīme ar reputāciju — Aizsardzība, kas ir paplašināta attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kuri nav līdzīgi — Preču zīmei ar reputāciju identiska vai līdzīga apzīmējuma izmantošana, ko veic trešā persona, kas tai ļauj negodīgā veidā gūt labumu no preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas vai kaitēt atšķirtspējai vai reputācijai — Pietiekama iemesla jēdziens

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 5. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka reputāciju ieguvušas preču zīmes īpašniekam, ņemot vērā jēdzienu “pietiekams iemesls” šīs normas izpratnē, var pieprasīt pieņemt, ka trešā persona izmanto šai preču zīmei līdzīgu apzīmējumu attiecībā uz precēm, kas identiskas tām, attiecībā uz kurām reģistrēta minētā preču zīme, ja izrādās, ka šis apzīmējums ticis izmantots vēl pirms minētās preču zīmes reģistrācijas un ka saistībā ar identiskajām precēm tas tiek izmantots labticīgi. Lai izvērtētu, vai attiecīgajā gadījumā tā ir, valsts tiesai it īpaši ir jāņem vērā:

               —

               minētā apzīmējuma izplatība un reputācija, kādu tas ieguvis attiecīgajā sabiedrībā,

               —

               līdzības pakāpe starp precēm un pakalpojumiem, kuriem sākotnēji ir izmantots šis apzīmējums, un preci, attiecībā uz kuru ir reģistrēta reputāciju ieguvusī preču zīme, un

               —

               šai preču zīmei līdzīga apzīmējuma izmantošanas attiecībā uz minēto preci ekonomiskais un komerciālais atbilstīgums.

      (1)  OV C 126, 28.4.2012.