title: lieta T-137/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko LA PERLA Spa grupa iesniedza 2005. gada 1. aprīlī

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/34

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko LA PERLA Spa grupa iesniedza 2005. gada 1. aprīlī
   (lieta T-137/05)
   (2005/C 132/62)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 1. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla LA PERLA Spa grupa.
   Prasītāju pārstāv Renco Maria Morezi [Renzo Maria Morresi] un Alberto dal Fero [Alberto Dal Ferro], avocats.
   Sabiedrība Cielo Brands-Gestão e Investimentos Lda arī piedalījās procesā ITSB Apelāciju padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu pilnā apmērā, atjaunojot spēkā Iebildumu nodaļas lēmumu, un jebkurā gadījumā atzīt strīdīgo preču zīmi par spēkā neesošu;

               —

               piespriest Cielo Brands-Gestão e Investimentos Lda atlīdznāt tiesāšanās izdevumus pilnā apmērā, ieskaitot divas pārsūdzēšanas prasības OHMI.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu:

               Vārdiska preču zīme “NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC” — reģistrācijas pieteikums Nr. 713.446 attiecībā uz 14. klasē ietilpstošajām precēm (bižutērija, juvelierizstrādājumi, pulksteņi un rokaspulksteņi, cēlmetāli, pērles, dārgakmeņi)

               Kopienas preču zīmes īpašnieks:

               Cielo Brands-Gestão e Investimentos Lda

               Lietas dalībnieks, kas lūdz Kopienas preču zīmi atzīt par spēkā neesošu:

               Prasītāja

               Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības:

               Itālijas preču zīmes:

                           —

                           “La PERLA” (grafiska preču zīme Nr. 769.526), attiecībā uz 25. klasē ietilpstošajām precēm;

                           —

                           “LA PERLA PARFUMS” (vārdiska preču zīme Nr. 776.082), attiecībā uz 3. klasē ietilpstošajām precēm;

                           —

                           “La PERLA” (grafiska preču zīme Nr. 804.992), attiecībā uz 3., 9., 14., 16., 18., 24., 25. un 35. klasē ietilpstošajām precēm;

                           —

                           “La PERLA” (grafiska preču zīme Nr. GE2000 C 000428), attiecībā uz 3. klasē ietilpstošajām precēm;

                           —

                           “La PERLA” (grafiska preču zīme Nr. GE 2002 C 000181), attiecībā uz 3. klasē ietilpstošajām precēm

               ITSB Anulēšanas nodaļas lēmums:

               Pieņemt pieteikumu atzīt par spēkā neesošu un atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā nesošu

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Pieņemt prasību un atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu

               Izvirzītie pamati:

                           —

                           Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 5. punkta, 1. punkta a) un b) apakšpunkta, kā arī 73. panta pārkāpums;

                           —

                           Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulas Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, 50. panta 2. punkta h) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-138/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2014. gada 22. janvāra spriedumu lietā T-468/12 Faktor B .  i W . Gęsina /Komisija 2014. gada 21. martā iesniedza Firma Handlowa Faktor B .  i W . Gęsina , Gęsina Wojciech

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2014. gada 22. janvāra spriedumu lietā T-468/12 Faktor B. i W. Gęsina/Komisija 2014. gada 21. martā iesniedza Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech

   (Lieta C-138/14 P)
   (2014/C 462/18)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech (pārstāvis – H. Mackiewicz, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
   Ar 2014. gada 30. septembra rīkojumu Tiesa (astotā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību un piesprieda Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-426/08: Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 2. aprīļa rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Kipras Republika

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/30

         Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 2. aprīļa rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Kipras Republika
   (Lieta C-426/08) (1)

   2009/C 205/52

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 285, 08.11.2008.


title: Lieta T-238/99: Pirmās instances tiesas  2006. gada 8. marta  rīkojums —  Service station Veger  pret Komisiju (Pieteikums par lietas ierosināšanu — Formas prasības — Acīmredzami nepieņemama prasība)

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/21

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 8. marta rīkojums — Service station Veger pret Komisiju
   (Lieta T-238/99) (1)

   (Pieteikums par lietas ierosināšanu - Formas prasības - Acīmredzami nepieņemama prasība)
   (2006/C 108/38)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Service station V/H J.P. Veger, Maria Hoop (Nīderlande), (pārstāvis — P. Brouwers, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji G. Rozet un H. Speyart, pēc tam G. Rozet un H. van Vliet)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 1999. gada 20. jūlija Lēmumu 1999/705/EK par Nīderlandes valsts atbalstu 633 Nīderlandes degvielas uzpildes stacijām, kas atrodas netālu no Vācijas robežas (OV L 280, 87. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 6, 08.01.2000.


title: Lieta T-441/13: Prasība, kas celta 2013. gada 20. augustā — Makhlouf /Padome

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/39

         Prasība, kas celta 2013. gada 20. augustā — Makhlouf/Padome
   (Lieta T-441/13)
   2013/C 325/64
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eyad Makhlouf (Damaska, Sīrija) (pārstāvji — C. Rygaert un G. Karouni, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2013. gada 31. maija Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei segt tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 87. un 91. pantam.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus, kuri ir būtībā identiski vai līdzīgi tiem, kas izvirzīti lietā T-383/11 Makhlouf/Padome (1).

      (1)  OV 2011, C 282, 30. lpp.


title: Lieta C-68/08: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 16. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Igaunijas Republika

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/18

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 16. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-68/08) (1)

   (2009/C 6/34)

      Tiesvedības valoda — igauņu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 92, 12.4.2008.


title: Lieta C-210/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Szegedi Ítélőtábla 2006. gada 5. maija  rīkojumu —  CARTESIO Oktató és Szolgáltató Bt.

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Szegedi Ítélőtábla2006. gada 5. maija rīkojumu — CARTESIO Oktató és Szolgáltató Bt.

   (Lieta C-210/06)
   (2006/C 165/31)
   Tiesvedības valoda — ungāru
   Iesniedzējtiesa

      Szegedi Ítélőtábla (Ungārija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: CARTESIO Oktató és Szolgáltató Bt.

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai otrās instances tiesa, kurā iesniegta apelācijas sūdzība par Cégbíróság [tiesa, kas atbildīga par lietu vešanu komercreģistrā] lēmumu lietā par reģistrācijas atzīmes grozīšanu, ir tiesīga iesniegt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu saskaņā ar EKL 234. pantu, ja nedz Cégbíróság lēmuma pieņemšanas procedūra, nedz apelācijas tiesvedība nav notikusi saskaņā ar sacīkstes principu?

               2)

               Ja otrās instances tiesu var uzskatīt par tiesas iestādi, kas saskaņā ar EKL 234. pantu ir tiesīga uzdot Tiesai prejudiciālu jautājumu — vai tā ir uzskatāma par pēdējās instances tiesu, kurai saskaņā ar šo pantu ir pienākums vērsties Tiesā ar jautājumiem par Kopienu tiesību interpretāciju?

               3)

               Vai no EKL 234. panta tieši izrietošās Ungārijas tiesu pilnvaras uzdot prejudiciālus jautājumus tiek vai var tikt ierobežotas ar valsts tiesību normu, kas atzīst tiesības saskaņā ar valsts tiesību aktiem iesniegt apelācijas sūdzību par rīkojumu par prejudiciālu jautājumu uzdošanu, ja apelācijas gadījumā augstākas instances valsts tiesa var grozīt vai atcelt šo rīkojumu un uzdot tiesai, kas izdevusi rīkojumu, turpināt apturēto tiesvedību saskaņā ar valsts tiesību aktiem?

               4)

                           A)

                           Ja sabiedrība, kas dibināta Ungārijā saskaņā ar Ungārijas tiesību aktiem un reģistrēta Ungārijas komercreģistrā, vēlas pārcelt savu juridisko adresi uz citu Eiropas Savienības dalībvalsti — vai šo jautājumu regulē Kopienu tiesības vai arī tiesību aktu saskaņošanas trūkuma dēļ tam ir piemērojamas tikai valsts tiesības?

                           B)

                           Vai Ungārijas sabiedrība var lūgt pārcelt savu juridisko adresi uz citu Eiropas Savienības dalībvalsti, tieši atsaucoties uz Kopienu tiesībām (šajā gadījumā — EKL 43. un 48. pantu)? Apstiprinošas atbildes gadījumā — vai izcelsmes dalībvalsts vai uzņēmēja dalībvalsts šādu pārcelšanu var pakļaut jebkādam nosacījumam vai atļaujas saņemšanai?

                           C)

                           Vai EKL 43. un 48. pants jāinterpretē tādējādi, ka iekšējo tiesību norma vai prakse, kas komercsabiedrībām piemērojamo tiesību izmantošanā šīs sabiedrības nodala atkarībā no dalībvalsts, kurā ir to juridiskā adrese, nav saderīga ar Kopienu tiesībām?
                           Vai EKL 43. un 48. pants jāinterpretē tādējādi, ka iekšējo tiesību norma vai prakse, kas Ungārijas sabiedrībai traucē pārcelt tās juridisko adresi uz citu Eiropas Savienības dalībvalsti, nav saderīga ar Kopienu tiesībām?


title: Lieta C-567/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 2. novembrī iesniedza Vilniaus apygardos teismas (Lietuva) – LitSpecMet UAB/Vilniaus lokomotyvų remonto depas UAB

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 2. novembrī iesniedza Vilniaus apygardos teismas (Lietuva) – LitSpecMet UAB/Vilniaus lokomotyvų remonto depas UAB

   (Lieta C-567/15)
   (2016/C 027/15)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

   Vilniaus apygardos teismas

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: LitSpecMet UAB

      Atbildētāja: Vilniaus lokomotyvų remonto depas UAB

      Cits lietas dalībnieks: Plienmetas UAB

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Direktīvas 2004/18/EK (1) 1. panta 9. punkta noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka sabiedrība:

               —

               kuru ir dibinājusi līgumslēdzēja iestāde, kas darbojas dzelzceļa pārvadājumu jomā, proti, publiskās dzelzceļa infrastruktūras pārvaldīšanas, kā arī pasažieru un kravu pārvadājumu jomā;

               —

               kura neatkarīgi veic uzņēmējdarbību, nosaka savu biznesa stratēģiju, pieņem lēmumus par sabiedrības darbības apstākļiem (produktu tirgus, klientu segments utt.), konkurē Eiropas Savienības tirgū, kā arī tirgos ārpus ES, sniedzot ritošā sastāva ražošanas un remonta pakalpojumus, kā arī piedalās iepirkuma procedūrās saistībā ar šādu uzņēmējdarbību, lai saņemtu pasūtījumus no trešajām personām (kas nav mātesuzņēmums);

               —

               kura sniedz ritošā sastāva remonta pakalpojumus savam dibinātājuzņēmumam, pamatojoties uz iekšējiem (in-house) darījumiem, un šo pakalpojumu vērtība atbilst 90 % no sabiedrības kopējā uzņēmējdarbības apjoma;

               —

               kuras sniegtie pakalpojumi tās dibinātājuzņēmumam ir vērsti uz to, lai nodrošinātu tā darbību pasažieru un kravu pārvadājumu jomā;
               nevar tikt uzskatīta par līgumslēdzēja iestādi?

         Ja Eiropas Savienības Tiesa noteiktu, ka sabiedrība var tikt uzskatīta par līgumslēdzēja iestādi tādos apstākļos kā iepriekš minētie, vai Direktīvas 2004/18/EK 1. panta 9. punkta noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka sabiedrība zaudē savu līgumslēdzējas iestādes statusu, ja ritošā sastāva remonta pakalpojumu, kas, pamatojoties uz in-house darījumiem, sniegti līgumslēdzējas iestādei, kas ir sabiedrības dibinātāja, vērtība ir mazāka par 90 %, vai arī tā neveido galveno daļu no sabiedrības uzņēmējdarbības kopējā finanšu apgrozījuma?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV 2004 L 134, 114. lpp.).


title: Lieta T-288/14 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 4. septembra rīkojums – Energiewerke Nord/Komisija Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Valsts veicināta atjaunojamās elektroenerģijas ražošana — Komisijas lēmums uzsākt formālo izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Fumus boni juris

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/24

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 4. septembra rīkojums – Energiewerke Nord/Komisija
   (Lieta T-288/14 R)
   (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Valsts veicināta atjaunojamās elektroenerģijas ražošana - Komisijas lēmums uzsākt formālo izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Fumus boni juris)
   (2014/C 431/42)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Energiewerke Nord GmbH (Rubenowchaeffler, Vācija) (pārstāvji – T. Volz un B. Wißmann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer)

      Priekšmets

   Prasība apturēt tiesiskās sekas lēmumam, ar kuru Komisija uzsāka formālo izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā par Vācijas likumu par atjaunojamo enerģiju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-6/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 25. maija spriedums – Ice Mountain Ibiza/EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (“ocean ibiza”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ocean ibiza” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “OC ocean club” un “OC ocean club Ibiza” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/31

         Vispārējās tiesas 2016. gada 25. maija spriedums – Ice Mountain Ibiza/EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (“ocean ibiza”)
   (Lieta T-6/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ocean ibiza” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “OC ocean club” un “OC ocean club Ibiza” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 243/32)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ice Mountain Ibiza, SL (San Antonio, Spānija) (pārstāvji – J. L. Gracia Albero, F. Miazzetto un E. Cebollero González, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – S. Palmero Cabezas)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Marbella Atlantic Ocean Club, SL (Puerto Banús, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 8. oktobra lēmumu lietā R 2207/2013–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Marbella Atlantic Ocean Club un Ice Mountain Ibiza

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Ice Mountain Ibiza, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 73, 2.3.2015.


title: Lieta C-133/05: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums  2006. gada 23. februārī  — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2000/78/EK — Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/26

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2006. gada 23. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku
   (Lieta C-133/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2000/78/EK - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 131/46)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — D. Martin, pārstāvis)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāvis — C. Pesendorfer, pārstāvis)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.), netransponēšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai valsts līmenī izpildītu Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, prasības par diskrimināciju invaliditātes dēļ, un federālo zemju līmenī, izņemot Vīni un Lejasaustriju, visu šīs direktīvas normu prasības, Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 143, 11.06.2005.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 26. maijā lietā C-283/03 (College van beroep voor het bedrijfsleven lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) A. H. Kuipers pret Productschap Zuivel (Tirgu kopīgā organizācija — Piens un piena produkti — Regula (EEK) Nr. 804/68 — Valsts izveidots režīms, saskaņā ar kuru pienotavas veic ieturējumus no cenas, kas maksājama piena govju audzētājiem, vai pārskaita tiem piemaksas atkarībā no piegādātā piena kvalitātes — Nesaderīgums)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/7

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 26. maijā
   lietā C-283/03 (College van beroep voor het bedrijfsleven lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) A. H. Kuipers pret Productschap Zuivel
       (1)

   (Tirgu kopīgā organizācija - Piens un piena produkti - Regula (EEK) Nr. 804/68 - Valsts izveidots režīms, saskaņā ar kuru pienotavas veic ieturējumus no cenas, kas maksājama piena govju audzētājiem, vai pārskaita tiem piemaksas atkarībā no piegādātā piena kvalitātes - Nesaderīgums)
   (2005/C 182/14)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-283/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko College van beroep voor het bedrijfsleven (Apelācijas tiesa tirdzniecības un rūpniecības jautājumos, Nīderlande) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 27. jūnijā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 30. jūnijā, tiesvedībā A. H. Kuipers pret Productschap Zuivel, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jāns [P. Jann], tiesneši K. Lēnartss [K. Lenaerts], H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues], K. Šīmans [K. Schiemann] (referents) un M. Ilešičs [M. Ilešič], ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretāre M.-F. Kontē [M.-F. Contet], galvenā administratore, 2005. gada 26. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Kopējais cenu režīms, kas balstīts uz tirgu kopīgu organizāciju piena un piena produktu nozarē, kura izveidota ar Padomes 1968. gada 27. jūnija Regulu (EEK) Nr. 804/68 par piena un piena produktu tirgu kopīgo organizāciju, kurā izdarīti grozījumi ar Padomes 1995. gada 29. jūnija Regulu (EK) Nr. 1538/95, aizliedz dalībvalstīm arī ražošanas stadijā vienpusēji pieņemt normas, kas ietekmē cenu veidošanas mehānismu, ko regulē kopīgā organizācija. Šādam gadījumam atbilst pamata prāvā apstrīdētais režīms, ar ko, neskatoties uz tā apgalvoto vai faktisko mērķi, ir izveidots mehānisms, saskaņā ar kuru:

               —

               pirmkārt, pienotavām ir jāveic ieturējumi no tām piegādātā piena cenas, ja tas neatbilst noteiktiem kvalitātes kritērijiem, un,

               —

               otrkārt, noteiktā periodā visās pienotavās šādi iegūtā naudas summa, kas novērtēta kopumā, pēc iespējamas finanšu plūsmas starp pienotavām ir jāsadala vienāda apmēra piemaksu veidā, ko pienotavas izmaksā par minētajā periodā tām piegādātiem 100 kg piena tiem piena govju audzētājiem, kuri piegādājuši minētajiem kvalitātes kritērijiem atbilstošu pienu.

      (1)  OV C 213, 06.09.2003.


title: Lieta F-41/15: Civildienesta tiesas (trešās palāta) 2015. gada 8. oktobra rīkojums – FK/CEPOL

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/65

         Civildienesta tiesas (trešās palāta) 2015. gada 8. oktobra rīkojums – FK/CEPOL

   (Lieta F-41/15) (1)

   (2015/C 381/91)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 178, 1.6.2015., 28. lpp.


title: Lieta C-40/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 28. janvārī iesniedza Verwaltungsgerichtshofs Baden-Württemberg (Vācija) — Yoshikazu Iida/Stadt Ulm

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 28. janvārī iesniedza Verwaltungsgerichtshofs Baden-Württemberg (Vācija) — Yoshikazu Iida/Stadt Ulm

   (Lieta C-40/11)
   2011/C 145/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Yoshikazu Iida

      Atbildētāja: Stadt Ulm

      Prejudiciālie jautājumi

   A.   Par Direktīvas 2004/38/EK
       (1), kas attiecas uz Savienības pilsoņu tiesībām, 2., 3. un 7. pantu:

               1)

               Vai, paplašināti interpretējot Direktīvas 2004/38/EK 2. panta 2. punkta d) apakšpunktu, un it īpaši atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 24. pantam un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. pantam, “ģimenes loceklis” var nozīmēt arī vienu no vecākiem, kurš ir trešās valsts pilsonis un kuram ir aizgādības tiesības pār brīvi pārvietoties tiesīgu bērnu–Savienības pilsoni, kura apgādībā šis vecāks neatrodas?

               2)

               Ja tas tā ir, vai Direktīva 2004/38/EK, paplašināti interpretējot tās 3. panta 1. punktu, un it īpaši atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 24. pantam un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. pantam, ir piemērojama šim vecākam arī tad, ja tas nepavada vai nepārceļas kopā ar savu bērnu–Savienības pilsoni, kurš no ceļojuma sākuma dalībvalsts ir pārcēlies uz dzīvi citā dalībvalstī?

               3)

               Ja tas tā ir, vai, paplašināti interpretējot Direktīvas 2004/38/EK 7. panta 2. punktu, un it īpaši atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 24. pantam un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. pantam, šim vecākam ir tiesības uzturēties bērna–Savienības pilsoņa ceļojuma sākuma dalībvalstī vairāk par trim mēnešiem, un katrā ziņā vismaz tik ilgi, kamēr pastāv aizgādības tiesības un tās tiek faktiski īstenotas?

         B.   Par LES 6. panta 1. punktu apvienojumā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartu:

               1.a)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību harta saskaņā ar tās 51. panta 1. punkta pirmajā teikumā ietverto otro alternatīvu ir piemērojama arī tad, ja strīdus priekšmets ir atkarīgs no valsts likuma (vai likuma daļas), ar ko arī — bet ne tikai — it tikušas transponētas direktīvas?

               1.b)

               Ja tas tā nav, vai Eiropas Savienības Pamattiesību harta saskaņā ar tās 51. panta 1. punkta pirmajā teikumā ietverto otro alternatīvu ir piemērojama tāpēc vien, ka prasītājam, iespējams, ir Savienības tiesībās noteiktas uzturēšanās tiesības un viņš tādējādi saskaņā ar Freizügigkeitsgesetz/EU [Likuma par Savienības pilsoņu brīvu pārvietošanos] 5. panta 2. punkta pirmo teikumu varētu lūgt Savienības pilsoņa ģimenes locekļa uzturēšanās atļauju, kuras juridiskais pamats ir paredzēts Direktīvas 2004/38/EK 10. panta 1. punkta pirmajā teikumā?

               1.c)

               Ja tas tā nav, vai Eiropas Savienības Pamattiesību harta saskaņā ar tās 51. panta 1. punkta pirmajā teikumā ietverto otro alternatīvu, attīstot spriedumā lietā ERT (Tiesas 1991. gada 18. jūnija spriedums lietā C-260/89, 41.–45. punkts) ietverto judikatūru, ir piemērojama, ja dalībvalsts ierobežo tādas nepilngadīgas Savienības pilsones tēva, kurš ir trešās valsts pilsonis un kuram arī ir aizgādības tiesības pār bērnu, uzturēšanās tiesības, kura kopā ar savu māti pārsvarā uzturas citā Eiropas Savienības dalībvalstī mātes profesionālās darbības dēļ?

               2.a)

               Ja Eiropas Savienības Pamattiesību harta ir piemērojama, vai no tās 24. panta 3. punkta var tieši atvasināt Savienības tiesībās noteiktas uzturēšanās tiesības tēvam, kurš ir trešās valsts pilsonis, katrā ziņā vismaz tik ilgi, kamēr viņam ir aizgādības tiesības pār savu bērnu–Savienības pilsoni un viņš tās faktiski īsteno, kaut arī bērns pārsvarā uzturas citā Eiropas Savienības dalībvalstī?

               2.b)

               Ja tas tā nav, vai, lai nepadarītu it īpaši bērna-Savienības pilsoņa tiesības uz brīvu pārvietošanos par neefektīvām, no bērna–Savienības pilsoņa tiesībām uz brīvu pārvietošanos atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 45. panta 1. punktam, attiecīgajā gadījumā, apvienojumā ar tās 24. panta 3. punktu, izriet Savienības tiesībās noteiktas uzturēšanās tiesības tēvam, kurš ir trešās valsts pilsonis, katrā ziņā vismaz tik ilgi, kamēr viņam ir aizgādības tiesības pār savu bērnu–Savienības pilsoni un viņš tās faktiski īsteno?

         C.   Par LES 6. panta 3. punktu apvienojumā ar vispārīgajiem Savienības tiesību principiem:

               1)

               Vai Tiesas judikatūrā kopš Štutgartes lietas Stauder (29/69, 7. punkts) līdz pat, piemēram, lietai Mangold (C-144/04, 75. punkts) attīstītās “nerakstītās” Eiropas Savienības pamattiesības var tikt piemērotas pilnā apjomā, arī, ja konkrētajā gadījumā Eiropas Savienības Pamattiesību harta nav piemērojama, citiem vārdiem, vai atbilstoši LES 6. panta 3. punktam turpmāk kā vispārīgi Savienības tiesību principi spēkā esošās pamattiesības ir spēkā patstāvīgi un neatkarīgi no jaunajām Eiropas Savienības Pamattiesību hartā noteiktajām pamattiesībām saskaņā ar LES 6. panta 1. punktu?

               2)

               Ja tas tā ir, vai, lai efektīvi īstenotu aizgādības tiesības, no vispārīgajiem Savienības tiesību principiem, it īpaši, ņemot vērā tiesības uz ģimenes dzīves neaizskaramību saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. pantu, var atvasināt Savienības tiesībās noteiktas uzturēšanās tiesības tādas nepilngadīgas Savienības pilsones tēvam, kurš ir trešās valsts pilsonis, kura kopā ar savu māti tās profesionālās darbības dēļ pārsvarā uzturas citā Eiropas Savienības dalībvalstī?

         D.   Par LESD 21. panta 1. punktu apvienojumā ar Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (ECTPAK) 8. pantu:

   Ja saskaņā ar LES 6. panta 1. vai 3. punktu prasītājam nav Savienības tiesībās noteiktas uzturēšanās tiesības, vai, attīstot Tiesas 2004. gada 19. oktobra spriedumā lietā Zhu un Chen (C-200/02, 45.–47. punkts) ietverto judikatūru attiecībā uz aprūpes tiesību efektīvu īstenošanu, no nepilngadīgas Savienības pilsones, kura kopā ar savu māti tās profesionālās darbības dēļ pārsvarā uzturas citā Eiropas Savienības dalībvalstī, tiesībām uz brīvu pārvietošanos saskaņā ar LESD 21. panta 1. punktu, attiecīgā gadījumā, ievērojot ECTPAK 8. pantu, var atvasināt Savienības tiesībās noteiktas uzturēšanās tiesības tās tēvam, kurš ir trešās valsts pilsonis, bērna–Savienības pilsoņa ceļojuma sākuma dalībvalstī?
   E.   Par Direktīvas 2004/38/EK, kas attiecas uz Savienības pilsoņu tiesībām, 10. pantu:

   Ja uz jautājumu par Savienības tiesībās noteiktām uzturēšanās tiesībām tiek atbildēts apstiprinoši, vai vecākam, kurš ir trešās valsts pilsonis un kurš atrodas tādā situācijā kā prasītājs, ir tiesības uz “Savienības pilsoņa ģimenes locekļa uzturēšanās atļaujas” izsniegšanu, attiecīgā gadījumā, saskaņā ar Direktīvas 2004/38/EK 10. panta 1. punkta pirmo teikumu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 158, 77. lpp.).


title: Lieta T-373/16: Prasība, kas celta 2016. gada 13. jūlijā – Victaulic Europe/Komisija

text:
               26.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 350/20

         Prasība, kas celta 2016. gada 13. jūlijā – Victaulic Europe/Komisija
   (Lieta T-373/16)
   (2016/C 350/26)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Victaulic Europe (Nazareth, Beļģija) (pārstāvis – C. Fairpo, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasību atcelt tiesību aktu par pieņemamu;

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 11. janvāra lēmumu par valsts atbalsta shēmu, ko veido virspeļņas atbrīvošana no nodokļiem SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ko ieviesusi Beļģijas Karaliste, ciktāl lēmumā virspeļņas atbrīvošanas no nodokļiem noteikumu sistēma ir kļūdaini klasificēta kā shēma, tajā nav pienācīgi ticis identificēts apgalvotais valsts atbalsta pasākums, ir kļūdaini ticis uzskatīts, ka virspeļņas atbrīvošanas no nodokļiem noteikumu sistēma ir nesaderīgs valsts atbalsts LESD 107. panta izpratnē un ir kļūdaini uzdots Beļģijai atgūt nedefinētas summas no lēmumiem par virspeļņas atbrīvošanas no nodokļiem noteikumu sistēmas piemērošanu adresātiem; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, kļūdaini klasificējot virspeļņas atbrīvošanas no nodokļiem noteikumu sistēmu kā atbalsta shēmu, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, neizvērtējot, vai apgalvotais piešķirtais atbalsts faktiski sniedz priekšrocību, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, uzskatot, ka virspeļņas atbrīvošanas no nodokļiem noteikumu sistēma ir selektīva, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, uzliekot Beļģijai pienākumu atgūt apgalvoto piešķirto atbalstu, ticis pārkāpts tiesiskās noteiktības princips.


title: Apvienotās lietas T-213/01 un T-214/01: Pirmās instances tiesas 2006. gada 7. jūnija spriedums — Österreichische Postsparkasse un Bank für Arbeit und Wirtschaft pret Komisiju (Prasība atcelt tiesību aktu — Konkurence — Regula Nr. 17 — Regula (EK) Nr. 2842/98 — Lēmums 2001/462/EK/EOTK — Uzklausīšanas amatpersona — Akts ar juridiski saistošu iedarbību — Pieņemamība — Likumīgās intereses — Pieteikuma vai sūdzības iesniedzēja statuss — Preču vai pakalpojumu galapatērētājs — Paziņojumu par iebildumiem pieejamība — Konfidenciāla informācija — Pietiekamas intereses)

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/16

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 7. jūnija spriedums — Österreichische Postsparkasse un Bank für Arbeit und Wirtschaft pret Komisiju
   (Apvienotās lietas T-213/01 un T-214/01) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Konkurence - Regula Nr. 17 - Regula (EK) Nr. 2842/98 - Lēmums 2001/462/EK/EOTK - Uzklausīšanas amatpersona - Akts ar juridiski saistošu iedarbību - Pieņemamība - Likumīgās intereses - Pieteikuma vai sūdzības iesniedzēja statuss - Preču vai pakalpojumu galapatērētājs - Paziņojumu par iebildumiem pieejamība - Konfidenciāla informācija - Pietiekamas intereses)
   (2006/C 190/26)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Österreichische Postsparkasse AG, Vīne (Austrija) (pārstāvji — sākotnēji M. Klusmann, F. Wiemer un A. Reidlinger, pēc tam H. J. Niemeyer, advokāti) un Bank für Arbeit und Wirtschaft AG (Vīne) (pārstāvis — H. J. Niemeyer, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — S. Rating, pārstāvis)
   Priekšmets
   Uzklausīšanas amatpersonas 2001. gada 9. augusta un 2001. gada 25. jūlija lēmumu, attiecīgi, nodot kādai Austrijas politiskajai partijai (Freiheitliche Partei Österreichs) paziņojumu par iebildumiem, kas attiecas uz EKL 81. panta piemērošanas procedūru saistībā ar bankas likmju noteikšanu, nekonfidenciālās versijas atcelšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               prasītājas atlīdzina divas trešdaļas no tiesāšanās izdevumiem, kas radušies pamata prāvā, un visus ar pagaidu noregulējuma tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Komisija atlīdzina vienu trešdaļu no tiesāšanās izdevumiem, kas radušies pamata prāvā.

      (1)  OV C 331, 24.11.2001.


title: Lieta T-272/11: Prasība, kas celta 2011. gada 25. maijā — Coin /ITSB — Dynamiki Zoi ( “Fitcoin” )

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/26

         Prasība, kas celta 2011. gada 25. maijā — Coin/ITSB — Dynamiki Zoi (“Fitcoin”)
   (Lieta T-272/11)
   2011/C 226/54
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Coin SpA (Mestre, Itālija) (pārstāvji — P. Perani un G. Ghisletti, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Dynamiki Zoi AE (Atēnas, Grieķija)

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 21. februāra lēmumu lietā R 1836/2010-2;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā bija pieņemts Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 3725298 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Fitcoin” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 25., 28., 35., 36. un 41. klasē — Kopienas preču zīmes pieteikums Nr. 3725298

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 109827 grafiskai preču zīmei “coin” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 25., 28. un 35. klasē; Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 3308401 grafiskai preču zīmei “coin” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 25., 28. un 35. klasē; Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 3364511 grafiskai preču zīmei “coinyou” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 35. un 36. klasē; Itālijas preču zīmes reģistrācija Nr. 160126 grafiskai preču zīmei “coin” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē; Itālijas preču zīmes reģistrācija Nr. 253233 grafiskai preču zīmei “coin” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16., 25., 28., 35., 36. un 41. klasē; Itālijas preču zīmes reģistrācija Nr. 240305 grafiskai preču zīmei “coin” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 25., 35., 36. un 41. klasē; Itālijas preču zīmes reģistrācija Nr. 169548 grafiskai preču zīmei “coin” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16. un 28. klasē; Itālijas preču zīmes reģistrācija Nr. 240286 grafiskai preču zīmei “coin” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē; Starptautiska preču zīmes reģistrācija Nr. R381015 grafiskai preču zīmei “coin” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 25., 28., 35., 36. un 41. klasē; Starptautiska preču zīmes reģistrācija Nr. R363492 grafiskai preču zīmei “coin” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 28., 35., 36. un 41. klasē; Starptautiska preču zīmes reģistrācija Nr. 260545 grafiskai preču zīmei “coin” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē; Starptautiska preču zīmes reģistrācija Nr. R299708 grafiskai preču zīmei “coin” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 36. un 41. klasē; Starptautiska preču zīmes reģistrācija Nr. 299710 grafiskai preču zīmei “coin” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16. un 28. klasē; Starptautiska preču zīmes reģistrācija Nr. R363491 grafiskai preču zīmei “coin” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu un apmierināt iebildumus attiecībā uz precēm, kas ietilpst 28. un 41. klasē, nu noraidīt apelācijas sūdzību attiecībā uz pārējām precēm un pakalpojumiem, tādējādi pieņemot reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16., 25., 28., 35., 36. un 41. klasē

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot ņēmusi vērā tikai vienu no iespējamajām vārda “FIT” nozīmēm un konstatējusi sajaukšanas iespējas pastāvēšanu attiecībā uz galveno attiecīgo preču un pakalpojumu daļu, balstoties uz šādu nepilnīgu vērtējumu


title: Lieta T-330/08: Prasība, kas celta 2008. gada 12. augustā — Ligny Pesca di Guaiana Francesco u.c./Komisija

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/38

         Prasība, kas celta 2008. gada 12. augustā — Ligny Pesca di Guaiana Francesco u.c./Komisija
   (Lieta T-330/08)
   (2008/C 272/78)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Ligny Pesca di Guaiana Francesco un C. Snc, Trapani (Itālija), Macaluso Gaetano, Palermo (Itālija), Gallo, Salerno (Itālija), Severino Pesca, Salerno (Itālija), Gallo Pesca, Salerno (Itālija), Fulvia di Pappalardo Luigi Matteo, Cetara (Itālija), Federazione Nazionale delle Imprese di Pesca, Roma (Itālija) (pārstāvji — A. Clarizia, avvocato, P. Ziotti, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               pieņemt prasības, kas ir formulētas prasības pieteikumā par lietas ierosināšanu, un līdz ar to atcelt regulu, ar ko no 2008. gada 16. jūnija seineriem ar bīdāmiem zvejas tīkliem ar Itālijas karogu ir aizliegts zvejot zilās tunzivis Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45° R garuma un Vidusjūrā (Regulas 1. pants) un no 2008. gada 16. jūnija noteikts pienākums Kopienas uzņēmējiem atteikt paturēt uz kuģa, iesprostot, lai uzbarotu vai audzētu, pārkraut atklātā jūrā vai Kopienu ostās zilo tunzivju krājumus, ko nozvejojuši seineri ar bīdāmiem zvejas tīkliem Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45° R garuma un Vidusjūrā (Regulas 3. panta 1. punkts);

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus atbilstoši Pirmās instances tiesas Reglamenta 87. pantam, ieskaitot izmaksas par prasītāju juridisko pārstāvību tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā tie, kas ir norādīti lietā T-305/08 Itālijas Republika/Komisija un lietā T-313/08 Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c./Komisija. It īpaši prasītāji norāda, ka apstrīdētās regulas juridiskais pamats ir kļūdains, jo 7. pants Padomes 2002. gada 20. decembra Regulā (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku (OV L 358, 59. lpp.) nav atbilstošs pamats pasākumu noteikšanai, ko regula ietver, un ir jāizmanto šīs pašas regulas 26. panta 2. un 3. punkta noteikumi.


title: Lieta C-374/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. jūlijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Rochus Geissel, likvidējamās RGEX GmbH i.L. maksātnespējas administrators/Finanzamt Neuss

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. jūlijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Rochus Geissel, likvidējamās RGEX GmbH i.L. maksātnespējas administrators/Finanzamt Neuss

   (Lieta C-374/16)
   (2016/C 392/06)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Rochus Geissel, likvidējamās RGEX GmbH i.L. maksātnespējas administrators

      Atbildētāja: Finanzamt Neuss

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai rēķinā, kas vajadzīgs, lai izmantotu tiesības uz priekšnodokļa atskaitīšanu atbilstoši Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 168. panta a) punktam, to lasot kopā ar 178. panta a) punktu, ir iekļauta “[pilna] adrese” Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 226. panta 5. punkta izpratnē, ja pakalpojumu sniedzējs par sniegto pakalpojumu izsniegtajā rēķinā norāda adresi, kas gan ir viņam adresētu pasta sūtījumu saņemšanas adrese, bet kurā viņš neveic saimniecisko darbību?

               2)

               Vai, ievērojot efektivitātes principu, Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 168. panta a) punkts, to lasot kopā ar 178. panta a) punktu, liedz īstenot tādu valsts praksi, kas pakalpojumu saņēmēja labu ticību saistībā ar priekšnodokļa atskaitīšanas nosacījumu izpildi ņem vērā tikai īpašā pamatotības pārbaudes procedūrā, ko veic ārpus nodokļa aprēķina procedūras? Vai šajā ziņā var atsaukties uz Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 168. panta a) punktu, to lasot kopā ar 178. panta a) punktu?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-550/13: Prasība, kas celta 2013. gada 15. oktobrī — Grieķijas Republika/Eiropas Komisija

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/17

         Prasība, kas celta 2013. gada 15. oktobrī — Grieķijas Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta T-550/13)
   2013/C 377/40
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — I. Chalkias, X. Basakou un A. Vasilopoulou)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 13. augusta galīgo Īstenošanas lēmumu Nr. 2013/433/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (izziņots ar dokumenta numuru C(2013) 5225 un publicēts OV L 219, 49. lpp.) attiecībā uz daļu, kura skar Grieķijas Republiku, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus.

               1)

               Ar pirmo atcelšanas pamatu par korekciju, kas piemērota persiku un bumbieru pārstrādes atbalsta shēmai, Grieķijas Republika norāda, ka lēmums pēc četriem Komisijas bezdarbības gadiem 2013. gadā piemērot korekcijas saistībā ar kontroles sistēmas trūkumiem 2006. un 2007. gadā, kuri tika konstatēti jau 2008. gadā, ir pretrunā vispārējam tiesiskās noteiktības principam, saprātīga termiņa principam un Komisijas savlaicīgas rīcības principam, jo procedūras termiņa nepamatoti pārmērīgā ilguma dēļ Grieķijas Republika tiek pārsteigta finansiāli gluži nesagatavota, ta nodarot kaitējumu pašreizējos finansiālajos apstākļos.

               2)

               Ar otro atcelšanas pamatu par korekciju, kas piemērota persiku un bumbieru pārstrādes atbalsta shēmai, Grieķijas Republika norāda, ka, nonākot pie secinājuma, ka nav tikušas veiktas divas galvenās kontroles, un piedāvājot veikt vienotas likmes korekciju 10 % apmērā, Komisija ir pieļāvusi faktu kļūdu un nebūt nepietiekami pamatojusi savu lēmumu, turklāt iepriekš minētā likme nekādā ziņā nedrīkst pārsniegt 5 %, ko piemēro gadījumiem, kad ir konstatēti trūkumi galvenajās kontrolēs.

               3)

               Ar trešo atcelšanas pamatu Grieķijas Republika apgalvo, ka attiecībā uz korekciju POSEI (Tālāko un salu reģionu īpašo attīstības problēmu pārvarēšanas programma) jomā attiecībā uz Egejas jūras mazajām salām Komisijas lēmumam trūkst konkrēta pamatojuma, kas attaisnotu piemēroto korekciju.


title: Lieta T-419/17: Prasība, kas celta 2017. gada 4. jūlijā – Mendes/EUIPO – Actial Farmaceutica (“VSL#3”)

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/55

         Prasība, kas celta 2017. gada 4. jūlijā – Mendes/EUIPO – Actial Farmaceutica (“VSL#3”)
   (Lieta T-419/17)
   (2017/C 277/80)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mendes SA (Lugāno, Šveice) (pārstāvis – G. Carpineti, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Actial Farmaceutica Srl (Roma, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “VSL#3” –Eiropas Savienības preču zīme Nr. 1 437 789

      Process EUIPO: atcelšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 3. maija lēmums lietā R 1306/2016-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               galvenokārt atcelt apstrīdēto ITSB Apelācijas padomes lēmumu atbilstoši Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta b) apakšpunktam;

               —

               pakārtoti atcelt apstrīdēto ITSB Apelācijas padomes lēmumu atbilstoši Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta c) apakšpunktam;

               —

               katrā ziņā piespriest pilnībā atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā, vai vismaz kompensēt tos pilnībā.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Oslo tingrett 2016. gada 31. augusta lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Mobil Betriebskrankenkasse pret Tryg Forsikring (Lieta E-11/16)

text:
               13.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 120/26

      Oslo tingrett2016. gada 31. augusta lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Mobil Betriebskrankenkasse pret Tryg Forsikring

   (Lieta E-11/16)
   (2017/C 120/14)

      Oslo tingrett (Oslo apgabaltiesa) 2016. gada 31. augusta vēstulē, kuru Tiesas kanceleja saņēma 2016. gada 7. septembrī, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Mobil Betriebskrankenkasse pret Tryg Forsikring par šādiem jautājumiem.
   Pirmais jautājums ir par to, kā interpretēt koordinācijas regulas 85. panta 1. punkta a) apakšpunktu:
   ja uz iestādi cietušās personas piederības valstī, kura atbild par pabalstu nodrošināšanu, saskaņā ar minētās valsts tiesību aktiem “ir pārgājušas” cietušās personas tiesības pret “trešo personu”, citām EEZ valstīm ir jāatzīst šādas prasības pāriešana uz minēto iestādi. Vai tas nozīmē,

               —

               ka citām EEZ valstīm jāatzīst, ka šī prasība ir pārgājusi no cietušās personas uz iestādi un ka prasības esamība un darbības joma ir atkarīga no piederības valsts tiesību aktiem,

               —

               ka citām EEZ valstīm jāatzīst, ka šī prasība ir pārgājusi no cietušās personas uz iestādi un, ka prasības esamība un darbības joma ir atkarīga no tiesību aktiem piederības valstī, kurā radies kaitējums,

               —

               ka citām EEZ valstīm jāatzīst, ka šī prasība ir pārgājusi no cietušās personas uz iestādi, taču koordinācijas regulu neietekmē tiesību aktu izvēle saistībā ar prasības esamību un darbības jomu?

         Otrais jautājums ir par to, kā interpretēt koordinācijas regulas 85. panta 1. punkta b) apakšpunktu:
   ja iestādei, kura atbild par pabalstu nodrošināšanu, ir tiešas tiesības pret trešo personu, citas EEZ valstis atzīst šādas tiesības. Vai tas nozīmē:

               —

               ka citām EEZ valstīm jāatzīst tiesības pilnībā, tostarp, ka to esamība un darbības joma ir atkarīga no izcelsmes valsts tiesību aktiem, vai

               —

               ka citām EEZ valstīm jāatzīst tiesības, ņemot vērā tos ierobežojumus, kuri izriet no tiesību normām valstī, kurā radies kaitējums?


title: Apvienotās lietas C-144/13, C-154/13 un C-160/13: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 26. februāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VDP Dental Laboratory NV/Staatssecretaris van Financiën (C-144/13), Staatssecretaris van Financiën/X BV (C-154/13), Nobel Biocare Nederland BV (C-160/13) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis — Atskaitījumi — Atbrīvojumi no nodokļa — Zobu protēžu piegādes

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 26. februāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VDP Dental Laboratory NV/Staatssecretaris van Financiën (C-144/13), Staatssecretaris van Financiën/X BV (C-154/13), Nobel Biocare Nederland BV (C-160/13)
   (Apvienotās lietas C-144/13, C-154/13 un C-160/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis - Atskaitījumi - Atbrīvojumi no nodokļa - Zobu protēžu piegādes)
   (2015/C 138/05)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: VDP Dental Laboratory NV (C-144/13), Staatssecretaris van Financiën (C-154/13, C-160/13)

      Atbildētāji: Staatssecretaris van Financiën (C-144/13), X BV (C-154/13), Nobel Biocare Nederland BV (C-160/13)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kas grozīta ar Padomes 2007. gada 20. decembra Direktīvu 2007/75/EK, 168. pants ir interpretējams tādējādi, ka gadījumā, kad valsts tiesībās paredzētais atbrīvojums no nodokļa nav saderīgs ar Direktīvu 2006/112, kas grozīta ar Direktīvu 2007/75, minētais 168. pants neļauj nodokļu maksātājam saņemt šo atbrīvojumu no nodokļa, vienlaicīgi izmantojot tiesības uz atskaitīšanu;

               2)

               Direktīvas 2006/112, kas grozīta ar Direktīvu 2007/75, 140. panta a) un b) punkts, kā arī 143. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir interpretējami tādējādi, ka tajos paredzētais atbrīvojums no pievienotās vērtības nodokļa ir piemērojams zobu protēžu iegādēm Kopienas iekšienē un galīgajai ievešanai, kuras veikuši zobārsti vai zobu tehniķi, ja piegādes vai importa galamērķa dalībvalsts nav ieviesusi Direktīvas 2006/112, kas grozīta ar Direktīvu 2007/75, 370. pantā paredzēto pārejas regulējumu;

               3)

               Direktīvas 2006/112, kas grozīta ar Direktīvu 2007/75, 140. panta a) un b) punkts ir interpretējami tādējādi, ka šajā normā paredzētais atbrīvojums no pievienotās vērtības nodokļa ir piemērojams arī gadījumā, kad zobu protēžu iegāde Kopienas iekšienē notiek no dalībvalsts, kura ir ieviesusi minētās direktīvas 370. pantā paredzēto atkāpju un pārejas regulējumu.

      (1)  OV C 178, 22.6.2013.


title: Lieta C-248/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Augstākās tiesas Senāta (Latvija Republika) 2009. gada 7. jūlija rīkojumu — SIA Pakora Pluss/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Augstākās tiesas Senāta (Latvija Republika) 2009. gada 7. jūlija rīkojumu — SIA Pakora Pluss/Valsts ieņēmumu dienests
   (Lieta C-248/09)
   2009/C 220/43
   Tiesvedības valoda — latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākās tiesas Senāts

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SIA Pakora Pluss

      Atbildētājs: Valsts ieņēmumu dienests

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai gadījumā, ja ir noformēts kravas manifests, taču nav veiktas regulas Nr. 2454/93 (1) 448. pantā noteiktās darbības (Vācijas muitas dienests attiecīgi nav ziņojis Latvijas muitas dienestam par kuģošanas sabiedrības lūgumu), var uzskatīt, ka Pievienošanās līguma 1.punkta izpratnē ir veiktas eksporta formalitātes?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai tādos apstākļos, kādi ir šajā lietā, var uzskatīt, ka muitas procedūras regulējošās tiesību normas (regula Nr. 2913/92 (2) un regula Nr. 2454/93) vispār nav piemērojamas?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Pievienošanās Eiropas Savienībai līguma IV pielikuma 5.nodaļas 1.punkts interpretējams tādējādi, ka gadījumā, ja prece, kura paplašinātajā Kopienā tiek transportēta pēc tam, kad attiecībā uz to jau veiktas eksporta formalitātes, netiek laista brīvā apgrozībā, tā nav atbrīvota no muitas nodokļiem un citiem muitas pasākumiem, kaut arī nav šaubu, ka precei ir Kopienas preces statuss? Citiem vārdiem — vai noteicošais tādā gadījumā ir tas, ir vai nav veikta muitas procedūra — laišana brīvā apgrozībā?

               4)

               Vai pievienotās vērtības nodoklis ir iekļaujams ievedmuitas nodoklī tādā izpratnē, kā noteikts Regulas 2913/92 4. panta 10. punktā?

               5)

               Ja atbilde uz ceturto jautājumu ir apstiprinoša, vai pienākums maksāt pievienotās vērtības nodokli, kas jāmaksā kā muitas maksājums par preces ievešanu, ir principālam vai galīgajam preces saņēmējam? Vai šis pienākums var tikt sadalīts, ņemot vērā kādus apstākļus?

      (1)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi; OV L 253, 1. lpp.

      (2)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi OV L 302, 1. lpp.


title: Lieta C-440/07 P: Tiesas 2010. gada 9. jūnija rīkojums — Eiropas Komisija/ Schneider Electric SA , Vācijas Federatīvā Republika, Francijas Republika (Apelācijas sūdzība — Pārsūdzētā sprieduma daļēja atcelšana — Izskatāms strīds — Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība — Zaudējumu novērtējums)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/13

      Tiesas 2010. gada 9. jūnija rīkojums — Eiropas Komisija/Schneider Electric SA, Vācijas Federatīvā Republika, Francijas Republika
      (Lieta C-440/07 P) (1)

      (Apelācijas sūdzība - Pārsūdzētā sprieduma daļēja atcelšana - Izskatāms strīds - Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība - Zaudējumu novērtējums)
      (2010/C 288/20)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Petite, F. Arbault, T. Christoforou, R. Lyal un C.-F. Durand)

         Citi lietas dalībnieki: Schneider Electric SA (pārstāvji — M. Pittie un A. Winckler, avocats), Vācijas Federatīvā Republika, Francijas Republika

         Priekšmets

      Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (ceturtās palātas paplašinātā sastāvā) 2007. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-351/03 Schneider Electric/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa piesprieda Eiropas Kopienai atlīdzināt, pirmkārt, Schneider Electric radušos izdevumus, piedaloties atkārtotā koncentrācijas kontroles procedūrā, kas uzsākta pēc Pirmās instances tiesas 2002. gada 22. oktobra spriedumu lietā T-310/01 un lietā T-77/02 Schneider Electric/Komisija pasludināšanas, un, otrkārt, divas trešdaļas no zaudējumiem, ko Schneider Electric cietusi Legrand SA pārdošanas cenas samazinājuma dēļ, kas Schneider Electric bija jāpiešķir pircējam par Legrand faktiskās pārdošanas atlikšanu līdz 2002. gada 10. decembrim — Kopienas ārpuslīgumiskās atbildības iestāšanās nosacījumi — Kļūdas, zaudējumu un tiešas cēloņsakarības starp pieļauto kļūdu un radītajiem zaudējumiem jēdziens — “Pietiekami būtiska” Kopienu tiesību pārkāpums, kas pieļauts, pārbaudot koncentrācijas atbilstību kopējam tirgum

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Eiropas Kopienas Tiesas 2009. gada 16. jūlija sprieduma lietā C-440/07 P Komisija/Schneider Electric (Krājumā vēl nav publicēts) rezolutīvās daļas 3) punktā paredzētās zaudējumu atlīdzības summa tiek noteikta EUR 50 000 apmērā;

                  2)

                  noraidīt Schneider Electric SA prasību par tiesāšanās izdevumu atlīdzību.

         (1)  OV C 22, 26.01.2008.


title: Lieta T-335/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 1. jūlija spriedums — BNP Paribas un BNL /Eiropas Komisija (Valsts atbalsts — Itālijas iestāžu veiktie pasākumi attiecībā uz konkrētām restrukturētām bankām — Aktīvu fiskālo vērtību pielīdzināšanas shēma — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu un ar kuru uzlikts pienākums atgūt atbalstu — Prasība atcelt tiesību aktu — Individuāla skaršana — Pieņemamība — Valsts atbalsta jēdziens — Priekšrocība — Selektīvais raksturs — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/39

         Vispārējās tiesas 2010. gada 1. jūlija spriedums — BNP Paribas un BNL/Eiropas Komisija
   (Lieta T-335/08) (1)

   (Valsts atbalsts - Itālijas iestāžu veiktie pasākumi attiecībā uz konkrētām restrukturētām bankām - Aktīvu fiskālo vērtību pielīdzināšanas shēma - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu un ar kuru uzlikts pienākums atgūt atbalstu - Prasība atcelt tiesību aktu - Individuāla skaršana - Pieņemamība - Valsts atbalsta jēdziens - Priekšrocība - Selektīvais raksturs - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2010/C 221/62
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: BNP Paribas (Parīze, Francija); un Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) (Roma, Itālija) (pārstāvji — R. Silvestri, G. Escalar un M. Todino, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci un E. Righini)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 11. marta Lēmumu 2008/711/EK par valsts atbalstu C 15/07 (ex NN 20/07), ko Itālija īstenojusi, piešķirot nodokļu atvieglojumus konkrētām pārstrukturētām kredītiestādēm (OV L 237, 70. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               BNP Paribas un Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Lieta F-6/09: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 28. oktobra spriedums — Fares /Komisija (Civildienests — Līgumdarbinieki — Klasificēšana pakāpē — Profesionālās pieredzes ņemšana vērā)

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/59

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 28. oktobra spriedums — Fares/Komisija
   (Lieta F-6/09) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieki - Klasificēšana pakāpē - Profesionālās pieredzes ņemšana vērā)
   2011/C 30/112
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Soukaïna Fares (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — L. Vogel, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Curall un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu par prasītājas klasifikāciju III funkciju grupā, 8. pakāpē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Komisijas lēmumu, ar kuru S. Fares k-dze tika klasificēta līgumdarbinieku III funkciju grupas 8. pakāpē, tiktāl, ciktāl tas izriet no S. Fares k-dzes kā līgumdarbinieces 2008. gada 28. marta līguma;

               2)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 69, 21.03.2009, 54. lpp.


title: Lieta T-267/10: Prasība, kas celta 2010. gada 16. jūnijā — Land Wien /Komisija

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/42

         Prasība, kas celta 2010. gada 16. jūnijā — Land Wien/Komisija
   (Lieta T-267/10)
   ()
   2010/C 234/76
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Land Wien (pārstāvis — W.-G. Schärf, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2010. gada 25. marta lēmumu;

               —

               atzīt, ka Eiropas Komisija ir pārkāpusi Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (1), jo prasītāja nav saņēmusi visus pieprasītos dokumentus par atomelektrostacijas Mochovce 3. un 4. bloka celtniecību un tā Komisija ir pieļāvusi bezdarbību LESD 265. panta izpratnē, tādējādi pārkāpjot Regulas Nr. 1049/2001 3. pantu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājai Land Wien visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja apstrīd Komisijas 2010. gada 25. marta lēmumu, ar kuru tika izbeigta tās sūdzības izskatīšana par atomelektrostacijas Mochovce, Slovākijā, 3. un 4. bloka celtniecības pabeigšanu. Vēl prasītāja sūdzas par to, ka tā nav no Komisijas saņēmusi visus pieprasītos dokumentus par atomelektrostacijas Mochovce 3. un 4. bloka celtniecību un tāpēc tā ir pieļāvusi bezdarbību saskaņā ar LESD 265. pantu.
   Prasības pamatojumā prasītāja apgalvo, ka Komisija ar savu 2010. gada 25. marta lēmumu ir pārkāpusi Direktīvu 2003/35/EK (2) un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 37. pantu.
   Prasītāja apgalvo, ka, tā kā tās pieteikums ļaut iepazīties ar dokumentiem netika izskatīts atbilstoši tiesiskajam regulējumam, tika pārkāpts Pamattiesību hartas 42. pants. Tāpat esot pārkāpts Regulas Nr. 1049/2001 7. pants.
   Vēl prasītāja uzskata, ka Komisija, pieļaujot bezdarbību saistībā ar sūdzību un pieteikumu ļaut iepazīties ar dokumentiem, ir pārkāpusi arī Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumā noteiktos un Tiesas 2009. gada 27. oktobra spriedumā lietā C-115/08 (Krājumā vēl nav publicēts) tuvāk aprakstītos rīcības pienākumus.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīva 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK (OV L 156, 17. lpp.).


title: Apvienotās lietas C-215/13 P un C-216/13 P: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 31. marta rīkojums – Acron OAO , Dorogobuzh OAO /Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Fertilizers Europe

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/22

         Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 31. marta rīkojums – Acron OAO, Dorogobuzh OAO/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Fertilizers Europe

   (Apvienotās lietas C-215/13 P un C-216/13 P) (1)

   2014/C 253/31
   Tiesvedības valoda – angļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 171, 15.6.2013.


title: Lieta F-158/12: Prasība, kas celta 2012. gada 24. decembrī — ZZ /Komisija

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/30

         Prasība, kas celta 2012. gada 24. decembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-158/12)
   2013/C 86/50
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — A. Salerno un B. Cortese, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāja lūgums pieņemt viņu darbā kā līgumdarbinieku III funkciju grupā, ko ir formulējis Infrastruktūras un loģistikas birojs Luksemburgā, un atlīdzināt ciestos zaudējumus

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas nodaļas “Pieņemšana darbā un darba izbeigšana” (DG HR.B.2) vadītāja 2012. gada 6. marta lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāja lūgums pieņemt viņu darbā kā līgumdarbinieku III funkciju grupā, ko ir formulējis Infrastruktūras un loģistikas birojs Luksemburgā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājam radušies apstrīdētā lēmuma dēļ, kas jānovērtē kā summa, kas atbilst starpībai starp darba samaksu atbilstoši III funkciju grupai kopš 2011. gada oktobra un to, ko viņš turpināja saņemt kā I funkciju grupas līgumdarbinieks, kopā ar atbilstošajiem procentiem no katra mēneša darba samaksas izmaksas termiņa līdz to faktiskajai samaksai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-601/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā – Othman /Padome

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/20

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā – Othman/Padome
   (Lieta T-601/14)
   2014/C 361/30
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Razan Othman (Damas, Sīrija) (pārstāvji – E. Ruchat un C. Cornet d’Elzius, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasītāja prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               līdz ar to atcelt 2014. gada 28. maija Lēmumu 2014/309/KĀDP un sekojošos tā īstenošanas aktus, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kas izvirzīti lietā T-432/11 Makhlouf/Padome (1).

      (1)  OV C 290, 13. lpp.


title: lieta T-327/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Syndicat National de l'Industrie des Viandes (SNIV) (Nacionālā gaļas ražotāju savienība) (NGRS) iesniedza 2004. gada 3. augustā

text:
               6.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/32

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Syndicat National de l'Industrie des Viandes (SNIV) (Nacionālā gaļas ražotāju savienība) (NGRS) iesniedza 2004. gada 3. augustā
   (lieta T-327/04)
   (2004/C 273/63)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 3. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Syndicat National de l'Industrie des Viandes (SNIV) (Nacionālā gaļas ražotāju savienība) (NGRS), ar juridisko adresi Parīzē (Francija), kuru pārstāv Nicole Coutrelis un Séverine Henneresse, avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 30. marta lēmumu par valsts atbalstu “N515/2003 - Francija – Atbalsts dīrāšanas sektorā – Nodeva par dzīvnieku kaušanu”;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Tā kā dīrāšana Francijā tiek uzskatīta par sabiedrisko pakalpojumu uzdevumu, to finansē no fonda, kas tiek uzturēts ar valsts dotācijām un dzīvnieku kaušanas nodevu, kuru maksā lopkautuves. Komisijai tika paziņots par šo režīmu. Prasītājs, kurš pārstāv lopkautuves, vērsa Komisijas uzmanību nepieciešamībai uzsākt EKL 88. panta 2. daļā paredzēto formālo izmeklēšanas procedūru. Tomēr ar apstrīdēto lēmumu Komisija uzskatīja, ka šis režīms nav nesaderīgs ar Kopienu tiesībām, jo tas satur daļu “fermā miruši dzīvnieki” un tas neveido atbalstu, kas attiecas uz daļu “lopkautuvju atkritumi”.
   Ņemot vērā to, ka Komisija ir apstiprinājusi Francijas valdības ieviesto sistēmu, prasītājs pieprasa atcelt apstrīdēto lēmumu, atsaucoties uz EKL 88. panta 2. daļas un arī Regulas Nr. 659/1999 (1) 4. panta 4. daļas pārkāpumu. Prasītājs uzskata, ka, ņemot vērā Komisijas minētās nopietnas grūtības šī minētā atbalsta saderības novērtējumā, Komisija nevarēja atzīt atbalstu par saderīgu bez formālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanas.
   Prasītājs arī atsaucas uz vairākām faktu un apstrīdētā lēmuma vērtējuma kļūdām. Tas arī uzskata, ka nodeva par dzīvnieku kaušanu ir acīmredzami pretēja vairākiem Kopienu tiesību noteikumiem, proti:

               —

               noteikumiem attiecībā uz PVN;

               —

               importa kvantitatīvo ierobežojumu dalībvalstu starpā aizliegumam (EKL 28. pants), ciktāl saskaņā ar Regulu Nr. 1760/2000 (2) nodeva par dzīvnieku kaušanu attiecas arī uz “jauktas” izcelsmes dzīvniekiem, proti, dzīvniekiem, kuri nāk no citas dalībvalsts nokaušanai Francijā;

               —

               Regulai Nr. 1774/2002 (3);

               —

               pakalpojumu sniegšanas brīvībai (EKL 50. pants), ciktāl vienā departamentā tikai viens uzņēmums var sniegt dīrāšanas pakalpojumu departamenta lopkautuvēs un pie audzētājiem;

               —

               kopējās lauksaimniecības politikas mehānismiem; prasītājs šajā sakarā uzskata, ka, uzliekot šo nodevu, Francija traucēja gaļas kopējā tirgus organizāciju un, samāksloti paaugstinot gaļas cenu, pārkāpa uz to attiecošās regulas.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka kārtību EK līguma 93. panta piemērošanai, OV L 83, 27.3.1999., 1.-9. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 17. jūlija Regula (EK) Nr. 1760/2000, ar ko izveido liellopu identifikācijas un reģistrācijas sistēmu un paredz liellopu gaļas un liellopu gaļas produktu marķēšanu, kā arī atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 820/97, OV L 204, 11.8.2000., 1.-10. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 3. oktobra Regula (EK) Nr. 1774/2002, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem, kuri nav paredzēti cilvēku uzturam, OV L 273, 10.10.2002., 1.- 95. lpp.


title: Lieta C-502/13: Prasība, kas celta 2013. gada 18. septembrī — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/49

         Prasība, kas celta 2013. gada 18. septembrī — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-502/13)
   2013/C 344/86
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Dintilhac, C. Soulay)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka piemērojot PVN likmi 3 % apmērā digitālajām grāmatām (vai elektroniskajām grāmatām), Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti saskaņā ar PVN direktīvas (1) 96.-99., 110. un 114. pantu, tos lasot kopsakarā ar šīs direktīvas II un III pielikumu un tās īstenošanas regulu (2);

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija izvirza vienu iebildumu, lai pamatotu savu prasību par to, ka ar valsts tiesību aktiem, saskaņā ar kuriem elektroniskajām grāmatām no 2012. gada 1. janvāra tiek piemērota ļoti samazināta likme 3 % apmērā, nav ievērota PVN direktīva.
   Komisija uzskata, ka samazinātās PVN likmes piemērošana nav saderīga ar PVN direktīvas 96. un 98. panta formulējumu, ciktāl šāda likme var tikt piemērota vienīgi preču piegādei un pakalpojumu sniegšanai, kas paredzēti šis direktīvas III pielikumā. Tā kā šajā pielikumā nav tieši minēta elektronisko grāmatu piegāde, tad tām nevar tikt piemērota samazinātā PVN likme. To turklāt apstiprinot 98. panta 2. punkta otrās daļas formulējums, kurā tieši ir izslēgta samazinātās PVN likmes piemērošana elektroniski sniegtajiem pakalpojumiem, kā arī to apstiprinot tas, kas PVN komiteja ir pieņēmusi pamatnostādnes, saskaņā ar kurām samazinātās PVN likmes nav piemērojamas elektronisko grāmatu piegādēm.
   Komisija arī uzskata, ka uz samazināto likmi 3 % apmērā, kas ir mazāka par minimālo likmi 5 % apmērā, kura ir paredzēta PVN direktīvas 99. pantā, nevarot attiecināt PVN direktīvas 110. pantā paredzēto atkāpi, un minētā samazinātā likme neatbilstot šīs pašas direktīvas 114. pantam.

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2011. gada 15. marta Īstenošanas regula (ES) Nr. 282/2011, ar ko nosaka īstenošanas pasākumus Direktīvai 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 77, 1. lpp.).


title: Lieta C-587/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. decembrī iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – Aurel Moldovan/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. decembrī iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – Aurel Moldovan/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

      (Lieta C-587/14)
      (2015/C 107/22)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Cluj

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Aurel Moldovan

         Atbildētāja: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  vai, ņemot vērā Likuma Nr. 9/2012 normas un šajā likumā paredzētā nodokļa mērķi, ir jāuzskata, ka LESD 110. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neļauj Eiropas Savienības dalībvalstij ieviest nodokli par piesārņojošām emisijām, kas būtu piemērojams no citas Eiropas Savienības dalībvalsts ievesto transportlīdzekļu reģistrācijai, šo nodokli nepiemērojot reģistrācijai, kas attiecas uz to valsts transportlīdzekļu īpašuma tiesību nodošanu, par kuriem šis vai līdzīgs nodoklis jau ir samaksāts, ja šī nodokļa atlikusī vērtība, kas ir ietverta iekšējā tirgū esošā transportlīdzekļa vērtībā, ir zemāka par jauno nodokli?

                  2)

                  vai, ņemot vērā Likuma Nr. 9/2012 normas un šajā likumā paredzētā nodokļa mērķi, ir jāuzskata, ka LESD 110. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas neļauj Eiropas Savienības dalībvalstij ieviest nodokli par piesārņojošām emisijām, kas būtu piemērojams no citas Eiropas Savienības dalībvalsts ievesto transportlīdzekļu reģistrācijai, nosakot, ka par valsts transportlīdzekļiem šis nodoklis ir jāmaksā tikai tad, ja tiek nodotas īpašumtiesības uz šādu transportlīdzekli, kā rezultātā ārvalsts transportlīdzeklis nav izmantojams, nesamaksājot šo nodokli, bet valsts transportlīdzekli var izmantot neierobežotā laikā, šo nodokli nesamaksājot, līdz brīdim, kad tiek nodotas īpašumtiesības uz šo transportlīdzekli, kam seko jaunā īpašnieka reģistrācija, ja šāda tiesību nodošana ir notikusi?


               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/1

         (2007/C 183/01)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 170, 21.7.2007.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 155, 7.7.2007.

      OV C 140, 23.6.2007.

      OV C 129, 9.6.2007.

      OV C 117, 26.5.2007.

      OV C 96, 28.4.2007.

      OV C 95, 28.4.2007.

   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: lieta C-413/05: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 22. novembrī

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/9

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 22. novembrī
   (lieta C-413/05)
   (2006/C 22/16)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 22. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv K. Simonsson un C. Loggi, pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 5. novembra Direktīvu 2002/84/EK, ar ko groza direktīvas par kuģošanas drošību un kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu (OV L 324, 29.11.2002., 53. lpp.) (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 13. pants;

               2)

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2003. gada 23. novembrī.

      (1)  OV L 324, 29.11.2002., 53. lpp.


title: Lieta T-495/13: Prasība, kas celta 2013. gada 16. septembrī — Sales & Solutions /ITSB — Inceda Holding ( “Watt” )

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/61

         Prasība, kas celta 2013. gada 16. septembrī — Sales & Solutions/ITSB — Inceda Holding (“Watt”)
   (Lieta T-495/13)
   2013/C 344/112
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sales & Solutions (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvis — K. Gründig-Schnelle, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Inceda Holding (Ķelne, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 15. jūlija lēmumu apelācijas lietā R 1193/2012-4;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies procesā Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “Watt” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 39. un 42. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 1 090 471

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Inceda Holding

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts, lasot to kopā ar 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: attiecīgo preču zīmi atzīt par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-131/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 22. decembra spriedums ( Tribunal de première instance de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Corman SA/Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB) (Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzība — Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 — 3. pants — Noilgums lietas ierosināšanai — Termiņš — Nozaru noteikumi — Regula (EK) Nr. 2571/97 — Noilguma dažāda piemērošana gadījumā, kad pārkāpumu ir izdarījis subsīdijas saņēmējs vai subsīdijas saņēmēja līgumpartneri)

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/16

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 22. decembra spriedums (Tribunal de première instance de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Corman SA/Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

   (Lieta C-131/10) (1)

   (Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzība - Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 - 3. pants - Noilgums lietas ierosināšanai - Termiņš - Nozaru noteikumi - Regula (EK) Nr. 2571/97 - Noilguma dažāda piemērošana gadījumā, kad pārkāpumu ir izdarījis subsīdijas saņēmējs vai subsīdijas saņēmēja līgumpartneri)
   2011/C 55/28
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Bruxelles

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Corman SA

      Atbildētājs: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal de première instance de Bruxelles — Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 1. lpp.) 3. panta 1. un 3. punkta interpretācija — Saukšanas pie atbildības noilguma termiņa noteikšana — Kopienas vai valsts nozaru noteikumu attiecīgajā jomā piemērojamība — Noilguma dažāda piemērošana gadījumā, kad pārkāpumu ir izdarījis subsīdijas saņēmējs vai subsīdijas saņēmēja līgumpartneri

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 1997. gada 15. decembra Regula (EK) Nr. 2571/97 par sviesta pārdošanu par pazeminātām cenām un atbalsta piešķiršanu par krējumu, sviestu un iebiezinātu sviestu, ko paredzēts lietot mīklas izstrādājumu, saldējuma un citu pārtikas produktu ražošanā, tiktāl, ciktāl tajā nav paredzēts tāds noteikums par noilgumu lietas ierosināšanai, kas ir piemērojams uzaicinājumos uz konkursu sviesta, iebiezinātā sviesta un krējuma nozarē doto nodrošinājumu saņemšanai, nav uzskatāma par nozaru noteikumiem, kuros paredzēts “īsāks termiņš” Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 3. panta 1. punkta pirmās daļas otrā teikuma izpratnē. Tādējādi šīs pēdējās minētās regulas 3. panta 1. punkta pirmās daļas pirmajā teikumā paredzētais četru gadu noilguma termiņš ir piemērojams šādai saņemšanai, tomēr ar nosacījumu, ka dalībvalstīm saskaņā ar minētā 3. panta 3. punktu ir iespēja noteikt ilgākus noilguma termiņus;

               2)

               dalībvalstīm, uzsākot procedūru sakarā ar pārkāpumu Regulas Nr. 2988/95 1. panta izpratnē, saglabājas iespēja piemērot ilgākus noilguma termiņus šīs regulas 3. panta 3. punkta izpratnē, tostarp Regulas Nr. 2571/97 kontekstā attiecībā uz gadījumiem, kad pārkāpumus, par kuriem ir jāatbild veiksmīgajam pretendentam, ir izdarījuši tā līgumpartneri.

      (1)  OV C 148, 5.6.2010.


title: Lieta C-47/14: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 10. septembra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH, Ferho Frankfurt GmbH/Friedrich Leopold Freiherr Spies von Büllesheim Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Jurisdikcija un nolēmumu izpilde civillietās un komerclietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — 5. panta 1. punkts — Jurisdikcija līgumtiesību jomā — 5. panta 3. punkts — Jurisdikcija lietās, kas attiecas uz neatļautu darbību — 18. – 21. pants — Atsevišķs darba līgums — Sabiedrības vadītāja līgums — Līguma izbeigšana — Pamati — Pienākumu pienācīga neizpilde un prettiesiska rīcība — Prasība par fakta konstatēšanu un zaudējumu atlīdzību — “Atsevišķa darba līguma” jēdziens

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/8

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 10. septembra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH, Ferho Frankfurt GmbH/Friedrich Leopold Freiherr Spies von Büllesheim

   (Lieta C-47/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Jurisdikcija un nolēmumu izpilde civillietās un komerclietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 5. panta 1. punkts - Jurisdikcija līgumtiesību jomā - 5. panta 3. punkts - Jurisdikcija lietās, kas attiecas uz neatļautu darbību - 18. – 21. pants - Atsevišķs darba līgums - Sabiedrības vadītāja līgums - Līguma izbeigšana - Pamati - Pienākumu pienācīga neizpilde un prettiesiska rīcība - Prasība par fakta konstatēšanu un zaudējumu atlīdzību - “Atsevišķa darba līguma” jēdziens)
   (2015/C 363/10)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH, Ferho Frankfurt GmbH

      Atbildētājs: Friedrich Leopold Freiherr Spies von Büllesheim

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās II nodaļas 5. iedaļas (18.–21. pants) noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā kā pamatlietā, kad sabiedrība ceļ prasību tiesā pret personu, kas ir veikusi šīs sabiedrības vadītāja un izpilddirektora pienākumus, lai tiktu konstatēts, ka šī persona savu pienākumu izpildē ir pieļāvusi kļūdas, un saņemtu no tās atlīdzinājumu, tie nepieļauj šīs regulas 5. panta 1. un 3. punkta piemērošanu, ar nosacījumu, ka šī persona savā vadītāja un izpilddirektora statusā noteiktu laiku šīs sabiedrības labā un tās vadībā ir sniegusi pakalpojumus, pretī saņemot darba samaksu, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

               2)

               Regulas Nr. 44/2001 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uz prasību, ko sabiedrība cēlusi pret savu kādreizējo izpilddirektoru par to, ka viņš neesot pildījis savu sabiedrību tiesībās paredzēto uzdevumu, attiecas jēdziens “lietas, kas attiecas uz līgumiem”. Ja sabiedrības statūtos vai jebkādā citā dokumentā nav precizēts citādi, iesniedzējtiesai jānosaka vieta, kurā izpilddirektors faktiski galvenokārt veicis savas līguma izpildes darbības, ar nosacījumu, ka pakalpojumu sniegšana šajā vietā nav pretrunā pušu gribai, kāda tā izriet no to vienošanās;

               3)

               tādos apstākļos kā pamatlietā, kad sabiedrība ceļ prasību pret savu kādreizējo izpilddirektoru apgalvotas prettiesiskas rīcības dēļ, Regulas Nr. 44/2001 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī prasība ietilpst lietās, kas attiecas uz neatļautu darbību, ja pārmestā rīcība var tikt uzskatīta par sabiedrību tiesībās paredzēto izpilddirektora uzdevumu neizpildi, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. Tai, pamatojoties uz lietas faktiskajiem apstākļiem, ir jānosaka visciešākais piesaistes faktors ar kaitējumu radījušā notikuma vietu un ar tā rašanās vietu.

      (1)  OV C 10, 7.4.2014.


title: Lieta T-554/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 1. oktobra rīkojums — Evropaïki Dynamiki /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Eiropas Savienības veikta noteiktu projektu Tunisijā finansēšana, īstenojot programmu “EuropeAid” — Tunisijas tiesu iestādēm paredzētas integrētas datorsistēmas izstrāde — Trešās personas parādu Tunisijai piedziņa, ko veikusi Komisija — Paziņojums par parādu — Akti, kas nav nodalāmi no līguma — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/55

         Vispārējās tiesas 2013. gada 1. oktobra rīkojums — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-554/11) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Eiropas Savienības veikta noteiktu projektu Tunisijā finansēšana, īstenojot programmu “EuropeAid” - Tunisijas tiesu iestādēm paredzētas integrētas datorsistēmas izstrāde - Trešās personas parādu Tunisijai piedziņa, ko veikusi Komisija - Paziņojums par parādu - Akti, kas nav nodalāmi no līguma - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   2013/C 344/98
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannakis, M. Dermitzakis un N. Theologou, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bordes un S. Bartelt)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ar 2011. gada 8. augusta vēstuli (C&F/2011/D/001101) prasītājai paziņoto Komisijas lēmumu, ar kuru ir atteikts samaksāt naudas summas, kas, iespējams, pienākas [prasītājai], un pieprasīts atmaksāt summu EUR 281 270,00 apmērā, kura ir tikusi izmaksāta, pildot līgumu EuropeAid/124378/D/SER/TN (Nr. 2007/145-464), kā arī paziņojumu par parādu Nr. 3241108036, ko prasītāja ir saņēmusi 2011. gada 17. augustā, un visus ar tiem saistītos Komisijas lēmumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 370, 17.12.2011.


title: Tiesas pēdējā publikācija  Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 296, 26.11.2005 .

text:
               10.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/20

         (2005/C 315/37)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 296, 26.11.2005.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 281, 12.11.2005.

      OV C 271, 29.10.2005.

      OV C 257, 15.10.2005.

      OV C 243, 1.10.2005.

      OV C 229, 17.9.2005.

      OV C 217, 3.9.2005.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta C-414/05: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 10. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/36

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 10. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku
   (Lieta C-414/05) (1)

   (2006/C 294/65)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 10, 14.01.2006.


title: Lieta T-203/10: Prasība, kas celta 2010. gada 30. aprīlī — Stichting Woonpunt u.c./Komisija

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/51

         Prasība, kas celta 2010. gada 30. aprīlī — Stichting Woonpunt u.c./Komisija
   (Lieta T-203/10)
   2010/C 179/87
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Stichting Woonpunt (Beek, Nīderlande), Stichting Com.wonen (Rotterdam, Nīderlande), Woningstichting Haag Wonen (‘s-Gravenhage, Nīderlande), Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (Eindhoven, Nīderlande) (pārstāvji — E. Henny, T. Ottervanger un P. Glazener, advocaten)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu attiecībā uz esošo atbalstu saskaņā ar LESD 263. pantu;

               —

               atcelt Komisijas lēmumu attiecībā uz jauno atbalstu saskaņā ar LESD 263. pantu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 15. decembra Lēmumu C(2009) 9963, galīgā redakcija, par atbalsta pasākumu E 2/2005 un N 642/2009 (Nīderlande) — Esošais atbalsts un īpašais projekta atbalsts mājokļu kooperatīviem.
   Lai pamatotu savu pirmo prasījumu, prasītājas norāda 8 pamatus. Pamati, ko šajā sakarā norādījušas prasītājas, atbilst pamatiem, kas norādīti lietā T-202/10 Stichting Woonlinie u.c./Komisija.
   Lai pamatotu savu otro prasījumu, prasītājas norāda 3 turpmākos pamatus.
   Pirmkārt, Komisija esot pārkāpusi LESD 107. un 108. pantu un Regulu Nr. 659/1999 (1), uzskatot, ka projekta atbalsts mazāk attīstītām apdzīvotām vietām ir daļa no esošā atbalsta sistēmas, un nosakot obligātu prasību, neievērojot Regulā Nr. 659/1999 paredzēto procedūru.
   Otrkārt, prasītājas norāda, ka Komisija ir kļūdaini uzskatījusi, ka nav izpildīts spriedumā lietā Altmark
       (2) noteiktais ceturtais kritērijs, jo mājokļu kooperatīvi netiek izvēlēti publiskā iepirkuma procedūrā. Kā uzskata prasītājas, Komisijai pašai bija jāpārbauda, ka pasākums neradīja neefektivitāti.
   Treškārt, prasītājas norāda, ka Komisijai bija jāpārbauda, vai runa bija par pakalpojuma ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi pārlieku lielu kompensēšanu.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).

      (2)  Tiesas 2003. gada 4. jūlija spriedums lietā C-280/00 Altmark Trans and Regierungspräsidium Magdeburg, Recueil, I-7747. lpp.


title: Lieta T-586/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 29. aprīļa spriedums — Kerma /ITSB ( “BIOPIETRA” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “BIOPIETRA” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/40

      Vispārējās tiesas 2010. gada 29. aprīļa spriedums — Kerma/ITSB (“BIOPIETRA”)
      (Lieta T-586/08) (1)

      (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “BIOPIETRA” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2010/C 161/62)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Kerma SpA (Raffa di Puegnago sul Garda, Itālija) (pārstāvis — A. Manzoni, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — O. Montalto)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 16. oktobra lēmumu lietā R 889/2008-1 attiecībā uz pieteikumu vārdisko apzīmējumu “BIOPIETRA” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Kerma SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 55, 07.03.2009.