title: Lieta C-80/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 14. februārī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) – Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW) , Mrs B. Wilson / WW Realisation 1 Ltd (likvidācijas procesā) , Ethel Austin Ltd , Secretary of State for Business, Innovation and Skills

text:
               19.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 14. februārī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) – Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW), Mrs B. Wilson/WW Realisation 1 Ltd (likvidācijas procesā), Ethel Austin Ltd, Secretary of State for Business, Innovation and Skills

   (Lieta C-80/14)
   2014/C 151/13
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW), Mrs B. Wilson

      Atbildētāji: WW Realisation 1 Ltd (likvidācijas procesā), Ethel Austin Ltd, Secretary of State for Business, Innovation and Skills

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

                           a)

                           vai 1998. gada 20. jūlija Direktīvas 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu (1) (turpmāk tekstā – “Direktīvas”) 1. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punktā minētais formulējums “vismaz 20” attiecas uz atlaišanu skaitu visos darba devēja uzņēmumos, kuros veic atlaišanas 90 dienu laikā, vai arī tas attiecas uz atlaišanu skaitu, kas ir veiktas 90 dienu laikā, katrā atsevišķā uzņēmumā?

                           b)

                           ja 1. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkts attiecas uz atlaišanu skaitu katrā atsevišķā uzņēmumā, tad kā ir interpretējams jēdziens “uzņēmums”? It īpaši, vai “uzņēmuma” jēdziens ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to saprot visu attiecīgo mazumtirdzniecības uzņēmējdarbību kā vienu uzņēmējdarbības vienību, vai kā vienu šī uzņēmējdarbības subjekta daļu, kas ir paredzējis veikt atlaišanas, nevis kā tādu vienību, kurā darba ņēmējs ir nozīmēts savu pienākumu izpildei, kā katrs individuālais veikals?

               2)

               Apstākļos, kuros darba ņēmējs prasa tam piešķirt aizsargājošo kompensāciju no privāta darba devēja, vai dalībvalsts var pamatoties uz, vai apgalvot faktu, ka ar Direktīvu nav piešķirtas tiesības ar tiešo iedarbību pret darba devēju tādos apstākļos, kuros:

                           i)

                           privātajam darba devējam – tādēļ, ka dalībvalsts nav pareizi transponējusi Direktīvu – būtu pienākums maksāt aizsargājošo kompensāciju tādēļ, ka šis darba devējs nav izpildījis savu pienākumu par konsultācijām saskaņā ar šo pašu direktīvu, un

                           ii)

                           tā kā šis darba devējs ir kļuvis maksātnespējīgs, tad gadījumā, ja privātajam darba devējam ir jāizmaksā aizsargājošā kompensācija, kuru tas neizmaksā, un ja to pieprasa no dalībvalsts, vai šīs dalībvalsts pienākumam izmaksāt šādu aizsargājošo kompensāciju darba ņēmējam saskaņā ar tādu valsts tiesisko regulējumu, ar kuru tiek transponēta 2008. gada 22. oktobra Direktīva 2008/94/EK par darba ņēmēju aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (2), ir piemērojams jebkāda veida atbildības ierobežojums, kas paredzēts dalībvalsts garantiju iestādei saskaņā ar šīs Direktīvas 4. pantu?

      (1)  OV L 225, 16. lpp.

      (2)  OV L 283, 36. lpp.


title: Lieta T-597/10: Prasība, kas celta 2010. gada 27. decembrī — Biodes /ITSB — Manasul International ( “BIESUL” )

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/21

         Prasība, kas celta 2010. gada 27. decembrī — Biodes/ITSB — Manasul International (“BIESUL”)
   (Lieta T-597/10)
   2011/C 80/40
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Biodes, SL (Madride, Spānija) (pārstāvis — E. Manresa Medina, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Manasul International, SL (Ponferrada, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 23. septembra lēmumu lietā R 1519/2009-1 un

               —

               piespriest atbildētājam un personām, kas, iespējams, iestāsies lietā atbildētāja prasījumu atbalstam, atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “BIESUL”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 30. un 31. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Manasul International, SL

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “MANASUL” un “MANASUL ORO”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 30. un 31. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: apmierināt apelācijas sūdzību un atteikt pieteiktās preču zīmes reģistrāciju

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums, jo nepastāvot konfliktējošo preču zīmju līdzība un Apelāciju padome neesot izvērtējusi pierādījumus par agrāko preču zīmju izmantošanu

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-68/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 3. maija spriedums – Post Bank Iran/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Iebilde par prettiesiskumu — Regulas (ES) Nr. 267/2012 46. panta 2. punkts — LESD 215. pants — Lēmuma 2010/413/KĀDP, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmuma 2012/35/KĀDP 1. panta 7. punktu, 20. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Regulas Nr. 267/2012 23. panta 2. punkta d) apakšpunkts — Pamattiesības — LES 2., 21. un 23. pants — Pamattiesību hartas 17. un 52. pants — Kļūda vērtējumā — Vienlīdzīga attieksme — Nediskriminācija — Labas pārvaldības princips — Pienākums norādīt pamatojumu — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Tiesiskā paļāvība — Samērīgums

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/14

         Vispārējās tiesas 2016. gada 3. maija spriedums – Post Bank Iran/Padome
   (Lieta T-68/14) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Iebilde par prettiesiskumu - Regulas (ES) Nr. 267/2012 46. panta 2. punkts - LESD 215. pants - Lēmuma 2010/413/KĀDP, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmuma 2012/35/KĀDP 1. panta 7. punktu, 20. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Regulas Nr. 267/2012 23. panta 2. punkta d) apakšpunkts - Pamattiesības - LES 2., 21. un 23. pants - Pamattiesību hartas 17. un 52. pants - Kļūda vērtējumā - Vienlīdzīga attieksme - Nediskriminācija - Labas pārvaldības princips - Pienākums norādīt pamatojumu - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Tiesiskā paļāvība - Samērīgums)
   (2016/C 222/15)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Post Bank Iran (Teherāna, Irāna) (pārstāvis – D. Luff, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – I. Rodios un M. Bishop)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castillo de la Torre un D. Gauci)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt, pamatojoties uz LESD 263. un 275. pantu, Padomes 2013. gada 15. novembra Lēmumu 2013/661/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 306, 18. lpp.), kā arī Padomes 2013. gada 15. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1154/2013, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 306, 3. lpp.), ciktāl abi šie tiesību akti attiecas uz prasītāju, un, otrkārt, prasība atzīt par nepiemērojamu attiecībā uz prasītāju, pamatojoties uz LESD 277. pantu, Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), 20. panta 1. punkta c) apakšpunktu, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2012. gada 23. janvāra Lēmuma 2012/35/KĀDP 1. panta 7. punktu (OV L 19, 22. lpp.), kā arī Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.) 23. panta 2. punkta d) apakšpunktu un 46. panta 2. punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Post Bank Iran atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 129, 28.4.2014.


title: Lieta T-238/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 20. oktobra spriedums — Scatizza /ITSB — Jacinto ( “Horse Couture” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “Horse Couture” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “HORSE” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/18

         Vispārējās tiesas 2011. gada 20. oktobra spriedums — Scatizza/ITSB — Jacinto (“Horse Couture”)
   (Lieta T-238/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Horse Couture” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “HORSE” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 355/32
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Stephanie Scatizza (Breganzona, Šveice) (pārstāvji — P. Perani un P. Pozzi, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Manuel Jacinto, Lda
       (São Paio de Oleiros, Portugāle)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 5. marta lēmumu lietā R 723/2009-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Manuel Jacinto, Lda
       un Stephanie Scatizza

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Stephanie Scatizza atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 209, 31.07.2010.


title: Lieta C-414/04: Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 28. novembrī — Eiropas Parlaments pret Eiropas Savienības Padomi (Regula (EK) Nr. 1228/2003 — Nosacījumi attiecībā uz pieeju tīklam elektroenerģijas pārrobežu tirdzniecībā — Regula (EK) Nr. 1223/2004 — Pagaidu atkāpes Slovēnijai — Juridiskais pamats)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/4

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 28. novembrī — Eiropas Parlaments pret Eiropas Savienības Padomi
   (Lieta C-414/04) (1)

   (Regula (EK) Nr. 1228/2003 - Nosacījumi attiecībā uz pieeju tīklam elektroenerģijas pārrobežu tirdzniecībā - Regula (EK) Nr. 1223/2004 - Pagaidu atkāpes Slovēnijai - Juridiskais pamats)
   (2006/C 331/07)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — A. Bāss [A. Baas] un U. Rēslains [U. Rösslein])

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītāju: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Saks [J. Sack] un P. van Nufels [P. Van Nuffel])

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — A. Lopess Sabino [A. Lopes Sabino] un M. Bišops [M. Bishop])

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju: Igaunijas Republika (pārstāvis — L. Uibo [L. Uibo]), Polijas Republika (pārstāvji — M. Veglaža [M. Węglarz], T. Novakovskis [T. Nowakowski] un T. Kravčiks [T. Krawczyk])
   Priekšmets
   Padomes 2004. gada 28. jūnija Regulas (EK) Nr. 1223/2004, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1228/2003 attiecībā uz dienu, no kuras Slovēnijai piemēro konkrētus noteikumus (OV L 233, 3. lpp.), atcelšana — Juridiskais pamats
   Rezolutīvā daļa

               1)

               atcelt Padomes 2004. gada 28. jūnija Regulu (EK) Nr. 1223/2004, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1228/2003 attiecībā uz dienu, no kuras Slovēnijai piemēro konkrētus noteikumus;

               2)

               Regulas Nr. 1223/2004 sekas ir saistošas līdz brīdim, kamēr saprātīgā termiņā tiek pieņemta jauna regula, kas balstīta uz adekvātu juridisko pamatu, tomēr nesaglabājot šīs sekas saistošas pēc 2007. gada 1. jūlija;

               3)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Polijas Republika, Igaunijas Republika un Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 273, 6.11.2004.


title: Lieta C-109/13: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 18. novembra rīkojums – Eiropas Komisija/Somijas Republika, personas, kas iestājušās lietā: Zviedrijas Karaliste, Čehijas Republika, Vācijas Federatīvā Republika, Polijas Republika, Nīderlandes Karaliste, Francijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Igaunijas Republika

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/29

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 18. novembra rīkojums – Eiropas Komisija/Somijas Republika, personas, kas iestājušās lietā: Zviedrijas Karaliste, Čehijas Republika, Vācijas Federatīvā Republika, Polijas Republika, Nīderlandes Karaliste, Francijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Igaunijas Republika
   (Lieta C-109/13) (1)

   2014/C 102/41
   Tiesvedības valoda – somu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 123, 27.4.2013.


title: Lieta C-160/07: Prasība, kas celta 2007. gada 22. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/6

         Prasība, kas celta 2007. gada 22. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-160/07)
   (2007/C 129/09)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Simonsson un P. Andrade)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, netransponējot valsts tiesībās Direktīvas 92/21/EK (1)
                  7.b pantā noteikto saistībā ar XI pielikuma B iedaļas III daļu, kā arī 9. panta 2. punktu un 12. panta 1. punktu un VII pielikumu Direktīvas pēdējā redakcijā ar grozījumiem, kas izriet no Direktīvas 2002/84/EK (2), Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai izliek Direktīva 95/21/EK redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti tostarp ar Direktīvu 2001/106 (3);

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 95/21/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 1996. gada 30. jūnijā. Termiņš Direktīvas 2001/106/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2003. gada 22. jūlijā. Termiņš Direktīvas 2002/84/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2003. gada 23. novembrī.

      (1)  Padomes 1995. gada 19. jūnija Direktīva 95/21/EK, kas nosaka, kā kuģošanai Kopienas ostās un dalībvalstu jurisdikcijai pakļautos ūdeņos piemērot starptautiskos standartus attiecībā uz kuģu drošību, piesārņojuma novēršanu un dzīves un darba apstākļiem uz kuģiem (ostas valsts kontrole) (OV L 157, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 5. novembra Direktīva 2002/84/EK, ar ko groza direktīvas par kuģošanas drošību un kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu (OV L 324, 53. lpp.).

      (3)  OV L 19, 17. lpp.


title: Lieta C-517/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 15. jūlija spriedumu lietā T-465/12 AGC Glass Europe u.c./Eiropas Komisija 2015. gada 25. septembrī iesniedza AGC Glass Europe, AGC Automotive Europe, AGC France, AGC Flat Glass Italia Srl, AGC Glass UK Ltd, AGC Glass Germany GmbH

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/20

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 15. jūlija spriedumu lietā T-465/12 AGC Glass Europe u.c./Eiropas Komisija 2015. gada 25. septembrī iesniedza AGC Glass Europe, AGC Automotive Europe, AGC France, AGC Flat Glass Italia Srl, AGC Glass UK Ltd, AGC Glass Germany GmbH

   (Lieta C-517/15 P)
   (2015/C 398/25)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: AGC Glass Europe, AGC Automotive Europe, AGC France, AGC Flat Glass Italia Srl, AGC Glass UK Ltd, AGC Glass Germany GmbH (pārstāvji – L. Garzaniti, A. Burckett St Laurent un F. Hoseinian, avocats)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedumu lietā T-465/12 AGC Glass Europe SA u.c./Eiropas Komisija;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 6. augusta Lēmumu C(2012) 5719 final (apstrīdētais lēmums), ar kuru tika daļēji noraidīts AGC lūgums piemērot konfidencialitāti noteiktai informācijai, kas ir ietverta lēmumā Lietā COMP/39.125 – automašīnu stikls, vai, pakārtoti, lietu nodot atpakaļ Vispārējai tiesai;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza šādus trīs apelācijas pamatus un galvenos argumentus:

               1.

               Vispārējā tiesa ir kļūdījusies, lemdama, ka uzklausīšanas amatpersonas kompetencēs atbilstoši Eiropas Komisijas priekšsēdētāja 2011. gada 13. oktobra Lēmuma 2011/695/ES par uzklausīšanas amatpersonas amatu un darba uzdevumiem noteiktu konkurences lietu izskatīšanā (1) neietilpst veikt novērtējumu par tiesiskās paļāvības un vienlīdzīgas attieksmes principiem. Turklāt spriedumā ir sagrozīti fakti ar apgalvojumu, ka uzklausīšanas amatpersona ir veikusi novērtējumu par apelācijas sūdzības iesniedzēju izvirzītajiem argumentiem saistībā ar tiesiskās paļāvības un vienlīdzīgas attieksmes principiem.

               2.

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka apstrīdētajā lēmumā nav pārkāpti tiesiskās paļāvības un vienlīdzīgas attieksmes principi. Ievērojot to, ka apelācijas sūdzības iesniedzēji bija vienīgie, kas lūdza piemērot iecietības programmu, tiem ir tiesības uz to, ka netiek publicēta viņu konfidenciālā informācija, ciktāl šāda publicēšana trešajām pusēm ļauj identificēt pašapsūdzošo paziņojumu avotu, kas ir nodoti Komisijai saistībā ar iecietības programmu.

               3.

               Spriedumā nav norādīts pamatojums saistībā ar uzklausīšanas amatpersonas kompetenci, kā arī saistībā ar tiesiskās paļāvības un vienlīdzīgas attieksmes principu piemērošanu. Vispārējā tiesa līdz ar to ir pārkāpusi tās pienākumu atbilstoši LESD 296. pantam un Tiesas Statūtu 36. un 53. pantam. It īpaši Vispārējā tiesa nav sniegusi pamatojumu, kādēļ tā ir atkāpusies no pastāvīgās judikatūras, uz kuru bija atsaukušies apelācijas sūdzības iesniedzēji.

      (1)  OV L 275, 29. lpp.


title: Lieta T-538/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. janvāra spriedums — Optilingua /ITSB — Esposito ( “ALPHATRAD” ) (Kopienas preču zīme — Atcelšanas process — Kopienas grafiska preču zīme “ALPHATRAD” — Preču zīmes faktiska izmantošana — Izmantošanas apjoms — Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/36

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. janvāra spriedums — Optilingua/ITSB — Esposito (“ALPHATRAD”)
   (Lieta T-538/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Atcelšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “ALPHATRAD” - Preču zīmes faktiska izmantošana - Izmantošanas apjoms - Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
   2014/C 52/69
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Optilingua Holding SA (Épalinges, Šveice) (pārstāvis — S. Rizzo, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — S. Pétrequin un A. Folliard-Monguiral)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Michele Esposito (Cava de’ Tirreni, Itālija) (pārstāvis — R. Stella, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 8. oktobra lēmumu lietā R 444/2011-1 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Michele Esposito k-gu un Optilingua Holding SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Optilingua Holding SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 38, 9.2.2013.


title: Lieta C-149/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 19. janvāra spriedumu lietā T-71/10 Xeda International SA, Pace International LLC /Eiropas Komisija 2012. gada 27. martā iesniedza Xeda International SA, Pace International LLC

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 19. janvāra spriedumu lietā T-71/10 Xeda International SA, Pace International LLC/Eiropas Komisija 2012. gada 27. martā iesniedza Xeda International SA, Pace International LLC

   (Lieta C-149/12 P)
   2012/C 165/21
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Xeda International SA, Pace International LLC (pārstāvji — K. Van Maldegem un C. Mereu, avocats)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-71/10, un

               —

               atcelt lēmumu neiekļaut difenilamīnu Padomes Direktīvas 91/414/EEK (1) I pielikumā un noteikt dalībvalstīm pienākumu līdz 2010. gada 30. maijam atsaukt atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kuros ir minētā viela, vai

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai sprieduma taisīšanai par apelācijas sūdzības iesniedzēju prasību atcelt tiesību aktu, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus (tostarp tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā).

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka, noraidot viņu prasību atcelt lēmumu neiekļaut difenilamīnu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un noteikt dalībvalstīm pienākumu līdz 2010. gada 30. maijam atsaukt atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kuros ir minētā viela, Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Savienības tiesību aktus. Apelācijas sūdzības iesniedzēji it īpaši apgalvo, ka Vispārējā tiesa, interpretējot faktus un apelācijas sūdzības iesniedzēju situācijā piemērojamo tiesisko regulējumu, ir pieļāvusi vairākas kļūdas. Tā rezultātā ir pieļautas vairākas kļūdas tiesību piemērošanā, it īpaši:

               —

               nospriežot, ka jautājums par iespējamo nitrozamīnu veidošanos nebija galvenais Komisijas lēmuma pieņemšanas iemesls, lai gan Vispārējās tiesas argumentācija pārsūdzētajā spriedumā pamatoja pretēju uzskatu;

               —

               sajaucot divus difenilamīna pārskatīšanas posmus saskaņā ar Regulu Nr. 1490/2002 (2), kas grozīta ar Regulu Nr. 1095/2007 (3), kas licis Vispārējai tiesai nepareizi nospriest, ka apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesības uz aizstāvību nav tikušas pārkāptas;

               —

               konstatējot, ka jautājums par iespējamo nitrozamīnu veidošanos radās 2008. gada jūnijā, nevis 2008. gada janvārī, kā to skaidri apliecināja dokumentāli pierādījumi, spēku zaudēja Vispārējās tiesas lēmums, ka Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes kavēšanās procesā nekādā ziņā neliedza apelācijas sūdzības iesniedzējiem tiesības atsaukt savu atbalstu difenilamīna iekļaušanai Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā.

         Šo iemeslu dēļ apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka būtu jāatceļ gan Vispārējās tiesas spriedums lietā T-71/10, gan Komisijas lēmums neiekļaut difenilamīnu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un noteikt dalībvalstīm pienākumu līdz 2010. gada 30. maijam atsaukt atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kuros ir minētā viela.

      (1)  Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīva 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV L 230, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2002. gada 14. augusta Regula (EK) Nr. 490/2002, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, kā īstenot trešo posmu darba programmā, kura minēta Padomes Direktīvas 91/414/EEK 8. panta 2. punktā, un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 451/2000 (OV L 224, 23. lpp.).

      (3)  Komisijas 2007. gada 20. septembra Regula (EK) Nr. 1095/2007, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1490/2002, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus, kā īstenot trešo posmu darba programmā, kura minēta Padomes Direktīvas 91/414/EEK 8. panta 2. punktā, un Regulu (EK) Nr. 2229/2004, ar ko nosaka turpmākus sīki izstrādātus noteikumus, kā īstenot ceturto posmu darba programmā, kura minēta Padomes Direktīvas 91/414/EEK 8. panta 2. punktā (OV L 246, 19. lpp.).


title: Lieta T-216/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Mebrom NV iesniedza 2005. gada 31. maijā

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/44

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Mebrom NV iesniedza 2005. gada 31. maijā
   (Lieta T-216/05)
   (2005/C 182/81)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 31. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Mebrom NV, Rīm-Ertvelde [Rieme-Ertvelde] (Beļģija), kuru pārstāv K. Mero [C. Mereu] un K. van Maldegems [K. Van Maldegem], lawyers.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2005. gada 11. aprīļa lēmumu A(05)4338-D/6176;

               —

               uzlikt Komisijai par pienākumu piešķirt prasītājai 12 mēnešu kvotu atbilstoši Regulas Nr. 2037/2000 7. pantam;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja importē ES metilbromīdu (NBr). Metilbromīds ir ierobežojama viela Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 29. jūnija Regulas (EK) Nr. 2037/2000 par vielām, kas noārda ozona slāni (1), izpratnē. Ar šo prasību prasītāja prasa atcelt Komisijas lēmumu, ar ko ir noraidīts prasītājas lūgums piešķirt tai metilbromīda importa Eiropas Savienībā kvotu ārkārtas vajadzībām 2005. gadam.
   Savas prasības pamatojumā prasītāja norāda, ka Komisija neļauj prasītājai realizēt savas tiesības uz metilbromīda importa ES 12 mēnešu importa kvotu 2005. gadam piešķiršanu. Prasītāja norāda, ka Komisija acīmredzami nepareizi piemēroja attiecīgo tiesību regulējumu. Prasītāja apgalvo, ka Komisija pārkāpa arī Regulas Nr. 2037/2000 7. pantu, kas, pēc prasītājas domām, piešķir tai konkrētas tiesības saņemt 12 mēnešu kvotu metilbromīdam 2005. gadam. Prasītāja arī apgalvo, ka Komisija rīkojās, pārkāpjot tai ar Regulas Nr. 2037/2000 7. pantu piešķirtās pilnvaras. Visbeidzot, prasītāja norāda uz tiesiskās drošības principa pārkāpumu, jo Komisija nav izveidojusi paredzamu importa kvotu sistēmu tiem, uz ko tās attiecas, un neievēroja prasītājas tiesiski pamatotās cerības saņemt importa kvotu, kuras balstās uz Regulas Nr. 2037/2000 7. pantu, Komisijas 2004. gada jūlija importētāju ziņojumu (2) un atbildētājas 2004. gada 10. decembra prasītājai adresēto elektroniskā pasta vēstuli, kas apstiprina, ka tās importa kvota 2005. gadam ir paziņošanas prasītājai stadijā.

      (1)  OV L 244, 1. lpp.

      (2)  Ziņojums ierobežojamo vielu, kas noārda ozona slāni, importētājiem Eiropas Savienībā 2005. gadā sakarā ar Eiropas Parlamanta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2037/2000 par vielām, kas noārda ozona slāni (OV 2004., C 187, 11. lpp.)


title: Lieta T-260/08: Prasība, kas celta 2008. gada 3. jūlijā — Indo Internacional /ITSB — Visual ( VISUAL MAP )

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/54

         Prasība, kas celta 2008. gada 3. jūlijā — Indo Internacional/ITSB — Visual (“VISUAL MAP”)
   (Lieta T-260/08)
   (2008/C 223/96)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Indo Internacional, SA, Sant Cugat del Vallės (Spānija) (pārstāvji — X. Fàbrega Sabaté un M. Curell Aguilà, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Visual SA, Saint Apollinaire (Francija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 15. aprīļa lēmumu lietā R 700/20067-1; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “VISUAL MAP” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 44. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 393 2936

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Francijas preču zīmes reģistrācija Nr. 043 303 854 vārdiskai preču zīmei “VISUAL” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 44. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta pārkāpums, jo nepastāv konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja.


title: Lieta C-253/06: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 27. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 27. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-253/06) (1)

   (2007/C 96/55)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 273, 30.9.2006.


title: Lieta C-52/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 17. novembra rīkojumu lietā T-61/10 2011. gada 4. februārī iesniedza Fernando Marcelino Victoria Sánchez

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/17

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 17. novembra rīkojumu lietā T-61/10 2011. gada 4. februārī iesniedza Fernando Marcelino Victoria Sánchez

   (Lieta C-52/11 P)
   2011/C 103/31
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Fernando Marcelino Victoria Sánchez (pārstāvis — P. Suarez Plácido, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Parlaments un Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesa (ceturtā palāta) 2010. gada 17. novembra rīkojumu, atzīstot, ka Victoria Sánchez k-ga iesniegtā prasība sakarā ar bezdarbību ir pieņemama un ka tā nav acīmredzami nepamatota, un atceļot lēmumu piespriest prasītājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               sakarā ar iepriekš minēto Tiesai būtu jāizlemj strīds [..] pēc būtības vai, pakārtoti, ja tiks atzīta prasības pieņemamība un pamatotība, jānodod lieta atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā šo lietu izlemj pēc būtības, piespriežot atbildētājām iestādēm atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza šādus pamatus:

               1)

               Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta pārkāpums, jo pieteikumā par lietas ierosināšanu esot norādīts strīda priekšmets, sniegts kopsavilkums par izvirzītajiem pamatiem un, visbeidzot, izklāstīti prasībā ietilpstošie prasījumi; minētie prasījumi esot visskaidrāk norādīti prasības pieteikumā, ar kuru lūdzot “ar spriedumu atzīt, ka Eiropas Parlamenta un Komisijas atbildes uz ar 2009. gada 6. oktobra vēstulēm iesniegto lūgumu nesniegšana ir pretrunā Kopienu tiesībām, un uzlikt šīm iestādēm pienākumu šo situāciju labot”;

               2)

               Līguma par Eiropas Savienības darbību 20. panta 2. punkta d) apakšpunkta (iepriekš — EKL 17. pants), LESD 24. panta (iepriekš — EKL 21. pants) un LESD 227. pants (iepriekš — EKL 194. pants) pārkāpums atbilstoši Tiesas Statūtu 58. pantam. Šis pārkāpums attiecoties uz petīciju, ko Victoria Sánchez k-gs iesniedza Eiropas Parlamentam 2008. gadā un ar ko viņš pievērsa Eiropas Parlamenta uzmanību riskiem, kuri draud Spānijas pilsonim, kas uzdrīkstas ziņot par politisko korupciju un krāpšanu nodokļu jomā šajā dalībvalstī. Parlamentam adresētajai petīcijai esot bijis pievienots līgums, ko parakstījušas svarīgās personas viņa valstī — tostarp advokāts, kura vārds ir minēts vislielākā Spānijas un Portugāles advokātu biroja nosaukumā — un kurā skaidrots, kā visas šīs personas apkrāpa valsts kasi un pilsoņus, izmantojot fiktīvus un valstij nepārskatāmus uzņēmumus. Petīcija tika atstāta bez izskatīšanas, un neviens Eiropas Parlamenta spāņu deputāts neesot atbildējis uz apelācijas sūdzības iesniedzēja secīgi iesniegtajiem lūgumiem par palīdzību, ko viņš bija nosūtījis ar desmit elektroniskā pasta ziņām un kuros viņš lūdza no šiem pārstāvjiem sadarbību nolūkā nodrošināt viņa fizisko drošību, ņemot vērā saņemtos draudus.

               3)

               Atbildētājas iestādes esot pārkāpušas LES 6. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. un 21. pantā paredzētās pamattiesības. Komisijas reakcijas uz 2009. gada 6. oktobra vēstuli neesamība esot smags LES 6. panta pārkāpums, ņemot vērā, ka šai iestādei ir jānodrošina kopējā demokrātijas telpa visiem eiropiešiem, ir jāievēro pilsoņu vienlīdzīgas iespējas vērsties Sabiedrības iestādēs un jānodrošina efektīvā tiesību aizsardzība tiesā, ja vien krāpšana nodokļu jomā nav jautājums, par kuru jālemj Eiropas Cilvēktiesību tiesai, kas uzskata, ka nodokļu maksātājs ir skarts netieši. Tāpat apelācijas sūdzības iesniedzējs pievērš uzmanību tiesiskās drošības trūkumam, ko Kopienu tiesībās rada secīgie Spānijas tiesu nolēmumi, kuros netiek ņemti vērā apelācijas sūdzības iesniedzēja juridisko pārstāvju sniegtie apsvērumi par nepieciešamību ievērot Eiropas Savienības tiesību normas, konkrētāk, Tiesas spriedumus apvienotajās lietās C-570/07 un C-571/07 (1) attiecībā uz brīvību veikt aptieku darbības Spānijā.

               4)

               LESD 265. un 266. panta pārkāpums, jo ar Vispārējai tiesai iesniegto prasības pieteikumu bija lūgts atzīt, ka Parlamenta un Komisijas atbildes uz 2009. gada 6. oktobra lūgumu neesamība ir pretrunā Kopienu tiesībām, un dot rīkojumu šīm iestādēm izlabot situāciju; tātad tas ir jādara ex lege, piemērojot LESD 266. pantu, saskaņā ar kuru struktūrai, kuras pieņemtais akts ir pasludināts par spēkā neesošu vai kuras bezdarbība ir atzīta par tādu, kas ir pretrunā Līgumiem, ir jāveic vajadzīgie pasākumi, lai pildītu Eiropas Savienības Tiesas spriedumu; aplūkojamajā lietā tām ir jānovērš to bezdarbība, kas tikusi pieļauta, atbildot uz lūgumu, kurš iesniegts ar 2009. gada 6. oktobra vēstuli.

      (1)  2010. gada 1. jūnija spriedums, Krājumā vēl nav publicēts.


title: Lieta C-329/07: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 11. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/24

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 11. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-329/07) (1)

   (2008/C 79/44)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 211, 8.9.2007.


title: Lieta C-159/08: Apelācijas sūdzība, ko 2008. gada 15. aprīlī iesnieguši Isabella Scippacercola un Ioannis Terezakis par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2008. gada 16. janvāra spriedumu lietā T-306/05, Isabella Scippacercola un Ioannis Terezakis /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/18

         Apelācijas sūdzība, ko 2008. gada 15. aprīlī iesnieguši Isabella Scippacercola un Ioannis Terezakis par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2008. gada 16. janvāra spriedumu lietā T-306/05, Isabella Scippacercola un Ioannis Terezakis/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-159/08)
   (2008/C 171/31)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Isabella Scippacercola, Ioannis Terezakis (pārstāvis — B. Lombart, avocat)

      Cita lietas dalībniece: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas spriedumu lietā T-306/05 Isabella Scippacercola, un Ioannis Terezakis/Eiropas Kopienu Komisija, ar kuru tika noraidīta viņu prasība atcelt Komisijas 2005. gada 2. maija Lēmumu, kas pieņemts, pamatojoties uz Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regulas (EK) Nr. 773/2004 (1) 7. panta 2. punktu, un kas prasītājiem tika paziņots 2008. gada 6. februārī un ar kuru tika atteikta padziļināta izmeklēšana par pārmērīgām maksām, ko noteikusi jaunā Atēnu Starptautiskā lidosta Spatā, kurai ir dominējošs stāvoklis attiecībā uz:

                           a)

                           pasažieru drošības pasākumu maksu;

                           b)

                           pasažieru termināla nodevu;

                           c)

                           autostāvvietas pakalpojumu maksu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā instancē, kā arī tiesvedībā Pirmās instances tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Pirmās instances tiesa neesot konstatējusi, ka Komisija, atsakoties pārbaudīt Atēnu Starptautiskās lidostas (Athens International Airport, turpmāk tekstā — “AIA”) drošības, termināla un autostāvvietas nodevas saistībā ar to izmaksām un, veicot AIA nodevu nepārliecinošu salīdzinājumu ar nodevām, kuras tiek iekasētas citās Eiropas lidostās, kurās netiek sniegti konkurējoši pakalpojumi EKL 82. panta nozīmē, ir pārkāpusi Kopienu tiesības, kā tās ir noteiktas spriedumā lietā 27/76 United Brands/Komisija, un ka Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi Kopienu tiesības, jo tā nav atzinusi, ka Komisija, pirmkārt, nav ņēmusi vērā visus attiecīgos faktus, kas pastāvēja laikā, kad apstrīdētais lēmums tika pieņemts, kā to prasa spriedums lietā C-119/97 P Ufex u.c./Komisija, un, otrkārt, savu apstrīdēto lēmumu ir pamatojusi uz materiāli nepareiziem faktiem, līdz ar to lēmums nav spēkā acīmredzamas kļūdas vērtējumā un pilnvaru nepareizas izmantošanas dēļ.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, jo tā nav konstatējusi, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu vērtējumā, uzskatīdama, ka drošības pārbaudes neesot saimnieciska darbība un autostāvvietas pakalpojumi neveidoja attiecīgo tirgu EKL 82. panta nozīmē.
   Attiecībā uz apgalvoto tiesību kļūdu saistībā ar lielākas termināla nodevas piemērošanu Kopienas iekšējo un starptautisko reisu pasažieriem nekā iekšzemes reisu pasažieriem, kā arī termināla nodevas un drošības pasākumu nodevas piemērošanu tikai regulāro reisu pasažieriem, bet nevis čārterreisa pasažieriem, apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Pirmās instances tiesa neesot atzinusi, ka Komisija ir atteikusies rūpēties par to, lai nodrošinātu, ka ar AIA rīcību netiktu pārkāpts nediskriminēšanas princips.
   Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Pirmās instances tiesa neesot atzinusi, ka Komisija nav ievērojusi spēkā esošās tiesības un procedūras, pirmkārt, neņemot vērā sūdzības iesniedzēju skaitļus, ko tie ieguvuši no oficiāliem avotiem un kas atspoguļo AIA pārmērīgi augstās cenas, otrkārt, veicot nodevu salīdzinājumu Spatā un citās Eiropas lidostās, kas nebija atbilstošas EKL 82. panta vajadzībām, un, treškārt, adresējot AIA lūgumu sniegt informāciju, kurā tā cita starpā nepārbaudīja ne lidostas būvniecības izmaksas, ne AIA inkorporācijas un izveidošanas izdevumus.

      (1)  Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regula (EK) Nr. 773/2004 par lietas izskatīšanu saskaņā ar EK Līguma 81. un 82. pantu, ko vada Komisija, OV L 123, 18. lpp.


title: Lieta T-204/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 28. janvāra rīkojumu lietā F-95/12 Marcuccio /Komisija 2013. gada 8. aprīlī iesniedza Luigi Marcuccio

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/52

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 28. janvāra rīkojumu lietā F-95/12 Marcuccio/Komisija 2013. gada 8. aprīlī iesniedza Luigi Marcuccio

   (Lieta T-204/13 P)
   2013/C 156/96
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Trikase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pilnībā un bez izņēmumiem atcelt apstrīdēto rīkojumu;

               —

               nosūtīt šo lietu Civildienesta tiesai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši, kādi jau ir norādīti lietā T-203/13 P Marcuccio/Komisija.


title: Lieta C-679/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 30. decembrī iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) – A

text:
               20.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 30. decembrī iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) – A

   (Lieta C-679/16)
   (2017/C 086/20)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: A

      Otrs lietas dalībnieks: Espoon kaupungin sosiaali- ja terveyslautakunnan yksilöasioiden jaosto

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tāds pakalpojums kā personīgā palīdzība, kas paredzēts Likumā par pakalpojumiem personām ar invaliditāti, ir “slimības pabalsts” Regulas Nr. 883/2004 (1) 3. panta 1. punkta izpratnē?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša: Vai LESD 20. un 21. pantā paredzētās Savienības pilsoņu tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstīs ir ierobežotas, ja tāda pakalpojuma kā personīgā palīdzība piešķiršana ārvalstīs Likuma par pakalpojumiem personām ar invaliditāti izpratnē nav īpaši reglamentēta un pakalpojuma piešķiršanas nosacījumi tiek interpretēti tādējādi, ka personīgo palīdzību nepiešķir citā dalībvalstī, kurā tiesību subjekts trīs gadus studē, lai iegūtu augstāko izglītību?

                           —

                           Vai, vērtējot lietu, ir nozīme faktam, ka tāds pakalpojums kā personīgā palīdzība personai Somijā var tikt piešķirts citā pašvaldībā, nevis attiecīgās personas dzīvesvietas pašvaldībā, ja persona, piemēram, studē citā Somijas pašvaldībā?

                           —

                           Vai, vērtējot lietu, saistībā ar Savienības tiesībām ir nozīme tiesībām, kuras izriet no Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas par personu ar invaliditāti tiesībām 19. panta?

               3)

               Gadījumā, ja Tiesa, atbildot uz otro prejudiciālo jautājumu, konstatē, ka valsts tiesību interpretācija, kāda tā ir veikta izskatāmajā lietā, ir tiesību uz brīvu pārvietošanos ierobežojums: Vai šādu ierobežojumu tomēr var pamatot ar primāriem vispārējo interešu apsvērumiem, kas izriet no Likumā par pakalpojumiem personām ar invaliditāti paredzētā pašvaldības pienākuma uzraudzīt personīgās palīdzības nodrošināšanu, pašvaldības iespējas izvēlēties atbilstīgus noteikumus personīgās palīdzības nodrošināšanai un personīgās palīdzības sistēmas konsekvences un efektivitātes saglabāšanas?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV 2004, L 166, 1. lpp.).


title: Lieta T-246/12: Prasība, kas celta 2012. gada 4. jūnijā — Cat Media Pty /ITSB — Avon Products ( “RETANEW” )

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/25

         Prasība, kas celta 2012. gada 4. jūnijā — Cat Media Pty/ITSB — Avon Products (“RETANEW”)
   (Lieta T-246/12)
   2012/C 243/44
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cat Media Pty Ltd (Warriewood, Austrālija) (pārstāvis — I. De Freitas, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Avon Products, Inc. (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 21. marta lēmumu lietā R 740/2011-1;

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt prasītājas ar šo procesu saistītos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “RETANEW” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē — Kopienas preču zīme reģistrācijas pieteikums Nr. W00884450

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “ANEW” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3.un 5. klasē, reģistrācija Nr. 3531051

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus pilnībā noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu atcelt un reģistrācijas pieteikumu pilnībā noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-462/13 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 16. oktobra rīkojums — Comunidad Autónoma del País Vasco un Itelazpi /Komisija (Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt, kā arī atcelt kārtējos maksājumus — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               7.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/15

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 16. oktobra rīkojums — Comunidad Autónoma del País Vasco un Itelazpi/Komisija
   (Lieta T-462/13 R)
   (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt, kā arī atcelt kārtējos maksājumus - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   2013/C 359/29
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Comunidad Autónoma del País Vasco un Itelazpi, SA (Zamudio, Spānija) (pārstāvji — J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo, M. Muñoz de Juan un N. Ruiz García, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — É. Gippini Fournier, B. Stromsky un P. Němečková)

      Priekšmets

   Pieteikums apturēt Komisijas 2013. gada 19. jūnija Lēmuma C(2013) 3204, galīgā redakcija, par valsts atbalstu SA.28599 (C-23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009), ko Spānijas Karaliste īstenojusi ciparformāta televīzijas zemes apraides izvēršanai attālinātos un ne tik urbanizētos apvidos (izņemot Kastīlijā-Lamančā esošos), 3. un 4. panta izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2.

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-491/07: Vispārējās tiesas 2012. gada 29. novembra spriedums — CB /Komisija (Konkurence — Uzņēmumu apvienības lēmums — Maksājuma karšu izdošanas tirgus Francijā — Lēmums, ar ko tiek konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Tarifu pasākumi, ko piemēro “jaunpienācējiem” — Iestāšanās tiesības un “pircēja funkcijas regulēšanas” un “pasīvo aktivizēšanas” mehānismi — Konkrētais tirgus — Aplūkojamo pasākumu priekšmets — Konkurences ierobežojums pēc priekšmeta — EKL 81. panta 3. punkts — Acīmredzamas kļūdas vērtējumā — Labas pārvaldības princips — Samērīgums — Tiesiskā noteiktība)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/39

         Vispārējās tiesas 2012. gada 29. novembra spriedums — CB/Komisija
   (Lieta T-491/07) (1)

   (Konkurence - Uzņēmumu apvienības lēmums - Maksājuma karšu izdošanas tirgus Francijā - Lēmums, ar ko tiek konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Tarifu pasākumi, ko piemēro “jaunpienācējiem” - Iestāšanās tiesības un “pircēja funkcijas regulēšanas” un “pasīvo aktivizēšanas” mehānismi - Konkrētais tirgus - Aplūkojamo pasākumu priekšmets - Konkurences ierobežojums pēc priekšmeta - EKL 81. panta 3. punkts - Acīmredzamas kļūdas vērtējumā - Labas pārvaldības princips - Samērīgums - Tiesiskā noteiktība)
   2013/C 26/73
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Groupement des cartes bancaires (CB) (Parīze, Francija) (pārstāvji — sākotnēji A. Georges, J. Ruiz Calzado un É. Barbier de La Serre, vēlāk J. Ruiz Calzado un F. Pradelles, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Arbault, O. Beynet un V. Bottka, vēlāk O. Beynet un V. Bottka un B. Mongin)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas atbalstam: BNP Paribas (Parīze, Francija) (pārstāvji — O. de Juvigny un D. Berg, advokāti), BPCE, agrāk — Caisse nationale des caisses d’épargne et de prévoyance (CNCEP) (Parīze) (pārstāvji — B. Bär-Bouyssière un A. de Beaugrenier, advokāti), un Société générale (Parīze) (pārstāvji — A. Barav un D. Reymond, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 17. oktobra lēmumu C(2007) 5060, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru (COMP/D1/38606 — Groupement des Cartes Bancaires“CB”)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Groupement des cartes bancaires “CB” sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               BPCE, BNP Paribas un Société générale sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 64, 08.03.2008.


title: Lieta F-5/06: Prasība, kas celta  2006. gada 18. janvārī  —  Patak Dennstedt  pret Komisiju

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/34

         Prasība, kas celta 2006. gada 18. janvārī — Patak Dennstedt pret Komisiju
   (Lieta F-5/06)
   (2006/C 74/67)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dunja Patak Dennstedt (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Rodrigues unY. Minatchy, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2005. gada 4. oktobra lēmumu, ar ko noraidīta prasītājas sūdzība, kas pieņemts vienlaikus ar lēmumu noraidīt prasītājas iepriekš iesniegto lūgumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājai nodarīto kaitējumu 35 000 EUR apmērā;

               —

               pakārtoti, izņemt no 2001. gada 18. septembra izmeklēšanas ziņojuma lietas materiāliem apstrīdēto dokumentu;

               —

               jebkurā gadījumā piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, Komisijas ierēdne, kas saņem invaliditātes pensiju, bija cēlusi prasību Pirmās instances tiesā ar mērķi panākt atsevišķu atbildētājas lēmumu atcelšanu. Šajā tiesvedībā prasītāja iepazinās ar vairākiem dokumentiem par Komisijas iekšējām procedūrām, kas attiecās uz viņu, un iesniedza sūdzību, lai panāktu, ka, pirmkārt, no lietas materiāliem tiek izņemti dokumenti, kuros, pēc prasītājas uzskatiem, kāds ierēdnis ir izdarījis personiskus secinājumus par prasītājas arodslimību, un, otrkārt, tiek pārbaudīts, vai atsevišķu ierēdņu rīcība disciplinārlietas izskatīšanas laikā atbilda saistībām saskaņā ar Civildienesta noteikumiem.
   Tā kā lūgums tika noraidīts, prasītāja iesniedza sūdzību; arī to iecēlējinstitūcija noraidīja.
   Prasības pieteikumā prasītāja vispirms apgalvo, ka lēmums, ar ko noraidīta viņas sūdzība, ir pretrunā saistībām, kas atbildētājai ir jāpilda attiecībā pret saviem ierēdņiem. Ar minēto lēmumu ir pārkāpti vairāki vispārējie tiesību principi, piemēram, labas pārvaldības princips un pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses.
   Prasītāja tāpat piebilst, ka Komisijas ierēdņi, kas ir izplatījuši un pat ietvēruši izmeklēšanas ziņojumā kļūdainas ziņas par viņas arodslimību, ir izdarījuši smagu pārkāpumu. Par šo pārkāpumu ir atbildīga atbildētāja, kam attiecīgi ir jāatlīdzina prasītājai nodarītie zaudējumi un morālais kaitējums.


title: Lieta C-331/08: Prasība, kas celta 2008. gada 18. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/9

         Prasība, kas celta 2008. gada 18. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-331/08)
   (2008/C 272/13)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Wölker un G. Rozet)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu (1) prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot minētos tiesību aktus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi šīs direktīvas 19. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2004/35/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2007. gada 30. aprīlī. Tomēr līdz šīs prasības celšanas dienai atbildētāja vēl nebija veikusi tās transponēšanai vajadzīgos pasākumus.

      (1)  OV L 143, 56. lpp.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 20. jūlijā lietā T-311/02 Vitaly Lissotschenko un Joachim Hentze pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Vārdiskas preču zīmes LIMO pieteikums — Absolūtie atteikuma pamatojumi — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/15

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 20. jūlijā
   lietā T-311/02 Vitaly Lissotschenko un Joachim Hentze pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Vārdiskas preču zīmes LIMO pieteikums - Absolūtie atteikuma pamatojumi - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2004/C 251/25)
   Tiesvedības valoda: vācu
   Lietā T-311/02 Vitaly Lissotschenko, ar dzīvesvietu Dortmund (Vācija), un Joachim Hentze, ar dzīvesvietu Werl (Vācija), ko pārstāv B. Hein, advokāts, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji J. Weberndörfer un G. Schneider), par prasību pret ITSB otrās Apelāciju padomes 2002. gada 31. jūlija lēmumu (lieta R 363/2000-2), kas attiecas uz vārdiskas preču zīmes LIMO kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju, Pirmās instances tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs B. Vesterdorf, tiesneši P. Mengozzi un M. E. Martins Ribeiro, sekretārs G. Christensen, administrators, 2004. gada 20. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Prasību noraidīt.

               2.

               Piespriest prasītājiem atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 305, 7.12.2002.


title: Lieta T-16/11: Prasība, kas celta 2011. gada 14. janvārī — Nīderlandes Karaliste/Eiropas Komisija

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/27

         Prasība, kas celta 2011. gada 14. janvārī — Nīderlandes Karaliste/Eiropas Komisija
   (Lieta T-16/11)
   2011/C 72/44
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. Wissels, M. de Ree un M. Noort, pārstāvji)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 4. novembra Lēmuma Nr. 2010/668/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), 1. pantu, ciktāl šis pants skar Nīderlandes Karalisti un tajā ir paredzēta finanšu korekcija par (kopējo) summu EUR 28 947 149,31, kas tika piemērota deklarētajiem izdevumiem 2003.-2008. gadā kartupeļu cietes ražošanas kvotu sistēmas ietvaros;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija ar Lēmumu Nr. 2010/668/ES piemēroja vienotas likmes korekciju 10 % apmērā summām, kuras Nīderlandes iestādes bija deklarējušas kā samaksātas 2003.-2008. gadā Eiropas kartupeļu cietes atbalsta sistēmas ietvaros. Kā uzskata Komisija, Nīderlandes iestādes pārskaitīja atbalstu cietes ražotājam un kartupeļu audzētājam pirms kartupeļu audzētājam tika samaksāta kartupeļu minimālās cenas kopējā summa par piegādātajiem kartupeļiem.
   Nīderlandes valdība uzskata, ka minimālā cena tika pilnībā samaksāta pirms atbalsta piešķiršanas cietes ražotājam un kartupeļu audzētājam. Minimālā cena tika samaksāta, pirmkārt, pateicoties minimālās cenas daļējai kompensācijai ar ražotāja neīstenotu (privāttiesību) prasījumu pret audzētāju un, otrkārt, pārskaitot atlikušo minimālās cenas daļu uz audzētāja noteiktu (bankas) kontu.
   Savas prasības atbalstam prasītāja norāda piecus pamatus.
   1)   Pirmais pamats— par Regulas Nr. 1258/99 (1) 7. panta 4. punkta un Regulas Nr. 1290/2005 (2) 31. panta pārkāpumu, aplūkojot tos kopsakarā ar Regulas Nr. 1868/94 (3) 5. pantu, Regulas Nr. 97/95 (4) 11. pantu, Regulas Nr. 2236/2003 (5) 10. pantu, Regulas Nr. 2237/2003 (6) 26. pantu un Regulas Nr. 1973/2004 (7) 20. pantu, kas izriet no tā, ka Komisija izslēdza no finansējuma atsevišķus izdevumus, lai gan tas atbilda prēmijas un tiešā atbalsta piešķiršanas nosacījumam, jo minimālā cena tika samaksāta ar kompensāciju un pārskaitījumu.
   2)   Otrais pamats— par Regulas Nr. 1258/99 7. panta 4. punkta un Regulas Nr. 1290/2005 31. panta pārkāpumu, aplūkojot tos kopsakarā ar Regulas Nr. 1868/94 5. pantu, Regulas Nr. 97/95 11. pantu, Regulas Nr. 2236/2003 10. pantu, Regulas Nr. 2237/2003 26. pantu un Regulas Nr. 1973/2004 20. pantu, kas izriet no tā, ka Komisija izslēdza no finansējuma atsevišķus izdevumus, lai gan audzētāji varēja saņemt minimālo cenu pirms prēmijas un tiešā atbalsta piešķiršanas.
   3)   Trešais pamats— par Regulas Nr. 1258/99 7. panta 4. punkta, Regulas Nr. 1663/95 (8) 8. panta, Regulas Nr. 1290/2005 31. panta, Regulas Nr. 885/2006 (9) 11. panta un arī tiesību uz aizstāvību pārkāpumu, kas izriet no tā, ka Komisija izslēdza no finansējuma atsevišķus izdevumus, lai gan šajos noteikumos paredzētā uz sacīkstes principu balstītā procedūra netika piemērota attiecībā uz visiem secinājumiem, ar kuriem ir pamatots šis pasākums.
   4)   Ceturtais pamats— par Regulas Nr. 1258/99 7. panta 4. punkta un Regulas Nr. 1290/2005 31. panta pārkāpumu, aplūkojot tos kopsakarā ar Regulas Nr. 97/95 11. pantu, Regulas Nr. 2236/2003 10. pantu, Regulas Nr. 2237/2003 26. pantu un Regulas Nr. 1973/2004 20. pantu, kas izriet no tā, ka Komisija izslēdza no finansējuma atsevišķus izdevumus, lai gan iestāde maksātāja varēja kontrolēt minimālās cenas samaksu, pamatojoties uz datiem par saņemšanu.
   5)   Piektais pamats— par Regulas Nr. 1258/99 7. panta 4. punkta, Regulas Nr. 1290/2005 31. panta 2. punkta un samērīguma principa pārkāpumu, kas izriet no tā, ka Komisija piemēroja vienotas likmes korekciju 10 % apmērā, lai gan pienākumu neizpilde aprobežojas ar kļūdaina izejas punkta izmantošanu, piemērojot priekšnosacījumu par minimālās cenas samaksu un tā ievērošanas kontroli.

      (1)  Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1258/1999 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 160, 103. lpp.).

      (2)  Padomes 2005. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 209, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 1994. gada 27. jūlija Regula (EK) Nr. 1868/94, ar ko ievieš kvotu sistēmu attiecībā uz kartupeļu cietes ražošanu (OV L 197, 4. lpp.).

      (4)  Komisijas 1995. gada 17. janvāra Regula (EK) Nr. 97/95, ar kuru paredz sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EEK) Nr. 1766/92 attiecībā uz minimālo cenu un kompensācijas maksājumiem, kas pienākas kartupeļu audzētājiem, un Padomes Regulu (EK) Nr. 1868/94, ar ko nosaka kvotu sistēmu attiecībā uz kartupeļu cietes ražošanu (OV L 16, 3. lpp.).

      (5)  Komisijas 2003. gada 23. decembra Regula (EK) Nr. 2236/2003, ar kuru nosaka sīki izstrādātas normas Padomes Regulas (EK) Nr. 1868/94, ar ko ievieš kvotu sistēmu attiecībā uz kartupeļu cietes ražošanu, piemērošanai (OV L 339, 45. lpp.).

      (6)  Komisijas 2003. gada 23. decembra Regula (EK) Nr. 2237/2003, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai piemērotu dažas atbalsta shēmas, kas paredzētas ar Padomes Regulas (EK) 1782/2003 IV sadaļu, ar kuru izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV L 339, 52. lpp.).

      (7)  Komisijas 2004. gada 29. oktobra Regula (EK) Nr. 1973/2004, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai piemērotu dažas atbalsta shēmas, kas paredzētas ar Padomes Regulas (EK) 1782/2003 IV sadaļu, ar kuru izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV L 345, 1. lpp.).

      (8)  Komisijas 1995. gada 7. jūlija Regula (EK) Nr. 1663/95, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EEK) Nr. 729/70 attiecībā uz ELVGF Garantiju nodaļas grāmatojumu noskaidrošanas procedūru (OV L 158, 6. lpp.).

      (9)  Komisijas 2006. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 885/2006, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 1290/2005 attiecībā uz maksājumu aģentūru un citu struktūru akreditāciju un ELGF un ELFLA grāmatojumu noskaidrošanu (OV L 171, 90. lpp.).


title: Lieta T-218/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 30. maija spriedums — DHL International /ITSB — Service Point Solutions ( “SERVICEPOINT” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “SERVICEPOINT” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas grafiskas preču zīmes “ServicePoint” un agrākas valsts preču zīmes — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 76. panta 1. un 2. punkts)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/63

         Vispārējās tiesas 2013. gada 30. maija spriedums — DHL International/ITSB — Service Point Solutions (“SERVICEPOINT”)
   (Lieta T-218/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “SERVICEPOINT” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas grafiskas preču zīmes “ServicePoint” un agrākas valsts preču zīmes - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 76. panta 1. un 2. punkts)
   2013/C 225/140
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: DHL International GmbH (Bonna, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji K.-U. Jonas un J. Bogatz, vēlāk M. Viefhues, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Service Point Solutions, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvji — sākotnēji E. Zamora Martinez, vēlāk C. Osterrieth, T. Schmitz un A. Doepner, un visbeidzot I. Valdelomar Serrano, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 25. februāra lēmumu lietā R 62/2009-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Service Point Solutions, SA un DHL Operations BV

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               DHL International GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 195, 17.7.2010.


title: Lieta C-223/13: Prasība, kas celta 2013. gada 25. aprīlī — Koninkrijk der Nederlanden /Eiropas Komisija

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/10

         Prasība, kas celta 2013. gada 25. aprīlī — Koninkrijk der Nederlanden/Eiropas Komisija
   (Lieta C-223/13)
   2013/C 189/20
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Koninkrijk der Nederlanden (pārstāvji — M. K. Bulterman un J. Langer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               galvenokārt, atcelt Komisijas 2013. gada 1. februāra Regulu (ES) Nr. 93/2013, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā attiecībā uz īpašnieka apdzīvotā mājokļa cenu indeksu noteikšanu piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 2494/95 par saskaņotajiem patēriņa cenu indeksiem (OV L 33, 14. lpp.), ciktāl Regulas Nr. 93/2003 4. panta 1. punkts nav nodalāms no pārējiem noteikumiem;

               —

               pakārtoti, atcelt Regulas Nr. 93/2013 4. panta 1. punktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               Pirmais pamats:
               Regulas Nr. 2494/95 (1) 5. panta 3. punkta vai attiecīgi Tiesas judikatūras pārkāpums, jo atbilstoši Regulas Nr. 93/2013 4. panta 1. punktam kā iestāde, kas izdod juridiski saistošu rokasgrāmatu ir noteikts Eurostat, nevis Komisija kā ES iestāde.

               Otrais pamats:
               LESD 338. panta 1. punkta pārkāpums, jo Regulas Nr. 93/2013 4. panta 1. punktā statistikas informācijas apkopošanai tiek izmantota rokasgrāmata un nevis LESD 288. pantā norādītie juridiskie instrumenti.

               Trešais pamats:
               Regulas Nr. 2494/95 5. panta 3. punkta un 14. panta 3. punkta, skatīta kopā ar Lēmuma 1999/468 (2) 5.a pantu, pārkāpums, Regulas Nr. 93/2013 4. panta 1. punktā paredzot citu procedūru, nevis Regulā Nr. 2494/95 prasīto regulējuma procedūra ar vēlāku pārbaudi.

               Ceturtais prasības pamats:
               LESD 290. un 291. panta, skatītu kopā ar Regulu Nr. 182/2011 (3), pārkāpums, rokasgrāmatas izdošanai un izstrādei neparedzot LESD 290. pantā noteikto vai vienu no Regulā Nr. 182/2011 noteiktajām procedūrām.

      (1)  OV 1995, L 257, 1. lpp.

      (2)  Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmums, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (OV L 184, 23. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regula (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (OV L 55, 13. lpp.).


title: Lieta F-63/08: Prasība, kas celta 2008. gada 18. jūlijā — Christoph u.c./Komisija

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/25

         Prasība, kas celta 2008. gada 18. jūlijā — Christoph u.c./Komisija
   (Lieta F-63/08)
   (2008/C 247/51)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Eugen Christoph, Liggiano (Itālija), un citi (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un apraksts
   Lēmumu, ar kuriem noteikti prasītāju saistību nosacījumi tā, ka to līguma vai tā pagarināšanas ilgums ir ierobežots līdz noteiktam laika periodam, atcelšana.
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumus, ar kuriem ir noteikti prasītāju kā darbinieku PDNK izpratnē saistību nosacījumi un, precīzāk, ir ierobežots to līguma ilgums;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T–263/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 23. septembra spriedums — Igaunija/Komisija (Vide — Direktīva 2003/87/EK — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma — Igaunijas emisijas kvotu valsts sadales plāns laikposmam no 2008. līdz 2012. gadam — Dalībvalstu un Komisijas pilnvaras — Vienlīdzīga attieksme — Direktīvas 2003/87 9. panta 1. un 3. punkts un 11. panta 2. punkts)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/59

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 23. septembra spriedums — Igaunija/Komisija
   (lieta T–263/07) (1)

   (Vide - Direktīva 2003/87/EK - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Igaunijas emisijas kvotu valsts sadales plāns laikposmam no 2008. līdz 2012. gadam - Dalībvalstu un Komisijas pilnvaras - Vienlīdzīga attieksme - Direktīvas 2003/87 9. panta 1. un 3. punkts un 11. panta 2. punkts)
   2009/C 267/102
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Igaunijas Republika (pārstāvis — L. Uibo [L. Uibo])

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Velkers [U. Wölker] un T. Tamme [T. Tamme], advokāti)

      Personas, kas iestājušās lietā, prasītājas prasījumu atbalstam: Lietuvas Republika (pārstāvis — D. Krjaučūns [D. Kriaučiūnas]) un Slovākijas Republika (pārstāvji — sākotnēji J. Čorba [J. Čorba], pēc tam B. Ričova [B. Ricziová])

      Persona, kas iestājusies lietā, prasītājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — sākotnēji Z. Brainstone Krosa [Z. Bryanston Cross], pēc tam L. Sīboruts [L. Seeboruth] un visbeidzot S. Osovskis [S. Ossowski], kuriem palīdz Dž. Moriss [J. Maurici], barrister)

      Priekšmets

   Komisijas 2007. gada 4. maija Lēmuma par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plānu, ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvu 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.), Igaunijas Republika iesniegusi attiecībā uz laikposmu no 2008. līdz 2012. gadam, atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2007. gada 4. maija Lēmumu par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plānu, ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvu 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, Igaunijas Republika iesniegusi attiecībā uz laikposmu no 2008. līdz 2012. gadam;

               2)

               Komisija papildus saviem tiesāšanās izdevumiem sedz arī Igaunijas Republikas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lietuvas Republika, Slovākijas Republika un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 223, 22.09.2007. (Labojums C 247, 20.10.2007.)


title: Lieta T-232/07: Prasība, kas celta 2007. gada 5. jūlijā — Spānija/Komisija

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/44

         Prasība, kas celta 2007. gada 5. jūlijā — Spānija/Komisija
   (Lieta T-232/07)
   (2007/C 199/84)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāve — N. Díez Abad)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt paziņojumu par vispārējo konkursu EPSO/AD/95/07, ko Eiropas personāla atlases birojs (EPSO) 2007. gada 8. maijā ir publicējis EK OV C 103 A;

               —

               likt Komisijai visus paziņojumus par vakantajiem Eiropas civildienesta amatiem publicēt Oficiālajos Vēstnešos visās valodās;

               —

               izdot rīkojumu šo lietu apvienot ar lietu T-156/07;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir gandrīz identiski tiem, kas minēti lietā T-156/07, Spānijas Karaliste/Komisija (1).

      (1)  OV C 140, 23.6.2007., 1. lpp.


title: Lieta T-451/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 15. decembra spriedums — Wind /ITSB — Sanyang Industry ( “Wind” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “Wind” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “Wind” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Preču un pakalpojumu līdzības neesamība)

text:
               5.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/15

         Vispārējās tiesas 2010. gada 15. decembra spriedums — Wind/ITSB — Sanyang Industry (“Wind”)
   (Lieta T-451/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Wind” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “Wind” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Preču un pakalpojumu līdzības neesamība)
   2011/C 38/27
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Harry Wind k-gs (Selfkant, Vācija) (pārstāvis — J. Sroka, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Sanyang Industry Co., Ltd (Hsinchu, Taivāna)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 3. septembra lēmumu lietā R 1470/2008-4 par iebildumu procesu starp Harry Wind k-gu un Sanyang Industry Co., Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Harry Wind k-gs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Apvienotās lietas T-77/10 un T-78/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 29. februāra spriedums — Certmedica International /ITSB — Lehning entreprise ( “L112” ) un Lehning entreprise /ITSB — Certmedica International ( “L112” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “L112” — Francijas agrāka vārdiska preču zīme “L.114” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Preču līdzība — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība — Regulas Nr. 207/2009 57. panta 2. un 3. punkts — Daļēja atzīšana par spēkā neesošu)

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/10

         Vispārējās tiesas 2012. gada 29. februāra spriedums — Certmedica International/ITSB — Lehning entreprise (“L112”) un Lehning entreprise/ITSB — Certmedica International (“L112”)
   (Apvienotās lietas T-77/10 un T-78/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “L112” - Francijas agrāka vārdiska preču zīme “L.114” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Preču līdzība - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība - Regulas Nr. 207/2009 57. panta 2. un 3. punkts - Daļēja atzīšana par spēkā neesošu)
   2012/C 109/21
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Certmedica International GmbH (Aschaffenburg, Vācija) (pārstāvis — P. Pfortner, advokāts) (lieta T-77/10) un Lehning entreprise (Sainte-Barbe, Francija) (pārstāvis — P. Demoly, advokāts) (lieta T-78/10)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Pārējās procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces, personas, kas iestājušās lietā Vispārējā tiesā: Lehning entreprise (lieta T-77/10) un Certmedica International GmbH (lieta T-78/10)

      Priekšmets

   Prasības atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2009. gada 9. decembra lēmumu lietā R 934/2009-2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Lehning entreprise un Certmedica International GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietā T-77/10:

                           —

                           atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 9. decembra lēmumu lietā R 934/2009-2 tiktāl, ciktāl ar to tika atzīta par spēkā neesošu preču zīmes “L112” reģistrācija attiecībā uz “veterinārām precēm”;

                           —

                           prasību pārējā daļā noraidīt;

                           —

                           Certmedica International GmbH un ITSB paši sedz savus tiesāšanās izdevumus;

                           —

                           Lehning entreprise pati sedz tiesāšanās izdevumus, kas ir radušies saistībā ar tās iestāšanos lietā.

               2)

               Lietā T-78/10:

                           —

                           prasību noraidīt;

                           —

                           Lehning entreprise pati sedz savus un atlīdzina ITSB tiesāšanās izdevumus;

                           —

                           Certmedica International pati sedz tiesāšanās izdevumus, kas ir radušies saistībā ar tās iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta T-77/12: Vispārējās tiesas 2012. gada 4. decembra rīkojums — Wahl /ITSB — Tenacta Group ( “bellissima” )

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/69

         Vispārējās tiesas 2012. gada 4. decembra rīkojums — Wahl/ITSB — Tenacta Group (“bellissima”)
   (Lieta T-77/12) (1)

   2013/C 26/138
   Tiesvedības valoda — vācu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 109, 14.4.2012.


title: Lieta C-174/07: Tiesas (piektā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 10. pants — Direktīva 2006/112/EK — Sestā PVN direktīva — Iekšējā režīma saistības — Ar nodokli apliekamo darbību kontrole — Amnestija)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/3

         Tiesas (piektā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-174/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 10. pants - Direktīva 2006/112/EK - Sestā PVN direktīva - Iekšējā režīma saistības - Ar nodokli apliekamo darbību kontrole - Amnestija)
   (2009/C 32/04)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Traversa un M. Afonso)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. M. Braguglia, pārstāvis, un G. De Bellis, avvocato dello Stato)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — 2. un 22. panta pārkāpums Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), kuru no 2007. gada 1. janvāra ir aizstājusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) — Iekšējā režīma saistības — Valsts likums, kurā nav paredzēta kontrole attiecībā uz darījumiem, kas apliekami ar nodokli saistībā ar vairākiem taksācijas gadiem
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               ar 2003. gada 24. decembra Likuma Nr. 350, ar kuru paredzēti valsts ikgadējā un ilgtermiņa budžeta veidošanas noteikumi (2004. gada Finanšu likums) [legge n. 350, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2004)], 2. panta 44. punktu attiecinot uz 2002. gadu nodokļu amnestiju, kas paredzēta 2002. gada 27. decembra Likuma Nr. 289, ar kuru paredzēti valsts ikgadējā un ilgtermiņa budžeta veidošanas noteikumi (2003. gada Finanšu likums) [legge n. 289, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2003)], 8. un 9. pantā, un līdz ar to tieši un vispārējā veidā paredzot, ka 2002. taksācijas gadā veiktais ar nodokli apliekamo darbību novērtējums ir atceļams, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti 2. panta 1. punkta a), c) un d) apakšpunktā un 193.-273. pantā Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kas no 2007. gada 1. janvāra atcēla un aizstāja 2. un 22. pantu Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kā arī EKL 10. pantā;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 140, 23.06.2007.


title: Lieta C-267/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 14. decembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Slovēnijas Republika

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/25

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 14. decembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Slovēnijas Republika
   (Lieta C-267/07) (1)

   (2008/C 92/50)

      Tiesvedības valoda — slovēņu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 170, 21.7.2007.


title: Lieta C-416/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 23. jūlijā iesniedza Juzgado Contencioso-Administrativo de Oviedo (Spānija) — Mario Vital Pérez/Ayuntamiento de Oviedo

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 23. jūlijā iesniedza Juzgado Contencioso-Administrativo de Oviedo (Spānija) — Mario Vital Pérez/Ayuntamiento de Oviedo

   (Lieta C-416/13)
   2013/C 325/16
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado Contencioso-Administrativo de Oviedo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Mario Vital Pérez

      Atbildētāja: Ayuntamiento de Oviedo

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1), 2. panta 2. punktam, 4. panta 1. punktam un 6. panta 1. punkta c) apakšpunktam un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (2) 21. panta 1. punktam, kuros ir aizliegta jebkāda diskriminācija vecuma dēļ, ir pretrunā tas, ka pašvaldības konkursā, nepārprotami pamatojoties uz kādas dalībvalsts reģionālo likumu, tiek noteikts, ka maksimālais vecums, līdz kuram ir iespējams iestāties darbā pašvaldības policijas darbinieka amatā, ir 30 gadi?

      (1)  OV L 303, 16. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 5. nod., 4. sēj., 79. lpp.

      (2)  OV 2000, C 364, 1. lpp.


title: Lieta C-221/10 P: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 19. aprīļa spriedums — Artegodan GmbH /Eiropas Komisija, Vācijas Federatīvā Republika (Apelācija — EKL 288. panta otrā daļa — Savienības ārpuslīgumiskā atbildība — Nosacījumi — Pietiekami būtisks tādas tiesību normas pārkāpums, kas privātpersonām piešķir tiesības — Lēmums par amfepramonu saturošu cilvēkiem paredzētu zāļu tirdzniecības atļauju atsaukšanu)

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/3

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 19. aprīļa spriedums — Artegodan GmbH/Eiropas Komisija, Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-221/10 P) (1)

   (Apelācija - EKL 288. panta otrā daļa - Savienības ārpuslīgumiskā atbildība - Nosacījumi - Pietiekami būtisks tādas tiesību normas pārkāpums, kas privātpersonām piešķir tiesības - Lēmums par amfepramonu saturošu cilvēkiem paredzētu zāļu tirdzniecības atļauju atsaukšanu)
   2012/C 165/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Artegodan GmbH (pārstāvis — U. Reese, Rechtsanwalt)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un M. Heller), Vācijas Federatīvā Republika

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2010. gada 3. marta spriedumu lietā T-429/05 Artegodan/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību par zaudējumu atlīdzību saskaņā ar EKL 235. pantu un 288. panta otro daļu, kurā lūgts atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājai nodarīti tāpēc, ka Komisija ir pieņēmusi 2000. gada 9. marta Lēmumu C(2000) 453 par cilvēkiem paredzētu zāļu, kuru sastāvā ir amfepramons, tirdzniecības atļauju atsaukšanu — EKL 288. panta otrās daļas pārkāpums — Kļūdains pietiekami būtiska Savienības tiesību pārkāpuma konstatēšanas kritēriju vērtējums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Artegodan GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 195, 17.07.2010.


title: Lieta F-107/14: Civildienesta tiesas 2016. gada 4. maija rīkojums – Glowacz-De-Chevilly/Komisija

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/49

         Civildienesta tiesas 2016. gada 4. maija rīkojums – Glowacz-De-Chevilly/Komisija
   (Lieta F-107/14) (1)

   (2016/C 222/77)
   Tiesvedības valoda – franču
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 7, 12.1.2015., 53. lpp.


title: Lieta C-444/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. oktobrī iesniedza Fővárosi Törvényszék (agrāk — Fővárosi Bíróság) (Ungārija) — Hardimpex Kft , likvidācijas procesā/ Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/55

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. oktobrī iesniedza Fővárosi Törvényszék (agrāk — Fővárosi Bíróság) (Ungārija) — Hardimpex Kft, likvidācijas procesā/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága

   (Lieta C-444/12)
   2013/C 225/102
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Törvényszék (agrāk — Fővárosi Bíróság)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Hardimpex Kft, likvidācijas procesā

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága

   Ar 2013. gada 16. maija rīkojumu Tiesa (desmitā palāta) ir nolēmusi:
   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 168. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj dalībvalsts nodokļu iestādei atteikt nodokļu maksātajam tiesības no pievienotās vērtības nodokļa summas, kas tam ir jāmaksā, atskaitīt maksājamā vai samaksātā nodokļa par viņam veiktu preču piegādi summu, pamatojoties uz to, ka iepriekšējs darījums, kas ietilpst piegādes ķēdē, bija pretlikumīgs, ņemot vērā noteikumus par pievienotās vērtības nodokli, vai uz to, ka šim nodokļu maksātājam var pārmest, ka viņš nav pārbaudījis rēķinā, kuru izsniedzis to piegādātājs, iekļauto preču izcelsmi, ja juridiski pietiekami nav pierādīts, ka viņš ir zinājis vai viņam bija jāzina par minēto pretlikumību.


title: Lieta C-523/15: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 7. jūlija rīkojums – Westfälische Drahtindustrie GmbH, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG, Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG/Eiropas Komisija Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Priekšspriegojuma tērauda Eiropas tirgus — Naudas sodi — Maksātspējas novērtējums — 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai — Neierobežota kompetence — Pēc strīdīgā lēmuma pieņemšanas radušos apstākļu ņemšana vērā — Samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principi — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/15

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 7. jūlija rīkojums – Westfälische Drahtindustrie GmbH, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG, Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG/Eiropas Komisija
   (Lieta C-523/15) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Priekšspriegojuma tērauda Eiropas tirgus - Naudas sodi - Maksātspējas novērtējums - 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai - Neierobežota kompetence - Pēc strīdīgā lēmuma pieņemšanas radušos apstākļu ņemšana vērā - Samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principi - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)
   (2016/C 343/22)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Westfälische Drahtindustrie GmbH, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG, Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG (pārstāvis – C. Stadler, Rechtsanwalt)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – V. Bottka, H. Leupold un G. Meessen)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Westfälische Drahtindustrie GmbH, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG un Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 389, 23.11.2015


title: Lieta T-61/11: Prasība, kas celta 2011. gada 28. janvārī — Vermop Salmon /ITSB — Leifheit ( “Clean Twist” )

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/25

         Prasība, kas celta 2011. gada 28. janvārī — Vermop Salmon/ITSB — Leifheit (“Clean Twist”)
   (Lieta T-61/11)
   2011/C 89/48
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vermop Salmon GmbH (Gilching, Vācija) (pārstāvji — W. von der Osten-Sacken, O. Sude un M. Ring, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Leifheit AG (Nassau, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 19. novembra lēmumu lietā R 671/2010-1;

               —

               atzīt par spēkā neesošu Kopienas preču zīmi Nr. 4892642 “Clean Twist”;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) segt pašam savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus;

               —

               gadījumā, ja Leifheit AG piedalās tiesvedībā kā persona, kas iestājusies lietā, tad personai, kas iestājusies lietā, piespriest segt pašai savus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “Clean Twist” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 21. klasē

      Kopienas preču zīmes īpašniece: Leifheit AG

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: agrākas vārdiskas preču zīmes “TWIX” un “TWIXTER” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 12., 21., 22. un 25. klasē. Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 53. panta 1. punkta a) apakšpunkta, skatot to kopā ar 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkta, skatot to kopā ar 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums, jo pastāvot konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-376/14 PPU: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 9. oktobra spriedums ( Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C / M Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Steidzamības prejudiciāla nolēmuma tiesvedība — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Jurisdikcija, nolēmumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību — Regula (EK) Nr. 2201/2003 — Nelikumīga aizturēšana — Bērna pastāvīgā dzīvesvieta

text:
               8.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 439/14

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 9. oktobra spriedums (Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C/M

   (Lieta C-376/14 PPU) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Steidzamības prejudiciāla nolēmuma tiesvedība - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Jurisdikcija, nolēmumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību - Regula (EK) Nr. 2201/2003 - Nelikumīga aizturēšana - Bērna pastāvīgā dzīvesvieta)
   (2014/C 439/21)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: C

      Atbildētāja: M

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2003. gada 27. novembra Regulas (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu 2. panta 11. punkts un 11. pants ir interpretējami tādējādi, ka apstākļos, kad bērna aizvešana ir notikusi saskaņā ar provizoriski izpildāmu tiesas nolēmumu, kas vēlāk ir ticis atcelts ar tiesas nolēmumu, kurā bērna dzīvesvieta ir noteikta tā vecāka domicilā, kas dzīvo izcelsmes dalībvalstī, dalībvalsts, uz kuru bērns ir aizvests, tiesai, kurā ir iesniegts pieteikums par bērna atgriešanos, novērtējot visus konkrētos attiecīgā gadījuma apstākļus, ir jāpārbauda, vai bērna pastāvīgā dzīvesvieta tieši pirms apgalvotās nelikumīgās aizturēšanas joprojām bija izcelsmes dalībvalstī. Veicot šo novērtējumu, ir svarīgi ņemt vērā, ka tiesas nolēmums, ar ko ir atļauta aizvešana, varēja tikt izpildīts provizoriski un ka par to tika iesniegta apelācijas sūdzība;

               2)

               Regula Nr. 2201/2003 ir interpretējama tādējādi, ka apstākļos, kad bērna aizvešana ir notikusi saskaņā ar provizoriski izpildāmu tiesas nolēmumu, kas vēlāk ir ticis atcelts ar tiesas nolēmumu, kurā bērna dzīvesvieta ir noteikta tā vecāka domicilā, kas dzīvo izcelsmes dalībvalstī, bērna neatgriešana šajā dalībvalstī pēc šī otrā nolēmuma pieņemšanas ir nelikumīga un ir jāpiemēro šīs regulas 11. pants, ja tiek uzskatīts, ka bērna pastāvīgā dzīvesvieta tieši pirms šīs neatgriešanas vēl bija minētajā dalībvalstī. Tieši pretēji, ja uzskata, ka šajā brīdī bērna pastāvīgā dzīvesvieta vairs nebija izcelsmes dalībvalstī, lēmums noraidīt pieteikumu par bērna atgriešanos, pamatojoties uz šo tiesību normu, ir pieņemts, nepārkāpjot šīs pašas regulas III nodaļas noteikumus par dalībvalstī pasludinātu spriedumu atzīšanu un izpildi.

      (1)  OV C 351, 6.10.2014.