title: Lieta T-141/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 1. februāra rīkojums – SolarWorld u.c./Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Dempings — Ķīnas izcelsmes vai no Ķīnas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) imports — Galīgais kompensācijas maksājums — Atbrīvojums importam, par kuru ir pieņemtas saistības — Nedalāmība — Nepieņemamība

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/23

         Vispārējās tiesas 2016. gada 1. februāra rīkojums – SolarWorld u.c./Padome
   (Lieta T-141/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Dempings - Ķīnas izcelsmes vai no Ķīnas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) imports - Galīgais kompensācijas maksājums - Atbrīvojums importam, par kuru ir pieņemtas saistības - Nedalāmība - Nepieņemamība)
   (2016/C 111/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: SolarWorld AG (Bonna, Vācija), Brandoni solare SpA (Castelfidardo, Itālija) un Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji – L. Ruessmann, advokāts, un J. Beck, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvis – B. Driessen)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche un A. Stobiecka-Kuik); Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc. (Changshu, Ķīna); Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc. (Luoyang, Ķīna); Csi Cells Co. Ltd (Suzhou, Ķīna); CsiSolar Power (China), Inc. (Suzhou) (pārstāvji – A. Willems un S. De Knop, advokāti, un K. Daly, solicitor) un China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (Pekina, Ķīna) (pārstāvji – J.-F. Bellis, F. Di Gianni un A. Scalini, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2013. gada 2. decembra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1238/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē noteikto pagaidu maksājumu par Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtīta kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importu (OV L 325, 1. lpp.), 3. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               svītrot Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd un Csi Solar Power (China), Inc. no lietas T-141/14 kā personas, kas iestājušās lietā;

               3)

               SolarWorid AG, Brandoni solare SpA un Solaria Energia y Medio Ambiente, SA sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību;

               4)

               Eiropas Komisija, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. un China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 142, 12.5.2014.


title: Lieta T-304/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 30. aprīļa spriedums — Alumina /Padome (Dempings — Bosnijas un Hercegovinas izcelsmes ceolīta A pulvera imports — Normālā vērtība — Pārdošanu vietējā tirgū reprezentatīvais raksturs — Peļņas marža — Parasta tirdzniecības aprite)

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/26

         Vispārējās tiesas 2013. gada 30. aprīļa spriedums — Alumina/Padome
   (Lieta T-304/11) (1)

   (Dempings - Bosnijas un Hercegovinas izcelsmes ceolīta A pulvera imports - Normālā vērtība - Pārdošanu vietējā tirgū reprezentatīvais raksturs - Peļņas marža - Parasta tirdzniecības aprite)
   2013/C 171/51
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alumina d.o.o. (Zvornik, Bosnija un Herzogovina) (pārstāvji — J.-F. Bellis un B. Servais, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix, pārstāvis, kam palīdz G. Berrisch un A. Polcyn, advokāti)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — É. Gippini Fournier un H. van Vliet)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2011. gada 11. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 464/2011, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē noteikto pagaidu maksājumu Bosnijas un Hercegovinas izcelsmes ceolīta A pulvera importam (OV L 125, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2011. gada 11. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 464/2011, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē noteikto pagaidu maksājumu Bosnijas un Hercegovinas izcelsmes ceolīta A pulvera importam, ciktāl tā attiecas uz Alumina d.o.o.;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Alumina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 226, 30.7.2011.


title: Lieta C-58/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 16. novembra spriedumu lietā T-72/06 Groupe Gascogne /Komisija 2012. gada 6. februārī iesniedza Groupe Gascogne SA

text:
               24.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/18

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 16. novembra spriedumu lietā T-72/06 Groupe Gascogne/Komisija 2012. gada 6. februārī iesniedza Groupe Gascogne SA

   (Lieta C-58/12 P)
   2012/C 89/29
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Groupe Gascogne SA (pārstāvji – P. Hubert un E. Durand, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt spriedumu, ciktāl ar to ir noraidīta Groupe Gascogne prasība atcelt Komisijas 2005. gada 30. novembra Lēmumu C(2005) 4634, galīgā redakcija, par EKL 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.354 — Rūpnieciskie maisi) un ciktāl ar to Groupe Gascogne ir piespriests atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               atcelt spriedumu, ciktāl ar to ir apstiprināts sods, kas ar minēto lēmumu ir uzlikts apelācijas sūdzības iesniedzējai;

               —

               nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā spriestu atbilstoši Tiesas norādēm, vai arī tieši noteikt sodu tādā apmērā:

                           —

                           kas nepārsniedz 10 % no sabiedrību Sachsa un Groupe Gascogne S.A. kopējā apgrozījuma, jo šis process attiecas tikai uz šīm sabiedrībām;

                           —

                           un/vai kurā tiek ņemts vērā acīmredzami pārāk lielais tiesvedības ilgums Vispārējā tiesā.

               —

               piespriest atbildētājai – Eiropas Komisijai – atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pirmajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atsakoties izvērtēt tādu grozījumu ietekmi, kas Savienības tiesību sistēmā veikti ar Lisabonas līguma stāšanos spēkā 2009. gada 1. decembrī, proti, konkrētāk, attiecībā uz sekām, ko šajā lietā izraisa Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. panta noteikumu piemērošana, ar ko tiek aizsargāta Groupe Gascogne nevainīguma prezumpcija.
   Otrajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. pantu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. pantu, nepamatoti tai piedēvējot kopīgu un solidāru atbildību par Sachsa darbībām kopš 1994. gada 1. janvāra tikai tāpēc, ka tika konstatēta sabiedrības Sachsa pamatkapitāla 100 % piederība Groupe Gascogne, un apstiprinot lēmumu par to, ka pēdējā ir kopīgi un solidāri atbildīga par Sachsa uzliktā naudas soda EUR 9,90 miljonu apmērā samaksāšanu.
   Trešajā pamatā, kas iesniegts pakārtoti, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kļūdaini interpretējot “uzņēmuma” jēdzienu Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. panta izpratnē, un tādējādi pārbaudot Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. punktā paredzēto 10 % apgrozījuma griestu ievērošanu salīdzinājumā ar Groupe Gascogne konsolidēto apgrozījumu, kaut gan, lai Groupe Gascogne varētu tikt uzskatīta par kopīgi un solidāri atbildīgu par Sachsa pārmesto pārkāpumu, tai vajadzēja balstīties tikai uz sabiedrību Groupe Gascogne un Sachsa kopējo apgrozījumu, jo netika norādīti iemesli, kāpēc citas Groupe Gascogne meitassabiedrības būtu jāietver “uzņēmumā”, kas ir atbildīgs par apgalvotajām Sachsa pretkonkurences darbībām.
   Visbeidzot, ceturtajā pamatā, kas arī ir iesniegts pakārtoti, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta noteikumus, jo apelācijas sūdzības iesniedzējas lieta nav tikusi izskatīta saprātīgā termiņā.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [EKL] 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-25/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Fővarosi Bíróság (Ungārija) 2009. gada 19. janvāra rīkojumu — Sió-Eckes Kft / Mezõgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerv

text:
               4.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Fővarosi Bíróság (Ungārija) 2009. gada 19. janvāra rīkojumu — Sió-Eckes Kft/Mezõgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerv

   (Lieta C-25/09)
   (2009/C 82/25)
   Tiesvedības valoda — ungāru
   Iesniedzējtiesa

      Fővarosi Bíróság (Ungārija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Sió-Eckes Kft.

      Atbildētāja: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes Regulas (EK) Nr. 2201/96 (1) 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilstoši I pielikumam ražošanas atbalsta sistēma ir paredzēta ne tikai persikiem sīrupā un/vai dabiskā augļu sulā, uz kuriem attiecas KN kods ex 2008 70 61, bet arī produktiem, kas apzīmēti ar citiem pielikumā minētajiem KN kodiem (ex 2008 70 69 u.c.)?

               2)

               Vai pārstrādātājs, kas ražo produktus, uz kuriem attiecas KN kods ex 2008 70 92, atbilst minētajā regulā paredzētajiem nosacījumiem?

               3)

               Vai Komisijas Regulas (EK) Nr. 1535/2003 (2) 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka produkti, uz kuriem attiecas KN kodi ex 2008 70 61, ex 2008 70 69, ex 2008 70 71ex 2008 70 71ex 2008 70 71, ex 2008 70 79, ex 2008 70 92, ex 2008 70 94 un ex 2008 70 99, ir arī galaprodukti Regulas izpratnē?

               4)

               Ja no atbildēm uz iepriekš minētajiem jautājumiem izriet, ka tikai persiki Komisijas Regulas (EEK) Nr. 2320/89 (3) 3. panta izpratnē ir galaprodukts, kāpēc iepriekš minētajos noteikumos ir minēti KN kodi, kas attiecas uz citiem produktiem?

               5)

               Vai atbilstoši iepriekš minētajām regulām par galaproduktu ir uzskatāms ikviens produkts, ko var tirgot neatkarīgā veidā un kas iegūts katrā persiku pārstrādes posmā (piemēram, mīkstums)?

      (1)  Padomes 1996. gada 28. oktobra Regula (EK) Nr. 2201/96 par augļu un dārzeņu pārstrādes produktu tirgus kopīgo organizāciju (OV L 297, 29. lpp.).

      (2)  Komisijas 2003. gada 29. augusta Regula (EK) Nr. 1535/2003, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 2201/96 attiecībā uz atbalsta programmu augļu un dārzeņu pārstrādes produktiem (OV L 218, 14. lpp.).

      (3)  Komisijas 1989. gada 28. jūlija Regula (EEK) Nr. 2320/89 par obligātajām kvalitātes prasībām persikiem sīrupā un persikiem dabiskā augļu sulā, lai piemērotu ražošanas atbalsta sistēmu (OV L 220, 54. lpp.).


title: Lieta F-101/11: Prasība, kas celta 2011. gada 10. oktobrī — ZZ /Parlaments

text:
               7.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/25

         Prasība, kas celta 2011. gada 10. oktobrī — ZZ/Parlaments
   (Lieta F-101/11)
   2012/C 6/45
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — E. Boigelot, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt atklātā konkursa EPSO/AD/188/10 — TULKI darbam ar BULGĀRU VALODU (BG) atlases komisijas 2011. gada 30. jūnija lēmumu neiekļaut prasītāju minētā konkursa rezerves sarakstā un prasība atlīdzināt morālo un materiālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atklātā konkursa EPSO/AD/188/10 — TULKI darbam ar BULGĀRU VALODU (BG) atlases komisijas 2011. gada 30. jūnija lēmumu, kas pieņemts pēc prasītāja veikto pārbaudījumu atkārtotas izvērtēšanas, apstiprinot viņa rezultātus, un līdz ar to lēmumu neiekļaut viņu minētā konkursa rezerves sarakstā;

               —

               atcelt atklātā konkursa EPSO/AD/188/10 — TULKI darbam ar BULGĀRU VALODU (BG) atlases komisijas 2011. gada 31. maija lēmumu iekļaut prasītāju minētā konkursa rezerves sarakstā;

               —

               atcelt visas darbības, ko atlases komisija veica, sākot no konkursa posma, kurā norisinājās uzrādītie pārkāpumi;

               —

               piespriest atbildētājam kā atlīdzību par morālo un materiālo kaitējumu un prasītāja karjeras apdraudējumu samaksāt summu EUR 15 000 apmērā ar iespēju to paaugstināt vai samazināt tiesvedības laikā, pieskaitot tai procentus ar likmi 7 % gadā, kopš šīs prasības iesniegšanas datuma;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-197/05 P: Tiesas priekšsēdētāja  2006. gada 7. februara  rīkojums —  Energy Technologies ET SA  pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi),  Aparellaje eléctrico, SL

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/14

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 7. februara rīkojums — Energy Technologies ET SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), Aparellaje eléctrico, SL

   (Lieta C-197/05 P) (1)

   (2006/C 154/34)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 243, 01.10.2005.


title: Lieta C-202/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 28. aprīlī iesniedza Arbeidsrechtbank Antwerpen (Beļģija) — Anton Las/N. V. PSA Antwerp , iepriekš — N. V. Hesse Noord Natie

text:
               23.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 28. aprīlī iesniedza Arbeidsrechtbank Antwerpen (Beļģija) — Anton Las/N. V. PSA Antwerp, iepriekš — N. V. Hesse Noord Natie

   (Lieta C-202/11)
   2011/C 219/04
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Arbeidsrechtbank Antwerpen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Anton Las

      Atbildētāja: N. V. PSA Antwerp, iepriekš — N. V. Hesse Noord Natie

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Flandrijas 1973. gada 19. jūlija dekrēts par valodu lietojumu (publicēts 1973. gada 6. septembraB. S.) pārkāpj EKL 39. pantu saistībā ar darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Eiropas Savienībā tiktāl, ciktāl tas liek ikvienam uzņēmumam, kura juridiskā adrese ir reģionā, kurā runā flāmu valodā, sagatavot holandiešu valodā visus ar darba attiecībām saistītos dokumentus attiecībā uz darba ņēmēja pieņemšanu tādā darbā, kuram ir raksturīgs starptautisks elements, pretējā gadījumā nosakot to spēkā neesamību?


title: Lieta T-579/14: Prasība, kas celta 2014. gada 1. augustā  – Birkenstock Sales /ITSB (Virsmas raksta attēls)

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/20

         Prasība, kas celta 2014. gada 1. augustā – Birkenstock Sales/ITSB (Virsmas raksta attēls)
   (Lieta T-579/14)
   2014/C 351/25
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Birkenstock Sales GmbH (Vettelschoß, Vācija) (pārstāvji – C. Menebröcker un V. Töbelmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 15. maija lēmumu lietā R 1952/2013–1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiskas preču zīmes, kas attēlo virsmas rakstu, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 10., 18. un 25. klasē, starptautiska reģistrācija – Starptautiska reģistrācija Nr. 1 1 32  742

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-256/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 29. oktobra spriedums – Giuntoli/ITSB – Société des produits Nestlé (“CREMERIA TOSCANA”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “CREMERIA TOSCANA” reģistrācijas pieteikums — Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “la Cremeria” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               21.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 429/20

         Vispārējās tiesas 2015. gada 29. oktobra spriedums – Giuntoli/ITSB – Société des produits Nestlé (“CREMERIA TOSCANA”)
   (Lieta T-256/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “CREMERIA TOSCANA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “la Cremeria” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 429/26)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Andrea Giuntoli (Barselona, Spānija) (pārstāvis – A. Canela Giménez, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – S. Palmero Cabezas)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Šveice) (pārstāvji – A. Jaeger Lenz un T. Bösling, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2014. gada 12. februāra lēmumu lietā R 886/2013–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Société des produits Nestlé SA un Andrea Giuntoli k-gu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Andrea Giuntoli k-gs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 253, 4.8.2014.


title: Lieta F-90/15: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2015. gada 17. novembra rīkojums – Ayres de Abreu/EESK Civildienests — Acīmredzama nepieņemamība — Pārstāvība ar advokāta palīdzību — Prasītājs, kurš ir advokāts — Advokāta, kas nav trešā persona, neiespējamība pārstāvēt prasītāju

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/37

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2015. gada 17. novembra rīkojums – Ayres de Abreu/EESK
   (Lieta F-90/15)
   (Civildienests - Acīmredzama nepieņemamība - Pārstāvība ar advokāta palīdzību - Prasītājs, kurš ir advokāts - Advokāta, kas nav trešā persona, neiespējamība pārstāvēt prasītāju)
   (2016/C 007/49)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Antonio Ayres de Abreu (Cascais, Portugāle)

      Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu par prasītāja nepensionēšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               A. Ayres de Abreu sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.


               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/1

         (Dokuments attiecas uz EEZ)
   2009/C 90/01
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 82, 4.4.2009.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 69, 21.3.2009.

      OV C 55, 7.3.2009.

      OV C 44, 21.2.2009.

      OV C 32, 7.2.2009.

      OV C 19, 24.1.2009.

      OV C 6, 10.1.2009.

   Šie teksti pieejami arī
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-435/06: Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 27. novembrī ( Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — C (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Jurisdikcija, nolēmumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību — Regula (EK) Nr. 2201/2003 — Materiālā piemērošanas joma un piemērojamība laikā — Jēdziens civillieta — Lēmums par bērnu nodošanu aprūpē un izvietošanu ārpus ģimenes — Bērnu aizsardzības pasākumi, uz kuriem ir attiecināmas publiskās tiesības)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/11

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 27. novembrī (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — C

   (Lieta C-435/06) (1)

   (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Jurisdikcija, nolēmumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību - Regula (EK) Nr. 2201/2003 - Materiālā piemērošanas joma un piemērojamība laikā - Jēdziens “civillieta’ - Lēmums par bērnu nodošanu aprūpē un izvietošanu ārpus ģimenes - Bērnu aizsardzības pasākumi, uz kuriem ir attiecināmas publiskās tiesības)
   (2008/C 22/20)
   Tiesvedības valoda — somu
   Iesniedzējtiesa
   Korkein hallinto-oikeus
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: C

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Korkein hallinto-oikeus — Padomes 2003. gada 27. novembra Regulas (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un nolēmumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (OV L 338, 1. lpp.) 1. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 1. panta 2. punkta d) apakšpunkta un 64. panta interpretācija — Materiālā piemērošanas joma — Tāda administratīva lēmuma atzīšana un izpilde, kuru apstiprina tiesas nolēmums un kas ir par bērnu izvietošanu ārpus ģimenes pēc administratīvās iestādes ierosmes — Bērnu aizsardzības pasākumi, uz kuriem ir attiecināmas publiskās tiesības
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2003. gada 27. novembra Regulas (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un nolēmumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu, kas grozīta ar Padomes 2004. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 2116/2004, 1. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “civillietas” šīs tiesību normas nozīmē ir attiecināms uz vienu lēmumu, ar ko uzdod bērna tūlītēju nodošanu aprūpē un nodošanu no savas ģimenes audžuģimenē, ja šis lēmums ir pieņemts saistībā ar publiskajām tiesībām par bērnu aizsardzību;

               2)

               Regula Nr. 2201/2003, kas grozīta ar Regulu Nr. 2116/2004, ir jāinterpretē tādējādi, ka Ziemeļvalstu sadarbības ietvaros pieņemtais saskaņotais valsts tiesiskais regulējums par administratīvo lēmumu attiecībā uz personu nodošanu aprūpē un izvietošanu atzīšanu un izpildi nevar tikt piemērots lēmumam par bērna nodošanu aprūpē, kuram ir piemērojama šī regula;

               3)

               neskarot vērtējumu par faktiem, kas ir vienīgi iesniedzējtiesas kompetencē, Regula Nr. 2201/2003, kas grozīta ar Regulu Nr. 2116/2004, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā ir piemērojama ratione temporis tādā lietā kā pamata lieta.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 15.jūnijā lietā T-98/04 Nuova Agricast Srl u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju (Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Termiņi — Sākuma punkts — Publicēšana — Internet mājas lapa)

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/22

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 15.jūnijā
   lietā T-98/04 Nuova Agricast Srl u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Termiņi - Sākuma punkts - Publicēšana - Internet mājas lapa)
   (2005/C 229/48)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā T-98/04 Nuova Agricast Srl, Čerinjola [Cerignola] (Itālija), Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA), Portiči [Portici] (Itālija), Poli Sud Srl, Lamecia Terme [Lamezia Terme] (Itālija), Tomasetto Achille Sas di Tomasetto Andrea & C., Kastenjero [Castegnero] (Itālija), Nuova fabbrica utensili diamantati Srl (Nuova Faudi), Marčelina [Marcellina] (Itālija), Cofra Srl, Barleta [Barletta] (Itālija), Lavorazione cuoio e pelli Bieffe Srl, Sanminiato [San Miniato] (Itālija), ko pārstāv M. Kalabrēze [M. Calabrese], advokāts, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvis: V. di Buči [V. Di Bucci], kas norādīja adresi Luksemburgā) par pieteikumu atcelt Komisijas 2000. gada 12. jūlija lēmumu, ar ko par nesaderīgu ar kopējo tirgu pasludināts atbalsta režīms investīcijām Itālijas mazattīstītajos reģionos [Valsts atbalsts N 715/99 — Itālija (SG 2000 D/105754)], Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Vilars [M. Vilaras], tiesneši F. Deuss [F. Dehousse] un D. Švābi [D. Šváby], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 15. jūnijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību atzīt par nepieņemamu;

               2)

               prasītājas sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas, kā arī tos, kas radušies Komisijai.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: Lieta C-363/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 7. jūlijā iesniedza Elegktiko Sinedrio (Grieķija) — Commissaire de l'Elegktiko Synedrio auprès du ministère de la Culture et du Tourisme/Service de contrôle comptable du ministère de la Culture et du Tourisme un Konstantinos Antonopoulos

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/37

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 7. jūlijā iesniedza Elegktiko Sinedrio (Grieķija) — Commissaire de l'Elegktiko Synedrio auprès du ministère de la Culture et du Tourisme/Service de contrôle comptable du ministère de la Culture et du Tourisme un Konstantinos Antonopoulos

   (Lieta C-363/11)
   2011/C 269/77
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Elegktiko Sinedrio (Grieķija)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Commissaire de l'Elegktiko Synedrio auprès du ministère de la Culture et du Tourisme

      Atbildētāji: Service de contrôle comptable du ministère de la Culture et du Tourisme un Konstantinos Antonopoulos

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai darba samaksas piešķiršana vai nepiešķiršana darba ņēmējam par laiku, ko viņš nav bijis darbā, bet ir bijis īslaicīgā atvaļinājumā, lai veiktu savus arodbiedrības pārstāvja pienākumus, ir darba vai nodarbinātības nosacījums Savienības tiesību nozīmē; it īpaši, vai likuma noteikumi, kuri paredz piešķirt neapmaksātus īslaicīgus atvaļinājumus arodbiedrības pārstāvja pienākumu veikšanai tādiem publiskā sektora darba ņēmējiem, ar kuriem darba līgumi ir noslēgti uz noteiktu laiku un kuri nav iekļauti štatā, bet ir kādas arodbiedrību organizācijas komitejas locekļi, ir “darba nosacījums”, kas minēts EKL 137. panta 1. punkta b) apakšpunktā, vai “nodarbinātības nosacījums”, kas minēts [Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku] Pamatnolīguma 4. klauzulas 1. punktā, vai varbūt minētais jautājums attiecas uz darba samaksas un tiesību apvienoties jomām, uz kurām izņēmuma kārtā Savienības tiesības neattiecas?

               2)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, vai publiskā sektora darba ņēmējs, ar kuru noslēgts privāto tiesību darba līgums uz nenoteiktu laiku, kurš ieņem štata amata vietu un veic to pašu darbu, ko darba ņēmējs, ar kuru noslēgts privāto tiesību darba līgums uz noteiktu laiku un kurš nav iekļauts štatā, ir “salīdzināms” ar šo darba ņēmēju saskaņā ar Pamatnolīguma 3. klauzulas 2. punktu un 4. klauzulas 1. punktu, vai varbūt pietiek ar to, ka Valsts Konstitūcija (103. pants) un attiecīgie īstenošanas likumi paredz šādiem darba ņēmējiem īpašu nodarbinātības kārtību (nodarbinātības noteikumi un īpašās garantijas atbilstīgi Konstitūcijas 103. panta 3. punktam), lai uzskatītu viņu par “nesalīdzināmu” un tātad nepielīdzināmu darba ņēmējam, ar kuru noslēgts privāto tiesību darba līgums uz noteiktu laiku un kurš nav iekļauts štatā?

               3)

               Ja atbildes uz iepriekšējiem jautājumiem ir apstiprinošas:

                           a)

                           vai, ja no valsts tiesību noteikumiem izriet, ka (līdz 9 dienām mēnesī) tiek piešķirti apmaksāti īslaicīgi atvaļinājumi arodbiedrības pārstāvja pienākumu veikšanai tādiem publiskā sektora darba ņēmējiem, kuri ir pieņemti darbā uz nenoteiktu laiku, kuri ieņem štata amata vietu un ir otrā līmeņa arodbiedrību organizācijas komitejas locekļi, savukārt darba ņēmēji ar tādu pašu arodbiedrības statusu, kuri strādā tajā pašā valsts dienestā, ar kuriem darba līgumi ir noslēgti uz noteiktu laiku un kuri neieņem štata amata vietu, saņem tikai neapmaksātus tikpat ilgus īslaicīgus atvaļinājumus savu arodbiedrības pārstāvja pienākumu veikšanai, minētā diferenciācija ir uzskatāma par nelabvēlīgāku attieksmi pret otrās kategorijas darba ņēmējiem Pamatnolīguma 4. klauzulas 1. punkta nozīmē, un

                           b)

                           vai laikā ierobežotais otrās darba ņēmēju kategorijas darba attiecību ilgums, kā arī fakts, ka šī kategorija atšķiras nodarbinātības kārtības ziņā vispārīgi (saistībā ar darbā pieņemšanu, karjeras izaugsmi, darba attiecību pārtraukšanu), var būt minētās nevienlīdzības objektīvi iemesli?

               4)

               Vai strīdīgā diferenciācija starp arodbiedrību pārstāvjiem —darba ņēmējiem, ar kuriem darba līgumi ir noslēgti uz nenoteiktu laiku un kuri ieņem štata amata vietu valsts dienestā, un darba ņēmējiem ar tādu pašu statusu arodbiedrību organizācijā, ar kuriem tajā pašā valsts dienestā darba līgumi ir noslēgti uz noteiktu laiku un kuri neieņem štata amata vietu, pārkāpj nediskriminācijas principu, īstenojot arodbiedrību tiesības saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 12., 20., 21. un 28. pantu, vai varbūt minēto diferenciāciju var pamatot ar to, ka abu kategoriju darba ņēmējiem ir dažāds nodarbinātības statuss?


title: Lieta C-347/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale di Brescia (Itālija) 2006. gada 17. augusta rīkojumu — ASM Brescia SpA pret Comune di Rodengo Saiano

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale di Brescia (Itālija) 2006. gada 17. augusta rīkojumu — ASM Brescia SpA pret Comune di Rodengo Saiano

   (Lieta C-347/06)
   (2006/C 281/31)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale di Brescia
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: ASM Brescia SpA

      Atbildētāja: Comune di Rodengo Saiano

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EK līguma 43., 49. pants, 86. panta 1. punkts, kā arī vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas un pārskatāmības princips iestājas pret automātisku un vispārēju dabasgāzes piegādes perioda pagarinājumu līdz 2007. gada 31. decembrim koncesijām, kas iepriekšēji tika piešķirtas, neveicot konkursa procedūru?

               2)

               Vai EKL 43., 49. pants, 86. panta 1. punkts, kā arī vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas un pārskatāmības princips iestājas pret tālāku pašreizējo dabīgās gāzes koncesiju automātisku perioda pagarinājumu līdz 2009. gada 31. decembrim, kas iepriekšēji tika piešķirtas, neveicot konkursa procedūru, ievērojot to, ka:

                           a)

                           koncesionārs veica sabiedrību apvienošanos, kā rezultātā, salīdzinot ar sākotnējo lielāko sabiedrības sabiedrību, ir iespējams sniegt pakalpojumus divkāršam patērētāju skaitam;

                           b)

                           koncesionārs ir ieguvis vairāk kā 100 000 galīgo patērētāju, vai arī tādu piegādātās gāzes daudzumu, kas pārsniedz 100 miljonus kubikmetrus gadā, vai arī apkalpo visu pašvaldības teritoriju;

                           c)

                           vismaz 40 % no koncesionāra akciju kapitāla ir nodoti privātiem akciju turētājiem?

               3)

               Vai dabasgāzes koncesiju perioda pagarinājums, ņemot vērā pirmajā, kā arī otrajā jautājumā aprakstīto situāciju, ir pretējs Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvas 2003/55/EK (1) ceturtajam, astotajam, desmitajam un astoņpadsmitajam apsvērumam, kā arī šīs direktīvas 23. panta 1. punktam, EK līguma 10. pantam un saprātīguma un samērīguma principam, it īpaši attiecībā uz:

                           a)

                           valstu pienākumu sasniegt dabasgāzes tirgus liberalizācijas mērķi līdz 2007. gada 1. jūlijam;

                           b)

                           aizliegumu valstīm pieņemt vai paturēt spēkā tādas valsts tiesību normas, kas ir pretējas dabīgās gāzes tirgus liberalizācijai;

                           c)

                           valstu pienākumu pārejas periodu saistīt ar saprātīgu termiņu un objektīvām vajadzībām?

      (1)  OV L 176, 57. lpp.


title: lieta T-278/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Jabones Pardo, S. A., iesniedza 2004. gada 21. jūnijā

text:
               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/23

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Jabones Pardo, S. A., iesniedza 2004. gada 21. jūnijā
   (lieta T-278/04)
   (2004/C 251/43)
   tiesvedības valoda – spāņu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 9. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Jabones Pardo, S. A., ar adresi Madridē, kuru pārstāv José Enrique Astiz Suárez, advokāts, Madrides advokātu kolēģijas loceklis.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               grozīt apstrīdētā lēmuma secinājumus par zīmju un preču līdzīgumu, nosakot, ka iebildumi jāapmierina un reģistrācijas pieteikums jānoraida attiecībā uz precēm 3. un 5. klasē;

               —

               atcelt lēmumu, lai varētu notikt jauna un pareiza zīmju un to identificējamo preču izvērtēšana, ņemot vērā ievērojamo vizuālo un fonētisko līdzību starp “YUPI” un “YUKI”, kā arī faktu, ka vairums preču, ko tie apzīmē, ir identiskas vai gandrīz identiskas.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               QUIMI ROMAR S.L.

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Vārdiskā preču zīme “YUKI” – pieteikums Nr. 1. 353.515 reģistrācijai 3., 5. un 28. preču klasē

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Prasītājs

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Spāņu vārdiskā preču zīme “YUPI” (Nr. 246.715) 3. preču klasē (visa veida parfimērija, vasks, ēteriskās eļļas un zobu pastas)

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Apmierināt iebildumus daļā par precēm, uz kurām tie bija vērsti, t.i.- “ziepes, parfimērija, ēteriskās eļļas, kosmētika, matu losjoni, zobu pastas” (3. klase un “farmaceitiskie un sanitārie līdzekļi” (5. klase)

               Apelāciju padomes lēmums:

               Apmierināt preču zīmes pieteicēja prasību un atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tas apmierina iebildumus attiecībā uz “ziepēm, parfimēriju, ēteriskajām eļļām, kosmētiku, matu losjoniem, zobu pastām” (3. klase) un “farmaceitiskajiem un sanitārajiem līdzekļiem” (5. klase) un noraida pretējās puses argumentus

               Izvirzītie pamati:

               Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza interpretācija


title: Lieta C-373/05 P: Apelācija, ko  2005. gada 10. oktobrī  ierosināja Bart Nijs par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta)  2005. gada 26. maija  rīkojumu lietā T-377/04 Bart Nijs/Eiropas Kopienu Revīzijas palāta

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/8

         Apelācija, ko 2005. gada 10. oktobrī ierosināja Bart Nijs par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 26. maija rīkojumu lietā T-377/04 Bart Nijs/Eiropas Kopienu Revīzijas palāta
   (Lieta C-373/05 P)
   (2005/C 330/16)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 10. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta Barta Neisa [Bart Nijs], ko pārstāv Frenks Rollingers [Fränk Rollinger], avocat, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 26. maija rīkojumu lietā T-377/04 Bart Nijs/Eiropas Kopienu Revīzijas palāta.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt šo apelācijas sūdzību par pieņemamu pēc formas;

               —

               atzīt šo apelācijas sūdzību par pamatotu;

               —

               atzīt, ka 2004. gada 27. februārī iesniegtās Barta Neisa sūdzības priekšmets ir identisks ar 2004. gada 16. septembrī Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegtās Barta Neisa sūdzības priekšmetu;

               —

               atzīt Barta Neisa apelācijas sūdzību par pieņemamu;

               —

               tādējādi atcelt Pirmās instances tiesas otrās palātas 2005. gada 26. maija rīkojumu un nodot šo lietu Pirmās instances tiesai citā sastāvā mutvārdu paskaidrojumu uzklausīšanai.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka Pirmās instances tiesa ir nepamatoti atzinusi, ka Barta Neisa apelācijas sūdzība ir nepieņemama, lai gan viņš norāda, ka pirmstiesas procedūra un jo īpaši Statūtu 90. panta 2. punkts ir ievērots.


title: Lieta C-590/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 20. novembrī iesniedza Corte Suprema di Cassazione (Itālija) — Idexx Laboratoires Italia srl/Agenzia delle Entrate

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 20. novembrī iesniedza Corte Suprema di Cassazione (Itālija) — Idexx Laboratoires Italia srl/Agenzia delle Entrate

   (Lieta C-590/13)
   2014/C 24/19
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte Suprema di Cassazione

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Idexx Laboratoires Italia srl

      Atbildētāja: Agenzia delle Entrate

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai principi, ko Eiropas Savienības Tiesa noteikusi 2008. gada 8. maija spriedumā apvienotajās lietās C-95/07 un C-96/07 Ecotrade un saskaņā ar kuriem Sestās direktīvas 77/388 (1), kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 91/680/EEK (2), 18. panta 1. punkta d) apakšpunktam un 22. pantam ir pretrunā labojumu izdarīšanas deklarācijās un pievienotās vērtības nodokļa piedziņas prakse, kas soda par, pirmkārt, pienākumu, kas izriet no valsts tiesiskajā regulējumā, piemērojot šo 18. panta 1. punkta d) apakšpunktu, noteiktajām formalitātēm, neievērošanu, un, otrkārt, par grāmatvedības pārkāpumu un pārkāpumu, deklarējot nodokļus, kas attiecīgi izriet no minētā 22. panta 2. un 4. punkta, atņemot atskaitīšanas tiesības apgrieztās iekasēšanas procedūras piemērošanas gadījumā, ir piemērojami arī gadījumā, ja pilnīgi netiek ievēroti minētajā tiesiskajā regulējumā paredzētie pienākumi, tomēr nav nekādu šaubu par nodokļu maksātāja stāvokli un par viņa tiesībām uz nodokļa atskaitīšanu?

               2)

               Vai formulējumi “obblighi sostanziali”, “substantive requirements” un “exigences de fond”, ko Tiesa lieto 2008. gada 8. maija sprieduma apvienotajās lietās C95/07 un C96/07 Ecotrade dažādās valodu redakcijās, attiecas — saistībā ar PVN jomā paredzēto t.s. apgrieztās iekasēšanas gadījumu — uz vajadzību samaksāt PVN vai uz nodokļa parāda uzņemšanos, vai arī uz tādu būtisku nosacījumu pastāvēšanu, kuri pamato nodokļu maksātāja aplikšanu ar šo nodokli un regulē atskaitīšanas tiesības, kuru mērķis ir nodrošināt minētā nodokļa neitralitātes principu, kas būtu vienots Eiropas līmenī — piemēram, šādus aspektus: raksturīgums, apliekamība un pilnīga atskaitāmība?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1991. gada 16. decembra Direktīva 91/680/EEK, kas papildina pievienotās vērtības nodokļu kopējo sistēmu un groza Direktīvu 77/388/EEK nolūkā atcelt fiskālās robežas (OV L 376, 1. lpp.).


title: Lieta T-93/11: Prasība, kas celta 2011. gada 15. februārī — Stichting Corporate Europe Observatory /Komisija

text:
               9.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/19

         Prasība, kas celta 2011. gada 15. februārī — Stichting Corporate Europe Observatory/Komisija
   (Lieta T-93/11)
   2011/C 113/37
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Stichting Corporate Europe Observatory (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji — S. Crosby, Solicitor, un S. Santoro, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka ar Komisijas 2010. gada 6. decembra lēmumu procedūrā GESTDEM 2009/2508 ir pārkāpta Regula Nr. 1049/2001 (1), un attiecīgi to atcelt; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 87. pantam.

      Pamati un galvenie argumenti

   Iesniedzot prasības pieteikumu, prasītāja saskaņā ar LESD 263. pantu lūdz atcelt Komisijas 2010. gada 6. decembra lēmumu procedūrā GESTDEM 2009/2508, ar kuru atbilstoši Regulai Nr. 1049/2001 tiek liegta pilna piekļuve vairākiem dokumentiem saistībā ar tirdzniecības sarunām starp ES un Indiju.
   Prasības atbalstam prasītāja izvirza vienu pamatu, norādot uz Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešā ievilkuma nepareizu piemērošanu, jo, tā kā visi pieprasītie dokumenti ir publiskās jomas dokumenti, šajā gadījumā nav piemērojams starptautisko attiecību izņēmums.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: lieta C-172/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 15. aprīlī ierosināja O. Mancini par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2005. gada 3. februāra spriedumu lietā T-137/03 O. Mancini/Eiropas Kopienu Komisija

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/21

         Apelācija, ko 2005. gada 15. aprīlī ierosināja O. Mancini par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2005. gada 3. februāra spriedumu lietā T-137/03 O. Mancini/Eiropas Kopienu Komisija
   (lieta C-172/05 P)
   (2005/C 132/39)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 15. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta O. Mancini [O. Mancini], ko pārstāv Ē. Buaželo [E. Boigelot], advokāts, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2005. gada 3. februāra spriedumu lietā T-137/03 O. Mancini/Eiropas Kopienu Komisija.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2005. gada 3. februāra spriedumu lietā T-137/03 Mancini/Eiropas Kopienu Komisija.

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs arī lūdz Eiropas Kopienu Tiesu izlemt šo lietu pašai un, atsaucoties uz apelācijas sūdzības iesniedzēja sākotnējo prasības pieteikumu lietā T-137/03:

               —

               atcelt 2002. gada 28. jūnija iecēlējinstitūcijas lēmumu neatbalstīt apelācijas sūdzības iesniedzēja kandidatūru ārsta eksperta amatā nodaļā “Briseles medicīniskais dienests”- GD Admin B8;

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru skaidri noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzēja sūdzība, ko viņš saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. daļu cēla 2002. gada 29. jūlijā un kas noraidīta ar 2003. gada 23. janvāra lēmumu, kurš apelācijas sūdzības iesniedzējam paziņots 2003. gada 27. janvārī;

               —

               atcelt Dr. Dolmansa [Dolmans] iecelšanu ārsta eksperta amatā, ar ko tieši ir noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzēja kandidatūra uz vakanto amatu;

               —

               piespriest atbildētājai izmaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam zaudējumu atlīdzību par nodarīto morālo kaitējumu un karjeras apdraudējumu EUR 15 000,00 apmērā, kas novērtēta ex aequo et bono;

               —

               jebkurā gadījumā, piespriest atbildētājai segt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Par apelācijas sūdzības pamatiem saskaņā ar Protokola par Tiesas Statūtiem 58. pantu tiek izvirzīts Kopienas tiesību pārkāpums, kā arī procesuāli pārkāpumi Pirmās instances tiesā, kas aizskāruši apelācijas sūdzības iesniedzēja intereses.


title: Lieta T-503/12: Prasība, kas celta 2012. gada 16. novembrī — Apvienotā Karaliste/Komisija

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/62

         Prasība, kas celta 2012. gada 16. novembrī — Apvienotā Karaliste/Komisija
   (Lieta T-503/12)
   2013/C 26/123
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — D. Wyatt, QC, V. Wakefield, Barrister, un C. Murrell)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 6. septembra Lēmumu 2012/500/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, attiecībā uz pielikuma četrām pozīcijām saistībā ar 5 % nemainīgo korekcijas likmi Ziemeļīrijas izdevumiem, kas radušies 2008. finanšu gadā (EUR 277 231,60 un EUR 13 671 558,90 apmērā) un 2009. finanšu gadā (EUR 270 398,26 un EUR 15 844 193,29 apmērā) (OV L 2012, L 244, 11. lpp.), un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un kļūdu faktos un tā neesot ņēmusi vērā apsvērumus par iespējamo ES fondu zaudējumu apmēru saistībā ar šiem fondiem radīto risku 2007. un 2008. gada deklarācijās norādīto izmaksu dēļ, it īpaši to izmaksu dēļ, kuras izriet no kļūdām atbalsttiesīgas teritorijas (hektāros) noteikšanā 2005. gadā, kas ietekmē sākotnējo tiesību piešķiršanu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un kļūdu faktos, nepareizi secinot, ka Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development (“DARD”) nav atbilstoši vai vispār piemērojis normas par sodiem, pārmaksāto summu atgūšanu un apzinātu pienākumu neizpildi, un ka Komisija tādējādi esot nepietiekami novērtējusi un/vai neesot ņēmusi vērā apsvērumus saistībā ar iespējamo ES fondu zaudējumu apmēru. It īpaši Komisija:

                           —

                           esot nepareizi iebildusi, ka DARD esot “sistemātiski” pārrēķinājusi maksājumus;

                           —

                           kļūdaini apgalvojusi, ka 2005. gada kļūdām esot ievērojamas sekas uz maksājumu vērtības vēsturiskajām daļām;

                           —

                           esot izmantojusi nepareizo pārmaksas aprēķina metodi;

                           —

                           esot izvēlējusies nepareizu pieeju sodiem, it īpaši:

                                       —

                                       izvēloties nepareizu sodu aprēķina metodi, un

                                       —

                                       kļūdaini apgalvojot, ka sodu jāpiemēro par katru gadu gadījumos, ka sods bija piemērojams 2005. gadā, bet nevis nākamajos finanšu gados, kas šajā lietā ir 2007. un 2008. gads, kad pārmaksa radās tās pašas kļūdas dēļ, par kuru sods jau tika piemērots 2005. gadā;

                           —

                           esot izvelējusies kļūdainu pieeju apzinātai pienākumu neizpildei.


title: Lieta T-623/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 11. jūlija spriedums – Lidl Stiftung/EUIPO (“JEDE FLASCHE ZÄHLT!”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “JEDE FLASCHE ZÄHLT!” reģistrācijas pieteikums — Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/36

         Vispārējās tiesas 2017. gada 11. jūlija spriedums – Lidl Stiftung/EUIPO (“JEDE FLASCHE ZÄHLT!”)
   (Lieta T-623/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “JEDE FLASCHE ZÄHLT!” reģistrācijas pieteikums - Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 277/53)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Vācija) (pārstāvji – M. Wolter, A. Marx un A. Berger, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – M. Eberl un A. Schifko)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 7. septembra lēmumu lietā R 479/2015-4 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt grafisku apzīmējumu “JEDE FLASCHE ZÄHLT!” kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Lidl Stiftung & Co. KG atlīdzina tiesāšanas izdevumus.

      (1)  OV C 16, 18.1.2016.


title: Lieta T-168/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 21. janvāra rīkojums — EPAW /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Privāto tiesību juridiska persona — Pierādījumu par juridisku pastāvēšanu neesamība — Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 5. punkta a) apakšpunkts — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               15.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/12

         Vispārējās tiesas 2014. gada 21. janvāra rīkojums — EPAW/Komisija
   (Lieta T-168/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Privāto tiesību juridiska persona - Pierādījumu par juridisku pastāvēšanu neesamība - Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 5. punkta a) apakšpunkts - Acīmredzama nepieņemamība)
   2014/C 78/24
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: European Platform Against Windfarms (EPAW) (pārstāvis — C. Kiss, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji K. Herrmann un P. Oliver, vēlāk L. Pignataro Nolin, K. Herrmann un J. Tomkin)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2012. gada 6. jūnija paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Enerģija no atjaunojamiem energoresursiem — būtiska Eiropas enerģijas tirgus sastāvdaļa”, kā arī Komisijas 2013. gada 21. janvāra lēmumu, ar kuru kā nepieņemams noraidīts prasītājas pieprasījums pārskatīt šo paziņojumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               European Platform Against Windfarms (EPAW) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta T-704/13: Prasība, kas celta 2013. gada 30. decembrī — Banco de Sabadell un Banco Gallego /Komisija

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/47

         Prasība, kas celta 2013. gada 30. decembrī — Banco de Sabadell un Banco Gallego/Komisija
   (Lieta T-704/13)
   2014/C 52/91
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Banco de Sabadell, SA (Sabadela, Spānija) un Banco Gallego, SA (Santjago de Kompostela, Spānija) (pārstāvji — J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero un A. Lamadrid de Pablo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā viss pasākumu kopums, kas Komisijas ieskatā esot tā dēvētā Spānijas finanšu līzinga sistēma, tiek kvalificēts kā jauns un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 4. pantu, kurā Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico — AIE] ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji un kā vienīgie, pret ko vēršams atgūšanas rīkojums,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir uzdots apgalvoto atbalstu atgūt,

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir spriests par ieguldītāju un citu subjektu starpā noslēgto privāttiesisko līgumu tiesiskumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-700/13 Bankia/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta T-703/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 6. decembra spriedums – Groupe Go Sport/EUIPO – Design Go (“GO SPORT”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “GO SPORT” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “GO” — Iebildumu nodaļas daļējs reģistrācijas atteikums — Raksta, kurā izklāstīts apelācijas sūdzības pamatojums, novēlota iesniegšana — Apelācijas padomē iesniegtas apelācijas sūdzības nepieņemamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 60. pants — Regulas (EK) Nr. 2868/95 49. noteikuma 1. punkts

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/30

         Vispārējās tiesas 2016. gada 6. decembra spriedums – Groupe Go Sport/EUIPO – Design Go (“GO SPORT”)
   (Lieta T-703/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “GO SPORT” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “GO” - Iebildumu nodaļas daļējs reģistrācijas atteikums - Raksta, kurā izklāstīts apelācijas sūdzības pamatojums, novēlota iesniegšana - Apelācijas padomē iesniegtas apelācijas sūdzības nepieņemamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 60. pants - Regulas (EK) Nr. 2868/95 49. noteikuma 1. punkts)
   (2017/C 022/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Groupe Go Sport (Sasenāža, Francija) (pārstāvji – G. Arbant un E. Henry Mayer, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – D. Gája)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Design Go Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 22. septembra lēmumu lietā R 569/2015-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Design Go un Groupe Go Sport

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Groupe Go Sport atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 48, 8.2.2016.


title: Lieta T-440/11: Prasība, kas celta 2011. gada 12. augustā — BT Telecommunications /Padome

text:
               1.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 290/16

         Prasība, kas celta 2011. gada 12. augustā — BT Telecommunications/Padome
   (Lieta T-440/11)
   2011/C 290/23
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BT Telecommunications PUE (Minska, Baltkrievija) (pārstāvji — V. Vaitkute Pavan, A. Smaliukas un E. Matulionyte, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Regulu (ES) Nr. 588/2011, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem pret prezidentu Lukašenko un dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV 2011, L 161, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Lēmumu 2011/357/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV 2011, L 161, 25. lpp.), tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi pienākumu norādīt piemērotu pamatojumu prasītājas iekļaušanai personu, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi, sarakstā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi tiesības uz aizstāvību un tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu atbilstoši Eiropas Savienības pamattiesību hartas 47. pantam un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantam, jo:

                           —

                           nevienā brīdī tā nav paziņojusi detalizētus iemeslus prasītājas iekļaušanai personu, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi, sarakstā; un

                           —

                           tā nenodrošināja prasītājai iespēju efektīvi īstenot savas tiesības uz aizsardzību, īpaši tiesības tikt uzklausītam un tiesības izmantot procedūru, lai efektīvi lūgtu tās izsvītrošanu no personu, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi, saraksta.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kad tā apstrīdētājos pasākumos noteica, ka prasītāja esot noteiktā veidā saistīta ar Lukašenko režīmu un sponsorē to, vai noteiktā veidā piedalās starptautisko vēlēšanu standartu pārkāpšanā vai bargajos pasākumos pret pilsonisko sabiedrību un demokrātisko opozīciju, vai ieved Baltkrievijā aprīkojumu, ko iespējams izmantot iekšējām represijām.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nepamatoti un nesamērīgi, bez pārliecinošiem pierādījumiem esot pārkāpusi Eiropas Savienības pamattiesību hartas 17. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1 pantā un 1. protokolā noteiktās tiesības uz īpašumu.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi samērīguma principu, nosakot nesamērīgu prasītājas pamattiesību ierobežojumu, nenodrošinot piemērotas procesuālās garantijas un pārliecinošus pierādījumus.


title: Lieta T-531/11: Prasība, kas celta 2011. gada 28. septembrī — Hamas /Padome

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/18

         Prasība, kas celta 2011. gada 28. septembrī — Hamas/Padome
   (Lieta T-531/11)
   2012/C 126/37
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hamas (pārstāvis — L. Glock, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 18. jūlija Lēmumu 2011/430/KĀDP, ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu 2., 3. un 4. pantu, ciktāl tas attiecas uz Hamas (tostarp Hamas-Izz-al-Din-al-Quassem);

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 18. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 687/2011, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulas (ES) Nr. 610/2010 un (ES) Nr. 83/2011, ciktāl tā attiecas uz Hamas (tostarp Hamas-Izz-al-Din-al-Quassem);

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza astoņus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Kopējās nostājas 2001/93/KĀDP (1) 1.panta 4. punkts attiecībā uz kompetentas iestādes pieņemtu lēmumu, ciktāl šai iestādei:

                           —

                           jābūt tiesu iestādei, nevis administratīvai iestādei;

                           —

                           jāvar paļauties uz lojālas sadarbības principu;

                           —

                           tā nevar būt Amerikas Savienoto Valstu valdība sakarā ar noteikumu īpatnībām, kuri Amerikas Savienotajās Valstīs reglamentē sarakstu izveidošanu;

                           —

                           tā nevar būt iestāde, kura neievēro attiecīgo personu procesuālās tiesības.

                     Prasītāja bez tam apgalvo, ka Padome neesot uzrādījusi nekādus pierādījumus par to, ka šajā gadījumā attiecīgie valsts lēmumi ir balstīti uz nopietniem pierādījumiem vai versijām.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda attiecībā uz faktu atbilstību realitātei, jo Padome neesot pierādījusi faktus, uz kuriem tā autonomi atsaucas. Prasītāja apgalvo, ka tās prasības pieteikumā norādītās neprecizitātes apstiprina kļūdu attiecībā uz faktu atbilstību realitātei.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda vērtējumā attiecībā uz prasītājas teroristisko raksturu, jo Padomes piedāvātā kvalifikācija neatbilst Kopējā nostājā 2001/93/KĀDP noteiktajiem kritērijiem. Prasītāja apgalvo, ka Padomes izmantotie kritēriji norāda uz kļūdainu termina “terorisms” interpretāciju, kas nav savienojama ar starptautiskajām pozitīvajām tiesībām.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav pietiekami ņemta vērā situācijas attīstība sakarā ar laika tecējumu, jo Padome nav reāli veikusi Kopējās nostājas 2001/93/KĀDP 1. panta 6. punktā paredzēto atjaunināšanu.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts neiejaukšanās princips.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, jo prasītājai nosūtītais pamatojuma izklāsts neietver nekādus precizējumus par nopietniem un ticamiem pierādījumiem vai versijām, kas liecinātu pret prasītāju.

               7)

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizstāvību tiesā. Prasītāja apgalvo, ka šie principi ir pārkāpti:

                           —

                           stadijā valsts iestādēs, lai gan Padomei pār to bija jāīsteno kontrole, un

                           —

                           stadijā Eiropas līmenī sakarā ar Padomes prasītājai sniegtās informācijas nepietiekamību.

               8)

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas īpašuma tiesības, jo nelikumīgs naudas līdzekļu iesaldēšanas pasākums nevar tikt uzskatīts par attaisnotu īpašuma tiesību aizskārumu.

      (1)  Padomes 2001. gada 27. decembra Kopējā nostāja 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu (OV L 344, 93. lpp.).


title: Lieta T-501/08: Prasība, kas celta 2008. gada 18. novembrī — NEC Display Solutions Europe /ITSB — C More Entertainment ( see more )

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/34

         Prasība, kas celta 2008. gada 18. novembrī — NEC Display Solutions Europe/ITSB — C More Entertainment (“see more”)
   (Lieta T-501/08)
   (2009/C 19/63)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: NEC Display Solutions Europe GmbH, Minhene (Vācija) (pārstāvis — P. Munzinger, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: C More Entetainment AB, Stokholma (Zviedrija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 28. augusta lēmumu lietā R 1388/2007-4 un noraidīt iebildumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja tā iestātos šajā lietā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “see more” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 4034741

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Dānijas preču zīmes reģistrācija Nr. VR 2004 01590 vārdiskai preču zīmei “CMORE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 35., 38. un 41. klasē; Somijas preču zīmes reģistrācija Nr. 231366 vārdiskai preču zīmei “CMORE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 35., 38. un 41. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā apmierināt iebildumu

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka pastāv attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja.


title: lieta C-460/05: Prasība pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi, ko Polijas Republika iesniedza  2005. gada 23. decembrī

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/22

         Prasība pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi, ko Polijas Republika iesniedza 2005. gada 23. decembrī
   (lieta C-460/05)
   (2006/C 60/44)
   tiesvedības valoda — poļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 23. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi, ko cēla Polijas Republika, kuru pārstāv Jarosław Pietras.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (1) 33. panta 2. punktu un 43. panta 3. punktu par spēkā neesošu;

               2)

               izskatīt lietu poļu valodā;

               3)

               piespriest Eiropas Savienības Padomei un Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Polijas valdība apgalvo, ka, ņemot vērā Direktīvas 2005/36/EK 33. panta 2. punkta un 43. panta 3. punkta, tādā veidā kādā tie ir pieņemti, redakcijas pamatojuma neadekvāto raksturu, ir pārkāpts būtisks procesuāls noteikums.
   Šie panti nosaka dažus iegūto tiesību atzīšanas noteikumus, kas ir piemērojami Polijā piešķirtai vispārējās aprūpes māsu un vecmāšu kvalifikācijai; šie noteikumi ir izņēmums no noteikumiem attiecībā uz vispārējās aprūpes māsu un vecmāšu iegūto tiesību atzīšanu, kas ir spēkā attiecībā uz citās dalībvalstīs iegūto kvalifikāciju. Direktīvas 2005/36/EK preambula neietver nekādus minēto izņēmuma noteikumu attiecībā uz vispārējās aprūpes māsu un vecmāšu iegūto tiesību atzīšanu pieņemšanas iemeslus, kas varētu pamatot šos Polijas profesionālajai kvalifikācijai piemērojamos noteikumus.
   Ņemot vērā to, ka likumdošanas debašu, kuru rezultātā ir pieņemta Direktīva 2005/36/EK, gaitā attiecīgie noteikumi zaudēja noteikumu, kas nav jāpamato atsevišķi, statusu, tad paskaidrojumu, kas parāda, kādēļ minētie noteikumi ir pieņemti, neesamība ir EKL 253 panta pārkāpums. Neskatoties uz faktu, ka to saturs ir paredzēts Pievienošanās līguma noteikumos, ievērojot Pievienošanās līguma 9. pantu un debašu attiecībā uz Direktīvu 2005/36/EK gaitu, uz šiem pasākumiem neattiecas prezumpcija, ka tie ir pienācīgi pamatoti vienkārši tā fakta dēļ, ka to saturs bija noteikts līgumā.

      (1)  OV L 255, 30.9.2005., 22. lpp.


title: Lieta C-103/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) 2009. gada 13. marta rīkojumu — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Weald Leasing Limited

text:
               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) 2009. gada 13. marta rīkojumu — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Weald Leasing Limited
   (lieta C-103/09)
   2009/C 129/13
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

   Court of Appeal

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Atbildētāja: Weald Leasing Limited

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai tādos apstākļos, kādi ir šajā lietā, kad uzņēmums, kas lielā mērā nav nodokļu maksātājs, tā vietā, lai aktīvus iegādātos tieši, izveido aktīvu līzinga struktūru, kas iesaista trešo personu kā starpnieku, aktīvu līzinga struktūra vai kāda tās daļa dod pamatu nodokļa priekšrocībai, kas ir pretēja Sestās direktīvas (1) mērķim sprieduma lietā C-255/02 Halifax plc, Leeds Permanent Development Services Ltd, County Wide Property Investments Ltd/CCE (turpmāk tekstā — “Halifax”) 74. punkta izpratnē?

               2.

               Vai, ņemot vērā, ka Sestajā PVN direktīvā ir aplūkots aktīvu līzings, ko veic uzņēmumi, kuriem nodoklis netiek piemērots vai kuri ir daļēji nodokļa maksātāji, un ņemot vērā Tiesas norādi uz “parastām komercdarbībām” sprieduma lietā Halifax 69. un 80. punktā un sprieduma lietā C-162/07 Ampliscientifica 27. punktā, kā arī šādas norādes trūkumu spriedumā lietā C-425/06 Part Service, tā ir ļaunprātīga rīcība, ja to veic uzņēmums, kuram nodoklis netiek piemērots vai kurš ir daļējs nodokļa maksātājs, lai gan tas neiesaistās līzinga darījumos savu parasto komercdarbību ietvaros?

               3.

               Ja atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša:

                           a)

                           kāda ir “parastas komercdarbības” nozīme sprieduma lietā Halifax 74. un 75. punkta kontekstā: vai tā ir saistīta ar 74. punktu, 75. punktu vai ar abiem;

                           b)

                           vai norāde uz “parastu komercdarbību” ir norāde uz:

                                       1)

                                       darbībām, kurās attiecīgais nodokļa maksātājs parasti iesaistās;

                                       2)

                                       darbībām, kurās parastos tirgus apstākļos iesaistās divas vai vairāk puses;

                                       3)

                                       darbībām, kuras ir komerciāli dzīvotspējīgas;

                                       4)

                                       darbībām, kuras rada komerciālu slogu un riskus, kas parasti ir saistīti ar komerciāliem ieguvumiem;

                                       5)

                                       darbībām, kuras nav mākslīgas, jo tām ir komerciāls saturs;

                                       6)

                                       kāda cita veida vai kategorijas darbībām?

               4.

               Kāda ir piemērota pārkvalificēšana gadījumā, ja tiek konstatēts, ka aktīvu līzinga struktūra vai kāda tās daļa ietver ļaunprātīgu rīcību? Vai valsts tiesai vai nodokļu iekasēšanas iestādei vajadzētu:

                           a)

                           ignorēt trešās puses kā starpnieka esamību un nolemt, ka PVN ir jāmaksā no līzinga maksas parastā apjoma;

                           b)

                           pārkvalificēt līzinga struktūru par tiešu pirkumu; vai

                           c)

                           pārkvalificēt darījumus kādā citā veidā, kādu tiesa vai nodokļu iekasēšanas iestāde uzskata par piemērotu līdzekli, lai atjaunotu situāciju, kas pastāvētu, ja nebūtu darījumu, kas ietver ļaunprātīgu rīcību?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta T-28/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 21. oktobra rīkojums – ECC Couture/ITSB – Ball Wholesale (“Culture”)

text:
               21.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 429/29

         Vispārējās tiesas 2015. gada 21. oktobra rīkojums – ECC Couture/ITSB – Ball Wholesale (“Culture”)
   (Lieta T-28/13) (1)

   (2015/C 429/38)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 79, 16.3.2013.


title: Lieta C-182/08: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 17. septembra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Glaxo Wellcome GmbH & Co./Finanzamt München II (Brīvība veikt uzņēmējdarbību un kapitāla brīva aprite — Sabiedrību ienākuma nodoklis — Kapitālsabiedrības kapitāla daļu iegūšana — Nosacījumi, saskaņā ar kuriem, nosakot kapitāla daļu ieguvēja nodokļu bāzi, ņem vērā kapitāla daļu vērtības samazināšanos sakarā ar dividenžu izmaksāšanu)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/18

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 17. septembra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Glaxo Wellcome GmbH & Co./Finanzamt München II
   (lieta C-182/08) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību un kapitāla brīva aprite - Sabiedrību ienākuma nodoklis - Kapitālsabiedrības kapitāla daļu iegūšana - Nosacījumi, saskaņā ar kuriem, nosakot kapitāla daļu ieguvēja nodokļu bāzi, ņem vērā kapitāla daļu vērtības samazināšanos sakarā ar dividenžu izmaksāšanu)
   2009/C 267/31
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs:
      Glaxo Wellcome GmbH & Co.

      Atbildētājs:
      Finanzamt München II

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — EKL 43. un 56. panta interpretācija — Nodokļu maksātāja, kuram ir tiesības uz sabiedrību ienākuma nodokļa atlaidi, iegūtas kapitālsabiedrības, kurai ir neierobežots pienākums maksāt nodokļus, daļas — Valsts tiesiskais regulējums, kas, aprēķinot daļu ieguvēja nodokļa bāzi, paredz ņemt vērā daļu vērtības samazināšanos sakarā ar dividenžu izmaksāšanu gadījumos, kad daļas ir saņemtas no īpašnieka, kam ir tiesības uz sabiedrību ienākuma nodokļa atlaidi, bet neparedz nodokļa bāzes samazināšanu, ja daļas ir saņemtas no īpašnieka, kam nav tiesību uz šādu nodokļa atlaidi

      Rezolutīvā daļa:

   EK līguma 73.b pants (jaunajā redakcijā — EKL 56. pants) ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru kapitāla daļu vērtības samazināšanās dividenžu izmaksāšanas rezultātā neietekmē nodokļu maksātāja rezidenta nodokļa bāzi, ja tas ir ieguvis kapitālsabiedrības rezidentes kapitāla daļas no to īpašnieka nerezidenta, bet, tās iegūstot no īpašnieka rezidenta, šāda vērtības samazināšanās samazina ieguvēja nodokļu bāzi.
   Šis konstatējums attiecas uz gadījumiem, kad šāds tiesiskais regulējums nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai nodrošinātu kompetenču sabalansētu sadali starp dalībvalstīm nodokļu uzlikšanas jomā un novērstu pilnīgi fiktīvus mehānismus, kam nav nekāda sakara ar saimniecisku realitāti un kuru vienīgais mērķis ir baudīt nodokļu priekšrocības. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai pamata lietā piemērojamais tiesiskais regulējums nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai sasniegtu šos mērķus.

      (1)  OV C 197, 02.08.2008.


title: Lieta T-293/09: Vispārējās tiesas 2014. gada 2. aprīļa rīkojums – CNIEL /Komisija Valsts atbalsts — Pamatregulējums attiecībā uz Francijā atzīto lauksaimniecības starpprofesiju organizāciju pasākumiem to pārstāvēto lauksaimniecības nozaru biedru labā — Finansējums no obligātām brīvprātīgām iemaksām — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu — Lēmuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/41

         Vispārējās tiesas 2014. gada 2. aprīļa rīkojums – CNIEL/Komisija
   (Lieta T-293/09) (1)

   (Valsts atbalsts - Pamatregulējums attiecībā uz Francijā atzīto lauksaimniecības starpprofesiju organizāciju pasākumiem to pārstāvēto lauksaimniecības nozaru biedru labā - Finansējums no obligātām brīvprātīgām iemaksām - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu - Lēmuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 175/56
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Centre national interprofessionnel de l'économie laitière (CNIEL) (Parīze, Francija) (pārstāvji – sākotnēji A. Cabanes un V. Kostrzewski-Pugnat, vēlāk A. Cabanes, A. C. Jeux un L. Sersiron un visbeidzot A. Cabanes, L. Sersiron un M. Spy, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji B. Stromsky un C. Urraca Caviedes, vēlāk B. Stromsky un S. Thomas un visbeidzot B. Stromsky)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 10. decembra Lēmumu C(2008) 7846, galīgā redakcija, par valsts atbalstu Nr. 561/2008 par pamatregulējumu attiecībā uz Francijā atzīto lauksaimniecības starpprofesiju organizāciju pasākumiem to pārstāvēto lauksaimniecības nozaru biedru labā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 244, 10.10.2009.


title: Lieta T-543/08: Prasība, kas celta 2008. gada 15. decembrī — RWE un RWE Dea /Komisija

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/30

         Prasība, kas celta 2008. gada 15. decembrī — RWE un RWE Dea/Komisija
   (Lieta T-543/08)
   (2009/C 55/56)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: RWE AG, Esene (Vācija), RWE Dea AG, Hamburga (Vācija) (pārstāvji — C. Stadler un M. Röhrig, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmuma 1. pantu tiktāl, ciktāl tajā tiek konstatēts prasītāju EKL 81. panta 1. punkta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums;

               —

               atcelt lēmuma 2. pantu tiktāl, ciktāl prasītājām solidāri tiek noteikts naudas sods EUR 37 440 000 apmērā;

               —

               pakārtoti, lēmuma 2. pantā prasītājām solidāri noteikto naudas sodu attiecīgi samazināt;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājas vēršas pret Komisijas 2008. gada 1. oktobra Lēmumu C(2008) 5476, galīgā redakcija, lietā COMP/39.181 — Sveču vasks, ar kuru atbildētāja ir konstatējusi, ka zināmi uzņēmumi, tostarp prasītājas, piedaloties ilgstošā vienošanās un/vai ilgstošā saskaņotā darbībā parafīna vaska nozarē, ir pārkāpuši EKL 81. panta 1. punktu un EEZ līguma 53. pantu.
   Savas prasības pamatojumam prasītājas izvirza trīs pamatus.
   Izvirzot pirmo pamatu, prasītājas apgalvo, ka atbildētāja ir pārkāpusi EKL 81. panta 1. punktu un Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu, jo tā prasītājām nelabvēlīgā veidā nepareizi piemērojusi uzņēmuma jēdzienu. Atbildētāja uzskatījusi prasītājas par atbildīgām par pārkāpumiem, ko izdarījusi agrāka sabiedrība DEA Mineraloel AG jeb — pēc sabiedrības reorganizācijas kopuzņēmumā ar Shell — Shell & Dea Oil GmbH, un tāpēc tām noteikusi naudas sodu, nepierādīdama saimnieciskas vienības pastāvēšanu.
   Pakārtoti, prasītājas ar savu otro pamatu apgalvo, ka atbildētāja nav pareizi piemērojusi 2002. gada paziņojumu par sadarbību un tādējādi pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, jo tā uz prasītājām neattiecināja Shell pieteikumu par agrākās DEA Mineraloel AG jeb Shell & Dea Oil GmbH Shell parafīna vaska uzņēmējdarbībai piemēroto paziņojumu par sadarbību. Tādēļ šajā ziņā atbildētāja esot nonākusi pretrunā ar savu apgalvojumu, ka šī parafīna vaska ražošanas uzņēmējdarbība laikā no 1992. gada 3. septembra līdz 2002. gada 30. jūlijam bija tās pašas saimnieciskās vienības daļa, kurā ietilpa prasītājas. Ja paziņojums par sadarbību tiktu piemērots pareizi, atbildētājai vajadzētu pilnībā atbrīvot prasītājas no naudas soda.
   Pakārtoti, prasītājas ar savu trešo pamatu apgalvo, ka atbildētāja ir pārkāpusi būtiskus naudas sodu noteikšanas pamatprincipus, it īpaši vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principu, un tādējādi ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. un 3. punktu. Atbildētāja esot nepareizi piemērojusi 2006. gada vadlīnijas par naudas sodu, jo ar nodarījumu saistīto apgrozījumu ir noteikusi, pamatojoties uz nepietiekami reprezentatīvu atsauces periodu, un tādējādi noteikusi pamatsummu, kas nav samērīga ar prasītājām pārmestā pārkāpuma smagumu, un, salīdzinot ar citiem dalībniekiem, tostarp Shell, bez pamatojuma nevienlīdzīgi izturējusies pret prasītājām.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Lieta T-90/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 18. septembra spriedums – Herdade de S. Tiago II /ITSB – Polo/Lauren  ( “V” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “V” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas, valsts un Beniluksa grafiskas preču zīmes, kas attēlo polo spēlētāju — Relatīvi atteikuma pamati — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts

text:
               3.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 388/14

         Vispārējās tiesas 2014. gada 18. septembra spriedums – Herdade de S. Tiago II/ITSB – Polo/Lauren (“V”)
   (Lieta T-90/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “V” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas, valsts un Beniluksa grafiskas preču zīmes, kas attēlo polo spēlētāju - Relatīvi atteikuma pamati - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   2014/C 388/16
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Herdade de S. Tiago II-Sociedade Agrícola, SA (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji – I. de Carvalho Simões un J. Pimenta, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – P. Bullock un N. Bambara)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: The Polo/Lauren Company, LP (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – R. Black un S. Davies, solicitors)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 28. novembra lēmumu lietā R 2240/2011–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp The Polo/Lauren Company, LP un Herdade de S. Tiago II – Sociedade Agrícola, SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Herdade de S. Tiago II – Sociedade Agrícola, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 123, 27.4.2013.


title: Lieta C-61/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. februārī iesniedza Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento (Itālija) – Orizzonte Salute – Studio Infermieristico Associato/Azienda Pubblica di Servizi alla persona “San Valentino”  u c.

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. februārī iesniedza Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento (Itālija) – Orizzonte Salute – Studio Infermieristico Associato/Azienda Pubblica di Servizi alla persona “San Valentino” u c.
   (Lieta C-61/14)
   2014/C 135/25
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Orizzonte Salute – Studio Infermieristico Associato

      Atbildētāji: Azienda Pubblica di Servizi alla persona “San Valentino” – Città di Levico Terme, Ministero della Giustizia, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri e Segretario Generale del Tribunale Regionale di Giustizia Amministrativa di Trento

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvā 89/665/EEK (1) par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārsūdzības] procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām [publisko piegādes un būvdarbu līgumu slēgšanas tiesības], kas grozīta ar Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvu 92/50/EEK (2) [un Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. decembra Direktīvu 2007/66/EK (3)], un turpmāk veiktajos grozījumos un papildinājumos paredzētie principi ir pret tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir atspoguļots 2002. gada 30. maijaDecreto del Presidente della Repubblica Nr. 115 13. panta 1.a, 1.c un 6.a punktā un 14. panta 3.b punktā (kā tie vēlāk ir pakāpeniski ir atjaunināti ar likumdošanas pasākumiem), kuros ir paredzētas lielas vienotās iemaksas summas, lai piekļūtu administratīvai tiesai publiskā iepirkuma līgumu jomā?

      (1)  Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīva 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārsūdzības] procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām [publisko piegādes un būvdarbu līgumu slēgšanas tiesības] (OV L 395, 33. lpp.).

      (2)  Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai (OV L 209, 1. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. decembra Direktīva 2007/66/EK, ar ko Padomes Direktīvas 89/665/EEK un 92/13/EEK groza attiecībā uz pārskatīšanas [pārsūdzības] procedūru efektivitātes uzlabošanu valsts līgumu piešķiršanas jomā (OV L 335, 31. lpp.).


title: Lietas C-95/05 izslēgšana no reģistra

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/13

         Lietas C-95/05 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 330/34)

      (tiesvedības valoda — grieķu)

   2005. gada 20. septembrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-95/05 Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika.

      (1)  OV C 93, 16.4.2005.


title: Lieta C-92/08: Prasība, kas celta 2008. gada 28. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/13

         Prasība, kas celta 2008. gada 28. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-92/08)
   (2008/C 116/23)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozet un J. Enegren)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — D. Haven)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 22. jūlija Direktīvu 2003/72/EK, ar ko papildina Eiropas Kooperatīvās sabiedrības statūtus darbinieku iesaistīšanas jomā (1), vai nenodrošinot to, ka darba devēji un darba ņēmēji panāk vienošanos par nepieciešamo noteikumu ieviešanu, vai katrā ziņā nepaziņojot minētās tiesību normas Komisijai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti šīs direktīvas 16. panta 1. punktā;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2003/72/EK transponēšanai ir beidzies 2006. gada 18. augustā.

      (1)  OV L 207, 25. lpp.


title: Lieta C-143/15: Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 25. februāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – G.E. Security BV/Staatssecretaris van Financiën Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EEK) Nr. 2658/87 — Kopējais muitas tarifs — Kombinētā nomenklatūra — Preču klasifikācija — Pozīcijas 8517, 8521, 8531 un 8543 — Ierīce ar nosaukumu “video multipleksors”

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/12

         Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 25. februāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – G.E. Security BV/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-143/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EEK) Nr. 2658/87 - Kopējais muitas tarifs - Kombinētā nomenklatūra - Preču klasifikācija - Pozīcijas 8517, 8521, 8531 un 8543 - Ierīce ar nosaukumu “video multipleksors”)
   (2016/C 145/14)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: G.E. Security BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Rezolutīvā daļa:

   Kombinētā nomenklatūra, kas ir ietverta I pielikumā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2007. gada 20. septembra Regulu (EK) Nr. 1214/2007, ir interpretējama tādējādi, ka tāda prece kā pamatlietā aplūkojamais “video multipleksors”, ņemot vērā, ka iesniedzējtiesai ir jāveic vērtējums atbilstoši visiem tās rīcībā esošajiem faktiem, ir jāklasificē šīs nomenklatūras pozīcijā 8521.

      (1)  OV C 198, 15.6.2015.


title: Lieta C-131/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 18. martā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staatssecretaris van Financiën , otra lietas dalībniece: Schoenimport “Italmoda” Mariano Previti

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 18. martā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staatssecretaris van Financiën, otra lietas dalībniece: Schoenimport “Italmoda” Mariano Previti

   (Lieta C-131/13)
   2013/C 171/24
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Otra lietas dalībniece: Schoenimport “Italmoda” Mariano Previti

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, pamatojoties uz Savienības tiesībām, valsts iestādēm un tiesu iestādēm jāatsakās piemērot atbrīvojumu sakarā ar piegādi Kopienā, tiesības uz PVN atskaitīšanu sakarā ar preču iegādi, kuras pēc iegādes tiek nosūtītas uz citu dalībvalsti, kā arī no Sestās direktīvas (1) 28.b panta A daļas 2. punkta otrā teikuma izrietošo PVN atmaksāšanu, ja, pamatojoties uz objektīviem datiem, ir skaidrs, ka saistībā ar minētajām precēm runa ir par PVN krāpšanu un nodokļa maksātājs zināja vai viņam bija jāzina, ka viņš tajā piedalās, ja valsts tiesiskais regulējums nav paredzējis šādos apstākļos atteikt atbrīvojumu, atskaitīšanu vai atmaksāšanu?

               2)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, vai tajā minētais atbrīvojums, atskaitīšana vai atmaksāšana ir jāatsaka arī tad, ja izvairīšanās no PVN notiek citā dalībvalstī (kas nav nosūtīšanas dalībvalsts) un nodokļa maksātājs zināja par PVN krāpšanu vai viņam bija jāzina, lai gan nosūtīšanas dalībvalstī šis nodokļa maksātājs ir izpildījis visas (formālās) prasības, kas noteiktas valsts tiesiskajā regulējumā saistībā ar atbrīvojumu, atskaitīšanu vai atmaksāšanu, un nodokļu iestādei šajā dalībvalstī viņš vienmēr ir sniedzis visu nepieciešamo informāciju par precēm, nosūtīšanu un pircējiem šo preču galamērķa dalībvalstī?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noraidoša, kas ir jāsaprot Sestās direktīvas 28.b panta A daļas 2. punkta pirmajā teikumā ar “uzlikts”: ka PVN saistībā ar iegādi Kopienā, kas maksājams galamērķa dalībvalstī, ir deklarēts likumā noteiktajā PVN deklarācijā vai arī — neesot šādai deklarācijai — ka galamērķa dalībvalsts nodokļu iestādes veic pasākumus, lai to noregulētu ? Vai, lai atbildētu uz šo jautājumu, ir nozīme tam, ka attiecīgais darījums ietilpst darījumu virknē, kuras mērķis ir PVN krāpšana galamērķa valstī, un nodokļa maksātājs par to zināja vai viņam par to bija jāzina ?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta C-328/09: Prasība, kas celta 2009. gada 14. augustā — Eiropas Kopienu Komisija/Igaunijas Republika

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/17

         Prasība, kas celta 2009. gada 14. augustā — Eiropas Kopienu Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-328/09)
   2009/C 297/21
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. van Beek un K. Saaremäel-Stoilov)

      Atbildētāja: Igaunijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu Padomes 2004. gada 13. decembra Direktīvu 2004/113/EK, ar kuru īsteno principu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm, attiecībā uz pieeju precēm un pakalpojumiem, preču piegādi un pakalpojumu sniegšanu (1), vai katrā ziņā nepaziņojot tos Komisijai, Igaunijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 17. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Igaunijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2007. gada 21. decembrī.

      (1)  OV L 373, 37. lpp.