title: Apvienotās lietas T-401/16 un T-443/16: Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Spānija un Itālija/Komisija (Valodu lietojums – Paziņojums par atklātajiem konkursiem izmeklētāju un grupas vadītāju pieņemšanai darbā – Valodu zināšanas – Konkursa otrās valodas izvēles ierobežojums, ļaujot izvēlēties tikai vācu, angļu un franču valodu – Valodas izpratnes atlases tests angļu valodā – Saziņas valoda – Regula Nr. 1 – Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. punkts, 27. pants un 28. panta f) punkts – Diskriminācija valodas dēļ – Pamatojums – Dienesta intereses – Samērīgums)

text:
               30.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/29

      Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Spānija un Itālija/Komisija
      (Apvienotās lietas T-401/16 un T-443/16) (1)

      (Valodu lietojums - Paziņojums par atklātajiem konkursiem izmeklētāju un grupas vadītāju pieņemšanai darbā - Valodu zināšanas - Konkursa otrās valodas izvēles ierobežojums, ļaujot izvēlēties tikai vācu, angļu un franču valodu - Valodas izpratnes atlases tests angļu valodā - Saziņas valoda - Regula Nr. 1 - Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. punkts, 27. pants un 28. panta f) punkts - Diskriminācija valodas dēļ - Pamatojums - Dienesta intereses - Samērīgums)
      (2020/C 414/48)
      Tiesvedības valoda – spāņu un itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja lietā T-401/16: Spānijas Karaliste (pārstāvis: S. Centeno Huerta)

         Prasītāja lietā T-443/16: Itālijas Republika (pārstāvis: G. Palmieri, kam palīdz P. Gentili, avvocato dello Stato)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji lietā T-401/16: G. Gattinara, D. Milanowska un N. Ruiz García un lietā T-443/16: G. Gattinara un D. Milanowska)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt paziņojumu par vispārējiem konkursiem EPSO/AD/323/16, lai izveidotu rezerves sarakstus administratoriem, kas veic izmeklētāju pienākumus (AD 7) šādiem profiliem: “1 –Izmeklētāji: ES izdevumi, korupcijas novēršana – 2 – Izmeklētāji: muita un tirdzniecība, tabakas un viltotas preces”, un EPSO/AD/324/16, lai izveidotu rezerves sarakstu administratoriem, kas veic šādus pienākumus: “Izmeklētāji (AD 9): grupas vadītāji” (OV 2016, C 187 A, 1. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Paziņojumu par vispārējiem konkursiem EPSO/AD/323/16, lai izveidotu rezerves sarakstus administratoriem, kas veic izmeklētāju pienākumus (AD 7) šādiem profiliem: “1 – Izmeklētāji: ES izdevumi, korupcijas novēršana – 2 – Izmeklētāji: muita un tirdzniecība, tabakas un viltotas preces”, un EPSO/AD/324/16, lai izveidotu rezerves sarakstu administratoriem, kas veic šādus pienākumus: “Izmeklētāji (AD 9): grupas vadītāji”, atcelt.

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Spānijas Karalistes tiesāšanās izdevumus lietā T-401/16 un Itālijas Republikas tiesāšanās izdevumus lietā T-443/16.

         (1)  OV C 383, 17.10.2016.


title: Lieta T-249/17: Vispārējās tiesas 2020. gada 5. oktobra spriedums – Casino, Guichard-Perrachon un AMC/Komisija (Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Administratīvais process – Lēmums, ar kuru uzdod veikt pārbaudi – Iebilde par prettiesiskumu attiecībā uz Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. pantu – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību – Pušu procesuālo tiesību vienlīdzība – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz domicila neaizskaramību – Pietiekoši nopietni netiešie pierādījumi – Samērīgums)

text:
               30.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/30

      Vispārējās tiesas 2020. gada 5. oktobra spriedums – Casino, Guichard-Perrachon un AMC/Komisija
      (Lieta T-249/17) (1)

      (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Administratīvais process - Lēmums, ar kuru uzdod veikt pārbaudi - Iebilde par prettiesiskumu attiecībā uz Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. pantu - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību - Pušu procesuālo tiesību vienlīdzība - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz domicila neaizskaramību - Pietiekoši nopietni netiešie pierādījumi - Samērīgums)
      (2020/C 414/49)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Casino, Guichard-Perrachon (Saint-Étienne, Francija) un Achats Marchandises Casino SAS (AMC), bijusī EMC Distribution (Vitry-sur-Seine, Francija) (pārstāvji: D. Théophile, I. Simic, O. de Juvigny, T. Reymond, A. Sunderland un G. Aubron, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Mongin, A. Dawes un I. Rogalski, pārstāvji, kam palīdz F. Ninane, advokāte)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: S. Boelaert, S. Petrova un O. Segnana)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas 2017. gada 9. februāra Lēmumu C(2017) 1054 final, ar ko Casino, Guichard-Perrachon, kā arī visām tās tieši vai netieši kontrolētām sabiedrībām pieprasa pakļauties pārbaudei atbilstoši Padomes Regulas Nr. 1/2003 20. panta 1. un 4. punktam (lieta AT.40466 – Tute 1).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Komisijas 2017. gada 9. februāra Lēmuma C(2017) 1054 final, ar ko Casino, Guichard-Perrachon, kā arī visām tās tieši vai netieši kontrolētām sabiedrībām pieprasa pakļauties pārbaudei atbilstoši Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. panta 1. un 4. punktam (lieta AT.40466 – Tute 1), 1. panta b) punktu.

                  2)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                  Casino, Guichard-Perrachon un Achats Marchandises Casino SAS (AMC), Eiropas Komisija un Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 221, 10.7.2017.


title: Lieta T-254/17: Vispārējās tiesas 2020. gada 5. oktobra spriedums – Intermarché Casino Achats/Komisija (Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Administratīvais process – Lēmums, ar kuru uzdod veikt pārbaudi – Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. panta iebildi par prettiesiskumu – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību – Pušu procesuālo tiesību vienlīdzība – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz domicila neaizskaramību – Pietiekami nopietni netiešie pierādījumi – Netiešie pierādījumi par dalību pakāpumos, par kuriem ir aizdomas – Samērīgums)

text:
               30.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/31

      Vispārējās tiesas 2020. gada 5. oktobra spriedums – Intermarché Casino Achats/Komisija
      (Lieta T-254/17) (1)

      (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Administratīvais process - Lēmums, ar kuru uzdod veikt pārbaudi - Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. panta iebildi par prettiesiskumu - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību - Pušu procesuālo tiesību vienlīdzība - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz domicila neaizskaramību - Pietiekami nopietni netiešie pierādījumi - Netiešie pierādījumi par dalību pakāpumos, par kuriem ir aizdomas - Samērīgums)
      (2020/C 414/50)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Intermarché Casino Achats (Parīze, Francija) (pārstāvji: Y. Utzschneider un J. Jourdan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Mongin, A. Dawes un I. Rogalski, kam palīdz F. Ninane, advokāte)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: S. Boelaert, S. Petrova un O. Segnana)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2017. gada 9. februāra lēmumu C(2017) 1056 final, ar kuru prasītājam, ka arī visām sabiedrībām, ko tā tieši vai netieši kontrolē, tika uzlikts pienākums pakļauties pārbaudei saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. panta 1. un 4. punktu (lieta AT.40466 – Tute 1).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Komisijas 2017. gada 9. februāra lēmumu C(2017) 1056 final, ar kuru Intermarché Casino Achats, ka arī visām sabiedrībām, ko tā tieši vai netieši kontrolē, tika uzlikts pienākums pakļauties pārbaudei saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. panta 1. un 4. punktu (lieta AT.40466 – Tute 1).

                  2)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                  Intermarché Casino Achats, Eiropas Komisija un Eiropas Savienības Padome katra sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 231, 17.7.2017.


title: Lieta T-255/17: Vispārējās tiesas 2020. gada 5. oktobra spriedums – Les Mousquetaires un ITM Entreprises/Komisija (Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Administratīvais process – Lēmumi, ar kuriem uzdots veikt pārbaudes – Iebilde par prettiesiskumu attiecībā uz Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. pantu – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz domicila neaizskaramību – Pietiekami nopietni netiešie pierādījumi – Samērīgums – Prasība atcelt tiesību aktu – Iebildumi saistībā ar pārbaudes norisi – Atteikums nodrošināt ar privāto dzīvi saistītu datu konfidencialitātes aizsardzību – Nepieņemamība)

text:
               30.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/32

      Vispārējās tiesas 2020. gada 5. oktobra spriedums – Les Mousquetaires un ITM Entreprises/Komisija
      (Lieta T-255/17) (1)

      (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Administratīvais process - Lēmumi, ar kuriem uzdots veikt pārbaudes - Iebilde par prettiesiskumu attiecībā uz Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. pantu - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz domicila neaizskaramību - Pietiekami nopietni netiešie pierādījumi - Samērīgums - Prasība atcelt tiesību aktu - Iebildumi saistībā ar pārbaudes norisi - Atteikums nodrošināt ar privāto dzīvi saistītu datu konfidencialitātes aizsardzību - Nepieņemamība)
      (2020/C 414/51)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Les Mousquetaires (Parīze, Francija) un ITM Entreprises (Parīze) (pārstāvji: N. Jalabert-Doury, B. Chemama un K. Mebarek, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Mongin, A. Dawes un I. Rogalski, pārstāvji, kuriem palīdz F. Ninane, advokāte)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: S. Boelaert, S. Petrova un O. Segnana)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru lūgts atcelt, pirmkārt, galvenokārt Komisijas 2017. gada 21. februāra Lēmumu C(2017) 1361 final, ar ko Les Mousquetaires, kā arī visām tās tieši vai netieši kontrolētām sabiedrībām pieprasa pakļauties pārbaudei atbilstoši Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. panta 1. un 4. punktam (lieta AT.40466 – Tute 1), kā arī Komisijas 2017. gada 21. februāra Lēmumu C(2017) 1360 final, ar ko Les Mousquetaires, kā arī visām tās tieši vai netieši kontrolētām sabiedrībām pieprasa pakļauties pārbaudei atbilstoši Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. panta 1. un 4. punktam (lieta AT.40467 – Tute 2), un – pakārtoti – Komisijas 2017. gada 9. februāra Lēmuma C(2017) 1057 final, ar ko Intermarché, kā arī visām tās tieši vai netieši kontrolētām sabiedrībām pieprasa pakļauties pārbaudei atbilstoši Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. panta 1. un 4. punktam (lieta AT.40466 – Tute 1), kā arī Komisijas 2017. gada 9. februāra Lēmuma C(2017) 1061 final, ar ko Intermarché, kā arī visām tās tieši vai netieši kontrolētām sabiedrībām pieprasa pakļauties pārbaudei atbilstoši Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. panta 1. un 4. punktam (lieta AT.40467 – Tute 2), un, otrkārt, lēmumu, pamatojoties uz kuru Komisija, pirmām kārtām, caurskatīja un pārkopēja sakaru līdzekļos un datu uzglabāšanas līdzekļos ietvertos datus, tostarp ar šo līdzekļu izmantotāju privāto dzīvi saistītus datus un, otrām kārtām, noraidīja prasītāju iesniegto lūgumu par minēto datu atprasīšanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Komisijas 2017. gada 9. februāra Lēmuma C(2017) 1057 final, ar ko Intermarché, kā arī visām tās tieši vai netieši kontrolētām sabiedrībām pieprasa pakļauties pārbaudei atbilstoši Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. panta 1. un 4. punktam (lieta AT.40466 – Tute 1), 1. panta b) punktu, kā arī Komisijas 2017. gada 21. februāra Lēmuma C(2017) 1361 final, ar ko Les Mousquetaires, kā arī visām tās tieši vai netieši kontrolētām sabiedrībām pieprasa pakļauties pārbaudei atbilstoši Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. panta 1. un 4. punktam (lieta AT.40466 – Tute 1), 1. panta b) punktu.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Les Mousquetaires un ITM Entreprises, Eiropas Komisija, kā arī Eiropas Savienības Padome katra pati sedz savus tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 231, 17.7.2017.


title: Lieta T-380/17: Vispārējās tiesas 2020. gada 5. oktobra spriedums – HeidelbergCement un Schwenk Zement/Komisija (Konkurence – Koncentrācija – Pelēkā cementa tirgus Horvātijā – Lēmums, ar kuru koncentrācija ir atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līgumu – Attiecīgie uzņēmumi – Attiecīgais tirgus – Iekšējā tirgus būtiska daļa – Darījuma ietekmes uz konkurenci novērtējums – Saistības – Tiesības uz aizstāvību – Daļēja nodošana valsts iestādēm)

text:
               30.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/33

      Vispārējās tiesas 2020. gada 5. oktobra spriedums – HeidelbergCement un Schwenk Zement/Komisija
      (Lieta T-380/17) (1)

      (Konkurence - Koncentrācija - Pelēkā cementa tirgus Horvātijā - Lēmums, ar kuru koncentrācija ir atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līgumu - Attiecīgie uzņēmumi - Attiecīgais tirgus - Iekšējā tirgus būtiska daļa - Darījuma ietekmes uz konkurenci novērtējums - Saistības - Tiesības uz aizstāvību - Daļēja nodošana valsts iestādēm)
      (2020/C 414/52)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: HeidelbergCement (Heidelberga, Vācija) un Schwenk Zement (Ulma, Vācija) (pārstāvji: U. Denzel, C. von Köckritz, P. Pichler, U. Soltész, M. Raible un G. Wecker, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Dawes, H. Leupold un T. Vecchi)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītāju prasījumu atbalstam: Duna-Dráva Cement Kft. (Vác, Ungārija) (pārstāvji: C. Bán un Á. Papp, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2017. gada 5. aprīļa Lēmumu C(2017) 1650 final, ar kuru koncentrācija ir atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līgumu (lieta M.7878 – HeidelbergCement/Schwenk/Cemex Hungary/Cemex Croatia).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  HeidelbergCement AG un Schwenk Zement KG sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Duna-Dráva Cement Kft. savus saistībā ar pieteikumu par iestāšanos lietā radušos tiesāšanās izdevumus sedz pati.

         (1)  OV C 249, 31.7.2017.


title: Lietas T-77/18 un T-567/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedums – VE/ESMA (Civildienests – Pagaidu darbinieki – Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums – Novērtējuma ziņojums – 2016. gada novērtējums – Iebilde par novērtēšanas vadlīniju prettiesiskumu – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Personāla pārstāvja statusā veikto darbību novērtējums – Procesuāls pārkāpums – Darba līguma izbeigšana – Nepietiekams sniegums desmit gadu laikposmā)

text:
               30.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/33

      Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedums – VE/ESMA

      (Lietas T-77/18 un T-567/18) (1)

      (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums - Novērtējuma ziņojums - 2016. gada novērtējums - Iebilde par novērtēšanas vadlīniju prettiesiskumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Personāla pārstāvja statusā veikto darbību novērtējums - Procesuāls pārkāpums - Darba līguma izbeigšana - Nepietiekams sniegums desmit gadu laikposmā)
      (2020/C 414/53)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: VE (pārstāvji: L. Levi un N. Flandin, advokātes)

         Atbildētāja: Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestāde (pārstāvji: A. Lorenzet un N. Vasse, pārstāvji, kam palīdz D. Waelbroeck un A. Duron, advokāti)

         Priekšmets

      Prasības, kas ir pamatotas ar LESD 270. pantu un ar kurām tiek lūgts, pirmkārt, atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu par laikposmu no 2016. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim, 2017. gada 14. novembra lēmumu par viņa pagaidu darbinieka līguma izbeigšanu un lēmumus, ar kuriem noraidītas viņa sūdzības par šiem aktiem, un, otrkārt, atlīdzināt morālo kaitējumu, kas esot nodarīts prasītājam.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Lietas T-77/18 un T-567/18 apvienot sprieduma taisīšanai.

                  2)

                  Atcelt VE novērtējuma ziņojumu par laikposmu no 2016. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim.

                  3)

                  Atcelt 2017. gada 14. novembra lēmumu par VE pagaidu darbinieka līguma izbeigšanu.

                  4)

                  Pārējā daļā prasības noraidīt.

                  5)

                  Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestāde (ESMA) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 134, 16.4.2018.


title: Lieta T-18/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 5. oktobra spriedums – Brown/Komisija (Civildienests – Ierēdņi – Ierēdnis, kas, stājoties dienestā, ir Apvienotās Karalistes valstspiederīgais – Apvienotās Karalistes izstāšanās no Savienības – Dienesta vietas valsts pilsonības iegūšana karjeras laikā – Ekspatriācijas pabalsta zaudēšana – Vienlīdzīga attieksme – Nediskriminācijas princips – Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkts)

text:
               30.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/34

      Vispārējās tiesas 2020. gada 5. oktobra spriedums – Brown/Komisija
      (Lieta T-18/19) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Ierēdnis, kas, stājoties dienestā, ir Apvienotās Karalistes valstspiederīgais - Apvienotās Karalistes izstāšanās no Savienības - Dienesta vietas valsts pilsonības iegūšana karjeras laikā - Ekspatriācijas pabalsta zaudēšana - Vienlīdzīga attieksme - Nediskriminācijas princips - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkts)
      (2020/C 414/54)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Colin Brown (Brisele, Beļģija) (pārstāvis: I. Van Damme, avocate)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Bohr un D. Milanowska)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bauer un R. Meyer)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Komisijas Atalgojuma un individuālo tiesību biroja (PMO) 2018. gada 19. marta lēmumu, ar kuru prasītājam ir atņemts ekspatriācijas pabalsts un viņa ceļa izdevumu atlīdzināšana, un, otrkārt, atjaunot šos pabalstus no 2017. gada 1. decembra.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Colin Brown un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

                  3)

                  Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 72, 25.2.2019.


title: Lieta T-264/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 5. oktobra spriedums – nanoPET Pharma/EUIPO – Miltenyi Biotec (“viscover”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme “viscover” – Ļaunticības neesamība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts) – Regulas Nr. 207/2009 53. panta 2. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas 2017/1001 60. panta 2. punkta c) apakšpunkts))

text:
               30.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/35

      Vispārējās tiesas 2020. gada 5. oktobra spriedums – nanoPET Pharma/EUIPO – Miltenyi Biotec (“viscover”)
      (Lieta T-264/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “viscover” - Ļaunticības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Regulas Nr. 207/2009 53. panta 2. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas 2017/1001 60. panta 2. punkta c) apakšpunkts))
      (2020/C 414/55)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

      Prasītāja: nanoPET Pharma GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvji: C. Onken un A. Schulz, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Hanf)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Miltenyi Biotec BV & Co. KG, iepriekš – Miltenyi Biotec GmbH (Bergisch Gladbach, Vācija) (pārstāve: M. Schork, advokāte)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 17. janvāra lēmumu lietā R 1288/2017-5 attiecībā uz sp[ēkā neesamības atzīšanas procesu starp nanoPET Pharma un Miltenyi Biotec.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  nanoPET Pharma GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 206, 17.6.2019.


title: Lieta T-289/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedums – Arbuzov/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā – Līdzekļu iesaldēšana – To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā – Padomes pienākums pārbaudīt, ka trešās valsts iestādes lēmums ir ticis pieņemts, ievērojot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)

text:
               30.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/35

      Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedums – Arbuzov/Padome
      (Lieta T-289/19) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā - Padomes pienākums pārbaudīt, ka trešās valsts iestādes lēmums ir ticis pieņemts, ievērojot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)
      (2020/C 414/56)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Sergej Arbuzov (Kijeva, Ukraina) (pārstāvis: M. Mleziva, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: R. Pekař un P. Mahnič)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/354 (2019. gada 4. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2019, L 64, 7. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2019/352 (2019. gada 4. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2019, L 64, 1. lpp.), ciktāl prasītāja vārds ir atstāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām tiek piemēroti šie ierobežojošie pasākumi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/354 (2019. gada 4. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2019/352 (2019. gada 4. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl Sergej Arbuzov vārds ir atstāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām tiek piemēroti šie ierobežojošie pasākumi.

                  2)

                  Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 246, 22.7.2019.


title: Lieta T-475/20: Prasība, kas celta 2020. gada 9. augustā – LE/Komisija

text:
               30.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/36

      Prasība, kas celta 2020. gada 9. augustā – LE/Komisija
      (Lieta T-475/20)
      (2020/C 414/57)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: LE (pārstāvis: M. Straus, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2020. gada 9. jūnija Lēmumu C(2020) 3988 final, kā arī ar to saistīto lēmumu un paziņojumus par parādu, kā arī tā izpildi un īstenošanu, ko veic Komisija un iespējamās saskaņā ar LESD 299. pantu norīkotās iestādes;

                  —

                  pieņemt nolēmumu vai veikt jebkādus citus pasākumus, ko Vispārējā tiesa uzskatīs par atbilstīgiem un piemērotiem; un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē, tostarp advokāta honorāru.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza šādus pamatus.

                  1.

                  Termiņš un attiecīgo faktu neizvērtēšana:

                              —

                              Komisija esot izmantojusi vairāk nekā 5 gadus bez pārskatīšanas procesa pilnīgas pārskatāmības un atsakoties atļaut prasītājam iesniegt papildu pieteikumus un/vai apmierināt tā lūgumus sniegt informāciju un norādīt pamatojumu. Komisijas ziņojumi esot nepilnīgi, neprecīzi un neatbilst tiesību aktiem par subsīdiju izvērtēšanu, pārskatīšanu un kontroli.

                  2.

                  Vienlīdzīga attieksme un pārskatāmība:

                              —

                              līguma izbeigšanai neesot nekāda pienācīga iemesla, un Komisija neesot ņēmusi vērā faktu, ka līgumā nebija paredzēta nekāda tā izbeigšana.

                  3.

                  Labas pārvaldības principi:

                              —

                              Komisija neesot rīkojusies saskaņā ar labas pārvaldības principiem, proti, atbildīgu rīcību sabiedrisku lietu jautājumos, un atbildīgu valsts līdzekļu pārvaldīšanu.

                  4.

                  Pietiekama pamatojuma un vienlīdzīgas attieksmes neesamība:

                              —

                              lēmumam un ar to saistītajam lēmumam neesot skaidra un precīza pamatojuma, kā arī tie ir nepārskatāmi un nav atklāti. Turklāt tika veikti pasākumi, kas ir pretrunā vienlīdzīgas attieksmes principam.

                  5.

                  Labas pārvaldības princips:

                              —

                              Komisija tikai nepārtraukti atsaucoties uz saviem iepriekšējiem lēmumiem, kuri arī nebija pamatoti un nebija balstīti uz labas pārvaldības principu un citiem minētajiem principiem. Tādējādi ar to nav pietiekami ievēroti lēmumu pieņemšanas principi.

                  6.

                  Informācijas neesamība:

                              —

                              prasītājs neesot saņēmis ziņojumus un pārskatīšanas rezultātus, tostarp pilnīgus audita ziņojumu eksemplārus, un tādējādi tam neesot bijusi iespēja pārbaudīt un izvērtēt veiktos aprēķinus, secinājumus un norādīto pamatojumu.


title: Lieta T-579/20: Prasība, kas celta 2020. gada 21. septembrī – Genekam Biotechnology/Komisija

text:
               30.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/37

      Prasība, kas celta 2020. gada 21. septembrī – Genekam Biotechnology/Komisija
      (Lieta T-579/20)
      (2020/C 414/58)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Genekam Biotechnology AG (Dīsburga, Vācija) (pārstāvis: S. Hertwig, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2020. gada 7. augusta lēmumu C(2020) 5548 final, ciktāl ar to papildus tiek pieprasīts nokavējuma procentos samaksāt vairāk nekā 39 827,83 EUR;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar šo prasību tiek lūgts atcelt Komisijas 2020. gada 7. augusta lēmumu C(2020) 5548 final par summas 119 659,55 EUR apmērā, ko ir parādā Genekam Biotechnology AG, piedziņu.
      Prasība ir pamatota ar šādiem pamatiem.

                  1.

                  Pirmais prasības pamats: Līgumu pārkāpums LESD 263. panta otrās daļas izpratnē tādēļ, ka Eiropas Komisijai nav locus standi.

                              —

                              Eiropas Komisijai neesot locus standi. Kā izriet no Eiropas Komisijas 2020. gada 7. augusta piedziņas izpildes lēmuma C(2020) 5548 final, kā arī no dotācijas nolīguma II pielikuma B daļas 2. nodaļas II.19.3. punkta, Komisija rīkojas Dalībnieku garantiju fonda vārdā vai kā tā “executive agent”. Tādējādi Eiropas Komisija pati neesot prasījuma, uz kuru attiecas izpildes rīkojums, īpašniece un tādēļ arī neesot tiesīga pieprasīt tā samaksu.

                  2.

                  Otrais prasības pamats: Līgumu pārkāpums LESD 263. panta otrās daļas izpratnē tādēļ, ka ir pārkāpts iestādes rīcības tiesiskuma princips.

                              —

                              Garantiju fonds neesot pilnvarots pieņemt strīdīgo lēmumu, kas ir izpildes rīkojums. Tas ir tādēļ, ka LESD 299. pantā tieši Komisijai, nevis Garantiju fondam ir piešķirts pilnvarojums rīkoties, pieņemot izpildāmu lēmumu. Turklāt LESD 299. pants pats par sevi nav pietiekams juridiskais pamats izpildāmu lēmumu pieņemšanai. Attiecīgās iestādes pilnvarojumam pieņemt šādus tiesību aktus ir jāizriet no citiem noteikumiem.

                  3.

                  Trešais prasības pamats: Līgumu pārkāpums LESD 263. panta otrās daļas izpratnē atmaksas pieprasījuma neiesniegšanas dēļ atbilstoši dotāciju nolīguma II pielikuma B daļas 2. nodaļas II.20. punktam.

                              —

                              Atbildētāja neesot tiesīga atbilstoši dotāciju nolīguma noteikumiem pieprasīt no prasītājas norādītās izmaksas par pirmo projekta gadu, jo izdevumi ir attiecināmi un līdz ar to ir jāatzīst.

                              —

                              Tāpat arī nevar apgalvot, ka prasītājai pēc izstāšanās no projekta “FIBROGELNET” nav tiesību pieprasīt izdevumu atmaksu, jo saistībā ar daudziem procesuāliem pārkāpumiem attiecībā uz saņēmējas izstāšanos no konsorcija atbilstoši [dotāciju nolīguma] II pielikuma B daļas 2. nodaļas II.35. un nākamajiem pantiem tās dalība šajā projektā nav atbilstoši izbeigta un koordinatore jau pirms izstāšanās no projekta prasītājai jau vairākkārt bija apstiprinājusi izdevumu attiecināmību atbilstoši dotāciju nolīguma II pielikuma B daļas 2. nodaļas II.14. punktam. Tādēļ prasītājai esot par to radusies tiesiskā paļāvība.


title: Lieta T-580/20: Prasība, kas celta 2020. gada 7. oktobrī – KC/Komisija

text:
               30.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/38

      Prasība, kas celta 2020. gada 7. oktobrī – KC/Komisija
      (Lieta T-580/20)
      (2020/C 414/59)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: KC (pārstāvis: L. Frölich, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  piespriest Eiropas Savienībai samaksāt prasītājai atlīdzinājumu par materiālo kaitējumu (procentiem un dažādiem zaudējumiem) 330 000 EUR apmērā par katru dienu no 2020. gada 1. jūnija līdz dienai, kurā tiks pieņemts Eiropas Komisijas lēmums lietā [konfidenciāli] (1) atbilstoši tam, kas nospriests 2016. gada 21. jūlija sprieduma Dilly’s Wellnesshotel C-493/14 un 2019. gada 5. marta sprieduma Eesti Pagar C-349/17 rezolutīvajā daļā, un atbilstoši šajos spriedumos izklāstītajiem principiem;

                  —

                  piespriest Eiropas Savienībai samaksāt prasītājai atlīdzinājumu par iespēju zaudēšanu, proti, 680 000 EUR apmērā par katru dienu no 2020. gada 1. jūnija un līdz dienai, kurā tiks pieņemts Eiropas Komisijas lēmums lietā [konfidenciāli] atbilstoši tam, kas nospriests 2016. gada 21. jūlija sprieduma Dilly’s Wellnesshotel C-493/14 un 2019. gada 5. marta sprieduma Eesti Pagar C-349/17 rezolutīvajā daļā, un atbilstoši šajos spriedumos izklāstītajiem principiem;

                  —

                  piespriest Eiropas Savienībai samaksāt prasītājai atlīdzinājumu par nemateriālo kaitējumu 10 354 869,92 EUR apmērā;

                  —

                  uzdot iepriekšminētās atlīdzinājuma summas palielināt – par katru dienu no šā sprieduma pasludināšanas līdz pilnīgai samaksai – ar nokavējuma procentiem pēc likmes, ko Eiropas Centrālā banka (ECB) noteikusi attiecībā uz savām galvenajām kapitāla refinansēšanas operācijām, to palielinot par diviem procentpunktiem.

                  —

                  piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu vienīgu pamatu, ar ko tiek norādīts uz trim kumulatīviem nosacījumiem, kuri paredzēti judikatūrā, kas izriet no 2011. gada 8. novembra sprieduma Idromacchine u.c./Komisija (T-88/09, EU:T:2011:641), un kuriem jābūt izpildītiem, lai iestātos Eiropas Savienības atbildība uz LESD 340. panta otrās daļas pamata. Šis pamats sastāv no trim daļām.

                  1.

                  Pirmajā daļā prasītāja norāda, ka tā savā sūdzībā Eiropas Komisijai bija sūdzējusies par nepaziņotajiem pasākumiem, ko Francijas valsts veikusi, ieguldot kapitālu fondā, ko pārvalda kāda privāttiesiska sabiedrība, kurai ir īpašas, ekskluzīvas tiesības LESD 106. panta 1. punkta izpratnē. Tā uzskata, ka Komisija nav ievērojusi 2016. gada 21. jūlija sprieduma Dilly’s Wellnesshotel C-493/14 un 2019. gada 5. marta sprieduma Eesti Pagar C-349/17 rezolutīvajā daļā nospriesto un šajos spriedumos izklāstītos principus. Prasītāja uzskata, ka Komisija nav ievērojusi, pirmkārt, principu lex posterior derogat legi priori, otrkārt, LESD 288. panta normu hierarhiju un, treškārt, principu lex specialis derogat legi generali. Visbeidzot – Komisija neesot ievērojusi prasītājas procesuālās tiesības, jo neesot saprātīgā termiņā uzsākusi LESD 108. panta 2. punktā paredzēto formālo procedūru.

                  2.

                  Otrajā daļā prasītāja apgalvo, ka tai esot liegtas noteicošās un nepieciešamās tiesiskās sekas, kādas parasti izraisa formālas procedūras uzsākšana un kuru rezultātā tai būtu bijusi iespēja dalībvalsts tiesās pamatot to, ka pastāv pienākums atgūt aplūkojamo nelikumīgi piešķirto atbalstu. Prasītāja uzskata, ka minētais tai būtu devis iespēju panākt pagaidu pasākumu piemērošanu, lai citastarp risinātu steidzamas problēmas, par kādām šajā gadījumā esot uzskatāms pietiekamu ieņēmumu trūkums.

                  3.

                  Trešajā daļā prasītāja atzīst, ka tai nodarītā kaitējuma tiešums un noteiktība ir pierādīta, jo Komisijas prettiesiskā rīcība esot liegusi tai iespēju saņemt no Francijas iestādēm atlīdzinājumu, lai tā varētu veikt savus bankas kredīta atmaksas maksājumus, un no tā izrietot materiāls kaitējums, iespēju zaudēšana un nemateriāls kaitējums, kuri Savienībai esot jāatlīdzina.

         (1)  Neizpaužami konfidenciāli dati.


title: Lieta T-582/20: Prasība, kas celta 2020. gada 17. septembrī – Ighoga Region 10 u.c./Komisija

text:
               30.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/39

      Prasība, kas celta 2020. gada 17. septembrī – Ighoga Region 10 u.c./Komisija
      (Lieta T-582/20)
      (2020/C 414/60)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Interessengemeinschaft der Hoteliers und Gastronomen Region 10 e.V. (Ighoga Region 10) (Ingolstadt, Vācija), MJ un MK (pārstāvis: A. Bartosch, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par spēkā neesošu atbildētājas 2020. gada 28. aprīļa lēmumu par valsts atbalstu SA.48582 (2017/FC) – Vācija – Apgalvotie valsts atbalsta pasākumi attiecībā uz Maritim-Gruppe un KHI Immobilien GmbH (Ingolstadt), kā arī

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir pamatota ar vienu pamatu, ar ko prasītājas apgalvo, ka ir pārkāptas to kā Regulas Nr. 2015/1589 (1) 1. panta h) punktā minēto “ieinteresēto personu” procesuālās tiesības, jo atbildētāja esot atteikusies attiecībā uz Vāciju sākt formālo izmeklēšanas procedūru atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam.
      Šis vienīgais pamats sastāv no četrām daļām.

                  1.

                  Pirmkārt, prasītājas apgalvo, ka nav pārvarētas nopietnās grūtības attiecībā uz Maritim-Gruppe tiešajām priekšrocībām saistībā ar Ingoldstadt kongresu centra (turpmāk tekstā – “CC-IN”) un viesnīcas apsaimniekošanu, jo

                              —

                              kaut arī pastāv konkrēti pierādījumi, kuri rada šaubas attiecībā uz konkursa par Ingoldstadt kongresu centra apsaimniekošanu pienācīgu norisi, atbildētāja neesot veikusi neatkarīgu šā konkursa pārbaudi;

                              —

                              atbildētāja, veicot pārbaudi par nomas noteikumu atbilstību tirgus apstākļiem, esot izmantojusi juridiski nepieļaujamu mērauklu;

                              —

                              papildus tam tā, lai pārbaudītu nomas noteikumu atbilstību tirgus apstākļiem, esot izmantojusi nederīgu kritēriju; un

                              —

                              visbeidzot, tā esot atteikusies izmantot piemērotu mērauklu, ar kuru varētu novērtēt atbilstību tirgus apstākļiem.

                  2.

                  Otrkārt, prasītājas apgalvo, ka nav pārvarētas nopietnās grūtības attiecībā uz Maritim-Gruppe netiešajām priekšrocībām, jo atbildētāja esot pilnīgi ignorējusi iesniegto sūdzību un līdz ar to esot pieļāvusi vairākas saturiskas kļūdas vērtējumā.

                  3.

                  Treškārt, prasītājas apgalvo, ka nav pārvarētas nopietnās grūtības, jo nav veikta pilnīgi nekāda pārbaude par sūdzības priekšmetu – apgalvoto CC-IN finansēšanai izmantoto līdzekļu pārmērīgo kompensāciju.

                  4.

                  Ceturtkārt, prasītājas apgalvo, ka nav pārvarētas nopietnās grūtības, kuras izraisījis tas, ka ir kļūdaini novērtēts valsts atbalsta tiesībās pastāvošais kritērijs par ietekmi uz tirdzniecību starp dalībvalstīm, jo

                              —

                              atbildētāja šo tiesiskā sastāva pazīmi esot pārbaudījusi attiecībā uz nepareizo saimniecisko darbību;

                              —

                              tā šajā ziņā esot balstījusies uz juridiski kļūdainu premisu;

                              —

                              tā nekādi neesot ņēmusi vērā sūdzībā norādītos pierādījumus attiecībā uz argumentu, ka esot jāpieņem, ka kritērijs par ietekmi uz tirdzniecību starp dalībvalstīm ir izpildīts; un

                              —

                              visbeidzot – tā esot izmantojusi nepiemērotus un saturiski neattiecināmus kritērijus.

         (1)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


title: Lieta T-588/20: Prasība, kas celta 2020. gada 25. septembrī – MP/Komisija

text:
               30.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/40

      Prasība, kas celta 2020. gada 25. septembrī – MP/Komisija
      (Lieta T-588/20)
      (2020/C 414/61)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: MP (pārstāvji: S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2020. gada 9. februāra lēmumu, ar ko netieši noraidīts viņas lūgums noteikt viņas pensijas tiesības saskaņā ar noteikumiem, kas bija spēkā pirms 2014. gada 1. janvāra, kurš ticis apstiprināts ar 2020. gada 12. februāra lēmumu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza vienu pamatu, kas balstīts uz Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 21. un 22. panta pārkāpumu ar apstrīdēto lēmumu.


title: Lieta T-602/20: Prasība, kas celta 2020. gada 30. septembrī – MS/Komisija

text:
               30.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/41

      Prasība, kas celta 2020. gada 30. septembrī – MS/Komisija
      (Lieta T-602/20)
      (2020/C 414/62)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: MS (pārstāvis: M. Medla, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, aplūkojot to lēmuma par sūdzību formā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir celta par 2019. gada 3. decembra Eiropas Komisijas Lēmumu PMO 4, TFT IN, 0425863600, PMO – Atalgojuma un individuālo tiesību birojs, PMO 4 – Pensijas un attiecības ar agrākiem ierēdņiem un darbiniekiem, tā formā atbilstoši 2020. gada 30. jūnija Eiropas Komisijas Lēmumam HR.E.2/NX/sb/Ares, DG HR – Cilvēkresursi un drošība, DIR E – Tiesību jautājumi un partnerība, 2. nodaļa – Sūdzības un procesa uzraudzība, ar kuru tika noraidīta prasītājas sūdzība par apstrīdēto lēmumu.
      Prasība ir balstīta tikai uz vienu pamatu, ar kuru tiek norādīts Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (1) VIII pielikuma 11. panta 2. punkta otrās daļas, aplūkojot kopsakarā ar Eiropas Savienības Tiesas Administratīvās komitejas 2004. gada 12. maija Lēmuma par vispārīgiem noteikumiem attiecībā uz Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta īstenošanu 7. panta 1. punkta otro daļu, pārkāpums.
      Atbildētāja esot nepamatoti balstījusi ierēdņa dienesta gadu skaita, kas dod tiesības saņemt pensiju, aprēķinu uz faktiski ieskaitīto un ar likmi 3,9 % gadā pieteikuma par pārskaitīšanu dienā aktualizēto summu. Tā vietā atbildētājai šis aprēķins esot bijis jābalsta uz valsts pensiju shēmas pārvaldītāja paziņoto tiesību uz pensijas apmēru pieteikuma par pārskaitīšanu brīdī. Tā rezultātā dienesta gadu skaits, kas dod tiesības saņemt pensiju, būtu bijis lielāks vairāk kā par 20 %.

         (1)  Regula Nr. 31 (EEK)/11 (EAEK), ar kuru nosaka Eiropas Ekonomikas kopienas un Eiropas Atomenerģijas kopienas Civildienesta noteikumus un pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (OV 1962, P 45, 1385. lpp.).


title: Lieta T-607/20: Prasība, kas celta 2020. gada 30. septembrī – Austrian Power Grid u.c./ACER

text:
               30.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/42

      Prasība, kas celta 2020. gada 30. septembrī – Austrian Power Grid u.c./ACER

      (Lieta T-607/20)
      (2020/C 414/64)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Austrian Power Grid AG (Vīne, Austrija) un septiņi citi prasītāji (pārstāvji: M. Levitt, advokāts, B. Byrne un D. Jubrail, Solicitors)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Energoregulatoru sadarbības aģentūra (ACER)

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tas skar prasītājus;

                  —

                  atcelt ACER2020. gada 24. janvāra Lēmuma Nr. 03/2020 1. pantu un Īstenošanas satvara attiecībā uz Eiropas platformu apmaiņai ar balansēšanas enerģiju no frekvences atjaunošanas rezervēm ar automātisku aktivizāciju 3. panta 3. punktu, 3. panta 5. punkta b) apakšpunktu, 4. panta 6. punktu, 6. pantu, 11. panta 1. punkta c) apakšpunktu, 11. panta 2. punkta c) apakšpunktu un 12. pantu;

                  —

                  piespriest ACER atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar šo prasības pieteikumu prasītāji lūdz atcelt ACER Apelācijas valdes 2020. gada 16. jūlija lēmumu Lietā A-002–2020 (konsolidēts), ar kuru ir noraidītas apelācijas, kas iesniegtas par ACER2020. gada 24. janvāra Lēmumu Nr. 03/2020 par Īstenošanas satvaru attiecībā uz Eiropas platformu apmaiņai ar balansēšanas enerģiju no frekvences atjaunošanas rezervēm ar automātisku aktivizāciju un attiecīgā gadījumā – ACER Lēmumu Nr. 03/2020 un šī lēmuma I pielikumu.
      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta tiesību kļūda, kas izriet no atbildētājas Apelācijas valdes konstatējuma, ka atbildētājai bija kompetence papildināt un grozīt īstenošanas akta, Regulas (ES) 2017/2195 (1), normas, pieņemot lēmumu, kurš ietvēra atkāpi no valstu regulatīvo iestāžu pieņemtās pozīcijas, un tādējādi pārkāpjot kompetences piešķiršanas principu un ACER Regulu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta tiesību kļūda, jo atbildētājas Apelācijas valde nav pareizi piemērojusi Eiropas platformas apmaiņai ar balansēšanas enerģiju no frekvences atjaunošanas rezervēm ar automātisku aktivizāciju uzbūvei un darbībai izvirzītās prasības, apstiprinot ACER veiktos īstenošanas akta, Regulas (ES) 2017/2195, normu grozījumus.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pārkāpts labas pārvaldības princips un tiesības uz aizstāvību, kā arī nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu un nav izpildīti atbildētājas Apelācijas valdes kā apelācijas instances juridiskie pienākumi.

         (1)  Komisijas Regula (ES) 2017/2195 (2017. gada 23. novembris), ar ko izveido elektroenerģijas balansēšanas vadlīnijas (OV 2017, L 312, 6. lpp.).


title: Lieta T-611/20: Prasība, kas celta 2020. gada 2. oktobrī – Airoldi Metalli/Komisija

text:
               30.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/43

      Prasība, kas celta 2020. gada 2. oktobrī – Airoldi Metalli/Komisija
      (Lieta T-611/20)
      (2020/C 414/65)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Airoldi Metalli SpA (Molteno, Itālija) (pārstāvji: M. Campa, D. Rovetta, G. Pandey, V. Villante un M. Pirovano, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/1215 (2020. gada 21. augusts), ar ko nosaka, ka jāreģistrē Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes alumīnija štancējumu imports;

                  —

                  izdot rīkojumu par procesa organizatoriskajiem pasākumiem un aicināt Komisiju iesniegt savu iekšējo dokumentāciju un izvērtējumu saistībā ar strīdīgās regulas sagatavošanas darbiem un nozīmīgo importa reģistrāciju;

                  —

                  piespriest atbildētājai segt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka antidempinga sūdzības iesniedzēja sniegto, rīkojumam reģistrēt importu nepieciešamo pierādījumu pārbaudē un izvērtēšanā ir pārkāpts ES Antidempinga pamatregulas 10. panta 4. punkts un 14. panta 5. punkts un ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā. Prasītāja apgalvo, ka Komisija savus konstatējumus attiecībā uz strīdīgajā regulā paredzētās importa reģistrācijas noteikšanu ir balstījusi uz pierādījumiem un datiem, kas nav nedz ticami, nedz reprezentatīvi Eiropas Savienības tirgum.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda nozīmīgo faktisko apstākļu vērtējumā, jo Komisija neesot pienācīgi izvērtējusi to, vai pastāv attiecīgie importa reģistrācijas noteikšanas nosacījumi.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants, nav ievērotas prasītājas tiesības tikt uzklausītai, nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu un ir pārkāpts Līguma par Eiropas Savienības darbību 296. pants. Prasītāja apgalvo, ka tās tiesības tikt uzklausītai esot apdraudētas, jo tā netika informēta par attiecīgo dempinga esamības novērtēšanas metodiku un līdz ar to tā nevarēja paust savu viedokli par šo metodiku. Prasītāja arī norāda, ka strīdīgā regula ir kļūdaina, jo tā ietverot nepilnīgu pamatojumu, proti, tajā trūkstot pietiekama skaidrojuma par metodiku, kas izmantota, lai izvērtētu dempingu, kā arī par to, kādēļ un kā Komisija kā ticamus ir ņēmusi vērā antidempinga sūdzības iesniedzēja iesniegtos pierādījumus, kuri pirmšķietami nebūt nerada ticamu pierādījumu iespaidu.


title: Lieta T-617/20: Prasība, kas celta 2020. gada 5. oktobrī – Standardkessel Baumgarte Holding/EUIPO (“Standardkessel”)

text:
               30.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/44

      Prasība, kas celta 2020. gada 5. oktobrī – Standardkessel Baumgarte Holding/EUIPO (“Standardkessel”)
      (Lieta T-617/20)
      (2020/C 414/66)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Standardkessel Baumgarte Holding GmbH (Dīsburga, Vācija) (pārstāve: J. Vogtmeier, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Standardkessel” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 017 986

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 27. jūlija lēmums lietā R 2665/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-623/20: Prasība, kas celta 2020. gada 9. oktobrī – Sun West u.c./Komisija

text:
               30.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/45

      Prasība, kas celta 2020. gada 9. oktobrī – Sun West u.c./Komisija
      (Lieta T-623/20)
      (2020/C 414/67)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Sun West (Saint-Allouestre, Francija), JB Solar (Saint-Allouestre), Azimut56 (Saint-Allouestre) (pārstāvis: S. Manna, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2020. gada 28. jūlija lēmumu SA.40349 (2020/MI2) B2/AD/MKL/D*2020/091023, ar kuru tika noraidīta 2020. gada 2. marta sūdzība par valsts atbalstiem, kurus Francija izmaksājusi saules fotoelementu ražotājiem atbilstoši 2006. gada 10. jūlija, 2010. gada 12. janvāra un 31. augusta tarifu rīkojumiem, tādēļ, ka:

                              —

                              prasītāji ir jākvalificē kā “ieinteresētās personas” Regulas ES 2015/1589 1. panta h) apakšpunkta izpratnē un tādēļ kā tādiem atbilstoši Regulas ES 2015/1589 24. panta 2. punktam tiem ir atļauts iesniegt Komisijai sūdzību, paziņojot par nelikumīgiem atbalstiem;

                              —

                              Komisijai ir pienākums nekavējoties uzsākt iepriekšējas izmeklēšanas posmu attiecībā uz jebkuru sūdzību par nelikumīgiem atbalstiem atbilstoši Regulas ES 2015/1589 12. panta 1. punktam;

                              —

                              Komisijai ir pienākums piemērot LESD normas valsts atbalstu jomā un tā nevar palikt bezdarbībā;

                              —

                              prasītāji ir izmantojuši Regulas ES 2015/1589 33. panta formulārveida veidlapu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza piecus prasības pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.; turpmāk tekstā – “Regulas 2015/1589), 1. panta h) apakšpunkts. Prasītāji šajā ziņā norāda, ka tiem esot “ieinteresēto personu” īpašības.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Regulas 2015/1589 24. panta 2. punkts. Prasītāji uzskata, ka, tā kā sūdzība ir no vienas “ieinteresētās personas”, tai ir piemērojams iepriekš minētais pants.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Regulas 2015/1589 12. panta 1. punkts, jo Komisijai saskaņā ar šo noteikumu bija pienākums nekavējoties uzsākt iepriekšējas izmeklēšanas posmu attiecībā uz jebkuru sūdzību par nelikumīgiem atbalstiem.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Regulas 2015/1589 107., 108. un 109. pants. Prasītāji uzskata, ka Komisijai esot bijis pienākums piemērot tās Līguma par Eiropas Savienības darbību normas, kas piemērojamas valsts atbalstu jomā, un tā nevarēja palikt bezdarbībā, izskatot sūdzību, ar kuru ir paziņots par nelikumīgiem atbalstiem.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Regulas Nr. 2015/1589 33. pants. Prasītāji šajā ziņā apgalvo, ka tie esot izmantojuši Regulas 2015/1589 33. panta standarta veidlapu.


title: Lieta T-626/20: Prasība, kas celta 2020. gada 12. oktobrī – Landwärme/Komisija

text:
               30.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/46

      Prasība, kas celta 2020. gada 12. oktobrī – Landwärme/Komisija
      (Lieta T-626/20)
      (2020/C 414/68)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Landwärme GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvji: J. Bonhage un M. Frank, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par spēkā neesošiem atbildētājas 2020. gada 29. jūnija Lēmumus C(2020) 4489 final par valsts atbalstu SA.56125 (2020/N) – “Sweden Prolongation and modification of scheme SA.49893 (2018/N)/Tax exemption for non-food based biogas and bio-propane in heat generation” un SA.56908 (2020/N) – “Sweden Prolongation and modification of biogas scheme for motor fuel in Sweden” un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir pamatota ar šādiem pamatiem.

                  1.

                  Pirmais pamats: atbalsta prettiesiskums.

                              —

                              Zviedrijas Karalistes atbalsts biogāzei, kura tiek lietota siltuma ražošanai un izmantota kā degviela, ļaujot kombinēšanu ar citu ES dalībvalstu sniegtu atbalstu. Šī kombinēšana biogāzes importa gadījumā radot pārmērīgu kompensāciju. Tāpēc atbalsts esot prettiesisks, un Komisijas lēmumi par atļaujas piešķiršanu esot spēkā neesoši.

                  2.

                  Otrais pamats: kļūda vērtējumā.

                              —

                              Prasītāja 2019. gadā iesniegumā Komisijai esot norādījusi uz problemātiku, kura ir saistīta ar Zviedrijas Karalistes sniegtā atbalsta kombinēšanu ar citu ES dalībvalstu sniegto atbalstu. Komisija savā novērtējumā šo iesniegumu neesot ņēmusi vērā. Komisija līdzās prasītājas iesniegumam neesot ņēmusi vērā arī plašo publiski pieejamo informāciju par šo problemātiku. Tā kā Komisija neesot noskaidrojusi un novērtējusi saimnieciskās kopsakarības saistībā ar Zviedrijas Karalistes atbalstu biogāzei, kura tiek lietota siltuma ražošanai un izmantota kā degviela, esot pieļauta kļūda vērtējumā. Tāpēc Komisijas lēmumi par atļaujas piešķiršanu esot spēkā neesoši.

                  3.

                  Trešais pamats: pamatojuma trūkums.

                              —

                              Komisija lēmumos par atļaujas piešķiršanu neesot aplūkojusi Zviedrijas Karalistes sniegtā atbalsta kombinēšanu ar citu ES dalībvalstu sniegto atbalstu. Tas esot uzskatāms par pamatojuma trūkumu un LESD 296. panta otrās daļas, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunkta pārkāpumu. Tāpēc Komisijas lēmumi par atļaujas piešķiršanu esot spēkā neesoši.

                  4.

                  Ceturtais pamats: pienākums sākt formālo izmeklēšanas procedūru.

                              —

                              ņemot vērā tirgus apstākļus, kuri kopš sākotnējās atļaujas piešķiršanas ir būtiski mainījušies, Komisijai esot pienākums palielināt atbalsta novērtējuma ticamību, sākot formālo izmeklēšanas procedūru, kurā tiktu izmantota informācija par tirgu. Papildus tam Komisijai esot pienākums sākt formālu izmeklēšanas procedūru arī tādēļ, ka tai esot radušās būtiskas grūtības Zviedrijas Karalistes sniegtā atbalsta novērtēšanā. Formālās izmeklēšanas procedūras nesākšana esot uzskatāma par Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (1) 4. panta 4. punkta pārkāpumu. Tāpēc Komisijas lēmumi par atļaujas piešķiršanu esot spēkā neesoši.

         (1)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


title: Lieta C-681/18: Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 14. oktobra spriedums (Tribunale ordinario di Brescia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – JH/KG (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Direktīva 2008/104/EK – Pagaidu darbs – 5. panta 5. punkts – Vienlīdzīga attieksme – Pasākumi, kas vajadzīgi, lai novērstu pagaidu darba ļaunprātīgu izmantošanu – Dalībvalstu pienākums novērst secīgu norīkošanu darbā – Ierobežojumu neparedzēšana valsts tiesiskajā regulējumā – Atbilstīgas interpretācijas prasība)

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/2

      Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 14. oktobra spriedums (Tribunale ordinario di Brescia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – JH/KG
      (Lieta C-681/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2008/104/EK - Pagaidu darbs - 5. panta 5. punkts - Vienlīdzīga attieksme - Pasākumi, kas vajadzīgi, lai novērstu pagaidu darba ļaunprātīgu izmantošanu - Dalībvalstu pienākums novērst secīgu norīkošanu darbā - Ierobežojumu neparedzēšana valsts tiesiskajā regulējumā - Atbilstīgas interpretācijas prasība)
      (2020/C 423/02)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale ordinario di Brescia

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: JH

         Atbildētājs: KG

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/104/EK (2008. gada 19. novembris) par pagaidu darba aģentūrām 5. panta 5. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā nav ierobežots reižu skaits, cik viens pagaidu darba aģentūras darbinieks secīgi var tikt norīkots darbā vienā un tajā pašā lietotājuzņēmumā, un kurā pagaidu darba izmantošanas tiesiskums nav pakļauts nosacījumam, ka ir jānorāda tehniski iemesli vai ražošanas, organizācijas vai aizstāšanas vajadzības, kas pamato šo izmantošanu. Savukārt šī tiesību norma ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts, ka dalībvalsts neveic nekādus pasākumus, lai saglabātu pagaidu darba īslaicīgumu, kā arī valsts tiesiskais regulējums, kurā nav paredzēti nekādi pasākumi, lai novērstu viena un tā paša pagaidu darba aģentūras darbinieka secīgu norīkošanu darbā pie viena un tā paša lietotājuzņēmuma nolūkā apiet Direktīvas 2008/104 noteikumus kopumā.

         (1)  OV C 35, 28.1.2019.


title: Lieta C-732/18 P: Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 17. septembra spriedums – PAO Rosneft Oil Company, agrāk NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, agrāk RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO, Tagulskoe OOO/Eiropas Savienības Padome, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Eiropas Komisija (Apelācija – Ierobežojošie pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā – To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītāju nosaukuma iekļaušana to vienību sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi)

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/3

      Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 17. septembra spriedums – PAO Rosneft Oil Company, agrāk NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, agrāk RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO, Tagulskoe OOO/Eiropas Savienības Padome, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Eiropas Komisija
      (Lieta C-732/18 P) (1)

      (Apelācija - Ierobežojošie pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā - To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāju nosaukuma iekļaušana to vienību sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi)
      (2020/C 423/03)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: PAO Rosneft Oil Company, agrāk NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, agrāk RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO, Tagulskoe OOO (pārstāvis: L. Van den Hende, advocaat)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M.-M. Joséphidès un B. Driessen), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji L. Havas, kā arī J. Norris un A. Tizzano, vēlāk L. Havas un J. Norris)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Rosneft Oil Company PAO, RN-Shelf-Arctic OOO, RN-Shelf-Far East AO, RN-Exploration OOO un Tagulskoe OOO sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 93, 11.3.2019.


title: Lieta C-778/18: Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 15. oktobra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Association française des usagers de banques/Ministre de l'Économie et des Finances (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju aizsardzība – Maksājumu pakalpojumi iekšējā tirgū – Direktīva 2007/64/EK – 45. pants – Direktīva (ES) 2015/2366 – 55. pants – Pamatlīguma izbeigšana – Direktīva 2014/17/ES – Patērētāju kredītlīgumi saistībā ar mājokļa nekustamo īpašumu – 12. panta 1. punkts, 2. punkta a) apakšpunkts un 3. punkts – Sasaistīšanas prakse – Komplektēšanas prakse – Direktīva 2014/92/ES – Maksājumu konti – 9. līdz 14. pants – Konta maiņa – Pienākums deponēt ienākumus pie kreditora atvērtā maksājumu kontā uz aizdevuma līgumā noteikto periodu, pretī saņemot individuālu priekšrocību – Pienākuma ilgums – Individuālu priekšrocību zaudēšana konta priekšlaicīgas slēgšanas gadījumā)

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/3

      Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 15. oktobra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Association française des usagers de banques/Ministre de l'Économie et des Finances

      (Lieta C-778/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju aizsardzība - Maksājumu pakalpojumi iekšējā tirgū - Direktīva 2007/64/EK - 45. pants - Direktīva (ES) 2015/2366 - 55. pants - Pamatlīguma izbeigšana - Direktīva 2014/17/ES - Patērētāju kredītlīgumi saistībā ar mājokļa nekustamo īpašumu - 12. panta 1. punkts, 2. punkta a) apakšpunkts un 3. punkts - Sasaistīšanas prakse - Komplektēšanas prakse - Direktīva 2014/92/ES - Maksājumu konti - 9. līdz 14. pants - Konta maiņa - Pienākums deponēt ienākumus pie kreditora atvērtā maksājumu kontā uz aizdevuma līgumā noteikto periodu, pretī saņemot individuālu priekšrocību - Pienākuma ilgums - Individuālu priekšrocību zaudēšana konta priekšlaicīgas slēgšanas gadījumā)
      (2020/C 423/04)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Association française des usagers de banques

         Atbildētājs: Ministre de l'Économie et des Finances

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/17/ES (2014. gada 4. februāris) par patērētāju kredītlīgumiem saistībā ar mājokļa nekustamo īpašumu un ar ko groza Direktīvas 2008/48/EK un 2013/36/ES un Regulu (ES) Nr. 1093/2010, 12. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru kreditoram, noslēdzot kredītlīgumu saistībā ar mājokļa nekustamo īpašumu, ir atļauts prasīt aizņēmējam kā atlīdzību par individuālu priekšrocību deponēt visu algu vai līdzvērtīgus ienākumus maksājuma kontā, kas atvērts pie šī kreditora, neatkarīgi no aizdevuma summas, periodiskajiem maksājumiem un aizdevuma termiņa. Tomēr šis noteikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru pieprasītās deponēšanas ilgums, ja tā neattiecas uz aizņēmēja kopējiem algas ienākumiem, var sasniegt 10 gadus vai, ja tas ir īsāks, attiecīgā kredītlīguma spēkā esamības termiņu.

                  2)

                  Jēdziens “maksa [tarifi]” Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2007/64/EK (2007. gada 13. novembris) par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū, ar ko groza Direktīvas 97/7/EK, 2002/65/EK, 2005/60/EK un 2006/48/EK un atceļ Direktīvu 97/5/EK, 45. panta 2. punkta, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2015/2366 (2015. gada 25. novembris) par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū, ar ko groza Direktīvas 2002/65/EK, 2009/110/EK un 2013/36/ES un Regulu (ES) Nr. 1093/2010 un atceļ Direktīvu 2007/64/EK, 55. panta 2. punkta, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/92/ES (2014. gada 23. jūlijs) par maksājumu kontu tarifu salīdzināmību, maksājumu kontu maiņu un piekļuvi maksājumu kontiem ar pamatfunkcijām 12. panta 3. punkta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ietver individuālas priekšrocības – ko kreditors piedāvāja aizņēmējam kā atlīdzību par konta atvēršanu pie šī kreditora, lai aizņēmējs tur deponētu ienākumus saskaņā ar kredītlīgumu, – zaudēšanu, kuru ir izraisījusi šī konta slēgšana.

         (1)  OV C 54, 11.2.2019.


title: Lieta C-813/18 P: Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 15. oktobra spriedums – Deza, a.s./Eiropas Komisija, Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste, Eiropas Ķimikāliju aģentūra (Apelācija – Vide – Regula (EK) Nr. 1272/2008 – Dažu vielu un maisījumu klasifikācija, marķēšana un iepakojums – Regula (ES) 2017/776 – Antrahinona klasifikācija – Pieņēmums, ka viela ir kancerogēna cilvēkam – Kļūdas Regulas Nr. 1272/2008 un tiesiskās noteiktības principa interpretācijā un piemērošanā – Faktu un pierādījumu sagrozīšana – Pārbaudes apjoms)

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/5

      Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 15. oktobra spriedums – Deza, a.s./Eiropas Komisija, Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste, Eiropas Ķimikāliju aģentūra
      (Lieta C-813/18 P) (1)

      (Apelācija - Vide - Regula (EK) Nr. 1272/2008 - Dažu vielu un maisījumu klasifikācija, marķēšana un iepakojums - Regula (ES) 2017/776 - Antrahinona klasifikācija - Pieņēmums, ka viela ir kancerogēna cilvēkam - Kļūdas Regulas Nr. 1272/2008 un tiesiskās noteiktības principa interpretācijā un piemērošanā - Faktu un pierādījumu sagrozīšana - Pārbaudes apjoms)
      (2020/C 423/06)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Deza, a.s. (pārstāvis: P. Dejl, advokát)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lindenthal, K. Mifsud-Bonnici un Z. Malůšková), Somijas Republika (pārstāvis: S. Hartikainen), Zviedrijas Karaliste (pārstāvji: sākotnēji – H. Eklinder, H. Shev, C. Meyer-Seitz, J. Lundberg un A. Falk, vēlāk H. Eklinder, H. Shev un C. Meyer-Seitz), Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji: A. Hautamäki un M. Heikkilä)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Deza a.s. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste un Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 93, 11.3.2019.


title: Lieta C-335/19: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 15. oktobra spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – E. Sp. z o.o. Sp. k./Minister Finansów (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Direktīva 2006/112/EK – 90. pants – PVN bāzes samazināšana – Cenas pilnīga vai daļēja nemaksāšana – Valsts tiesiskajā regulējumā paredzētie nosacījumi tiesību uz samazināšanu īstenošanai – Nosacījums, saskaņā ar kuru attiecībā uz parādnieku nedrīkst notikt ne maksātnespējas, ne likvidācijas process – Nosacījums, saskaņā ar kuru kreditoram un parādniekam ir jābūt PVN maksātājiem)

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/7

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 15. oktobra spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – E. Sp. z o.o. Sp. k./Minister Finansów

      (Lieta C-335/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 90. pants - PVN bāzes samazināšana - Cenas pilnīga vai daļēja nemaksāšana - Valsts tiesiskajā regulējumā paredzētie nosacījumi tiesību uz samazināšanu īstenošanai - Nosacījums, saskaņā ar kuru attiecībā uz parādnieku nedrīkst notikt ne maksātnespējas, ne likvidācijas process - Nosacījums, saskaņā ar kuru kreditoram un parādniekam ir jābūt PVN maksātājiem)
      (2020/C 423/10)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Naczelny Sąd Administracyjny

         Pamatlietas puses

         Prasītājsa: E. Sp. z o.o. Sp. k.

         Atbildētāja: Minister Finansów

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 90. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru pievienotās vērtības nodokļa (PVN) nodokļa bāzes samazinājums ir atkarīgs no nosacījuma, ka preču piegādes vai pakalpojumu sniegšanas dienā, kā arī dienā pirms nodokļu deklarācijas koriģēšanas, lai saņemtu šo samazinājumu, parādnieks ir reģistrēts kā PVN maksātājs un attiecībā uz viņu nenotiek maksātnespējas vai likvidācijas process un ka dienu pirms nodokļa deklarācijas koriģēšanas kreditors joprojām ir reģistrēts kā nodokļa maksātājs.

         (1)  OV C 280, 19.8.2019.


title: Lieta C-396/19 P: Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 21. oktobra spriedums – Eiropas Centrālā banka/Estate of Espírito Santo Financial Group SA, likvidācijas procesā (Apelācija – Lēmums 2004/258/EK – 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Protokols par Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas (ECB) statūtiem – 10. panta 4. punkts – Piekļuve ECB dokumentiem – Valdes lēmums – ECB struktūrvienību sanāksmju un apspriežu konfidencialitāte – Apspriežu rezultāts – Daļējs piekļuves atteikums – Sabiedrības interešu aizsardzības aizskārums – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/8

      Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 21. oktobra spriedums – Eiropas Centrālā banka/Estate of Espírito Santo Financial Group SA, likvidācijas procesā
      (Lieta C-396/19 P) (1)

      (Apelācija - Lēmums 2004/258/EK - 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Protokols par Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas (ECB) statūtiem - 10. panta 4. punkts - Piekļuve ECB dokumentiem - Valdes lēmums - ECB struktūrvienību sanāksmju un apspriežu konfidencialitāte - Apspriežu rezultāts - Daļējs piekļuves atteikums - Sabiedrības interešu aizsardzības aizskārums - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2020/C 423/11)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: F. Malfrère un M. Ioannidis, pārstāvji, kuriem palīdz H.-G. Kamann, Rechtsanwalt)

         Otra lietas dalībniece: Estate of Espírito Santo Financial Group SA, likvidācijas procesā (pārstāvji: D. Duarte de Campos un S. Estima Martins, advogados)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2019. gada 13. marta sprieduma Espírito Santo Financial Group/ECB (T-730/16, nav publicēts, EU:T:2019:161) rezolutīvās daļas 1) punktu, ciktāl Vispārējā tiesa ir atcēlusi Eiropas Centrālās bankas (ECB) 2016. gada 31. augusta lēmumu, ar ko daļēji atteikta piekļuve noteiktiem dokumentiem, kuri attiecas uz tās 2014. gada 1. augusta lēmumu par Banco Espírito Santo SA, ciktāl ar šo lēmumu ECB tai bija atteikusi piekļuvi informācijai par kredīta summu, kura bija norādīta izrakstos no protokola, kurā ir ieprotokolēts ECB valdes 2014. gada 28. jūlija lēmums.

                  2)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2019. gada 13. marta sprieduma Espírito Santo Financial Group/ECB (T-730/16, nav publicēts, EU:T:2019:161) rezolutīvās daļas 3) punktu, ciktāl tajā ir lemts par tiesāšanās izdevumiem.

                  3)

                  Pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt.

                  4)

                  Noraidīt Espírito Santo Financial Group SA, likvidācijas procesā, celto prasību atcelt tiesību aktu, ciktāl tajā prasīts atcelt Eiropas Centrālās bankas (ECB) 2016. gada 31. augusta lēmumu, ar ko daļēji atteikta piekļuve noteiktiem dokumentiem, kuri attiecas uz tās 2014. gada 1. augusta lēmumu par Banco Espírito Santo SA, ciktāl ar šo lēmumu ECB tai bija atteikusi piekļuvi informācijai par kredīta summu, kura bija norādīta izrakstos no protokola, kurā ir ieprotokolēts ECB valdes 2014. gada 28. jūlija lēmums.

                  5)

                  Espírito Santo Financial Group SA, likvidācijas procesā, sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī pusi no Eiropas Centrālās bankas tiesāšanās izdevumiem, kas tai radušies gan tiesvedībā pirmajā instancē, gan šajā apelācijas tiesvedībā.

                  6)

                  Eiropas Centrālā banka sedz pusi savu tiesāšanās izdevumu, kas tai radušies gan tiesvedībā pirmajā instancē, gan šajā apelācijas tiesvedībā.

         (1)  OV C 319, 23.09.2019.


title: Lieta C-447/19 P: Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 14. oktobra spriedums – SA Close, Cegelec SA/Eiropas Parlaments (Apelācija – Prasība atcelt tiesību aktu – Publiski būvdarbu līgumi – Iepirkuma procedūra – Konrad Adenauer ēkas Luksemburgā paplašināšanas un renovācijas darbi – Līgumslēdzējas iestādes pienākuma informēt pretendentu, kas nav ieguvis līguma slēgšanas tiesības, apjoms – Pamatojums)

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/9

      Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 14. oktobra spriedums – SA Close, Cegelec SA/Eiropas Parlaments
      (Lieta C-447/19 P) (1)

      (Apelācija - Prasība atcelt tiesību aktu - Publiski būvdarbu līgumi - Iepirkuma procedūra - Konrad Adenauer ēkas Luksemburgā paplašināšanas un renovācijas darbi - Līgumslēdzējas iestādes pienākuma informēt pretendentu, kas nav ieguvis līguma slēgšanas tiesības, apjoms - Pamatojums)
      (2020/C 423/12)
      Tiesvedības valoda – franču.

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: SA Close un Cegelec SA (pārstāvji: J.-M. Rikkers un J.-L. Teheux, advokāti)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments (pārstāvji: E. Paladini un B. Schäfer)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Close SA un Cegelec SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 312, 16.9.2019.


title: Lieta C-529/19: Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 21. oktobra spriedums (Amtsgericht Potsdam (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Möbel Kraft GmbH & Co. KG/ML (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju aizsardzība – Direktīva 2011/83/ES – 16. panta c) punkts – Atteikuma tiesības – Izņēmumi – Preces, kas izgatavotas saskaņā ar patērētāja specifikācijām, vai arī nepārprotami personalizētas preces – Preces, kuru izgatavošanu tirgotājs ir uzsācis)

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/9

      Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 21. oktobra spriedums (Amtsgericht Potsdam (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Möbel Kraft GmbH & Co. KG/ML
      (Lieta C-529/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju aizsardzība - Direktīva 2011/83/ES - 16. panta c) punkts - Atteikuma tiesības - Izņēmumi - Preces, kas izgatavotas saskaņā ar patērētāja specifikācijām, vai arī nepārprotami personalizētas preces - Preces, kuru izgatavošanu tirgotājs ir uzsācis)
      (2020/C 423/13)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Potsdam

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Möbel Kraft GmbH & Co. KG

         Atbildētājs: ML

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK, 16. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais izņēmums no atteikuma tiesībām ir attiecināms uz patērētāju, kas ārpus uzņēmuma telpām ir noslēdzis līgumu par tādas preces pirkumu, kura ir jāizgatavo saskaņā ar patērētāja specifikācijām, neatkarīgi no tā, vai tirgotājs ir uzsācis minētās preces izgatavošanu.

         (1)  OV C 348, 14.11.2019.


title: Lieta C-543/19: Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 15. oktobra spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jebsen & Jessen (GmbH & Co.) KG/Hauptzollamt Hamburg (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Muitas savienība – Regula (EEK) Nr. 2913/92 – 78. pants – 236. panta 1. punkts – Importa procedūra – Muitas deklarācijas pārskatīšana – Tirdzniecības politika – Antidempings – Īstenošanas regula (ES) 2015/82 – Galīgais antidempinga maksājums – Cenu saistības – Atbrīvojums – 2. panta 1. punkts – Nosacījums par saistību rēķina uzrādīšanu – Īstenošanas regulas 2015/82 pielikumā uzskaitītā elementa nepieminēšana)

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/10

      Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 15. oktobra spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jebsen & Jessen (GmbH & Co.) KG/Hauptzollamt Hamburg

      (Lieta C-543/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas savienība - Regula (EEK) Nr. 2913/92 - 78. pants - 236. panta 1. punkts - Importa procedūra - Muitas deklarācijas pārskatīšana - Tirdzniecības politika - Antidempings - Īstenošanas regula (ES) 2015/82 - Galīgais antidempinga maksājums - Cenu saistības - Atbrīvojums - 2. panta 1. punkts - Nosacījums par saistību rēķina uzrādīšanu - Īstenošanas regulas 2015/82 pielikumā uzskaitītā elementa nepieminēšana)
      (2020/C 423/15)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Hamburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Jebsen & Jessen (GmbH & Co.) KG

         Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2015/82 (2015. gada 21. janvāris), ar ko pēc termiņbeigu pārskatīšanas saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 2. punktu un daļējām starpposma pārskatīšanām saskaņā ar minētās regulas 11. panta 3. punktu nosaka galīgo antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes citronskābes importam, 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka preču importu nevar atbrīvot no antidempinga maksājuma, kurš ir ieviests ar Īstenošanas regulas 1. pantu, ja šāda atbrīvojuma iegūšanai nepieciešamajā rēķinā – sniedzot apliecinājumu, kas minēts uzskaitījuma 9. punktā Īstenošanas regulas pielikumā, – ir pieminēts nevis Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2015/87 (2015. gada 21. janvāris), ar ko pieņem saistības, kuras piedāvātas sakarā ar antidempinga procedūru, kas attiecas uz Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes citronskābes importu, bet Komisijas lēmums 2008/899/EK (2008. gada 2. decembris), ar kuru pieņem saistības, kas piedāvātas sakarā ar antidempinga procedūru attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes citronskābes importu.

                  2)

                  Saistību rēķins, kas ietver visus Īstenošanas regulas 2015/82 pielikumā uzskaitītos elementus, nevar tikt uzrādīts, lai saņemtu Īstenošanas regulas 2. panta 1. punktā paredzēto atbrīvojumu tādā procedūrā, kura ieviesta ar Padomes Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (1992. gada 12. oktobris) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kas tika grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 952/2013 (2013. gada 9. oktobris), 236. pantu un uzsākta, lai atlīdzinātu antidempinga maksājumus.

         (1)  OV C 328, 30.9.2019.


title: Lieta C-556/19: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 21. oktobra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Société Eco TLC/Ministre d’État, ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l’Économie et des Finances (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Valsts atbalsts – LESD 107. panta 1. punkts – “Valsts līdzekļu” jēdziens – Ražotāju paplašinātā atbildība – Valsts iestāžu pilnvarota vides organizācija finanšu iemaksu iekasēšanai no konkrētu izstrādājumu tirgotājiem, lai tā šo tirgotāju vārdā izpildītu tiem tiesību aktos paredzēto pienākumu pārstrādāt no šiem izstrādājumiem radušos atkritumus – Finanšu atbalsts, ko vides organizācija izmaksā šķirošanas operatoriem, ar kuriem ir noslēgta vienošanās)

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/11

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 21. oktobra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Société Eco TLC/Ministre d’État, ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l’Économie et des Finances

      (Lieta C-556/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Valsts atbalsts - LESD 107. panta 1. punkts - “Valsts līdzekļu” jēdziens - Ražotāju paplašinātā atbildība - Valsts iestāžu pilnvarota vides organizācija finanšu iemaksu iekasēšanai no konkrētu izstrādājumu tirgotājiem, lai tā šo tirgotāju vārdā izpildītu tiem tiesību aktos paredzēto pienākumu pārstrādāt no šiem izstrādājumiem radušos atkritumus - Finanšu atbalsts, ko vides organizācija izmaksā šķirošanas operatoriem, ar kuriem ir noslēgta vienošanās)
      (2020/C 423/16)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Société Eco TLC

         Atbildētāji: Ministre d’État, ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l’Économie et des Finances

         piedaloties: Fédération des entreprises du recyclage

         Rezolutīvā daļa

      LESD 107. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesiskais regulējums, ar kuru valsts iestāžu pilnvarota privāta bezpeļņas vides organizācija no konkrētas kategorijas izstrādājumu tirgotājiem, kuri ar to šajā nolūkā paraksta vienošanos, iekasē iemaksas apmaiņā pret pakalpojumu to vārdā pārstrādāt no šiem izstrādājumiem radušos atkritumus un pārskaita operatoriem, kuri ir atbildīgi par šo atkritumu šķirošanu un reģenerāciju, dotācijas par tādu summu, kas ir noteikta pilnvarojumā attiecībā uz vides un sociālajiem mērķiem, nav uzskatāms par tādu, kurš būtu saistīts ar valsts līdzekļu izmantošanu šīs tiesību normas izpratnē, ja vien šīs dotācijas pastāvīgi nav valsts kontrolē, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 328, 30.9.2019.


title: Lieta C-623/19 P: Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 17. septembra spriedums – Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda/Eiropas Komisija (Apelācija – Prasība atcelt tiesību aktu – Lēmums par parāda piedziņu – Izpildraksts – Res judicata spēks – Lēmuma, kas ir izpildes rīkojums LESD 299. panta izpratnē, pieņemšana nolūkā atgūt līgumiskā ceļā piešķirtas dotācijas – Dotāciju nolīgums, kas noslēgts saistībā ar Konkurētspējas un inovāciju pamatprogrammu (KIP) (2007. līdz 2013. gads)

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/12

      Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 17. septembra spriedums – Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda/Eiropas Komisija
      (Lieta C-623/19 P) (1)

      (Apelācija - Prasība atcelt tiesību aktu - Lēmums par parāda piedziņu - Izpildraksts - Res judicata spēks - Lēmuma, kas ir izpildes rīkojums LESD 299. panta izpratnē, pieņemšana nolūkā atgūt līgumiskā ceļā piešķirtas dotācijas - Dotāciju nolīgums, kas noslēgts saistībā ar Konkurētspējas un inovāciju pamatprogrammu (KIP) (2007. līdz 2013. gads)
      (2020/C 423/17)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda (pārstāvji: G. Gentil Anastácio, D. Pirra Xarepe un M. Stock da Cunha, advokāti)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Rechena un J. Estrada de Solà)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 348, 14.10.2019.


title: Lieta C-629/19: Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 14. oktobra spriedums (Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sappi Austria Produktions-GmbH & Co KG, Wasserverband “Region Gratkorn-Gratwein”/Landeshauptmann von Steiermark (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vide – Atkritumi – Direktīva 2008/98/EK – 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts, 3. panta 1. punkts un 6. panta 1. punkts – Notekūdeņi – Notekūdeņu dūņas – Piemērošanas joma – Jēdziens “atkritumi” – Atkritumu stadijas izbeigšanās – Atkritumu reģenerācija vai reciklēšana)

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/12

      Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 14. oktobra spriedums (Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sappi Austria Produktions-GmbH & Co KG, Wasserverband “Region Gratkorn-Gratwein”/Landeshauptmann von Steiermark

      (Lieta C-629/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Atkritumi - Direktīva 2008/98/EK - 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts, 3. panta 1. punkts un 6. panta 1. punkts - Notekūdeņi - Notekūdeņu dūņas - Piemērošanas joma - Jēdziens “atkritumi” - Atkritumu stadijas izbeigšanās - Atkritumu reģenerācija vai reciklēšana)
      (2020/C 423/18)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Sappi Austria Produktions-GmbH & Co KG, Wasserverband “Region Gratkorn-Gratwein”

         Atbildētājs: Landeshauptmann von Steiermark

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/98/EK (2008. gada 19. novembris) par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts, 3. panta 1. punkts un 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka notekūdeņu dūņas, kuras rodas, notekūdeņu attīrīšanas stacijā kopīgi attīrot rūpnieciskas izcelsmes un sadzīves vai komunālos notekūdeņus, un kuras tiek sadedzinātas atkritumu atliku sadedzināšanas iekārtā, enerģijas reģenerācijas nolūkā saražojot tvaiku, nav jāuzskata par atkritumiem, ja šīs Direktīvas 2008/98 6. panta 1. punkta nosacījumi ir izpildīti jau pirms to sadedzināšanas. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai pamatlietā tas tā ir.

         (1)  OV C 399, 25.11.2019.


title: Lieta C-720/19: Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 21. oktobra spriedums (Verwaltungsgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – GR/Stadt Duisburg (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – EEK un Turcijas asociācijas līgums – Lēmums Nr. 1/80 – 7. panta pirmā daļa – Dalībvalsts legālajam darba tirgum piederoša Turcijas izcelsmes darba ņēmēja ģimenes locekļu uzturēšanās tiesības – Attiecīgā ģimenes locekļa naturalizācija uzņemošajā dalībvalstī – Uzturēšanās tiesību saglabāšana – Iegūtās tiesības)

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/13

      Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 21. oktobra spriedums (Verwaltungsgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – GR/Stadt Duisburg

      (Lieta C-720/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - EEK un Turcijas asociācijas līgums - Lēmums Nr. 1/80 - 7. panta pirmā daļa - Dalībvalsts legālajam darba tirgum piederoša Turcijas izcelsmes darba ņēmēja ģimenes locekļu uzturēšanās tiesības - Attiecīgā ģimenes locekļa naturalizācija uzņemošajā dalībvalstī - Uzturēšanās tiesību saglabāšana - Iegūtās tiesības)
      (2020/C 423/20)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: GR

         Atbildētāja: Stadt Augsburg

         Rezolutīvā daļa

      Asociācijas padomes 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par Eiropas Ekonomikas kopienas un Turcijas asociācijas attīstīšanu 7. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka Turcijas izcelsmes darba ņēmēja ģimenes loceklis, kurš ir ieguvis šajā tiesību normā paredzētās tiesības, nezaudē iespēju izmantot šīs tiesības, ja tas iegūst uzņemošās dalībvalsts pilsonību, vienlaikus zaudējot savu līdzšinējo valstspiederību.

         (1)  OV C 19, 20.1.2020.


title: Lieta C-654/19: Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 1. oktobra rīkojums (Landesgericht Korneuburg (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – FP Passenger Service GmbH/Austrian Airlines AG (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Gaisa satiksme – Regula (EK) Nr. 261/2004 – Kompensācija aviopasažieriem lidojumu ilgas kavēšanās gadījumā – Tiesības uz kompensāciju kavēšanās gadījumā – Kavēšanās ilgums – Lidmašīnas durvju atvēršanās brīdis galamērķī – Faktiskais ielidošanas brīdis – Paredzētais ielidošanas brīdis – Jautājums, par kuru Tiesa jau ir lēmusi, vai atbilde uz jautājumu, ko var skaidri izsecināt no judikatūras)

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/14

      Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 1. oktobra rīkojums (Landesgericht Korneuburg (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – FP Passenger Service GmbH/Austrian Airlines AG

      (Lieta C-654/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Gaisa satiksme - Regula (EK) Nr. 261/2004 - Kompensācija aviopasažieriem lidojumu ilgas kavēšanās gadījumā - Tiesības uz kompensāciju kavēšanās gadījumā - Kavēšanās ilgums - Lidmašīnas durvju atvēršanās brīdis galamērķī - Faktiskais ielidošanas brīdis - Paredzētais ielidošanas brīdis - Jautājums, par kuru Tiesa jau ir lēmusi, vai atbilde uz jautājumu, ko var skaidri izsecināt no judikatūras)
      (2020/C 423/21)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesgericht Korneuburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: FP Passenger Service GmbH

         Atbildētāja: Austrian Airlines AG

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, to lasot 2014. gada 4. septembra sprieduma Germanwings (C-452/13, EU:C:2014:2141) gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai aprēķinātu kavēšanās ilgumu lidojuma pasažieriem ielidošanas brīdī, ir jāaprēķina laiks, kas pagājis starp paredzēto ielidošanas brīdi un faktisko ielidošanas brīdi, proti, brīdi, kurā atveras vismaz vienas no lidmašīnas durvīm, pieņemot, ka šajā brīdī pasažieriem tiek atļauts izkāpt.

         (1)  OV C 406, 2.12.2019.


title: Lieta C-334/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 23. jūlijā iesniedza Veszprémi Törvényszék (Ungārija) – Amper Metal Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 23. jūlijā iesniedza Veszprémi Törvényszék (Ungārija) – Amper Metal Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      (Lieta C-334/20)
      (2020/C 423/22)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Veszprémi Törvényszék

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Amper Metal Kft.

         Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) (turpmāk tekstā – “PVN direktīva”) 168. panta a) punkts ir jāinterpretē vai var tikt interpretēts tādējādi, ka saskaņā ar šo tiesību normu tajā ietvertā vārda “izmanto” dēļ PVN atskaitīšanu nevar atteikt darījumam, kas ietilpst PVN direktīvas piemērošanas jomā, pamatojoties uz to, ka saskaņā ar nodokļu administrācijas vērtējumu pakalpojums, ko rēķina izsniedzējs sniedzis saistībā ar darījumu starp neatkarīgām pusēm, “nerada peļņu” rēķina adresāta ar nodokli apliekamajām darbībām, ciktāl:

                              —

                              rēķina izsniedzēja sniegtā pakalpojuma (reklāmas pakalpojuma) vērtība nav samērīga ar peļņu (apgrozījums/apgrozījuma pieaugums), ko šis pats pakalpojums rada tā saņēmējam, vai

                              —

                              minētais pakalpojums (reklāmas pakalpojums) nav radījis nekādu apgrozījumu tā adresātam?

                  2)

                  Vai PVN direktīvas 168. panta a) punkts ir jāinterpretē vai var tikt interpretēts tādējādi, ka, piemērojot šo tiesību normu, PVN atskaitīšanu par darījumu, kas ietilpst PVN direktīvas piemērošanas jomā, var atteikt, pamatojoties uz to, ka atbilstoši nodokļu administrācijas vērtējumam pakalpojuma, ko rēķina izsniedzējs sniedzis saistībā ar darījumu starp neatkarīgām pusēm, vērtība ir nesamērīga, jo pakalpojums (reklāmas pakalpojums) ir dārgs un tā cena ir pārmērīga, salīdzinājumā ar citu pakalpojumu vai citiem pakalpojumiem?

         (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.