title: Lieta C-404/09: Prasība, kas celta 2009. gada 20. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/15

         Prasība, kas celta 2009. gada 20. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-404/09)
   2010/C 11/26
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, D. Recchia un J.-B. Laignelot)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka:

                           a)

                           atļaujot virszemes raktuves “Fonfría”, “Nueva Julia” un “Los Ladrones”, nepakļaujot šīs atļaujas piešķiršanu novērtējumam, kas ļautu pienācīgi identificēt, aprakstīt un novērtēt esošo virszemes raktuvju projektu tiešo, netiešo un kumulatīvo ietekmi, Spānijas Karaliste nav izpildījusi Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (1), 2. un 3. pantā un 5. panta 1. un 3. punktā kas grozīta ar Direktīvu 97/11/EEK, paredzētos pienākumus;

                           b)

                           sākot ar 2000. gadu, kad “Alto Sil” tika klasificēta kā īpaši aizsargājama teritorija (turpmāk tekstā — ĪAT):

                                       —

                                       atļaujot virszemes raktuves “Nueva Julia” et “Los Ladrones”, neveicot piemērotu šo projektu ietekmes novērtējumu, un katrā ziņā neizpildot nosacījumus, kas ļautu projekta īstenošanu, neraugoties uz risku, ko šie projekti rada medņu sugai, kas ir viena no [aizsargājamām] vērtībām, kas bija pamatā “Alto Sil” klasificēšanai par ĪAT, nepastāvot citiem risinājumiem, sevišķi svarīgu sabiedrības interešu labā un tikai pēc kompensācijas pasākumu, kas nepieciešami Natura 2000 tīkla kopējās vienotības nodrošināšanai, paziņošanas Komisijai;

                                       —

                                       neveicot pasākumus, kas nepieciešami, lai novērstu minētās medņu sugas dabiskās dzīvotnes pasliktināšanos, kā arī nozīmīgus traucējumus, ko šai sugai rada raktuves “Feixolín”, “Salguero-Prégame-Valdesegadas”, “Fonfría”, “Ampliación de Feixolín” un “Nueva Julia”, un kā dēļ tika izveidota ĪAT,
                                       Spānijas Karaliste attiecībā uz ĪAT “Alto Sil” ir pārkāpusi Direktīvas 92/43/EEK (2) 6. panta 2., 3. un 4. punktā, lasot tos kopā ar 7. pantu, paredzētos pienākumus;

                           c)

                           sākot ar 1998. gada janvāri,

                                       —

                                       saistībā ar raktuvju “Feixolín”, “Salguero-Prégame-Valdesegadas”, “Fonfría” un “Nueva Julia” darbību neveicot nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu ekoloģisko nozīmi, kas ierosinātajai teritorijai “Alto Sil” būtu valsts līmenī,

                                 Spānijas Karaliste attiecībā uz ierosināto teritoriju “Alto Sil” ir pārkāpusi pienākumus, kas tai paredzēti Tiesas 2005. gada 13. janvāra spriedumā lietā C-117/03 Società Italiana Dragaggi SpA u.c. (Krājums, I-00167. lpp.) un 2006. gada 14. septembra spriedumā lietā C-244/05 Bund Naturschutz in Bayern eV (Krājums, I-08445. lpp.) veikto interpretāciju;

                           d)

                           sākot ar 2004. gada decembri,

                                       —

                                       atļaujot virszemes ieguves darbības (raktuvju “Feixolín”, “Salguero-Prégame-Valdesegadas”, “Fonfría”, un “Nueva Julia” gadījumā), kas var būtiski ietekmēt vērtības, kas noteica KNT “Alto Sil” izveidošanu, nepastāvot piemērotam novērtējumam par minēto raktuvju iespējamo ietekmi un katrā ziņā neizpildot nosacījumus, kas ļautu minēto projektu īstenošanu, neraugoties uz risku, ko šie projekti rada vērtībām, kas bija pamatā KNT “Alto Sil” izveidošanai, nepastāvot citiem risinājumiem, sevišķi svarīgu sabiedrības interešu labā un tikai pēc kompensācijas pasākumu, kas nepieciešami Natura 2000 tīkla kopējās vienotības nodrošināšanai, paziņošanas Komisijai;

                                       —

                                       attiecībā uz šiem projektiem neveicot pasākumus, kas nepieciešami, lai novērstu dzīvotņu un sugu dzīvotņu pasliktināšanos, kā arī nozīmīgus traucējumus, ko sugām rada raktuves “Feixolín”, “Salguero-Prégame-Valdesegadas”, “Fonfría”, “Nueva Julia” un “Ampliación de Feixolín”,

                                 Spānijas Karaliste attiecībā uz KNT “Alto Sil” ir pārkāpusi Direktīvas 92/43/EEK 6. panta 2., 3. un 4. punktā pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisijai kļuva zināms, ka uzņēmums Minero Siderúrgica de Ponferrada (MSP) ekspluatē vairākas virszemes ogļraktuves, kas var ietekmēt dabas vērtības teritorijai, kas ir ierosināta kā Kopienas nozīmes teritorija (KNT) “Alto Sil” (ES0000210) un atrodas Kastīlijas un Leonas autonomās kopienas Leonas provinces ziemeļos. Informācija apstiprināja ne tikai to, ka vienlaicīgi pastāv vairākas virszemes ogļraktuves, bet arī to, ka virszemes ieguve turpināsies ar jaunu atļautu un atļauju ieguves procesā esošu raktuvju palīdzību.
   Kas attiecas uz Direktīvu 85/337/EEK, Komisija uzskata, ka attiecībā uz trīs strīdīgajām raktuvēm nav ņemta vērā iespējamā netiešā, kumulatīvā vai sinerģētiskā ietekme uz visvairāk apdraudētajām sugām.
   Komisija uzskata, ka, ņemot vērā attiecīgos projektus, to tuvumu un tos ilgstošo ietekmi, šo projektu būtiskās ietekmes uz vidi aprakstam saskaņā ar Direktīvas 85/337/EEK IV pielikumā noteikto obligāti jāietver “tiešā ietekme un […] netiešā, […] kopīgā, īstermiņa, vidēji ilga termiņa un ilgtermiņa, pastāvīga un pagaidu […] ietekme”.
   Attiecībā uz Direktīvu 92/43 par dzīvotnēm prasība pamatā attiecas uz medņu un brūnā lāča sugām. Komisija uzskata, ka raktuvju ietekme uz šīm sugām nevar tikt novērtēta tikai attiecībā uz šo sugu drošības zonu iznīcināšanu, bet gan jāņem vērā arī dzīvotņu, kas ir potenciāli piemērotas šo sugu atveseļošanai, lielā fragmentācija, pasliktināšanās un iznīcināšana, kā arī šīm sugām radīto traucējumu palielināšanās, kas ir aspekti, kas netika ņemti vērā. Tam klāt nāk reālas noslēgšanās risks sakarā ar populāciju pārvietošanos un fragmentāciju.
   Rezumējot — Komisija uzskata, ka minētās raktuves saasina par šo sugu samazināšanās iemesliem uzskatītos faktorus un ka tas neļauj iestādēm secināt, ka nepastāv minētas darbības nozīmīga ietekme uz tām.
   Tādējādi Komisija uzskata, ka nav notikusi iespējamās ietekmes uz medņu un brūnā lāča sugām novērtēšana, kas varētu tikt uzskatīta par atbilstošu 6. panta 3. punkta izpratnē. Komisija uzskata, ka, ja šāda novērtēšana būtu notikusi, tās rezultātā būtu bijis jāsecina vismaz, ka nepastāv judikatūrā prasītā drošība attiecībā uz atļauto projektu būtiskas ietekmes neesamību uz šīm sugām. Tas nozīmē, ka iestādes būtu varējušas atļaut minētos virszemes raktuvju projektus tikai pēc pārliecināšanās, ka ir izpildīti 6. panta 4. punktā minētie nosacījumi, tas ir, nepastāv alternatīvi risinājumi, tostarp “nulles risinājums”, identificējot sevišķi svarīgas sabiedrības intereses, kas pamato šajā pantā noteiktā atkāpes režīma piemērošanu, un vajadzības gadījumā veicot kompensācijas pasākumus.

      (1)  OV L 175, 40. lpp.

      (2)  Padomes 1992. gada 21. maija Direktīva 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.).


title: Lieta C-281/07: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 15. janvāra spriedums ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hauptzollamt Hamburg — Jonas / Bayerische Hypotheken - und Vereinsbank AG (Padomes Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 — Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzība — 3. pants — Eksporta kompensācijas atgūšana — Valsts pārvaldes kļūda — Noilguma termiņš)

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/7

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 15. janvāra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hauptzollamt Hamburg — Jonas/Bayerische Hypotheken- und Vereinsbank AG

   (Lieta C-281/07) (1)

   (Padomes Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 - Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzība - 3. pants - Eksporta kompensācijas atgūšana - Valsts pārvaldes kļūda - Noilguma termiņš)
   (2009/C 69/10)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Hauptzollamt Hamburg — Jonas

      Atbildētāja: Bayerische Hypotheken — und Vereinsbank AG

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 1. lpp.) 3. panta 1. punkta pirmās daļas pirmā teikuma interpretācija — Noilguma termiņa, ko paredz Regula Nr. 2988/95, piemērošana gadījumā, ja tiek veikta valsts administrācijas kļūdas dēļ izmaksātas eksporta kompensācijas atgūšana un attiecīgais tirgus dalībnieks nav izdarījis pārkāpumu
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 3. panta 1. punkta pirmajā daļā paredzētais četru gadu noilguma termiņš eksporta kompensācijas, kas eksportētājam tikusi nepamatoti izmaksāta valsts iestāžu kļūdas dēļ, atgūšanas procesam gadījumā, ja šis eksportētājs nav pieļāvis pārkāpumu šīs regulas 1. panta 2. punkta izpratnē, nav piemērojams.

      (1)  OV C 211, 8.9.2007.


title: Lieta T-27/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 25. oktobra spriedums — Lo Giudice /Komisija (Ierēdņi — Karjeras attīstības ziņojums — 2003. gada novērtējums — Procedūras pārkāpumi — Civildienesta noteikumu 43. pants — Tiesības tikt uzklausītam — Slimības atvaļinājums — Slimības lapa)

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/39

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 25. oktobra spriedums — Lo Giudice/Komisija
   (Lieta T-27/05) (1)

   (Ierēdņi - Karjeras attīstības ziņojums - 2003. gada novērtējums - Procedūras pārkāpumi - Civildienesta noteikumu 43. pants - Tiesības tikt uzklausītam - Slimības atvaļinājums - Slimības lapa)
   (2007/C 297/79)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Carmela Lo Giudice, Grimbergen (Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji F. Frabetti un G. Bounéou, pēc tam — F. Frabetti, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Kraemer, pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība atcelt novērtējumu par laikposmu no 2003. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim un, pakārtoti, atcelt 2004. gada 4. maija lēmumu par tā karjeras attīstības ziņojuma galīgu apstiprināšanu, kas par attiecīgo laikposmu ir izstrādāts attiecībā uz prasītāju
   Rezolutīvā daļa

               1)

               atcelt Komisijas 2004. gada 4. maija lēmumu par tā karjeras attīstības ziņojuma galīgu apstiprināšanu, kas 2003. gada novērtējuma ietvaros ir izstrādāts attiecībā uz prasītāju;

               2)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 2.4.2005.


title: Lieta T-522/08: Prasība, kas celta 2008. gada 28. novembrī — Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat /ITSB — Mary Quant ( AGATHA RUIZ DE LA PRADA )

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/45

         Prasība, kas celta 2008. gada 28. novembrī — Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat/ITSB — Mary Quant (“AGATHA RUIZ DE LA PRADA”)
   (Lieta T-522/08)
   (2009/C 32/87)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat, Madride (Spānija) (pārstāvis — R. Bercovitz Álvarez, abogado)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Mary Quant Ltd, Birmingema (Apvienotā Karaliste)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 3. punktu un aizstāt tos ar jaunu lēmumu, ar kuru tiktu reģistrēta Kopienas preču zīme Nr. 3.291.234 attiecībā uz visām precēm, kas ietilpst Nomenklatūras 3. klasē (ietverot preces “Ziepes, parfimērijas izstrādājumi, ēteriskās eļļas, kosmētikas izstrādājumi, matu losjoni”) un piespriest MARY QUANT Cosmetics Japan Ltd. atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies iebildumu procesā;

               —

               piespriest atbildētājam un ikvienai personai, kas iestājusies lietā, vai personai, kas ir juridiski pārstāvēta, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kurā attēlots rozā krāsas zieds ar dzeltenu vidu, kurš atrodas uz gaiši zaļas pamatnes ar vārdisko elementu “AGATHA RUIZ DE LA PRADA” (reģistrācijas pieteikums Nr. 3.291.234) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 4., 5., 8., 9., 11., 12., 14., 16., 18., 19., 20., 21., 24., 25., 27. un 28. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: MARY QUANT Cosmetics Japan Ltd

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiska preču zīme, kurā attēlots melns zieds ar šādas pat krāsas centrālo daļu ar ārējo malu baltā krāsā — Lielbritānijas preču zīmes attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 14., 16., 18., 20., 21., 24., 25. un 26. klasē, un Kopienas preču zīme attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 14., 16., 18., 20., 24., 25. un 26. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt daļā

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana.


title: Lieta C-207/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 25. aprīlī iesniedza Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) – Hotel Sava Rogaška, Gostinstvo, turizem in storitve, d.o.o. /Slovēnijas Republika - Ministrstvo za kmetijstvo in okolje

text:
               30.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 25. aprīlī iesniedza Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) – Hotel Sava Rogaška, Gostinstvo, turizem in storitve, d.o.o./Slovēnijas Republika - Ministrstvo za kmetijstvo in okolje

   (Lieta C-207/14)
   2014/C 202/17
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Iesniedzējtiesa

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Hotel Sava Rogaška, Gostinstvo, turizem in storitve, d.o.o.

      Atbildētājas: Republica Slovenija – Ministrstvo za kmetijstvo in okolje

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2009/54/EK (1) 8. panta 2. punkta noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka “dabīgs minerālūdens no viena un tā paša ieguves avota”:

                           a)

                           ir ūdens no vienas un tās pašas izplūdes vietas, savukārt tas nav ūdens, kas ir iegūts no dažādām izplūdes vietām, kaut arī runa ir par ūdeni, kura ieguves avots atrodas viena un tā paša gruntsūdens objekta vienā un tajā pašā nesējslānī saskaņā ar jēdzienu “ūdens nesējslānis” un “gruntsūdens objekts” definīcijām, kas ir ietvertas Direktīvā 2000/60/EK (2);

                           b)

                           ir ūdens no vienas un tās pašas izplūdes vietas, savukārt tas nav ūdens, kas ir iegūts no citām izplūdes vietām, kaut arī runa ir par ūdeni, kura ieguves avots atrodas viena un tā paša gruntsūdens objekta vienā un tajā pašā nesējslānī saskaņā ar jēdzienu “ūdens nesējslānis” un “gruntsūdens objekts” definīcijām, kas ir ietvertas Direktīvā 2000/60/EK, ja šajā definīcijā ir jāņem vērā arī tādi apstākļi kā attālums starp izplūdes vietām, to dziļums, ūdens, kas tiek iegūts tikai no vienas izplūdes vietas, specifiskās īpašības (piemēram, ķīmiskais un mikrobioloģiskais sastāvs), izplūdes vietu hidrauliskais savienojums, ūdens nesējslāņa slēgtais vai atvērtais raksturs;

                           c)

                           ir jebkāds ūdens, kura ieguves avots atrodas viena un tā paša gruntsūdens objekta vienā un tajā pašā nesējslānī saskaņā ar jēdzienu “ūdens nesējslānis” un “gruntsūdens objekts” definīcijām, kas ir ietvertas Direktīvā 2000/60/EK, neatkarīgi no tā, ka tas iztek virszemē no vairākām izplūdes vietām;

                           d)

                           ir jebkāds ūdens, kura ieguves avots atrodas viena un tā paša gruntsūdens objekta vienā un tajā pašā nesējslānī saskaņā ar jēdzienu “ūdens nesējslānis” un “gruntsūdens objekts” definīcijām, kas ir ietvertas Direktīvā 2000/60/EK, neatkarīgi no tā, ka tas iztek virszemē no vairākām izplūdes vietām, ja šajā definīcijā ir jāņem vērā arī tādi apstākļi kā attālums starp izplūdes vietām, to dziļums, ūdens, kas tiek iegūts tikai no vienas izplūdes vietas, specifiskās īpašības (piemēram, ķīmiskais un mikrobioloģiskais sastāvs), izplūdes vietu hidrauliskais savienojums, ūdens nesējslāņa slēgtais vai atvērtais raksturs?

               2)

               Vai, ja uz kādu no pirmajā jautājumā paustajiem risinājumiem nav iespējams atbildēt apstiprinoši, jēdziena “dabīgs minerālūdens no viena un tā paša ieguves avota” interpretācija būtu jābalsta uz tādiem apstākļiem kā attālums starp izplūdes vietām, to dziļums, ūdens, kas tiek iegūts tikai no vienas izplūdes vietas, specifiskās īpašības, izplūdes vietu hidrauliskais savienojums, ūdens nesējslāņa slēgtais vai atvērtais raksturs?

      (1)  OV L 64, 26.6.2009., 45. lpp.

      (2)  OV L 327, 22.12.2000., 1. lpp.


title: Lieta C-571/12: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums (Augstākās tiesas Senāts (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SIA “Greencarrier Freight Services Latvia” /Valsts ieņēmumu dienests Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopienas Muitas kodekss — 70. panta 1. punkts un 78. pants — Muitas deklarācijas — Preču daļēja pārbaude — Paraugu ņemšana — Nepareizs kods — Rezultātu attiecināšana uz agrākās muitas deklarācijās ietvertām identiskām precēm pēc preču atlaišanas — Pēcmuitošanas pārbaude — Neiespējamība pieprasīt preču tālāku pārbaudi

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/10

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums (Augstākās tiesas Senāts (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SIA “Greencarrier Freight Services Latvia”/Valsts ieņēmumu dienests
   (Lieta C-571/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopienas Muitas kodekss - 70. panta 1. punkts un 78. pants - Muitas deklarācijas - Preču daļēja pārbaude - Paraugu ņemšana - Nepareizs kods - Rezultātu attiecināšana uz agrākās muitas deklarācijās ietvertām identiskām precēm pēc preču atlaišanas - Pēcmuitošanas pārbaude - Neiespējamība pieprasīt preču tālāku pārbaudi)
   2014/C 112/11
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākās tiesas Senāts

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: SIA “Greencarrier Freight Services Latvia”

      Atbildētājs: Valsts ieņēmumu dienests

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Augstākās tiesas Senāts – Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 70. panta 1. punkta pirmās daļas un 78. panta 2. punkta interpretācija – Preču, kuras iekļautas muitas deklarācijā, daļējas pārbaudes rezultātu piemērošana identiskām precēm, kuras iekļautas citās deklarācijās – Šādas muitas iestāžu prakses pieļaujamība – Pārbaude a posteriori – Pārbaužu rezultātu attiecināšana uz deklarācijām, kuras vairs nevar tikt pārbaudītas

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 70. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka, tā kā tas ir piemērojams tikai precēm, kas ir ietvertas “vienā deklarācijā”, ja muitas dienesti šīs preces ir pārbaudījuši laikposmā, pirms tie veica minēto preču atlaišanu, šī tiesību norma neļauj šiem dienestiem tādā lietā, kāda ir pamatlieta, vienā muitas deklarācijā iekļauto preču daļējas pārbaudes rezultātus attiecināt uz precēm, kas ir ietvertas agrākās muitas deklarācijās, saistībā ar kurām šie paši dienesti jau ir veikuši preču atlaišanu.
   Savukārt minētās regulas 78. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas ļauj muitas dienestiem vienā muitas deklarācijā iekļauto preču daļējas pārbaudes, kas veikta attiecībā uz paraugiem, kuri ņemti no šīm precēm, rezultātus attiecināt uz precēm, kas ir iekļautas agrākās deklarācijās, kuras ir iesniedzis tas pats deklarētājs, par kurām nav veikta un vairs nevar tikt veikta šāda pārbaude, jo ir notikusi preču atlaišana, ja šī preces ir identiskas, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 38, 9.2.2013.


title: Lieta T-196/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 22. jūlija rīkojums – Swedish Match North Europe/ITSB – Skruf Snus (Šņaucamās tabakas paciņas)

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/58

         Vispārējās tiesas 2015. gada 22. jūlija rīkojums – Swedish Match North Europe/ITSB – Skruf Snus (Šņaucamās tabakas paciņas)
   (Lieta T-196/14) (1)

   (2015/C 381/71)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 151, 19.5.2014.


title: Lieta C-153/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Schwerin (Vācija) 2009. gada 4. maija rīkojumu — Agrargut Bäbelin GmbH & Co KG/Amt für Landwirtschaft Bützow

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Schwerin (Vācija) 2009. gada 4. maija rīkojumu — Agrargut Bäbelin GmbH & Co KG/Amt für Landwirtschaft Bützow

   (lieta C-153/09)
   2009/C 180/42
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Schwerin

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Agrargut Bäbelin GmbH & Co KG

      Atbildētājs: Amt für Landwirtschaft Bützow

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai lauksaimniekam pirms jebkādu tiesību uz maksājumu aktivēšanas, pamatojoties uz atmatā atstātu zemesgabalu, ir aizliegts aktivēt tiesības uz maksājumu, pamatojoties uz pastāvīgajām ganībām, pat tad, ja viņa rīcībā nav citas atstāšanai atmatā piemērotas (aram)zemes?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu atbilde būtu apstiprinoša, vai Regulas (EK) Nr. 796/2004 (1) 51. pantā paredzētās sankcijas attiecas arī uz lauksaimnieku, kurš līdz 2006. gada 29. decembrim (jo nav atstāšanai atmatā piemērota zemesgabala) neizpilda prioritāro pienākumu aktivēt visas tiesības uz maksājumu, pamatojoties uz atmatā atstātu zemesgabalu?

      (1)  OV L 141, 18. lpp.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 10. martā lietā T-273/00 Unione degli industriali della provincia di Venezia (Unindustria) u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju (Valsts atbalsts — Komisijas lēmums, ar kuru prettiesisks atbalsta režīms tiek atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un tiek pieprasīta atbalsta atgūšana — Valsts atgūšanas procedūras izslēgšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiesiskas intereses celt prasību neesamība — Nepieņemamība)

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/19

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 10. martā
   lietā T-273/00 Unione degli industriali della provincia di Venezia (Unindustria) u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Valsts atbalsts - Komisijas lēmums, ar kuru prettiesisks atbalsta režīms tiek atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un tiek pieprasīta atbalsta atgūšana - Valsts atgūšanas procedūras izslēgšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiesiskas intereses celt prasību neesamība - Nepieņemamība)
   (2005/C 155/38)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā T-273/00 Unione degli industriali della provincia di Venezia (Unindustria), Comitato Venezia Vuole Vivere, Mingardi S.r.l. un divpadsmit citi prasītāji, kas norādīti rīkojuma pielikumā, Venēcijā (Itālijā), ko pārstāv advokāti A. Vianelo [A. Vianello], M. Merola [M. Merola] un A. Sodano [A. Sodano], kas norādījuši adresi Luksemburgā, kurus atbalsta Itālijas Republika (pārstāvis U. Leanca [U. Leanza], kas norādījis adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv pārstāvis V. Di Buči [V. Di Bucci], kuram palīdz advokāts A. Dal Fero [A. Dal Ferro], kas norādījis adresi Luksemburgā, par prasību atcelt Komisijas 1999. gada 25. novembra lēmumu 2000/394/EK par atbalstu uzņēmumiem Venēcijā un Kiodžā (Chioggia), atbrīvojot tos no sociālā nodrošinājuma iemaksām saskaņā ar likumu Nr. 30/1997 un 206/1995 (OV 2000., L 150, 50. lpp.) Pirmās instances tiesa (otrā palāta paplašinātā sastāvā) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirungs [J. Pirrung], tiesneši A. V. H. Meijs [A.W.H. Meij], N. Dž. Forvuds [N.J. Forwood], I. Pelikānova [I. Pelikánová], S. Papasavs [S. Papasavvas], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 10. martā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Prasība 273/00 ir nepieņemama, ciktāl to ir cēlusi Mingardi S.r.l. un Marsilio Editori S.p.A.;

               2)

                  Mingardi S.r.l. un Marsilio Editori S.p.A. sedz savus tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies līdz šai dienai sakarā ar Mingardi S.r.l. un Marsilio Editori S.p.A. prasību;

               4)

               Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies sakarā ar Mingardi S.r.l. un Marsilio Editori S.p.A. prasību;

               5)

               lēmuma pieņemšana par pārējiem tiesāšanās izdevumiem tiek atlikta.

      (1)  OV C 335, 09.12.2000.


title: Lieta C-573/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 12. novembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband eV

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/2

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 12. novembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband eV

      (Lieta C-573/13)
      (2014/C 71/03)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG

         Atbildētāja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband eV

         Prejudiciālie jautājumi:

                  1)

                  Vai Regulas Nr. 1008/2008/EK (1) 23. panta 1. punkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka elektroniskas biļešu iegādes sistēmas ietvaros galīgā maksājamā cena ir jānorāda, pirmo reizi sniedzot informāciju par gaisa pārvadājumu cenām?

                  2)

                  Vai Regulas Nr. 1008/2008 23. panta 1. punkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka elektroniskas biļešu iegādes sistēmas ietvaros galīgā maksājamā cena ir jānorāda tikai attiecībā uz gaisa pārvadājumu, kuru klients ir konkrēti izvēlējies, vai arī attiecībā uz katru uzrādīto gaisa pārvadājumu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 24. septembra Regula Nr. 1008/2008/EK par kopīgiem noteikumiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai Kopienā, OV L 293, 3. lpp.


title: Lieta F-85/06: Prasība, kas celta 2006. gada 28. jūlijā — Bellantone pret Revīzijas palātu

text:
               30.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/18

         Prasība, kas celta 2006. gada 28. jūlijā — Bellantone pret Revīzijas palātu
   (Lieta F-85/06)
   (2006/C 237/32)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gerardo Bellantone, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvji — T. Bontinck un J. Feld, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Revīzijas palāta
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Revīzijas palātas ģenerālsekretāra 2006. gada 30. marta lēmumu, ar ko noraidīta prasītāja sūdzība, kurā lūdz samaksāt atlikušo atlīdzību saistībā ar papildus iepriekšējo brīdinājumu, pabalstu sakarā ar atbrīvošanu no amata un dienas naudu;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt i) EUR 20 751,45 saistībā ar papildus iepriekšējo brīdinājumu, ii) EUR 39 247,74, kas atbilst pabalstam sakarā ar atbrīvošanu no amata, ko prasītājs esot varējis būt tiesīgs saņemt, iii) EUR 8 467,02 kā dienas naudu;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt nokavējuma procentus, kas aprēķināti līdz samaksas brīdim;

               —

               uzdot izdarīt grozījumus komentāros, ko satur apstrīdētais lēmums, attiecībā uz jebkādu prasītāja komentāru neesamību saistībā ar atbildētājas draudiem par iespējamo atbrīvošanu no amata;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs ir A*8 pakāpē iecelts agrākais Eiropas Revīzijas palātas pagaidu darbinieks, kuru Eiropas Revīzijas palāta iecēla pārbaudāmā ierēdņa statusā A*5 pakāpē, iepriekš nelūdzot viņa piekrišanu.
   Prasītājs savā prasībā norāda, ka ar atbildētājas rīcību esot pieļauti līguma un ārpuslīgumiskie pārkāpumi. Viņš atsaucas uz Revīzijas palātas Personāla labas administratīvās uzvedības kodeksa pārkāpumu, Civildienesta noteikumu 25. panta pārkāpumu, kā arī civildienesta vispārējo tiesību principu pārkāpumu attiecībā uz labu pārvaldību, tiesisko paļāvību un iegūto tiesību nodrošināšanu.


title: Lieta T-340/09: Vispārējās tiesas 2014. gada 10. aprīļa spriedums – Evropaïki Dynamiki /Komisija Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Publikāciju biroja uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Palīdzības sniegšanu attiecībā uz publicēšanas un komunikācijas pakalpojumu sniegšanu saistībā ar CORDIS interneta vietni — Pretendenta piedāvājumu noraidīšana un lēmums piešķirt līgumu slēgšanas tiesības citiem pretendentiem — Pretendenta piedāvājuma klasificēšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Īstenošanas kārtības 148. panta 1. un 3. punkts — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Ārpuslīgumiskā atbildība

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/35

         Vispārējās tiesas 2014. gada 10. aprīļa spriedums – Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-340/09) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Publikāciju biroja uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Palīdzības sniegšanu attiecībā uz publicēšanas un komunikācijas pakalpojumu sniegšanu saistībā ar CORDIS interneta vietni - Pretendenta piedāvājumu noraidīšana un lēmums piešķirt līgumu slēgšanas tiesības citiem pretendentiem - Pretendenta piedāvājuma klasificēšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Īstenošanas kārtības 148. panta 1. un 3. punkts - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   2014/C 175/45
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji – N. Korogiannakis un M. Dermitzakis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji S. Delaude un N. Bambara, vēlāk S. Delaude, kam palīdz C. Erkelens, avocat)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt ar 2009. gada 9. jūnija vēstuli prasītājai paziņoto Eiropas Kopienu Oficiālo publikāciju biroja lēmumu noraidīt prasītājas saistībā ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus publiskā iepirkuma procedūrā Nr. 10 017“CORDIS” iesniegtos piedāvājumus attiecībā uz B partiju “Rediģēšanas un publicēšanas pakalpojumi” un C partiju “Jaunu digitālās informācijas pakalpojumu sniegšana” un klasificēt trešajā pozīcijā tās saistībā ar šo pašu uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus iesniegto piedāvājumu attiecībā uz E partiju “Pamatpakalpojumu attīstīšana un uzturēšana” un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE sedz 90 % no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina 90 % no Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumiem, un šī pēdējā sedz 10 % no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina 10 % no Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 267, 7.11.2009.


title: Lieta C-165/08: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika (Ģenētiski modificēti organismi — Sēklas — Aizliegums laist tirgū — Aizliegums iekļaut valsts šķirņu katalogā — Direktīvas 2001/18/EK un 2002/53/EK — Atsaukšanās uz ētikas un reliģijas apsvērumiem — Pierādīšanas pienākums)

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/10

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-165/08) (1)

   (Ģenētiski modificēti organismi - Sēklas - Aizliegums laist tirgū - Aizliegums iekļaut valsts šķirņu katalogā - Direktīvas 2001/18/EK un 2002/53/EK - Atsaukšanās uz ētikas un reliģijas apsvērumiem - Pierādīšanas pienākums)
   2009/C 220/16
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Dohertijs [B. Doherty] un A. Šmitkovska [A. Szmytkowska])

      Atbildētāja: Polijas Republika (pārstāvis — M. Dovgjeļevičs [M. Dowgielewicz])

      Priekšmets

   Dalībvalsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē un Padomes Direktīvas 90/220/EEK atcelšanu (OV L 106, 1. lpp.) 22. un 23. panta un Padomes 2002. gada 13. jūnija Direktīvas 2002/53/EK par lauksaimniecības augu sugu šķirņu kopējo katalogu (OV L 193, 1. lpp.) 4. panta 4. punkta un 16. panta neizpilde — Valsts tiesiskais regulējums, kas aizliedz laist apgrozībā ģenētiski modificētu šķirņu sēklas, kā arī reģistrēt tās valsts šķirņu katalogā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               aizliegdama ģenētiski modificētu augu sēklu brīvu apgrozību, kā arī ģenētiski modificētu augu sēklu iekļaušanu valsts šķirņu katalogā, Polijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē un Padomes Direktīvas 90/220/EEK atcelšanu 22. un 23. pantā, kā arī Padomes 2002. gada 13. jūnija Direktīvas 2002/53/EEK par lauksaimniecības augu sugu šķirņu kopējo katalogu 4. panta 4. punktā un 16. pantā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Polijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus un divas trešdaļas Komisijas tiesāšanās izdevumu;

               4)

               Komisija trešdaļu savu tiesāšanās izdevumu sedz pati.

      (1)  OV C 183, 19.07.2008.


title: Lieta C-337/09 P: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums — Eiropas Savienības Padome/ Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd , Eiropas Komisija, Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie (Apelācija — Tirdzniecības politika — Dempings — Ķīnas izcelsmes glifosāta imports — Regula (EK) Nr. 384/96 — 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunkts — Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss — “Valsts nozīmīgas iejaukšanās” jēdziens 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmā ievilkuma izpratnē — Publisks akcionārs, kas faktiski kontrolē ražotāja akcionāru kopsapulci — Šādas kontroles vienādošana ar “nozīmīgu iejaukšanos” — Eksporta līgumu vizēšanas mehānisma novērtēšana — Pārbaudes tiesā robežas — Iesniegto pierādījumu novērtējums)

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/2

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums — Eiropas Savienības Padome/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd, Eiropas Komisija, Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie

   (Lieta C-337/09 P) (1)

   (Apelācija - Tirdzniecības politika - Dempings - Ķīnas izcelsmes glifosāta imports - Regula (EK) Nr. 384/96 - 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunkts - Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss - “Valsts nozīmīgas iejaukšanās” jēdziens 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmā ievilkuma izpratnē - Publisks akcionārs, kas faktiski kontrolē ražotāja akcionāru kopsapulci - Šādas kontroles vienādošana ar “nozīmīgu iejaukšanos” - Eksporta līgumu vizēšanas mehānisma novērtēšana - Pārbaudes tiesā robežas - Iesniegto pierādījumu novērtējums)
   2012/C 295/02
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix un G. Berrisch, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd (pārstāvji — sākotnēji D. Horovitz, avocat, vēlāk F. Graafsma, J. Cornelis un A. Woolich, advocaten, kā arī K. Adamantopoulos, dikigoros, un M. D. Moulis, barrister), Eiropas Komisija (pārstāvji — T. Scharf un N. Khan, kā arī K. Talabér-Ritz), Association des utilisateurs et distributeurs de l’agrochimie européenne (Audace) (pārstāvis — J. Flynn, QC)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 17. jūnija spriedumu lietā T-498/04 Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group/Padome, ar kuru Vispārējā tiesa attiecībā uz Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd atcēla 1. pantu Padomes 2004. gada 24. septembra Regulā (EK) Nr. 1683/2004, ar ko uzliek antidempinga nodevu tāda glifosāta importam, kura izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā (OV L 303, 1. lpp.) — Padomes 1995. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 56, 1. lpp.), 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 282, 21.11.2009.


title: Lieta T-544/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 13. septembra rīkojums – Terna/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Savienības kopīgu interešu projekts — Savienības finanšu atbalsts divos projektos Eiropas enerģētikas tīklu jomā — Sākotnēji piešķirtā finanšu atbalsta samazināšana pēc audita — Sagatavojošs tiesību akts — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/46

         Vispārējās tiesas 2016. gada 13. septembra rīkojums – Terna/Komisija
   (Lieta T-544/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Savienības kopīgu interešu projekts - Savienības finanšu atbalsts divos projektos Eiropas enerģētikas tīklu jomā - Sākotnēji piešķirtā finanšu atbalsta samazināšana pēc audita - Sagatavojošs tiesību akts - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   (2016/C 402/54)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Terna – Rete elettrica nazionale SpA (Roma, Itālija) (pārstāvji – A. Police, L. Di Via, F. Covone un D. Carria, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – O. Beynet, L. Di Paolo un A. Tokár)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko lūgts atcelt lēmumu, kas esot ietverts Komisijas 2015. gada 6. jūlija vēstulē, ar kuru samazināts finanšu atbalsts, kas sākotnēji tika piešķirts saistībā ar diviem projektiem (projekti 2009-E255/09-ENER/09/TEN-E-S12.564583 un 2007-E 221/07/2007-TREN/07TEN-E-S07.91403) Eiropas enerģētikas tīklu jomā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Terna – Rete elettrica nazionale SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 363, 3.11.2015.


title: Lieta C-231/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 14. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Vodafone Omnitel Nv/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 14. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Vodafone Omnitel Nv/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri

   (Lieta C-231/12)
   2012/C 217/20
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Vodafone Omnitel Nv

      Atbildētājas: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni un Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kopienu tiesību normas šajā jomā, it īpaši Direktīvas 2002/20/EK (1) noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj šajā lūgumā minēto valsts tiesisko regulējumu, it īpaši 2005. gada Likumu Nr. 266, ņemot vērā to, kādā veidā tas tiek konkrēti piemērots tiesību sistēmā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (OV L 108, 21. lpp.).


title: Lieta C-334/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta paplašinātā sastāvā) 2017. gada 24. marta spriedumu lietā T-117/15 Igaunijas Republika/Eiropas Komisija 2017. gada 5. jūnijā iesniedza Igaunijas Republika

text:
               7.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/18

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta paplašinātā sastāvā) 2017. gada 24. marta spriedumu lietā T-117/15 Igaunijas Republika/Eiropas Komisija 2017. gada 5. jūnijā iesniedza Igaunijas Republika
   (Lieta C-334/17 P)
   (2017/C 256/17)
   Tiesvedības valoda – igauņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Igaunijas Republika (pārstāvis – N. Grünberg)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Latvijas Republika

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2017. gada 24. marta spriedumu lietā T-117/15, ciktāl Igaunijas Republikas 2015. gada 4. marta prasība tika noraidīta kā nepieņemama;

               —

               nodot lietu Vispārējai tiesai nolēmuma pieņemšanai par Igaunijas Republikas 2015. gada 4. marta prasībā norādītajiem prasījumiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Savienības tiesības, konstatējot, ka spriedumi Pimix
                   (1), Čehijas Republika/Komisija (2) un Latvijas Republika/Komisija (3) nevar tikt uzskatīti par jauniem un būtiskiem apstākļiem judikatūras izpratnē, un šī iemesla dēļ noraidot kā nepieņemamu Igaunijas Republikas 2015. gada 4. marta prasību par Eiropas Komisijas 2014. gada 22. decembra vēstulē ietvertā lēmuma (Ares[2014]4324235) atcelšanu.

               2.

               Otrkārt, Vispārējā tiesa 2017. gada 24. marta sprieduma 13. un 84. punktā kā Regulas Nr. 60/2004 (4) publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī igauņu valodā datumu esot kļūdaini norādījusi 2004. gada 4. jūliju, nevis, kā būtu pareizi, 2005. gada 4. jūliju. Tāpēc Vispārējās tiesas konstatējums attiecībā uz iespēju iekasēt no tirgus dalībniekiem nodevu par no tirgus neizņemtajiem cukura pārpalikumiem, pamatojoties tikai uz valsts iekšējām tiesībām, balstoties uz nepareiziem faktiem.

               3.

               Treškārt, Vispārējā tiesa neesot ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu. It īpaši tā neesot izskatījusi pienākumu ziņot par pārmērīgo cukura daudzumu 2004. gada 1. maijā. Tāpēc Vispārējās tiesas konstatējums, ka Regulas Nr. 60/2004 savlaicīgas publikācijas igauņu valodā Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī neesamība nav traucējusi Igaunijas Republikai pamatoties uz valsts iekšējām tiesībām, lai iekasētu no tirgus dalībniekiem nodevu par no tirgus neizņemtajiem cukura pārpalikumiem, neesot saprotams.

      (1)  Spriedums Pimix, C-146/11, EU:C:2012:450.

      (2)  Spriedums Čehijas Republika/Komisija, T-248/07, EU:T:2012:170.

      (3)  Spriedums Latvijas Republika/Komisija, T-262/07; EU:T:2012:171.

      (4)  Komisijas 2004. gada 14. janvāra Regula (EK) Nr. 60/2004, ar ko nosaka pārejas posma pasākumus cukura nozarē sakarā ar Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pievienošanos (OV 2004, L 9, 8. lpp.).


title: Lieta T-292/11: Prasība, kas celta 2011. gada 9. jūnijā — Cemex u.c./Komisija

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/23

         Prasība, kas celta 2011. gada 9. jūnijā — Cemex u.c./Komisija
   (Lieta T-292/11)
   2011/C 238/42
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Cemex S.A.B. de C.V. (Monterreja, Meksika), New Sunward Holding BV (Amsterdama, Nīderlande), Cemex España, SA (Madride, Spānija), CEMEX Deutschland AG (Diseldorfa, Vācija), Cemex UK (Egham, Apvienotā Karaliste), CEMEX Czech Operations s.r.o. (Prāga, Čehijas Republika), Cemex France Gestion (Rungis, Francija), CEMEX Austria AG (Langenzersdorf, Austrija) (pārstāvis — J. Folguera Crespo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 30. marta lēmuma 1. pantu; pakārtoti, šo tiesību normu atcelt daļēji, lai pienākumu sniegt lēmuma I pielikuma jautājumos minēto informāciju neattiecinātu uz visām tām ziņām, kas pārsniedz Eiropas Savienības tiesību normās un principos Komisijai noteiktās robežas;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir par Komisijas 2011. gada 30. marta lēmumu par procedūru saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punktu, kas pieņemts saistībā ar lietu COMP/39.520 — cements un ar to saistītie produkti.
   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta pārkāpums.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi šajā tiesību normā un Tiesas judikatūrā tās pilnvaru īstenošanai noteiktās robežas, tostarp pat pieprasīdama informāciju, par kuru Komisijai ir zināms, ka tā neatrodas prasītāju rīcībā. Turklāt pieprasījumā prasītājām esot prasīts ne tikai iesniegt, bet arī apstrādāt miljoniem ekonomiska satura datu, tādējādi liekot tām Komisijas vietā pildīt šai pēdējai piekrītošos izmeklēšanas uzdevumus.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta pārkāpums.

                           —

                           Prasītājas apgalvo, ka Komisija pieprasot sniegt informāciju, kas nav vajadzīga, lai izmeklētu pārsūdzētajā lēmumā norādītās konkurenci iespējami ierobežojošās darbības, proti, ar izmeklēšanas priekšmetu nesaistītu informāciju vai publisku informāciju, informāciju, kas jau sniegta, atbildot uz agrākiem pieprasījumiem, vai arī datu apstrādes darbu veikšanu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota samērīguma principa neievērošana.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Komisija esot pieprasījusi prasītājām sniegt informāciju, kuras apkopošana un apstrāde ne tikai daudzos gadījumos ir nevajadzīga, bet arī rada pārmērīgu un nesamērīgu slogu, turklāt tām atvēlot ārkārtīgi īsu termiņu atbildēšanai un noraidot termiņu pagarināšanas lūgumus.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots LESD 296. panta pārkāpums, jo saskaņā ar prasītāju teikto Komisija neesot pietiekami pamatojusi pieprasītās informācijas vajadzību un samērīgumu.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvota tiesiskās drošības principa neievērošana, jo apstrīdētā lēmuma redakcija esot neskaidra un nenoteikta.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots Regulas (EEK) Nr. 1/1958, ar ko nosaka Eiropas Ekonomikas kopienā lietojamās valodas, 3. panta pārkāpums.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Komisija atteicās apstrīdēto lēmumu meitas uzņēmumiem, kuriem tas adresēts, nosūtīt to dalībvalstu, kuru jurisdikcijā tie atrodas, valodā, tādējādi apzināti apgrūtinādama datu vākšanas uzdevumu.


title: Lieta C-314/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 29. maijā iesniedza Varhoven administrativen sad (Bulgārija) – Geocycle Bulgaria EOOD/Direktor na direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Veliko Tarnovo, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

text:
               7.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 29. maijā iesniedza Varhoven administrativen sad (Bulgārija) – Geocycle Bulgaria EOOD/Direktor na direktsia“Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Veliko Tarnovo, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

   (Lieta C-314/17)
   (2017/C 256/13)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Varhoven administrativen sad

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Geocycle Bulgaria EOOD

      Atbildētājs: Direktor na direktsia“Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Veliko Tarnovo, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ir nodokļu neitralitātes un kopējās pievienotās vērtības nodokļa sistēmas efektivitātes principu saskaņā ar Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (1) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu tiesību normām pārkāpums, ja tādā gadījumā kā pamatlietā viena un tā pati piegāde tiek aplikta ar PVN divas reizes – vienu reizi saskaņā ar vispārējiem noteikumiem, piegādātājam norādot nodokli rēķinā par pirkumu, un otro reizi, to aprēķinot pircējam pārskatītā nodokļa paziņojumā saskaņā ar Reverse Charge procedūru (apvērstā nodokļa iekasēšanas sistēma), un turklāt praksē tiesības uz priekšnodokļa atskaitīšanu netiek atzītas, un valsts tiesībās nav paredzēta iespēja koriģēt piegādātāja rēķinā norādīto PVN pēc nodokļa revīzijas procedūras?

      (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-427/06: Tiesas (virspalāta) 2008. gada 23. septembra spriedums ( Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Birgit Bartsch / Bosch und Siemens Hausgeräte (BSH) Altersfürsorge GmbH (Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā — EKL 13. pants — Direktīva 2000/78/EK — Uzņēmuma pensiju sistēma, kurā tiesības uz vecuma pensiju netiek piešķirtas pārdzīvojušajam laulātajam, kas ir vairāk nekā piecpadsmit gadus jaunāks par mirušo darbinieku — Diskriminācija vecuma dēļ — Saistība ar Kopienu tiesībām)

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/6

         Tiesas (virspalāta) 2008. gada 23. septembra spriedums (Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Birgit Bartsch/Bosch und Siemens Hausgeräte (BSH) Altersfürsorge GmbH

   (Lieta C-427/06) (1)

   (Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - EKL 13. pants - Direktīva 2000/78/EK - Uzņēmuma pensiju sistēma, kurā tiesības uz vecuma pensiju netiek piešķirtas pārdzīvojušajam laulātajam, kas ir vairāk nekā piecpadsmit gadus jaunāks par mirušo darbinieku - Diskriminācija vecuma dēļ - Saistība ar Kopienu tiesībām)
   (2008/C 301/10)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesarbeitsgericht
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Birgit Bartsch

      Atbildētāja: Bosch und Siemens Hausgeräte (BSH) Altersfürsorge GmbH

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesarbeitsgericht — Nediskriminācijas vecuma dēļ principa, EKL 13. panta un Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.) interpretācija — Uzņēmuma pensijas sistēma (betriebliche Altersversorgung), kurā tiesības uz vecuma pensiju (Ruhegeld) netiek piešķirtas atraitnei, kura ir vairāk kā 15 gadus jaunāka par mirušo bijušo darba ņēmēju — Nediskriminācijas vecuma dēļ principa piemērošana, ja nav saistoša elementa ar kādu no situācijām, kas ir paredzētas citos Kopienu tiesību noteikumos
   Rezolutīvā daļa:
   Kopienu tiesībās nav noteikts diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums, kura piemērošana dalībvalstu tiesām ir jānodrošina, ja iespējami diskriminējošajai attieksmei nav nekādas saiknes ar Kopienu tiesībām. Šāda saikne netiek izveidota nedz ar EKL 13. pantu, nedz tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā, ar Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvu 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, pirms attiecīgajai dalībvalstij noteiktā šīs direktīvas transponēšanas termiņa beigām.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja rīkojums 2004. gada 12. maijā lietā T-198/01 R [III] Technische Glaswerke Ilmenau GmbH pret Eiropas Kopienu Komisiju (Pagaidu noregulējuma tiesvedība — Valsts atbalsts — Atgūšanas pienākums — Fumus boni juris — Steidzamība — Interešu izsvēršana — Izņēmuma apstākļi)

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/22

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS PRIEKŠSĒDĒTĀJA RĪKOJUMS

   2004. gada 12. maijā
   lietā T-198/01 R [III] Technische Glaswerke Ilmenau GmbH pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Pagaidu noregulējuma tiesvedība - Valsts atbalsts - Atgūšanas pienākums -
         Fumus boni juris
       - Steidzamība - Interešu izsvēršana - Izņēmuma apstākļi)
   (2004/C 239/48)
   Tiesvedības valoda: vācu
   Lietā T-198/01 R [III] Technische Glaswerke Ilmenau GmbH, ar sēdekli Ilmenau (Vācija), ko sākotnēji pārstāvēja G. Schohe un C. Arhold, un tad - C. Arhold un N. Wimmer, advokātes, kuras norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji: V. Di Bucci un V. Kreuschitz), ko atbalsta Schott Glas, ar sēdekli Mayence (Vācija), ko pārstāv U. Soltész, advokāte, par pieteikumu pagarināt termiņu, kādā atliek 2. panta piemērošanu Komisijas 2001. gada 12. jūnija Lēmumā 2002/185/EK par valsts atbalstu, ko Vācijas Federatīvā Republika piešķīrusi Technische Glaswerke Ilmenau GmbH (OV L 62, 2002., 30. lpp.), kas šajā lietā noteikts ar Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2002. gada 4. aprīļa un 2003. gada 1. augusta rīkojumiem, Pirmās instances tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 12. maijā izdeva rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Līdz sprieduma pasludināšanai pamata lietā atliek 2. panta piemērošanu Komisijas 2001. gada 12. jūnija Lēmumā 2002/185/EK par valsts atbalstu, ko Vācijas Federatīvā Republika piešķīrusi Technische Glaswerke Ilmenau GmbH.

               2)

               Par izdevumiem, to skaitā tās personas izdevumiem, kas iestājusies lietā, nelemj.


title: Lieta T-461/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 13. decembra spriedums — Natura Selection /ITSB — Ménard ( “natura” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “natura” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “NATURA” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               9.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/20

         Vispārējās tiesas 2012. gada 13. decembra spriedums — Natura Selection/ITSB — Ménard (“natura”)
   (Lieta T-461/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “natura” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “NATURA” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 38/35
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Natura Selection, SL (Barselona, Spānija) (pārstāvis — E. Sugrañes Coca, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — J. García Murillo un D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Ernest Ménard SA (Bourseul, Francija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 8. jūnija lēmumu lietā R 2454/2010-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ernest Ménard SA un Natura Selection, SL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Natura Selection, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 340, 19.11.2011.


title: Lieta C-254/06: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 18. aprīļa rīkojums ( Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Zürich Versicherungs-Gesellschaft / Office Benelux de la propriété intellectuelle, anciennement Bureau Benelux des Marques

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 18. aprīļa rīkojums (Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Zürich Versicherungs-Gesellschaft/Office Benelux de la propriété intellectuelle, anciennement Bureau Benelux des Marques

   (Lieta C-254/06) (1)

   (2007/C 96/56)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 212, 2.9.2006.


title: Lieta C-52/08: Prasība, kas celta 2008. gada 12. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/15

         Prasība, kas celta 2008. gada 12. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-52/08)
   (2008/C 107/22)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un P. Andrade)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, saistībā ar iespēju veikt notāra profesiju netransponējot valsts tiesībās Direktīvu 2005/36/EK (1), ar kuru atcelta un aizstāta Direktīva 89/48/EEK (2), Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas prasības;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija uzskata, ka Portugāles valsts nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Direktīvas 2005/36 13. pants, neļaujot citu dalībvalstu notāriem šo profesiju veikt Portugālē, lai gan viņiem ir tiesības to veikt dalībvalstīs, kurās šī profesija ir regulēta, vai tad, ja viņi saskaņā ar paredzētiem noteikumiem šo profesiju ir veikuši dalībvalstī, kur tā nav regulēta.
   Katrā ziņā, pieprasot notāru kandidātiem kādā Portugāles universitātē iegūtu diplomu tiesību zinātnēs vai saskaņā ar Portugāles tiesībām līdzīgu akadēmisku grādu, Portugāles Republika nav izpildījusi arī pienākumus, kas tai ir uzlikti saskaņā ar minētās direktīvas 13. un 14. pantu.
   Turklāt, pieprasot, lai notāru kandidāti, pirms prakses perioda sākuma nokārtotu noteiktus valsts eksāmenus, apliecinot vispārīgas zināšanas tiesību jomā, Portugāles valsts nav izpildījusi arī pienākumus, ko tai uzliek Direktīvas 2005/36 13. panta 3. punkts un 3. panta 1. punkta h) apakšpunkts.
   Tāpēc Komisija uzskata, ka Portugāles valsts nav transponējusi valsts tiesībās Direktīvu 2005/36 saistībā ar notāra profesiju.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīva 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (OV L 255, 22. lpp.).

      (2)  OV L 19, 16. lpp.


title: Lieta C-616/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 19. oktobra rīkojumu lietā T-466/11 Ellinika Nafpigeia un 2. Hoern Beteiligungs GmbH /Eiropas Komisija 2012. gada 31. decembrī iesniedza Ellinika Nafpigeia AE un 2. Hoern Beteiligungs GmbH

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/7

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 19. oktobra rīkojumu lietā T-466/11 Ellinika Nafpigeia un 2. Hoern Beteiligungs GmbH/Eiropas Komisija 2012. gada 31. decembrī iesniedza Ellinika Nafpigeia AE un 2. Hoern Beteiligungs GmbH

   (Lieta C-616/12 P)
   2013/C 55/11
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Ellinika Nafpigeia AE un 2. Hoern Beteilingungs GmbH (pārstāvji — K. Chrisogonos un A. Kaïdatzis, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 19. oktobra rīkojumu;

               —

               apmierināt prasību atbilstoši tajā izvirzītajiem pamatiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējiem radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               —

               Vispārējā tiesa ir kļūdaini interpretējusi pieteikumu par lietas ierosināšanu, kā rezultātā tā ir nepieļaujami izmainījusi lietas priekšmetu, secinot, ka dokumenti un citi elementi, kas ir ietverti lietas materiālos attiecībā uz 2010. gada 1. decembra lēmumu, kurš patiesībā ir vienīgais apstrīdētais akts, ir uzskatāmi par apstrīdēto aktu kopumu vai par apstrīdētā akta sastāvdaļu.

               —

               Vispārējā tiesa ir kļūdaini piemērojusi Reglamenta 44. panta 1. punktu, nospriežot, ka apstrīdētais akts nebija pilnībā identificēts, jo nebija individuāli noteikti dokumenti un citi elementi, kas ir ietverti lietas materiālos attiecībā uz 2010. gada 1. decembra lēmumu un kas patiesībā nav nedz apstrīdētā akta sastāvdaļa, nedz apstrīdēto aktu kopums. Šāda Vispārējās tiesas vērtējuma dēļ nepieļaujami tika ierobežotas apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesības uz tiesību aizsardzību tiesā un pārkāpts procesuālās vienlīdzības pamatprincips.

               —

               Vispārējā tiesa ir kļūdaini piemērojusi LESD 263. panta 6. punktu, kā novēlotu noraidīdama prasību, kas bija celta par 2010. gada 1. decembra lēmumu, lai arī apelācijas sūdzības iesniedzēji nebija — un vēl joprojām nav — ieguvuši pilnīgu informāciju par šo lēmumu, un tādēļ brīdī, kad tika celta prasība, prasības celšanai noteiktais divu mēnešu termiņš vēl nemaz nebija sācies. Šāda Vispārējās tiesas vērtējuma dēļ nepieļaujami tika ierobežotas apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesības uz tiesību aizsardzību tiesā un tiesības efektīvi celt prasību tiesā.

               —

               Vispārējā tiesa ir kļūdaini piemērojusi Reglamenta 64. un 65. pantu, noraidīdama pieteikumu par procesa organizatorisko pasākumu un pierādījumu savākšanas pasākumu noteikšanu, jo ir atzinusi, ka dokumenti un citi elementi, kas ir ietverti lietas materiālos attiecībā uz 2010. gada 1. decembra lēmumu un kurus bija lūgts iesniegt, bija apstrīdētā akta sastāvdaļa, lai gan patiesībā tie bija tikai tā pamatojuma elementi. Šāda Vispārējās tiesas vērtējuma dēļ nepieļaujami tika ierobežotas apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesības uz tiesību aizsardzību tiesā un pārkāpts procesuālās vienlīdzības pamatprincips.


title: Lieta T-153/15: Prasība, kas celta 2015. gada 27. martā – Hamcho un Hamcho International/Padome

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/22

         Prasība, kas celta 2015. gada 27. martā – Hamcho un Hamcho International/Padome
   (Lieta T-153/15)
   (2015/C 190/25)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Mohamad Hamcho (Damaska, Sīrija) un Hamcho International (Damaska) (pārstāvji – A. Boesch, D. Amaudruz un M. Ponsard, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

               —

               piespriest izsniegt lietas materiālus lietā T-43/12;

               —

               saglabāt prasītāju tiesības iesniegt repliku un, izmantojot šo iespēju, iesniegt jaunus lietas materiālus, kā arī pieaicināt lieciniekus;

               —

               ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītajiem, atcelt:

                           —

                           Padomes 2015. gada 26. janvāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2015/108;

                           —

                           Padomes 2015. gada 26. janvāra Īstenošanas lēmumu (KĀDP) Nr. 2015/117;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kas izvirzīti lietā T-653/11 Jaber/Padome (1).

      (1)  OV 2012, C 58, 12. lpp.


title: Lieta T-28/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 18. oktobra spriedums — Ekabe International /ITSB — Ebro Puleva ( OMEGA 3 ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes OMEGA 3 reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka vārdiska preču zīme PULEVA-OMEGA 3 — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/39

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 18. oktobra spriedums — Ekabe International/ITSB — Ebro Puleva (“OMEGA 3”)
   (Lieta T-28/05) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “OMEGA 3’ reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “PULEVA-OMEGA 3’ - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2007/C 297/80)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ekabe International SCA, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvis — C. de Haas, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Ebro Puleva, SA, Madride (Spānija), (pārstāvis — P. Casamitjana Lleonart, avocat)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2004. gada 6. oktobra lēmumu lietā R 117/2001-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Puleva SA (jaunais nosaukums — Ebro Puleva, SA) un Ekabe International SCA.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Ekabe International SCA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 2.4.2005.


title: Lieta T-18/14: Prasība, kas celta 2014. gada 6. janvārī — Aguas de Valencia /Komisija

text:
               1.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/18

         Prasība, kas celta 2014. gada 6. janvārī — Aguas de Valencia/Komisija
   (Lieta T-18/14)
   2014/C 61/33
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aguas de Valencia, SA (Valensija, Spānija) (pārstāvji — J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero un A. Lamadrid de Pablo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā viss pasākumu kopums, kas Komisijas ieskatā esot tā dēvētā Spānijas finanšu līzinga sistēma, tiek kvalificēts kā jauns un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 4. pantu, kurā Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico — AIE] ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji un kā vienīgie, pret ko vēršams atgūšanas rīkojums,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir uzdots apgalvoto atbalstu atgūt,

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir spriests par ieguldītāju un citu subjektu starpā noslēgto privāttiesisko līgumu tiesiskumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               —

               Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-700/13 Bankia/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta F-61/06: Prasība, kas celta  2006. gada 12. maijā  —  Sapara  pret  Eurojust

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/35

         Prasība, kas celta 2006. gada 12. maijā — Sapara pret Eurojust

   (Lieta F-61/06)
   (2006/C 165/71)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cathy Sapara, Hāga (Nīderlande) (pārstāvji — G. Vandersanden un C. Ronzi, advokāti)

      Atbildētājs: Eurojust

   Prasītājas prasījumi
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2005. gada 6. jūlija lēmumu par līguma izbeigšanu ar prasītāju un rīkojuma izdošanu par viņas atkārtotu integrāciju Eurojust no minētās dienas;

               —

               piespriest izmaksāt prasītājai kompensāciju par nodarīto kaitējumu, kas saskaņā ar ex aequo et bono principu aprēķināts EUR 200 000 apmērā par morālo kaitējumu un izmaksāt prasītājas algu par laika posmu no 2005. gada jūlija līdz 2009. gada 15. oktobrim, kas veido zaudējumus;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, bijusī Eurojust pagaidu darbiniece, apstrīd lēmumu izbeigt ar viņu noslēgto līgumu pārbaudes laika beigās.
   Savu prasījumu pamatojumam viņa atsaucas uz šādiem pamatiem:

               —

               Eiropas Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības (PDNK) 14. panta un Civildienesta noteikumu 9. panta pārkāpumu;

               —

               vispārējā tiesību principa pārkāpumu, saskaņā ar kuru akts, kas skar prasītāja intereses, ir jāpamato;

               —

               nepārprotamām kļūdām faktu vērtējumā, kas noved pie juridiskām kļūdām;

               —

               vispārējā labas pārvaldības principa un tiesību uz aizstāvēšanos pārkāpumu;

               —

               pilnvaru nepareizu izmantošanu.

         Attiecībā uz lūgumu izmaksāt kompensāciju, prasītāja uzskata, ka pret viņu ir vērsts mobings un viņa ir vairākkārt apmelota.


title: Lieta T-430/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 13. marta spriedums – Heinrich/ITSB – Komisija ( “European Network Rapid Manufacturing” ) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme “European Network Rapid Manufacturing”  — Absolūts atteikuma pamats — Starptautiskas starpvaldību organizācijas emblēmas imitācija — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta h) apakšpunkts — Parīzes konvencijas 6. ter pants

text:
               28.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/20

         Vispārējās tiesas 2014. gada 13. marta spriedums – Heinrich/ITSB – Komisija (“European Network Rapid Manufacturing”)
   (Lieta T-430/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “European Network Rapid Manufacturing” - Absolūts atteikuma pamats - Starptautiskas starpvaldību organizācijas emblēmas imitācija - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta h) apakšpunkts - Parīzes konvencijas 6. ter pants)
   2014/C 129/26
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Heinrich Beteiligungs GmbH (Witten, Vācija) (pārstāvis – A. Theis, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Eiropas Komisija

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 5. jūlija lēmumu lietā R 793/2011–1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Eiropas Komisiju un Heinrich Beteiligungs GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Heinrich Beteiligungs GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 355, 17.11.2012.


title: Lieta T-9/14: Vispārējās tiesas 2014. gada 27. jūnija rīkojums – Mogyi/ITSB ( “Just crunch it...” ) Kopienas preču zīme — Apelāciju padomes lēmuma atcelšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/63

         Vispārējās tiesas 2014. gada 27. jūnija rīkojums – Mogyi/ITSB (“Just crunch it...”)
   (Lieta T-9/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Apelāciju padomes lēmuma atcelšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 315/106
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mogyi Kft. (Csávoly, Ungārija) (pārstāvis – Zs. Klauber, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – P. Sipos un A. Folliard–Monguiral)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 19. septembra lēmumu lietā R 1922/2012–1 saistībā ar pieteikumu grafisku apzīmējumu “Just crunch it...” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               atbildētājs sedz savus, kā arī atlīdzina prasītājas tiesāšanās izdevumus

      (1)  OV C 71, 8.3.2014.


title: Lieta C-117/06: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 11. oktobrī ( Kammergericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tiesvedība, ko lūdza uzsākt Gerda Möllendorf , Christiane Möllendorf-Niehuus ( Kopējā ārpolitika un drošības politika — Īpaši ierobežojoši pasākumi pret personām un organizācijām, kas ir saistītas ar Osamu bin Ladenu , Al-Qaida tīklu un Taliban — Līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Regula (EK) Nr. 881/2002 — 2. panta 3. punkts un 4. panta 1. punkts — Aizliegums nodot saimnieciskos resursus personām, kas uzskaitītas šīs regulas I pielikumā — Piemērojamība — Nekustamā īpašuma pārdošana — Līgums, kas noslēgts pirms pircēja iekļaušanas I pielikuma sarakstā — Pieteikums īpašuma tiesību nostiprināšanai zemesgrāmatā pēc minētās iekļaušana )

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/9

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 11. oktobrī (Kammergericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tiesvedība, ko lūdza uzsākt Gerda Möllendorf, Christiane Möllendorf-Niehuus

   (Lieta C-117/06) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Īpaši ierobežojoši pasākumi pret personām un organizācijām, kas ir saistītas ar Osamu bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban - Līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Regula (EK) Nr. 881/2002 - 2. panta 3. punkts un 4. panta 1. punkts - Aizliegums nodot saimnieciskos resursus personām, kas uzskaitītas šīs regulas I pielikumā - Piemērojamība - Nekustamā īpašuma pārdošana - Līgums, kas noslēgts pirms pircēja iekļaušanas I pielikuma sarakstā - Pieteikums īpašuma tiesību nostiprināšanai zemesgrāmatā pēc minētās iekļaušana)
   (2007/C 297/13)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Kammergericht Berlin
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Gerda Möllendorf, Christiane Möllendorf-Niehuus

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kammergericht Berlin — 2. panta 3. punkta Padomes 2002. gada 27. maija Regulā (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, un ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 467/2001, ar ko aizliedz eksportēt noteiktas preces un pakalpojumus uz Afganistānu, pastiprina lidojumu aizliegumu un attiecina uz Afganistānas Taliban līdzekļu un citu finanšu resursu iesaldēšanu (OV L 139, 9. lpp.) interpretācija — Aizliegums nodot saimnieciskos resursus personām, kas uzskaitītas I pielikumā — Atteikums veikt reģistrāciju zemesgrāmatā, kas vajadzīga īpašuma tiesību uz nekustamu mantu nodošanai saskaņā ar pirkuma-pārdevuma līgumu, kas noslēgts pirms pircēja iekļaušanas I pielikumā
   Rezolutīvā daļa:
   2. panta 3. punkts Padomes 2002. gada 27. maija Regulā (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, un ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 467/2001, ar ko aizliedz eksportēt noteiktas preces un pakalpojumus uz Afganistānu, pastiprina lidojumu aizliegumu un attiecina uz Afganistānas Taliban līdzekļu un citu finanšu resursu iesaldēšanu, ko groza ar Padomes 2003. gada 27. marta Regulu (EK) Nr. 561/2003, ir jāinterpretē tā, ka situācijā, kurā gan nekustamā īpašuma pirkuma-pārdevuma līgums, gan vienošanās par īpašuma tiesību uz šo mantu nodošanu ir noslēgti pirms datuma, kurā pircējs iekļauts Regulas Nr. 881/2002, ko groza ar Regulu Nr. 561/2003, I pielikuma sarakstā, un pārdevuma cena arī ir samaksāta pirms šī datuma, šī tiesību norma aizliedz, izpildot minēto līgumu, īpašuma tiesību galīgu nostiprināšanu zemesgrāmatā pēc šī datuma.

      (1)  OV C 108, 6.5.2006.


title: Lieta T-260/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Peter Strobl iesniedza 2005. gada 14. jūlijā

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/28

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Peter Strobl iesniedza 2005. gada 14. jūlijā
   (Lieta T-260/05)
   (2005/C 229/60)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 14. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Pēters Štrobls [Peter Strobl], ar dzīvesvietu Greifenbergā-Boiernā [Greifenberg-Beuern] (Vācija), kuru pārstāv H.-J. Ribers [H.-J. Rüber], advokāts.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Eiropas Komisijas iecēlējinstitūcijas 2004. gada 7. oktobra lēmumu attiecībā uz prasītāja klasifikāciju amata pakāpē A*6;

               2)

               konstatēt, ka ir jāpiešķir klasifikācija amata pakāpē A*10;

               3)

               pakārtoti — konstatēt, ka ir jāpiešķir klasifikācija amata pakāpē A*8;

               4)

               pakārtoti — konstatēt, ka ir jāpiešķir klasifikācija amata pakāpē A*7;

               5)

               piespriest atbildētājai finansiāli nostādīt prasītāju tādā stāvoklī, kādā viņš atrastos, ja viņam būtu bijusi piešķirta pienācīga amata pakāpe, tas ir, izmaksāt iztrūkstošās summas, kuras viņam pienākas;

               6)

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītājs apstrīd to, ka viņš klasificēts amata pakāpē A*6, atbildētājai pieņemot viņu darbā 2004. gada oktobrī.
   Pamatojot savu prasību, prasītājs izvirza trīs pamatus. Pirmkārt viņš atsaucas uz tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu. Prasītājs uzskata, ka ņemot vērā attieksmi pret šī konkursa paziņojumam analoģiskiem paziņojumiem un agrākā ierēdņu statusa noteikumus, kas bija spēkā paziņojuma sniegšanas brīdī, prasītājam radusies pamatota paļāvība, ka viņu pieņemot darbā, viņš tiks iecelts amata pakāpē A7/A6, proti, tās ekvivalentā jaunajos Civildienesta noteikumos, tas ir, amata pakāpē A*8/A*10 atbilstoši XIII pielikuma 2. pantam. Pieņemšana darbā amata pakāpē A*6 atbilstoši jauno Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. pantam ir notikusi prettiesiski. Prasītājs uzskata, ka iecēlējinstitūcijas jauno Civildienesta noteikumu piemērošana ir vispārējā pārskatāmības principa pārkāpums, noteiktības principa neievērošana, kā arī atpakaļejošā spēka aizlieguma neievērošana.
   Kā otro pamatu prasītājs norāda to, ka viņš ir ticis diskriminēts vecuma dēļ. Klasifikācija amata pakāpē A*6 ir notikusi, pilnībā neievērojot prasītāja vecumu.
   Visbeidzot, prasītājs norāda, ka jauno Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. panta piemērošana noved pie nevienlīdzīgas attieksmes pret prasītāju, salīdzinājumā ar kolēģiem, kas piedalās citos konkursos un ieņem citus amatus, bet kuriem tiek piemērota augstāka atalgojuma kategorijā.


title: Lieta C-485/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) 2007. gada 5. novembra rīkojumu — Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen / H. Akdas u.c.

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) 2007. gada 5. novembra rīkojumu — Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen/H. Akdas u.c.
   (Lieta C-485/07)
   (2008/C 22/46)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Centrale Raad van Beroep
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Atbildētājs: H. Akdas u.c.
   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Lēmuma Nr. 3/80 (1) 6. panta 1. punkts, ņemot vērā tā tekstu un Lēmuma Nr. 3/80 un līguma (2) mērķi un būtību, ietver skaidru un precīzu pienākumu, kas attiecībā uz tā izpildi vai sekām nav atkarīgs no vēlāka akta pieņemšanas un tādējādi nozīmē, ka attiecīgajam noteikumam ir tieša iedarbība?

               2.

               Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

                           2.1.

                           Vai, piemērojot Lēmuma Nr. 3/80 6. panta 1. punktu, ir jāņem vērā Regulas Nr. 1408/71 (3) grozījumi, kas izdarīti 1980. gada 19. septembrī un attiecas uz speciāliem, ar iemaksām nesaistītiem pabalstiem?

                           2.2.

                           Vai šajā sakarā nozīme ir Asociācijas līguma Papildu protokola (4) 59. pantam?

               3.

               Vai Asociācijas līguma 9. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to neļauj piemērot tādu dalībvalsts tiesību normu kā Nīderlandes TW 4a. pantu, ar ko netieši tiek radīta atšķirīga attieksme pilsonības dēļ,

                           —

                           pirmkārt, tādēļ, ka mazākam skaitam personu, kas ir Nīderlandes pilsoņi, un lielākam skaitam personu, kas ir citas valsts pilsoņi, tostarp lielai Turcijas pilsoņu grupai, attiecīgās normas dēļ (vairs) nav tiesību saņemt papildu pabalstu, jo viņi vairs nedzīvo Nīderlandē;

                           —

                           un, otrkārt, tādēļ, ka papildu pabalstu izmaksa Turcijas pilsoņiem, kas dzīvo Turcijā, tika pārtraukta ar 2003. gada 1. jūliju, tajā pašā laikā papildu pabalstu izmaksu personām, kas ir Eiropas Savienības dalībvalsts vai trešās valsts pilsoņi un dzīvo Eiropas Savienības teritorijā, tika paredzēts (pakāpeniski) pārtraukt ar 2007. gada 1. janvāri?

      (1)  Asociācijas Padomes 1980. gada 19. septembra Lēmums Nr. 3/80 par Eiropas Kopienu dalībvalstu sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu Turcijas darba ņēmējiem un viņu ģimenes locekļiem (OV 1983, C 110, 60. lpp.).

      (2)  1963. gada 12. septembrī Ankarā parakstītais līgums, ar ko tika nodibināta asociācija starp Eiropas Ekonomikas Kopienu dalībvalstīm, no vienas puses, un Turciju, no otras puses, kas Kopienu vārdā noslēgts, atzīts un apstiprināts ar Padomes 1963. gada 23. decembra Lēmumu Nr. 64/732/EEK (OV 1964, 217, 3685. lpp.).

      (3)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula Nr. (EEK) 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.).

      (4)  Papildu protokols, kas 1970. gada 23. novembrī parakstīts Briselē un Kopienu vārdā noslēgts, atzīts un apstiprināts ar Padomes 1972. gada 19. decembra Regulu (EEK) Nr. 2760/72 (OV L 293, 1. lpp.).


title: Lieta T-628/14: Prasība, kas celta 2014. gada 20. augustā  – Hewlett Packard Development Company /ITSB ( “FORTIFY” )

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/26

         Prasība, kas celta 2014. gada 20. augustā – Hewlett Packard Development Company/ITSB (“FORTIFY”)
   (Lieta T-628/14)
   2014/C 361/39
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hewlett Packard Development Company LP (Dallasa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – T. Raab un H. Lauf, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2014. gada 2. jūnija lēmumu lietā R 249/2014–2.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “FORTIFY” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 7 71  037

      Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpums


title: Lieta C-34/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. janvārī iesniedza High Court (Īrija) – Eamonn Donnellan/The Revenue Commissioners

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/35

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. janvārī iesniedza High Court (Īrija) – Eamonn Donnellan/The Revenue Commissioners

   (Lieta C-34/17)
   (2017/C 104/51)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court (Īrija)

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Eamonn Donnellan

      Atbildētājs: The Revenue Commissioners

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Īrijas High Court, nosakot 2012. gada 14. novembrī Patras muitas iestādes izdotā “vienotā instrumenta, kas atļauj izpildi”, par administratīvajiem sodiem un naudas sodiem EUR 1 097 505,00 apmērā, kas piemēroti 2009. gada 15. jūlijā par iespējamo 2002. gada 26. jūlijā izdarīto kontrabandu[, un kas ir palielināti līdz EUR 1 507 971,88 ar procentiem un soda naudām] [..], izpildāmību Īrijā, ar Direktīvas 2010/24/ES (1) 14. panta 1. un 2. punktu ir aizliegts:

               i)

               saprātīgā termiņā piemērot tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesu Īrijas un Eiropas Savienības pilsonim attiecībā uz izpildes pieprasījumu [(skat. Hartas 47. pantu un ECK 6. un 13. pantu, kas atbilst pilsoņu tiesībām saskaņā ar Īrijas Konstitūcijas 34., 38. un 40.3. pantu) apstākļos, kuros par procesu, kas ar to saistīts, [prasītājam] pirmo reizi tika paskaidrots tikai Grieķijas Republikas Finanšu Ministrijas Pirejā [2015. gada 29. decembra] vēstules Īrijas Ieņēmumu dienestam un advokātiem Īrijā [prasītājam]] “neoficiālā tulkojumā” angļu valodā (oficiālā valoda Īrijā, kur [prasītājs] vienmēr ir dzīvojis);

               ii)

               ņemt vērā Direktīvas 2010/24/ES mērķus nodrošināt savstarpēju palīdzību (Direktīvas 2010/24 preambulas 20. apsvērums) un ievērot pienākumu sniegt plašāku palīdzību, kas izriet no ECK (Direktīvas 2010/24 preambulas 17. apsvēruma), piemēram, tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību pilsoņiem saskaņā ar Hartas 47. pantu un ECK 13. pantu;

               iii)

               ņemt vērā Kopienu tiesību pilnīgu efektivitāti attiecībā uz pilsoņiem [un it īpaši sprieduma [2010. gada 14. janvāris, Kyrian pret Celní úřad Tábor, C-233/08, EU:C:2010:11] 63. punktu[?]

      (1)  Padomes 2010. gada 16. marta Direktīva 2010/24/ES par savstarpēju palīdzību prasījumu piedziņā saistībā ar noteiktiem maksājumiem, nodokļiem, un citiem pasākumiem (OV, L 84, 1. lpp.).


title: Lieta C-437/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 1. oktobrī iesniedza Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch (Nīderlande) — X ,otrs lietas dalībnieks: Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rijksbelastingdienst

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 1. oktobrī iesniedza Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch (Nīderlande) — X,otrs lietas dalībnieks: Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rijksbelastingdienst

   (Lieta C-437/12)
   2012/C 399/19
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: X

      Otrs lietas dalībnieks: Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rijksbelastingdienst

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, izvērtējot jautājumu, uz kuru jāatbild LESD 110. panta kontekstā, vai nodevas summa 2010. gadā attiecībā uz [attiecīgās] vieglās automašīnas reģistrāciju nav lielāka nekā nodevas atlikusī vērtība, kas ir iekļauta līdzīgu valsts teritorijā jau reģistrētu lietotu vieglo automašīnu vērtībā, nosakot šo atlikušo summu, par līdzīgu ir jāuzskata:

                           —

                           līdzīga vieglā automašīna, kuru gadā, kad tika uzsākts izmantot [attiecīgo] vieglo automašīnu (2006. gadā), tika reģistrēta kā nelietota vieglā automašīna vai

                           —

                           vai arī (citas) vieglās automašīnas, kuras 2010. gadā bija pieejamas lietotu vieglo automašīnu tirgū un kuras tāpat kā [attiecīgo] vieglo automašīnu tika uzsākts izmantot 2006. gada 30. maijā un kuras citādi ir līdzīgas, bet kuras tika (importētas un) reģistrētas kā lietotas vieglās automašīnas pēc 2006. gada 30. maija (pēc 2006. gada 30. maija un līdz 2009. gadam), un/vai

                           —

                           kā arī (citas) vieglās automašīnas, kuras 2010. gadā bija pieejamas lietotu vieglo automašīnu tirgū un kuras atšķirībā no [attiecīgās] vieglās automašīnas pirmoreiz tika uzsākts izmantot pēc 2006. gada 30. maija, bet kuras citādi ir līdzīgas, un kuras pēc 2006. gada 30. maija ir (importētas un) reģistrētas kā nelietotas vai lietotas vieglās automašīnas (pēc 2006. gada 30. maija un līdz 2009. gadam)?

               2)

               Izvērtējot jautājumu, vai LESD 110. pants liedz uzlikt BPM
                   (1) attiecībā uz vieglo automašīnu reģistrāciju 2010. gadā, ciktāl šī nodeva ir atkarīga no CO2 izmešiem (saskaņā ar Wet BPM 9. panta 1. punkta tabulu), vai šo nodevas daļu ir jāuzskata par jaunu nodokli, kas ir jānošķir no BPM līdz 2008. gada 1. februārim, kurš bija atkarīgs vienīgi no kataloga cenas, kādēļ, ciktāl šī nodeva ir atkarīga no CO2 izmešiem, līdzība ar (līdzīgām) lietotām vieglajām automašīnām, kuras ir reģistrētas pirms 2010. gada 1. janvāra, nav būtiska?

               3)

               Ja nav runa par jaunu nodokli, kā norādīts II jautājumā: vai uzlikt BPM attiecībā uz vieglās automašīnas reģistrāciju 2010. gadā, ciktāl nodeva ir atkarīga no CO2 izmešiem (saskaņā ar Wet BPM 9. panta 1. punkta tabulām), liedz tas, ka saskaņā ar LESD 110. pantu no CO2 izmešiem atkarīga nodeva (saskaņā ar tajā laikā piemērojamo Wet BPM 9ba. pantu) netika uzlikta vieglajām automašīnām, kuras ir līdzīgas [attiecīgajai] vieglajai automašīnai un kuras pirmoreiz tika sākts izmantot pirms 2008. gada 1. februāra un kuras laikposmā no 2008. gada 1. februāra līdz 2009. gada 31. decembrim tika importētas un reģistrētas kā lietotas vieglās automašīnas, lai gan no CO2 izmešiem atkarīga nodeva tika uzlikta vieglo automašīnu reģistrācijai minētajā laikposmā, kuras pirmoreiz tika uzsākts izmantot pēc 2008. gada 1. februāra, bet kuras citādi bija līdzīgas [attiecīgajai] vieglajai automašīnai?

      (1)  Vieglo automašīnu un motociklu nodoklis.


title: Lieta T-398/10: Prasība, kas celta 2010. gada 8. septembrī — Fapricela — Indústria de Trefilaria /Komisija

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/52

         Prasība, kas celta 2010. gada 8. septembrī — Fapricela — Indústria de Trefilaria/Komisija
   (Lieta T-398/10)
   ()
   2010/C 301/83
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fapricela — Indústria de Trefilaria, SA (Ançã, Portugāle) (pārstāvji — M. Gorjão-Henriques un S. Roux, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmuma par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/38.344 — priekšspriegojuma tērauds) 1. un 2. punktu attiecībā uz prasītāju;

               —

               būtiski samazināt naudas sodu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja apstrīd to pašu lēmumu, kurš tiek apstrīdēts tiesvedībā lietā T-385/10 ArcelorMittal Wire France u.c./Komisija.
   Prasītāja Tiesai apgalvo, ka:

               i)

               apstrīdētā lēmuma pamatojumā ir trūkumi, ar kuriem ir aizskartas Fapricela tiesības uz aizstāvību un kuru dēļ pašā lēmumā ir izdarīti labojumi. Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka šis labojums jāuzskata par spēkā neesošu, jo Komisijas būtisko kļūdu atzīšana apdraud Fapricela tiesību uz aizstāvību pilnīgu izmantošanu un liek apšaubīt šīs prasības priekšmetu, turklāt sniedzot Eiropas Komisijai papildu iespēju pieņemt jaunu lēmumu par labojumu izdarīšanu, ņemot vērā šajā prasībā iesaistīto uzņēmumu argumentus par tiesiskajiem un faktiskajiem lietas apstākļiem;

               ii)

               Eiropas Komisija nav pierādījusi, ka Fapricela bija zināms vai būtu bijis pamatoti jāzina par karteļu esamību ārpus Ibērijas pussalas, un tādēļ Fapricela nevar tikt vainota vienotajā un turpinātajā pārkāpumā, kas norādīts apstrīdētajā lēmumā;
               pakārtoti, ka

               iii)

               noteikdama šim uzņēmumam piemērojamo naudas sodu tādā veidā, kādā tā to ir izdarījusi, Komisija nav ievērojusi samērīguma principu un vienlīdzīgas attieksmes principu, un tādēļ naudas sods ir atbilstoši jāsamazina;

               iv)

               Komisija ir nepareizi aprēķinājusi, cik ilgi Fapricela piedalījusies pārkāpumā, neņemdama vērā laikposmu, kurā tā bija norobežojusies; un

               v)

               atteikdamās atzīt Fapricela nespēju samaksāt naudas sodu, Komisija ir izdarījusi kļūdas faktos un nav ievērojusi vienlīdzīgas attieksmes principu.


title: Lieta T-493/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 17. februāra spriedums – Mayer/EPNI Norīkots valsts eksperts — EPNI noteikumi par NVE — Lēmums nepagarināt norīkošanu — Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar privātās dzīves un personas neaizskaramības aizsardzību — Personas datu aizsardzība — Regula (EK) Nr. 45/2001 — Prasība par fakta konstatēšanu un pieteikums par rīkojuma izdošanu — Papildu raksts prasības pieteikumam — Prasījumu daļu grozījumi — Pieņemamība

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/41

         Vispārējās tiesas 2017. gada 17. februāra spriedums – Mayer/EPNI
   (Lieta T-493/14) (1)

   (Norīkots valsts eksperts - EPNI noteikumi par NVE - Lēmums nepagarināt norīkošanu - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar privātās dzīves un personas neaizskaramības aizsardzību - Personas datu aizsardzība - Regula (EK) Nr. 45/2001 - Prasība par fakta konstatēšanu un pieteikums par rīkojuma izdošanu - Papildu raksts prasības pieteikumam - Prasījumu daļu grozījumi - Pieņemamība)
   (2017/C 104/57)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ingrid Alice Mayer (Ellwangen, Vācija) (pārstāvis – T. Mayer, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EPNI) (pārstāvji – D. Detken, piedaloties R. Van der Hout un A. Köhler, avocats)

      Priekšmets

   Prasība, pamatojoties uz LESD 263. pantu, apstrīdot EPNI lēmumus, ar kuriem noraidīts, pirmkārt, prasītājas lūgums pagarināt viņas kā valsts eksperta norīkojumu EPNI un, otrkārt, prasītājas pieteikums piekļūt EPNI rīcībā esošiem dokumentiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Ingrid Alice Mayer atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp arī tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 329, 22.9.2014.