title: Lieta T-279/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. aprīlī  – Sabic Polyolefine /Komisija

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/30

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. aprīlī – Sabic Polyolefine/Komisija
   (Lieta T-279/14)
   2014/C 223/35
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sabic Polyolefine GmbH (Gelsenkirchen, Vācija) (pārstāvji – C. Arhold, N. Wimmer, F. Wesche, L. Petersen un T. Woltering, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 18. decembra lēmumu par oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu lietā Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Atbalsts atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un samazināta EEG piemaksa energoietilpīgiem lietotājiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: LESD 107. panta 1. punkta un 108. panta pārkāpums īpašā kompensācijas režīma kļūdainās kvalifikācijas dēļ

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka ar lēmumu par procedūras uzsākšanu ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts un 108. pants, kā arī Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (1), 13. panta 1. punkts, jo Likumā par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien; turpmāk tekstā – “EEG”) paredzētā EEG piemaksa nav uzskatāma par valsts līdzekļu piešķīrumu un EEG piemaksas samazināšana energoietilpīgiem lietotājiem nav uzskatāma par atteikšanos no valsts līdzekļiem.

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā norāda, ka Komisija savu pārbaudi ir balstījusi uz jauniem klasificēšanas parametriem, kas nav saderīgi ar tās līdzšinējā judikatūrā noteiktajiem principiem. It īpaši Komisija esot pilnībā noraidījusi kritēriju par valsts iestāžu konkrētajām rīcības tiesībām, kuram saskaņā ar pastāvīgo judikatūru ir jābūt izpildītam, lai varētu veikt kvalificēšanu par valsts līdzekļiem, un uzskatīja, ka pietiek ar to vien, ka valsts likumdevējs ietekmē maksājumu plūsmas starp privātām pusēm un ka regulējošās iestādes uzrauga to, vai privātās puses izpilda tiesiskās prasības.

                           —

                           Turklāt Komisijai ir saistošs tās lēmums, ar kuru tā nebija atzinusi 2000. gada EEG par atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, jo nepastāvēja valsts līdzekļu piešķīrums, un tādējādi tā ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kvalificējot 2012. gada EEG par jaunu, nelikumīgi īstenotu atbalsta shēmu.

                           —

                           Tāpat arī Komisija nav pietiekami izvērtējusi un līdz ar to nav arī konstatējusi, ka energoietilpīgajiem lietotājiem piemērotie izņēmumi ir pamatoti, ņemot vērā 2012. gada EEG mērķi, raksturu un vispārējo uzbūvi, un tāpēc nebija uzskatāmi par selektīvu priekšrocību.

               2.

               Otrais pamats: LESD 108. panta 1. punkta un Regulas Nr. 659/1999 18. un 19. panta pārkāpums atbilstošu pasākumu neierosināšanas dēļ

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā norāda, ka Komisijai, izvērtējot 2012. gada EEG, katrā ziņā vajadzēja piemērot procedūru attiecībā uz pastāvošu atbalstu saskaņā ar LESD 108. panta 1. punktu un Regulas Nr. 659/1999 17.–19. pantu un pirms oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanas vajadzēja piedāvāt Vācijai veikt atbilstošus pasākumus, nevis pakļaut tirgus dalībniekus ievērojamam ekonomiskajam riskam, 2012. gada EEG kvalificēšanas par jaunu, nepaziņotu atbalstu dēļ.

               3.

               Trešais pamats: tiesību tikt uzklausītam pārkāpums

                           —

                           Prasītāja arī apgalvo, ka Komisijai katrā ziņā vajadzēja apspriesties ar to, pirms pieņemt lēmumu ar tik nopietnām juridiskām sekām.

               4.

               Ceturtais pamats: Nepietiekams pamatojums

                           —

                           Visbeidzot prasītāja apgalvo, ka lēmuma par procedūras uzsākšanu galvenie punkti nav atbilstoši pamatoti.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta C-439/09: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 13. oktobra spriedums ( Cour d'appel de Paris (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pierre Fabre Dermo-Cosmétique SAS/Président de l'Autorité de la Concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi (LESD 101. panta 1. un 3. punkts — Regula (EK) Nr. 2790/1999 — 2.-4. pants — Konkurence — Ierobežojošas darbības — Selektīvās izplatīšanas tīkls — Kosmētikas un ķermeņa higiēnas preces — Pārdošanas internetā vispārējs un absolūts aizliegums — Piegādātāja noteikts aizliegums pilnvarotajiem izplatītājiem)

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/3

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 13. oktobra spriedums (Cour d'appel de Paris (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pierre Fabre Dermo-Cosmétique SAS/Président de l'Autorité de la Concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi

   (Lieta C-439/09) (1)

   (LESD 101. panta 1. un 3. punkts - Regula (EK) Nr. 2790/1999 - 2.-4. pants - Konkurence - Ierobežojošas darbības - Selektīvās izplatīšanas tīkls - Kosmētikas un ķermeņa higiēnas preces - Pārdošanas internetā vispārējs un absolūts aizliegums - Piegādātāja noteikts aizliegums pilnvarotajiem izplatītājiem)
   2011/C 355/04
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Paris

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Pierre Fabre Dermo-Cosmétique SAS

      Atbildētājs: Président de l'Autorité de la Concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi

      piedaloties: Ministère public, Eiropas Komisija

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour d'appel de Paris — Konkurence — Vispārējs un absolūts aizliegums pārdot internetā kosmētikas un ķermeņa higiēnas preces, ko ir noteicis piegādātājs apstiprinātiem selektīvās izplatīšanas tīkla izplatītājiem — Pienākums pārdot šādas preces fiziskā vietā, klātesot kvalificētam farmaceitam — Būtisks konkurences ierobežojumu ar mērķi EK līguma 81. panta 1. punkta izpratnē, uz ko nevar attiecināt grupu atbrīvojumu saskaņā ar Komisijas 1999. gada 22. decembra Regulu (EK) Nr 2790/1999 par Līguma 81. panta 3. punkta piemērošanu vertikālu vienošanos un saskaņotu darbību kategorijām (OV L 336, 21. lpp.) — Iespēja saņemt individuālu atbrīvojumu saskaņā ar EK līguma 81. panta 3. punktu

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 101. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds līguma noteikums selektīvās izplatīšanas sistēmā, ar kuru tiek prasīts pārdot kosmētikas un ķermeņa higiēnas preces fiziskā vietā un obligātā kvalificēta farmaceita klātbūtnē, kā rezultātā ir aizliegts izmantot internetu šo preču pārdošanai, ir uzskatāms par ierobežojumu ar mērķi minētās tiesību normas izpratnē, ja pēc šī līguma noteikuma satura un mērķa, un juridiskā un ekonomiskā konteksta, kādā tas ietilpst, individuālas un konkrētas izvērtēšanas šķiet, ka, ņemot vērā attiecīgo preču īpašības, šis noteikums nav objektīvi pamatots;
   Komisijas 1999. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 2790/1999 par Līguma 81. panta 3. punkta piemērošanu vertikālu vienošanos un saskaņotu darbību kategorijām 4. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka minētās regulas 2. pantā paredzētais grupveida atbrīvojums nav piemērojams tādam selektīvās izplatīšanas līgumam, kurā ir ietverts noteikums, kas de facto aizliedz internetu kā līgumā paredzēto preču pārdošanas veidu. Turpretim šādam līgumam individuāli var piemērot LESD 101. panta 3. punktā paredzēto izņēmumu, ja ir izpildīti šajā normā paredzētie nosacījumi.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta C-445/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Vācija) 2008. gada 9. oktobra rīkojumu — Kurt Wierer / Land BadenWürttemberg

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Vācija) 2008. gada 9. oktobra rīkojumu — Kurt Wierer/Land BadenWürttemberg

   (Lieta C-445/08)
   (2009/C 32/19)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Kurt Wierer

      Atbildētāja: Land Baden-Württemberg

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai tas, ka valsts vadītāja apliecību izsniedzējiestādes un uzņēmējas dalībvalsts tiesas, pārbaudot, vai izsniedzēja dalībvalsts ir ievērojusi nosacījumu par dzīvesvietu saskaņā ar Direktīvas 91/439/EEK (1) 9. pantu, vadītāja apliecības izsniegšanas brīdī, rīkojoties neizdevīgi vadītāja apliecības turētājam, pamatojās uz apsvērumiem un informāciju, kuru viņš ir iesniedzis administratīvajā procesā vai tiesvedībā tiesā un kura viņam bija jāiesniedz atbilstoši valsts procesuālajās tiesībās noteiktajam sadarbības pienākumam, lai noskaidrotu būtiskos lietas apstākļus, ir pretrunā EKT 2008. gada 26. jūnija spriedumos (apvienotajās lietās C-329/06 un C-343/06 Wiedemann un apvienotajās lietās no C-334/06 līdz C-336/06 Zerche) izvērstajiem principiem?

               2.

               Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu ir jāatbild noliedzoši:
               Vai tas, ka valsts vadītāja apliecību izsniedzējiestādes un uzņēmējas dalībvalsts tiesas, pārbaudot, vai izsniedzēja dalībvalsts ir ievērojusi nosacījumu par dzīvesvietu saskaņā ar Direktīvas 91/439/EEK 9. pantu tad, ja ir konkrēta informācija, kas liecina, ka šis nosacījums izsniegšanas datumā nebija izpildīts, izņemot izsniedzējā dalībvalstī, piemēram, iedzīvotāju reģistrācijas iestādēs, pie izīrētājiem vai darba devējiem veikto papildu pārbaudi un tādējādi iegūtos faktus, ciktāl tiem ir konstatēts pierādījuma spēks, izmanto to vienu vai kopā ar rīcībā jau esošo informāciju no izsniedzējas dalībvalsts vai no vadītāja apliecības turētāja paša sniegtās informācijas, ir pretrunā EKT 2008. gada 26. jūnija spriedumos (apvienotajās lietās C-329/06 un C-343/06 Wiedemann un apvienotajās lietās no C-334/06 līdz C-336/06 Zerche) izvērstajiem principiem?

      (1)  OV L 237, 1. lpp.


title: Lieta T-263/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 26. novembra spriedums — Grieķija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma — Papildu pasākumi lauku attīstībai — 24 mēnešu termiņš — Izslēdzamo izdevumu novērtējums — Galvenie kontroles mehānismi — Ne bis in idem princips — Pārkāpumu konstatēšanas ekstrapolācija — Samērīguma princips)

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/26

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 26. novembra spriedums — Grieķija/Komisija
   (Lieta T-263/06) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma - Papildu pasākumi lauku attīstībai - 24 mēnešu termiņš - Izslēdzamo izdevumu novērtējums - Galvenie kontroles mehānismi - Ne bis in idem princips - Pārkāpumu konstatēšanas ekstrapolācija - Samērīguma princips)
   (2009/C 19/47)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — I. Chalkias un G. Kanellopoulos)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Jimeno Fernández un H. Tserepa-Lacombe, kam palīdz N. Korogiannakis, advokāts)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2006. gada 27. jūlija Lēmumu Nr. 2006/554/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu (OV L 218, 12. lpp.), daļā, kurā tas izslēdz atsevišķus izdevumus, kas radušies Grieķijai sakarā ar papildu pasākumiem lauku attīstībai
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 281, 18.11.2006.


title: Lieta T-182/12: Prasība, kas celta 2012. gada 26. aprīlī — HTTS /Padome

text:
               16.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/29

         Prasība, kas celta 2012. gada 26. aprīlī — HTTS/Padome
   (Lieta T-182/12)
   2012/C 174/47
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvji –J. Kienzle un M. Schlingmann, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu tiktāl, ciktāl tā skar prasītāju;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, it īpaši tos, kas radušies prasītājai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots prasītājas tiesību uz aizstāvību pārkāpums.

                           —

                           Padome esot pārkāpusi prasītājas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un it īpaši nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu par prasītājas atkārtotu iekļaušanu to personu, vienību un struktūru sarakstos, kas saskaņā ar apstrīdētās regulas 23. pantu ir pakļautas ierobežojošiem pasākumiem.

                           —

                           Padome esot pārkāpusi prasītājas tiesības tikt uzklausītam, jo tā prasītājai nav devusi iespēju paust viedokli par atkārtotu iekļaušanu sankciju sarakstā un tādējādi mudināt Padomi veikt atkārtotu pārbaudi.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka trūkst pamatojuma, lai prasītāju atkārtoti iekļautu sankciju sarakstos.

                           —

                           Padomes minētie iemesli neattaisno prasītāju atkārtoti iekļaut sankciju sarakstos, turklāt tie to saturs ir kļūdains. It īpaši prasītāju nekontrolē IRISL.

                           —

                           Prasītājas iekļaušana sankciju sarakstos ir balstīta uz acīmredzami kļūdainu tās situācijas un darbības novērtējumu, ko veikusi Padome.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots prasītājas pamattiesību uz īpašumu pārkāpums.

                           —

                           Prasītājas atkārtota iekļaušana sankciju sarakstos ir nepamatota iejaukšanās tās pamattiesībās uz īpašumu, jo prasītāja, pamatojoties uz nepietiekamu Padomes pamatojumu, nav varējusi saprast, kādu iemeslu dēļ tā ir tikusi iekļauta to personu sarakstā, kuras skar sankcijas.

                           —

                           Prasītājas iekļaušana sankciju sarakstos ir nesamērīga iejaukšanās tās tiesībās uz īpašumu un acīmredzami nav piemērota tā mērķa sasniegšanai, kam kalpo apstrīdētā regula. Katrā ziņā tā pārsniedz to, kas nepieciešams šī mērķa sasniegšanai.


title: Lieta F-15/11: Prasība, kas celta 2011. gada 18. februārī — Mariën /EĀDD

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/30

         Prasība, kas celta 2011. gada 18. februārī — Mariën/EĀDD
   (Lieta F-15/11)
   2011/C 139/57
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Peter Mariën (Elsene, Beļģija) (pārstāvji — B. Theeuwes un F. Pons, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt ES delegācijas Afganistānā vadītāja lēmumu, ar kuru šīs delegācijas locekļiem tika izdots rīkojums pamest viņu viesnīcu un pārvākties uz ES dzīvojamo kompleksu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, kas ietverts ES īpašā pārstāvja un ES delegācijas Afganistānā vadītāja 2011. gada 11. janvāra e-pastā, ar kuru prasītājam ir izdots rīkojums pārvākties uz dzīvojamo kompleksu Kabulā, Afganistānā;

               —

               piespriest EĀDD atlīdzināt visus izdevumus saistībā ar pagaidu uzturēšanās pasākumiem;

               —

               piespriest EĀDD samaksāt prasītājam kompensāciju EUR 10 000 apmērā par radīto psiholoģisko stresu un nodarīto kaitējumu;

               —

               piespriest EĀDD atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-61/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 24. aprīļa spriedums — Dalmasso /Komisija (Civildienests — Līgumdarbinieki — Pieņemšana darbā — Klasificēšana funkciju grupā — Lūgums pārskatīt klasifikāciju un atalgojumu, kas tika noteikts, pieņemot darbā — Agrākā palīgdarbinieka pieņemšana darbā par līgumdarbinieku — Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 3. a pants un 80. panta 2. un 3. punkts — Dažādām funkciju grupām atbilstoši uzdevumi — Vienlīdzīga attieksme — Nepamatota prasība)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/68

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 24. aprīļa spriedums — Dalmasso/Komisija
   (Lieta F-61/05) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieki - Pieņemšana darbā - Klasificēšana funkciju grupā - Lūgums pārskatīt klasifikāciju un atalgojumu, kas tika noteikts, pieņemot darbā - Agrākā palīgdarbinieka pieņemšana darbā par līgumdarbinieku - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 3. a pants un 80. panta 2. un 3. punkts - Dažādām funkciju grupām atbilstoši uzdevumi - Vienlīdzīga attieksme - Nepamatota prasība)
   (2008/C 209/122)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Raffaelle Dalmasso, Schaerbeek (Beļģija) (pārstāvis — L. Vogel, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un G. Berscheid)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Arpio Santacruz un I. Sulce)
   Priekšmets
   Civildienests — Pirmkārt, Komisijas lēmuma, ar kuru tika noraidīta prasītājas, agrākās palīgdarbinieces, prasība pret lēmumu, ar kuru tās klasifikācija un atalgojums tika noteikts kā līgumdarbiniecei, atcelšana, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību (agrāk lieta T-269/05)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 229, 17.9.2005., 30. lpp. (lieta sākotnēji tika reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-269/05 un nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu).


title: Lieta T-545/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 11. novembra rīkojums — Mory u.c./Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Parastais pasts un eksprespasts — Lēmums neattiecināt atgūšanas pienākumu uz potenciāliem labuma guvēja, kas atrodas maksātnespējas procesā, ieguvējiem — Intereses celt prasību neesamība — Nepieņemamība)

text:
               18.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 15/16

         Vispārējās tiesas 2013. gada 11. novembra rīkojums — Mory u.c./Komisija
   (Lieta T-545/12) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Parastais pasts un eksprespasts - Lēmums neattiecināt atgūšanas pienākumu uz potenciāliem labuma guvēja, kas atrodas maksātnespējas procesā, ieguvējiem - Intereses celt prasību neesamība - Nepieņemamība)
   2014/C 15/23
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Mory SA (Pantin, Francija); Mory Team (Pantin); Superga Invest, agrāk –Compagnie française superga d’investissement dans le service (CFSIS) (Miraumont, Francija) (pārstāvji — B. Vatiert un F. Loubières, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — T. Maxian Rusche un B. Stromsky)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2012. gada 4. aprīļa Lēmumu C(2012) 2401, galīgā redakcija, attiecībā uz Sernam grupas aktīvu pārņemšanu tās maksātnespējas procesa ietvaros

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               izbeigt tiesvedību par Francijas Republikas un Calberson pieteikumiem iestāties lietā;

               3)

               Mory SA, Mory Team un Superga Invest sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Francijas Republika un Calberson, kas ir iesniegušas pieteikumus par iestāšanos lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 71, 9.3.2013.


title: Lieta T-221/07: Vispārējās tiesas 2013. gada 23. aprīļa rīkojums — Ungārija/Komisija

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/40

         Vispārējās tiesas 2013. gada 23. aprīļa rīkojums — Ungārija/Komisija
   (Lieta T-221/07) (1)

   2013/C 171/82
   Tiesvedības valoda — ungāru
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 199, 25.8.2007.


title: Lieta F-80/06: Prasība, kas celta 2006. gada 21. jūlijā — Duyster pret Komisiju

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/33

         Prasība, kas celta 2006. gada 21. jūlijā — Duyster pret Komisiju
   (Lieta F-80/06)
   (2006/C 261/69)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tineke Duyster (Oetrange, Luksemburga) (pārstāvis — W.H.A.M. van den Muijsenbergh, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu vai, pakārtoti, daļēji pieņemamu;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2005. gada 22. decembra un 2006. gada 11. maija lēmumus vai, pakārtoti, atcelt tos daļēji;

               —

               atzīt, ka neviens juridisks noteikums neaizliedz prasītājai lūgt bērna kopšanas atvaļinājuma atcelšanu, pamatojoties uz 2. pantu Vispārīgos noteikumos par Civildienesta noteikumu 42.a panta izpildi attiecībā uz bērnu kopšanas atvaļinājumu (turpmāk tekstā — “Vispārīgie izpildes noteikumi”);

               —

               atzīt, ka atbildētāja nav izvirzījusi nevienu argumentu, lai liegtu prasītājai priekšrocības, kas izriet no aktīvas nodarbinātības administratīvā statusa;

               —

               pakārtoti, atzīt, ka neviens juridisks noteikums neaizliedz atbildētājai līdzsvarot intereses, piemērojot Vispārīgo izpildes noteikumu 2. panta 4. punktu, un uz šāda pamata pieņemt lēmumu par bērnu kopšanas atvaļinājuma atcelšanu;

               —

               tālāk pakārtoti, daļēji apmierināt vienu vai vairākus no iepriekš minētajiem prasījumiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas saistīti ar juridiskās palīdzības sniegšanu sakarā ar lēmumu, kas pieņemts pēc prasītājas 2005. gada 6. decembra lūguma.

         Pamati un galvenie argumenti
   Lietās F-51/05 (1) un F-18/06 (2) prasītāja jau apstrīdēja faktu, ka Komisija vispirms to nosūtījusi bērna kopšanas atvaļinājumā uz laiku no 2004. gada 1. novembra līdz 2005. gada 30. aprīlim un vēlāk 2005. gada 17. novembra vēstulē kā bērna kopšanas atvaļinājuma sākuma datumu noteikusi 2004. gada 8. novembri.
   2005. gada 6. decembrī prasītāja iesniedza lūgumu, kas pamatots uz Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punktu un Vispārīgajiem izpildes noteikumiem par bērnu kopšanas atvaļinājumu. Viņa lūdza atcelt bērnu kopšanas atvaļinājumu, kas bija noteikts iecēlējinstitūcijas vēstulē. 2005. gada 22. decembrī iecēlējinstitūcija šo lūgumu atzina par nepieņemamu. Prasītāja 2006. gada 14. februārī iesniedza sūdzību par 2005. gada 22. decembra lēmumu, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu. 2006. gada 16. maijā iecēlējinstitūcija ar lēmumu, kas izteikts tikai dažos teikumus, šo sūdzību arī atzina par nepieņemamu.
   Savas prasības pret lēmumiem par nepieņemamību pamatojumam prasītāja it īpaši atsaucas uz: i) lēmumu balstīšanu uz kļūdainiem faktiem; ii) Civildienesta noteikumu 90. panta 1. un 2. punkta satura un mērķa pārkāpumu; iii) pretrunām lēmumos; iv) lēmumu skaidrības trūkumu; v) Civildienesta noteikumu 42.a panta satura un mērķa pārkāpumu; vi) Vispārīgo izpildes noteikumu 2. panta satura un mērķa pārkāpumu; vii) judikatūras pārkāpumu; viii) Civildienesta noteikumu 25. panta satura un mērķa pārkāpumu; ix) samērīguma, tiesiskās paļāvības, vienlīdzīgas attieksmes un tiesiskās drošības principu, kā arī interešu līdzsvarošanas principa pārkāpumu, darba devēja pienākuma sniegt informāciju neievērošanu un labas pārvaldības principa pārkāpumu; x) pierādījumu trūkumu iecēlējinstitūcijas apgalvojumam, ka prasītājas lūguma saturs jau ietverts lietā F-51/05.
   Prasītāja atsaucas arī uz argumentiem, kuru dēļ tā uzskata, ka par tās prasību pēc būtības var lemt labvēlīgi. Tā jo īpaši atsaucas uz jauniem apstākļiem, kas attaisno jaunas prasības iesniegšanu (pat ar atpakaļejošu spēku), proti, Civildienesta noteikumu 42.a panta saturu un mērķi, Vispārīgo izpildes noteikumu un it īpaši 2. panta 4. punkta saturu, kā arī uz Civildienesta noteikumu 35., 36., 59. un 62. pantu, kā arī uz iepriekš ix) punktā minētajiem juridiskajiem principiem.

      (1)  OV C 217, 03.09.2005. (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar lietas numuru T-249/05 un ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai).

      (2)  OV C 154, 01.07.2006.


title: Lieta T-189/10: Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – GEA Group/Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Siltuma stabilizatoru Eiropas tirgi — Lēmums, ar kuru konstatēti divi EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumi — Meitasuzņēmumu izdarīts pārkāpums — Naudas sodi — Meitasuzņēmumu un mātesuzņēmuma solidārā atbildība — Maksimālā 10 % apjoma attiecībā uz vienu meitasuzņēmumu pārsniegšana — Atkārtoti pieņemts lēmums — Naudas soda apmēra samazināšana attiecībā uz minēto meitasuzņēmumu — Pienākuma noteikšana citam meitasuzņēmumam un mātesuzņēmumam samaksāt samazinātu naudas soda apmēru — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības tikt uzklausītam — Tiesības piekļūt lietas materiāliem

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/31

         Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – GEA Group/Komisija
   (Lieta T-189/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Siltuma stabilizatoru Eiropas tirgi - Lēmums, ar kuru konstatēti divi EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumi - Meitasuzņēmumu izdarīts pārkāpums - Naudas sodi - Meitasuzņēmumu un mātesuzņēmuma solidārā atbildība - Maksimālā 10 % apjoma attiecībā uz vienu meitasuzņēmumu pārsniegšana - Atkārtoti pieņemts lēmums - Naudas soda apmēra samazināšana attiecībā uz minēto meitasuzņēmumu - Pienākuma noteikšana citam meitasuzņēmumam un mātesuzņēmumam samaksāt samazinātu naudas soda apmēru - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības tikt uzklausītam - Tiesības piekļūt lietas materiāliem)
   (2015/C 302/40)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: GEA Group AG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji – A. Kallmayer, I. du Mont un G. Schiffers, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Sauer un F. Ronkes Agerbeek, kuriem palīdz W. Berg, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 8. februāra Lēmumu C (2010) 727, ar kuru ir grozīts Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmums C (2009) 8682, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38589 – Termiskie stabilizatori), vai, pakārtoti, samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu apmēru.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2010. gada 8. februāra Lēmumu C (2010) 727, ar kuru ir grozīts Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmums C (2009) 8682, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38589 – Termiskie stabilizatori), atcelt, ciktāl tas attiecas uz GEA Group AG;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 179, 3.7.2010.


title: Lieta C-11/15: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 22. jūnija spriedums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Odvolací finanční ředitelství/Český rozhlas Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sestā direktīva 77/388/EEK — Pievienotās vērtības nodoklis — 2. panta 1. punkts — Pakalpojumu sniegšana par atlīdzību — Jēdziens — Sabiedriskā radio apraide — Finansējums no likumā noteiktas nodevas

text:
               29.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 22. jūnija spriedums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Odvolací finanční ředitelství/Český rozhlas

   (Lieta C-11/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sestā direktīva 77/388/EEK - Pievienotās vērtības nodoklis - 2. panta 1. punkts - Pakalpojumu sniegšana par atlīdzību - Jēdziens - Sabiedriskā radio apraide - Finansējums no likumā noteiktas nodevas)
   (2016/C 314/04)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Odvolací finanční ředitelství

      Atbildētājs: Český rozhlas

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda sabiedriskā radio apraide kā pamatlietā, kura tiek finansēta no likumā noteiktas nodevas, ko maksā personas, kuru īpašumā vai valdījumā atrodas radio uztvērējs, un kuru veic saskaņā ar likumu izveidota raidorganizācija, nav uzskatāma par pakalpojumu sniegšanu “par atlīdzību” šīs normas izpratnē un līdz ar to neietilpst minētās direktīvas piemērošanas jomā.

      (1)  OV C 138, 27.4.2015.


title: Lieta T-113/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. decembra rīkojums — Atlantic Container Line u.c./Komisija (Pirmās instances tiesas sprieduma izpilde — Izdevumu, kas saistīti ar bankas garantiju, kas tika sniegta nolūkā atlikt Komisijas uzlikta naudas soda maksāšanu, kuru Pirmās instances tiesa vēlāk atcēla, atlīdzināšana — Prasība par tiesību akta atcelšanu un zaudējumu atlīdzību — Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība — Tiešas cēloņsakarības neesamība starp Kopienu iestādes prettiesisko rīcību un attiecīgajiem zaudējumiem)

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/38

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. decembra rīkojums — Atlantic Container Line u.c./Komisija
   (Lieta T-113/04) (1)

   (Pirmās instances tiesas sprieduma izpilde - Izdevumu, kas saistīti ar bankas garantiju, kas tika sniegta nolūkā atlikt Komisijas uzlikta naudas soda maksāšanu, kuru Pirmās instances tiesa vēlāk atcēla, atlīdzināšana - Prasība par tiesību akta atcelšanu un zaudējumu atlīdzību - Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība - Tiešas cēloņsakarības neesamība starp Kopienu iestādes prettiesisko rīcību un attiecīgajiem zaudējumiem)
   (2008/C 64/62)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Atlantic Container Line AB, Gēteborga (Zviedrija); Transportación Marítima Mexicana SA de CV, Mehiko (Meksika); Hanjin Shipping Co. Ltd, Seula (Dienvidkoreja); Hyundai Merchant Marine Co. Ltd, Seula; Mediterranean Shipping Co. SA, Ženēva (Šveice); Neptune Orient Lines Ltd, Singapūra (Singapūra); Orient Overseas Container Line (UK) Ltd, Safolka (Apvienotā Karaliste); P & O Nedlloyd Container Line Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste); un Sea-Land Service, Inc., Jacksonville (Florida, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — sākotnēji J. Pheasant, M. Levitt un K. Nicholson, pēc tam — M. Levitt un K. Nicholson, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — P. Oliver)
   Priekšmets
   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas 2004. gada 6. janvāra vēstuli, ar kuru tā atteicās atlīdzināt ar bankas garantiju saistītos izdevumus, kas prasītājiem bija radušies pēc tam, kad tiem ar Komisijas 1998. gada 16. septembra Lēmumu 1999/243/EK par EK līguma 85. un 86. panta [jaunajā redakcijā — EKL 81. un 82. pants] piemērošanas procedūru (lieta IV/35.134 — Trans-Atlantic Conference Agreement) (OV 1999, L 95, 1. lpp.) tika uzlikts naudas sods, kas tika atcelts ar Pirmās instances tiesas 2003. gada 30. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-191/98 un no T-212/98 līdz T-214/98 Atlantic Container Line u.c./Komisija (Recueil, II-3275. lpp.), tika uzlikts naudas sods, un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus nolūkā iegūt šo ar bankas garantiju saistīto izdevumu atmaksu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāji atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 118, 30.4.2004.


title: Lieta T-340/17: Prasība, kas celta 2017. gada 30. maijā – Japan Airlines/Komisija

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/60

         Prasība, kas celta 2017. gada 30. maijā – Japan Airlines/Komisija
   (Lieta T-340/17)
   (2017/C 239/73)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Japan Airlines Co. Ltd (Tokija, Japāna) (pārstāvji – J.-F. Bellis un K. Van Hove, advokāti, un R. Burton, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Komisijas 2017. gada 17. marta Lēmumu C(2017) 1742, final, par LESD 101. panta, EEZ līguma 53. panta un Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas Nolīguma par gaisa transportu 8. panta piemērošanu (Lieta COMP/39258 – Kravu aviopārvadājumi), vai ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt, vai, pakārtoti, būtiski samazināt naudas soda apmēru;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza vienpadsmit pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi ne bis in idem principu un LESD 266. pantu, secinādama, ka prasītājs ir atbildīgs par tādiem pārkāpuma aspektiem, par kuriem Komisija bija atbrīvojusi prasītāju no atbildības ar 2010. gada Lēmumu, un katrā ziņā tā ir pārkāpusi piemērojamo ierobežojuma termiņu, noteikdama prasītājam naudas sodu saistībā ar šiem aspektiem un tā nav pierādījusi, ka pastāv leģitīmas intereses, lai izdarītu formālus secinājumus par pārkāpumu saistībā ar šiem aspektiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi nediskriminācijas principu, atkārtoti pieņemot apstrīdēto lēmumu, jo prasītājs atrodas nelabvēlīgākā situācijā, nekā citi 2010. gada Lēmuma adresāti, pret kuriem šis lēmums ir kļuvis galīgs un saistošs.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu un savas kompetences apmēru, kā arī prasītāja tiesības uz aizstāvību, secinot, ka prasītājs ir atbildīgs pārkāpumu maršrutos EEZ iekšienē un maršrutos ES-Šveice par laikposmu, kurā Komisijai nebija pilnvaru piemērot LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu saistībā ar aviolīnijām, kuras veic lidojumus vienīgi EEZ-trešo valstu maršrutos un līdz ar to prasītāja rīcība EEZ-trešo valstu maršrutos bija likumīga.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu, secinādama, ka prasītājs ir piedalījies vienotā un turpinātā pārkāpumā, kurā ietilpa maršruti, kuros prasītājs neveica lidojumus, un attiecībā uz kuriem prasītajam katrā ziņā nebija tiesību tos veikt.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu, īstenodama jurisdikciju par ienākošajiem kravas aviopārvadājumiem EEZ-trešo valstu maršrutos, jo šādi pakalpojumi tiek pārdoti pircējiem, kas atrodas ārpus EEZ.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi prasītāja tiesības uz aizstāvību un nediskriminācijas un samērīguma principus, atšķirīgiem pārvadātajiem piemērodama atšķirīgus pierādījumu standartus.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi 2006. gada Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai (1) un samērīguma principu, iekļaujot atbilstošo pārdošanas ienākumu vērtību, ko izmanto par pamatu naudas soda aprēķināšanai, ienākumos, kuri tiek gūti no tādiem kravas aviopārvadājumu pakalpojumu cenu elementiem, kas nav saistīti ar pārkāpumu, kas ir izklāstīts apstrīdētajā lēmumā.

               8.

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi 2006. gada Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai un tiesiskās paļāvības principu, iekļaujot atbilstošo pārdošanas ienākumu vērtību, ko izmanto par pamatu naudas soda aprēķināšanai, ienākumos, kuri tiek gūti no kravas aviopārvadājumu pakalpojumiem ienākošajos maršrutos starp EEZ valstīm un trešajām valstīm.

               9.

               Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi samērīguma principu, līdz 15 % ierobežodama prasītājam piešķirto naudas soda samazinājumu, uz ko tam ir tiesības saskaņā ar tiesību normām.

               10.

               Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi nediskriminācijas un samērīguma principus, kā arī prasītāja tiesības uz aizstāvību, nepiešķirot prasītajam naudas soda samazinājumu 10 % apmērā par ierobežoto dalību pārkāpumā, lai gan apstrīdētajā lēmumā un 2010. gada Lēmumā šāds samazinājums tika piešķirts citiem adresātiem, kuri atrodas objektīvi salīdzināmā situācijā ar prasītāju.

               11.

               Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējai tiesai ir jāizmanto tās neierobežotā jurisdikcija un būtiski jāsamazina naudas sods.

      (1)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 326, 30.12.2006 .

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/51

         (2006/C 331/113)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 326, 30.12.2006.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 310, 16.12.2006.

      OV C 294, 2.12.2006.

      OV C 281, 18.11.2006.

      OV C 261, 28.10.2006.

      OV C 249, 14.10.2006.

      OV C 237, 30.9.2006.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta T-259/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. decembra spriedums — Torres /ITSB — Navisa Industrial Vinícola Española ( MANSO DE VELASCO ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes MANSO DE VELASCO reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka preču zīme VELASCO — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/28

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. decembra spriedums — Torres/ITSB — Navisa Industrial Vinícola Española (“MANSO DE VELASCO”)
   (Lieta T-259/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “MANSO DE VELASCO’ reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka preču zīme “VELASCO’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2009/C 32/51)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Miguel Torres, SA, Vilafranca del Penedés (Spānija) (pārstāvji — E. Armijo Chávarri un A. Castán Pérez-Gómez, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Laporta Insa)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Navisa Industrial Vinícola Española, SA, Montilla (Spānija)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 29. jūnija lēmumu lietā R 865/2005-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Navisa Industrial Vinícola Española, SA un Miguel Torres, SA

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Miguel Torres, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 29, 2.12.2006.


title: Lieta T-295/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 12. septembra spriedums — Duscholux Ibérica /ITSB — Duschprodukter i Skandinavien ( “duschy” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu — Kopienas grafiskas preču zīmes “duschy” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “DUSCHO Harmony” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. un 76. pants)

text:
               20.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/8

         Vispārējās tiesas 2012. gada 12. septembra spriedums — Duscholux Ibérica/ITSB — Duschprodukter i Skandinavien (“duschy”)
   (Lieta T-295/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Kopienas grafiskas preču zīmes “duschy” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “DUSCHO Harmony” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. un 76. pants)
   2012/C 319/14
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Duscholux Ibérica, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis — J. Carbonell Callicó, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Duschprodukter i Skandinavien AB (Hisings Backa, Zviedrija) (pārstāvji — sākotnēji M. Jonson, vēlāk A. Kyhlhammar, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 21. marta lēmumu lietā R 662/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Duscholux Ibérica, SA un Duschprodukter i Skandinavien AB

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Duscholux Ibérica, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp Duschprodukter i Skandinavien AB izdevumus procesā Apelāciju padomē.

      (1)  OV C 238, 13.8.2011.


title: Lieta T-6/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 22. maija spriedums — Sviluppo Globale /Komisija (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Atbalsts Kosovas muitas un nodokļu iestādēm — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Nepārsūdzams akts — Apstiprinošs akts — Nepieņemamība — Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti attiecībā uz uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūru — Daļējs piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar trešo personu komerciālo interešu aizsardzību — Nepietiekams pamatojums)

text:
               30.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/18

         Vispārējās tiesas 2012. gada 22. maija spriedums — Sviluppo Globale/Komisija
   (Lieta T-6/10) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Atbalsts Kosovas muitas un nodokļu iestādēm - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Nepārsūdzams akts - Apstiprinošs akts - Nepieņemamība - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti attiecībā uz uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūru - Daļējs piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar trešo personu komerciālo interešu aizsardzību - Nepietiekams pamatojums)
   2012/C 194/28
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Sviluppo Globale GEIE (Roma, Itālija) (pārstāvji — F. Sciaudone, R. Sciaudone un A. Neri, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Costa de Oliveira un F. Erlbacher, pārstāvji, kam palīdz P. Manzini, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt, pirmkārt, Komisijas 2009. gada 10. novembra lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja konsorcija iesniegtais piedāvājums, atbildot uz uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus konkursā EUROPEAID/127843/D/SER/KOS par atbalsta pakalpojumu sniegšanu Kosovas muitas un nodokļu iestādēm (OV 2009/S 4-003683), un, otrkārt, Komisijas 2009. gada 26. novembra lēmumu, ar kuru noraidīts konsorcija lūgums par piekļuvi atsevišķiem ar attiecīgo konkursa procedūru saistītajiem dokumentiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu tiktāl, ciktāl tā ir vērsta pret Eiropas Komisijas 2009. gada 10. novembra lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja konsorcija iesniegtais piedāvājums, atbildot uz uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus konkursā EUROPEAID/127843/D/SER/KOS par atbalsta pakalpojumu sniegšanu Kosovas muitas un nodokļu iestādēm;

               2)

               atcelt Komisijas 2009. gada 26. novembra lēmumu par piekļuvi atsevišķiem ar šo konkursa procedūru saistītajiem dokumentiem tiktāl, ciktāl Komisija novērtējuma ziņojuma publiskotajā versijā ir atteikusi piešķirt piekļuvi vērtēšanas komitejas piešķirtajām atzīmēm, kas minētas šī ziņojuma 3.-5. lpp.;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               prasītāja pieteikumu par pierādījumu savākšanas pasākumu noteikšanu noraidīt;

               5)

               Sviluppo Globale GEIE sedz savus tiesāšanās izdevumus pamata tiesvedībā, kā arī atlīdzina trīs ceturtdaļas no Komisijas tiesāšanās izdevumiem, kas saistīti ar šo tiesvedību. Komisija sedz vienu ceturtdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem pamata tiesvedībā;

               6)

               Sviluppo Globale sedz visus tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību lietā T-6/10 R.

      (1)  OV C 51, 27.02.2010.


title: Lieta T-262/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 25. oktobra spriedums — Microban International un Microban (Europe) /Komisija (Sabiedrības veselība — Piedevu saraksts, kuras var izmantot plastmasas materiālu un izstrādājumu ražošanai, kas paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem — Pieteikuma par piedevas iekļaušanu sarakstā atsaukšana, ko izdara sākotnējais pieteicējs — Komisijas lēmums par 2,4,4’-trihloro-2’-hidroksidifenilētera neiekļaušanu sarakstā — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Reglamentējošs tiesību akts — Tieša ietekme — Izpildes pasākumu neesamība — Juridiskais pamats)

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/19

         Vispārējās tiesas 2011. gada 25. oktobra spriedums — Microban International un Microban (Europe)/Komisija
   (Lieta T-262/10) (1)

   (Sabiedrības veselība - Piedevu saraksts, kuras var izmantot plastmasas materiālu un izstrādājumu ražošanai, kas paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem - Pieteikuma par piedevas iekļaušanu sarakstā atsaukšana, ko izdara sākotnējais pieteicējs - Komisijas lēmums par 2,4,4’-trihloro-2’-hidroksidifenilētera neiekļaušanu sarakstā - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Reglamentējošs tiesību akts - Tieša ietekme - Izpildes pasākumu neesamība - Juridiskais pamats)
   2011/C 355/33
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Microban International Ltd (Huntersville, Caroline du Nord, Amerikas Savienotās Valstis) un Microban (Europe) Ltd (Cannock, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — M. Sánchez Rydelski, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Pignataro un T. Scharf)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 19. marta Lēmumu 2010/169/ES par 2,4,4’-trihloro-2’-hidroksidifenilētera neiekļaušanu to Savienības piedevu sarakstā, kuras var izmantot plastmasas materiālu un izstrādājumu ražošanai, kas paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem, saskaņā ar Direktīvu 2002/72/EK (OV L 75, 25. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2010. gada 19. marta Lēmumu 2010/169/ES par 2,4,4’-trihloro-2’-hidroksidifenilētera neiekļaušanu to Savienības piedevu sarakstā, kuras var izmantot plastmasas materiālu un izstrādājumu ražošanai, kas paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem, saskaņā ar Direktīvu 2002/72/EK;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina tos, kas radušies Microban International Ltd un Microban (Europe) Ltd.

      (1)  OV C 221, 14.08.2010.


title: lieta C-454/05 P: Apelācija, ko  2005. gada 22. decembrī  ierosināja Austrijas Republika, par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta)  2005. gada 5. oktobra  spriedumu apvienotajās lietās T-366/03 un T-235/04

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/20

         Apelācija, ko 2005. gada 22. decembrī ierosināja Austrijas Republika, par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2005. gada 5. oktobra spriedumu apvienotajās lietās T-366/03 un T-235/04
   (lieta C-454/05 P)
   (2006/C 60/40)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 22. decembrī izskatīšanai ir iesniegta Austrijas Republikas, ko pārstāv Dr. Harald Dossi, kas norādīja adresi Luksemburgā, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2005. gada 5. oktobra spriedumu apvienotajās lietās T-366/03 un T-235/04.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2005. gada 5. oktobra spriedumu apvienotajās lietās T-366/03 un T-235/04 Augšaustrijas pavalsts un Austrijas Republika kā prasītāji pret Eiropas Kopienu Komisiju kā atbildētāju (1) par Komisijas 2003. gada 2. septembra lēmuma Nr. 2003/653/EK par valsts noteikumiem, ar ko aizliedz ģenētiski modificētu organismu izmantošanu Augšaustrijas pavalstī, ko Austrijas Republika ir paziņojusi atbilstoši EKL 95. panta 5. punktam (2), atcelšanu;

               2)

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               3)

               atcelt minēto Komisijas lēmumu vai, pakārtoti, nosūtīt lietu Pirmās instances tiesai nolēmuma pieņemšanai.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pieņemot apstrīdēto 2005. gada 5. oktobra lēmumu, Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi procesuālus pārkāpumus, kas negatīvi ietekmē Austrijas Republikas intereses, no vienas puses, un ar kuriem ir pārkāptas Kopienu tiesības, no otras puses.
   Apstrīdētajā spiedumā saturā ir apskatīts tikai “īpašas problēmas” faktiskais apstāklis; Pirmās instances tiesai nonākot pie atziņas, ka nepastāv nekāda prasības iesniedzējas dalībvalsts īpaša problēma, pārējie EKL 95. panta 5. punktā norādītie faktiskie apstākļi turpmāk netika pārbaudīti. Tomēr arī “īpašas problēmas” jautājumu Pirmās instances tiesa nav apskatījusi tā nozīmei procesa iznākumā atbilstošā mēra. Pienācīgi neapskatot šajā sakara sniegtos argumentus, ir pieļauts tiesību tikt uzklausītam principa pārkāpums, no vienas puses, un pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums, no otras puses, katrs no kuriem attiecīgi ir procesuāls pārkāpums.
   Zinātniskajam riska vērtējumam ir īpaša nozīme, it īpaši vides aizsardzības jomā, tajā skaitā arī piemērojot piesardzības principu, un procesa atbilstoši EKL 95. panta 5. punktam ietvaros tas prasa zinātnisko argumentu visaptverošu vērtējumu, īpaši gadījumā, ja pastāv kaut vai vismazākās šaubas, ka harmonizēšanas pasākumā paredzētais aizsardzības līmenis ir pietiekams. Nedz Komisija, nedz arī vēlāk Pirmās instances tiesa nav pēc būtības izanalizējusi Austrijas Republikas sniegtos argumentus un nav visaptveroši pārbaudījusi paziņotā pasākuma nepieciešamību vides aizsardzībai. Komisijas lēmums un Pirmās instances tiesas spriedums balstās uz EFSA pētījumu, kurā centrālais Austrijas argumentācijas elements — jautājums par ģenētiski modificēto un nemodificēto kultūru līdzpastāvēšanu — ir apskatīts tikai pakārtoti, nevis specifiski attiecībā uz Augšaustrijas pavalsti. Norādīto zinātnisko atziņu analīze, ņemot vērā piesardzības principu, nav notikusi.
   Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka agrākā Tiesas judikatūra neiestājas pret uz sacīkstes principu balstītā procesa piemērošanu procesā atbilstoši EKL 95. panta 5. punktam, un ka tādējādi Pirmās instances tiesas nostāja šajā ziņā ir Kopienas tiesību pārkāpums. Tā kā šāda procesa nepiemērošana ir tiesību tikt uzklausītam pārkāpums, apstrīdētais Komisijas lēmums tādējādi būtu atceļams jau šī iemesla dēļ.

      (1)  OV C 296, 26.11.2005.

      (2)  OV L 230, 34. lpp.


title: Lieta C 166/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Tribunale civile di Bolzano 2006. gada 28. marta  rīkojumu —  Eurodomus srl  pret  Comune di Bolzano

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale civile di Bolzano2006. gada 28. marta rīkojumu — Eurodomus srl pret Comune di Bolzano

   (Lieta C 166/06)
   (2006/C 154/15)
   Tiesvedības valoda: itāļu
   Iesniedzējtiesa

      Tribunale civile di Bolzano (Itālija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Eurodomus srl

      Atbildētājs: Comune di Bolzano

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai iestāde, kam ir likumdevēja varas funkcijas, kuru realizēšana var ietekmēt būtisku prasītājas ekonomisko stāvokli, pārkāpj Kopienu tiesības, pieņemot tiesisku regulējumu, ar kuru nepiemēro administratīvas tiesas spēkā stājušos nolēmumu?

               2)

               Vai Provincia Autonoma di Bolzano pārkāpj Kopienu tiesības, pieņemot LP Nr. 13/1997 107. panta 25. punktu, ar kuru, izmainot pilsētas plānošanas tiesisko regulējumu, tika atcelta atļauja komerciāliem mērķiem, kas piešķirta ēkām, kuras uzceltas ar būvatļauju saskaņā ar iepriekš spēkā esošo pilsētas plānošanas tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru šīm ēkām tika piešķirta atļauja komerciāliem mērķiem?

               3)

               Vai Commissario del governo italiano, pieņemot un ieviešot Provincia Autonoma di Bolzano ierobežojošo ad hoc lēmumu, arī pārkāpj Kopienu tiesības?


title: Lieta C-48/16: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 17. maija spriedums (Okresný súd Dunajská Streda (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ERGO Poist’ovňa, a.s./Alžbeta Barlíková Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pašnodarbināti tirdzniecības pārstāvji — Direktīva 86/653/EEK — Tirdzniecības pārstāvja komisijas nauda — 11. pants — Starp trešo personu un pilnvarotāju noslēgta līguma daļēja neizpilde — Ietekme uz tiesībām uz komisijas naudu — Jēdziens “apstākļi, kuros vainojams pilnvarotājs”

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/11

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 17. maija spriedums (Okresný súd Dunajská Streda (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ERGO Poist’ovňa, a.s./Alžbeta Barlíková

   (Lieta C-48/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pašnodarbināti tirdzniecības pārstāvji - Direktīva 86/653/EEK - Tirdzniecības pārstāvja komisijas nauda - 11. pants - Starp trešo personu un pilnvarotāju noslēgta līguma daļēja neizpilde - Ietekme uz tiesībām uz komisijas naudu - Jēdziens “apstākļi, kuros vainojams pilnvarotājs”)
   (2017/C 239/14)
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Okresný súd Dunajská Streda

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: ERGO Poist’ovňa, a.s.

      Atbildētāja: Alžbeta Barlíková

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1986. gada 18. decembra Direktīvas 86/653/EEK par dalībvalstu tiesību aktu koordinēšanu attiecībā uz pašnodarbinātiem tirdzniecības pārstāvjiem 11. panta 1. punkta pirmais ievilkums ir interpretējams tādējādi, ka tas attiecas ne tikai uz līguma starp trešo personu un pilnvarotāju pilnīgu neizpildes gadījumu, bet arī uz šī līguma daļējas neizpildes gadījumu, piemēram, minētajā līgumā paredzētā darījumu apjoma vai termiņa neievērošanu;

               2)

               Direktīvas 86/653 11. panta 2. un 3. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tirdzniecības pārstāvības līguma noteikums, saskaņā ar kuru pārstāvim ir jāatmaksā proporcionāla savas komisijas naudas daļa starp pilnvarotāju un trešo personu noslēgtā līguma daļējas neizpildes gadījumā, nav “atkāpe, kas kaitē tirdzniecības pārstāvim”, šīs direktīvas 11. panta 3. punkta izpratnē, ja atmaksājamās komisijas naudas daļa ir proporcionāla minētā līguma neizpildes apjomam, un ar nosacījumu, ka šī neizpilde nav notikusi tādu apstākļu dēļ, kuros ir vainojams pilnvarotājs;

               3)

               Direktīvas 86/653 11. panta 1. punkta otrais ievilkums ir interpretējams tādējādi, ka jēdziens “apstākļi, kuros ir vainojams pilnvarotājs” nav saistīts vienīgi ar tiesiskiem apstākļiem, kas tieši izraisījuši starp pilnvarotāju un trešo personu noslēgtā līguma pārtraukšanu, bet tas attiecas uz visiem tiesiskiem un faktiskiem apstākļiem, kuros ir vainojams pilnvarotājs un kuri ir izraisījuši šī līguma neizpildi.

      (1)  OV C 136, 18.4.2016.


title: Lieta T-256/12: Prasība, kas celta 2012. gada 13. jūnijā — Hautau /Komisija

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/31

         Prasība, kas celta 2012. gada 13. jūnijā — Hautau/Komisija
   (Lieta T-256/12)
   2012/C 227/53
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hautau GmbH (Helpsen, Vācija) (pārstāvis — C. Peter, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 28. marta Lēmumu C(2012) 2069, galīgā redakcija, lietā COMP/39.452 — Logu un stikla durvju stiprinājumi, tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               pakārtoti — atbilstoši samazināt prasītājai uzliktā naudas soda apmēru;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza deviņus pamatus.

               1)

               Pirmkārt, lēmums par naudas soda uzlikšanu kļūdaini ir balstīts uz pieņēmumu par LESD 101. panta pārkāpumu. Tas tā tomēr nevarot būt, jo apspriedes tika īstenotas, otrai tirgus dalībniecei pilnībā par tām zinot un pēc tās lūguma.

               2)

               Otrkārt, lēmums par naudas soda uzlikšanu kļūdaini ir balstīts uz pieņēmumu, ka apspriedes iesaistīto uzņēmumu starpā notika par cita veida stiprinājumiem nevis pagriežami-atvāžamajiem stiprinājumiem.

               3)

               Treškārt, pat ja būtu noticis LESD 101. panta pārkāpums, lēmums par naudas soda uzlikšanu katrā ziņā kļūdaini ir balstīts uz pieņēmumu, ka pret konkurenci vērstā rīcība ir ietekmējusi arī speciālos stiprinājumus.

               4)

               Ceturtkārt, kļūdains ir arī pieņēmums par to, ka prasītāja ir piedalījusies pret konkurenci vērstā nolīgumā, kura ietekme ir pārsniegusi Vācijas Federatīvās Republikas teritoriju. Prasītājai labākajā gadījumā varot inkriminēt LESD 101. panta 1. punkta pārkāpumu attiecībā uz Itālijas un Grieķijas tirgu 2007. gadā.

               5)

               Piektkārt, prasītāja, papildinot otro līdz ceturto pamatu, pakārtoti norāda, ka, aprēķinot naudas sodu, kļūdaini ir ņemts vērā apgrozījums attiecībā uz slīdstiprinājumiem un/vai speciālajiem stiprinājumiem, kā arī apgrozījums, kas nav realizēts Vācijā. Šāda apgrozījuma iekļaušanas dēļ apgrozījums, kuru atbildētāja noteica pamatsummas aprēķināšanai, bija pārāk liels. Līdz ar to ir ticis pārkāpts Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punkts.

               6)

               Sestkārt, prasītāja pakārtoti arī norāda uz kļūdu vērtējumā, kas pieļauta aprēķinot naudas sodu, ņemot vērā pārkāpuma smagumu, kā arī atturēšanas pakāpi (t.s. “ieejas maksa”). Procentuālais īpatsvars, kas prasītājas gadījumā tika piemērots attiecībā uz pārkāpuma smagumu un atturēšanas pakāpi, bija pārmērīgi augsts. Arī tiktāl ir noticis Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punkta pārkāpums.

               7)

               Septītkārt, prasītāja pakārtoti arī apgalvo, ka ir pieļauts Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punkta pārkāpums, jo ir kļūdaini ņemts vērā apgrozījums, ko tā bija realizējusi kopā ar pārējiem karteļa dalībniekiem.

               8)

               Astotkārt, lēmumā turklāt ir pieļauts būtisks pamatojuma trūkums. Tādēļ tas ir pilnībā atceļams LESD 296. panta pārkāpuma dēļ un no tā izrietošā prasītājas tiesību uz aizstāvību pārkāpuma dēļ, neatkarīgi no tā, vai prasītāja bija iesaistīta nolīgumā, kas ir pretrunā LESD 101. pantam, vai nē. Šo trūkumu neesot iespējams novērst pašreiz notiekošajā tiesvedībā.

               9)

               Devītkārt, Komisija ir kļūdaini balstījusies uz pieņēmumu, ka prasītāja ir piedalījusies (varbūtēji) pret konkurenci vērstajā nolīgumā laikā no 1999. gada 16. novembra līdz 2007. gada 3. jūlijam. Apgalvojums par vienotu un turpinātu pārkāpumu, kas ildzis no 1999. gada 16. novembra līdz 2007. gada 3. jūlijam, tomēr neesot pamatots, ņemot vērā neatkarīgi veikto cenu paaugstinājumu 2001. gadam, kā arī vienošanās neesamību attiecībā uz 2002. gadu. Tādējādi lēmums labākajā gadījumā varētu ietvert laikposmu, sākot no 2003. gada. Tomēr tiktāl, ciktāl tiek apgalvots, ka prasītāja ir piedalījusies pret konkurenci vērstā rīcībā, kuras ietekme ir pārsniegusi Vācijas tirgu, prasītājai labākajā gadījumā varot inkriminēt LESD 101. panta pārkāpumu 2007. gadā. Prasītāja līdz ar to uzskata, ka nav pamata pieņēmumam, ka tā būtu piedalījusies pārkāpumā, kurš ildzis septiņus gadus un septiņus mēnešus.


title: Apvienotās lietas F-137/12, F-138/12, F-139/12 un F-141/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) priekšsēdētāja 2013. gada 13. decembra rīkojums — Van Oost, Ibarra de Diego, Theodoridis un Hotz /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2010.–2011. gada sertifikācijas procedūra — Izslēgšana no sertificēto ierēdņu saraksta — Izlīgums pēc Civildienesta tiesas ierosmes — Sūdzības iesniegšanas termiņš — Sūdzība, kas nav iesniegta termiņā — Atvainojamas maldības jēdziens — No pienācīgi informēta ierēdņa prasītā rūpība — Pa telefonu saņemta informācija — Pierādījumi — Nepieņemamība)

text:
               1.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/21

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) priekšsēdētāja 2013. gada 13. decembra rīkojums — Van Oost, Ibarra de Diego, Theodoridis un Hotz/Komisija
   (Apvienotās lietas F-137/12, F-138/12, F-139/12 un F-141/12) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2010.–2011. gada sertifikācijas procedūra - Izslēgšana no sertificēto ierēdņu saraksta - Izlīgums pēc Civildienesta tiesas ierosmes - Sūdzības iesniegšanas termiņš - Sūdzība, kas nav iesniegta termiņā - Atvainojamas maldības jēdziens - No pienācīgi informēta ierēdņa prasītā rūpība - Pa telefonu saņemta informācija - Pierādījumi - Nepieņemamība)
   2014/C 31/36
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Fabrice Van Oost (Ville Pommerœul, Beļģija), Maria Belén Ibarra de Diego (Alikante, Spānija), Nicolaos Theodoridis (Soignies, Beļģija) un Margarita Hotz (Brisele, Beļģija), (pārstāvis — S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un C. Berardis-Kayser)

      Priekšmets

   Prasība atcelt EPSO lēmumu neiekļaut prasītāju to personu sarakstā, kas ir izturējušas apmācības, kura ietilpst sertifikācijas procedūrā, nobeiguma pārbaudījumus, kā arī prasība atlīdzināt zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietas F-137/12, F-138/12 un F-139/12 svītrot no Civildienesta tiesas reģistra;

               2)

               lietas dalībnieki lietās F-137/12, F-138/12 un F-139/12 sedz tiesāšanās izdevumus, kā paredz viņu vienošanās;

               3)

               prasību lietā F-141/12 noraidīt kā nepieņemamu;

               4)

               Hotz k-dze sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus lietā F-141/12.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013, 75. un 76. lpp.


title: Lieta T-106/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 3. jūlija spriedums — Cytochroma Development /ITSB — Teva Pharmaceutical Industries ( “ALPHAREN” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “ALPHAREN” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “ALPHA D3” — Relatīvs atteikuma pamats — ITSB veikta sprieduma, ar kuru atcelts ITSB Apelāciju padomes lēmums, izpilde — Regulas (EK) Nr. 207/2009 65. panta 6. punkts — Apelāciju padomju sastāvs — Regulas (EK) Nr. 216/96 1.d pants)

text:
               10.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/7

         Vispārējās tiesas 2013. gada 3. jūlija spriedums — Cytochroma Development/ITSB — Teva Pharmaceutical Industries (“ALPHAREN”)
   (Lieta T-106/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ALPHAREN” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “ALPHA D3” - Relatīvs atteikuma pamats - ITSB veikta sprieduma, ar kuru atcelts ITSB Apelāciju padomes lēmums, izpilde - Regulas (EK) Nr. 207/2009 65. panta 6. punkts - Apelāciju padomju sastāvs - Regulas (EK) Nr. 216/96 1.d pants)
   2013/C 233/11
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cytochroma Development, Inc. (St. Michael, Barbade) (pārstāvji — S. Malynicz, barrister, un A. Smith, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Jeruzaleme, Izraēla)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 2. decembra lēmumu lietā R 1235/2011-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Teva Pharmaceutical Industries Ltd un Cytochroma Development, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 2. decembra lēmumu lietā R 1235/2011-1;

               2)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 138, 12.5.2012.


title: Lieta T-41/16: Prasība, kas celta 2016. gada 28. janvārī – Cyprus Turkish Chamber of Industry u.c./Komisija

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/34

         Prasība, kas celta 2016. gada 28. janvārī – Cyprus Turkish Chamber of Industry u.c./Komisija
   (Lieta T-41/16)
   (2016/C 118/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Cyprus Turkish Chamber of Industry (Nicosia, Kipra), Animal Breeders Association (Nicosia), Milk and Oil Products Production and Marketing Cooperative Ltd. (Nicosia), Süt Urünleri İmalatçulari Birliği Milk Processors Association (Nicosia) un Fatma Garanti (Güzelyurt, Kipra) (pārstāvji – B. O’Connor, Solicitor, S. Gubel un E. Bertolotto, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2015. gada 18. novembra lēmumu Ares(2015)5171539 un Komisijas 2016. gada 15. janvāra lēmumu Ares(2016)220922 saistībā ar iebildumu procedūrām par nosaukumu “ΧΑΛΛΟΥΜΙ” (HALLOUMI)/“HELLIM” (ΠΟΠ) (CY-PDO-0005-01243) reģistrēšanas pieteikumu;

               —

               atzīt par prettiesiskiem Regulas (ES) Nr. 1151/2012 49., 50., 51. un 52. pantus un šo normu nepiemērojamību izskatāmajā lietā tiktāl, ciktāl tajos netiek sniegta sistēma, kas nodrošinātu prasītāju pamattiesību ievērošanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie Komisijas lēmumi ir prettiesiski, jo ar tiem prasītāji tiek izslēgti no procedūras Halloumi/Hellim kā Eiropas Savienībā aizsargāta cilmes vietas nosaukuma reģistrēšanai.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie Komisijas lēmumi esot prettiesiski, jo ar tiem tiek pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas princips.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Regulas (ES) Nr. 1152/2012 (1) 49., 50., 51. un 52. panti esot prettiesiski, un tie esot jāatzīst par nepiemērojamiem tiktāl, ciktāl tajos netiek sniegta sistēma prasītāju pamattiesību ievērošanai.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 21. novembra Regula (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām (OV L 343, 1. lpp.).


title: Lieta T-473/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 16. marta spriedums – Capella/EUIPO – Abus (“APUS”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “APUS” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ABUS” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sajaukšanas iespēja — Secīgi reģistrācijas pieteikuma apjoma ierobežojumi, kas veikti procesā apelācijas padomē — Regulas Nr. 207/2009 43. panta 1. punkts — Apelācijas padomes kompetence — Regulas Nr. 207/2009 64. panta 1. punkts — Tiesības tikt uzklausītam — Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrais teikums — Regulas (EK) Nr. 2868/95 13. noteikuma 3. punkts

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/37

         Vispārējās tiesas 2017. gada 16. marta spriedums – Capella/EUIPO – Abus (“APUS”)
   (Lieta T-473/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “APUS” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ABUS” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - Secīgi reģistrācijas pieteikuma apjoma ierobežojumi, kas veikti procesā apelācijas padomē - Regulas Nr. 207/2009 43. panta 1. punkts - Apelācijas padomes kompetence - Regulas Nr. 207/2009 64. panta 1. punkts - Tiesības tikt uzklausītam - Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrais teikums - Regulas (EK) Nr. 2868/95 13. noteikuma 3. punkts)
   (2017/C 144/49)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Capella EOOD (Sofija, Bulgārija) (pārstāvis – F. Henkel, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – S. Hanne)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Abus August Bremicker Söhne KG (Wetter, Vācija) (pārstāvis – G. Hallwachs, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 2. jūnija lēmumu lietā R 117/2014-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Abus August Bremicker Söhne un Capella

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 2. jūnija lēmumu lietā R 117/2014-4;

               2)

               EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Capella EOOD tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Abus August Bremicker Söhne KG sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 328, 5.10.2015.


title: Lieta F-24/15: Prasība, kas celta 2015. gada 11. februārī – ZZ/Padome

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/43

         Prasība, kas celta 2015. gada 11. februārī – ZZ/Padome
   (Lieta F-24/15)
   (2015/C 127/61)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – M. Velardo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja lūgums pārkvalificēt tā I funkciju grupas līgumdarbinieka līgumu par pagaidu darbinieka līgumu vai alternatīvā gadījumā par III funkciju grupas līgumdarbinieka līgumu, kā arī prasība par zaudējumu atlīdzību par apgalvoti ciesto morālo kaitējumu un materiālajiem zaudējumiem

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt līgumus, 2014. gada 11. aprīļa lēmumu, ar kuru prasītājam ir atteikta viņa I funkciju grupas līgumdarbinieka līguma pārkvalificēšana par pagaidu darbinieka līgumu vai alternatīvā gadījumā par III funkciju grupas līgumdarbinieka līgumu, ka arī apstiprinošo un tajā netieši ietverto lēmumu par sūdzības noraidīšanu, kura ir tikusi iesniegta atbilstoši Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktam;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt zaudējumu atlīdzību, kā arī kavējuma un kompensācijas procentus ar likmi 6,75 % par nodarīto morālo kaitējumu un materiālajiem zaudējumiem;

               —

               katrā ziņā piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-436/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 14. septembrī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par 2007. gada 12. jūlija Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) spriedumu lietā T-312/05 Eiropas Kopienu Komisija/ Efrosyni Alexiadou

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/39

         Apelācija, ko 2007. gada 14. septembrī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par 2007. gada 12. jūlija Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) spriedumu lietā T-312/05 Eiropas Kopienu Komisija/Efrosyni Alexiadou

   (Lieta C-436/07 P)
   (2007/C 269/67)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — D. Triandafillou)

      Cits lietas dalībnieks: Efrosyni Alexiadou

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-312/05 Komisija/Alexiadou, par kuru Komisijai paziņoja 2007. gada 18. jūlijā;

               —

               atzīt Komisijas prasījumus, ko tā ir izvirzījusi savā prasības pieteikumā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanas izdevumus Pirmajā instances tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pirmās instances tiesa kļūdaini interpretēja vispārējos līguma nosacījumus (līgumslēdzēju griba) un it īpaši nosacījumu par finanšu revīziju, kas elastīga veida revīziju paredz tikai kā iespēju. Cits nosacījums, kuru Pirmās instances tiesa izskatīja pēc saviem ieskatiem, vispār neatsaucas uz revīziju, kaut gan tas attiecas uz līguma neizpildi. Tādējādi prasība veikt revīziju pastāv nesaistīti no attiecīgā līguma nosacījuma.
   Jebkurā gadījumā finanšu revīziju nevarēja pieprasīt, ja nebija, ko revidēt, jo nevienam nav pienākuma pildīt neiespējamo, un līguma nosacījumus ir jāinterpretē tādā veidā, lai tie varētu būt izpildāmi.
   Pareizas finanšu pārvaldības princips pieprasa Komisijai neveikt revīziju bez jebkāda iemesla. Pirmās instances tiesa nav piemērojusi labas ticības un labas uzņēmējdarbības prakses principus, kuri varēja piedāvāt vadlīnijas interpretācijai.
   Tā kā spriedums bija aizmugurisks, Pirmās instances tiesa nevar vainot Komisiju par dažu argumentu neizskaidrošanu (it īpaši iepriekš minēto argumentu), nepārkāpjot tiesiskās aizsardzības principu.


title: Lieta C-430/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 17. novembra spriedums ( Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hristo Gaydarov/Director na Glavna direktsia “Ohranitelna politsia” pri Ministerstvo na vatreshnite raboti (Savienības pilsoņa brīva pārvietošanās — Direktīva 2004/38/EK — Aizliegums izceļot no valsts kriminālas sodāmības citā valstī dēļ — Narkotisko vielu tirdzniecība — Pasākums, kuru iespējams pamatot ar sabiedriskās kārtības apsvērumiem)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/16

      Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 17. novembra spriedums (Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hristo Gaydarov/Director na Glavna direktsia “Ohranitelna politsia” pri Ministerstvo na vatreshnite raboti

      (Lieta C-430/10) (1)

      (Savienības pilsoņa brīva pārvietošanās - Direktīva 2004/38/EK - Aizliegums izceļot no valsts kriminālas sodāmības citā valstī dēļ - Narkotisko vielu tirdzniecība - Pasākums, kuru iespējams pamatot ar sabiedriskās kārtības apsvērumiem)
      (2012/C 25/25)
      Tiesvedības valoda — bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen sad Sofia-grad

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītājs: Hristo Gaydarov

         Atbildētājs: Director na Glavna direktsia “Ohranitelna politsia” pri Ministerstvo na vatreshnite raboti

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Administrativen sad Sofia-grad — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.), 27. panta 1. un 2. punkta, Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulas (EK) Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) (OV L 105, 1. lpp.), preambulas 5. un 20. apsvēruma un Konvencijas, ar ko īsteno 1985. gada 14. jūnija Šengenas Nolīgumu starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām, Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Francijas Republikas valdību par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgām robežām (OV 2000, L 239, 19. lpp.), 71. panta 1. un 2. punkta interpretācija — Savienības pilsoņa brīvas pārvietošanās īstenošanas ierobežošana — Aizliegums izceļot no valsts saistībā ar trešā valstī izdarītu noziedzīgu nodarījumu, kas ir saistīts ar narkotisko vielu tirdzniecību — Pasākums, kuru sabiedriskās kārtības interesēs var pamatot ar vispārējās un speciālās prevencijas mērķiem

         Rezolutīvā daļa:

      LESD 21. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 27. pants pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, ar kuru ir atļauts ierobežot dalībvalsts pilsoņa tiesības ieceļot citas dalībvalsts teritorijā, tostarp pamatojoties uz to, ka viņš citā dalībvalstī iepriekš ir bijis krimināli sodīts par narkotisko vielu tirdzniecību, ar nosacījumu, pirmkārt, ka šī pilsoņa personiskā rīcība rada faktisku, attiecīgajā brīdī esošu un pietiekami nopietnu apdraudējumu, kas skar vienu no sabiedrības pamatinteresēm, otrkārt, ka attiecīgais ierobežojošais pasākums ir atbilstošs, lai nodrošinātu sasniedzamā mērķa īstenošanu, un nepārsniedz to, kas ir nepieciešams tā sasniegšanai, un, treškārt, ka attiecībā uz šo pasākumu var tikt veikta efektīva pārbaude tiesā, kas ļautu izvērtēt tā tiesiskumu no faktiskā un tiesiskā viedokļa, ņemot vērā Savienības tiesību prasības.

         (1)  OV C 301, 06.11.2010.


title: Lieta T-233/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 2. marta spriedumu lietā F-60/15 Ruiz Molina/ITSB 2016. gada 12. maijā iesniedza José Luis Ruiz Molina

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/45

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 2. marta spriedumu lietā F-60/15 Ruiz Molina/ITSB 2016. gada 12. maijā iesniedza José Luis Ruiz Molina

   (Lieta T-233/16 P)
   (2016/C 243/50)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: José Luis Ruiz Molina (San Juan de Alicante, Spānija) (pārstāvji – N. Lhoëst un S. Michiels, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2016. gada 2. marta spriedumu lietā F-60/15;

               —

               piespriest atbildētājam apelācijas instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. panta pirmās daļas pārkāpums.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots 2011. gada 15. septembra sprieduma lietā F-102/09 Bennett u.c./ITSB, EU:F:2011:138, res judicata spēka pārkāpums.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK ar UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV 1999, L 175, 43. lpp.), ar kuru ir īstenots Pamatnolīgums par darba līgumiem uz noteiktu laiku, ko 1999. gada 18. martā savā starpā noslēdza vispārējās starpprofesionālās organizācijas, kā arī starptautiskajās sociālajās tiesībās par darbvietu stabilitāti iedibinātu principu un standartu pārkāpums.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvota pārsūdzētā sprieduma pamatojuma neesamība.


title: Lieta C-163/14: Prasība, kas celta 2014. gada 4. aprīlī – Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/17

         Prasība, kas celta 2014. gada 4. aprīlī – Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-163/14)
   2014/C 184/21
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Clotuche-Duvieusart un I. Martínez del Peral)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepiešķirot Eiropas Savienības iestādēm un struktūrām Protokola par privilēģijām un imunitātēm Eiropas Savienībā 3. panta otrajā daļā paredzēto izņēmumu no maksājumiem, kas noteikti Ordonnance relative à l'organisation du marché de l'électricité en Région de Bruxelles-Capitale [Rīkojuma par elektrības tirgus organizāciju galvaspilsētas Briseles reģionā] 26. pantā un Ordonnance relative à l'organisation du marché du gaz en Région de Bruxelles-Capitale [Rīkojuma par gāzes tirgus organizāciju galvaspilsētas Briseles reģionā] 20. pantā, redakcijā ar grozījumiem, un iebilstot pret minēto maksājumu, ko šādi iekasējis reģions, atmaksu, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi Protokola par privilēģijām un imunitātēm Eiropas Savienībā 3. panta otrajā daļā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   2001. gada 19. jūlijaOrdonnance relative à l'organisation du marché de l'électricité en Région de Bruxelles-Capitale un 2004. gada 1. aprīļaOrdonnance relative à l'organisation du marché du gaz en Région de Bruxelles-Capitale, redakcijā ar grozījumiem, paredz, ka elektrības un gāzes piegādātāji galvaspilsētas Briseles reģiona labā iekasē maksājumus. Pēc tam, piegādājot elektrību vai gāzi, par šiem reģionālajiem maksājumiem tiek izrakstīti rēķini galapatērētājiem un attiecīgi Savienības iestādēm atkarībā no gala klientu rīcībā esošās jaudas (elektrībai) vai gala klientu skaitītāju lieluma (gāzei).
   Komisija uzskata, ka šie reģionālie maksājumi ir kvalificējami kā netiešie nodokļi, ko iekasē Beļģijas iestādes, iestādēm veicot lielus pirkumus oficiālai lietošanai, un kas tiek iekļauti elektrības un gāzes cenā, par kuru tiem tiek izsniegti rēķini. Komisija uzsver, ka, lai konstatētu netiešo nodokli, tiesību aktos nav skaidri jāparedz pienākums atspoguļot nodokli gala klienta rēķinā un ka ir būtiski, lai runa būtu par nodokli, kas tiek piemērots saistībā ar tēriņu vai patēriņu. Līdz ar to tā uzskata, ka saskaņā ar Protokola par privilēģijām un imunitātēm Eiropas Savienībā 3. panta otro daļu Beļģijas valstij šie netiešie nodokļi vai pārdošanas nodokļi ir jāatmaksā Savienības iestādēm.
   Komisija apgalvo, ka šie reģionālie maksājumi nav kvalificējami kā tikai atlīdzība par vispārēji lietderīgiem pakalpojumiem un ka tādēļ tiem nav piemērojams izņēmums par atbrīvošanu, kas paredzēts Protokola par privilēģijām un imunitātēm Eiropas Savienībā 3. panta otrajā daļā. Proti, šie maksājumi ir paredzēti, lai finansētu dažādus sabiedrisko pakalpojumu uzdevumus un lai daļēji finansētu dažādas politikas, ko īsteno valsts varas subjekti sabiedriskajām vajadzībām (sociālais tarifs, piemēram, minimālā elektrības piegāde mājsaimniecībai) vai vides vajadzībām (piemēram, racionāla energopatēriņa veicināšana). Runa neesot par to, lai no šiem nodokļiem maksātu par pakalpojumu, kas ir sniegts tieši iestādēm.


title: Lieta C-313/13: Tiesas 2014. gada 20. februāra rīkojums ( Curtea de Apel Alba Iulia (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Judeţului Sibiu – Activitatea de Inspecţie Fiscală / Cătălin Ienciu

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/24

         Tiesas 2014. gada 20. februāra rīkojums (Curtea de Apel Alba Iulia (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Judeţului Sibiu – Activitatea de Inspecţie Fiscală/Cătălin Ienciu

   (Lieta C-313/13) (1)

   2014/C 184/38
   Tiesvedības valoda – rumāņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 226, 3.8.2013.


title: Lieta T-330/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. oktobra rīkojums – Chatziioannou /Komisija un ECB Prasība atcelt tiesību aktu — Programma Kipras stabilitātes atbalstam — Eurogrupas paziņojums par Kipras banku nozares restrukturizāciju — Kļūdaina atbildētājas norādīšana prasības pieteikumā — Nepieņemamība

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/24

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. oktobra rīkojums – Chatziioannou/Komisija un ECB
   (Lieta T-330/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Programma Kipras stabilitātes atbalstam - Eurogrupas paziņojums par Kipras banku nozares restrukturizāciju - Kļūdaina atbildētājas norādīšana prasības pieteikumā - Nepieņemamība)
   (2014/C 448/31)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lella Chatziioannou (Nikosija, Kipra) (pārstāvji – E. Efstathiou, K. Efstathiou un K. Liasidou, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Smulders, J.-P. Keppenne un M. Konstantinidis, pārstāvji) un Eiropas centrālā banka (ECB) (pārstāvji – A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan un F. Athanasiou, pārstāvji, kam palīdz W. Bussian, W. Devroe un D. Arts, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eurogrupas 2013. gada 25. marta paziņojumu tostarp par Kipras banku sektora restrukturizāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Lella Chatziioannou sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas un Eiropas Centrālās bankas (ECB) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 252, 31.8.2013.


title: Lieta C-114/06: Tiesas (astotā palāta) spriedums 2007. gada 8. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Slovākijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 96/48/EK — Eiropas transporta tīkla līnijas — Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēja izmantojamība — Netransponēšana)

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/7

         Tiesas (astotā palāta) spriedums 2007. gada 8. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Slovākijas Republiku
   (Lieta C-114/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 96/48/EK - Eiropas transporta tīkla līnijas - Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēja izmantojamība - Netransponēšana)
   (2007/C 82/12)
   Tiesvedības valoda — slovāku
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Zavvos un T. Kukal)

      Atbildētāja: Slovākijas Republika (pārstāvis — R. Procházka)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1996. gada 23. jūlija Direktīvas 96/48/EK par Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību (OV L 235, 6. lpp.) netransponēšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1996. gada 23. jūlija Direktīvu 96/48/EK par Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību, Slovākijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Slovākijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 96, 22.4.2006.


title: Lieta C-556/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 3. novembrī iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – Lutz GmbH/Hauptzollamt Hannover

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 3. novembrī iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – Lutz GmbH/Hauptzollamt Hannover

   (Lieta C-556/16)
   (2017/C 038/11)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Lutz GmbH

      Atbildētājs: Hauptzollamt Hannover

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

                           a)

                           Vai Eiropas Komisijas Eiropas Savienības kombinētās nomenklatūras (1) skaidrojumi par apakšpozīciju 6212 2000 (OV 2015, C 76, 1., 255. lpp.) ir jāinterpretē tādējādi, ka zeķturbikšu gadījumā ir konstatējama “ierobežota horizontāla elastība” jau tad, ja horizontālā elastība ir mazāka nekā vertikālā elastība?

                           b)

                           Ja atbilde uz 1) jautājuma a) punktu ir apstiprinoša:
                           Kādus objektīvus kritērijus ir jāizmanto, salīdzinot šo vertikālo un horizontālo elastību?

               2.

               Ja atbilde uz 1) jautājuma a) punktu ir noliedzoša:

                           a)

                           Vai Eiropas Komisijas Eiropas Savienības kombinētās nomenklatūras skaidrojumi par apakšpozīciju 6212 2000 (OV 2015, C 76, 1., 255. lpp.) ir jāinterpretē tādējādi, ka zeķturbikšu gadījumā ir konstatējama “ierobežota horizontāla elastība” tikai tad, ja horizontālā elastība ir ievērojami mazāka nekā vertikālā elastība?

                           b)

                           Ja atbilde uz 2) jautājuma a) punktu ir apstiprinoša:
                           Kādus objektīvus kritērijus ir jāizmanto, salīdzinot šo vertikālo un horizontālo elastību, un kāds vērtējuma kritērijs šajā gadījumā ir jāpiemēro?

               3.

               Ja atbilde uz 2) jautājuma a) punktu ir noliedzoša:

                           a)

                           Vai Eiropas Komisijas Eiropas Savienības kombinētās nomenklatūras skaidrojumi par apakšpozīciju 6212 2000 (OV 2015, C 76, 1., 255. lpp.) ir jāinterpretē tādējādi, ka horizontālās elastības ierobežošanu zeķturbikšu gadījumā nenosaka vertikālās un horizontālās elastības salīdzinājums, bet gan ar to ir domāts absolūts horizontālās elastības ierobežojums?

                           b)

                           Ja atbilde uz 3) jautājuma a) punktu ir apstiprinoša:

                     Kādus objektīvus kritērijus ir jāizmanto, lai pārbaudītu, vai zeķturbikšu horizontālā elastība 3) jautājuma a) punkta izpratnē ir ierobežota?

      (1)  Padomes 1987. gada 23. jūlija Regula (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.)


title: Lieta C-239/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2012. gada 28. februāra rīkojumu lietā T-127/09 Abdulbasit Abdulrahim /Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija 2012. gada 18. maijā iesniedza Abdulbasit Abdulrahim

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2012. gada 28. februāra rīkojumu lietā T-127/09 Abdulbasit Abdulrahim/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija 2012. gada 18. maijā iesniedza Abdulbasit Abdulrahim

   (Lieta C-239/12 P)
   2012/C 200/14
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Abdulbasit Abdulrahim (pārstāvji — H.A.S. Miller, Solicitor, E. Grieves, Barrister)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 28. februāra rīkojumu;

               —

               atzīt, ka prasība atcelt tiesību aktu nav zaudējusi priekšmetu;

               —

               nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā, lai tā spriestu par prasību atcelt tiesību aktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt šīs apelācijas un Vispārējā tiesā pirmajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas saistīti ar apsvērumu iesniegšanu atbilstoši Vispārējās tiesas aicinājumiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs savu apelāciju balsta uz diviem pamatiem:

               —

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu:

                           —

                           neuzklausot ģenerāladvokātu, un/vai

                           —

                           neuzaicinot apelācijas sūdzības iesniedzēju iesniegt apsvērumus par to, vai prasība atcelt tiesību aktu bija zaudējusi priekšmetu, un/vai

                           —

                           neuzsākot mutvārdu procesu par to, vai prasība atcelt tiesību aktu bija zaudējusi priekšmetu.

               —

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, atzīdama, ka prasība atcelt tiesību aktu nevarēja radīt apelācijas sūdzības iesniedzējam materiālu labumu.


title: Lieta C-151/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 6. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/38

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 6. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-151/06) (1)

   (2006/C 294/80)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 108, 06.05.2006.


title: Lieta C-181/13: Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 27. februāra rīkojums ( Commissione tributaria provinciale di Latina (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Francesco Acanfora / Equitalia Sud SpA – Agente di Riscossione Latina, Agenzia delle Entrate – Ufficio di Latina Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 107. pants — Jēdziens “valsts atbalsts”  — Valsts tiesību akti, kuros nodokļa nesamaksāšanas gadījumā ir paredzēts nodokļu maksātāja pienākums samaksāt piedziņas pakalpojuma koncesionārei sabiedrībai summu, kas atbilst 9 % no nodokļu reģistrā reģistrētās summas kā iekasēšanas izmaksas — Lietas faktisko apstākļu apraksts — Nepietiekamība — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/5

         Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 27. februāra rīkojums (Commissione tributaria provinciale di Latina (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Francesco Acanfora/Equitalia Sud SpA – Agente di Riscossione Latina, Agenzia delle Entrate – Ufficio di Latina

   (Lieta C-181/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 107. pants - Jēdziens “valsts atbalsts” - Valsts tiesību akti, kuros nodokļa nesamaksāšanas gadījumā ir paredzēts nodokļu maksātāja pienākums samaksāt piedziņas pakalpojuma koncesionārei sabiedrībai summu, kas atbilst 9 % no nodokļu reģistrā reģistrētās summas kā iekasēšanas izmaksas - Lietas faktisko apstākļu apraksts - Nepietiekamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   2014/C 184/07
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Commissione tributaria provinciale di Latina

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Francesco Acanfora

      Atbildētājas:
      Equitalia Sud SpA – Agente di Riscossione Latina, Agenzia delle Entrate – Ufficio di Latina

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Commissione tributaria provinciale di Latina – LESD 107. panta interpretācija – Valsts atbalsta jēdziens – Valsts tiesību akti, kuros paziņojuma par piedziņu neapmaksāšanas gadījumā ir paredzēts nodokļu maksātāja pienākums samaksāt nodokļu piedziņas pakalpojuma koncesionārei sabiedrībai summu, kas atbilst 9 % no nodokļu reģistrā reģistrētās summas kā iekasēšanas izmaksas

      Rezolutīvā daļa:

   Commissione tributaria provinciale di Latina (Itālija) ar 2012. gada 5. decembra lēmumu iesniegtais lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.