title: Apvienotās lietas C-12/13 P un C-13/13 P: Tiesas (virspalāta) 2014. gada 14. oktobra spriedums – Gérard Buono  u.c. (C-12/13 P) un Syndicat des thoniers méditerranéens  u.c. (C-13/13 P)/Eiropas Komisija Apelācija — Kopējā zivsaimniecības politika — Zvejas kvotas — Komisijas ārkārtas pasākumi — Savienības ārpuslīgumiskā atbildība — LESD 340. panta otrā daļa — Nosacījumi — Reāls un droši zināms kaitējums

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/4

         Tiesas (virspalāta) 2014. gada 14. oktobra spriedums – Gérard Buono u.c. (C-12/13 P) un Syndicat des thoniers méditerranéens u.c. (C-13/13 P)/Eiropas Komisija
   (Apvienotās lietas C-12/13 P un C-13/13 P) (1)

   (Apelācija - Kopējā zivsaimniecības politika - Zvejas kvotas - Komisijas ārkārtas pasākumi - Savienības ārpuslīgumiskā atbildība - LESD 340. panta otrā daļa - Nosacījumi - Reāls un droši zināms kaitējums)
   (2014/C 462/06)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Louis Paul Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin, Robert Marin (pārstāvji – A. Arnaud un P.-O. Koubi-Flotte, avocats) (C-12/13 P), Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Jean-Marc Penniello, Serge Antoine José Perez (pārstāve – C. Bonnefoi, avocate) (C-13/13 P)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Bouquet un D. Nardi)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietās C-12/13 P un C-13/13 P iesniegtās apelācijas sūdzības noraidīt;

               2)

               Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin un Robert Marin atlīdzina tiesāšanās izdevumus lietā C-12/13 P un Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean-Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin un Serge Antoine José Perez atlīdzina tiesāšanās izdevumus lietā C-13/13 P.

      (1)  OV C 71, 9.3.2013.


title: Lieta C-535/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 11. aprīļa spriedums ( Landgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Novartis Pharma GmbH/Apozyt GmbH (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EK) Nr. 726/2004 — Cilvēkiem paredzētas zāles — Reģistrācijas procedūra — Reģistrācijas pienākums — Zāļu, kuru “izgatavošanai” izmantoti konkrēti šīs regulas pielikuma 1. punktā minēti biotehnoloģijas procesi, jēdziens — Pārsaiņošanas darbība — Injekcijas šķīdums, kas tiek izplatīts vienreizējas lietošanas traukos, kuros ir vairāk terapeitiskā šķīduma, nekā faktiski tiek izmantots ārstēšanai — Šādu trauku saturs, ko, pamatojoties uz ārsta recepti, pa daļām iepilda iepriekš uzpildītās šļircēs receptē noteiktajās devās, nemainot zāļu sastāvu)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 11. aprīļa spriedums (Landgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Novartis Pharma GmbH/Apozyt GmbH

   (Lieta C-535/11) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 726/2004 - Cilvēkiem paredzētas zāles - Reģistrācijas procedūra - Reģistrācijas pienākums - Zāļu, kuru “izgatavošanai” izmantoti konkrēti šīs regulas pielikuma 1. punktā minēti biotehnoloģijas procesi, jēdziens - Pārsaiņošanas darbība - Injekcijas šķīdums, kas tiek izplatīts vienreizējas lietošanas traukos, kuros ir vairāk terapeitiskā šķīduma, nekā faktiski tiek izmantots ārstēšanai - Šādu trauku saturs, ko, pamatojoties uz ārsta recepti, pa daļām iepilda iepriekš uzpildītās šļircēs receptē noteiktajās devās, nemainot zāļu sastāvu)
   2013/C 156/13
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Novartis Pharma GmbH

      Atbildētāja: Apozyt GmbH

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landgericht Hamburg — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Regulas Nr. 726/2004/EK, ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (OV L 136, 1. lpp.), pielikuma interpretācija — Jēdziena “izgatavošana” (vāciski “hergestellt”) nozīme šī pielikuma pirmajā teikumā — Jautājums, vai šajā jēdzienā ietilpst šļirču vienreizēja uzpildīšana ar šķidra veida medikamentu no oriģinālā iepakojuma

      Rezolutīvā daļa:

   Pamattiesvedībā izskatītās darbības, ciktāl ar tām netiek mainīts apskatīto zāļu sastāvs un ciktāl tās tiek veiktas tikai, pamatojoties uz individuālām receptēm, kurās ir paredzēta šādu darbību veikšana — fakts, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, — nav tādas, kurām ir nepieciešama tirdzniecības atļauja Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Regulas (EK) Nr. 726/2004, ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru, 3. panta 1. punkta izpratnē, bet uz tām katrā ziņā attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 15. decembra Direktīvu 2010/84/ES, noteikumi.

      (1)  OV C 13, 14.1.2012.


title: Lieta C-589/12: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 3. septembra spriedums (Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/GMAC UK PLC Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – PVN – Sestā direktīva 77/388/EEK – 11. panta C daļas 1. punkta pirmā daļa – Tieša iedarbība – Nodokļa bāzes samazināšana – Divu darījumu veikšana, kuri attiecas uz vienām un tām pašām precēm – Preču piegāde – Līzingā pārdotas, valdījumā atgūtas un tālāk izsolē pārdotas automašīnas – Tiesību ļaunprātīga izmantošana

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/9

      Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 3. septembra spriedums (Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/GMAC UK PLC

      (Lieta C-589/12) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - PVN - Sestā direktīva 77/388/EEK - 11. panta C daļas 1. punkta pirmā daļa - Tieša iedarbība - Nodokļa bāzes samazināšana - Divu darījumu veikšana, kuri attiecas uz vienām un tām pašām precēm - Preču piegāde - Līzingā pārdotas, valdījumā atgūtas un tālāk izsolē pārdotas automašīnas - Tiesību ļaunprātīga izmantošana)
      (2014/C 395/10)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Atbildētāja: GMAC UK PLC

         Rezolutīvā daļa

      Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 11. panta C daļas 1. punkta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamatlietā dalībvalsts nodokļa maksātājam nevar aizliegt atsaukties uz šīs tiesību normas tiešo iedarbību attiecībā uz vienu darījumu, pamatojoties uz to, ka šis nodokļa maksātājs var atsaukties uz valsts tiesību normām attiecībā uz otru darījumu, kas ir saistīts ar tām pašām precēm, un ja abu tiesību normu piemērošana kopā radītu tādu kopējo fiskālo rezultātu, kāds nerastos un kādu nav paredzēts radīt, ja šiem darījumiem tiktu piemērotas tikai valsts tiesības vai Sestā Direktīva 77/388 atsevišķi.

         (1)  OV C 71, 9.3.2013.


title: Lieta T-230/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 6. marta spriedums — Golf USA pret ITSB ( GOLF USA ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes GOLF USA reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamatojumi — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/39

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 6. marta spriedums — Golf USA pret ITSB (“GOLF USA”)
   (Lieta T-230/05) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “GOLF USA ’reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamatojumi - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība)
   (2007/C 95/78)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Golf USA, Inc. Oklahoma, Oklahoma (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — A. de Bosch Kemper-de Hilster, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — S. Laitinen un G. Schneider)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2005. gada 25. aprīļa lēmumu lietā R 823/2004-2, ar kuru tika noraidīts vārdiskas preču zīmes “GOLF USA ”reģistrācijas pieteikums.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 205, 20.8.2005.


title: Lieta C-27/09: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2008. gada 4. decembra spriedumu lietā T-284/08 People's Mojahedin Organization of Iran /Eiropas Savienības Padome 2009. gada 21. janvārī iesniegusi Francijas Republika

text:
               4.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2008. gada 4. decembra spriedumu lietā T-284/08 People's Mojahedin Organization of Iran/Eiropas Savienības Padome 2009. gada 21. janvārī iesniegusi Francijas Republika
   (Lieta C-27/09)
   (2009/C 82/26)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Francijas Republika (pārstāvji — E. Belliard, G. de Bergues, A.-L. During)

      Pārējie lietas dalībnieki: People's Mojahedin Organization of Iran, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2008. gada 4. decembra spriedumu lietā T-284/08 People's Mojahedin Organization of Iran/Padome

               —

               pašai pieņemt galīgo lēmumu strīdā, noraidot PMOI prasību vai nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Pirmās instances tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Francijas valdība uzskata, ka pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ, pirmkārt, tāpēc, ka Pirmās instances tiesa pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka Padome pieņēma Lēmumu 2008/583/EK (1), pārkāpjot PMOI tiesības uz aizstāvību, neņemot vērā šī lēmuma pieņemšanas īpašos apstākļus; otrkārt, tāpēc, ka Pirmās instances tiesa pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka Francijā uzsāktā tiesvedība pret it kā PMOI dalībniekiem nebija lēmums, kas atbilst 2001. gada 27. decembra Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP par īpašu pasākumu piemērošanu, lai apkarotu terorismu, 1. panta 4. punktā ietvertajai definīcijai, un, visbeidzot, tāpēc, ka Pirmās instances tiesa pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka Padomes atteikums nosūtīt 3. punkta a) apakšpunktu vienā no trim dokumentiem, kurus Francijas iestādes bija iesniegušas Padomē, prasot iekļaut PMOI sarakstā, kas ir izveidots ar Lēmumu 2008/583/EK, un nosūtījušas Pirmās instances tiesai ar Padomes starpniecību, atbildot uz 2008. gada 26. septembra rīkojumu par pierādījumu savākšanas pasākumiem, neļāva Pirmās instances tiesai veikt tiesiskuma pārbaudi attiecībā uz Lēmumu 2008/583/EK un ietekmēja tiesības uz efektīvu tiesas aizsardzību.

      (1)  Padomes 2008. gada 15. jūlija Lēmums, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Lēmumu 2007/868/EK (OV L 188, 21. lpp.).


title: Lieta C-549/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 22. oktobrī iesniedza Vergabekammer Arnsberg (Vācija) — Bundesdruckerei GmbH/Stadt Dortmund

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 22. oktobrī iesniedza Vergabekammer Arnsberg (Vācija) — Bundesdruckerei GmbH/Stadt Dortmund

   (Lieta C-549/13)
   2014/C 24/04
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Vergabekammer Arnsberg

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Prasītāja: Bundesdruckerei GmbH

      Atbildētāja: Stadt Dortmund

      Prejudiciālais jautājums

   Vai LESD 56. pantam un Direktīvas 96/71/EK (1) 3. panta 1. punktam ir pretrunā valsts tiesību akts un/vai līgumslēdzējas iestādes publiskā iepirkuma nosacījums, saskaņā ar kuru pretendentam, kurš vēlas saņemt tiesības slēgt attiecīgo izsludināto publiskā iepirkuma līgumu, 1) ir jāuzņemas saistībā ar līguma izpildi darbā pieņemtiem darbiniekiem maksāt darba koplīgumā paredzēto darba samaksu vai minimālo darba algu, kas noteikta tiesību aktā, un 2) ir jānosaka arī tāds pats pienākums darbā ieceltajam vai darbam plānotam apakšuzņēmējam, un atbilstoša apakšuzņēmēja saistību deklarācija ir jāiesniedz līgumslēdzējai iestādei, ja a) tiesību aktā šāds pienākums ir paredzēts tikai attiecībā uz publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu, nevis arī attiecībā uz privātu līgumu piešķiršanu un b) apakšuzņēmējs ir reģistrēts citā ES dalībvalstī un apakšuzņēmēja darba ņēmēji, sniedzot līguma priekšmetā paredzētos pakalpojumus, tiek nodarbināti tikai apakšuzņēmēja reģistrācijas valstī?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīva 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā (OV 1997., L 18, 1. lpp.).


title: Lieta T-53/09: Prasība, kas celta 2009. gada. 11. februārī – Cafea/ITSB – Christian ( BEST FARM )

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/30

         Prasība, kas celta 2009. gada. 11. februārī – Cafea/ITSB – Christian (“BEST FARM”)
   (Lieta T-53/09)
   2009/C 90/47
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cafea GmbH, Hamburga (Vācija) (pārstāvji – C. Schumann un M. Hartmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Dieter Christian, Frankfurte (Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 27. novembra lēmumu apelācijas lietā R 420/2008-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest reģistrācijas pieteikuma iesniedzējam atlīdzināt iebildumu un apelācijas procesa izdevumus Iekšējā tirgus saskaņošanas birojā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Dieter Christian

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “BEST FARM” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29., 30., 31. un 32. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 089 281)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja ar savu agrāko firmas nosaukumu KORD Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. KG

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiska preču zīme “BESTFORM” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1., 29., 30., 32., 33. un 42. klasē (Nr. 30 056 334)

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm pastāvot sajaukšanas iespēja vai vismaz asociācijas iespēja

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: DB Schenker 2014. gada 10. novembra prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi (Lieta E-22/14)

text:
               15.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/17

      DB Schenker2014. gada 10. novembra prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Lieta E-22/14)
   (2015/C 11/07)

      Schenker North AB, Schenker Privpak AB un Schenker Privpak AS (kopā DB Schenker), ko pārstāv advokāts Jon Midthjell, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, NO-0151 Oslo, Norvēģija, 2014. gada 10. novembrī EBTA Tiesā iesniedza prasību pret EBTA Uzraudzības iestādi.
   Prasības iesniedzēji EBTA Tiesai pieprasa:

               1)

               atcelt EBTA Uzraudzības iestādes (EUI) 2014. gada 9. septembra lēmumu lietā Nr. 75697 (DB Schenker);

               2)

               piespriest EBTA Uzraudzības iestādei un jebkurām personām, kas iestājušās lietā, segt izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Prasības iesniedzēji Schenker North AB un Schenker Privpak AB, kas abi veic uzņēmējdarbību Zviedrijā, un Schenker Privpak AS, kas veic uzņēmējdarbību Norvēģijā, ir DB Schenker grupas locekļi. Minētā grupa sniedz kravu ekspeditorpakalpojumus un loģistikas pakalpojumus globālā mērogā un pieder Deutsche Bahn AG.

               —

               Ar 2014. gada 7. jūlija spriedumu lietā E-5/13 DB Schenker/EUI EBTA Tiesa atcēla EUI 2013. gada 25. janvāra lēmumu lietā Nr. 73075 (DB Schenker), ciktāl tas saskaņā ar 2012. gada RAD (Noteikumu par piekļuvi dokumentiem) 4. panta 4. punktu un 6. punktu liedza pilnīgu vai daļēju piekļuvi dokumentiem, kas attiecas uz lietu, kurā tika pieņemts EUI lēmums Nr. 321/10/COL (Norway Post – lojalitātes/atlaižu sistēma), un liedza piekļuvi pilnai EUI lēmuma Nr. 321/10/COL versijai.

               —

               2014. gada 17. jūlijāDB Schenker pa e-pastu saņēma EUI vēstuli, ar kuru tas tika informēts par to, ka EUI atkārtoti ir pieņēmusi lēmumu atteikt DB Schenker piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem. DB Schenker tika aicināts iesniegt atkārtotu pieteikumu, ja tas vēlas, lai EUI pārskatītu savu nostāju.

               —

               2014. gada 27. augustāDB Schenker nosūtīja EUI atkārtotu pieteikumu. 2014. gada 9. septembrī EUI nosūtīja DB Schenker e-pastu, kuram bija pievienota lēmuma kopija, ar kuru saskaņā ar 2012. gada RAD 4. panta 4. punktu un 6. punktu DB Schenker atkārtoti tika liegta pilnīga vai daļēja piekļuve tiem pašiem dokumentiem, t. i., dokumentiem, kas attiecas uz lietu, kurā tika pieņemts EUI lēmums Nr. 321/10/COL (Norway Post – lojalitātes/atlaižu sistēma), un liegta piekļuve pilnai EUI lēmuma Nr. 321/10/COL versijai. DB Schenker prasa atcelt šo lēmumu saskaņā ar SCA (Nolīguma par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi) 36. pantu.

         Prasības iesniedzēji apgalvo, ka EBTA Uzraudzības iestāde:

               —

               ir pārkāpusi 2012. gada RAD 4. panta 4.punktā noteikto izņēmumu attiecībā uz komerciālajām interesēm un EEZ līguma 122. pantā noteikto dienesta noslēpuma neizpaušanas pienākumu, SCA 14. panta 4. punktu un SCA 4. protokola II nodaļas 28. panta 2. punktu un tādējādi pretlikumīgi nav sniegusi pieprasītos dokumentus, kas ir pretrunā 2012. gada RAD 2. panta 1. punktā noteiktajām sabiedrības tiesībām piekļūt dokumentiem,

               —

               ir pārkāpusi 2012. gada RAD 4. panta 4. punktā un 6. punktā noteikto izņēmumu attiecībā uz sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm, tādējādi pretlikumīgi nav sniegusi pieprasītos dokumentus pretrunā 2012. gada RAD 2. panta 1. punktā noteiktajām sabiedrības tiesībām piekļūt dokumentiem.


title: Lieta T-293/10: Prasība, kas celta 2010. gada 6. jūlijā — Seven Towns Ltd /ITSB

text:
               25.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/16

         Prasība, kas celta 2010. gada 6. jūlijā — Seven Towns Ltd/ITSB
   (Lieta T-293/10)
   ()
   2010/C 260/22
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Seven Towns Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — E. Schäfer, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 29. aprīļa lēmumu lietā R 1475/2009-1 daļā, kurā ir noraidīts Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 5650817;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp saistībā ar juridisko pārstāvību.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: preču zīme, ko būtībā veido krāsa un kas ir aprakstīta kā “sešas virsmas, kas ir ģeometriski sakārtotas kā trīs paralēlu virsmu pāri, no kuriem katrs pāris ir perpendikulāri izvietots attiecībā pret pārējiem diviem pāriem, kurus raksturo tas, ka (i) jebkurām divām blakus virsmām ir atšķirīgas krāsas un (ii) katrai virsmai ir režģveida struktūra, ko veido melnas līnijas, kas sadala virsmu deviņos vienādos segmentos”. Norādītās krāsas bija sarkana (PMS 200C), zaļa (PMS 347C), zila (PMS 293C), oranža (PMS 021C), dzeltena (PMS 012C), balta un melna attiecībā uz precēm, kas ietilpst 28. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 5650817

      Pārbaudītāja lēmums: noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu atcelt un noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 5650817

      Izvirzītie pamati: sava pieteikuma pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus.
   Sava pirmā pamata ietvaros prasītāja norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpti lietas pareizas izskatīšanas principi, pārkāpjot Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 80. panta 1. un 2. punktu kopsakarā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 2868/95 53. noteikuma a) apakšpunktu, jo Apelāciju padome esot kļūdaini izvērtējusi jautājumu pēc būtības.
   Sava otrā pamata ietvaros prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāptas tās tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu, pārkāpjot Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 64. panta 1. punktu, jo Apelāciju padome esot savu lēmumu balstījusi uz pilnīgi jaunu argumentu, nelūdzot prasītāju iesniegt savus apsvērumus


title: Lieta T-447/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 30. aprīļa rīkojums – Visa Europe /Komisija

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/38

         Vispārējās tiesas 2014. gada 30. aprīļa rīkojums – Visa Europe/Komisija
   (Lieta T-447/12) (1)

   2014/C 194/51
   Tiesvedības valoda – angļu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 379, 8.12.2012.


title: Lieta T-780/16: Prasība, kas celta 2016. gada 8. novembrī – Mediaexpert/EUIPO – Mediaexpert (“mediaexpert”)

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/51

         Prasība, kas celta 2016. gada 8. novembrī – Mediaexpert/EUIPO – Mediaexpert (“mediaexpert”)
   (Lieta T-780/16)
   (2017/C 006/64)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mediaexpert sp. z o.o. (Varšava, Polija) (pārstāvis – J. Aftyka, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Mediaexpert S.A. (Varšava, Polija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme melnā, dzeltenā un baltā krāsā, kas ietver vārdisku elementu “mediaexpert” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11 674 132

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 11. augusta lēmums lietā R 2583/2015-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atcelt Atcelšanas nodaļas 2015. gada 29. oktobra lēmumu saistībā ar spēkā neesamības atzīšanas procesu N 000009371 C;

               —

               nodot lietu atpakaļ EUIPO, lai tas šajā lietā grozītu lēmumu pēc būtības un atzītu Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 011674132 par spēkā neesošu attiecībā uz visiem pakalpojumiem, kas aptverti ar šo preču zīmi;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus procesā Anulēšanas nodaļā, Apelācijas padomē un Vispārējā tiesā.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-52/08 P: Vispārējās tiesas 2011. gada 30. novembra spriedums — Komisija/ Carpi Badía (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2005. gada paaugstināšana amatā — Prioritātes punkti — Nepiešķiršana tehniskas kļūmes dēļ — A* amatā paaugstināšanas komiteja — Papildus prioritātes punktu skaita piešķiršana, kas ir mazāks par vadības piedāvāto punktu skaitu — Neiekļaušana amatā paaugstināto ierēdņu sarakstā)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/47

      Vispārējās tiesas 2011. gada 30. novembra spriedums — Komisija/Carpi Badía

      (Lieta T-52/08 P) (1)

      (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2005. gada paaugstināšana amatā - Prioritātes punkti - Nepiešķiršana tehniskas kļūmes dēļ - A* amatā paaugstināšanas komiteja - Papildus prioritātes punktu skaita piešķiršana, kas ir mazāks par vadības piedāvāto punktu skaitu - Neiekļaušana amatā paaugstināto ierēdņu sarakstā)
      (2012/C 25/90)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un K. Herrmann)

         Otrs lietas dalībnieks: José María Carpi Badía (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji — B. Cortese un C. Cortese, avocats)

         Priekšmets

      Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 22. novembra spriedumu lietā F-110/06 Carpi Badía/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), lūdzot atcelt šo spriedumu

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  apelācijas sūdzību noraidīt;

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina José María Carpi Badía tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 92, 12.04.2008.


title: Lieta C-156/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Niedersächsischen Finanzgerichts (Vācija) 2008. gada 16. aprīļa rīkojumu Monika Vollkommer/Finanzamt Hannover-Land I

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Niedersächsischen Finanzgerichts (Vācija) 2008. gada 16. aprīļa rīkojumu Monika Vollkommer/Finanzamt Hannover-Land I

   (Lieta C-156/08)
   (2008/C 183/18)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Niedersächsisches Finanzgericht
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Monika Vollkommer

      Atbildētāja: Finanzamt Hannover-Land I

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai Vācijas zemes pirkuma nodokļa piemērošana nākotnē paredzētiem būvdarbiem, tos iekļaujot zemes pirkuma nodokļa aprēķina bāzē, kad tiek pirkts neapbūvēts zemes gabals (tā dēvētais vienotais pakalpojuma priekšmets, kurš ietver būvdarbus un zemes gabala iegādi), pārkāpj Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 401. pantā (agrākā redakcijā — 1977. gada 17. maija Direktīvas 77/388/EEK (2) 33. panta 1. punkts) paredzēto aizliegumu Eiropā vairākkārtēji aplikt ar pievienotās vērtības nodokli, ja par būvdarbiem, par kuriem jāmaksā zemes pirkuma nodoklis, kā par patstāvīgiem pakalpojumiem ir jāmaksā arī Vācijas apgrozījuma nodoklis?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.

      (2)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta C-20/09: Prasība, kas celta 2009. gada 15. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               4.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/12

         Prasība, kas celta 2009. gada 15. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-20/09)
   (2009/C 82/23)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal un A. Caeiros)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, saistībā ar Likumā Nr. 39-A/2005 paredzēto legalizēšanu paredzot preferenciālu nodokļu režīmu tikai un vienīgi Portugāles valsts emitētajām valsts parādzīmēm, Portugāles Republika nav izpildījusi EKL 56. pantā un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ) 40. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   2005. gada septembrī Komisija saņēma sūdzību par atsevišķu ar 2005. gada 29. jūlija Likumu Nr. 39-A/2005 apstiprinātu “Regime Excepcional de Regularização Tributária de elementos patrimoniais que não se encontrem no território português em 31 de Dezembro de 2004 [Īpašās kārtības aktīvu, kas 2004. gada 31. decembrī neatradās Portugāles teritorijā, legalizēšanai nodokļu mērķiem]” noteikumu nesaderību ar Kopienu tiesībām un Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ).
   Šajā īpašajā kārtībā legalizēšanai nodokļu mērķiem paredzēts, ka nodokļu maksātājiem saistībā ar šo legalizēšanu jāmaksā summa, ko aprēķina, legalizēšanas nodokļu mērķiem deklarācijā norādīto aktīvu vērtībai piemērojot 5 % likmi, un gadījumā, ja visi vai kāds no šiem aktīviem ir Portugāles valsts vērtspapīri, minētā likme daļā, kas attiecas uz šiem vērtspapīriem, tiek samazināta uz pusi; šis samazinājums bija piemērojams arī citiem aktīviem, kuru vērtība ir no jauna ieguldīta Portugāles valsts vērtspapīros vēlākais līdz aktīva legalizēšanas nodokļu mērķiem deklarācijas iesniegšanai.
   Komisija uzskata, ka īpašajā kārtībā legalizēšanai nodokļu mērķiem tiek paredzēta priekšrocība saistībā ar aktīvu repatriāciju un ieguldīšanu Portugāles valsts vērtspapīros, kas izpaužas samazinātas likmes piemērošanā attiecībā uz Portugāles valsts vērtspapīru formā esošiem aktīviem vai šajos vērtspapīros no jauna ieguldīto aktīvu vērtību. Personas, kas izmanto šo kārtību, faktiski tiek atturētas savus legalizētos aktīvus turēt kādā citā formā kā vienīgi Portugāles valsts vērtspapīros.
   Eiropas Kopienu Tiesai jau ir bijusi izdevība noteikt, ka valsts nodokļu tiesību norma, kas, iespējams, attur nodokļu maksātājus veikt ieguldījumus citās dalībvalstīs, ir kapitāla brīvas aprites ierobežojums EKL 56. panta izpratnē.
   Lai arī Komisija neapšauba, ka valsts parādzīmes varētu baudīt labvēlīgāku attieksmi, šajā gadījumā tā uzskata, ka zemāka nodokļa likme, kuru paredzēts piemērot tikai attiecībā uz Portugāles valsts vērtspapīru formā legalizētajiem aktīviem, ir diskriminējošs kapitāla aprites ierobežojums, kas aizliegts EKL 56. pantā un ko nevar attaisnot, pamatojoties uz EKL 58. panta 1. punktu.
   Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu noteikumi par kapitāla apriti būtībā ir vienādi ar EK līguma noteikumiem. Tādēļ, tas apstāklis, ka personas, kas var izmantot īpašo kārtību legalizēšanai nodokļu mērķiem, tiek atturētas savus legalizētos aktīvus turēt Norvēģijā, Lihtenšteinā vai Īslandē, arī ir kapitāla aprites ierobežojums, kas aizliegts EEZ līguma 40. pantā.


title: Lieta F-86/12: Prasība, kas celta 2012. gada 9. augustā — ZZ /Komisija

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/39

         Prasība, kas celta 2012. gada 9. augustā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-86/12)
   2012/C 355/84
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvis — A. Lizer-Klatka, radca prawna)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu par rezerves saraksta EPSO/AD/60/06 spēkā esamības nepagarināšanu attiecībā uz prasītāju par laikposmu, kurā viņa atradās maternitātes un vecāku atvaļinājumā

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2011. gada 17. oktobra lēmumu par rezerves saraksta EPSO/AD/60/06 spēkā esamības beigām 2011. gada 31. decembrī attiecībā uz prasītāju un atcelt 2012. gada 10. maija lēmumu, kas pieņemts par prasītājas sūdzību Nr. R/147111, kā arī pagarināt rezerves saraksta EPSO AD/60/06 spēkā esamību attiecībā uz prasītāju par laikposmu, kad viņa minētā saraksta spēkā esamības laikā atradās maternitātes un vecāku atvaļinājumā, tas ir, par 3 gadiem un 46 dienām;

               —

               piespriest katrai pusei segt savus tiesāšanās izdevumus atbilstoši 2007. gada 25. jūlija Eiropas Civildienesta Tiesas Reglamenta 89. panta 3. punktam, kā arī prasītājas argumentiem, kas izteikti šī prasības pieteikuma 56. un turpmākajos pantos.


title: Lieta C-161/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 31. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Land Nordrhein-Westfalen/Dirk Renckhoff

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 31. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Land Nordrhein-Westfalen/Dirk Renckhoff

   (Lieta C-161/17)
   (2017/C 231/06)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

   Revision sūdzības iesniedzēja: Land Nordrhein-Westfalen

      Atbildētājs Revision tiesvedībā: Dirk Renckhoff

      Prejudiciālais jautājums

   Vai citā interneta vietnē ar autortiesību subjekta atļauju visiem interneta lietotājiem brīvi pieejama darba ievietošana savā sabiedrībai pieejamā interneta vietnē ir publiskošana Direktīvas 2001/29/EK (1) 3. panta 1. punkta izpratnē, ja darbs vispirms tiek nokopēts uz servera un no turienes tiek augšupielādēts savā interneta vietnē?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā, OV L 167, 10. lpp.


title: Apvienotās lietas T-593/14, T-596/14, T-601/14, T-602/14, no T-604/14 līdz T-606/14 un T-612/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 21. jūlija rīkojums – Makhlouf/Padome

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/51

         Vispārējās tiesas 2015. gada 21. jūlija rīkojums – Makhlouf/Padome
   (Apvienotās lietas T-593/14, T-596/14, T-601/14, T-602/14, no T-604/14 līdz T-606/14 un T-612/14) (1)

   (2015/C 320/69)
   Tiesvedības valoda – franču
   Vispārējā tiesa (tiesnesis vienpersoniski) ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 361, 13.10.2014.


title: Lieta C-518/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 10. oktobrī iesniedza Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) — UPC Nederland BV/Gemeente Hilversum

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 10. oktobrī iesniedza Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) — UPC Nederland BV/Gemeente Hilversum

      (Lieta C-518/11)
      (2012/C 25/45)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Gerechtshof te Amsterdam

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: UPC Nederland BV

         Atbildētāja: Gemeente Hilversum

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai pakalpojums, ko veido brīvi pieejamu radio un televīzijas programmu pārraidīšana pa kabeli, par kura nodrošināšanu tiek prasīta gan pārraidīšanas atlīdzība, gan arī naudas summa (tālākai nodošanai) raidorganizācijām un kolektīvajām pārvaldīšanas sabiedrībām saistībā ar tiem piederošās informācijas publiskošanu, ietilpst jauno reglamentējošo noteikumu [elektroniskajiem komunikāciju tīkliem] materiālajā piemērošanas jomā?

                  2)

                              A.

                              Vai, ņemot vērā telekomunikāciju nozares liberalizēšanu un jauno reglamentējošo noteikumu mērķus, tostarp tajos paredzēto strikto koordinēšanas un apspriedes procedūru, kas ir īstenojama, pirms valsts pārvaldes iestāde iegūst (izņēmuma) kompetenci ar cenu kontroles pasākumu ietekmēt gala lietotāju atlīdzību, pašvaldībai [Gemeente] [Hilversum] vēl ir pilnvaras (uzdevums) aizsargāt savu iedzīvotāju vispārējās intereses, ar atlīdzību ierobežojošu klauzulu ietekmējot gala lietotāju atlīdzību?

                              B.

                              Ja tas tā nav, vai ar jaunajiem reglamentējošajiem noteikumiem tiek aizliegta atlīdzību ierobežojošas klauzulas, kuru pašvaldība ir saskaņojusi kā nosacījumu, pārdodot savu kabeļtīkla uzņēmumu, piemērošana?

                  3)

                  Ja atbilde uz 2) A. un B. jautājumiem ir noliedzoša, rodas šāds jautājums:

                              III.

                              Vai valsts varas iestādei, tādai kā pašvaldība, tādā situācijā, kāda tiek aplūkota pamata lietā, ir (tāpat) lojalitātes Savienībai pienākums, ja, vienojoties par un vēlāk piemērojot atlīdzību ierobežojošu klauzulu, tā darbojas nevis publiska uzdevuma izpildes nolūkā, bet civiltiesisko pilnvaru robežās (skat. arī 6) A. jautājumu)?

                  4)

                  Ja jaunie reglamentējošie noteikumi ir piemērojami un pašvaldībai ir lojalitātes Savienībai pienākums:

                              A.

                              Vai ar lojalitātes Savienībai pienākumu, aplūkojot kopumā ar jaunajiem reglamentējošajiem noteikumiem (vai attiecīgi to mērķiem), ieskaitot tajos paredzēto strikto koordinēšanas un apspriedes procedūru, kas ir jāveic, pirms valsts varas pārvaldes iestāde iegūst kompetenci ar cenu kontroles pasākuma palīdzību ietekmēt gala lietotāju atlīdzību, pašvaldībai tiek aizliegts piemērot atlīdzību ierobežojošu klauzulu?

                              B.

                              Ja tas tā nav, vai atbilde uz 4) A. jautājumu ir citāda attiecībā uz laikposmu pēc tam, kad Komisija savā vēstulē ir izteikusi nopietnas šaubas par OPTA [Neatkarīgā pasta un telekomunikāciju iestāde] piedāvātās cenu kontroles saderību ar Pamatdirektīvas 8. pantā norādītajiem jauno reglamentējošo noteikumu mērķiem un OPTA pēc tam ir atturējusies no šī pasākuma veikšanas?

                  5)

                              A.

                              Vai LESD 101. panta gadījumā runa ir par sabiedriskās kārtības tiesību normu, kas valsts tiesai ir jāpiemēro pēc savas ierosmes ārpus tiesību strīda robežām Rv. [Wetboek burgerlijke rechtsvordering; Civilprocesa kodekss] 24. un 25. panta izpratnē?

                              B.

                              Ja tas tā ir, attiecībā uz kādiem tiesvedībā norādītajiem faktiem tiesai pēc savas ierosmes ir jāpārbauda LESD 101. panta piemērojamība? Vai tiesai ir šāds pienākums arī tad, ja šī pārbaude pēc tam, kad lietas dalībniekiem jau bijusi dota iespēja šajā sakarā izteikt savu viedokli, (iespējams) novedīs pie faktu papildināšanas Rv 149. panta izpratnē?

                  6)

                  Ciktāl LESD 101. pants ir piemērojams ārpus lietas dalībnieku noteiktajām tiesvedības robežām un ievērojot jauno reglamentējošo noteikumu (mērķus), to piemērošanu no OPTA un Eiropas Komisijas puses un jaunajos reglamentējošajos noteikumos izmantoto jēdzienu, tādu kā “būtiska ietekme tirgū” un “attiecīgo tirgu norobežošana”, pielīdzināšanu līdzīgiem jēdzieniem Eiropas konkurences tiesībās, pamatojoties uz lietas apstākļiem šajā lietā, rodas šādi jautājumi:

                              A.

                              Vai, pārdodot savu kabeļuzņēmumu, un saistībā ar šajā sakarā noslēgto vienošanos par atlīdzības ierobežošanu, pašvaldība ir uzskatāma par uzņēmumu LESD 101. panta izpratnē (skat. arī 3) jautājumu)?

                              B.

                              Vai atbilstoši Komisijas paziņojumam par maznozīmīgiem nolīgumiem, kas ievērojami neierobežo konkurenci atbilstīgi Eiropas kopienas dibināšanas līguma 81. panta 1. punktam (de minimis) (2001/C 368/07, 11. punkts), atlīdzību ierobežojoša klauzula ir uzskatāma par nepārprotamu ierobežojumu (pamatierobežojumu) LESD 101. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē? Ja tas tā ir, vai jau šī iemesla dēļ pastāv ievērojams konkurences ierobežojums LESD 101. panta 1. punkta izpratnē? Ja tas tā nav, vai atbildes sniegšanai ir nozīmīgi 6) D. jautājumā minētie apstākļi (skat. zemāk)?

                              C.

                              Ja atlīdzību ierobežojoša klauzula nav uzskatāma par nepārprotamu ierobežojumu, vai tai (jau) tāpēc piemīt mērķis ierobežot konkurenci, ka:

                                          —

                                          valsts konkurences iestāde ir nonākusi pie secinājuma, ka UPC, aprēķinot (lielāku) atlīdzību par pamatpaketes pārraidīšanai pa kabeli identiskiem pakalpojumiem tajā pašā tirgū, nav ļaunprātīgi izmantojusi savu būtisko ietekmi tirgū;

                                          —

                                          Komisija savā vēstulē letter of serious doubt ir izteikusi nopietnas šaubas par gala lietotāju atlīdzības par tādiem pakalpojumiem kā pamatpaketes pārraidīšana pa kabeli, ko veic UPC, (iepriekšējas) noregulēšanas (ar cenu kontroles palīdzību) saderību ar Pamatdirektīvas 8. pantā norādītajiem mērķiem? Vai, lai atbildētu uz jautājumu, nozīme ir apstāklim, ka, saņēmusi vēstuli letter of serious doubt, OPTA ir atteikusies no cenu kontroles?

                              D.

                              Vai, ņemot vērā (arī) apstākli, ka

                                          —

                                          saskaņā ar jaunajiem reglamentējošajiem noteikumiem UPC ir uzskatāms par uzņēmumu ar būtisku ietekmi tirgū (Paziņojums de minimis, 7. punkts),

                                          —

                                          gandrīz visas Nīderlandes pašvaldības, kas 90. gados ir atsavinājušas savus kabeļtīkla uzņēmumus kabeļtīkla izmantotājiem — tostarp UPC —, šajās vienošanās ir paredzējušas pilnvaras noteikt atlīdzību par pamatpaketi (Paziņojums de minimis, 7. punkts),
                                          vienošanās [Vienošanās par Hilversum kabeļtīkla turpmāku izmantošanu], kas ietver atlīdzību ierobežojošu klauzulu, ir ievērojams konkurences ierobežojums LESD 101. panta 1. punkta izpratnē?

                              E.

                              Vai vienošanās, kas ietver atlīdzību ierobežojošu klauzulu, ņemot vērā, ka:

                                          —

                                          atbilstoši jaunajiem reglamentējošajiem noteikumiem UPC ir uzskatāms par uzņēmumu ar būtisku ietekmi tirgū,

                                          —

                                          saistībā ar cenu kontroles pasākumu attiecībā uz tādiem pakalpojumiem kā pamatpaketes pārraidīšana pa kabeli, ko veic kabeļtīkla izmantotājs ar būtisku ietekmi tirgū, kā tas ir UPC gadījumā, OPTA ir veikusi Eiropas apspriedes procedūru, kas atbilstoši jaunajiem reglamentējošajiem noteikumiem ir jāveic, ja plānots pasākums ietekmēs tirdzniecību starp dalībvalstīm,

                                          —

                                          vienošanās summa attiecīgajā laikā bija NLG 51 miljons (aptuveni EUR 23 miljoni),

                                          —

                                          gandrīz visas Nīderlandes pašvaldības, kas 90. gados ir atsavinājušas savus kabeļtīkla uzņēmumus kabeļtīkla izmantotājiem — tostarp UPC —, šajās vienošanās ir paredzējušas pilnvaras noteikt atlīdzību par pamatpaketi,

                                    LESD 101. panta izpratnē un atbilstoši Vadlīniju par [EK] līguma 81. un 82. pantā paredzēto tirdzniecības starp dalībvalstīm iespaidošanas jēdzienu (OV C 101, 81. lpp.) noteikumiem ir uzskatāma par tādu, kas (potenciāli) būtiski iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm?

                  7)

                  Vai, ņemot vērā jaunos reglamentējošos noteikumus un Komisijas letter of serious doubt paustās nopietnās šaubas par gala lietotāju atlīdzības (iepriekšējas) noregulēšanas saderību ar konkurences tiesību mērķiem, valsts tiesai vēl ir tiesības atlīdzību ierobežojošu klauzulu, kas ir aizliegta atbilstoši LESD 101. panta 1. punktam, atzīt par nepiemērojamu atbilstoši LESD 101. panta 3. punktam? Vai, lai atbildētu uz jautājumu, nozīme ir tam, ka, ņemot vērā letter of serious doubt, OPTA ir atteikusies no ieplānotās cenu kontroles?

                  8)

                  Vai, ievērojot vienošanās noslēgšanas brīdī pastāvošos apstākļus (telekomunikāciju nozares liberalizācijas sākotnējo posmu) un vēlāko telekomunikāciju nozarē notikušo attīstību, tostarp jauno reglamentējošo noteikumu stāšanos spēkā un ar to saistītās Komisijas nopietnās šaubas attiecībā uz cenu kontroles pasākuma pieņemšanu, LESD 101. panta 2. punktā paredzētā spēkā neesamības Eiropas klauzula ietver iespēju relativizēt tās iedarbību laikā?


title: Lieta C-70/13 P: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 12. decembra rīkojums – Getty Images (US) , Inc ./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Absolūti atteikuma pamati — Atšķirtspējas neesamība — Aprakstošs raksturs — Vārdiska preču zīme “PHOTOS.COM”  — Daļējs reģistrācijas atteikums — Vienlīdzīga attieksme — ITSB pienākums ņemt vērā savu agrāko lēmumu pieņemšanas praksi — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/9

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 12. decembra rīkojums – Getty Images (US), Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-70/13 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Absolūti atteikuma pamati - Atšķirtspējas neesamība - Aprakstošs raksturs - Vārdiska preču zīme “PHOTOS.COM” - Daļējs reģistrācijas atteikums - Vienlīdzīga attieksme - ITSB pienākums ņemt vērā savu agrāko lēmumu pieņemšanas praksi - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2014/C 102/11
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Getty Images (US), Inc. (pārstāvis – P. Olson, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – V. Melgar)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 21. novembra spriedumu lietā T-338/11 Getty Images/ITSB, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 6. aprīļa Lēmumu R 1831/2010–2, ar kuru ir noraidīta apelācijas sūdzība par pārbaudītāja lēmumu daļēji atteikt vārdiskas preču zīmes “PHOTOS.COM” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 42. un 45. klasē, reģistrāciju – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 7. panta 3. punkts – Atšķirtspējas neesamība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Getty Images (US) Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 101, 6.4.2013.


title: Lieta T-149/14: Prasība, kas celta 2014. gada 5. martā  – Anastasiou /Komisija un ECB

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/31

         Prasība, kas celta 2014. gada 5. martā – Anastasiou/Komisija un ECB
   (Lieta T-149/14)
   2014/C 159/41
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Harry Anastasiou (Larnaka, Kipra) (pārstāvji – C. Paschalides, Solicitor, un A. Paschalides, lawyer)

      Atbildētājas: Eiropas Centrālā banka un Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               piespriest atbildētājām izmaksāt atlīdzību prasītājam saskaņā ar LESD 268. pantu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs apgalvo, ka atbildētājas izraisīja to, ka viņam tika atņemta viņa kontā esoša nauda, jo tās izraisīja priekšlaicīgu parādu norakstīšanas instrumenta piemērošanu attiecīgajā bankā veiktajam noguldījumam, kā daļu no nosacījumiem, kas saistīti ar 2013. gada 26. aprīlī Kiprai sniegto finanšu palīdzību saskaņā ar 13. pantu 2012. gada Eiropas Stabilizācijas mehānisma līgumā, šādā veidā: a) atbildētājas “acīmredzami un būtiski neievēroja ierobežojumus” attiecībā uz savām pilnvarām kā ES iestādēm saskaņā ar LESD 136. panta 3. punktu; b) pretlikumīgi atteicās no savu funkciju efektīvas kontroles ES iestāžu statusā; c) izraisīja priekšlaicīgu parādu norakstīšanas instrumenta piemērošanu Bank of Cyprus un Cyprus Popular Bank, kas nebija iestrādāts ES tiesībās; d) veicināja naudas aprites ierobežošanu, kas noguldījumu īpašniekiem liedza izņemt un/vai pārskaitīt savus līdzekļus uz drošākām iestādēm, un e) izdarīja to, pārkāpjot tiesiskās noteiktības, vienlīdzības un cilvēktiesību principus.


title: Lieta C-405/11 P: Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 21. marta spriedums — Eiropas Komisija/ Buczek Automotive sp. z o.o. , Polijas Republika (Apelācija — Valsts atbalsts — Polijas tērauda rūpniecības pārstrukturēšana — Valsts atbalsta jēdziens — Valsts prasījumu atgūšana — Parādnieka uzņēmuma bankrota nepieprasīšanas kvalificēšana par valsts atbalstu — Privātā aizdevēja kritērijs — Pierādīšanas pienākuma sadale — Pārbaudes tiesā robežas)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/8

         Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 21. marta spriedums — Eiropas Komisija/Buczek Automotive sp. z o.o., Polijas Republika
   (Lieta C-405/11 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Polijas tērauda rūpniecības pārstrukturēšana - Valsts atbalsta jēdziens - Valsts prasījumu atgūšana - Parādnieka uzņēmuma bankrota nepieprasīšanas kvalificēšana par valsts atbalstu - Privātā aizdevēja kritērijs - Pierādīšanas pienākuma sadale - Pārbaudes tiesā robežas)
   2013/C 156/11
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Stobiecka-Kuik un T. Maxian Rusche)

      Otrs lietas dalībnieks: Buczek Automotive sp. z o.o. (pārstāvis — J. Jurczyk, radca prawny) un Polijas Republika (pārstāvis — M. Krasnodębska-Tomkiel)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 17. maija spriedumu lietā T-1/08 Buczek Automotive/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa ir daļēji atcēlusi Komisijas 2007. gada 23. oktobra Lēmumu 2008/344/EK par valsts atbalsta pasākumu C-23/06 (ex NN 35/06), ko Polija īstenojusi tērauda ražotājai grupai Technologie Buczek (OV 2008, L 116, 26. lpp.) — Parādnieka uzņēmuma bankrota nepieprasīšanas kvalificēšana par valsts atbalstu — Kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz Komisijas piemērotā hipotētiska privātā kreditora kritērija novērtējumu, kā arī attiecībā uz pierādīšanas pienākuma sadalījumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Polijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 311, 22.10.2011.


title: lieta T-34/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Bayer CropScience AG, Makhteshim Agan Holding BV, Alfa Agricultural Supplies S.A. un Aragonesas Agro S.A. iesniedza 2005. gada 31. janvārī

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/31

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Bayer CropScience AG, Makhteshim Agan Holding BV, Alfa Agricultural Supplies S.A. un Aragonesas Agro S.A. iesniedza 2005. gada 31. janvārī
   (lieta T-34/05)
   (2005/C 93/61)
   tiesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 31. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Bayer CropScience AG, Monheima (Vācija), Makhteshim Agan Holding BV, Amsterdama (Nīderlande), Alfa Agricultural Supplies S.A., Atēnas (Grieķija), un Aragonesas Agro S.A., Madride (Spānija), kuru pārstāv advokāti C. Mereu un K. Van Maldegem.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka atbildētāja nav izpildījusi tās pienākumu saskaņā ar Kopienu tiesībām izskatīt prasītāju endosulfāna pārbaudei iesniegtos zinātniskos datus atbilstoši Direktīvai Nr. 91/414/EEK un pārbaudes laikā nodrošināt tiem pienācīgu procesu.

               —

               piespriest atbildētājai izpildīt tās pienākumus saskaņā ar Kopienu tiesībām un rīkoties atbilstoši tam, kā to prasa prasītāji, pārskatot un apsverot visus endosulfāna pārbaudei iesniegtos datus un pārbaudes laikā nodrošinot tiem pienācīgu procesu, ieskaitot tiesības aizstāvēties un tiesības uz taisnīgu tiesu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar 2004. gada 24. septembra vēstuli prasītāji lūdza Komisiju pārskatīt zinātniskos datus, ko tie iesniedza kompetentai iestādei tā pārbaudei un apstiprināšanai atbilstoši Direktīvai 91/414/EK (1) par endosulfānu, kas ir aktīvā viela to augu aizsardzības produktos. Tie arī lūdza atļauju uzdot jautājumus un sniegt atbildes uz vērtētāju uzdotajiem jautājumiem pārbaudes pēdējos posmos, bez jebkādas iepriekšējas apspriešanās ar prasītājiem. Ar 2004. gada 26. novembra vēstuli Komisija atbildēja, ka tās dienesti izstrādā tiesību akta projektu par endosulfāna neiekļaušanu Direktīvas 91/414 I pielikumā. Tā rezultātā šīs vielas izmantošana būs aizliegta.
   Savas prasības atbalstam, prasītāji apgalvo, ka, nepārskatot visus prasītāju iesniegtos atbilstošos un jaunākos zinātnisko pētījumu datus, Komisija pārkāpa EKL 95. panta 3. punktu un 152. panta 1. punktu. Turklāt tie apgalvo, ka Komisija, nerīkojoties pēc prasītāju pieprasījuma, ir pārkāpusi EKL 211. pantā paredzēto labas pārvaldības principu, kā arī to tiesības aizstāvēties, tiesības uz taisnīgu tiesu, pienākumu norādīt pamatojumu un vienlīdzīgas attieksmes principu.
   Prasītāji apgalvo, ka visu iesniegto datu nepārskatīšana no Komisijas puses nesasniedz vēlamo mērķi par augu aizsardzības produktu drošības novērtēšanu un neietver vismazāk ierobežojošus veidus šādu mērķu sasniegšanā, jo attiecīgais lēmums par endosulfāna neiekļaušanu I pielikumā izraisīs tā izņemšanu no ES tirgus ar neatgriezeniskām komerciālām sekām prasītājiem. Pamatojoties uz iepriekš minēto prasītāji uzskata, ka Komisija pārkāpusi proporcionalitātes principu, tiesiskās paļāvības un noteiktības principu. Visbeidzot, prasītāji apgalvo, ka Komisijas nerīkošanās aizskar to tiesības veikt uzņēmējdarbību un aizskar to īpašuma tiesības.

      (1)  Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīva 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV L 230, 1. lpp.)


title: Lieta T-192/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 12. marta rīkojums – PAN Europe /Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Vide — Izpildes Regula (ES) Nr. 1143/2011, ar ko apstiprina darbīgo vielu prohlorāzu — Lūgums veikt iekšēju pārskatīšanu — Atteikums — Nosacījumi, kas jāizpilda organizācijai, lai tā būtu tiesīga iesniegt lūgumu veikt iekšēju pārskatīšanu — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/25

         Vispārējās tiesas 2014. gada 12. marta rīkojums – PAN Europe/Komisija
   (Lieta T-192/12) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Vide - Izpildes Regula (ES) Nr. 1143/2011, ar ko apstiprina darbīgo vielu prohlorāzu - Lūgums veikt iekšēju pārskatīšanu - Atteikums - Nosacījumi, kas jāizpilda organizācijai, lai tā būtu tiesīga iesniegt lūgumu veikt iekšēju pārskatīšanu - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota)
   2014/C 159/34
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – J. Rutteman, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji P. Oliver un P. Ondrůšek, vēlāk P. Ondrůšek, J. Tomkin un L. Pignataro-Nolin)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2012. gada 9. marta lēmumu noraidīt kā nepieņemamu lūgumu iekšēji pārskatīt Komisijas 2011. gada 10. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1143/2011, ar ko apstiprina darbīgo vielu prohlorāzu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū un groza Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 540/2011 pielikumu un Komisijas Lēmumu 2008/934/EK (OV L 293, 26. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 194, 30.6.2012.


title: Lieta C-414/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 19. augustā iesniedza Conseil d'État (Francija) — Société Veleclair/Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'État

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 19. augustā iesniedza Conseil d'État (Francija) — Société Veleclair/Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'État

   (Lieta C-414/10)
   ()
   2010/C 301/13
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Société Veleclair

      Atbildētājs: Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'État

      Prejudiciālais jautājums

   Vai saskaņā ar Sestās direktīvas (1) 17. panta 2. punkta b) apakšpunktu, it īpaši ņemot vērā krāpšanas risku, dalībvalstij ir tiesības importam piemērojamā pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšanas tiesības pakļaut nosacījumam, ka nodokļu maksātājs šo nodokli patiešām ir samaksājis, ja importam piemērojamā pievienotās vērtības nodokļa maksātājs un attiecīgo atskaitīšanas tiesību saņēmējs — kā tas ir Francijā — ir viena un tā pati persona?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta C-48/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 2. februārī iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö/A Oy

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 2. februārī iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö/A Oy

   (Lieta C-48/11)
   2011/C 103/30
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Apelācijas iesniedzēja: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Citi lietas dalībnieki: A Oy

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai akciju maiņa, kurā Somijas akciju sabiedrība Norvēģijas sabiedrībai (juridiskā forma “aksjeselskap”) nodod pirmajai minētai citā sabiedrībā piederošas akcijas un kā pretizpildījumu saņem Norvēģijas sabiedrības izdotas akcijas, nodokļa ieturēšanas ziņā un ņemot vērā EEZ līguma 31. un 40. pantu, ir jāvērtē tikpat neitrāli kā tad, ja šāda akciju maiņa būtu notiksi starp divām iekšzemes akciju sabiedrībām vai sabiedrībām ar juridisko adresi Eiropas Savienības dalībvalstīs?


title: Lieta T-477/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 5. jūnija rīkojums – Syrian Lebanese Commercial Bank /Padome

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/66

         Vispārējās tiesas 2014. gada 5. jūnija rīkojums – Syrian Lebanese Commercial Bank/Padome
   (Lieta T-477/13) (1)

   2014/C 253/92
   Tiesvedības valoda – franču
   Devītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 336, 16.11.2013.


title: Lieta F-3/14: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 14. jūlija rīkojums – DJ / AESA

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/31

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 14. jūlija rīkojums – DJ/AESA

   (Lieta F-3/14) (1)

   2014/C 351/41
   Tiesvedības valoda – angļu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 85, 22.3.2014, 27. lpp.


title: Lieta T-398/16: Prasība, kas celta 2016. gada 26. jūlijā – Starbucks/EUIPO – Nersesyan (“COFFEE ROCKS”)

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/50

         Prasība, kas celta 2016. gada 26. jūlijā – Starbucks/EUIPO – Nersesyan (“COFFEE ROCKS”)
   (Lieta T-398/16)
   (2016/C 335/66)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Starbucks Corp. (Seattle, Vašingtona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – I. Fowler, Solicitor, un J. Schmitt, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Hasmik Nersesyan (Borgloon, Beļģija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “COFFEE ROCKS” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 881 943

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 24. maija lēmums lietā R 559/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Biroja 2016. gada 24. maija lēmumu lietā R 559/2015–4, un

               —

               piespriest atbildētajam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, vai – ja lietā iestājas otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks –, piespriest atbildētājam un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt kopīgi tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-444/08: Tiesas 2009. gada 26. novembra rīkojums — Região autónoma dos Açores /Eiropas Savienības Padome, Eiropas Kopienu Komisija, Spānijas Karaliste, Seas at RiskVZW , agrāk — Stichting Seas at Risk Federation, WWF — World Wide Fund for Nature, Stichting Greenpeace Council (Apelācija — Reglamenta 119. pants — Regula (EK) Nr. 1954/2003 — Prasība atcelt tiesību aktu — Nepieņemamība — Reģionālā vai vietējā iestāde — Akti, kas šo iestādi skar tieši un individuāli — Apelācijas sūdzība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un acīmredzami nepamatota)

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/18

         Tiesas 2009. gada 26. novembra rīkojums — Região autónoma dos Açores/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Kopienu Komisija, Spānijas Karaliste, Seas at RiskVZW, agrāk — Stichting Seas at Risk Federation, WWF — World Wide Fund for Nature, Stichting Greenpeace Council

   (Lieta C-444/08) (1)

   (Apelācija - Reglamenta 119. pants - Regula (EK) Nr. 1954/2003 - Prasība atcelt tiesību aktu - Nepieņemamība - Reģionālā vai vietējā iestāde - Akti, kas šo iestādi skar tieši un individuāli - Apelācijas sūdzība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un acīmredzami nepamatota)
   2010/C 63/26
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Região autónoma dos Açores (pārstāvji — M. Renouf un C. Bryant, Solicitors)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J. Monteiro un F. Florindo Gijón), Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — K. Banks), Spānijas Karaliste (pārstāvji — N. Díaz Abad), Seas at Risk VZW, agrāk — Stichting Seas at Risk Federation, WWF — World Wide Fund for Nature, Stichting Greenpeace Council

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2008. gada 1. jūlija spriedumu lietā T-37/04 Região autónoma dos Açores/Padome, ar kuru Pirmās instances tiesa kā nepieņemamu noraidīja prasību daļēji atcelt Padomes 2003. gada 4. novembra Regulu (EK) Nr. 1954/2003, kura attiecas uz zvejas intensitātes pārvaldību saistībā ar dažiem Kopienas zvejas apgabaliem un resursiem un ar kuru groza Regulu (EEK) Nr. 2847/93 un atceļ Regulas (EK) Nr. 685/95 un (EK) Nr. 2027/95 (OV L 289, 1. lpp.) — Nosacījums par to, ka apstrīdētajam aktam personu ir jāskar individuāli

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Região autónoma dos Açores atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste un Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 327, 20.12.2008.


title: Lieta T-332/14: Prasība, kas celta 2014. gada 12. maijā  – Azarov /Padome

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/63

         Prasība, kas celta 2014. gada 12. maijā – Azarov/Padome
   (Lieta T-332/14)
   2014/C 223/65
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Oleksii Mykolayovych Azarov (Kijeva, Ukraina) (pārstāvji –G. Lansky un A. Egger, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               saskaņā ar LESD 263. pantu atcelt Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 66, 26. lpp.), Padomes 2014. gada 14. aprīļa Īstenošanas lēmumu 2014/216/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 111, 91. lpp.), kā arī Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 66, 1. lpp.), un Padomes 2014. gada 14. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) Nr. 381/2014, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 111, 33. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju;

               —

               saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 64. pantu veikt procesa organizatoriskos pasākumus;

               —

               saskaņā ar Reglamenta 87. panta 2. punktu piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav ticis ievērots pienākums norādīt pamatojumu.
               – Šajā ziņā prasītājs tostarp apgalvo, ka apstrīdēto tiesību aktu pamatojums nav ļāvis nedz prasītājam tos pārsūdzēt Vispārējā tiesā, nedz Vispārējai tiesai – pārbaudīt to tiesiskumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir tikušas pārkāptas tā pamattiesības.
               – Ar šo pamatu prasītājs apgalvo, ka ir tikušas pārkāptas viņa īpašumtiesības un tiesības uz saimniecisko darbību. Tāpat viņš apgalvo, ka piemērotie ierobežojošie pasākumi nav samērīgi. Visbeidzot viņš norāda, ka ir tikušas pārkāptas viņa tiesības uz aizstāvību.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir nepareizi tikušas izmantotas pilnvaras.
               – Prasītājs šajā saistībā tostarp apgalvo, ka Padome ir nepareizi izmantojusi savas pilnvaras, jo, piemērojot prasītājam ierobežojošos pasākumus, esot tikuši sasniegti citi mērķi, nevis tiesiskas valsts faktiska stiprināšana un atbalstīšana, kā arī cilvēktiesību ievērošana Ukrainā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts labas pārvaldības princips.
               – Šajā pamatā prasītājs it īpaši apgalvo, ka ir tikušas pārkāptas tiesības uz objektīvu lietas izskatīšanu, uz taisnīgu un godīgu lietas izskatīšanu, kā arī uz kārtīgu faktu izpēti.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.


title: Lieta F-79/10: Prasība, kas celta 2010. gada 17. septembrī — Dubus /Komisija

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/66

         Prasība, kas celta 2010. gada 17. septembrī — Dubus/Komisija
   (Lieta F-79/10)
   ()
   2010/C 301/107
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Charles Dubus (Tervuren, Beļģija) (pārstāvji — E. Boigelot un S. Woog, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt atbildētājas lēmumu neiekļaut prasītāju to ierēdņu sarakstā, kuri ir paaugstināti pakāpē AST4/C 2009. gada paaugstināšanā amatā, un atlīdzināt nodarīto morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2009. gada 20. novembrī publicēto Komisijas lēmumu neiekļaut prasītāju to ierēdņu sarakstā, kuri no pakāpes AST3/4 ir paaugstināti pakāpē AST4/C 2009. gada paaugstināšanā amatā,

               —

               šīs atcelšanas rezultātā veikt jaunu salīdzinošu pārbaudi par prasītāja un citu kandidātu nopelniem saskaņā ar 2009. gada paaugstināšanā amatā un piešķirt prasītājam paaugstinājumu AST4C pakāpē ar atpakaļejošu spēku no 2009. gada 1. janvāra, kā arī izmaksāt procentus par algas parādu saskaņā ar likmi, kādu Eiropas Centrālā banka ir noteikusi galvenajiem refinansēšanas darījumiem sākot ar 2009. gada 1. janvāri, to paaugstinot par diviem punktiem, taču neapstrīdot citu paaugstināto ierēdņu paaugstināšanu, kuru vārdi ir minēti 2009. gada 20. novembrī publicētajā sarakstā,

               —

               piespriest Komisijai izmaksāt prasītājam summu EUR 3 500 apmērā par morālo kaitējumu, kāds prasītājam tika nodarīts sakarā ar to, ka viņš 2009. gada 1. janvārī netika paaugstināts amatā, pieskaitot palielinājumu par tiesvedības laiku,

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-523/13: Prasība, kas celta 2013. gada 20. septembrī — Euromed /ITSB — DC Druck-Chemie ( “EUROSIL” )

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/21

         Prasība, kas celta 2013. gada 20. septembrī — Euromed/ITSB — DC Druck-Chemie (“EUROSIL”)
   (Lieta T-523/13)
   2013/C 352/39
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Euromed, SA (Mollet del Vallès, Spānija) (pārstāvis — E. Sugrañes Coca, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: DC Druck-Chemie GmbH (Ammerbuch-Altingen, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 27. jūnija lēmumu lietā R 1854/2012-1 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “EUROSIL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 558 751

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “EUROSIL-85” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 6 140 099 un vārdiska preču zīme “EUROSIL-85” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē — Spānijas preču zīmes reģistrācija Nr. 2 785 209

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-81/14: Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 10. septembra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nannoka Vulcanus Industries BV/College van gedeputeerde staten van Gelderland Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 1999/13/EK — II B pielikums — Gaisa piesārņojums — Gaistoši organiski savienojumi — Emisijas samazināšana — Organisko šķīdinātāju izmantošana noteiktos darbības veidos un iekārtās — Esošām iekārtām piemērojamas saistības — Termiņa pagarināšana

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/10

         Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 10. septembra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nannoka Vulcanus Industries BV/College van gedeputeerde staten van Gelderland

   (Lieta C-81/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 1999/13/EK - II B pielikums - Gaisa piesārņojums - Gaistoši organiski savienojumi - Emisijas samazināšana - Organisko šķīdinātāju izmantošana noteiktos darbības veidos un iekārtās - Esošām iekārtām piemērojamas saistības - Termiņa pagarināšana)
   (2015/C 363/12)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Nannoka Vulcanus Industries BV

      Atbildētāja: College van gedeputeerde staten van Gelderland

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1999. gada 11. marta Direktīvas 1999/13/EK par gaistošu organisko savienojumu emisijas ierobežošanu no organiskiem šķīdinātājiem noteiktos darbības veidos un iekārtās II B pielikums ir jāinterpretē tādējādi, ka termiņa pagarinājums, kas ir paredzēts tā 2. punkta pirmās daļas i) punktā, var tikt piešķirts “iekārtas” – šīs direktīvas 2. panta [1)] punkta izpratnē – operatoram, lai īstenotu gaistošo organisko savienojumu emisijas samazināšanas plānu, ja vēl tikai izstrādā aizstājējus, kas satur maz šķīdinātāja vai to nemaz nesatur, lai gan ražojuma cietās daļas saturu šajā iekārtā var uzskatīt par nemainīgu un izmantot kā atskaites lielumu emisijas samazināšanā.

               2)

               Direktīvas 1999/13 II B pielikuma 2. punkta pirmās daļas i) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka termiņa pagarināšanai, lai īstenotu gaistošo organisko savienojumu emisijas samazināšanas plānu, ir nepieciešama kompetento iestāžu atļauja, kuras priekšnoteikums ir attiecīgā operatora iepriekšējs pieteikums. Lai noteiktu, vai termiņa pagarinājums operatoram gaistošo organisko savienojumu emisijas samazināšanas plāna īstenošanai ir jāpiešķir, un lai noteiktu varbūtēji piešķiramā termiņa pagarinājuma ilgumu, šīm kompetentajām iestādēm, ņemot vērā tām paredzēto rīcības brīvību, ir tostarp jāpārbauda, vai aizstājēji, kas ir piemēroti izmantošanai attiecīgajās iekārtās un gaistošu organisko savienojumu emisijas samazināšanai, patiešām tiek izstrādāti; vai notiekošie darbi, ņemot vērā sniegto informāciju, var beigties ar tādu aizstājēju izstrādi, un vai nepastāv alternatīvs pasākums, ar ko var tikt panākta līdzīga vai vēl lielāka emisijas samazināšana ar zemākām izmaksām, un tostarp, vai jau nav pieejami citi aizstājēji. Turklāt ir jāņem vērā saikne starp emisijas ierobežojumu apjomu, ko radīs aizstājēji, kas vēl tiek izstrādāti, kā arī šo aizstājēju izmaksām, no vienas puses, un papildu emisiju, ko radīs termiņa pagarinājums, kā arī varbūtējo alternatīvo pasākumu izmaksām, no otras puses. Termiņa pagarinājuma ilgums nevar pārsniegt aizstājēju izstrādei nepieciešamo laiku. Tas ir jāizvērtē, ņemot vērā visu atbilstošo informāciju un tostarp papildu emisijas apjomu, kas rodas termiņa pagarinājuma dēļ, un varbūtējo alternatīvo pasākumu izmaksas attiecībā pret emisijas ierobežojumu apjomu, ko radīs aizstājēji, kas vēl tiek izstrādāti, un šo aizstājēju izmaksām.

      (1)  OV C 142, 12.5.2014.


title: Lieta T-214/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 2. decembra rīkojums — Indesit Company /ITSB — ILVE ( “quadrio” )

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/44

         Vispārējās tiesas 2013. gada 2. decembra rīkojums — Indesit Company/ITSB — ILVE (“quadrio”)
   (Lieta T-214/12) (1)

   2014/C 45/76
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Devītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 227, 28.7.2012.


title: Lieta T-223/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/61

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-223/04) (1)

   (2008/C 301/101)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 304, 13.12.2003., (iepriekš lieta C-401/03).


title: Lieta T-588/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 28. aprīļa spriedums – HN/Komisija Civildienests — Ierēdņi — Regula (ES, Euratom) Nr. 1023/2013 — Civildienesta noteikumu reforma — Jaunie noteikumi par karjeru un paaugstināšanu amatā AD 13 un AD 14 pakāpē — AD 12 pakāpes ierēdņi — Īpašu pilnvaru pildīšana — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 30. panta 3. punkts — 2014. gada paaugstināšana amatā — Lūgums klasificēt amata veidā “padomdevējs vai līdzvērtīgs amats” — Iecēlējinstitūcijas atbildes neesamība — 2015. gada paaugstināšana amatā — Jauns lūgums klasificēt amata veidā “padomdevējs vai līdzvērtīgs amats” vai “nodaļas vadītājs vai līdzvērtīgs amats” — Iecēlējinstitūcijas sniegta noraidīšana — Atteikuma klasificēt amata veidā “padomdevējs vai līdzvērtīgs amats” apstiprinošais raksturs — Ar pirmstiesas procedūru saistīto prasību neievērošana — Nepieņemamība

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/28

         Vispārējās tiesas 2017. gada 28. aprīļa spriedums – HN/Komisija
   (Lieta T-588/16) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Regula (ES, Euratom) Nr. 1023/2013 - Civildienesta noteikumu reforma - Jaunie noteikumi par karjeru un paaugstināšanu amatā AD 13 un AD 14 pakāpē - AD 12 pakāpes ierēdņi - Īpašu pilnvaru pildīšana - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 30. panta 3. punkts - 2014. gada paaugstināšana amatā - Lūgums klasificēt amata veidā “padomdevējs vai līdzvērtīgs amats” - Iecēlējinstitūcijas atbildes neesamība - 2015. gada paaugstināšana amatā - Jauns lūgums klasificēt amata veidā “padomdevējs vai līdzvērtīgs amats” vai “nodaļas vadītājs vai līdzvērtīgs amats” - Iecēlējinstitūcijas sniegta noraidīšana - Atteikuma klasificēt amata veidā “padomdevējs vai līdzvērtīgs amats” apstiprinošais raksturs - Ar pirmstiesas procedūru saistīto prasību neievērošana - Nepieņemamība)
   (2017/C 195/39)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: HN (pārstāvji – F. Sciaudone un R. Sciaudone, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Ehrbar un A-C. Simon, piedaloties B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 270. pantam, ar kuru tiek lūgts atcelt “lēmumu par [prasītāja] lūgumu uzskatīt, ka viņš pilda īpašas pilnvaras, kas ļauj viņu klasificēt amata veidā “padomdevējs vai līdzvērtīgs amats” atbilstoši [jauno] Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 30. panta 3. punktam”, un 2013. gada 18. decembra lēmumu SEC(2013) “Komisijas paziņojums, ar ko groza normas saistībā ar Komisijas locekļu kabinetu sastādīšanu un preses sekretāru iecelšanu”.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               HN atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 251, 11.7.2016. (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar Nr. F- 18/16 un nodota Vispārējai tiesai 1.09.2016).


title: Lieta C-367/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 11. jūlijā iesniedza Cour de cassation (Beļģija) — Déborah Prete/Office national de l'emploi

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 11. jūlijā iesniedza Cour de cassation (Beļģija) — Déborah Prete/Office national de l'emploi

   (Lieta C-367/11)
   2011/C 282/19
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata lietā

      Prasītāja: Déborah Prete

      Atbildētājs: Office national de l'emploi

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Kopienas dibināšanas līguma — versijā, kura konsolidēta Amsterdamā 1997. gada 2. oktobrī, — 12., 17., 18. un tiktāl, ciktāl nepieciešams, 39. pantam ir pretrunā tāda valsts tiesību norma kā Beļģijas Karaļa 1991. gada 25. novembra lēmuma par bezdarba tiesisko regulējumu 36. panta 1. punkta otrās daļas j) apakšpunkts, kurā gaidīšanas pabalsta saņemšana jaunietim, kas ir Eiropas Savienības pilsonis, kas nav darba ņēmējs Līguma 39. panta izpratnē, ir ieguvis vidējo izglītību Eiropas Savienībā, taču ne mācību iestādē, kuru vada, atzīst vai subsidē kāda no Beļģijas kopienām, un kas ir saņēmis vai nu vienas no Beļģijas kopienām izsniegtu dokumentu, ar ko vienas no šo Kopienu kompetentā komisija atzīst minēto izglītību par līdzvērtīgu atestātam par izglītību, ko iegūst kādā no minētajām Beļģijas mācību iestādēm, vai arī izglītības dokumentam, kas ļauj turpināt mācības augstākā mācību iestādē, ar nosacījumu, ka šis jaunietis iepriekš ir ieguvis sešu gadu ilgu izglītību kādā no mācību iestādēm, ko vada, atzīst vai subsidē kāda no Beļģijas kopienām, ja šāds nosacījums ir izslēdzošs un absolūts?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai apstākļi, kurus pirmajā jautājumā apraksta jaunietis, kas nav ieguvis sešu gadu ilgu izglītību kādā no Beļģijas mācību iestādēm, dzīvo Beļģijā ar savu laulāto, kas ir Beļģijas pilsonis, un ir reģistrējies kā darba meklētājs Beļģijas nodarbinātības dienestā, ir apstākļi, kurus ir jāņem vērā, lai noteiktu šī jaunieša saikni ar Beļģijas darba tirgu atbilstoši Līguma 12., 17., 18. un attiecīgā gadījumā 39. pantam? Cik lielā mērā ir jāņem vērā uzturēšanās un laulības ilgums un laiks, kas pagājis kopš šāda persona ir reģistrējusies kā darba meklētājs?


title: Lieta C-28/10 P: Tiesas 2010. gada 2. septembra rīkojums — Mehmet Salih Bayramoglu /Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome (Apelācija — Reglamenta 179. pants — Pretlikumīgi prasījumi — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/22

         Tiesas 2010. gada 2. septembra rīkojums — Mehmet Salih Bayramoglu/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-28/10 P) (1)

   (Apelācija - Reglamenta 179. pants - Pretlikumīgi prasījumi - Acīmredzama nepieņemamība)
   2010/C 346/37
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Mehmet Salih Bayramoglu (pārstāvis — A. Riza, QC)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Parlaments (pārstāvji — C. Karamarcos un N. Görlitz), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Balta un E. Finnegan)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2009. gada 24. septembra rīkojumu lietā T-110/09 Bayramoglu/Parlaments un Padome, ar kuru Pirmās instances tiesa kā acīmredzami nepieņemamu ir noraidījusi prasību par Padomes 2004. gada 10. jūnija Lēmuma 2004/511/EK par Kipras tautas pārstāvību Eiropas Parlamentā Kipras problēmas atrisinājuma gadījumā atcelšanu — Prasība, kas iesniegta pēc termiņa beigām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               M. Bayramoglu atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 27.03.2010.


title: Lieta C-235/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 20. februāra rīkojumu apvienotajās lietās no T-278/00 līdz T-280/00, no T-282/00 līdz T-286/00 un no T-288/00 līdz T-295/00 Albergo Quattro Fontane u.c./Komisija 2013. gada 29. aprīlī iesniedza Savoia e Jolanda Srl

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/20

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 20. februāra rīkojumu apvienotajās lietās no T-278/00 līdz T-280/00, no T-282/00 līdz T-286/00 un no T-288/00 līdz T-295/00 Albergo Quattro Fontane u.c./Komisija 2013. gada 29. aprīlī iesniedza Savoia e Jolanda Srl

   (Lieta C-235/13 P)
   2013/C 207/33
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Savoia e Jolanda Srl (pārstāvji — A. Bianchini un F. Busetto, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija un Comitato “Venezia vuole vivere”

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas rīkojumu;

               —

               apmierināt pirmajā instancē izvirzītos prasījumus un līdz ar to:

                           —

                           tiktāl, ciktāl tas ir saprātīgi un prasītāju interesēs, atcelt Eiropas Komisijas 1999. gada 25. novembra Lēmumu 2000/394/EK par atbalsta pasākumiem Venēcijas un Kjodžas teritorijās dibinātajiem uzņēmumiem, kas ir paredzēti Likumos Nr. 30/1997 un Nr. 206/1995, ar ko nosaka atbrīvojumu no sociālā nodrošinājuma maksājumiem;

                           —

                           pakārtoti, atcelt šo iepriekš minēto lēmumu, ciktāl tajā ir uzdots atgūt piešķirtos atbrīvojumus no sociālā nodrošinājuma maksājumiem un ciktāl tajā papildus atgūstamajai atbrīvojumu no sociālā nodrošinājuma maksājumiem summai ir piedzenams arī procentu maksājums par nolēmumā paredzētajiem laikposmiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās tiesvedības instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatojumam ir izvirzīti šādi deviņi pamati:

                  Pirmais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā nav atzīts, ka ar attiecīgajiem pasākumiem, ņemot vērā to kompensējošo raksturu, to saņēmējiem netika piešķirtas nekādas priekšrocības.

                  Otrais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā nav izslēgta vai katrā ziņā nav izvērtēta attiecīgo pasākumu spēja ietekmēt konkurenci un Kopienu iekšējo tirdzniecību.

                  Trešais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta EKL 87. panta 2. punkta b) apakšpunktā (jaunajā redakcijā — LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunkts) un EKL 87. panta 3. punkta b) apakšpunktā (jaunajā redakcijā — LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts) paredzēto izņēmumu piemērojamība.

                  Ceturtais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktā (jaunajā redakcijā — LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts) paredzētā izņēmuma piemērojamība.

                  Piektais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta EKL 87. panta 3. punkta d) un e) apakšpunktā (jaunajā redakcijā — LESD 107. panta 3. punkta d) un e) apakšpunkts) paredzēto izņēmumu piemērojamība.

                  Sestais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta EKL 86. panta 2. punktā (jaunajā redakcijā — LESD 106. panta 2. punkts) paredzētā izņēmuma piemērojamība.

                  Septītais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta pastāvoša atbalsta esamība, tādējādi pārkāpjot EKL 88. panta 3. punktu (jaunajā redakcijā — LESD 108. panta 3. punkts) un Regulas Nr. 659/1999 (1) 15. pantu.

                  Astotais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta Regulas Nr. 659/1999 14. panta 1. punkta piemērojamība attiecībā uz atgūšanas rīkojumu.

                  Devītais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta Regulas Nr. 659/1999 14. panta 1. punkta piemērojamība attiecībā uz procentu maksājuma piemērošanu.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta C-120/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 9. novembrī ( Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Heinrich Schulze GmbH & Co. KG i.L. pret Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Eksporta kompensācijas — Piešķiršanas nosacījumi — Eksporta deklarācija — Dokumentāru pierādījumu neesamība — Citu pierādījumu veidu izmantošana)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/9

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 9. novembrī (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Heinrich Schulze GmbH & Co. KG i.L. pret Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lieta C-120/05) (1)

   (Eksporta kompensācijas - Piešķiršanas nosacījumi - Eksporta deklarācija - Dokumentāru pierādījumu neesamība - Citu pierādījumu veidu izmantošana)
   (2006/C 326/18)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg (Vācija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Heinrich Schulze GmbH & Co. KG i.L.

      Atbildētājs: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Hamburg– Komisijas 1994. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1222/94, kura paredz kopējas sīki izstrādātas normas, piemērojot eksporta kompensāciju sistēmu atsevišķiem lauksaimniecības produktiem, ko eksportē Līguma II pielikumā neuzskaitītu preču veidā, un kritērijus šādu kompensāciju apmēru noteikšanai (OV L 136, 5. lpp.), 7. panta 2. punkta interpretācija — Neiespējamība eksportētājam izpildīt pienākumu deklarācijas pamatojumam iesniegt kompetentajām iestādēm visus dokumentus un informāciju, ko tās uzskata par nepieciešamu — Nepārvarama vara, kuras rezultātā dokumentu gājusi bojā — Iespēja izmantot citus pierādījumu veidus
   Rezolutīvā daļa
   7. panta 1. punkta trešā daļa Komisijas 1994. gada 30. maija Regulā (EK) Nr. 1222/94, kura paredz kopējas sīki izstrādātas normas, piemērojot eksporta kompensāciju sistēmu atsevišķiem lauksaimniecības produktiem, ko eksportē Līguma II pielikumā neuzskaitītu preču veidā, un kritērijus šādu kompensāciju apmēru noteikšanai, Komisijas 1996. gada 7. februāra Regulas (EK) Nr. 229/96 grozījumu redakcijā neiestājas pret to, ka gadījumā, ja eksportētājs, kā šajā gadījumā — nepārvaramas varas dēļ, nevar iesniegt dokumentārus pierādījumus attiecībā uz produktu daudzumu, kas faktiski izmantots eksportētās preces saražošanai, viņš to pierāda ar citiem līdzekļiem. Valsts iestādes novērtē šo citu pierādījumu veidu saskaņā ar valsts tiesībās noteikto kārtību, tomēr ievērojot nosacījumu, ka šie noteikumi neietekmē ne Kopienu tiesību apjomu, ne to efektivitāti. Šai nolūkā valsts iestādēm jāņem vērā arī dokumenti, ar kuriem jau ir bijusi darīšana attiecībās ar eksportētāju, ja lūgums tiek iesniegts saistībā ar vienkāršoto procedūru, kas paredzēta šīs regulas 3. panta 2. punkta trešajā daļā.

      (1)  OV C 143, 11.06.2005.


title: Lieta C-313/08: Prasība, kas celta 2008. gada 14. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/37

         Prasība, kas celta 2008. gada 14. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-313/08)
   (2008/C 223/61)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Vesco un P. Dejmek)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 15. jūlija Direktīvas 2003/58/EK (1), ar ko Padomes Direktīvu 68/151/EEK groza attiecībā uz atklātības prasībām dažāda veida uzņēmējsabiedrībām, 1. panta 4., 5. un 6. punkta prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Itālijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2006. gada 30. decembrī.

      (1)  OV L 221, 13. lpp.


title: Lieta C-302/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Krajský súd v Prešove (Slovākijas Republika) 2006. gada 7. jūlija rīkojumu — František Kovaľský pret Mesto Prešov, Dopravný podnik Mesta Prešov as

text:
               14.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Krajský súd v Prešove (Slovākijas Republika) 2006. gada 7. jūlija rīkojumu — František Kovaľský pret Mesto Prešov, Dopravný podnik Mesta Prešov as

   (Lieta C-302/06)
   (2006/C 249/04)
   Tiesvedības valoda — slovāku
   Iesniedzējtiesa
   Krajský súd v Prešove
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: František Kovaľský

      Atbildētāji: Mesto Prešov, Dopravný podnik Mesta Prešov as

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas Pirmā protokola 1. panta otrā daļa, saskaņā ar kuru valstis var pieņemt tiesību aktus, kas regulē īpašuma izmantošanu, jāinterpretē tādā nozīmē, ka šiem tiesību aktiem ir jāatbilst nosacījumam attiecībā uz atbilstību ne tikai vispārējām interesēm, bet arī vispārējiem starptautisko tiesību principiem?

               2)

               Vai Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas Pirmā protokola 1. pants piešķir īpašuma tiesību aizsardzību fiziskām un juridiskām personām neatkarīgi no īpašuma vērtības?

               3)

               Kā definēt un konkretizēt vispārējos starptautisko tiesību principus, lai varētu piemērot Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas Pirmā protokola 1. pantu?


title: Lieta C-268/15: Tiesas (virspalāta) 2016. gada 15. novembra spriedums (Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fernand Ullens de Schooten/État belge Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pamatbrīvības — LESD 49., 56. un 63. pants — Situācija, kurā visi elementi ir saistīti ar vienu vienīgu dalībvalsti — Dalībvalsts ārpuslīgumiskā atbildība par privātpersonām nodarītiem zaudējumiem valsts likumdevējam un valsts tiesām piedēvējamu Savienības tiesību pārkāpumu dēļ

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/9

         Tiesas (virspalāta) 2016. gada 15. novembra spriedums (Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fernand Ullens de Schooten/État belge

   (Lieta C-268/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pamatbrīvības - LESD 49., 56. un 63. pants - Situācija, kurā visi elementi ir saistīti ar vienu vienīgu dalībvalsti - Dalībvalsts ārpuslīgumiskā atbildība par privātpersonām nodarītiem zaudējumiem valsts likumdevējam un valsts tiesām piedēvējamu Savienības tiesību pārkāpumu dēļ)
   (2017/C 014/11)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Bruxelles

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Fernand Ullens de Schooten

      Atbildētāja: État belge

      Rezolutīvā daļa:

   Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts ārpuslīgumiskās atbildības režīms par zaudējumiem, kas radušies šo tiesību pārkāpuma dēļ, nav jāpiemēro tad, ja valsts tiesiskā regulējuma, kas bez atšķirības ir piemērojams attiecīgās valsts valstspiederīgajiem un citu dalībvalstu valstspiederīgajiem, dēļ, iespējams, ir radīti zaudējumi privātpersonai LESD 49., 56. vai 63. pantā paredzētās pamatbrīvības apgalvotā pārkāpuma dēļ, jo situācijā, kad visi elementi ir saistīti ar vienu vienīgu dalībvalsti, nav saiknes starp pamatlietas priekšmetu vai apstākļiem un šiem pantiem.

      (1)  OV C 279, 24.8.2015.