title: Lieta C-252/15 P: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 17. marta spriedums – Naazneen Investments Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Energy Brands, Inc. Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 207/2009 — Atcelšanas process — 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Kopienas vārdiska preču zīme “SMART WATER” — Faktiska izmantošana — Pienākums norādīt pamatojumu — 75. pants

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/20

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 17. marta spriedums – Naazneen Investments Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Energy Brands, Inc.

   (Lieta C-252/15 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - Atcelšanas process - 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Kopienas vārdiska preču zīme “SMART WATER” - Faktiska izmantošana - Pienākums norādīt pamatojumu - 75. pants)
   (2016/C 156/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Naazneen Investments Ltd (pārstāvji – P. Goldenbaum un I. Rohr, Rechtsanwältinnen)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – D. Gája un A. Folliard-Monguiral), Energy Brands, Inc (pārstāvji – S. Malynicz, Barrister, D. Stone un A. Dykes, Solicitors)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Naazneen Investments Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 294, 7.9.2015.


title: Lieta C-102/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 19. februārī iesniedza Raad van State (Beļģija) – Vaditrans BVBA/Belgische Staat

text:
               10.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 19. februārī iesniedza Raad van State (Beļģija) – Vaditrans BVBA/Belgische Staat

   (Lieta C-102/16)
   (2016/C 165/09)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Vaditrans BVBA

      Atbildētāja: Belgische Staat

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulas (EK) Nr. 561/2006 (1), ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu, groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 3821/85 un Padomes Regulu (EK) Nr. 2135/98 un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85, 8. panta 6. un 8. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka parastos iknedēļas atpūtas laikposmus šīs regulas 8. panta 6. punkta izpratnē nedrīkst pavadīt transportlīdzeklī?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai šādā gadījumā Regulas Nr. 561/2006 8. panta 6. un 8. punkts saistībā ar tās 19. pantu ir pretrunā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (2) 49. pantā nostiprinātajam krimināltiesībās piemērojamam likumības principam, jo minētajās regulas normās nav paredzēts nepārprotams aizliegums pavadīt transportlīdzeklī regulāros iknedēļas atpūtas laikposmus minētās regulas 8. panta 6. punkta izpratnē?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai šādā gadījumā Regulā Nr. 561/2006 dalībvalstīm ir atļauts savos tiesību aktos paredzēt aizliegumu pavadīt transportlīdzeklī regulāros iknedēļas atpūtas laikposmus šīs regulas 8. panta 6. punkta izpratnē?

      (1)  OV 2006, L 102, 1. lpp.

      (2)  OV 2000, C 364, 1. lpp.


title: Lieta T-152/13: Prasība, kas celta 2013. gada 15. martā — Sea Handling /Komisija

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/28

         Prasība, kas celta 2013. gada 15. martā — Sea Handling/Komisija
   (Lieta T-152/13)
   2013/C 129/53
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sea Handling SpA (Somma Lombardo, Itālija) (pārstāvji — B. Nascimbene, F. Rossi dal Pozzo, M. Merla un L. Cappelletti, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ar ko Komisija ir atzinusi pasākumus, kurus SEA pieņēmusi pamatkapitāla palielinājumu veidā par labu SEA Handling, par valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu, un ir uzdevusi to atgūt;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 3. pantu, ar ko Komisija ir uzdevusi atgūt varbūtējo valsts atbalstu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apstrīdētais lēmums ir tas pats, kas lietā T-125/13 Itālijas Republika/Komisija.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas vairākas procesuālās normas.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka ir pārkāpta Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.), un SEA Handling procesuālās tiesības, kā arī nav veikta izmeklēšana attiecībā uz izmeklēšanas laikposmu, jo nav veikta izpēte un iepriekšējs vērtējums attiecībā uz laikposmu no 2006. līdz 2010. gadam.

                           —

                           Tāpat tiek norādīts, ka ir pārkāpti tiesiskās noteiktības un labas pārvaldības principi saistībā ar procesa ilgumu un, it īpaši, ar pārmērīgi nepamatoto iepriekšējās izmeklēšanas ilgumu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts no valsts līdzekļu izmantošanas viedokļa.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka nav norādīts pamatojums un nav veikta izmeklēšana par sloga valsts finansēm neesamību; tāpat tiek minēts, ka nav pierādīts, ka valstij būtu bijuši pieejami līdzekļi.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts no vainojamības viedokļa.

                           —

                           Saskaņā ar prasītājas viedokli apstrīdētais lēmums nav balstīts uz individuālu pārbaudi attiecībā uz atsevišķiem lēmumiem par pamatkapitāla palielinājumu un Komisija nav minējusi iemeslus, kuru dēļ laikposmā no 2002. līdz 2010. gadam esot bijusi viena valsts atbalsta SEA Handling koncepcija.

                           —

                           Šajā ziņā tiek piebilsts, ka Komisijas sniegtās norādes nav piemērotas, lai vainotu valsti šajos pasākumos, un Komisija nav uzskatījusi lietas dalībnieku sniegtās ziņas par tādām, kas pierādītu, ka valsts nav vainojama šajos pasākumos.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts no privātā ieguldītāja doktrīnas viedokļa.

                           —

                           Pēc prasītājas uzskatiem, Komisija nav pierādījusi, ka, attiecīgi, privātais ieguldītājs, kas salīdzināms ar SEA, nebūtu izraudzījies savā kontrolē esošā uzņēmuma rekapitalizāciju, un ir tikai vienkārši apstrīdējusi SEA izmantoto parametru pareizību, tai pieņemot uzņēmējdarbības lēmumus.

                           —

                           Tāpat esot jākonstatē, ka šie pasākumi SEA grupā nav sniegti vienotā veselumā un ir kļūdaini izvērtēti fakti saistībā ar SEA Handling un pārējo tirgus dalībnieku pretnostatījumu, kā arī ir kļūdaini piemērots privātā ieguldītāja princips, jo nav analizēti atsevišķie kapitāla palielināšanas darījumi.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 107. panta 3. punkts.

                           —

                           Prasītāja šajā jautājumā vērš uzmanību uz kļūdu tiesību piemērošanā, norādot uz Pamatnostādņu lidostu nozarei piemērošanas jomu, jo tās nebija piemērojamas šajā lietā.

                           —

                           Tāpat šajā ziņā jāvērš uzmanība uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pamatojuma nenorādīšanu, piemērojot Pamatnostādnes glābšanai un pārstrukturēšanai, tiktāl, ciktāl Komisija esot sagrozījusi jēgu prasībai par sabiedrības rentabilitātes atjaunošanu ilgtermiņā, esot kļūdaini noraidījusi kompensācijas, ko SEA piedāvājusi saistībā ar tās kontrolē esošā uzņēmuma pārstrukturēšanu un neesot pienācīgi ņēmusi vērā faktu, ka apstrīdētie pamatkapitāla palielinājumi vienmēr ir veikti, stingri ņemot vērā to, kas nepieciešams sabiedrības pārstrukturēšanai.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka rīkojums par atgūšanu ir prettiesisks.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka rīkojums par atgūšanu ir prettiesisks, jo ir pārkāpts tiesiskās paļāvības aizsardzības princips un nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu.


title: Lieta F-52/15: Civildienesta tiesas (vienpersoniski) 2015. gada 29. oktobra spriedums – Xenakis/Komisija Civildienests — Ierēdņi — Automātiska pensionēšanās — Pensionēšanās vecums — Pieteikums par nodarbinātības perioda pagarināšanu — Civildienesta noteikumu 52. panta otrā daļa — Atteikums pagarināt nodarbinātības periodu — Dienesta intereses

text:
               7.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 406/44

         Civildienesta tiesas (vienpersoniski) 2015. gada 29. oktobra spriedums – Xenakis/Komisija
   (Lieta F-52/15) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Automātiska pensionēšanās - Pensionēšanās vecums - Pieteikums par nodarbinātības perioda pagarināšanu - Civildienesta noteikumu 52. panta otrā daļa - Atteikums pagarināt nodarbinātības periodu - Dienesta intereses)
   (2015/C 406/46)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Yannis Xenakis (Woluwe-Saint-Pierre, Beļģija) (pārstāvji – S. Rodrigues un A. Blot, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall un C. Ehrbar)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru norādīts prasītāja lūgums par nodarbinātības perioda pagarināšanu un attiecīgi apstiprināta viņa automātiskā pensionēšanās ar 2014. gada 31. oktobri, un prasība par zaudējumu atlīdzību ar procentiem par materiālo kaitējumu, kas esot nodarīts, kā arī simbolisku viena euro piešķiršanu kā atlīdzību par apgalvoto morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               M. Xenakis sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 190, 8.6.2015, 38. lpp.


title: Lieta C-380/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 6. septembra spriedums ( Tribunal administratif (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — DI VI Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C/Administration des contributions en matière d'impôts (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — LESD 49. pants — Nodokļu tiesību akti — Turības nodoklis — Tiesību uz turības nodokļa samazinājumu piešķiršanas nosacījumi — Turības nodokļa maksātāja statusa zaudēšana pēc juridiskās adreses pārcelšanas citā dalībvalstī — Ierobežojums — Pamatojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi)

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 6. septembra spriedums (Tribunal administratif (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — DI VI Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C/Administration des contributions en matière d'impôts

   (Lieta C-380/11) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - LESD 49. pants - Nodokļu tiesību akti - Turības nodoklis - Tiesību uz turības nodokļa samazinājumu piešķiršanas nosacījumi - Turības nodokļa maksātāja statusa zaudēšana pēc juridiskās adreses pārcelšanas citā dalībvalstī - Ierobežojums - Pamatojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi)
   2012/C 355/10
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: DI VI Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C

      Atbildētāja: Administration des contributions en matière d'impôts

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal administratif — LESD 49. panta interpretācija — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Nodokļu tiesību akti — Turības nodoklis — Valsts tiesiskais regulējums, kurā tiesību saņemt turības nodokļa samazinājumu piešķiršana ir pakārtota nosacījumam, ka ir jāturpina būt šā nodokļa maksātājam attiecīgajā dalībvalstī piecus nākamos taksācijas gadus — Turības nodokļa maksātāja statusa zaudēšana pēc juridiskās adreses pārcelšanas citā dalībvalstī

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 49. pants jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamatlietā esošie tam ir pretrunā dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru turības nodokļa samazinājuma piešķiršana ir pakārtota nosacījumam, ka jāturpina būt šā nodokļa maksātājam piecus nākamos taksācijas gadus.

      (1)  OV C 298, 08.10.2011.


title: Lieta C-554/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 21. septembra rīkojumu lietā T-141/05 RENV Internationaler Hilfsfonds eV/Eiropas Komisija 2011. gada 2. novembrī iesniedza Internationaler Hilfsfonds eV

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/32

      Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 21. septembra rīkojumu lietā T-141/05 RENV Internationaler Hilfsfonds eV/Eiropas Komisija 2011. gada 2. novembrī iesniedza Internationaler Hilfsfonds eV
      (Lieta C-554/11 P)
      (2012/C 25/60)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Internationaler Hilfsfonds eV (pārstāvis — H. Kaltenecker, Rechtsanwalt)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

                  a)

                  atcelt 2011. gada 21. septembra rīkojumu un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, nosakot pienākumu veikt atkārtotu izvērtēšanu pēc sprieduma lietā T-300/10 taisīšanas;
                  pakārtoti, pašai taisīt spriedumu lietā;

                  b)

                  piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus, kas ir radušies tiesvedībā, uz kuru attiecas apstrīdētais rīkojums, kā arī apelācijas tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzība ir iesniegta par Vispārējās tiesas 2011. gada 21. septembra rīkojumu lietā T-141/05 RENV, ar kuru tiesvedība, kuru apelācijas sūdzības iesniedzēja un prasītāja pirmajā instancē bija ierosinājusi par Komisijas 2005. gada lēmumu, tika atzīta par izbeigtu. Sākotnējā prasība bija celta par Komisijas atteikumu piešķirt prasītajai pilnīgu piekļuvi lietas materiāliem, kas attiecas uz līgumu LIEN 97-2011.
      Ar šo apelācijas sūdzību apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējās tiesas rīkojumā ir nepareizi piemēroti procesuālie noteikumi, it īpaši tiesvedību lietās T-36/10 un T-141/05 koordinācijas trūkums, ar ko, no apsūdzības iesniedzējas viedokļa, ir tikušas ievērojami aizskartas tās intereses. Vispārējā tiesa turklāt esot pieņēmusi kļūdainu, apsūdzības iesniedzējai nelabvēlīgu, lēmumu attiecībā uz tiesāšanās izdevumiem.


title: Lieta T-158/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 15. septembra spriedums – Iralco/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Kļūda vērtējumā

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/30

         Vispārējās tiesas 2015. gada 15. septembra spriedums – Iralco/Padome
   (Lieta T-158/13) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Kļūda vērtējumā)
   (2015/C 363/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Iranian Aluminum Co. (Iralco) (Teherāna, Irāna) (pārstāvji – S. Millar un S. Ashley, solicitors, M. Lester un M. Happold, barristers)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bishop un I. Rodios)

      Priekšmets

   Prasība atcelt, pirmkārt, Padomes 2012. gada 21. decembra Lēmumu 2012/829/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV 2012, L 356, 71. lpp.) – daļā, kurā prasītājas nosaukums ir iekļauts sarakstā, kas ietverts II pielikumā Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmumam 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), un, otrkārt, Padomes 2012. gada 21. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1264/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 356, 55. lpp.) – daļā, kurā prasītājas nosaukums ir iekļauts sarakstā, kas ietverts IX pielikumā Padomes 2012. gada 23. marta Regulai (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2012. gada 21. decembra Lēmumu 2012/829/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu – daļā, kurā Iranian Aluminum Co. (Iralco) nosaukums ir iekļauts II pielikumā Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmumam 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP;

               2)

               atcelt Padomes 2012. gada 21. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1264/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu – daļā, kurā Iranian Aluminum Co. (Iralco) nosaukums ir iekļauts IX pielikumā Padomes 2012. gada 23. marta Regulai (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu;

               3)

               saglabāt Lēmuma 2012/829 iedarbību attiecībā uz Iranian Aluminum Co. (Iralco) līdz nolēmums par Īstenošanas regulas Nr. 1264/2012 atcelšanu spēkā stāšanās brīdim;

               4)

               Eiropas Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina Iralco tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 147, 25.5.2013.


title: Lieta C-379/06: Apelācija, ko 2006. gada 14. septembrī ierosinājis Larry Murphy par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 13. jūnija spriedumu apvienotajās lietās no T-218/03 līdz T-240/03 Cathal Boyle un citi pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/26

         Apelācija, ko 2006. gada 14. septembrī ierosinājis Larry Murphy par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 13. jūnija spriedumu apvienotajās lietās no T-218/03 līdz T-240/03 Cathal Boyle un citi pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-379/06)
   (2006/C 281/41)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Larry Murphy (pārstāvji — P. Gallagher SC, A. Collins SC, D. Barry, Solicitor)

      Pārējie lietas dalībnieki: Īrija, Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. jūnija lēmumu daļā, kurā noraidīts prasības pieteikums lietā T-236/03 Larry Murphy pret Komisiju, kas ir vērsts uz to, lai atceltu Komisijas 2003. gada 4. aprīļa Lēmumu 2003/245/EK (1) attiecībā uz Komisijas saņemtajiem lūgumiem palielināt MAGP IV [daudzgadējās virzības programmas] mērķus, lai ņemtu vērā uzlabojumus attiecībā uz drošību, kuģošanu jūrā, higiēnu, produktu kvalitāti un darba apstākļus kuģiem, kuru kopējais garums pārsniedz 12 metrus, jo tas attiecās uz drošības spējas pieteikumu saistībā ar jauno RSW kuģi, ar ko ieteica aizstāt MFV Menhaden;

               —

               atcelt Komisijas 2003. gada 4. aprīļa Lēmumu 2003/245/EK attiecībā uz Komisijas saņemtajiem lūgumiem palielināt MAGP IV [daudzgadējās virzības programmas] mērķus, lai ņemtu vērā uzlabojumus attiecībā uz drošību, kuģošanu jūrā, higiēnu, produktu kvalitāti un darba apstākļus kuģiem, kuru kopējais garums pārsniedz 12 metrus, jo tas attiecās uz drošības spējas pieteikumu saistībā ar jauno RSW kuģi, ar ko ieteica aizstāt MFV Menhaden.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Pirmās instances tiesas spriedums ir jāatceļ šādu iemeslu dēļ:
   Nosakot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja interesēs ir celt prasību saistībā ar Lēmuma 2003/245 pieņemšanas datumu un nevis saistībā ar datumu, kurā tika iesniegts prasības pieteikums, Pirmās instances tiesa pieļāva kļūdainu juridisko vērtējumu.
   Pirmās instances tiesa pieļāva būtisku kļūdu, kā tas ir redzams no tai iesniegtajiem dokumentiem, proti, attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēja īpašuma tiesībām uz MVF “Menhaden” visā laikā, kas attiecas uz šo prasības pieteikumu.
   Konstatējumam, ka Lēmums 2003/245 apelācijas sūdzības iesniedzēju individuāli neskar, “jo attiecīgie kuģi ir fiktīvi” nav pamatots ar tiesību normā un turklāt ir pretrunā ar Pirmās instances tiesas argumentāciju tās spriedumā.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs ir un visā attiecīgajā laikā ir bijis MFV “Menhaden” īpašnieks. Tādējādi nevar tikt apgalvots, ka viņš ir zaudējis interesi, kura tam neapšaubāmi ir bijusi prasības par lēmuma 2003/245 atcelšanu celšanas laikā tiktāl, ciktāl tas attiecās uz viņa pieteikumu par drošo tonnāžu attiecībā uz pieteikto MFV “Menhaden”.
   Pirmās instances tiesa kļūdījās, konstatējot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs bija zaudējis tiesības celt prasību par Lēmuma 2003/245 atcelšanu sakarā ar darbībām, ko tas veica, lai mazinātu kaitējumu un zaudējumus, kas tam radušies šī pasākuma rezultātā.

      (1)  OV L 90, 48. lpp.


title: Lieta C-226/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. aprīlī iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Brigitte Wittmann/TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. aprīlī iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Brigitte Wittmann/TUIfly GmbH

   (Lieta C-226/17)
   (2017/C 231/21)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Brigitte Wittmann

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas prombūtne saslimšanas dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas spontāna prombūtne no darba tiesību un koplīguma viedokļa neleģitīma streika (“neorganizēts streiks”) dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai ārkārtējam apstāklim bija jāpastāv attiecībā uz pašu atcelto reisu vai arī apkalpojošajam gaisa pārvadātājam ir tiesības komerciālu apsvērumu dēļ noteikt jaunu lidojumu sarakstu?

               4)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai iespēja izvairīties attiecas tikai uz ārkārtējo apstākli vai arī uz ārkārtējā apstākļa iestāšanās sekām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta T-448/07: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. jūnija spriedums — YKK u.c./Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Rāvējslēdzēju un “citu aizdares līdzekļu” , kā arī aizdares mašīnu tirgi — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Vienota cenu paaugstināšana, minimālo cenu noteikšana, klientu un tirgu sadale un apmaiņa ar citu komerciālu informāciju — Vienots un turpināts pārkāpums — Pierādījumi — Pārkāpuma raksturs un īstenošana — Patiesā ietekme — Paziņojums par sadarbību — Naudas sodi — Maksimālais apmērs — Naudas soda preventīvā iedarbība — Vienlīdzīga attieksme — Samērīgums)

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/13

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. jūnija spriedums — YKK u.c./Komisija
   (Lieta T-448/07) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Rāvējslēdzēju un “citu aizdares līdzekļu”, kā arī aizdares mašīnu tirgi - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Vienota cenu paaugstināšana, minimālo cenu noteikšana, klientu un tirgu sadale un apmaiņa ar citu komerciālu informāciju - Vienots un turpināts pārkāpums - Pierādījumi - Pārkāpuma raksturs un īstenošana - Patiesā ietekme - Paziņojums par sadarbību - Naudas sodi - Maksimālais apmērs - Naudas soda preventīvā iedarbība - Vienlīdzīga attieksme - Samērīgums)
   2012/C 243/22
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: YKK Corp. (Tokija, Japāna), YKK Holding Europe BV (Sneek, Nīderlande) un YKK Stocko Fasteners GmbH (Wuppertal, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji H. Kaneko un C. Verannemann, advokāti, pēc tam H. Kaneko, G. Williamson, solicitor, un N. Green, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet un K. Mojzesowicz)

      Priekšmets

   Galvenokārt, prasība atcelt Komisijas 2007. gada 19. septembra Lēmumu C(2007) 4257, galīgā redakcija, par [EKL] 81. pantā paredzētās procedūras piemērošanu (lieta COMP/39.168 — PO/metāliskās un plastikas sīkpreces: rāvējslēdži) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītājām, un, pakārtoti, prasība atcelt vai samazināt prasītājām attiecīgi uzliktā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               YKK Corp., YKK Holding Europe BV un YKK Stocko Fasteners GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 51, 23.02.2008.


title: Lieta C-161/15: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 17. marta spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Abdelhafid Bensada Benallal/État belge Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2004/38/EK — Lēmums par uzturēšanās atļaujas izbeigšanu — Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips — Tiesības tikt uzklausītam — Dalībvalstu procesuālā autonomija — Kasācijas pamatu pieņemamība — Absolūts pamats

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/18

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 17. marta spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Abdelhafid Bensada Benallal/État belge

   (Lieta C-161/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2004/38/EK - Lēmums par uzturēšanās atļaujas izbeigšanu - Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips - Tiesības tikt uzklausītam - Dalībvalstu procesuālā autonomija - Kasācijas pamatu pieņemamība - Absolūts pamats)
   (2016/C 156/25)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Abdelhafid Bensada Benallal

      Atbildētāja: État belge

      Rezolutīvā daļa:

   Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja saskaņā ar piemērojamajām valsts tiesībām pamats par valsts tiesību pārkāpumu, kas pirmo reizi ticis izvirzīts valsts tiesā, kura izskata kasācijas sūdzību, ir pieņemams tikai tad, ja tas ir absolūts pamats, tad pamats par Savienības tiesībās garantēto tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu, kurš pirmo reizi ir ticis izvirzīts šajā pašā tiesā, ir jāatzīst par pieņemamu, ja šīs tiesības, kādas tās ir garantētas valsts tiesībās, atbilst nosacījumiem, kas paredzēti šajās tiesībās, lai tās varētu tikt kvalificētas par absolūtu pamatu, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 190, 8.6.2015.


title: Apvienotās lietas no C-369/15 līdz C-372/15: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 26. oktobra rīkojums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Siderúrgica Sevillana SA (C-369/15), Solvay Solutions España SL (C-370/15), Cepsa Química SA (C-371/15), Dow Chemical Ibérica SL (C-372/15)/Administración del Estado Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā — Direktīva 2003/87/EK — 10.a pants — Bezmaksas emisiju kvotu sadales metode — Vienotā starpnozaru korekcijas koeficienta aprēķināšana — Lēmums 2013/448/ES — 4. pants — II pielikums — Spēkā esamība — Vienotā starpnozaru korekcijas koeficienta piemērošana iekārtām nozarēs, kurās pastāv būtisks oglekļa dioksīda emisiju pārvirzes risks — Lēmums 2011/278/ES — 10. panta 9. punkts — Spēkā esamība

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/18

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 26. oktobra rīkojums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Siderúrgica Sevillana SA (C-369/15), Solvay Solutions España SL (C-370/15), Cepsa Química SA (C-371/15), Dow Chemical Ibérica SL (C-372/15)/Administración del Estado

   (Apvienotās lietas no C-369/15 līdz C-372/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā - Direktīva 2003/87/EK - 10.a pants - Bezmaksas emisiju kvotu sadales metode - Vienotā starpnozaru korekcijas koeficienta aprēķināšana - Lēmums 2013/448/ES - 4. pants - II pielikums - Spēkā esamība - Vienotā starpnozaru korekcijas koeficienta piemērošana iekārtām nozarēs, kurās pastāv būtisks oglekļa dioksīda emisiju pārvirzes risks - Lēmums 2011/278/ES - 10. panta 9. punkts - Spēkā esamība)
   (2017/C 014/23)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Siderúrgica Sevillana SA (C-369/15), Solvay Solutions España SL (C-370/15), Cepsa Química SA (C-371/15), Dow Chemical Ibérica SL (C-372/15)

      Atbildētāja: Administración del Estado,

      piedaloties: Repsol Petróleo SA BP Oil España SAU (C-371/15)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               ne no Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvas 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvu 2009/29/EK tiesību normām, tās lasot Komisijas 2011. gada 27. aprīļa Lēmuma 2011/278/ES, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK, 15. panta 3. punkta gaismā, ne no Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmuma 2013/448/ES par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punktu neizriet, ka Eiropas Komisija, nosakot siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu ikgadējo maksimālo daudzumu, būtu izslēgusi vēl citas emisijas, ne tikai tās, kas ir attiecināmas uz elektroenerģijas ražotājiem;

               2)

               trešā jautājuma b) punkta izskatīšanā nav atklājies nekas tāds, kas spētu ietekmēt Lēmuma 2011/278 15. panta 3. punkta spēkā esamību;

               3)

               ceturtā jautājuma izskatīšanā nav atklājies nekas tāds, kas spētu ietekmēt Lēmuma 2011/278 10. panta 9. punkta pirmās daļas spēkā esamību;

               4)

               Lēmuma 2013/448 4. pants un II pielikums nav spēkā;

               5)

               Lēmuma 2013/448 4. panta un II pielikuma spēkā neesamības atzīšanas iedarbība laikā ir jāierobežo, pirmkārt, tā, ka šī atzīšana rada tiesiskas sekas ne agrāk kā desmit mēnešos kopš 2016. gada 28. aprīļa sprieduma Borealis Polyolefine u.c. (C-191/14, C-192/14, C-295/14, C-389/14 un no C-391/14 līdz C-393/14, EU:C:2016:311) pasludināšanas dienas, lai ļautu Eiropas Komisijai noteikt vajadzīgos pasākumus, un, otrkārt, ka pasākumi, kas līdz tam noteikti, pamatojoties uz šīm par spēkā neesošām atzītajām tiesību normām, nebūtu apstrīdami.

      (1)  OV C 311, 21.9.2015.


title: Lieta C-518/09: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 21. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Brīvība veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība — Darbības, kas ir saistītas ar nekustamā īpašuma darījumiem)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/7

         Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 21. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-518/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Brīvība veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība - Darbības, kas ir saistītas ar nekustamā īpašuma darījumiem)
   2011/C 269/10
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — I. Rogalski un P. Guerra e Andrade)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes un N. Ruiz, advogado)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — LESD 49. un 56. panta pārkāpums — Darbības, kas ir saistītas ar nekustamā īpašumā darījumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Portugāles Republika,

                           —

                           atļaujot starpniecību nekustamā īpašuma darījumu jomā tikai nekustamā īpašuma aģentūrām;

                           —

                           uzliekot citu dalībvalstu nekustamā īpašuma mākleru uzņēmumiem un nekustamā īpašuma aģentiem pienākumu apdrošināt savu profesionālo atbildību, noslēdzot apdrošināšanas līgumu atbilstoši Portugāles tiesību aktiem;

                           —

                           uzliekot citu dalībvalstu nekustamā īpašuma mākleru uzņēmumiem pienākumu nodrošināt pozitīvu savu pašu kapitālu atbilstoši šiem tiesību aktiem, un

                           —

                           attiecinot uz citu dalībvalstu nekustamā īpašuma mākleru uzņēmumiem un nekustamā īpašuma aģentiem pilnīgu Instituto de Construção e do Imobiliário IP disciplināro kontroli,

                     nav izpildījusi LESD 56. pantā paredzētos pienākumus, un

                           —

                           uzliekot nekustamā īpašuma mākleru uzņēmumiem pienākumu veikt vienīgi nekustamā īpašuma mākleru darbību, izņemot trešām personām sniegtus nekustamā īpašuma pārvaldīšanas pakalpojumus, un

                           —

                           uzliekot nekustamā īpašuma aģentiem pienākumu veikt vienīgi nekustamā īpašuma mākleru darbību,

                     nav izpildījusi LESD 49. un 56. pantā paredzētos pienākumus.

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 13.02.2010.


title: Lieta T-127/13: Prasība, kas celta 2013. gada 4. martā — El Corte Inglés /ITSB — Baumarkt Praktiker Deutschland ( “PRO OUTDOOR” )

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/25

         Prasība, kas celta 2013. gada 4. martā — El Corte Inglés/ITSB — Baumarkt Praktiker Deutschland (“PRO OUTDOOR”)
   (Lieta T-127/13)
   2013/C 129/49
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — E. Seijo Veiguela un J. Rivas Zurdo, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Baumarkt Praktiker Deutschland GmbH (Hamburga, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 11. decembra lēmumu lietā R 1900/2011-2 daļā, kurā, noraidot prasītājas apelācijas sūdzību, ir apstiprināts Iebildumu nodaļas lēmums par daļēju Kopienas vārdiskas preču zīmes “PRO OUTDOOR” reģistrāciju Nr. 4 782 215;

               —

               piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus tam lietas dalībniekam vai lietas dalībniekiem, kas iebilst pret šo prasību.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “PRO OUTDOOR” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 12., 14., 18., 22., 24., 25., 28. un 35. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Baumarkt Praktiker Deutschland GmbH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “OUTDOOR GARDEN BARBECUE CAMPING”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 12., 18., 22., 24., 25. un 28. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 60. panta, kā arī Regulas Nr. 2868/95 48. un 49. noteikuma pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-591/14: Prasība, kas celta 2014. gada 8. augustā  – BSH /ITSB ( “PerfectRoast” )

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/24

         Prasība, kas celta 2014. gada 8. augustā – BSH/ITSB (“PerfectRoast”)
   (Lieta T-591/14)
   2014/C 351/30
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis –S. Biagosch, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju piektās padomes 2014. gada 16. jūnija lēmumu lietā R 359/2014–5;

               —

               piespriest ITSB segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “PerfectRoast” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. un 11. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 2 1 73  902

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums.


title: Lieta T-352/12: Prasība, kas celta 2012. gada 3. augustā — Grupo Flexi de León /ITSB ( “FLEXI” )

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/26

      Prasība, kas celta 2012. gada 3. augustā — Grupo Flexi de León/ITSB (“FLEXI”)
      (Lieta T-352/12)
      (2012/C 331/49)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Grupo Flexi de León, SA de CV (León, Meksika) (pārstāvis — M. Zarobe, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 4. maija lēmumu lietā R 1335/2011-2, kas pieņemts, izskatot apelācijas sūdzību attiecībā uz Kopienas preču zīmes Nr. 9 532 797“FLEXI” reģistrācijas pieteikumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “FLEXI” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 532 797

         Pārbaudītāja lēmums: noraidīt reģistrācijas pieteikumu

         Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

         Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-186/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 15. aprīlī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Tural Oguz/Secretary of State for the Home Department

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 15. aprīlī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Tural Oguz/Secretary of State for the Home Department

   (Lieta C-186/10)
   2010/C 179/32
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Tural Oguz

      Atbildētājs: Secretary of State for the Home Department

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Turcijas pilsonis, kuram ir uzturēšanās atļauja Apvienotajā Karalistē ar nosacījumu, ka viņš neuzsāks nekādu uzņēmējdarbību vai profesionālo darbību un kurš uzsāk darbību kā pašnodarbinātais, pārkāpjot šo nosacījumu un pēc tam lūdz valsts iestādēm turpmākas uzturēšanās atļauju, pamatojoties uz uzņēmējdarbību, ko viņš šobrīd ir uzsācis, ir tiesīgs izmantot savā labā Eiropas Ekonomikas kopienas un Turcijas Asociācijas līguma Papildu protokola 41. panta 1. punktu?


title: Lieta C-297/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 16. jūnijā iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) — Sabine Hennings/Eisenbahn-Bundesamt

text:
               25.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 16. jūnijā iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) — Sabine Hennings/Eisenbahn-Bundesamt

   (Lieta C-297/10)
   ()
   2010/C 260/03
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesarbeitsgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Sabine Hennings

      Atbildētāja: Eisenbahn-Bundesamt

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tāda civildienesta darbinieku darba koplīgumā paredzēta darba samaksas sistēma, kurā pamatatalgojumi atsevišķās atalgojuma grupās tiek aprēķināti atkarībā no vecuma kategorijas, kā ir paredzēts Bundes-Angestelltentarifvertrag [Federācijas civildienesta darbinieku darba koplīguma] 27. pantā, skatot to kopā ar Vergütungstarifvertrag Nr. 35 zum Bundes-Angestelltentarifvertrag [35. darba koplīgumu par atalgojumu attiecībā uz Federācijas civildienesta darbinieku darba koplīgumu], ņemot vērā arī primārajās tiesībās garantētās darba koplīguma pušu tiesības uz kolektīvām sarunām (tagad — [Eiropas Savienības] Pamattiesību hartas 28. pants), pārkāpj primārajās tiesībās noteikto diskriminācijas vecuma dēļ aizliegumu (tagad — [Eiropas Savienības] Pamattiesību hartas 21. panta 1. punkts), kas ir precizēts Direktīvā 2000/78/EK (1)?

               2)

               Gadījumā, ja Tiesas vai Bundesarbeitsgericht atbilstoši Tiesas prejudiciālā nolēmuma prasībām sniegtā atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša:

                           a)

                           vai tiesības uz kolektīvām sarunām dod darba koplīguma pusēm rīcības brīvību novērst tādu diskrimināciju, piemērojot darbiniekiem jaunu darba koplīguma darba samaksas sistēmu, kas ir balstīta uz darbu, sniegumu un darba pieredzi, taču saglabājot viņu iepriekšējā koplīguma sistēmā iegūtās priekšrocības?

                           b)

                           vai uz 2. a) jautājumu katrā ziņā ir jāatbild apstiprinoši, ja šo darbinieku galīgā iekļaušana jaunās koplīguma darba samaksas sistēmas atalgojuma grupas pakāpēs nav atkarīga tikai no iepriekšējā koplīguma sistēmā iegūtās vecuma kategorijas un ja jaunajā sistēmā augstākā pakāpē nokļuvušajiem darbiniekiem parasti ir lielāka darba pieredze nekā zemākā pakāpē iekļautiem darbiniekiem?

               3)

               Gadījumā, ja Tiesas vai Bundesarbeitsgericht atbilstoši Tiesas prejudiciālā nolēmuma prasībām sniegtās atbildes uz 2. a) un b) jautājumu ir noliedzošas:

                           a)

                           vai netiešu diskrimināciju vecuma dēļ pamato tas, ka tai ir leģitīms mērķis — sociālo priekšrocību saglabāšana un ka tā ir atbilstošs un vajadzīgs līdzeklis šā mērķa sasniegšanai, pārejas noteikumos uz laiku turpinot atšķirīgu attieksmi pret vecākiem un jaunākiem darbiniekiem, ja šī atšķirīgā attieksme tiek izbeigta pakāpeniski un faktiski vienīgā alternatīva būtu atalgojuma samazināšana vecākiem darbiniekiem?

                           b)

                           vai, ņemot vērā tiesības uz kolektīvām sarunām un ar tām saistīto brīvību slēgt darba koplīgumus, atbildei uz 3. a) jautājumu katrā ziņā ir jābūt apstiprinošai, ja darba koplīguma puses vienojas par tādiem pārejas noteikumiem?

               4)

               Gadījumā, ja Tiesas vai Bundesarbeitsgericht atbilstoši Tiesas prejudiciālā nolēmumā prasībām sniegtās atbildes uz 3. a) un b) jautājumu ir noliedzošas:
               Vai primārajās tiesībās paredzētā diskriminācijas vecuma dēļ aizlieguma pārkāpums, kas ir koplīguma darba samaksas sistēmas pamatā un ir iemesls tās spēkā neesamībai kopumā, vienmēr ir jānovērš tikai tā, ka, kamēr nav stājusies spēkā Savienības tiesībām atbilstoša jauna sistēma, piemērojot darba koplīguma atalgojuma noteikumus, tiek ņemta vērā katrā gadījumā augstākā vecuma kategorija, pat ņemot vērā ar to saistītos attiecīgo darba devēju papildu izdevumus un darba koplīguma pušu tiesības uz kolektīvām sarunām?

               5)

               Gadījumā, ja Tiesas vai Bundesarbeitsgericht atbilstoši Tiesas prejudiciālā nolēmuma prasībām sniegtā atbilde uz 4. jautājumu ir noliedzoša:
               Vai, ņemot vērā darba koplīguma pušu tiesības uz kolektīvām sarunām, būtu saderīgi ar Savienības tiesībās paredzēto diskriminācijas vecuma dēļ aizliegumu un prasību par efektīvu sankciju šī aizlieguma pārkāpuma gadījumā darba koplīguma pusēm, lai novērstu to nolīgtās darba samaksas sistēmas spēkā neesamību ar atpakaļejošu spēku, noteikt saprātīgu (piemēram, sešu mēnešu) termiņu un vienlaicīgi norādīt, ka gadījumā, ja šajā termiņā netiek pieņemta Savienības tiesībām atbilstoša jauna sistēma, tad, piemērojot kolektīvos tiesību noteikumus, ir jāņem vērā katrā gadījumā augstākā vecuma kategorija, un tādā gadījumā, kāda rīcības brīvība darba koplīguma pusēm varētu tikt atzīta attiecībā uz Savienības tiesībām atbilstošās jaunās sistēmas atpakaļejošo spēku laikā?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju; OV L 303, 16. lpp.


title: Lieta C-189/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 16. aprīlī iesniedza Cour de cassation (Francija) — kriminālprocess pret Sélim Abdeli

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/36

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 16. aprīlī iesniedza Cour de cassation (Francija) — kriminālprocess pret Sélim Abdeli

      (Lieta C-189/10)
      (2010/C 161/54)
      Tiesvedības valoda — franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation

         Lietas dalībnieks pamata procesā

         Sélim Abdeli

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību, kurš ir parakstīts Lisabonā 2007. gada 13. decembrī, 267. pantam ir pretrunā tāds tiesiskais regulējums, kas izriet no 1958. gada 7. novembra Rīkojuma Nr. 58-1067 23.-2. panta otrās daļas un 23.-5. panta otrās daļas, kuri ir ieviesti ar 2009. gada 10. decembra Pamatlikumu Nr. 2009-1523, tiktāl, ciktāl ar to tiesām ir noteikts pienākums prioritārā kārtībā lemt par tām uzdotā konstitucionalitātes jautājuma nodošanu Conseil constitutionnel, ciktāl šis jautājums attiecas uz valsts tiesību teksta neatbilstību Konstitūcijai, jo tas ir pretrunā Eiropas Savienības tiesībām?

                  2)

                  Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību, kurš ir parakstīts Lisabonā 2007. gada 13. decembrī, 67. pantam ir pretrunā tāds tiesiskais regulējums, kas izriet no Kriminālprocesa kodeksa 78.-2. panta ceturtās daļas, kurā ir noteikts, ka “teritorijā starp Francijas sauszemes robežu ar valstīm, kuras ir dalībnieces konvencijā, kura tika parakstīta Šengenā 1990. gada 19. jūnijā, un līniju, kura atrodas 20 kilometru attālumā no robežas, kā arī sabiedrībai pieejamā ostu, lidostu, kā arī dzelzceļa staciju vai tādu autoostu teritorijā, kuras ir atvērtas starptautiskai satiksmei un ir paredzētas lēmumā, ievērojot pirmajā daļā paredzētos noteikumus, var tikt pārbaudīta arī visu personu identitāte, lai pārliecinātos, vai tiek ievēroti likumā paredzētie dokumentu glabāšanas, nēsāšanas un uzrādīšanas pienākumi. Ja šī pārbaude notiek starptautiskas satiksmes vilcienā, pārbaude var tikt veikta maršruta daļā starp robežu un pirmo pieturu, kura atrodas 20 kilometru attālumā no robežas. Tomēr dzelzceļa līnijās, kurās notiek starptautiskā satiksme un kurās ir īpaši noteikumi transporta pakalpojumiem, pārbaude var notikt arī starp šo pieturu un pieturu, kura atrodas nākamo 50 kilometru robežās. Šīs līnijas un šīs pieturas tiek noteiktas ar ministrijas lēmumu. Ja ir tāda autoceļa daļa, kura sākas šīs [panta] daļas pirmajā teikumā minētajā teritorijā, un pirmā autoceļa nodevas iekasēšanas vieta atrodas 20 kilometru līnijas ietvaros, pārbaude turklāt var notikt līdz šai pirmajai autoceļa nodevas iekasēšanas vietai stāvvietu laukumos, kā arī šajā autoceļa nodevas iekasēšanas vietā un ar to saistītos stāvvietu laukumos. Autoceļa nodevas iekasēšanas vietas, uz kurām attiecas šī tiesību norma, tiek noteiktas ar lēmumu”.


title: Lietas T-105/02 izslēgšana no reģistra

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/28

         Lietas T-105/02 (1) izslēgšana no reģistra
   (2004/C 314/63)

      (tiesvedības valoda -vācu)

   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas ceturtās palātas priekšsēdētājs 2004. gada 21. oktobrī ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-105/02 Matratzen Concord GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (OHMI).

      (1)  OV C 144, 15.6.2002.


title: Lieta F-33/09: Prasība, kas celta 2009. gada 1. aprīlī — Tzvetanova/Komisija

text:
               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/22

         Prasība, kas celta 2009. gada 1. aprīlī — Tzvetanova/Komisija
   (lieta F-33/09)
   2009/C 129/40
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aglika Tzvetanova, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu atteikt prasītājai piešķirt Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzēto ekspatriācijas pabalstu

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu nepiešķirt prasītājai ekspatriācijas pabalstu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Tiesas spriedums (virspalāta) 2005. gada 12. jūlijā lietā C-198/03 P Eiropas Kopienu Komisija pret CEVA Santé Animale SA, Pfizer Enterprises Sàrl, International Federation for Animal Health (IFAH) (Apelācija — Regula (EEK) Nr. 2377/90 — Veterinārās zāles — Maksimāli pieļaujamo atlieku daudzuma noteikšana progesteronam — Kopienas ārpuslīgumiskās atbildības nosacījumi)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2005. gada 12. jūlijā
   lietā C-198/03 P Eiropas Kopienu Komisija pret CEVA Santé Animale SA, Pfizer Enterprises Sàrl, International Federation for Animal Health (IFAH) (1)

   (Apelācija - Regula (EEK) Nr. 2377/90 - Veterinārās zāles - Maksimāli pieļaujamo atlieku daudzuma noteikšana progesteronam - Kopienas ārpuslīgumiskās atbildības nosacījumi)
   (2005/C 217/12)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-198/03 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 56. pantam, ko 2003. gada 12. maijā iesniedza Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — T. Hristoforu [T. Christoforou ] un M. Šoters [M. Shotter]), citi lietas dalībnieki: CEVA Santé Animale SA, Liburna (Francija), (pārstāvji — D. Velbruks [D. Waelbroeck], N. Rampāls [N. Rampal] un U. Cinsmeisters [U. Zinsmeister]), Pfizer Enterprises Sàrl, iepriekš Pharmacia Entreprises SA, pirms tam arī Pharmacia & Upjohn SA, Luksemburga (Luksemburga), (pārstāvji — D. Velbruks, N. Rampāls un U. Cinsmeisters), ko atbalsta International Federation for Animal Health (IFAH), iepriekš Fédération européenne de la santé animale (Fedesa), Brisele (Beļģija), (pārstāvis — A. Vandenkastēle [A. Vandencasteele]), Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātas priekšsēdētāji P. Janns [P. Jann] (referents), K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans] un E. Borgs-Bartets [A. Borg-Barthet], tiesneši Ž. P. Puisošē [J.-P. Puissochet], R. Šintgens [R. Schintgen], N. Kolnerika [N. Colneric], S. fon Bārs [S. von Bahr], H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues], M. Ilešičs [M. Ilešič], J. Malenovskis [J. Malenovský], U. Lehmuss [U. Lõhmus] un E. Levits [E. Levits], ģenerālādvokāts F. Dž. Džeikobss [F. G. Jacobs], sekretāre L. Hjūleta [L. Hewlett], galvenā administratore, 2005. gada 12. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2003. gada 26. februāra spriedumu apvienotajās lietās T-344/00 un T-345/00 CEVA un Pharmacia Entreprises/Komisija tiktāl, ciktāl tajā konstatēta tāda Eiropas Kopienu Komisijas bezdarbība laikposmā no 2000. gada 1. janvāra līdz 2001. gada 25. jūlijam, kas var radīt Kopienas atbildību;

               2)

               prasības noraidīt;

               3)

                  CEVA Santé Animale SA un Pfizer Enterprises Sàrl atlīdzina tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā, kā arī šajā instancē;

               4)

                  International Federation for Animal Health sedz pati savus tiesāšanās izdevumus kā Pirmās instances tiesā, tā arī šajā instancē.

      (1)  OV C 213, 06.09.2003.


title: Lieta T-222/04: Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. jūnija spriedums — Itālija/Komisija (Valsts atbalsts — Tāda atbalsta shēma, ko Itālijas iestādes piešķīrušas noteiktiem sabiedrisko pakalpojumu uzņēmumiem atbrīvojumu no nodokļiem un aizdevumu ar izdevīgāku procentu likmi formā — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Pastāvošs atbalsts vai jauns atbalsts — EKL 86. panta 2. punkts)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/41

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. jūnija spriedums — Itālija/Komisija
   (lieta T-222/04) (1)

   (Valsts atbalsts - Tāda atbalsta shēma, ko Itālijas iestādes piešķīrušas noteiktiem sabiedrisko pakalpojumu uzņēmumiem atbrīvojumu no nodokļiem un aizdevumu ar izdevīgāku procentu likmi formā - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Pastāvošs atbalsts vai jauns atbalsts - EKL 86. panta 2. punkts)
   2009/C 180/75
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji — sākotnēji I. Braguglia, pēc tam R. Adam un I. Bruni, kam palīdz M. Fiorilli, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — V. Di Bucci)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2002. gada 5. jūnija Lēmuma 2003/193/EK par valsts atbalstu, ko Itālija piešķīrusi sabiedrisko pakalpojumu uzņēmumiem, kuru akciju vairākums pieder valstij, atbrīvojumu no nodokļiem un aizdevumu ar izdevīgākiem nosacījumiem formā (OV 2003, L 77, 21. lpp.), 2. pantu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 233, 28.9.2002. (iepriekš lieta C-290/02)


title: Lieta T-194/16: Prasība, kas celta 2016. gada 29. aprīlī – Klassisk investment/EUIPO (“CLASSIC FINE FOODS”)

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/31

         Prasība, kas celta 2016. gada 29. aprīlī – Klassisk investment/EUIPO (“CLASSIC FINE FOODS”)
   (Lieta T-194/16)
   (2016/C 222/39)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Klassisk investment Ltd (Honkonga, Ķīnas Tautas Republika) (pārstāvji - J. Plate un R. Kaase, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “CLASSIC FINE FOODS”, starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija Nr. 1 222 164

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 29. janvāra lēmums lietā R 1970/2015–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus apelācijas procesā.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums.


title: Lieta C-546/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 28. oktobrī iesniedza Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Spānija) – Montte S.L./Musikene

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 28. oktobrī iesniedza Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Spānija) – Montte S.L./Musikene

   (Lieta C-546/16)
   (2017/C 022/12)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Montte S.L.

      Atbildētāja: Musikene

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīvai 2014/24/ES (1) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK ir pretrunā tāda valsts tiesību norma kā TRLCSP
                   (2) 150. panta 4. punkts vai minētās normas interpretācijas un piemērošanas prakse, ar ko līgumslēdzējām iestādēm iepirkuma procedūras dokumentos, kuros ir paredzēti noteikumi par atklāto konkursa procedūru, ir atļauts noteikt līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijus, ko secīgos izslēdzošos posmos piemēro piedāvājumiem, kuriem netiek piešķirts iepriekš noteiktais minimālo punktu skaits?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai minētajai Direktīvai 2014/24 ir pretrunā valsts tiesību norma vai minētās normas interpretācijas un piemērošanas prakse, saskaņā ar kuru atklātajā procedūrā tiek izmantota minētā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriju sistēma, ko secīgos izslēgšanas posmos piemēro tādējādi, ka pēdējā posmā paliek nepietiekams piedāvājumu skaits, lai nodrošinātu īstu konkurenci?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, vai minētajai Direktīvai 2014/24 pretrunā ir tāds noteikums kā aplūkotais, saskaņā ar kuru cenas faktors tiek vērtēts tikai attiecībā uz piedāvājumiem, kuriem par tehniskajiem kritērijiem ir piešķirti 35 punkti no 50, tāpēc, ka šāds noteikums nenodrošina īstu konkurenci vai tāpēc, ka ar to tiek izslēgts līgumslēdzējas iestādes pienākums piešķirt līguma slēgšanas tiesības piedāvājumam ar labāko kvalitātes un cenas attiecību?

      (1)  OV 2014, L 94, 65. lpp.

      (2)  Likuma par publisko iepirkumu konsolidētā versija.


title: Lieta C-369/10 P: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 14. marta rīkojums — Ravensburger AG /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Educa Borras SA (Apelācija — Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiska preču zīme “MEMORY” — Spēkā neesamības atzīšanas process — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regula (EK) Nr. 40/94 — 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/10

         Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 14. marta rīkojums — Ravensburger AG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Educa Borras SA

   (Lieta C-369/10 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiska preču zīme “MEMORY” - Spēkā neesamības atzīšanas process - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regula (EK) Nr. 40/94 - 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   2011/C 252/18
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ravensburger AG (pārstāvji — H. Harte-Bavendamm un M. Goldmann, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis) un Educa Borras SA

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 19. maija spriedumu lietā T-108/09 Ravensburger/ITSB, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 8. janvāra lēmumu R 305/2008-2, ar kuru noraidīta apelācijas sūdzība par Anulēšanas nodaļas lēmumu, ar ko vārdiska preču zīme “MEMORY” atzīta par spēkā neesošu attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. un 28. klasē, saistībā ar Educa Borras iesniegto pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Ravensburger AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 260, 25.09.2010.


title: Lieta C-96/11 P: Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 6. septembra spriedums — August Storck KG /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Trīsdimensiju apzīmējums, ko veido šokolādes peles forma)

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/7

      Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 6. septembra spriedums — August Storck KG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
      (Lieta C-96/11 P) (1)

      (Apelācija - Kopienas preču zīme - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Trīsdimensiju apzīmējums, ko veido šokolādes peles forma)
      (2012/C 331/10)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: August Storck KG (pārstāvji — T. Reher un Staub, advokāti)

         Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — R. Manea un G. Schneider)

         Priekšmets

      Apelācijas sūdzība, kas ir iesniegta par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 17. decembra spriedumu lietā T-13/09 Storck/ITSB, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 12. novembra lēmumu, ar kuru tika noraidīta apelācijas sūdzība par Pārbaudītāja lēmumu, kas atteicis trīsdimensiju apzīmējuma, ko veido šokolādes peles forma, kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz noteiktām precēm, kas ietilpst 30. klasē — Preču zīmes atšķirtspēja

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  apelācijas sūdzību noraidīt;

                  2)

                  August Storck KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 152, 21.05.2011.


title: Lieta C-367/14: Prasība, kas celta 2014. gada 25. jūlijā – Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/21

      Prasība, kas celta 2014. gada 25. jūlijā – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
      (Lieta C-367/14)
      (2014/C 395/27)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Conte, D. Grespan un B. Stromsky)

         Atbildētāja: Itālijas Republika

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atzīt, ka, neveicot nepieciešamos pasākumus, lai izpildītu Tiesas 2011. gada 6. oktobra spriedumu lietā C-302/09 attiecībā uz valsts atbalsta, kas ir atzīts par prettiesisku un nesaderīgu ar kopējo tirgu atbilstoši Komisijas 1999. gada 25. novembra Lēmumam 2000/394/EK par valsts atbalsta pasākumiem uzņēmumiem Venēcijā un Kiodžā [Chioggia] (1), atgūšanu no tā saņēmējiem, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir noteikti šajā lēmumā un LESD 260. pantā;

                  —

                  piespriest Itālijas Republikai samaksāt Komisijai vienotu naudas summu, kuras apmēru nosaka, reizinot summu EUR 24 578,40 dienā ar dienu skaitu, kurās pārkāpums turpinājās, no sprieduma lietā C-302/09 pasludināšanas dienas līdz sprieduma pasludināšanas dienai šajā lietā;

                  —

                  piespriest Itālijas Republikai samaksāt Komisijai ceturkšņa līgumsodu, ko Komisija nosaka, sākot no pirmā ceturkšņa pēc sprieduma pasludināšanas dienas šajā lietā, reizinot līgumsodu EUR 187 264 dienā ar 182,5 un ar vēl atgūstamā valsts atbalsta procentuālo daļu ceturkšņa beigās, salīdzinājumā ar vēl atgūstamā atbalsta daļu brīdī, kad Tiesa pasludina spriedumu šajā lietā;

                  —

                  piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Itālijas Republika nav veikusi visus nepieciešamos pasākumus, lai atgūtu valsts atbalstu, kurš ar lēmumu ir atzīts par prettiesisku un nesaderīgu, kā tas ir prasīts spriedumā lietā C-302/09, un tādējādi gandrīz trīs gadus pēc konstatējošā nolēmuma vēl ir jāatgūst (vismaz) EUR 33 032 000 no 99 atbalsta saņēmējiem, proti, gandrīz 70 % no atgūstamās summas.
      Neskatoties uz to, ka pēc konstatējošā nolēmuma tika ieviesti papildu pasākumi, lielākā daļa valsts atbalsta joprojām ir jāatgūst un nekāds nozīmīgs progress šajā ziņā nav manīts.
      Līdz ar to jākonstatē, ka Itālijas Republika nav izpildījusi konstatējošo nolēmumu par [konstatēto] pārkāpumu.

         (1)  Komisijas 1999. gada 25. novembra lēmums par valsts atbalsta pasākumiem uzņēmumiem Venēcijā un Kiodžā sociālās apdrošināšanas iemaksu atvieglojumu veidā saskaņā ar likumu Nr. 30/1997 un Nr. 206/1995 [izziņots ar Nr. C(1999) 4268] (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 150, 50. lpp.).


title: Lieta T-349/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 6. jūlija rīkojums — PAGO International /ITSB — Tirol Milch ( “Pago” ) (Kopienas preču zīme — Atcelšanas process — Apelāciju padomes lēmuma atsaukšana — Strīda priekšmeta zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/37

         Vispārējās tiesas 2010. gada 6. jūlija rīkojums — PAGO International/ITSB — Tirol Milch (“Pago”)
   (Lieta T-349/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Atcelšanas process - Apelāciju padomes lēmuma atsaukšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2010/C 234/66
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PAGO International GmbH (Klāgenfurte, Austrija) (pārstāvji — C. Hauer un C. Schumacher, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Tirol Milch reg. Gen. mbH Innsbruck (Insbruka, Austrija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 1. jūlija lēmumu lietā R 864/2008-4 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Tirol Milch reg. Gen. mbH Innsbruck un PAGO International GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 267, 07.11.2009.


title: Lieta C-204/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 30. aprīlī iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) — Essent Belgium NV/Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 30. aprīlī iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) — Essent Belgium NV/Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)

   (Lieta C-204/12)
   2012/C 227/12
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Lietas dalībnieki pamata procesā

   Prasītāja:

      Essent Belgium NV

   Atbildētāja:

      Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)

   Pārējie lietas dalībnieki:

                  Vlaamse Gewest

                  Vlaamse Gemeenschap

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai tāds valsts regulējums kā tas, kas ir ietverts Flandrijas 2000. gada 17. jūlija Dekrētā par elektroenerģijas tirgus organizāciju, kurš ir īstenots ar Flandrijas valdības 2004. gada 5. marta Lēmumu redakcijā, kura ir ieviesta ar Flandrijas valdības 2005. gada 25. februāra Lēmumu par elektroenerģijas ražošanas no neizsīkstošiem enerģijas avotiem veicināšanu, atbilstoši kuram

                           —

                           piegādātājiem, kuri piegādā elektroenerģiju sadales tīklam vai pārvaldes sistēmai pieslēgtajiem gala patērētājiem, ir uzlikts pienākums katru gadu iesniegt regulatīvajai iestādei noteiktu zaļās enerģijas sertifikātu skaitu (iepriekš minētā dekrēta 23. pants),

                           —

                           piegādātājiem, kuri piegādā elektroenerģiju sadales tīklam vai pārvaldes sistēmai pieslēgtajiem gala patērētājiem, Flandrijas Elektroenerģijas un gāzes tirgus regulatīvā iestāde (VREG) uzliek administratīvo naudas sodu, ja šie piegādātāji nav iesnieguši pietiekamu zaļās enerģijas sertifikātu skaitu, lai izpildītu tiem attiecībā uz šādiem sertifikātiem uzliktās kvotas saistības (iepriekš minētā dekrēta 37. panta 2. punkts),

                           —

                           regulatīvā iestāde nevar vai nevēlas atzīt izcelsmes apliecinājumus, kuri nāk no Norvēģijas un Nīderlandes, jo nepastāv Flandrijas valdības, kura ir atzinusi, ka šo sertifikātu iesniegšana ir identiska vai līdzvērtīga (iepriekš minētā dekrēta 25. pants un 2004. gada 5. marta Lēmuma 15. panta 1. punkts), īstenošanas pasākumi, turklāt konkrētajā gadījumā regulatīvā iestāde nav pārbaudījusi identiskumu vai līdzvērtību,

                           —

                           visā laikposmā, kurā bija spēkā 2000. gada 17. jūlija Dekrēts, pārbaudot kvotas saistību izpildi, faktiski ir tikuši ņemti vērā tikai sertifikāti par Flandrijas reģionā ražoto zaļo elektroenerģiju, kamēr piegādātājiem, kuri piegādā elektroenerģiju sadales tīklam vai pārvaldes sistēmai pieslēgtajam gala patērētājam, nebija nekādas iespējas sniegt pierādījumu, ka iesniegtie izcelsmes apliecinājumi atbilst nosacījumam par identisku vai līdzvērtīgu pierādījumu attiecībā uz šādu sertifikāti izsniegšanu pastāvēšanu,

                     ir saderīgs ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 34. pantu un EEZ līguma 11. pantu un/vai LESD 36. pantu un EEZ līguma 13. pantu?

               2)

               Vai valsts regulējums pirmā jautājuma izpratnē ir saderīgs ar agrākās Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. septembra Direktīvas 2001/77/EK (1) par tādas elektroenerģijas pielietojuma veicināšanu iekšējā elektrības tirgū, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, 5. pantu?

               3)

               Vai valsts regulējums pirmā jautājuma izpratnē ir saderīgs ar vienlīdzīgas attieksmes principu un diskriminācijas aizliegumu, kas ir paredzēti tostarp Līguma par Eiropas Savienības darbību 18. pantā un agrākās Eiropas Parlamenta un Padomes (2003. gada) 26. jūnija Direktīvas 2003/54/EK (2) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 96/92/EK atcelšanu 3. pantā?

      (1)  OV L 283, 33. lpp.

      (2)  OV L 176, 37. lpp.


title: Lieta C-282/04: Prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 30. jūnijā

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/15

         Prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 30. jūnijā
   (Lieta C-282/04)
   (2004/C 217/29)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 30. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Hans Støvlbæk un Albert Nijenhuis, pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, saskaņā ar noteiktiem sabiedrības Koninklijke KPN NV statūtu noteikumiem, proti, sabiedrības kapitāls ietver īpašu vārda akciju, kas ir Nīderlandes valsts īpašumā un kurai ir piešķirtas īpašas tiesības attiecībā uz noteiktu sabiedrības pilnvaroto orgānu pieņemto lēmumu apstiprināšanu, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko šai dalībvalstij uzliek EKL 56. un 43. pants;

               —

               piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   1998. gadā Koninklijke PTT Nederland NV tika sadalīta divās neatkarīgās sabiedrībās: Koninklijke KPN NV (KPN), telekomunikāciju pakalpojumi, un TNT POSTGROEP NV (TPG), loģistika un izplatīšana. Sabiedrības Koninklijke KPN NV kapitāls ietver, blakus parastajām akcijām un priekšrocību akcijām, īpašu vārda akciju, ar kuru ir piešķirtas noteiktas priekšrocības. Šī vārda akcija šobrīd ir Nīderlandes valsts īpašumā.
   Saskaņā ar statūtiem ar šo akciju ir piešķirtas īpašas tiesības attiecībā uz noteiktu sabiedrības pilnvaroto orgānu pieņemto lēmumu apstiprināšanu.
   Komisija uzskata, ka īpašai akcijai piešķirtās tiesības ierobežo kapitāla aprites brīvību un tiesības veikt uzņēmējdarbību. Šīs īpašās pilnvaras var, lai arī nepastāv tieša diskriminācija, apgrūtināt akciju iegādi minētajā sabiedrībā un atturēt citu dalībvalstu investorus investēt šīs sabiedrības kapitālā. Proti, šīs tiesības vērā ņemami ierobežo tiesības, kas parasti ir saistītas ar tiešo investēšanu KPN. Līdz ar to tās varētu ietekmēt kapitāla brīvu apriti un radīt kapitāla aprites ierobežojumu EKL 56. panta izpratnē.
   Ņemot vērā šīs Nīderlandes valsts īpašās pilnvaras veikt kontroli pār pārvaldi un sabiedrības darbības vispārējo gaitu, tās turklāt ietekmē tiešās investīcijas un tādējādi varētu arī ierobežot EKL 43. pantā noteikto uzņēmējdarbības brīvību.


title: Lieta T-31/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 11. aprīļa rīkojums — Quantum /ITSB — Quantum ( “Q Quantum CORPORATION” )

text:
               11.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 173/15

         Vispārējās tiesas 2011. gada 11. aprīļa rīkojums — Quantum/ITSB — Quantum (“Q Quantum CORPORATION”)
   (Lieta T-31/08) (1)

   2011/C 173/32
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 92, 12.04.2008.


title: Lieta T-762/15: Prasība, kas celta 2015. gada 31. decembrī – Sony un Sony Electronics/Komisija

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/47

         Prasība, kas celta 2015. gada 31. decembrī – Sony un Sony Electronics/Komisija
   (Lieta T-762/15)
   (2016/C 098/62)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Sony Corporation (Tokija, Japāna) un Sony Electronics, Inc (Sandjēgo, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – N. Levy un E. Kelly, Solicitors, un R. Snelders, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2015. gada 21. oktobra lēmumu lietā AT.39639 – Optiskie diskdziņi, kas saistīts ar procesu atbilstoši LESD 101. pantam un EEZ līguma 53. pantam, ciktāl tas attiecas uz prasītājām;

               —

               pakārtoti – īstenojot savu neierobežoto kompetenci, samazināt naudas sodus, kas prasītājām uzlikti ar šo lēmumu, un

               —

               piespriest Komisijai segt prasītāju tiesāšanās izdevumus un citus izdevumus un izmaksas, kas saistīti ar šo lietu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta kļūda faktos un kļūda tiesību piemērošanā, jo tajā ir secināts, ka prasītājas ir izdarījušas LESD 101. panta pārkāpumu mērķa dēļ:

                           —

                           pret prasītājām iesniegtie pierādījumi nav pietiekami, lai pamatotu secinājumu, ka prasītājas piedalījās vienotā un turpinātā LESD 101. panta pārkāpumā mērķa dēļ;

                           —

                           lēmuma pakārtotais secinājums, ka prasītājas ir izdarījušas atsevišķus LESD 101. panta pārkāpumus mērķa dēļ, nav pierādīts un pārkāpj prasītāju tiesības uz aizstāvību, jo tas pirmo reizi ir ticis pausts lēmumā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek pakārtoti apgalvots, ka apstrīdētājā lēmumā ir pieļauta kļūda faktos un kļūda tiesību piemērošanā un ka tas ir balstīts uz nepietiekamu pamatojumu:

                           —

                           lēmumā ir pieļauta kļūda, divreiz ņemot vērā ieņēmumus, kurus prasītājas ir tālāk nodevušas citam lēmuma adresātam;

                           —

                           lēmumā ir pieļauta kļūda, jo nav ņemts vērā tas, ka prasītāju rīcība salīdzinājumā ar dažiem citiem lēmuma adresātiem bija būtiski ierobežotāka, un prasītājām attiecīgi nav piemērots mazāks pārkāpuma smaguma koeficients un mazāka papildu summa un/vai samazinājums saistībā ar atbildību mīkstinošiem apstākļiem;

                           —

                           lēmumā ir pieļauta kļūda, piemērojot preventīvās iedarbības koeficientu.


title: Lieta T-480/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 11. aprīļa rīkojums — Département du Gers /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Vide un cilvēka veselības aizsardzība — Ģenētiski modificēti pārtikas produkti un dzīvnieku barība — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība)

text:
               11.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 173/11

         Vispārējās tiesas 2011. gada 11. aprīļa rīkojums — Département du Gers/Komisija
   (Lieta T-480/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Vide un cilvēka veselības aizsardzība - Ģenētiski modificēti pārtikas produkti un dzīvnieku barība - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   2011/C 173/25
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Département du Gers (Francija) (pārstāvji — S. Mabile un J.-P. Mignard, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Bianchi un L. Pignataro)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 28. jūlija Lēmumu 2010/426/ES, ar ko atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1829/2003 atļauj laist tirgū produktus, kas satur ģenētiski modificētu kukurūzu Bt11xGA21 (SYN-BTØ11-1xMON-ØØØ21-9), kas sastāv vai ir ražoti no tās (OV L 199, 36. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Département du Gers sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               atstāt bez izskatīšanas Eiropas Parlamenta, Eiropas Savienības Padomes, Région Centre, Région Picardie, Département de la Haute-Garonne, Région Bretagne, Région Poitou-Charentes, Région Provence-Alpes-Côte d’Azur, Région Bourgogne, Région Midi-Pyrénées, Région Auvergne, Région Pays de la Loire, Région Rhône-Alpes, Département des Côtes d’Armor, Région Île de France un Région Nord-Pas-de-Calais pieteikumus par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Lieta T-274/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Black & Decker Corporation iesniedza 2005. gada 20. jūlijā

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/56

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Black & Decker Corporation iesniedza 2005. gada 20. jūlijā
   (Lieta T-274/05)
   (2005/C 217/114)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 20. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla The Black & Decker Corporation, Tovnsona [Townson], Mērilendas štats (ASV), kuru pārstāv P. Heriss [P. Harris], Solicitor.

      Atlas Copco Aktiebolag, Stokholma (Zviedrija) arī piedalījās procesā ITSB Apelāciju padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 3. maija lēmumu lietā R 788/2004-1;

               —

               pasludināt iebildumus B 622 318 par nepieņemamiem;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā procesā un apelācijas procesā.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītāja

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Krāsaina preču zīme melnā un dzeltenā krāsā, attiecībā uz 7. klasi (pārnēsājamie rokas elektriskie instrumenti utt.)

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Atlas Copco Aktiebolag

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Nereģistrētas preču zīmes un apzīmējumi, kas tiek lietoti tirdzniecībā visās dalībvalstīs attiecībā uz elektriskajiem instrumentiem

               ITSB Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildumus noraidīt kā nepieņemamus

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Apstrīdēto lēmumu atcelt un nosūtīt to Iebildumu nodaļai atkārtotai izskatīšanai

               Izvirzītie pamati:

               Prasītāja apgalvo, ka iebildumi bija jānoraida kā nepieņemami, jo tajos netika pietiekami skaidri norādītas agrākās preču zīmes un apzīmējumi, uz kuriem tie ir balstīti, pārkāpjot Regulas Nr. 2868/1995 (1) 18. noteikuma 1. punktu

      (1)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 15.12.1995., 1. lpp.).


title: Lieta T-10/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 9. septembra spriedums — Kwang Yang Motor /ITSB — Honda Giken Kogyo (Iekšdedzes dzinējs ar ventilatoru virspusē) (Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā atveidots iekšdedzes dzinējs ar ventilatoru virspusē — Agrāks valsts dizainparaugs — Spēkā neesamības pamats — Individuāla rakstura neesamība — Kompleksa ražojuma sastāvdaļas redzamās iezīmes — Atšķirīga kopējā iespaida neesamība — Informēts lietotājs — Autora brīvības pakāpe — Regulas (EK) Nr. 6/2002 4. un 6. pants, kā arī 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/36

         Vispārējās tiesas 2011. gada 9. septembra spriedums — Kwang Yang Motor/ITSB — Honda Giken Kogyo (Iekšdedzes dzinējs ar ventilatoru virspusē)
   (Lieta T-10/08) (1)

   (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā atveidots iekšdedzes dzinējs ar ventilatoru virspusē - Agrāks valsts dizainparaugs - Spēkā neesamības pamats - Individuāla rakstura neesamība - Kompleksa ražojuma sastāvdaļas redzamās iezīmes - Atšķirīga kopējā iespaida neesamība - Informēts lietotājs - Autora brīvības pakāpe - Regulas (EK) Nr. 6/2002 4. un 6. pants, kā arī 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 311/63
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kwang Yang Motor Co., Ltd (Kaohsiung, Taivāna) (pārstāvji — P. Rath, W. Festl-Wietek un M. Wetzel, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha (Tokija, Japāna) (pārstāvji — T. Musmann, H. Timmann, M. Büttner un S. von Petersdorff-Campen, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju trešās padomes 2007. gada 8. oktobra lēmumu lietā R 1337/2006-3 attiecībā uz Kopienas dizainparauga spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha un Kwang Yang Motor Co., Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Kwang Yang Motor Co., Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 64, 08.03.2008.


title: Lieta T-352/10: Prasība, kas celta 2010. gada 26. augustā — Milux /ITSB ( “RECTALCONTROL” )

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/54

      Prasība, kas celta 2010. gada 26. augustā — Milux/ITSB (“RECTALCONTROL”)
      (Lieta T-352/10)
      ()
      (2010/C 288/101)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Milux Holding SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — J. Bojs, lawyer)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 28. jūlija lēmumu lietā R 1443/2009-4;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “RECTALCONTROL” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 10. un 44. klasē

         Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

         Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

         Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 pārkāpums, jo Apelāciju padome esot nepareizi piemērojusi nediskriminācijas un vienlīdzīgas attieksmes principu šīs lietas faktiem; pakārtoti, Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot pieļāvusi kļūdu, secinot, ka reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei nepiemīt pietiekama raksturīgā atšķirtspēja


title: Lieta C-278/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2006. gada 26. jūnija rīkojumu — Manfred Otten pret Landwirtschaftskammer Niedersachsen

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2006. gada 26. jūnija rīkojumu — Manfred Otten pret Landwirtschaftskammer Niedersachsen

   (Lieta C-278/06)
   (2006/C 212/35)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht (Vācija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Manfred Otten

      Atbildētāja: Landwirtschaftskammer Niedersachsen [Lejassaksijas Lauksaimniecības kamera]
   Pieaicinātā persona: Johnny Kück

      Piedaloties: Vertreterin des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht [Federālo interešu pārstāve Federālajā Administratīvajā tiesā]
   Prejudiciālais jautājums
   Vai 7. panta 2. punkts Padomes 1992. gada 28. decembra Regulā (EEK) Nr. 3950/92 (1), ko groza Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1256/1999 (2), jāinterpretē tādējādi, ka, izbeidzot nomas attiecības lauksaimniecībā par piena ražošanas saimniecības vai piena ražošanā izmantojamo lauksaimniecības platību nomu, attiecīgajai saimniecībai pieejamos references daudzumus var atgriezt iznomātājam arī tajā gadījumā, ja tas pats nav un nebūs ražotājs, bet tas ar valsts piena kvotu realizācijas iestādes starpniecību attiecīgo references daudzumu iespējami ātrā laikā nodod trešajai personai, kas ir ražotājs?

      (1)  OV L 405, 1. lpp.

      (2)  OV L 160, 73. lpp.


title: Lieta T-270/10: Prasība, kas celta 2010. gada 8. jūnijā — Conceria Kara /ITSB — Dima ( “KARRA” )

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/54

         Prasība, kas celta 2010. gada 8. jūnijā — Conceria Kara/ITSB — Dima (“KARRA”)
   (Lieta T-270/10)
   ()
   2010/C 221/87
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Conceria Kara Srl (Trezzano sul Naviglio, Itālija) (pārstāvis — P. Picciolini, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Dima — Gida Tekstil Deri Insaat Maden Turizm Orman Urünleri Sanayi Ve Ticaret Ltd Sti

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju otrās padomes 2010. gada 29. marta lēmumu, kurš pieņemts attiecībā uz apelācijas sūdzību par ITSB lēmumu saistībā ar iebildumu procesu Nr. B 1171453, ko par Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 5346457 ierosinājusi Conceria Kara.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: DIMA — TEKSTIL DERI INSAAT MADEM TURIZM ORMAN URÜNLERE SANAYI VE TICARET LTD. STI.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “KARRA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 9., 18., 20., 24., 25. un 35. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Itālijas grafiskas preču zīmes “KARA” (Nr. 765 532 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 35. klasē, un Nr. 761 972 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 18. un 25. klasē), Kopienas grafiska preču zīme Nr. 887 810 (“KARA”) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē, un Itālijas sabiedrības komercnosaukums “CONCERIA KARA S.R.L.”, kura izmantošana ir norādīta saistībā ar tām pašām precēm un pakalpojumiem, kas aptverti ar agrākajām preču zīmēm

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumu daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: pamatojuma nenorādīšana un Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta kļūdaina interpretācija un piemērošana


title: lieta T-5/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko V.I.C. Verband der Internationalen Caterer in Deutschland e. V. iesniedza 2005. gada 10. janvārī

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/32

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko V.I.C. Verband der Internationalen Caterer in Deutschland e. V. iesniedza 2005. gada 10. janvārī
   (lieta T-5/05)
   (2005/C 82/60)
   tiesvedības valoda - vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 10. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla V.I.C. Verband der Internationalen Caterer in Deutschland e. V., Berlīne, kuru pārstāv advokāts K. Kühne.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Komisijas 2004. gada 11. novembra vēstulē paziņoto atteikumu iepazīties ar Vācijas iestāžu 1978. gada 12. maijā Komisijai iesniegto lūgumu atļaut ieviest īpašus pasākumus, lai atkāptos no direktīvas noteikumiem;

               2)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija apstrīdētajā vēstulē atbilstoši Regulas par publisku piekļuvi dokumentiem (1) 4. panta 5. un 6. punktam noraidīja prasītāja lūgumu iepazīties ar dokumentiem, kas attiecās uz Vācijas Federatīvās Republikas lūgumu atļaut ieviest īpašus pasākumus atbilstoši Sestās direktīvas par pievienotās vērtības nodokļiem (2) 27. pantam.
   Prasītājs apgalvo, ka atteikšanās nodrošināt pieeju šim lūgumam faktiski nozīmē to, ka prasītājam tiek liegta tiesiskā aizsardzība, jo prasītāja apelācijas sūdzības noraidīšana pamata prāvā ir pamatota ar pieprasīto dokumentu. Prasītājs turklāt uzskata, ka atteikums iepazīties ar dokumentiem pārkāpj Regulu par publisku piekļuvi dokumentiem.
   Prasītājs apgalvo, ka atteikums nodrošināt pieeju atbilstoši Regulas par publisku piekļuvi dokumentiem 4. panta 5. punktam pārkāpj ESL 1. pantu, kā arī EKL 21., 207., 253. un 255. pantu sakarā ar to, ka pēc būtības netiek sniegts nekāds pamatojums tam, ka trūkst piekrišanas pieprasītā dokumenta izplatīšanai.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001 gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Tiesas spriedums (piektā palāta)  2005. gada 15. decembrī  lietā C-250/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2002/19/EK — Piekļuve elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/12

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 15. decembrī
   lietā C-250/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2002/19/EK - Piekļuve elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 36/22)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Lietā C-250/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 14. jūnijā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Zavvos un M. Shotter) pret Grieķijas Republiku (pārstāvis — N. Dafniou), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Makarczyk, tiesneši R. Silva de Lapuerta un P. Kūris (referents), ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretārs R. Grass,2005. gada 15. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (“piekļuves” direktīva), Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 201, 07.08.2004.


title: Lieta C-316/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 1. jūlijā iesniedza Vestre Landsret (Dānija) — Danske Svineproducenter/Justitsministeriet

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 1. jūlijā iesniedza Vestre Landsret (Dānija) — Danske Svineproducenter/Justitsministeriet

   (Lieta C-316/10)
   ()
   2010/C 234/45
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Vestre Landsret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Danske Svineproducenter

      Atbildētāja: Justitsministeriet

      Prejudiciālais jautājums

   Vai EKL 249. panta otrā daļa (tagad LESD 288. panta otrā daļa) un Padomes Regulas Nr. 1/2005 par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas un saistīto darbību laikā un grozījumu izdarīšanu Direktīvās 64/432/EEK un 93/119/EK un Regulā (EK) Nr. 1255/97 37. pants, kā arī 3. panta f) un g) punkts kopā ar šīs regulas II nodaļas 1.1. punkta f) apakšpunktu un 1.2. punktu, kopā ar I pielikuma VII nodaļas D daļu ir interpretējami tādējādi, ka dalībvalstīm nav atļauts pieņemt valsts noteikumus, kuros ir noteiktas detalizētas prasības attiecībā uz transportlīdzekļa iekšējo augstumu, pārbaužu augstumu un iekraušanas blīvumu?