title: Lieta C-565/08: Prasība, kas celta 2008. gada 19. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/12

         Prasība, kas celta 2008. gada 19. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-565/08)
   (2009/C 55/19)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Traversa un L. Prete)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, paredzot tiesību noteikumus, saskaņā ar kuriem advokātiem ir pienākums ievērot honorāru maksimālo tarifu, Itālijas Republika nav izpildījusi EKL 43. un 49. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Obligātu maksimālo tarifu noteikšana par advokātu tiesā un ārpus tiesas sniegtajiem juridiskajiem pakalpojumiem ir brīvības veikt uzņēmējdarbību EKL 43. panta nozīmē, kā arī pakalpojumu sniegšanas brīvības EKL 49. panta nozīmē ierobežojums. Viena obligāta maksimāla tarifa piemērošana neatkarīgi no veiktā darba kvalitātes un darba daudzuma un izmaksām, kas ir vajadzīgas tā veikšanai, var padarīt Itālijas juridisko pakalpojumu tirgu mazāk pievilcīgu ārvalstu profesionāļiem. Līdz ar to citās dalībvalstīs reģistrēti advokāti tiek atturēti reģistrēties vai īslaicīgi sniegt savus pakalpojumus Itālijā.
   Pirmkārt, tas tā ir tādēļ, ka pielāgošanās jaunai tarifu sistēmai (kas turklāt ir ļoti sarežģīta) prasa papildus izmaksas, kas var kavēt Līgumā paredzēto brīvību īstenošanu.
   Otrkārt, maksimālā robeža tāpat kavē brīvu juridisko pakalpojumu sniegšanu iekšējā tirgū, jo liedz citās valstīs reģistrētiem advokātiem saņemt atbilstīgu samaksu par darbību kvalitāti, tas nozīmē, ka advokāti, kuri pieprasa lielākus honorārus par tiem, kurus, balstoties uz situāciju Itālijas tirgū, nosaka tie advokāti, kas ir reģistrēti atbilstoši Itālijas tiesiskajam regulējumam, attur sniegt pagaidu pakalpojumus Itālijā vai reģistrēties šajā valstī.
   Visbeidzot, Itālijas tarifu sistēmas stingrība liedz advokātam (tostarp ārvalstīs reģistrētam) izteikt piedāvājumus ad hoc situācijās un/vai noteiktiem klientiem — piemēram, piedāvāt noteiktu juridisko pakalpojumu paketi par fiksētu cenu, vai arī piedāvāt juridisko pakalpojumu kopumu vairākās dalībvalstīs par vienotu tarifu. Līdz ar to Itālijas tiesiskais regulējums var mazināt ārvalstīs reģistrētu advokātu konkurētspēju, jo liedz tiem efektīvi sniegt pakalpojumus Itālijas juridisko pakalpojumu tirgū.
   Turklāt neizskatās, ka ar apstrīdēto pasākumu tiek sasniegti Itālijas iestāžu norādītie vispārējas intereses mērķi vai ka tie ir mazāk ierobežojoši šī mērķa sasniegšanai. It īpaši ar to netiek nodrošināta sabiedrības iespēja vērsties tiesā vai juridisko pakalpojumu saņēmēju aizsardzība vai arī nodrošināta laba tiesvedības pārvaldība. Tāpat tas ir nesamērīgs, jo var piemērot citus pasākumus, kas mazāk ierobežo ārvalstīs reģistrētus advokātus, un ar kuriem līdzvērtīgi (vai lielākā daļā) var sasniegt Itālijas iestāžu norādītos aizsardzības mērķus.
   Visbeidzot, Itālijas iestādes nav paskaidrojušas, vai un kādi alternatīvi, pasākumi, kas mazāk ierobežo citās dalībvalstīs reģistrētus advokātus, tika izskatīti, kā arī nav norādījušas uz iemesliem, kādēļ vispārējās intereses, kuras cenšas sasniegt, nav nodrošinātas ar jau esošajiem tiesību noteikumiem, kas regulē juridisko profesiju citās dalībvalstīs.


title: Apvienotās lietas T-115/09 un T-116/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 14. februāra spriedums — Electrolux un Whirlpool /Komisija (Valsts atbalsts — Francijas Republikas paziņots pārstrukturēšanas atbalsts lielās sadzīves elektrotehnikas ražotājam — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu ar nosacījumiem — Acīmredzamas kļūdas vērtējumā — Pamatnostādnes attiecībā uz valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai)

text:
               24.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/21

         Vispārējās tiesas 2012. gada 14. februāra spriedums — Electrolux un Whirlpool/Komisija
   (Apvienotās lietas T-115/09 un T-116/09) (1)

   (Valsts atbalsts - Francijas Republikas paziņots pārstrukturēšanas atbalsts lielās sadzīves elektrotehnikas ražotājam - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu ar nosacījumiem - Acīmredzamas kļūdas vērtējumā - Pamatnostādnes attiecībā uz valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai)
   2012/C 89/33
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Electrolux AB (Stokholma, Zviedrija) (pārstāvji — F. Wijckmans un H. Burez, avocats) (lieta T-115/09); un Whirlpool Europe BV (Breda, Nīderlande) (pārstāvji — sākotnēji F. Tuytschaever un B. Bellen, pēc tam H. Burez un F. Wijckmans, avocats) (lieta T-116/09)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Flynn un C. Giolito)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji — sākotnēji G. de Bergues un A.-L. Vendrolini, pēc tam G. de Bergues un J. Gstalter); Fagor France SA (Rueil-Malmaison, Francija) (pārstāvji — J. Derenne un A. Müller-Rappard, avocats)

      Priekšmets

   Komisijas 2008. gada 21. oktobra lēmuma, ar kuru tika atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu pārstrukturēšanās atbalsts, kuru Francijas iestādes vēlas izmaksāt uzņēmumam FagorBrandt ar noteiktiem nosacījumiem (valsts atbalsts C 44/2007 (ex N 460/2007)), atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               Komisijas 2008. gada 21. oktobra Lēmumu 2009/485/EK par valsts atbalstu C 44/07 (ex N 460/07), ko Francija plāno piešķirt uzņēmumam FagorBrandt, noraidīt;

               2.

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina tos, kas šajā instancē radušies Electrolux AB un Whirlpool Europe BV;

               3.

               Francijas Republika un Fagor France SA sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 113, 16.05.2009.


title: Lieta T-883/16 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 21. jūlija rīkojums – Polija/Komisija Pagaidu noregulējums — Dabasgāzes iekšējais tirgus — Direktīva 2009/73/EK — Bundesnetzagentur lūgums grozīt atkāpšanās no Savienības noteikumiem par OPAL cauruļvada izmantošanu nosacījumus — Komisijas lēmumus par atkāpšanās no Savienības noteikumiem nosacījumu grozīšanu — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/34

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 21. jūlija rīkojums – Polija/Komisija
   (Lieta T-883/16 R)
   (Pagaidu noregulējums - Dabasgāzes iekšējais tirgus - Direktīva 2009/73/EK - Bundesnetzagentur lūgums grozīt atkāpšanās no Savienības noteikumiem par OPAL cauruļvada izmantošanu nosacījumus - Komisijas lēmumus par atkāpšanās no Savienības noteikumiem nosacījumu grozīšanu - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2017/C 293/41)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvji – B. Majczyna, M. Kawnik un K. Rudzińska)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – O. Beynet un K. Herrmann)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas atbalstam: Lietuvas Republika (pārstāvji – D. Kriaučiūnas un R. Krasuckaitė)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un R. Kanitz)

      Priekšmets

   Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt Komisijas 2016. gada 28. oktobra Lēmuma C(2016) 6950, final, par grozījumiem nosacījumos par atkāpšanos saistībā ar OPAL cauruļvadu no noteikumiem par trešo personu piekļuvi un Direktīvā 2003/55/EK noteikto cenu regulējumu izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               2016. gada 23. decembra rīkojumu lietā Polija/Komisija (T-883/16 R) atcelt;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-404/11 P: Tiesas 2012. gada 2. februāra rīkojums — Elf Aquitaine SA /Komisija (Apelācija — Regula (EK) Nr. 1/2003 — Konkurence — Aizliegta vienošanās — Nātrija hlorāta tirgus — “Uzņēmuma” jēdziens — Izšķirošas ietekmes prezumpcija — Šīs prezumpcijas apjoms — Apstākļi, kas nevar atspēkot prezumpciju — Individuāls naudas sods — Neierobežota kompetence)

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/11

         Tiesas 2012. gada 2. februāra rīkojums — Elf Aquitaine SA/Komisija
   (Lieta C-404/11 P) (1)

   (Apelācija - Regula (EK) Nr. 1/2003 - Konkurence - Aizliegta vienošanās - Nātrija hlorāta tirgus - “Uzņēmuma” jēdziens - Izšķirošas ietekmes prezumpcija - Šīs prezumpcijas apjoms - Apstākļi, kas nevar atspēkot prezumpciju - Individuāls naudas sods - Neierobežota kompetence)
   2012/C 133/20
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Elf Aquitaine SA (pārstāvji — E. Morgan de Rivery un E. Lagathu, avocats)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Gippini Fournier un R. Sauer)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 17. maija spriedumu lietā T-299/08 Elf Aquitaine/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasītājas prasību atcelt Komisijas 2008. gada 11. jūnija Lēmumu C(2008) 2626, galīgā redakcija, par EK līguma 81. panta un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 53. panta piemērošanu (lieta COMP/38.695 — Nātrija hlorāts) — Konkurence — Aizliegta vienošanās — Pilnvaru sadales un samēriguma principa pārkāpums — Acīmredzami kļūdaina interpretācija — Tiesību uz aizstāvību, taisnīguma un vienlīdzības principu pārkāpums — Pienākums norādīt pamatojumu — Individuālā naudas soda prettiesiskums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Elf Aquitaine SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 298, 08.10.2011.


title: Lieta C-414/06: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 15. maijā ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lidl Belgium GmbH & Co. KG / Finanzamt Heilbronn (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Tiešie nodokļi — Dalībvalstī esošas un sabiedrībai ar juridisko adresi citā dalībvalstī piederošas pastāvīgās pārstāvniecības ciestu zaudējumu vērā ņemšana)

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/6

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 15. maijā (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lidl Belgium GmbH & Co. KG/Finanzamt Heilbronn

   (Lieta C-414/06) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Tiešie nodokļi - Dalībvalstī esošas un sabiedrībai ar juridisko adresi citā dalībvalstī piederošas pastāvīgās pārstāvniecības ciestu zaudējumu vērā ņemšana)
   (2008/C 171/09)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Lidl Belgium GmbH & Co. KG

      Atbildētājs: Finanzamt Heilbronn

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — EKL 43. un 56. panta interpretācija — Vienā dalībvalstī reģistrētai pastāvīgai pārstāvniecībai komercdarbības rezultātā radušos zaudējumu atskaitīšana no citā valstī esošas sabiedrības apliekamajiem ienākumiem — Ar divpusēju konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu pamatots atskaitījuma noraidījums
   Rezolutīvā daļa:
   Ar EKL 43. pantu tiek pieļauts, ka citā dalībvalstī dibināta sabiedrība no savas ar nodokli apliekamās summas nevar atskaitīt zaudējumus, ko cietusi tai piederoša un citā dalībvalstī esoša pastāvīgā pārstāvniecība, ja saskaņā ar konvenciju par izvairīšanos no nodokļu dubultas uzlikšanas šīs pārstāvniecības ienākumus apliek ar nodokli šajā pēdējā minētajā dalībvalstī, kurā minētos zaudējumus šīs pastāvīgās pārstāvniecības ar nodokli apliekamās summas ietvaros var ņemt vērā nākamo finanšu gadu laikā.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta C-8/08: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 4. jūnija spriedums ( College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — T-Mobile Netherlands BV, KPN Mobile NV, Orange Nederland NV, Vodafone Libertel NV/Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — EKL 81. panta 1. punkts — Saskaņoto darbību jēdziens — Cēloņsakarība starp saskaņošanu un uzņēmumu rīcību tirgū — Vērtējums atbilstoši valsts tiesību normām — Vienas sanāksmes pietiekamība vai ilgstošas un regulāras saskaņošanas nepieciešamība)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/12

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 4. jūnija spriedums (College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — T-Mobile Netherlands BV, KPN Mobile NV, Orange Nederland NV, Vodafone Libertel NV/Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit

   (lieta C-8/08) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - EKL 81. panta 1. punkts - “Saskaņoto darbību” jēdziens - Cēloņsakarība starp saskaņošanu un uzņēmumu rīcību tirgū - Vērtējums atbilstoši valsts tiesību normām - Vienas sanāksmes pietiekamība vai ilgstošas un regulāras saskaņošanas nepieciešamība)
   2009/C 180/20
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      College van Beroep voor het bedrijfsleven

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: T-Mobile Netherlands BV, KPN Mobile NV, Orange Nederland NV, Vodafone Libertel NV

      Atbildētāja: Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit [Nīderlandes konkurences iestāde]

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — College van Beroep voor het bedrijfsleven — EKL 81. panta interpretācija — “Saskaņoto darbību” jēdziens — Cēloņsakarības starp saskaņošanu un uzņēmumu rīcību tirgū prasība — Vērtējuma atbilstoši valsts tiesību normām veikšana vai neveikšana — Vienas sanāksmes pietiekamība vai ilgstošas un regulāras saskaņošanas nepieciešamība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               saskaņotām darbībām pret konkurenci vērsts mērķis EKL 81. panta 1. punkta izpratnē ir tad, ja, ņemot vērā to saturu un mērķi, kā arī ievērojot to saimniecisko un tiesisko kontekstu, šīs darbības ir konkrēti piemērotas, lai nepieļautu, ierobežotu vai izkropļotu konkurenci kopējā tirgū. Nav nepieciešams nedz, lai konkurence tiktu faktiski nepieļauta, ierobežota vai izkropļota, nedz arī, lai starp saskaņotām darbībām un patērētājiem piemērojamām cenām pastāvētu tiešā saikne. Informācijas apmaiņai starp konkurentiem pret konkurenci vērsts mērķis ir tad, ja ar to var novērst nenoteiktību saistībā ar attiecīgo uzņēmumu ieplānoto rīcību;

               2)

               aplūkojot cēloņsakarību starp darbību saskaņošanu un uzņēmumu — šīs saskaņošanas dalībnieku — rīcību tirgū, ievērojot, ka šī cēloņsakarība ir vajadzīga, lai konstatētu saskaņotu darbību EKL 81. panta 1. punkta izpratnē esamību, valsts tiesai, izņemot gadījumu, ja ir pierādījumi par pretējo, kuri ir jāsniedz minētajiem uzņēmumiem, ir jāpiemēro Tiesas judikatūrā izstrādātā cēloņsakarības prezumpcija, saskaņā ar kuru minētie uzņēmumi, ja tie turpina darboties tirgū, ņem vērā informāciju, kas iegūta, tiem apmainoties ar saviem konkurentiem;

               3)

               tiktāl, ciktāl uzņēmums, kas piedalās darbību saskaņošanā, turpina darboties attiecīgajā tirgū, cēloņsakarības starp saskaņošanu un šī uzņēmuma rīcību tirgū prezumpcija ir piemērojama pat tad, ja darbību saskaņošanā pamatojas tikai uz vienu attiecīgo uzņēmumu sanāksmi.

      (1)  OV C 92, 12.04.2008.


title: Apvienotās lietas T-192/01 un T-245/04: Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. septembra spriedums — Lior /Komisija un Komisija/ Lior (Šķīrējklauzula — Programma Thermie un programma Altener II — Līgumi saistībā ar projektiem atjaunojamās enerģijas un enerģijas taupīšanas veicināšanas jomā — Pieņemamība — Lūgums veikt maksājumu — Izmaksu pamatošana — Lūgums atmaksāt izmaksātos avansus — Zaudējumu atlīdzība)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/34

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. septembra spriedums — Lior/Komisija un Komisija/Lior

   (apvienotās lietas T-192/01 un T-245/04) (1)

   (Šķīrējklauzula - Programma Thermie un programma Altener II - Līgumi saistībā ar projektiem atjaunojamās enerģijas un enerģijas taupīšanas veicināšanas jomā - Pieņemamība - Lūgums veikt maksājumu - Izmaksu pamatošana - Lūgums atmaksāt izmaksātos avansus - Zaudējumu atlīdzība)
   2009/C 282/63
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs lietā T-192/01:
      Lior GEIE, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji V. Marien un J. Choucroun, pēc tam V. Marien, avocats)

      Atbildētāja lietā T-192/01: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji H. Støvlbæk, pārstāvis, kam palīdz M. Bra, avocat, pēc tam H. Støvlbæk un M. Konstantinidis, pārstāvji, kam palīdz B. Wägenbaur, avocat)

      Prasītāja lietā T-245/04: Eiropas Kopienu Komisija

      Atbildētāji lietā T-245/04:
      Lior GEIE un Lior International NV, Hoeilaart (Beļģija) (pārstāvis — V. Marien)

      Priekšmets

   Divas prasības atbilstoši EKL 238. pantam, kuras attiecīgi cēluši Lior GEIE un Komisija saistībā ar septiņiem līgumiem, kas noslēgti starp Komisiju un Lior sakarā ar programmu Thermie, un vienu līgumu, kas noslēgts starp Komisiju un Lior sakarā ar programmu Altener II.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Lior GEIE ir jāmaksā Komisijai:

                           —

                           EUR 6 156,75 saistībā arBiogaz līgumu, Biomasse līgumu un Maxibrochure bioclimatique un šai summai tiek pieskaitīti procenti no 2002. gada 28. februāra atbilstoši likmei, ko Eiropas Centrālā banka piemēro savām kapitāla refinansēšanas operācijām euro, kas ir spēkā no 2002. gada februāra un kas ir palielināta par vienu ar pusi punktu līdz 2002. gada 31. decembrim un trīs ar pusi punktiem no 2003. gada 1. janvāra, un tā līdz pilnīgai samaksai;

                           —

                           EUR 16 325,11 saistībā arBiomasse līgumu un šai summai tiek pieskaitīti procenti no 2002. gada 30. jūnija atbilstoši likmei, ko Eiropas Centrālā banka piemēro savām kapitāla refinansēšanas operācijām euro, kas ir spēkā no 2002. gada jūnija un kas ir palielināta par vienu ar pusi punktu līdz 2002. gada 31. decembrim un trīs ar pusi punktiem no 2003. gada 1. janvāra, un tā līdz pilnīgai samaksai;

                           —

                           EUR 3 980 saistībā arWind Energy līgumu un šai summai tiek pieskaitīti procenti no 2002. gada 15. janvāra atbilstoši likmei, ko Eiropas Centrālā banka piemēro savām kapitāla refinansēšanas operācijām euro, kas ir spēkā no 2002. gada janvāra un kas ir palielināta par vienu ar pusi punktu līdz 2002. gada 31. decembrim un trīs ar pusi punktiem no 2003. gada 1. janvāra, un tā līdz pilnīgai samaksai;

                           —

                           EUR 36 000 saistībā arTransport līgumu un šai summai tiek pieskaitīti procenti no 2001. gada 31. augusta atbilstoši likmei, ko Eiropas Centrālā banka piemēro savām kapitāla refinansēšanas operācijām euro, kas ir spēkā no 2001. gada augusta un kas ir palielināta par vienu ar pusi punktu līdz 2002. gada 31. decembrim un trīs ar pusi punktiem no 2003. gada 1. janvāra, un tā līdz pilnīgai samaksai;

                           —

                           EUR 36 000 saistībā arPhotovoltaïque līgumu un šai summai tiek pieskaitīti procenti no 2001. gada 31. augusta atbilstoši likmei, ko Eiropas Centrālā banka piemēro savām kapitāla refinansēšanas operācijām euro, kas ir spēkā no 2001. gada augusta un kas ir palielināta par vienu ar pusi punktu līdz 2002. gada 31. decembrim un trīs ar pusi punktiem no 2003. gada 1. janvāra, un tā līdz pilnīgai samaksai;

               2)

               Lior maksā Komisijai EUR 32 800 saistībā ar Agores līgumu un šai summai tiek pieskaitīti procenti no 2003. gada 28. februāra atbilstoši likmei, ko Eiropas Centrālā banka piemēro savām kapitāla refinansēšanas operācijām euro, kas ir spēkā no 2003. gada februāra un kas ir palielināta par vienu ar pusi punktu, un tā līdz pilnīgai samaksai.

               3)

               izbeigt tiesvedību saistībā ar Komisijas prasījumiem lietā T-245/04, saskaņā ar kuriem tika lūgts, lai Lior International NV tiktu solidāri piespriests maksāt summas, kuras Lior ir parādā;

               4)

               Lior papildus saviem tiesāšanās izdevumiem, kuri ir saistīti ar pamata tiesvedību apvienotajās lietās T-192/01 un T-245/04, atlīdzina ceturto daļu Komisijas tiesāšanās izdevumu, kuri ir saistīti ar šo tiesvedību;

               5)

               Lior atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma procesu lietā T-192/01 R;

               6)

               Komisija sedz trīs ceturtdaļas savu tiesāšanās izdevumu, kas saistīti ar pamata tiesvedību lietā T-192/01, un trīs ceturtdaļas savu tiesāšanās izdevumu, kas saistīti ar tiesvedību, kas vērsts pret Lior lietā T-245/04;

               7)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar prasību pret Lior International lietā T-245/04;

               8)

               Lior International sedz savu tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 303, 27.10.2001.


title: Lieta C-44/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/29

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-44/09)
   (2009/C 69/54)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Van Beek un M. Karanassou-Apostolopoulou)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2004. gada 13. decembra Direktīvas 2004/113/EK, ar kuru īsteno principu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm, attiecībā uz pieeju precēm un pakalpojumiem, preču piegādi un pakalpojumu sniegšanu (1), prasības, vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Grieķijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2004/113/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2007. gada 21. decembrī.

      (1)  OV L 373, 21.12.2004., 37. lpp.


title: Lieta T-317/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 19. novembra spriedums — Komisija/ B2 Test (Šķīrējklauzula — Īpašā rūpnieciskās tehnikas un materiālu tehnikas jomas pētījumu un tehnikas attīstības, ieskaitot demonstrēšanu, programmā (1994-1998) noslēgts līgums — Līguma neievērošana — Komisijas pārskaitītā avansa atlikuma atmaksa)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/27

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 19. novembra spriedums — Komisija/B2 Test

   (Lieta T-317/07) (1)

   (Šķīrējklauzula - Īpašā rūpnieciskās tehnikas un materiālu tehnikas jomas pētījumu un tehnikas attīstības, ieskaitot demonstrēšanu, programmā (1994-1998) noslēgts līgums - Līguma neievērošana - Komisijas pārskaitītā avansa atlikuma atmaksa)
   (2009/C 6/55)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Escobar Guerrero, kuram palīdz E. Boutier un J. Marthan, avocats)

      Atbildētāja: B2 Test SA, Gardanne (Francija) (pārstāvis — M. Baffert, avocat)
   Priekšmets
   Prasība saskaņā ar EKL 238. pantu, lai panāktu Eiropas Kopienu Komisijas pārskaitītā avansa atlikuma, kam pieskaitīti kavējuma procenti, saistībā ar līgumu BRST-CT-98-5452, kā arī zaudējumu atlīdzības samaksu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

                  B2 Test SA atlīdzina Komisijai EUR 43 437,94 kā pamata parādu, kam pieskaitīti kavējuma procenti Francijā piemērojamās likumiskās gada likmes apmērā, sākot no 2002. gada 31. jūlija līdz parāda pilnīgai samaksai;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               B2 Test atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 269, 10.11.2007.


title: Lieta T-28/06: Pirmās instances tiesas spriedums 2007. gada 6. novembrī — RheinfelsQuellen H. Hövelmann /ITSB ( VOM URSPRUNG HER VOLLKOMMEN ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes VOM URSPRUNG HER VOLLKOMMEN reģistrācijas pieteikums — Absolūtie atteikuma pamatojumi — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/36

         Pirmās instances tiesas spriedums 2007. gada 6. novembrī — RheinfelsQuellen H. Hövelmann/ITSB (“VOM URSPRUNG HER VOLLKOMMEN”)
   (Lieta T-28/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “VOM URSPRUNG HER VOLLKOMMEN’ reģistrācijas pieteikums - Absolūtie atteikuma pamatojumi - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2007/C 315/68)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: RheinfelsQuellen H. Hövelmann GmbH & Co. KG, Duisburg (Vācija) (pārstāvji — V. Kellenters [W. Kellenter] un A. Lambrehts [A. Lambrecht], advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Šneiders [G. Schneider])
   Priekšmets
   Prasība, kas celta par ITSB Apelāciju otrās padomes 2005. gada 17. novembra lēmumu (lieta R 1179/2004-2) attiecībā uz vārdiskas preču zīmes “VOM URSPRUNG HER VOLLKOMMEN” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  RheinfelsQuellen H. Hövelmann GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 86, 8.4.2006.


title: Lieta C-389/06: Tiesas sestās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 11. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/33

         Tiesas sestās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 11. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-389/06) (1)

   (2007/C 297/55)

      Tiesvedības valoda — franču

   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 261, 28.10.2006.


title: Lieta T-101/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 19. marta rīkojums — Polija/Komisija

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/28

         Vispārējās tiesas 2012. gada 19. marta rīkojums — Polija/Komisija
   (Lieta T-101/10) (1)

   2012/C 133/55
   Tiesvedības valoda — poļu
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta T-289/07: Prasība, kas celta 2007. gada 30. jūlijā — Caisse Nationale des Caisses d'Épargne et de Prévoyance /Komisija

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/18

         Prasība, kas celta 2007. gada 30. jūlijā — Caisse Nationale des Caisses d'Épargne et de Prévoyance/Komisija
   (Lieta T-289/07)
   (2007/C 235/32)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Caisse Nationale des Caisses d'Épargne et de Prévoyance (CNCEP), Parīze (Francija) (pārstāvji — F. Sureau, D. Théophile, É. Renaudeau, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 10. maija Lēmumu C(2007) 2110, galīgā redakcija, saskaņā ar EKL 86. panta 3. punktu par kredītiestādēm Banque Postale, Caisses d'Épargne un Crédit Mutuel nodrošinātām īpašām tiesībām izplatīt A un zilās grāmatiņas;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītāja prasa atcelt Komisijas 2007. gada 10. maija Lēmumu C(2007) 2110, galīgā redakcija, ar kuru Code Monétaire et Financier français normas, ar kurām trim kredītiestādēm Banque Postale, Caisse d' Épargne et Prévoyance un Crédit Mutuel ir nodrošinātas īpašas tiesības izplatīt A un zilās grāmatiņas, ir atzītas par nesaderīgām ar EKL 86. panta 1. punktu, skatītu kopā ar EKL 43. un 49. pantu.
   Savas prasības atbalstam tā izvirza sešus pamatus.
   Pirmais pamats attiecas uz būtisku formas prasību pārkāpumu, jo Komisija nav ievērojusi prasītājas tiesības uz aizstāvību un lēmums neesot spēkā pamatojuma trūkuma dēļ.
   Pēc būtības prasītāja uzskata, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatīdama, ka īpašās tiesības izplatīt A un zilās grāmatiņas per se ierobežo tiesības veikt uzņēmējdarbību. Prasītāja uzskata, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu vērtējumā, uzskatīdama, ka šīs īpašās tiesības Kopienu brīvību izmantošanu Francijā praktiski padarīja mazāk pievilcīgu.
   Turklāt prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir zaudējis spēku tiesību un vērtējuma kļūdu dēļ, jo Komisija uzskatīja, ka īpašās tiesībās nevarēja pamatot saskaņā ar EKL 86. panta 2. punktu, un kļūda vērtējumā ir pieļauta tādējādi, ka Komisija uzskatījusi, ka šīs tiesības nevarēja pamatot ar primāriem vispārējo interešu iemesliem.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, attiecīgo valsts pasākumu vērtējot saskaņā ar pakalpojumu sniegšanas brīvību.


title: Lieta C-468/11: Prasība, kas celta 2011. gada 13. septembrī — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/11

         Prasība, kas celta 2011. gada 13. septembrī — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-468/11)
   2011/C 340/19
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Braun un S. Pardo Quintillán)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka:

                           —

                           pieprasot no uzņēmumiem, kas sniedz pakalpojumu vai nodrošina tīklu saskaņā ar vispārējo atļauju, nodokli, lai finansētu Spānijas Corporación de Radio y Televisión, un šim nolūkam paredzot virkni nosacījumu, kā arī dažus mehānismus pārpalikušo ienākumu novirzīšanai, un

                           —

                           nepienācīgi informēdama par savu ieceri veikt grozījumus vispārējo atļauju sistēmā un nenoteikdama ieinteresētajām personām, ieskaitot lietotājus un gala patērētājus, pietiekamu termiņu, lai tās varētu paust savu viedokli par piedāvātajiem grozījumiem,

                     Spānijas Karaliste nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK (1) par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) 12. un 14. pantā noteiktos pienākumus, un

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               —

               Komisija uzskata, ka Likuma par RTVE 5. pants, ar kuru Spānijas iestādes ir ieviesušas nodokli (saukts “finansiāla iemaksa”) par to elektronisko komunikāciju operatoru bruto ienākumiem, kuri darbojas noteiktā teritorijā, nav saderīgs ar atļauju izsniegšanas direktīvas 12. pantu, jo tas neatbilst šīs normas principiem un nosacījumiem.

               —

               Komisija uzskata, ka, nepienācīgi informēdama par savu ieceri veikt grozījumus vispārējo atļauju sistēmā un nenoteikdama ieinteresētajām personām, ieskaitot lietotājus un gala patērētājus, pietiekamu termiņu, lai tās varētu paust savu viedokli par piedāvātajiem grozījumiem, Spānijas Karaliste nav izpildījusi atļauju izsniegšanas direktīvas 14. panta 1. punktā paredzētos pienākumus.

      (1)  OV L 108, 21. lpp.


title: Lieta T-581/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 27. septembra spriedums — Perusahaan Otomobil Nasional /ITSB — Proton Motor Fuel Cell ( PM PROTON MOTOR ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes PM PROTON MOTOR reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts, Beniluksa un Kopienas vārdiskas un grafiskas preču zīmes PROTON — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Sajaukšanas iespējas neesamība — Preču un pakalpojumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Regulas Nr. 40/94 8. panta 5. punkts (tagad — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts))

text:
               12.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/17

         Vispārējās tiesas 2011. gada 27. septembra spriedums — Perusahaan Otomobil Nasional/ITSB — Proton Motor Fuel Cell (“PM PROTON MOTOR”)
   (Lieta T-581/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “PM PROTON MOTOR” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts, Beniluksa un Kopienas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “PROTON” - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Sajaukšanas iespējas neesamība - Preču un pakalpojumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Regulas Nr. 40/94 8. panta 5. punkts (tagad — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts))
   2011/C 331/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Perusahaan Otomobil Nasional Sdn Bhd (Shah Alam, Selangor Darul Ehsan, Malaizija) (pārstāvji — J. Blind, C. Kleiner un S. Ziegler, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Proton Motor Fuel Cell GmbH (Puchheim, Vācija) (pārstāvis — C. Sedlmeir, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2008. gada 9. oktobra lēmumu lietā R 1675/2007-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Perusahaan Otomobil Nasional Sdn Bhd un Proton Motor Fuel Cell GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Perusahaan Otomobil Nasional Sdn Bhd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 69, 21.03.2009.


title: Lieta C-140/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 21. martā iesniedza Corte Suprema di Cassazione (Itālija) — kriminālprocess pret Demba Ngagne

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 21. martā iesniedza Corte Suprema di Cassazione (Itālija) — kriminālprocess pret Demba Ngagne
   (Lieta C-140/11)
   2011/C 152/28
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Corte Suprema di Cassazione

      Lietas dalībnieks pamata procesā

   Demba Ngagne

      Prejudiciālie jautājumi

               a)

               Vai Direktīvas 2008/115/EK (1) 7. panta 1. un 4. punkts, 8. panta 1., 3. un 4. punkts un 15. panta 1. punkts ir interpretējami tādējādi, ka tie dalībvalstij liedz, mainot šajās tiesību normās norādītās prioritātes un procesuālo kārtību, likt nelegāli ieceļojušam ārvalstniekam atstāt tās teritoriju, ja nav iespējams īstenot piespiedu, tūlītēju vai tādu izraidīšanu, kas notiek pēc turēšanas apsardzībā?

               b)

               Vai Direktīvas 2008/115/EK 15. panta 1., 4., 5. un 6. punkts līdz ar to ir interpretējami tādējādi, ka tie dalībvalstij liedz par pārkāpumu uzskatīt to vien, ka ārvalstnieks nepamatoti nav sadarbojies brīvprātīgas atgriešanās nodrošināšanai, un aizturēt viņu (piespriest brīvības atņemšanu) uz ilgāku laiku (līdz pat 10 reizēm) salīdzinājumā ar izraidīšanas nolūkā veiktu turēšanu apsardzībā, kas jau notikusi vai objektīvi nav iespējama?

               c)

               Vai Direktīvas 2008/115/EK 2. panta 2. punkta b) apakšpunktu, ņemot vērā arī šīs direktīvas 8. pantu un īpaši LESD 79. pantā noteiktās kopējās politikas jomas, var interpretēt tādējādi, ka pietiek ar to, ka dalībvalsts nolemj par pārkāpumu atzīt to, ka ārvalstnieks nav sadarbojies savas brīvprātīgas atgriešanās nodrošināšanai, lai direktīva nebūtu piemērojama?

               d)

               Vai savukārt Direktīvas 2008/115/EK 2. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 15. panta 4., 5. un 6. punkts, ņemot vērā arī Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 5. pantu, ir interpretējami tādējādi, ka tie rada šķērsli tam, ka nelegāli ieceļojušam ārvalstniekam, kuru objektīvi nav iespējams vai vairs nav iespējams turēt apsardzībā, tiek izdoti vairāki rīkojumi par brīvprātīgu atgriešanos savā valstī un noteikti vairāki brīvības ierobežojumi, kas ir atkarīgi no spriedumiem, kuros ir paredzēts sods par pārkāpumiem, ko veido šo rīkojumu neievērošana?

               e)

               Visbeidzot, vai ņemot vērā arī Direktīvas 2008/115/EK preambulas desmito apsvērumu, agrāko Šengenas nolīguma Ītenošanas konvencijas 23. panta redakciju, ieteikumus un pamatnostādnes, kas minētas Direktīvas 2008/115/EK preambulā, un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 5. pantu, var apgalvot, ka 7. panta 1. un 4. punkts, 8. panta 1., 3. un 4. punkts un 15. panta 1., 4., 5. un 6. punkts nosaka tādus pamatprincipus, saskaņā ar kuriem brīvības ierobežojums atgriešanās nolūkā tiek uzskatīts par galēju līdzekli (extrema ratio) un neviens aizturēšanas pasākums nav pamatots, ja tas ir saistīts ar izraidīšanas procedūru, attiecībā uz kuru nepastāv nekādas vērā ņemamas izredzes uz ārvalstnieka atgriešanos savā valstī?

      (1)  OV L 348, 98. lpp.


title: Lieta T-608/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 27. jūnija spriedums — Beifa Group /ITSB — Schwan - Stabilo Schwanhäußer (Rakstāmlietas) (Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo rakstāmlietu — Agrākas valsts grafiskas un trīsdimensiju preču zīmes — Spēkā neesamības pamats — Agrāka apzīmējuma, kura īpašniekam ir tiesības aizliegt tā izmantošanu, izmantošana Kopienas dizainparaugā — Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta e) apakšpunkts — Lēmums, kas pieņemts pēc tam, kad Vispārējā tiesa atcēlusi iepriekšēju lēmumu)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/74

         Vispārējās tiesas 2013. gada 27. jūnija spriedums — Beifa Group/ITSB — Schwan-Stabilo Schwanhäußer (Rakstāmlietas)
   (Lieta T-608/11) (1)

   (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo rakstāmlietu - Agrākas valsts grafiskas un trīsdimensiju preču zīmes - Spēkā neesamības pamats - Agrāka apzīmējuma, kura īpašniekam ir tiesības aizliegt tā izmantošanu, izmantošana Kopienas dizainparaugā - Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta e) apakšpunkts - Lēmums, kas pieņemts pēc tam, kad Vispārējā tiesa atcēlusi iepriekšēju lēmumu)
   2013/C 225/163
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Beifa Group Co. Ltd (Ningbo, Ķīna) (pārstāvji — R. Davis, barrister, N. Cordell, solicitor, un B. Longstaff, barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Schwan-Stabilo Schwanhäußer GmbH & Co. KG (Heroldsberg, Vācija) (pārstāvji — H. Gauß un U. Blumenröder, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju trešās padomes 2011. gada 9. augusta lēmumu lietā R 1838/2010-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Schwan-Stabilo Schwanhäußer GmbH & Co. KG un Ningbo Beifa Group Co., Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Beifa Group Co. Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 32, 4.2.2012.


title: Lieta T-325/15: Prasība, kas celta 2015. gada 22. jūnijā – Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató/ITSB – Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató (“Choco Love”)

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/41

         Prasība, kas celta 2015. gada 22. jūnijā – Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató/ITSB – Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató (“Choco Love”)
   (Lieta T-325/15)
   (2015/C 279/51)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató kft (Budapešta, Ungārija) (pārstāvis – Á. László, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató kft (Budapešta, Ungārija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Choco love” – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 11 496 916

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 26. marta lēmums lietā R 1369/2014–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               apmierināt prasību, grozīt apstrīdēto lēmumu, apmierinot iebildumus, un noraidīt Kopienas preču zīmes “Choco love” reģistrācijas pieteikumu, vai arī, alternatīvi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un nodot lietu ITSB atkārtotai izskatīšanai;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lietas T-224/02 izslēgšana no reģistra

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/30

         Lietas T-224/02 (1) izslēgšana no reģistra
   (2004/C 284/58)

      tiesvedības valoda – franču

   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesa (pirmā palāta) 2004. gada 16. septembrī ir izdevusi rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-224/02 Miguel Forcat Icardo pret Eiropas Kopienu Komisiju.

      (1)  OV C 247, 12.10.2002.


title: Lieta F-58/10: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 18. septembra spriedums — Allgeier /FRA (Civildienests — Pienākums sniegt palīdzību — Civildienesta noteikumu 24. pants — Psiholoģiskā vardarbība — Administratīvā izmeklēšana)

text:
               10.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/22

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 18. septembra spriedums — Allgeier/FRA
   (Lieta F-58/10) (1)

   (Civildienests - Pienākums sniegt palīdzību - Civildienesta noteikumu 24. pants - Psiholoģiskā vardarbība - Administratīvā izmeklēšana)
   2012/C 343/38
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Timo Allgeier (Vīne, Austrija) (pārstāvji — L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA) (pārstāvji — M. Kjærum, pārstāvis, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt atbildētājas lēmumu, ar kuru netika apmierināta prasītāja iesniegtā sūdzību par psiholoģisko vardarbību. Otrkārt, prasība atzīt, ka prasītājs ir cietis no psiholoģiskās vardarbības no savas priekšniecības puses, kā arī prasība atlīdzināt mantisko un morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras 2009. gada 16. oktobra lēmumu;

               2)

               Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūrai ir jāsamaksā Allgeier EUR 5 000;

               3)

               atlikušajā daļā prasību noraidīt;

               4)

               Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra sedz savus un atlīdzina Allgeier tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 260, 25.09.2010., 27. lpp.


title: Lieta C-673/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 29. decembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer ( FranceAgriMer ), kas ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture ( VINIFLHOR ) tiesību un saistību pārņēmējs/ Organisation de producteurs Les Cimes

text:
               24.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 29. decembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), kas ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) tiesību un saistību pārņēmējs/Organisation de producteurs Les Cimes

   (Lieta C-673/11)
   2012/C 89/12
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), kas ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) tiesību un saistību pārņēmējs

      Atbildētāja: Organisation de producteurs Les Cimes

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Kā pilnvaras, kas piešķirtas ar Padomes 1989. gada 21. decembra Regulas (EEK) Nr. 4045/89 par dalībvalstu veiktām ELVGF Garantiju nodaļas finansējuma sistēmā ietilpstošo darījumu rūpīgām pārbaudēm (1) 2. panta 4. punktu, paplašināt pārbaudāmo laikposmu par laikposmiem […], kas ir pirms vai pēc 12 mēnešu laikposma, ko tas definē, dalībvalsts var ieviest, ņemot vērā, pirmkārt, prasības par Kopienu finanšu interešu aizsardzību, un, otrkārt, tiesiskās noteiktības principu un nepieciešamību neatstāt pārbaudošajām iestādēm neierobežotas pilnvaras?

               2.

               Konkrētāk:

                           —

                           Vai pārbaudāmajam laikposmam katrā ziņā ir jābeidzas 12 mēnešu laikposmā, kas ir pirms laikposma, kas tiek saukts par “pārbaudes” laikposmu, kurā tiek veiktas pārbaudes darbības, pretējā gadījumā pārbaude būtu nelikumīga, uz ko pārbaudītais varētu atsaukties attiecībā uz lēmumu, kurā izdara secinājumus par šīs kontroles rezultātiem?

                           —

                           Apstiprinošas atbildes gadījumā uz iepriekšējo jautājumu, kā būtu saprotamas pilnvaras, kas ir skaidri paredzētas šajā regulā, paplašināt pārbaudes laikposmu laikposmiem, “kas ir pēc 12 mēnešu laikposma”?

                           —

                           Noraidošas atbildes gadījumā uz pirmo jautājumu, vai pārbaudes laikposmam ir tomēr jāietver 12 mēnešu laikposms, kas beidzas pārbaudes laikposmā, kas ir pirms laikposma, kurā tika veikta pārbaude, vai pārbaude var tomēr attiekties tikai uz vienu laikposmu, kas beidzas pirms iepriekšējās pārbaudes laikposma, pretējā gadījumā pārbaude būtu nelikumīga, uz ko pārbaudītais varētu atsaukties attiecībā uz lēmumu, kurā izdara secinājumus par šīs kontroles rezultātiem?

      (1)  Padomes 1989. gada 21. decembra Regula (EEK) Nr. 4045/89 par dalībvalstu veiktām Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda Garantiju nodaļas finansējuma sistēmā ietilpstošo darījumu rūpīgām pārbaudēm un Direktīvas 77/435/EEK atcelšanu (OV L 388, 18. lpp.).


title: Lieta C-231/08: Apelācijas sūdzība, ko 2008. gada 29. maijā Massimo Giannini iesniedzis par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2008. gada 12. marta spriedumu lietā T-100/04 ( Massimo Giannini /Komisija)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/22

         Apelācijas sūdzība, ko 2008. gada 29. maijāMassimo Giannini iesniedzis par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2008. gada 12. marta spriedumu lietā T-100/04 (Massimo Giannini/Komisija)
   (Lieta C-231/08)
   (2008/C 223/34)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Massimo Giannini (pārstāvji — L. Levi un C. Ronzi, avocats)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. marta spriedumu lietā T-100/04;

               —

               tā rezultātā apmierināt Pirmās instances tiesā izvirzītos prasītāja prasījumus, proti,

                           —

                           atcelt konkursa COM/A/9/01 atlases komisijas lēmumu neiekļaut prasītāju rezerves sarakstā, kas prasītājam paziņots ar 2003. gada 11. jūnija vēstuli, kā arī vajadzības gadījumā atcelt lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja pieteikums pārskatīt lēmumu, kas prasītājam paziņots ar 2003. gada 8. jūlija vēstuli, un atcelt lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība un kas prasītājam paziņots ar 2003. gada 2. decembra vēstuli;

                           —

                           atlīdzināt procentus un materiālos zaudējumus, kas novērtēti, pirmkārt, kā starpība starp bezdarba pabalstu, kas saņemts pēc pagaidu darbinieka līguma beigām, un A 7/4 pakāpes ierēdņa algu, un, otrkārt, pēc bezdarba perioda — kā A 7/5 pakāpes ierēdņa atalgojuma summa, atlīdzināt morālo kaitējumu, kas ir novērtēts 1 euro apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus pirmās instances un apelācijas tiesvedības tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs, pamatojot savu apelācijas sūdzību, būtībā izvirza trīs galvenos pamatus.
   Pirmajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzējs vispirms pārmet Pirmās instances tiesai, ka tā esot pārkāpusi tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu un it īpaši tiesības uz laicīgu lietas izskatīšanu. No lietas ierosināšanas Pirmās instances tiesā līdz pārsūdzētā sprieduma pasludināšanai faktiski esot pagājuši četri gadi. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka neviens ārkārtas apstāklis šajā gadījumā neattaisnojot tādu ilgumu. Šīs lietas materiāli neesot bijuši nedz sevišķi apjomīgi, nedz juridiski sarežģīti, un process esot bijis patiesi nozīmīgs apelācijas sūdzības iesniedzējam.
   Otrajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi Civildienesta noteikumu 4., 27. un 29. pantu un neesot ievērojusi ne dienesta intereses, ne pienākumu ņemt vērā ierēdņu intereses, kas attiecas uz iestādēm saistībā ar to pagaidu darbiniekiem un ierēdņiem. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka Pirmās Instances tiesa šajā sakarā esot sajaukusi stāšanos Kopienu civildienestā, izturot vispārēju konkursu, kurā tiek izveidots rezerves saraksts pieņemšanai darbā, ar tādu personu karjeras veidošanu, kuras darbā jau tikušas pieņemtas saskaņā ar Civildienesta noteikumos paredzētiem pārcelšanas amatā un paaugstināšanas mehānismiem.
   Visbeidzot, trešajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzējs atsaucas uz to, ka Pirmās instances tiesa nav ņēmusi vērā pienākumu pamatot spriedumus, nediskriminācijas un tiesību uz aizstāvību principus, kā arī sagrozījusi tās vērtējumam iesniegtos pierādījumus. Šis pēdējais pamats ir sadalīts trīs daļās.
   Trešā pamata pirmajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Pirmās instances tiesa nav ievērojusi ne nediskriminācijas principu, ne pienākumu norādīt pamatojumu un pierādījumu sniegšanas noteikumus, atzīdama, ka dažu konkursa pretendentu zināšanas par dokumentu, kas bija rakstiskā pārbaudījuma pamatā, neietverot nediskriminācijas principa pārkāpumu, un nenoteikdama atbildētājai pienākumu iesniegt konkrētus pierādījumus par diskriminācijas neesamību saistībā ar šo apstākli.
   Šī pamata otrajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza nediskriminācijas principa pārkāpumu un Pirmās instances tiesas vērtējumam iesniegto pierādījumu sagrozīšanu, jo tā esot uzskatījusi, ka atlases komisijas sastāvs esot bijis pietiekami stabils, lai nodrošinātu pretendentu objektīvu salīdzināšanu un novērtēšanu, lai gan lietas materiāli turpretī liecinot par pietiekamas stabilitātes neesamību šīs komisijas sastāvā un par to, ka atbildētāja Pirmās instances tiesai nav darījusi zināmus vairākus būtiskus faktiskus apstākļus.
   Visbeidzot, šī pamata trešajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka ir atkārtoti pārkāpts nediskriminācijas princips un pierādījumu sniegšanas noteikumus, kā arī tiesības uz aizstāvību, kas ir saistītas ar Pirmās instances tiesas secinājumiem par atlases komisijas locekļu objektivitāti.


title: Lieta T-568/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. jūlijā – Laverana /ITSB ( “BIO FLUIDE DE PLANTE PROPRE FABRICATION” )

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/11

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. jūlijā – Laverana/ITSB (“BIO FLUIDE DE PLANTE PROPRE FABRICATION”)
   (Lieta T-568/14)
   2014/C 361/15
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Vācija) (pārstāvji – J. Wachinger, M. Zöbisch un D. Chatterjee, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 27. maija lēmumu lietā R 120/2014-4;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “BIO FLUIDE DE PLANTE PROPRE FABRICATION”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5. un 35. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 9 22  631

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               nepareiza pilnvaru izmantošana lēmumā, kas balstīts uz konkurences tiesību apsvērumiem.


title: Lieta T-164/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 26. septembra spriedums — Pioneer Hi-Bred International /Komisija (Tiesību aktu tuvināšana — Ģenētiski modificētu organismu apzināta izplatīšana vidē — Tirdzniecības atļaujas piešķiršanas procedūra — Lēmuma priekšlikuma neiesniegšana Padomei, kas bija jādara Komisijai — Prasība sakarā ar bezdarbību)

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/16

         Vispārējās tiesas 2013. gada 26. septembra spriedums — Pioneer Hi-Bred International/Komisija
   (Lieta T-164/10) (1)

   (Tiesību aktu tuvināšana - Ģenētiski modificētu organismu apzināta izplatīšana vidē - Tirdzniecības atļaujas piešķiršanas procedūra - Lēmuma priekšlikuma neiesniegšana Padomei, kas bija jādara Komisijai - Prasība sakarā ar bezdarbību)
   2013/C 336/32
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pioneer Hi-Bred International, Inc. (Johnston, Iowa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — J. Temple Lang, solicitor, un T. Müller-Ibold, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Pignataro-Nolin, N. Yerell un C. Zadra)

      Priekšmets

   Prasība atzīt atbilstoši LESD 265. pantam, ka, atturoties iesniegt Padomei lēmuma projektu par pasākumiem, kas jāveic, piemērojot Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmuma 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (OV L 184, 23. lpp.), 5. panta 4. punktu, un atturoties veikt visus citus pasākumus, kas saskaņā ar lēmumu pieņemšanas procedūras norisi varētu būt nepieciešami, lai nodrošinātu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē un Padomes Direktīvas 90/220/EEK atcelšanu (OV L 106, 1. lpp.) 18. pantā minētā lēmuma pieņemšanu, Komisija nav izpildījusi savus Direktīvas 2001/18 18. pantā paredzētos pienākumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atturoties iesniegt Padomei lēmuma projektu par pasākumiem, kas ir jāveic, piemērojot Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmuma 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību, 5. panta 4. punktu, Eiropas Komisija nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē un Padomes Direktīvas 90/220/EEK atcelšanu 18. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 161, 19.6.2010.


title: Lieta T-397/10: Prasība, kas celta 2010. gada 13. septembrī — ara /ITSB — Allrounder (Sporta kurpes ar tās sānos izvietotu burtu A attēls)

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/51

         Prasība, kas celta 2010. gada 13. septembrī — ara/ITSB — Allrounder (Sporta kurpes ar tās sānos izvietotu burtu A attēls)
   (Lieta T-397/10)
   ()
   2010/C 301/82
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ara AG (Langenfeld, Vācija) (pārstāvis — Rechtsanwalt M. Gail)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Allrounder SARL (Strasbūra, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 23. jūnija lēmumu lietā R 1543/2009-1;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Allrounder SARL

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas attēlo sporta kurpi ar tās sānos izvietotu burtu “A” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 18. un 25. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiska preču zīme “A” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 18. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt kā nepieņemamu

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 81. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini pieņēmusi, ka prasītājas pārstāvju aprakstītā biroja darba organizācija neļāva pierādīt, ka tikusi izrādīta visa apstākļiem atbilstošā rūpība un ka tādējādi Apelāciju padome noraidīja lūgumu par restitutio in integrum attiecībā uz termiņu, lai iesniegtu prasības pamatojumu

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-300/06: Prasība, kas celta 2006. gada 4. septembrī — Promat pret ITSB — Puertas Proma ( Promat )

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/27

         Prasība, kas celta 2006. gada 4. septembrī — Promat pret ITSB — Puertas Proma (“Promat”)
   (Lieta T-300/06)
   (2006/C 310/50)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Promat GmbH, Ratingena (Vācija) (pārstāvis — J. Krenzel)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Puertas Proma, S.A.L.

   Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt atbildētāja 2006. gada 4. maija lēmumu (lieta R 1058/2005-1) tādējādi, lai pilnībā apmierinātu apelāciju;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Promat” attiecībā uz 1., 2., 6., 17., 19., 20. un 42. klasē ietilpstošām precēm un pakalpojumiem (reģistrācijas pieteikums Nr. 803 825)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Puertas Proma, S.A.L.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: it īpaši grafiska preču zīme “PROMA” attiecībā uz 6., 20. un 39. klasē ietilpstošām precēm un pakalpojumiem (Kopienas preču zīme Nr. 239 384), turklāt iebildumi tika iesniegti par reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz 6., 19. un 20. klasi

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta pārkāpums, jo nedz pretstatītie apzīmējumi, nedz pretstatītās preces nav līdzīgas. Tādēļ starp pretstatītajām preču zīmēm nav sajaukšanas iespējas.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 21. oktobrī lietā C-64/02 Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) pret Erpo Möbelwerk GmbH (Apelācija — Kopienas preču zīme — Sintagma DAS PRINZIP DER BEQUEMLICHKEIT — Absolūts reģistrācijas atteikuma pamatojums — Atšķirtspēja — Regulas EK Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 21. oktobrī
   lietā C-64/02 Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) pret Erpo Möbelwerk GmbH (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Sintagma DAS PRINZIP DER BEQUEMLICHKEIT - Absolūts reģistrācijas atteikuma pamatojums - Atšķirtspēja - Regulas EK Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   (2004/C 300/08)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-64/02 par prasību, ko atbilstoši Eiropas Kopienu Tiesas Statūtu 49. pantam 2002. gada 27. februārī cēla Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji A. von Mühlendahl un G. Schneider), kuru atbalsta Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji P. Ormond un C. Jackson, M. Bethell un M. Tappin, kuriem palīdz D. Alexander), pret Erpo Möbelwerk GmbH (advokāti S. von Petersdorff-Campen un H. von Rohr), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans (referents), tiesneši C. Gulmann, J.-P. Puissochet, R. Schintgen un J. N. Cunha Rodrigues, ģenerāladvokāts M. Poiares Maduro, sekretāre M. Múgica, Arzamendi, galvenā administratore, 2004. gada 21. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) sedz izdevumus;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus izdevumus pati.

      (1)  OV C 109, 4.5.2002.


title: Lieta T-249/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Tineke Duyster iesniedza 2005. gada 30. jūnijā

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/50

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Tineke Duyster iesniedza 2005. gada 30. jūnijā
   (Lieta T-249/05)
   (2005/C 217/105)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 30. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Tineke Daistere [Tineke Duyster], ar dzīvesvietu Ētranžā [Oetrange], Luksemburgā, kuru pārstāv V.H.A.M. van den Maisenbergs [W.H.A.M. van den Muijsenbergh], kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2005. gada 6. aprīļa lēmumu;

               2)

               atcelt lēmumu par vecāku atvaļinājuma piešķiršanu no 2004. gada 1. novembra līdz 2005. gada 30. aprīlim un/vai algas aprēķinu par 2004. gada novembri, un/vai Komisijas 2004. gada 30. novembra lēmumu par lūguma par vecāku atvaļinājuma atlikšanu vai atsaukšanu neņemšanu vērā;

               3)

               noteikt, ka laikā no 2004. gada 1. novembra līdz 2005. gada 30. aprīlim Daisteres kundzei bija visas materiālās tiesības, kas piemīt ierēdnim aktīvā civildienestā, un ka tādējādi ar atpakaļejošu spēku viņai ir jāizmaksā viņas pakāpei atbilstošā alga;

               4)

               noteikt, ka šī alga ir izmaksājama, ieskaitot nokavējuma procentus;

               5)

               noteikt, ka vecāku atvaļinājums attiecībā uz viņas dēlu vēl var tikt pieprasīts (pat, ja viņš uz Tiesas sprieduma brīdi būtu vecāks vai gandrīz vecāks par 12 gadiem), šobrīd tas nav iespējams sakarā ar Komisijai iesniegtā lūguma neapmierināšanu; vai pakārtoti, ka vecāku atvaļinājumu nevar šobrīd izņemt Komisijas vainas dēļ, kādēļ ir jāizmaksā zaudējumu kompensācija, kas pielīdzināma vecāku atvaļinājuma izmaksas, apdrošināšanas, stāža, pensijas uzkrājuma, novērtējuma ziņojuma un amata paaugstināšanas iespēju zaudēšanai, ko varētu novērtēt kopumā par 27 000 eiro; vai, vairāk pakārtoti, ka sakarā ar attiecībā uz prasītājas dēlu neizmantoto vecāku atvaļinājuma periodu mēnesī ir jāmaksā zaudējumi 800 eiro apmērā par vecāku kompensācijas zaudēšanu, 100 eiro par apdrošināšanas zaudēšanu, 1200 eiro par pensijas tiesību zaudēšanu;

               6)

               noteikt, ka Daisteres kundzei ir izmaksājama kaitējuma atlīdzība 2500 eiro apmērā kā kompensācija par neskaidrību attiecībā uz tās ierēdnes statusu un no šīs nedrošības radušos nemateriālo kaitējumu;

               7)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja iesniedza lūgumu par vecāku atvaļinājuma piešķiršanu no 2004. gada 8. novembra līdz 2005. gada 7. maijam. Komisija šajā sakarā ir piešķīrusi vecāku atvaļinājumu no 2004. gada 1. novembra līdz 2005. gada 30. aprīlim.
   Uz savu lūgumu par vecāku atvaļinājuma piešķiršanu no 2004. gada 8. novembra līdz 2005. gada 7. maijam prasītāja nav saņēmusi formālu atteikumu, no kā izriet, ka viņas lūgums ir netieši noraidīts. Tālāk viņa paskaidro, ka, ņemot vērā, ka viņa nav saņēmusi šādu atteikumu un ka viņa nav iesniegusi citu lūgumu, prasītāja laikposmā no 2004. gada 1. novembra līdz 2005. gada 30. aprīlim bija aktīvajā civildienestā un viņai līdz ar to bija visas no tā izrietošās tiesības.
   Savas prasības atbalstam prasītāja tāpat norāda, ka lēmums par vecāku atvaļinājuma piešķiršanu no 2004. gada 1. novembra līdz 2005. gada 30. aprīlim neatbilst vienlīdzības principam, tiesiskās paļāvības principam, Civildienesta noteikumu 42a. pantam, kā arī Civildienesta noteikumu 25., 26., 35., 36. un 62. pantam.


title: Lieta C-207/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 18. aprīlī iesniedza College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) — Wagenborg Passagiersdiensten BV u.c./ Minister van Infrastructuur en Milieu , citi lietas dalībnieki: Wagenborg Passagiersdiensten BV , Terschellinger Stoombootmaatschappij BV

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 18. aprīlī iesniedza College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) — Wagenborg Passagiersdiensten BV u.c./Minister van Infrastructuur en Milieu, citi lietas dalībnieki: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Terschellinger Stoombootmaatschappij BV

   (Lieta C-207/13)
   2013/C 189/14
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Eigen Veerdienst Terschelling BV, MPS Stortemelk BV, MPS Willem Barentsz BV, MS Spathoek NV, G.A.F. Lakeman h.o.d.n. Rederij Waddentransport

      Atbildētājs: Minister van Infrastructuur en Milieu

      Citi lietas dalībnieki: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Terschellinger Stoombootmaatschappij BV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Vatu jūras [Waddenzee] Nīderlandes daļas klasifikācija par iekšējo ūdensceļu (2. zonas ūdensceļi) Direktīvas 2006/87 (1) I pielikumā liedz sabiedriskajam pasažieru transportam Vatu jūrā starp Nīderlandes cietzemi un Rietumfrīzu salām Tershellingu, Vlīlandi, Amelandi un Shīrmonnikogu piemērot Regulu Nr. 3577/92?

               2)

               Vai Regulas Nr. 3577/92 piemērojamība liedz piemērot Regulas Nr. 1370/2007 (2) 1. panta 2. punktu?

               3)

               Vai, pamatojoties uz Regulas Nr. 1370/2007 1. panta 2. punktu, dalībvalstis sabiedriskajam pasažieru transportam pa iekšējiem ūdensceļiem var piemērot tikai vienu vai vairākas šīs regulas daļas, šajā gadījumā — 5. panta 3. punktu un ar to saistīto 5. panta 4. punktu?

               4)

               Vai Regulas Nr. 1370/2007 5. panta 4. punktā ietverto izņēmumu, it īpaši tajā minēto attāluma kritēriju 300 000 km apmērā, var (a priori) atzīt par piemērojamu sabiedriskajam pasažieru transportam pa iekšējiem ūdensceļiem?

               5)

               Ja atbilde uz ceturto jautājumu ir apstiprinoša, kādām sekām tādā gadījumā jāizriet no fakta, ka šajā lietā sabiedriskajam pasažieru transportam pa iekšējiem ūdensceļiem ir piešķirtas koncesijas, lai gan nebija izpildīti Regulas Nr. 1370/2007 7. panta 2. punktā minētie nosacījumi?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīva 2006/87/EK, ar ko nosaka tehniskās prasības attiecībā uz iekšējo ūdensceļu kuģiem un atceļ Padomes Direktīvu 82/714/EEK (OV L 389, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Regula (EK) Nr. 1370/2007 par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70 (OV L 315, 1. lpp.).


title: Lieta C-566/15: Tiesas (virspalāta) 2017. gada 18. jūlija spriedums (Kammergericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Konrad Erzberger/TUI AG Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — Nediskriminācijas princips — Darba ņēmēju pārstāvju ievēlēšana sabiedrības uzraudzības padomē — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru tiesības balsot un kandidēt ir vienīgi valsts teritorijā esošo uzņēmumu darba ņēmējiem

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/3

         Tiesas (virspalāta) 2017. gada 18. jūlija spriedums (Kammergericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Konrad Erzberger/TUI AG

   (Lieta C-566/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Nediskriminācijas princips - Darba ņēmēju pārstāvju ievēlēšana sabiedrības uzraudzības padomē - Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru tiesības balsot un kandidēt ir vienīgi valsts teritorijā esošo uzņēmumu darba ņēmējiem)
   (2017/C 300/03)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Kammergericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Konrad Erzberger

      Atbildētāja: TUI AG

      Piedaloties: Vereinigung Cockpit eV, Betriebsrat der TUI AG/TUI Group Services GmbH, Frank Jakobi, Andreas Barczewski, Peter Bremme, Dierk Hirschel, Michael Pönipp, Wilfried H. Rau, Carola Schwirn, Anette Stempel, Ortwin Strubelt, Marcell Witt, Wolfgang Flintermann, Stefan Weinhofer, ver.di – Vereinte Dienstleistungsgewerkschaft

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 45. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā nav tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru grupas uzņēmumos, kas atrodas šajā dalībvalstī, nodarbinātiem darba ņēmējiem nav tiesību balsot un kandidēt darba ņēmēju pārstāvju šīs grupas mātesuzņēmuma, kura juridiskā adrese ir minētajā dalībvalstī, uzraudzības padomē vēlēšanās, kā arī attiecīgajā gadījumā tiesību pildīt vai turpināt pildīt pārstāvja šajā padomē mandātu, ja šie darba ņēmēji pārtrauc savu darbu šādā uzņēmumā un tiek nodarbināti meitasuzņēmumā, kurš ietilpst tajā pašā grupā, bet kura juridiskā adrese ir citā dalībvalstī.

      (1)  OV C 90, 7.3.2016.


title: Lieta C-576/13: Prasība, kas celta 2013. gada 14. novembrī — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/7

         Prasība, kas celta 2013. gada 14. novembrī — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-576/13)
   2014/C 24/12
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāves — L. Nicolae un S. Pardo Quintillán)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 258. panta pirmo daļu, ka, uzliekot vispārēju pienākumu stividoruzņēmumiem, kuri darbojas Spānijas vispārējas nozīmes ostās, būt dalībniekiem kādā SAGEP (Sociedad Anónima de Gestión de Estibadores Portuarios — Ostu stividoru pārvaldības akciju sabiedrība) un katrā ziņā — tiem neļaujot savus pastāvīgi vai uz laiku nodarbināmos darbiniekus izraudzīties darba tirgū, izņemot, ja SAGEP piedāvātais darbaspēks ir nepiemērots vai nepietiekams, Spānijas Karaliste nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Eiropas Komisijas pret Spānijas Karalisti celtās prasības priekšmets ir ar Likumu par valsts ostām un tirdzniecības floti izveidotā sistēma attiecībā uz stividoruzņēmumiem konkrēti jautājumā par ostas veicamajai kravu apkalpošanai vajadzīgā darbaspēka pārvaldību.
   Komisija uzskata, ka šī sistēma, vispārēji uzliekot stividoruzņēmumiem, kuri darbojas Spānijas vispārējas nozīmes ostās, pienākumu būt dalībniekiem kādā Sociedad Anónima de Gestión de Estibadores Portuarios jeb SAGEP un katrā ziņā — tiem neļaujot savus pastāvīgi vai uz laiku nodarbināmos darbiniekus izraudzīties darba tirgū, izņemot, ja SAGEP piedāvātais darbaspēks ir nepiemērots vai nepietiekams, ir pretrunā Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. pantā par brīvību veikt uzņēmējdarbību paredzētajiem Spānijas Karalistes pienākumiem.


title: Lieta T-294/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Jean-Marc Colombani iesniedza 2005. gada 26. jūlijā

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/38

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Jean-Marc Colombani iesniedza 2005. gada 26. jūlijā
   (Lieta T-294/05)
   (2005/C 229/80)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 26. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Žans-Marks Kolombani [Jean-Marc Colombani], ar dzīvesvietu Briselē, kuru pārstāv Stefans Rodrigess [Stéphane Rodrigues] un Jola Minatči [Yola Minatchy], advokāti.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 28. septembra lēmumu, ar kuru prasītājs tika atjaunots darbā ar 2004. gada 1. oktobri, ka arī atcelt 2005. gada 21. aprīļa lēmumu, ar kuru Komisija noraidīja prasītāja 2004. gada 20. decembrī iesniegto sūdzību, ar kuru tas lūdza ar atpakaļejošu spēku par atjaunošanas darbā datumu noteikt 2004. gada 1. septembri;

               —

               pieprasīt iecēlējinstitūcijai ņemt vērā lēmuma atcelšanas sekas, proti, noteikt prasītāja darbā atjaunošanas datumu 2004. gada 1. septembrī;

               —

               piešķirt prasītajam materiālu kompensāciju — zaudējumu atlīdzību — aptuveni EUR 10 000 apmērā un simbolisku atlīdzību par morālo kaitējumu EUR 1 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, Komisijas ierēdnis, bija atvaļinājumā personisku iemeslu dēļ līdz 2004. gada 31. augustam. Atvaļinājuma beigās prasītājs pieprasīja viņu atjaunot darbā un tika atjaunots darbā RELEX Ģenerāldirektorātā ar 2004. gada 28. septembri.
   Ar šo prasību prasītājs prasa atcelt lēmumu par atjaunošanu darbā tiktāl, jo viņš netika atjaunots darbā ar 2004. gada 1. septembri, kas ir atvaļinājuma beigu datums. Prasītājs uzskata, ka Komisijā šajā datumā bija vairāki viņa kvalifikācijai atbilstoši brīvi amati un ka attiecīgi Komisijai bija pienākums viņu atjaunot vienā no šiem amatiem saskaņā ar Civildienesta noteikumu 40. pantu. Viņš atsaucas arī uz Komisijas 2004. gada 28. aprīļa lēmuma par darbā atjaunošanas nosacījumiem pārkāpumu, jo Komisija nesazinājās ar viņu pirms atvaļinājuma beigām un turklāt neizmantoja iespēju, ko paredz šis lēmums, proti, budžeta papildu posteni, lai viņu varētu atjaunot darbā. Visbeidzot, prasītājs atsaucas uz labas pārvaldības principa un pienākuma ņemt vērā ierēdņa intereses pārkāpumu un prasa atlīdzināt viņam nodarītos gan materiālos, gan morālos zaudējumus.


title: Lieta F-9/11: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 15. decembra spriedums — Sabbag Afota /Padome (Civildienests — Ierēdņi — Novērtējums — Paaugstināšana amatā — 2010. gada paaugstināšana amatā — Novērtējuma ziņojuma neesamība)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/43

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 15. decembra spriedums — Sabbag Afota/Padome
   (Lieta F-9/11) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Novērtējums - Paaugstināšana amatā - 2010. gada paaugstināšana amatā - Novērtējuma ziņojuma neesamība)
   2012/C 32/86
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Verónica Sabbag Afota (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bauer un K. Zieleśkiewicz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu nepaaugstināt prasītāju amatā AD 11 pakāpē, īstenojot 2010. gada paaugstināšanu amatā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               V. Sabbag Afota prasību noraidīt;

               2)

               V. Sabbag Afota sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 152, 21.05.2011, 33. lpp.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 9. jūlijā lietā T-132/04 André Bonnet pret Eiropas Kopienu Tiesu (Ierēdnis — Iepriekšējs administratīvais process — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/18

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2004. gada 9. jūlijā
   lietā T-132/04 André Bonnet pret Eiropas Kopienu Tiesu (1)

   (Ierēdnis - Iepriekšējs administratīvais process - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2004/C 251/34)
   tiesvedības valoda – franču
   Lietā T-1322/04 André Bonnet, ar dzīvesvietu Saint-Pierre-de-Vassols (Francija), ko pārstāv H. de Lepinau, advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Tiesu (pārstāvis M. Schauss, kas norādīja adresi Luksemburgā) par lūgumu atcelt 2004. gada 11. februāra un 4. marta Tiesas pieņemtos lēmumus, kas, no vienas puses, attiecas uz prasītāja iecelšanas spriedumu redaktora amatā Tiesas priekšēdētāja kabinetā procedūru un lēmumu par citas personas iecelšanu šajā amatā, kā arī, no otras puses, prasību par zaudējumu atlīdzību, Pirmās instances tiesa (otrā palāta), šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. W. H. Meij, tiesneši N. J. Forwood un I. Pelikánová, sekretārs H. Jung, 2004. gada 9. jūlijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasība ir noraidāma;

               2)

               katra puse sedz savus izdevumus pati.

      (1)  OV C 168, 26.6.2004.


title: Lieta C-296/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2006. gada 3. jūlija rīkojumu — Telecom Italia SpA pret Ministero dell'Economia e delle Finanze , Ministero delle Comunicazioni

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2006. gada 3. jūlija rīkojumu — Telecom Italia SpA pret Ministero dell'Economia e delle Finanze, Ministero delle Comunicazioni

   (Lieta C-296/06)
   (2006/C 224/42)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Telecom Italia SpA

      Atbildētāji: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Ministero delle Comunicazioni

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai Likuma Nr. 448/1998 20. panta 3. punkts un Likuma Nr. 249/1997 4. panta 9. punkts ir saderīgs ar Direktīvas 97/13/EK (1) 11., 22. un 25. pantu?

      (1)  OV L 117, 15. lpp.


title: Lietas C-74/05 izslēgšana no reģistra

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/19

         Lietas C-74/05 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 296/41)

      (tiesvedības valoda — franču)

   2005. gada 27. aprīlī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-74/05 Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste.

      (1)  OV C 82, 02.04.2005.


title: Tiesas Spriedums (trešā palāta) 2005. gada 8. septembrī lietā C-121/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 75/442/EEK un Direktīva 91/156/EEK — Atkritumu jēdziens — Direktīva 85/337/EEK un Direktīva 97/11/EK — Dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Direktīva 80/68/EEK — Gruntsūdeņu aizsardzība pret dažu bīstamu vielu radītu piesārņojumu — Direktīva 80/778/EEK — Lietošanai pārtikā paredzēta ūdens kvalitāte)

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 8. septembrī
   lietā C-121/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 75/442/EEK un Direktīva 91/156/EEK - Atkritumu jēdziens - Direktīva 85/337/EEK un Direktīva 97/11/EK - Dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Direktīva 80/68/EEK - Gruntsūdeņu aizsardzība pret dažu bīstamu vielu radītu piesārņojumu - Direktīva 80/778/EEK - Lietošanai pārtikā paredzēta ūdens kvalitāte)
   (2005/C 271/03)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Lietā C-121/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 19. martā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — G. Valero Hordana [G. Valero Jordana]) pret Spānijas Karalisti (pārstāve — N. Diasa Abada [N. Díaz Abad]), Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši Ž. P. Puisošē [J.-P. Puissochet] (referents), S. fon Bārs [S. von Bahr], U. Lehmuss [U. Lõhmus] un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], ģenerāladvokāte K. Štiksa-Hakla [C. Stix-Hackl] sekretāre M. Fereira [M. Ferreira], galvenā administratore, 2005. gada 8. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               pirms Baiksteras reģionā esošo cūku audzēšanas saimniecību izveidošanas vai to pārveidošanas nenovērtējot to ietekmi un tādējādi pārkāpjot 2. pantu un 4. panta 2. punktu Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvā 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu un vairākos sabiedriskajos ūdens piegādes tīklos Baiksteras reģionā pārsniedzot maksimālo pieļaujamo nitrātu koncentrāciju, kas noteikta I pielikuma C daļas 20. punktā Padomes 1980. gada 15. jūlija Direktīvā 80/778/EEK par lietošanai pārtikā paredzētā ūdens kvalitāti, pārkāpjot šīs direktīvas 7. panta 6. punktu, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētās direktīvas;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Spānijas Karaliste atlīdzina divas trešdaļas no visiem tiesāšanās izdevumiem. Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina vienu trešdaļu no visiem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 135, 07.06.2003.


title: Lieta C-73/15: Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 23. septembra rīkojums (Curtea de Apel Oradea (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Vicdantrans SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               19.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 475/14

         Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 23. septembra rīkojums (Curtea de Apel Oradea (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Vicdantrans SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor, Administrația Fondului pentru Mediu

   (Lieta C-73/15) (1)

   (2016/C 475/21)
   Tiesvedības valoda – rumāņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 155, 11.5.2015.


title: Lieta T-63/14: Prasība, kas celta 2014. gada 29. janvārī — Iran Insurance /Padome

text:
               15.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/16

         Prasība, kas celta 2014. gada 29. janvārī — Iran Insurance/Padome
   (Lieta T-63/14)
   2014/C 78/33
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Iran Insurance Company (Teherāna, Irāna) (pārstāvis — D. Luff, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2013. gada 15. novembra Lēmuma 2013/661/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 306, 18. lpp.), pielikuma 2. punktu;

               —

               atcelt Padomes 2013. gada 15. novembra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1154/2013, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 306, 3. lpp.), pielikuma 2. punktu;

               —

               noteikt, ka Padomes Lēmuma 2010/413/KĀDP (1), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2012. gada 23. janvāra Lēmuma 2012/35/KĀDP (2) 1. panta 7. punktu un 2012. gada 23. marta Regulas Nr. 267/2012 (3) 23. panta 2. punkta d) apakšpunktu un 46. panta 2. punktu, 20. panta 1. punkta c) apakšpunkts nav piemērojams prasītājai;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav pamata īpašam iemeslam, lai Iran Insurance Company iekļautu sarakstā. Prasītāja ir skaidri noliegusi, ka tā būtu sniegusi finansiālu atbalstu Irānas valdībai. Turklāt prasītāja nav sniegusi atbalstu Irānai kodolenerģijas jomā. Līdz ar to nav izpildīti nosacījumi, kas paredzēti Padomes Lēmuma 2010/413/KĀDP 20. panta 1. punkta c) apakšpunktā (kurā vēlāk grozījumi izdarīti ar Padomes 2012. gada 23. janvāra Lēmuma 2012/35/KĀDP 1. panta 7. punktu, Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmuma 2012/635/KĀDP 1. panta 8. punktu un Padomes 2012. gada 21. decembra Lēmuma 2012/829/KĀDP 1. panta 2. punktu), kā arī nosacījumi, kas paredzēti Padomes Regulas (ES) Nr. 267/2012 23. panta 2. punkta d) apakšpunktā (kurā vēlāk grozījumi izdarīti ar Padomes 2012. gada 21. decembra Regulas Nr. 1263/2012 1. panta 11. punktu).

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nosakot sankcijas pret Iran Insurance Company tikai tādēļ, ka šī sabiedrība ir valdības īpašumā, Padome ir veikusi diskrimināciju pret prasītāju salīdzinot ar citiem Irānas valsts uzņēmumiem, kuriem nepiemēro sankcijas. Šādi rīkojoties Padome ir pārkāpusi vienlīdzības, nediskrimācijas un labas pārvaldības principus.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav piemēroti izklāstījusi tās lēmuma iemeslus, lai saglabātu prasītājas nosaukumu sankcionēto vienību sarakstā. Atsaucoties uz “pasākumu ietekmi saistībā ar Savienības politikas mērķiem” tā nav konkrēti norādījusi, uz kāda veida ietekmi tā atsaucas un kā pasākumi iedarbosies uz šādu ietekmi.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, paturot prasītāju sankcionēto sabiedrību sarakstā, Padome ir nepareizi izmantojusi savas pilnvaras. Padome faktiski ir atteikusies izpildīt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-12/11. Padome ir pārkāpusi līdzsvaru Eiropas Savienības iestāžu starpā un prasītājas tiesības uz taisnīgu tiesu, kā arī to, lai šīs tiesības tiktu piemērotas. Padome turklāt ir izvairījusies pati no savas atbildības un pienākumiem, kas tai noteikti saskaņā ar Padomes 2013. gada 15 novembra Lēmumu 2013/661/KĀDP un Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1154/2013, kā Tiesa to skaidri ir norādījusi Padomei iepriekš minētajā spriedumā.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi tiesiskās paļāvības principu, neizpildot Tiesas spriedumu, kurā Padome bija lietas dalībniece pret prasītāju un kurš Padomei bija nelabvēlīgs, jo tā nav izpildījusi sprieduma pamatojumu un motivāciju, jo tā ir pieļāvusi kļūdu faktos, novērtējot prasītājas uzņēmējdarbību un tās prezumēto lomu attiecībā pret Irānas valdību, neveicot pat vismazāko izmeklēšanu par prasītājas faktisko lomu un uzņēmējdarbību Irānā, kaut arī Tiesa bija norādījusi, ka tas ir būtisks ES sankciju kārtības pret Irānu aspekts, un paturot sankcijas spēkā pēc 2014. gada 20. janvāra, kas ir datums, kurā ES piekrita Irānas ienākumu gūšanas darbībām, jo vairs netiek uzskatīts, ka Irāna piedalās kodolieroču izplatīšanas darbībās.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi samērīguma principu.

      (1)  Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmums 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.).

      (2)  Padomes 2012. gada 23. janvāra Lēmums 2012/35/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (VO L 19, 22. lpp.).

      (3)  Padomes 2012. gada 23. marta Regula (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.).


title: Lieta C-408/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 1. augustā iesniedza Amtsgericht Münster (Vācija) — Kriminālprocess pret Thomas Karl-Heinz Kerkhoff

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 1. augustā iesniedza Amtsgericht Münster (Vācija) — Kriminālprocess pret Thomas Karl-Heinz Kerkhoff

   (Lieta C-408/11)
   2011/C 311/34
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Münster

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Thomas Karl-Heinz Kerkhoff

      Staatsanwaltschaft Münster

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 2006/126/EK (1) 11. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij ir tiesības ilgstoši atteikties atzīt vadītāju apliecību, kuru ir izdevusi cita dalībvalsts, ja iepriekš tās turētājam šī apliecība ir bijusi atņemta pirmās dalībvalsts teritorijā, nenosakot atsevišķu termiņu, kurā ir spēkā aizliegums izsniegt jaunu vadītāju apliecību vai ja pa to laiku aizlieguma termiņš ir beidzies?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Direktīva 2006/126/EK par vadītāju apliecībām (Pārstrādāta versija) (OV L 403, 18. lpp.).


title: Lieta T-314/07 R: Pirmās instances tiesas 2007. gada 30. oktobra rīkojums — Simsalagrimm Filmproduktion /Komisija un EACEA

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/37

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 30. oktobra rīkojums — Simsalagrimm Filmproduktion/Komisija un EACEA

   (Lieta T-314/07 R) (1)

   (2008/C 128/79)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Pirmās instances tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 235, 6.10.2007.


title: Lieta C-36/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 28. augusta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/33

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 28. augusta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-36/07) (1)

   (2007/C 297/59)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 82, 14.4.2007.


title: Lieta T-79/07: Prasība, kas celta 2007. gada 9. martā — SHS Polar Sistemas Informáticos /ITSB — Polaris Software Lab ( POLARIS )

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/55

         Prasība, kas celta 2007. gada 9. martā — SHS Polar Sistemas Informáticos/ITSB — Polaris Software Lab (“POLARIS”)
   (Lieta T-79/07)
   (2007/C 95/110)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SHS Polar Sistemas Informáticos, SL, Madride (Spānija) (pārstāvis — C. Hernández Hernández, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Polaris Software Lab Ltd, Chennai, (Indija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju otrās padomes 2007. gada 8. janvāra lēmumu lietā R 658/2006-2;

               —

               piespriest ITSB segt pašam savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Polaris Software Lab Ltd

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “POLARIS ”attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 42. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 267 713

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiska preču zīme “POLAR ”attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 38. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm, kas ietilpst 9. klasē

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums tādēļ, ka: i) agrāko preču zīmi var izmantot saistībā ar programmnodrošinājumu, kas paredzēts patērētajam, kurš nav speciālists, tādējādi varētu radīt sajaukšanu; ii) abu konfliktējošo preču zīmju nelielās vizuālās un fonētiskās atšķirības nav pietiekamas, lai izvairītos no sajaukšanas iespējas, un iii) abas preču zīmes saistītas ar vienu un to pašu nozīmi.


title: Verwaltungsgerichtshof, Fürstentum Liechtenstein 2013. gada 21. oktobra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvo atzinumu Grieķijas kapitāla tirgus komisijas lietā (Lieta E-23/13)

text:
               20.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/11

      Verwaltungsgerichtshof, Fürstentum Liechtenstein2013. gada 21. oktobra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvo atzinumu Grieķijas kapitāla tirgus komisijas lietā
   (Lieta E-23/13)
   2014/C 81/10

      Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein ar 2013. gada 21. oktobra vēstuli, ko EBTA Tiesas kanceleja saņēma 2013. gada 25. oktobrī, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu Grieķijas kapitāla tirgus komisijas lietā par šādu jautājumu:
   vai iestādei, kura saskaņā ar Direktīvas 2003/6/EK 16. pantu iesniedz pieprasījumu citas dalībvalsts kompetentai iestādei, savā pieprasījumā jāizklāsta fakti, kas rada pamatu aizdomām, ka ir ticis pārkāpts iekšējās informācijas ļaunprātīgas izmantošanas un tirgus manipulāciju aizliegums?