title: Lieta C-657/15 P: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 9. novembra spriedums – Viasat Broadcasting UK Ltd/TV2/Danmark A/S, Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste Apelācija — Valsts atbalsts — LESD 107. panta 1. punkts — Apraides sabiedriskie pakalpojumi — Pasākumi, ko Dānijas iestādes veikušas Dānijas raidorganizācijas TV2/Danmark labā — Jēdziens “atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko piešķir no valsts līdzekļiem” — Spriedums Altmark

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 9. novembra spriedums – Viasat Broadcasting UK Ltd/TV2/Danmark A/S, Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste
   (Lieta C-657/15 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - LESD 107. panta 1. punkts - Apraides sabiedriskie pakalpojumi - Pasākumi, ko Dānijas iestādes veikušas Dānijas raidorganizācijas TV2/Danmark labā - Jēdziens “atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko piešķir no valsts līdzekļiem” - Spriedums Altmark)
   (2018/C 005/06)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Viasat Broadcasting UK Ltd (pārstāvji – M. Honoré un S. Kalsmose-Hjelmborg, advokater)

      Pārējās lietas dalībnieces: TV2/Danmark A/S (pārstāvis – O. Koktvedgaard, advokat), Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Stromsky, T. Maxian Rusche un L. Grønfeldt) un Dānijas Karaliste (pārstāvji – C. Thorning, kam palīdz R. Holdgaard, advokat)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 24. septembra spriedumu TV2/Danmark/Komisija (T-674/11, EU:T:2015:684) atcelt, ciktāl ar to ir atcelts Komisijas 2011. gada 20. aprīļa Lēmums 2011/839/ES par Dānijas īstenotajiem pasākumiem (C 2/03) attiecībā uz TV2/Danmark, jo Eiropas Komisija uzskatīja, ka 1995. un 1996. gada ieņēmumi no reklāmas, kas ar Fonds TV2 starpniecību pārskaitīti TV2/Danmark, ir valsts atbalsts;

               2)

               apelācijas sūdzību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               TV2/Danmark A/S celto prasību atcelt Lēmumu 2011/839 noraidīt;

               4)

               TV2/Danmark A/S sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina pusi no tiesāšanās izdevumiem, kas Viasat Broadcasting UK Ltd radušies šajā apelācijas tiesvedībā, kā arī visus tiesāšanās izdevumus, kuri pēdējai minētajai radušies tiesvedībā pirmajā instancē;

               5)

               Viasat Broadcasting UK Ltd sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem, kas tai radušies šajā apelācijas tiesvedībā;

               6)

               Eiropas Komisija un Dānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 222, 20.6.2016.


title: Lieta T-667/16 P: Vispārējās tiesas 2017. gada 14. novembra spriedums – De Meyer u.c./Komisija Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2014. gada paaugstināšana amatā — To ierēdņu saraksts, kurus paaugstināšanai amatā ieteikuši ģenerāldirektori un dienestu vadītāji — Prasītāju uzvārdu neiekļaušana — Pienākums norādīt pamatojumu — Kļūdas tiesību piemērošanā neesamība — Pierādījumu sagrozīšanas neesamība — Pieteikums par tiesneša noraidīšanu

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/36

         Vispārējās tiesas 2017. gada 14. novembra spriedums – De Meyer u.c./Komisija
   (Lieta T-667/16 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2014. gada paaugstināšana amatā - To ierēdņu saraksts, kurus paaugstināšanai amatā ieteikuši ģenerāldirektori un dienestu vadītāji - Prasītāju uzvārdu neiekļaušana - Pienākums norādīt pamatojumu - Kļūdas tiesību piemērošanā neesamība - Pierādījumu sagrozīšanas neesamība - Pieteikums par tiesneša noraidīšanu)
   (2018/C 005/48)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Pieter De Meyer (Brisele, Beļģija) un 8 citi prasītāji, kuru uzvārdi ir norādīti šī sprieduma pielikumā (pārstāvis – R. Rata, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji G. Berscheid, C. Berardis-Kayser un A.-A. Gilly, vēlāk G. Berscheid, G. Gattinara un C. Berardis-Kayser)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2016. gada 20. jūlija spriedumu Adriaen u.c./Komisija (F-113/15, EU:F:2016:162), kurā tiek lūgts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Pieter De Meyer un citi ierēdņi, kuru uzvārdi ir norādīti pielikumā, sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 441, 28.11.2016.


title: Lieta C-46/16: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 9. novembra spriedums (Augstākā tiesa (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Valsts ieņēmumu dienests/SIA “LS Customs Services” Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Muitas savienība — Regula (EEK) Nr. 2913/92 — Kopienas Muitas kodekss — Ārpuskopienas preces — Kopienas ārējā tranzīta muitas procedūra — Ar ievedmuitas nodokli apliekamo preču izņemšana no muitas uzraudzības — Muitas vērtības noteikšana — 29. panta 1. punkts — Darījuma vērtības metodes piemērošanas nosacījumi — 30. un 31. pants — Muitas vērtības noteikšanas metodes izvēle — Muitas iestāžu pienākums pamatot izvēlēto metodi

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/6

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 9. novembra spriedums (Augstākā tiesa (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Valsts ieņēmumu dienests/SIA “LS Customs Services”
   (Lieta C-46/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas savienība - Regula (EEK) Nr. 2913/92 - Kopienas Muitas kodekss - Ārpuskopienas preces - Kopienas ārējā tranzīta muitas procedūra - Ar ievedmuitas nodokli apliekamo preču izņemšana no muitas uzraudzības - Muitas vērtības noteikšana - 29. panta 1. punkts - Darījuma vērtības metodes piemērošanas nosacījumi - 30. un 31. pants - Muitas vērtības noteikšanas metodes izvēle - Muitas iestāžu pienākums pamatot izvēlēto metodi)
   (2018/C 005/07)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākā tiesa

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Valsts ieņēmumu dienests

      Atbildētājs: SIA “LS Customs Services”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, redakcijā ar grozījumiem, kas ir izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 13. aprīļa Regulu (EK) Nr. 955/1999, 29. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētā muitas vērtības noteikšanas metode nav piemērojama attiecībā uz precēm, kuras nav tikušas pārdotas izvešanai uz Eiropas Savienību;

               2)

               Regulas Nr. 2913/92, redakcijā ar grozījumiem, kas ir izdarīti ar Regulu Nr. 955/1999, 31. pants, lasot to kopsakarā ar šīs grozītās regulas 6. panta 3. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka muitas iestādēm savā lēmumā, ar kuru tiek noteikts maksājamā ievedmuitas nodokļa apmērs, ir pienākums norādīt iemeslus, kuru dēļ tās ir noraidījušas minētās grozītās regulas 29. un 30. pantā paredzētās muitas vērtības noteikšanas metodes, pirms tās ir varējušas izdarīt secinājumu par tās 31. pantā paredzētās metodes piemērošanu, kā arī informāciju, uz kuras pamata ir tikusi aprēķināta attiecīgo preču muitas vērtība, lai ieinteresētā persona varētu novērtēt šī lēmuma pamatotību un, pilnībā apzinoties lietas apstākļus, nolemt, vai ir lietderīgi to pārsūdzēt. Dalībvalstīm, īstenojot savu procesuālo autonomiju, ir jānoregulē muitas iestādēm uzliktā pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpuma sekas un ir jānosaka, vai un ciktāl šādu pārkāpumu ir iespējams novērst tiesvedības gaitā, ievērojot līdzvērtības un efektivitātes principus;

               3)

               Regulas Nr. 2913/92, redakcijā ar grozījumiem, kas ir izdarīti ar Regulu Nr. 955/1999, 30. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka kompetentai iestādei, pirms tā var noraidīt šajā tiesību normā paredzētās muitas vērtības noteikšanas metodes piemērošanu, nav jālūdz ražotājam sniegt tai šīs metodes piemērošanai nepieciešamo informāciju. Tomēr šai iestādei ir jāizmanto visi tās rīcībā esošie informācijas avoti un datubāzes. Tai tāpat ir jāļauj attiecīgajiem saimnieciskās darbības subjektiem sniegt tai visu informāciju, kura var būt nozīmīga preču muitas vērtības noteikšanai, piemērojot šo tiesību normu;

               4)

               Regulas Nr. 2913/92, redakcijā ar grozījumiem, kas ir izdarīti ar Regulu Nr. 955/1999, 30. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka muitas iestādēm nav jāpamato šīs tiesību normas c) un d) apakšpunktā paredzēto metožu nepiemērošana gadījumā, ja tās nosaka preču muitas vērtību, pamatojoties uz līdzīgu preču darījuma vērtību atbilstoši Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai Nr. 2913/92, redakcijā ar grozījumiem, kas ir izdarīti ar Komisijas 1995. gada 19. jūlija Regulu (EK) Nr. 1762/95, 151. panta 3. punktam.

      (1)  OV C 111, 29.3.2016.


title: Lieta T-75/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 16. novembra spriedums – USFSPEI/Parlaments un Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Termiņš prasības celšanai — Nepieņemamība — Ārpuslīgumiskā atbildība — Civildienesta noteikumu un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības reforma — Regula (ES, Euratom) Nr. 1023/2013 — Pārkāpumi aktu pieņemšanas procedūrā — Apspriešanās ar Civildienesta noteikumu komiteju un arodbiedrību organizācijām neesamība — Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/25

         Vispārējās tiesas 2017. gada 16. novembra spriedums – USFSPEI/Parlaments un Padome
   (Lieta T-75/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Termiņš prasības celšanai - Nepieņemamība - Ārpuslīgumiskā atbildība - Civildienesta noteikumu un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības reforma - Regula (ES, Euratom) Nr. 1023/2013 - Pārkāpumi aktu pieņemšanas procedūrā - Apspriešanās ar Civildienesta noteikumu komiteju un arodbiedrību organizācijām neesamība - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums)
   (2018/C 005/33)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Union syndicale fédérale des services publics européens et internationaux (USFSPEI) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji J.-N. Louis un D. de Abreu Caldas, vēlāk J.-N. Louis, advokāti)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji – A. Troupiotis un E. Taneva) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji M. Bauer un A. Bisch, vēlāk M. Bauer un M. Veiga)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētāju prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji G. Gattinara un J. Currall, vēlāk G. Gattinara un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 22. oktobra Regulas (ES, Euratom) Nr. 1023/2013, ar ko groza Eiropas Savienības Civildienesta noteikumus un Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (OV 2013, L 287, 15. lpp.), 1. panta 27., 32., 46., 61. punktu, 64. punkta b) apakšpunktu, 65. punkta b) apakšpunktu un 67. punkta d) apakšpunktu, un, otrkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar kuru tiek lūgts atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājai esot radušies līdz ar Regulas Nr. 1023/2013 pieņemšanu, pārkāpjot vienošanos par 2004. gada reformu, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 12. un 27. pantu, Civildienesta noteikumu 10. pantu un Padomes 1981. gada 23. jūnija lēmumā paredzēto konsultāciju procedūru.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Union syndicale fédérale des services publics européens et internationaux (USFSPEI) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 194, 24.6.2014.


title: Lieta C-333/17: Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 26. oktobra rīkojums (Tribunal Judicial da Comarca de Braga (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Caixa Económica Montepio Geral/Carlos Samuel Pimenta Marinho u.c. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 21. un 38. pants — Nediskriminācija — Patērētāju tiesību aizsardzība — Bankas aizdevuma līgums — Tāda jautājuma neesamība, kas attiecas uz kādu Savienības tiesību normu, izņemot Pamattiesību hartā ietvertās normas — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/16

         Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 26. oktobra rīkojums (Tribunal Judicial da Comarca de Braga (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Caixa Económica Montepio Geral/Carlos Samuel Pimenta Marinho u.c.
   (Lieta C-333/17) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 21. un 38. pants - Nediskriminācija - Patērētāju tiesību aizsardzība - Bankas aizdevuma līgums - Tāda jautājuma neesamība, kas attiecas uz kādu Savienības tiesību normu, izņemot Pamattiesību hartā ietvertās normas - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   (2018/C 005/22)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Judicial da Comarca de Braga

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Caixa Económica Montepio Geral

      Atbildētāji: Carlos Samuel Pimenta Marinho, Maria de Lurdes Coelho Pimenta Marinho, Daniel Pimenta Marinho un Vera da Conceição Pimenta Marinho

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesai acīmredzami nav kompetences atbildēt uz jautājumu, ko Tribunal Judicial da Comarca de Braga (Bragas apgabaltiesa, Portugāle) ir uzdevusi ar 2017. gada 29. marta lēmumu.

      (1)  OV C 256, 7.8.2017.


title: Lieta T-831/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 14. novembra spriedums – Alfamicro/Komisija Šķīrējklauzula — Konkurētspējas un inovāciju pamatprogrammas (CIP) (2007. līdz 2013. gads) ietvaros noslēgta vienošanās par subsīdiju — Revīzijas ziņojums — Pieļaujamās izmaksas — Piešķirto līdzekļu atmaksāšana — Samērīgums — Tiesiskā paļāvība — Tiesiskā noteiktība — Labas pārvaldības princips — Pienākums norādīt pamatojumu — Prasījumu pielāgošana tiesvedības laikā — Prasījumu kompensācija — Pretprasība — Nokavējuma procenti

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/26

         Vispārējās tiesas 2017. gada 14. novembra spriedums – Alfamicro/Komisija
   (Lieta T-831/14) (1)

   (Šķīrējklauzula - Konkurētspējas un inovāciju pamatprogrammas (CIP) (2007. līdz 2013. gads) ietvaros noslēgta vienošanās par subsīdiju - Revīzijas ziņojums - Pieļaujamās izmaksas - Piešķirto līdzekļu atmaksāšana - Samērīgums - Tiesiskā paļāvība - Tiesiskā noteiktība - Labas pārvaldības princips - Pienākums norādīt pamatojumu - Prasījumu pielāgošana tiesvedības laikā - Prasījumu kompensācija - Pretprasība - Nokavējuma procenti)
   (2018/C 005/34)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda. (Cascais, Portugāle) (pārstāvji – sākotnēji G. Gentil Anastácio, D. Pirra Xarepe un L. Rodrigues Carvalho, pēc tam G. Gentil Anastácio un D. Pirra Xarepe, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Estrada de Solà un P. Guerra e Andrade)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, kas pamatota ar LESD 272. pantu un ar kuru tiek lūgts būtībā konstatēt tā prasījuma neesamību, par kuru Komisija apgalvo, ka tāds attiecībā uz prasītāju pastāv atbilstoši Vienošanās par subsīdiju Nr. 238882 Savienības finansētā projekta “Sace Energy” finansēšanai, kas noslēgta konkurētspējas un inovāciju pamatprogrammas (CIP) (2007. līdz 2013. gads) ietvaros, kas savukārt iedibināta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 24. oktobra Lēmumu 1639/2006/EK (OV 2006, L 310, 15. lpp.), un, otrkārt, pretprasība, ar kuru būtība tiek lūgts piespriest prasītajai atmaksāt nepamatoti pārskaitīto subsīdiju iepriekš minētās vienošanās ietvaros

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda celto prasību noraidīt;

               2)

               piespriest Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal samaksāt Eiropas Komisijai summu 277 849,93 EUR apmērā, pieskaitot kavējuma naudu 26,88 EUR apmērā par katru nokavēto dienu, sākot no 2015. gada 20. jūnija;

               3)

               Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 73, 2.3.2015.


title: Lieta T-687/17: Prasība, kas celta 2017. gada 5. oktobrī – Vendrell Marti/VNV

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/46

         Prasība, kas celta 2017. gada 5. oktobrī – Vendrell Marti/VNV
   (Lieta T-687/17)
   (2018/C 005/62)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Pedro Vendrell Marti (Madride, Spānija) (pārstāvji – E. Martínez Martínez un C. López-Mélida de Ramón, advokāti)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāja prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Vienotās noregulējuma valdes lēmumu (SRB/EES/2017/08) un neatkarīgā eksperta vērtējumu, uz kuru tas pamatots atbilstoši Regulas 806/2014 20. panta 15. punktam;

               —

               atzīt Regulas (ES) Nr. 806/2014 18. un 29. panta prettiesiskumu un nepiemērojamību;

               —

               piespriest atbildētājai, “VIENOTĀJAI NOREGULĒJUMA VALDEI”, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta C-500/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. augustā iesniedza Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) – Thomas Krauss/TUIfly GmbH

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. augustā iesniedza Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) – Thomas Krauss/TUIfly GmbH

   (Lieta C-500/17)
   (2018/C 005/23)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Frankfurt am Main

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Thomas Krauss

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

   Ar Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 28. septembra rīkojumu lieta ir tikusi izslēgta no Tiesas reģistra.


title: Lieta C-204/16 P: Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 9. novembra spriedums – SolarWorld AG/Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) Apelācija — Dempings — Īstenošanas regula (ES) Nr. 1238/2013 — 3. pants — Ķīnas izcelsmes vai no Ķīnas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (elementu) imports — Galīgs antidempinga maksājums — Atbrīvojums importam, par kuru ir pieņemtas saistības — Nodalāmība

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/7

         Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 9. novembra spriedums – SolarWorld AG/Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)

   (Lieta C-204/16 P) (1)

   (Apelācija - Dempings - Īstenošanas regula (ES) Nr. 1238/2013 - 3. pants - Ķīnas izcelsmes vai no Ķīnas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (elementu) imports - Galīgs antidempinga maksājums - Atbrīvojums importam, par kuru ir pieņemtas saistības - Nodalāmība)
   (2018/C 005/08)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: SolarWorld AG (pārstāvji – L. Ruessmann, advokāts, J. Beck, solicitor)

      Pārējās lietas dalībnieces: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (pārstāvji – L. Ruessmann, advokāts, un M. J. Beck, solicitor), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – H. Marcos Fraile, pārstāve, kam palīdz N. Tuominen, avocată), Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Demeneix, T. Maxian Rusche un J.-F. Brakeland), China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (pārstāvji – J.-F. Bellis un A. Scalini, advokāti, F. Di Gianni, avvocato)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               SolarWorld AG atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 232, 27.6.2016.


title: Lieta T-690/17: Prasība, kas celta 2017. gada 5. oktobrī – Uluru u.c./Komisija un VNV

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/46

         Prasība, kas celta 2017. gada 5. oktobrī – Uluru u.c./Komisija un VNV
   (Lieta T-690/17)
   (2018/C 005/63)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Uluru, SL (Madride, Spānija), Juan Adolfo Álvarez Lorenzana (Santo Domingo, Dominikanas Republika) un Raquel Fortet Rodríguez (Madride) (pārstāvji – B. Cremades Roman, J. Orts Castro, J. López Useros, S. Cajal Martín, P. Marrodán Lázaro, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt 2017. gada 7. jūnija VNV Lēmumu Nr. SRB/EES/2017/08 un tā paša datuma Komisijas (ES) Lēmumu 2017/1246 par spēkā neesošu un, attiecīgi, a) piespriest VNV un Eiropas Komisijai, lai tās atgrieztu prasītājiem to Banco Popular ieguldījumus atbilstoši prasības pieteikumā norādītajam vai, b) pakārtoti, piespriest VNV un Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājiem ārpuslīgumiskās atbildības rezultātā radušos zaudējumus atbilstoši prasības pieteikumā norādītajam;

               —

               piespriest VNV un Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājiem ārpuslīgumiskās atbildības rezultātā radušos zaudējumus atbilstoši prasības pieteikumā norādītajam;

               —

               atzīt par spēkā neesošu VNV neatkarīgā eksperta vērtējumu un pēc Banco Popular aktīvu neto vērtības aprēķina piespriest VNV un Eiropas Komisijai izmaksāt prasītājiem atlīdzību atbilstoši prasības pieteikumā norādītajam;

               —

               piespriest VNV un Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā;

               —

               noteikt, ka visām prasītājiem saņemtajām summām tiek pieskaitīti kompensācijas procenti, skaitot no 2017. gada 23. maija (vai, pakārtoti, sākot no 2017. gada 7. jūnija) līdz sprieduma datumam, kā arī nokavējuma procenti, skaitot no sprieduma datuma, izņemot tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kuriem tiks pieskaitīti nokavējuma procenti no sprieduma datuma; un

               —

               piešķirt prasītājiem jebkuru citu papildus tiesiskās aizsardzības līdzekli, ko Tiesa uzskata par juridiski piemērotu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta C-515/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2017. gada 13. jūnija rīkojumu lietā T-137/16 Uniwersytet Wrocławski/ Pētniecības izpildaģentūra (REA) 2017. gada 24. augustā iesniedza Uniwersytet Wrocławski

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/17

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2017. gada 13. jūnija rīkojumu lietā T-137/16 Uniwersytet Wrocławski/ Pētniecības izpildaģentūra (REA) 2017. gada 24. augustā iesniedza Uniwersytet Wrocławski

   (Lieta C-515/17 P)
   (2018/C 005/24)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Uniwersytet Wrocławski (pārstāvji – A. Krawczyk-Giehsmann, K. Szarek, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Pētniecības izpildaģentūra (REA)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto rīkojumu;

               —

               atzīt prasību par pamatotu;

               —

               piespriest otrai lietas dalībniecei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Tiesas statūtu 19. panta pārkāpums. Šis pamats ir balstīts uz to, ka interpretācija, ko Vispārējā tiesa ir izdarījusi, piemērojot šo tiesību normu, esot nepareiza un pretrunā samērīguma un subsidiaritātes principiem tādēļ, ka tajā nav ņemts vērā, ka norādītās tiesiskās attiecības, kas advokātu saista ar augstskolu, ir balstītas uz pušu neatkarību un vienlīdzību, bet Polijas tiesību sistēmā advokāta profesiju būtībā raksturo neatkarība un pakļautības attiecību ar trešajām personām neesamība un tā ir profesija, kam ir sabiedriska uzticamība.
   Ar otro pamatu tiek apgalvots 2015. gada 23. aprīļa Vispārējās tiesas Reglamenta 119. panta pārkāpums. Šis pamats ir balstīts uz to, ka Vispārējā tiesa esot kļūdaini norādījusi rīkojuma pamatojumu, proti, pārsūdzētā rīkojuma pamatojumā tā esot izdarījusi abstraktus apgalvojumus un neesot izteikusi viedokli par šīs lietas faktiskajiem apstākļiem, kas ievērojami esot ierobežojis prasītājas iespējas faktiski aizstāvēties.


title: Lieta T-697/17: Prasība, kas celta 2017. gada 4. oktobrī – De Longhi Benelux/EUIPO (“COOKING CHEF GOURMET”)

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/47

         Prasība, kas celta 2017. gada 4. oktobrī – De Longhi Benelux/EUIPO (“COOKING CHEF GOURMET”)
   (Lieta T-697/17)
   (2018/C 005/64)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: De Longhi Benelux SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji – M. Arnott, A. Nicholls, solicitors, un G. Hollingworth, barrister)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “COOKING CHEF GOURMET” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 549 637

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 24. jūlija lēmums lietā R 231/2017-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, kas radušies procesā EUIPO un Vispārējā tiesā.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-229/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 16. novembra spriedums – European Dynamics Luxembourg u.c./EBI Publiski pakalpojumu līgumi — Iepirkuma procedūra — Pagaidu darbinieku nodrošināšana IT dienestiem — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/27

         Vispārējās tiesas 2017. gada 16. novembra spriedums – European Dynamics Luxembourg u.c./EBI
   (Lieta T-229/15) (1)

   (Publiski pakalpojumu līgumi - Iepirkuma procedūra - Pagaidu darbinieku nodrošināšana IT dienestiem - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   (2018/C 005/36)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: European Dynamics Luxembourg SA (Luksemburga, Luksemburga), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) un European Dynamics Belgium SA (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – I. Ampazis, M. Sfyri, C.-N. Dede un D. Papadopoulou, vēlāk M. Sfyri, C.-N. Dede un D. Papadopoulou, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Banku iestāde (EBI) (pārstāvji – J. Overett Somnier, J. Mifsud un S. Giordano, pārstāvji, kuriem palīdz H.-G. Kamann un A. Dritsa, advokāti)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt EBI 2015. gada 2. marta lēmumu, ar ko tika noraidīts prasītāju piedāvājums, kuru tās bija iesniegušas slēgtā iepirkuma procedūrā EBA/2014/06/OPS/SER/RT attiecībā uz 1. daļu ar nosaukumu “Pagaidu darbinieku nodrošināšana: pagaidu darbinieki IT jomā”, un, otrkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar kuru tiek lūgts novērst prasītājām ar šo lēmumu šķietami nodarīto kaitējumu EUR 300 000 apmērā, pieskaitot procentus, jo tās ir zaudējušas iespēju attiecīgajā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā tikt ierindotām pirmajā vietā kaskādē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE un European Dynamics Belgium SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 262, 10.8.2015.


title: Lieta T-668/16 P: Vispārējās tiesas 2017. gada 14. novembra spriedums – HL/Komisija Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2014. gada paaugstināšana amatā — To ierēdņu saraksts, kurus paaugstināšanai amatā ieteikuši ģenerāldirektori un dienestu vadītāji — Prasītāja uzvārda neiekļaušana — Pienākums norādīt pamatojumu — Kļūdas tiesību piemērošanā neesamība — Pierādījumu sagrozīšanas neesamība — Pieteikums par tiesneša noraidīšanu

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/37

         Vispārējās tiesas 2017. gada 14. novembra spriedums – HL/Komisija
   (Lieta T-668/16 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2014. gada paaugstināšana amatā - To ierēdņu saraksts, kurus paaugstināšanai amatā ieteikuši ģenerāldirektori un dienestu vadītāji - Prasītāja uzvārda neiekļaušana - Pienākums norādīt pamatojumu - Kļūdas tiesību piemērošanā neesamība - Pierādījumu sagrozīšanas neesamība - Pieteikums par tiesneša noraidīšanu)
   (2018/C 005/49)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: HL (pārstāvis – R. Rata, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji G. Berscheid, C. Berardis-Kayser un A.-A. Gilly, vēlāk G. Berscheid, G. Gattinara un C. Berardis-Kayser)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2016. gada 20. jūlija spriedumu HL/Komisija (F-112/15, EU:F:2016:161), kurā tiek lūgts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               HL sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 441, 28.11.2016.


title: Lieta C-205/16 P: Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 9. novembra spriedums – SolarWorld AG/Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) Apelācija — Subsīdijas — Īstenošanas regula (ES) Nr. 1239/2013 — 2. pants — Ķīnas izcelsmes vai no Ķīnas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (elementu) imports — Galīgs kompensācijas maksājums — Atbrīvojums importam, par kuru ir pieņemtas saistības — Nodalāmība

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/7

         Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 9. novembra spriedums – SolarWorld AG/Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)

   (Lieta C-205/16 P) (1)

   (Apelācija - Subsīdijas - Īstenošanas regula (ES) Nr. 1239/2013 - 2. pants - Ķīnas izcelsmes vai no Ķīnas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (elementu) imports - Galīgs kompensācijas maksājums - Atbrīvojums importam, par kuru ir pieņemtas saistības - Nodalāmība)
   (2018/C 005/09)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: SolarWorld AG (pārstāvji – L. Ruessmann, advokāts, J. Beck, solicitor)

      Pārējās lietas dalībnieces: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (pārstāvji – L. Ruessmann, advokāts, un M. J. Beck, solicitor), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – H. Marcos Fraile, pārstāve, kam palīdz N. Tuominen, avocată), Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Demeneix, J.-F. Brakeland un T. Maxian Rusche), China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (pārstāvji – J.-F. Bellis un A. Scalini, advokāti, F. Di Gianni, avvocato)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               SolarWorld AG atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 232, 27.6.2016.


title: Lieta C-556/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. septembrī iesniedza Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Alekszij Torubarov/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. septembrī iesniedza Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Alekszij Torubarov/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

   (Lieta C-556/17)
   (2018/C 005/25)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Alekszij Torubarov

      Atbildētājs: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīvas 2013/32/ES par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai (1) 46. panta 3. punkts, aplūkojot to kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka Ungārijas tiesām ir pilnvaras grozīt lēmumus, kurus pieņēmusi patvēruma jomā kompetentā iestāde un ar kuriem atteikta starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršana, un piešķirt starptautisko aizsardzību?

      (1)  OV 2013, L 180, 60. lpp.


title: Lieta T-700/17: Prasība, kas celta 2017. gada 5. oktobrī – Traviacar un citi/VNV

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/48

         Prasība, kas celta 2017. gada 5. oktobrī – Traviacar un citi/VNV
   (Lieta T-700/17)
   (2018/C 005/65)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Traviacar, S.L. (O Carballiño, Spānija) un 96 citi prasītāji (pārstāvis – P. Rúa Sobrino, advokāts)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Vienotās noregulējuma valdes lēmumu (SRB/EES/2017/08) un neatkarīgā eksperta vērtējumu, uz kuru tas pamatots atbilstoši Regulas 806/2014 20. panta 15. punktam;

               —

               atzīt Regulas (ES) Nr. 806/2014 18. un 29. panta prettiesiskumu un nepiemērojamību;

               —

               piespriest atbildētājai, “VIENOTĀJAI NOREGULĒJUMA VALDEI”, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta C-217/16: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 9. novembra spriedums (Efeteio Athinon (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas Komisija/Dimos Zagoriou Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Komisijas lēmums par izmaksāto summu atmaksāšanu, kas ir izpildāms — LESD 299. pants — Piespiedu izpilde — Izpildes pasākumi — Kompetentās valsts tiesas noteikšana strīdos par izpildi — Personas, kurai jāpilda finansiālās saistības, noteikšana — Valsts procesuālo noteikumu piemērošanas nosacījumi — Dalībvalstu procesuālā autonomija — Līdzvērtības un efektivitātes principi

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/8

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 9. novembra spriedums (Efeteio Athinon (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas Komisija/Dimos Zagoriou

   (Lieta C-217/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Komisijas lēmums par izmaksāto summu atmaksāšanu, kas ir izpildāms - LESD 299. pants - Piespiedu izpilde - Izpildes pasākumi - Kompetentās valsts tiesas noteikšana strīdos par izpildi - Personas, kurai jāpilda finansiālās saistības, noteikšana - Valsts procesuālo noteikumu piemērošanas nosacījumi - Dalībvalstu procesuālā autonomija - Līdzvērtības un efektivitātes principi)
   (2018/C 005/10)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Efeteio Athinon

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Eiropas Komisija

      Atbildētāja: Dimos Zagoriou

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 299. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā pantā nav noteikta valsts kompetentās tiesas izvēle attiecībā uz prasībām saistībā ar tādu Eiropas Komisijas aktu piespiedu izpildi, kuros personām, kas nav valstis, ir paredzētas finansiālas saistības un kuri ir izpildāmi saskaņā ar minēto pantu; šī izvēle ir jāveic saskaņā ar valsts tiesībām atbilstoši procesuālās autonomijas principam, ievērojot to, ka šī izvēle nedrīkst apdraudēt Savienības tiesību piemērošanu un efektivitāti.
               Valsts tiesai ir jānosaka, vai valsts procesuālie noteikumi par prasībām saistībā ar tādu aktu piespiedu izpildi, kas minēti LESD 299. pantā, tiek piemēroti nediskriminējošā veidā salīdzinājumā ar procedūrām, kurās tiek izskatītas tā paša veida valsts lietas, un saskaņā ar noteikumiem, kuri nepadara summu, kas minētas šajos aktos, atgūšanu grūtāku nekā salīdzināmos gadījumos, kas attiecas uz atbilstošo valsts tiesību normu īstenošanu;

               2)

               LESD 299. pants, kā arī Padomes 1988. gada 24. jūnija Regula (EEK) Nr. 2052/88 par struktūrfondu uzdevumiem un to efektivitāti, kā arī par to darbības saskaņošanu savā starpā un ar Eiropas Investīciju bankas un citu pastāvošo finanšu instrumentu darbību, Padomes 1988. gada 19. decembra Regula (EEK) Nr. 4253/88, ar ko paredz īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 2052/88 attiecībā uz, pirmkārt, dažādu struktūrfondu un, otrkārt, struktūrfondu un Eiropas Investīciju bankas un citu pastāvošo finansēšanas instrumentu darbības koordināciju, un Padomes 1988. gada 19. decembra Regula (EEK) Nr. 4256/88, ar ko paredz noteikumus Regulas Nr. 2052/88 īstenošanai attiecībā uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantijas fonda (ELVGF) Virzības nodaļu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, nav noteiktas personas, pret kurām var tikt vērsta piespiedu izpilde atbilstoši izpildāmam Komisijas lēmumam par izmaksāto summu atmaksāšanu.
               Valsts tiesai ir jānosaka šīs personas, ievērojot līdzvērtības un efektivitātes principus.

      (1)  OV C 222, 20.6.2016.


title: Lieta C-227/16: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 9. novembra spriedums (Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jan Theodorus Arts/Veevoederbedrijf Alpuro BV Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Lauksaimniecība — Kopējā lauksaimniecības politika — Regula (EK) Nr. 73/2009 — Vienotā maksājumu shēma — Integrācijas līgumu noslēdzis teļu audzētājs — Līguma noteikums, saskaņā ar kuru vienotais maksājums pienākas integrācijas uzņēmumam — Pieļaujamība

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/9

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 9. novembra spriedums (Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jan Theodorus Arts/Veevoederbedrijf Alpuro BV

   (Lieta C-227/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Lauksaimniecība - Kopējā lauksaimniecības politika - Regula (EK) Nr. 73/2009 - Vienotā maksājumu shēma - Integrācijas līgumu noslēdzis teļu audzētājs - Līguma noteikums, saskaņā ar kuru vienotais maksājums pienākas integrācijas uzņēmumam - Pieļaujamība)
   (2018/C 005/11)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Jan Theodorus Arts

      Atbildētāja: Veevoederbedrijf Alpuro BV

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2009. gada 19. janvāra Regula (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003, ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds līguma noteikums, atbilstoši kuram integrācijas uzņēmumam pienākas atbalsts, uz ko teļu audzētājam ir tiesības pretendēt saskaņā ar vienotā maksājuma shēmu, tiek pieļauts gadījumā, kad šāds atbalsts tiek nodots atbilstoši līgumslēdzēju pušu nolīgtajām savstarpējām tiesībām un pienākumiem.

      (1)  OV C 279, 1.8.2016.


title: Lieta T-706/17: Prasība, kas celta 2017. gada 11. oktobrī – UP/Komisija

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/49

         Prasība, kas celta 2017. gada 11. oktobrī – UP/Komisija
   (Lieta T-706/17)
   (2018/C 005/67)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: UP (pārstāvis – M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējā tiesai ir šādi:

               —

               atzīt šo prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

         līdz ar to:

               —

               atcelt 26. aprīļa lēmumu, ar kuru ĢD HR ir noraidījis prasītājas pieteikumu par daļēju darba laiku slimības dēļ;

               —

               atcelt, ja nepieciešams, 2017. gada 12. jūlija lēmumu par sūdzības noraidīšanu;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītājai finansiālo un morālo kaitējumu, kas izriet no šiem lēmumiem un kas, neierobežojot atkārtotu vērtējumu, tiek novērtēts 8 800 EUR apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu, kas ir iedalīts divās daļās.
   Pirmajā daļā tiek apgalvots vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principa, kā arī tiesību tikt uzklausītai pārkāpums, jo iecēlējinstitūcija esot pamatojusies uz tiesisko regulējumu, kas attiecas uz citiem gadījumiem, nevis uz prasītājas gadījumu, iepriekš nedz uzklausot prasītāju, nedz sniedzot viņai iespēju izteikt savus apsvērumus, kas varētu ietekmēt paredzētā lēmuma saturu, un tādējādi esot pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvību.
   Otrajā daļā tiek apgalvots labas pārvaldības principa un rūpības pienākuma pārkāpums, kā arī iecēlējinstitūcijas pieļauta acīmredzama kļūda faktu vērtējumā, jo tā darbnespējas pabalstus esot varējusi vērtēt Kopīgajos noteikumos paredzēto vispārējo izdevumu atlīdzināšanas noteikumu gaismā. Prasītāja uzskata, ka neviens Civildienesta noteikums neliedz šos pabalstus pieskaitīt ienākumiem, kas tiek gūti saistībā ar viņas profesionālo darbību, jo viņas veselības stāvoklis un darbnespējas apmērs medicīniskā ziņā neatbilst Civildienesta noteikumos paredzētajiem invaliditātes kritērijiem.


title: Lieta C-561/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2017. gada 13. jūnija rīkojumu lietā T-137/16 Uniwersytet Wrocławski/Pētniecības izpildaģentūra (REA) 2017. gada 22. septembrī iesniedza Polijas Republika

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/18

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2017. gada 13. jūnija rīkojumu lietā T-137/16 Uniwersytet Wrocławski/Pētniecības izpildaģentūra (REA) 2017. gada 22. septembrī iesniedza Polijas Republika
   (Lieta C-561/17 P)
   (2018/C 005/26)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Polijas Republika (pārstāvis – B. Majczyna)

      Pārējie lietas dalībnieki: Uniwersytet Wrocławski, Pētniecības izpildaģentūra (REA)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2017. gada 13. jūnija rīkojumu Uniwersytet Wrocławski/Pētniecības izpildaģentūra (REA), T-137/16;

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai jaunai izskatīšanai;

               —

               piespriest katram lietas dalībniekam segt savus tiesāšanās izdevumus pašam;

               —

               nodot lietu virspalātai saskaņā ar Statūtu 16. panta trešo daļu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pirmkārt, Polijas Republika apgalvo, ka ar pārsūdzēto rīkojumu ir pārkāpta Statūtu 19. panta trešā un ceturtā daļa, tās kļūdaini interpretējot. Pārsūdzētais rīkojums esot pamatots ar Savienības tiesu judikatūru, saskaņā ar kuru no Statūtu 19. panta izrietošā jurista neatkarības prasība noteikti ir saistīta ar to, ka starp juristu un viņa klientu nav nekādu darba tiesisko attiecību. Polijas Republika uzskata, ka šī judikatūra būtībā ir kļūdaina un ir jāpārskata.
   Turklāt pārsūdzētais rīkojums, pamatojoties uz pašreizējo Savienības tiesu judikatūru, vienlaikus pārsniedzot šajā judikatūrā norādītās robežas. Tādējādi pārsūdzētajā rīkojumā neatkarības prasība ir saistīta ne tikai ar darba tiesisko attiecību, bet arī ar civiltiesisko attiecību neesamību, kā arī to, ka nepastāv risks, ka jurista profesionālā vide jebkādā viedā ietekmē viņa izteikto juridisko vērtējumu.
   Šādas pieejas sekas esot plašs tiesību uz aizstāvību Savienības tiesās ierobežojums. Turklāt šis ierobežojums esot pamatots ar ļoti neskaidriem un patvaļīgiem kritērijiem, kuriem neesot nekāda skaidra pamatojuma Savienības tiesību normās, kā arī kuriem neesot saprotama mērķa.
   Otrkārt, Polijas Republika apgalvo, ka ar pārsūdzēto rīkojumu ir pārkāpts tiesiskās noteiktības princips. Ar pārsūdzēto rīkojumu esot ievests jauns, plaši definēts pieņēmums par pilnvarnieka neatkarību attiecībā uz to, ka nav profesionālās vides ietekmes riska, vienlaikus nekādi nenorādot uz veidu, kā tas ir jānovērtē. Rezultātā puse nevarot noteikt, vai tās izvēlētais pilnvarnieks atbilst neatkarības prasībai un vai tās prasība tiks atzīta par pieņemamu.
   Treškārt, Polijas Republika apgalvo, ka pārsūdzētajā rīkojumā nav norādīts pietiekams pamatojums, kas ļautu saprast iemeslus, kuru dēļ Vispārējā tiesa ir atzinusi, ka pilnvarnieks neatbilst neatkarības prasībai un ir noraidījusi tajā celto prasību.
   It īpaši Vispārējā tiesa neesot paskaidrojusi, kādēļ tādas attiecības, kādas saista pilnvarnieku ar Uniwersytet Wrocławski, ir jāpielīdzina darba tiesiskajām attiecībām, neraugoties uz pakļautības neesamību. Turklāt Vispārējā tiesa neesot paskaidrojusi, kādēļ tā vispār ir ņēmusi vērā citus apstākļus, kas neattiecas uz pilnvarnieka sniegto juridisko palīdzību. Vispārējā tiesa arī neesot paskaidrojusi, kā civiltiesiska līguma gadījumā ir jāsaprot profesionālās vides jēdziens un kāda veida ietekme tai ir uz pārstāvi. Turklāt no pārsūdzētā rīkojuma neizriet, kāda veida risks ir saistīts ar tāda veida līgumu, kā arī uz ko ir balstīts neatkarības ierobežojums, kuru ņemot vērā bija nepieciešams atteikties no pārstāvja.


title: Lieta T-245/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 8. novembra spriedums – Klymenko/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā — Līdzekļu iesaldēšana — To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Prasītāja vārda saglabāšana skarto personu sarakstā — Pienākums norādīt pamatojumu — Juridiskais pamats — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz īpašumu — Tiesības uz reputācijas aizsardzību — Samērīgums — Pamattiesību aizsardzība, kas ir līdzvērtīga Savienībā garantētajai aizsardzībai — Iebilde par prettiesiskumu

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/28

         Vispārējās tiesas 2017. gada 8. novembra spriedums – Klymenko/Padome
   (Lieta T-245/15) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana skarto personu sarakstā - Pienākums norādīt pamatojumu - Juridiskais pamats - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz īpašumu - Tiesības uz reputācijas aizsardzību - Samērīgums - Pamattiesību aizsardzība, kas ir līdzvērtīga Savienībā garantētajai aizsardzībai - Iebilde par prettiesiskumu)
   (2018/C 005/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Maskava, Krievija) (pārstāvji – sākotnēji B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, un R. Gherson, solicitor, vēlāk B. Kennelly, J. Pobjoy, R. Gherson un T. Garner, solicitor, un visbeidzot M. Phelippeau, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – A. Vitro un J.-P. Hix)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes 2015. gada 5. marta Lēmumu (KĀDP) 2015/364, ar kuru groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2015, L 62, 25. lpp.), un Padomes 2015. gada 5. marta Īstenošanas regulu (ES) 2015/357, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2015, L 62, 1. lpp.), otrkārt, Padomes 2016. gada 4. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/318, ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2016, L 60, 76. lpp.), un Padomes 2016. gada 4. marta Īstenošanas regulu (ES) 2016/311, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2016, L 60, 1. lpp.), un, treškārt, Padomes 2017. gada 3. marta Lēmumu (KĀDP) 2017/381, ar kuru groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2017, L 58, 34. lpp.), un Padomes 2017. gada 3. marta Īstenošanas regulu (ES) 2017/374, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2017, L 58, 1. lpp.), ciktāl prasītāja vārds tika saglabāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kam piemēro šos ierobežojošos pasākumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Oleksandr Viktorovych Klymenko atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 302, 14.9.2015.


title: Lieta T-722/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 16. novembra spriedums – Mapei/EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (“zerø”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “zerø” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ZERO” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/38

         Vispārējās tiesas 2017. gada 16. novembra spriedums – Mapei/EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (“zerø”)
   (Lieta T-722/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “zerø” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ZERO” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   (2018/C 005/51)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mapei SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji – F. Caricato, vēlāk M. Fazzini, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Steenfabrieken Vandersanden NV (Bilzen, Beļģija) (pārstāvji – J. Muyldermans un P. Maeyaert, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 21. jūlija lēmumu lietā R 2371/2015–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Steenfabrieken Vandersanden un Mapei

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Mapei SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 462, 12.12.2016.


title: Lieta C-298/16: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 9. novembra spriedums (Curtea de Apel Cluj (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Teodor Ispas, Anduţa Ispas/Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Savienības tiesību vispārējie principi — Tiesības uz labu pārvaldību un tiesības uz aizstāvību — Valsts nodokļu tiesiskais regulējums, kurā ir paredzētas tiesības tikt uzklausītam un tiesības tikt informētam administratīvajā nodokļu procesā — Valsts nodokļu iestāžu izdots lēmums par pievienotās vērtības nodokļa piemērošanu, nesniedzot nodokļu maksātājam piekļuvi informācijai un dokumentiem, uz ko ir pamatots minētais lēmums

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/10

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 9. novembra spriedums (Curtea de Apel Cluj (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Teodor Ispas, Anduţa Ispas/Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj

   (Lieta C-298/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Savienības tiesību vispārējie principi - Tiesības uz labu pārvaldību un tiesības uz aizstāvību - Valsts nodokļu tiesiskais regulējums, kurā ir paredzētas tiesības tikt uzklausītam un tiesības tikt informētam administratīvajā nodokļu procesā - Valsts nodokļu iestāžu izdots lēmums par pievienotās vērtības nodokļa piemērošanu, nesniedzot nodokļu maksātājam piekļuvi informācijai un dokumentiem, uz ko ir pamatots minētais lēmums)
   (2018/C 005/12)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Cluj

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Teodor Ispas, Anduţa Ispas

      Atbildētāja: Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj

      Rezolutīvā daļa:

   Vispārējais Savienības tiesību princips par tiesību uz aizstāvību ievērošanu ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts administratīvajos procesos par pievienotās vērtības nodokļa pārbaudēm un šī nodokļa bāzes noteikšanu privātpersonai ir jābūt iespējai, ka pēc tās izteikta lūguma tai paziņo informāciju un dokumentus, kuri ir ietverti administratīvajā lietā un kurus valsts iestāde ir ņēmusi vērā, pieņemot savu lēmumu, ja vien tie nav vispārējo interešu mērķi, kas attaisno ierobežojumus piekļuvei minētajai informācijai un minētajiem dokumentiem.

      (1)  OV C 314, 29.8.2016.


title: Lieta C-584/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta paplašinātā sastāvā) 2017. gada 20. jūlija spriedumu lietā T-644/14 ADR Center SpA/Eiropas Komisija 2017. gada 4. oktobrī iesniedza ADR Center SpA

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/20

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta paplašinātā sastāvā) 2017. gada 20. jūlija spriedumu lietā T-644/14 ADR Center SpA/Eiropas Komisija 2017. gada 4. oktobrī iesniedza ADR Center SpA

   (Lieta C-584/17 P)
   (2018/C 005/27)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: ADR Center SpA (pārstāvji – A. Guillerme, advokāts, T. Bontinck, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2017. gada 20. jūlija spriedumu ADR/Komisija (T-644/14);

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 27. jūnija Lēmumu C(2014) 4485, final, par finansiāla ieguldījuma, kas prasītājai samaksāts, daļēju atgūšanu;

               —

               taisīt galīgo spriedumu lietā, apmierinot tās pirmajā instancē izvirzītos prasījumus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, tostarp apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Tiesā, kā arī Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot ES tiesību principu, kas reglamentē Savienības finanšu atbalstu un saskaņā ar kuru tā var sniegt subsīdijas tikai attiecībā uz faktiski veiktām izmaksām.
               Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējā tiesa esot piemērojusi īpaši šauru šī principa interpretāciju, kas esot pretrunā Tiesas līdzšinējai judikatūrai un Eiropas likumdevēja gribai.

               2)

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot LESD 299. pantu, Regulas Nr. 966/2012 (1) 79. pantu, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu un Tiesas judikatūru.
               Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi LESD 299. pantu un Regulas Nr. 966/2012 79. panta 2. punktu, uzskatot, ka Komisijai tajos ir piešķirtas pilnvaras izdot rīkojumu par piespiedu piedziņu līgumattiecībās. Turklāt pārsūdzētais spriedums esot pretrunā Tiesas sprieduma Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE/Komisija judikatūrai. Visbeidzot, prasība, kas celta pamatojoties uz LESD 272. pantu, subsīdiju saņēmējam ir ievērojami neefektīvāka, jo Eiropas Komisija var uzsākt piespiedu piedziņu pirms kompetentā tiesa ir pasludinājusi galīgo spriedumu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV 2012, L 298, 1. lpp.).


title: Lieta T-246/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 8. novembra spriedums – Ivanyushchenko/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā — Līdzekļu iesaldēšana — To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā — Acīmredzama kļūda vērtējumā

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/29

         Vispārējās tiesas 2017. gada 8. novembra spriedums – Ivanyushchenko/Padome
   (Lieta T-246/15) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   (2018/C 005/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Yuriy Volodymyrovych Ivanyushchenko (Yenakievo, Ukraina) (pārstāvji – B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, R. Gherson un T. Garner, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – J.-P. Hix un N. Rouam, vēlāk J.-P. Hix un P. Mahnič Bruni)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes 2015. gada 5. marta Lēmumu (KĀDP) 2015/364, ar kuru groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2015, L 62, 25. lpp.), un Padomes 2015. gada 5. marta Īstenošanas regulu (ES) 2015/357, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2015, L 62, 1. lpp.), un, otrkārt, Padomes 2016. gada 4. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/318, ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2016, L 60, 76. lpp.), un Padomes 2016. gada 4. marta Īstenošanas regulu (ES) 2016/311, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2016, L 60, 1. lpp.), ciktāl prasītāja vārds ir ticis saglabāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām tiek piemēroti šie ierobežojošie pasākumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2015. gada 5. marta Lēmumu (KĀDP) 2015/364, ar kuru groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, un Padomes 2015. gada 5. marta Īstenošanas regulu (ES) 2015/357, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā;

               2)

               atcelt Padomes 2016. gada 4. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/318, ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, un Padomes 2016. gada 4. marta Īstenošanas regulu (ES) 2016/311, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā;

               3)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 236, 20.7.2015.


title: Lieta C-586/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 6. oktobrī iesniedza Raad van State (Nīderlande) – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, I., D.

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 6. oktobrī iesniedza Raad van State (Nīderlande) – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, I., D.
   (Lieta C-586/17)
   (2018/C 005/28)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, I.

      Atbildētājs: D.

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

                           a)

                           Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīvas par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai (pārstrādāta versija) [..] (1) 46. panta 3. punktam, to lasot kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, pretrunā ir tāda sistēma, atbilstoši kurai pirmās instances administratīvā tiesa patvēruma lietās, vērtējot pieteikumu, principā var neņemt vērā patvēruma iemeslu, kuru ārvalstnieks pirmoreiz ir norādījis tiesvedībā lietā, kuru tā izskata?

                           b)

                           Vai šajā ziņā ir nozīme tam, vai faktiski tiek norādīts jauns patvēruma iemesls, t.i., iemesls starptautiskās aizsardzības pieprasīšanai, kas balstīts uz faktiem un apstākļiem, kuri radušies pēc atbildīgās iestādes lēmuma par starptautiskās aizsardzības pieteikumu pieņemšanas, vai arī noklusēts patvēruma iemesls, t.i., iemesls starptautiskās aizsardzības pieprasīšanai, kas balstīts uz faktiem un apstākļiem, kuri radušies pirms atbildīgās iestādes lēmuma par starptautiskās aizsardzības pieteikumu pieņemšanas, un ārvalstnieks, lai gan tie viņam bija zināmi, ir vainojams, ka viņš tos nav darījis zināmus jau administratīvās procedūras laikā?

                           c)

                           Vai šajā ziņā ir nozīme tam, vai patvēruma iemesls tiek norādīts pirmās instances administratīvajā tiesā patvēruma lietās, iesniedzot pieteikumu par atbildīgās iestādes lēmumu par starptautiskās aizsardzības sākotnējo pieteikumu vai arī iesniedzot pieteikumu saistībā ar turpmāku pieteikumu?

               2.

               Ja uz pirmā jautājuma a) daļu ir jāatbild apstiprinoši, vai tādā gadījumā Savienības tiesību normas liedz pirmās instances administratīvajai tiesai patvēruma lietās arī lemt par patvēruma iemesla, kas pirmoreiz norādīts tiesvedībā, pārbaudes nodošanu atbildīgajai iestādei jaunas procedūras ietvaros, lai tādējādi nodrošinātu atbilstīgu tiesvedības norisi vai novērstu nepieņemamu šīs tiesvedības kavēšanu?

      (1)  OV 2013, L 180, 60. lpp.


title: Lieta T-263/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 17. novembra spriedums – Gmina Miasto Gdynia un Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Komisija Valsts atbalsts — Lidostu infrastruktūra — Publisks finansējums, kuru Gdiņas un Kosakovas pašvaldības ir piešķīrušas Gdynia-Kosakowo lidostai — Lēmums, ar ko atbalsts ir atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un ir uzdots to atgūt — Lēmuma atcelšana — Formālas izmeklēšanas procedūras atkārtotas sākšanas neesamība — Tiesiskā režīma grozīšana — Ieinteresēto personu procesuālās tiesības — Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/30

         Vispārējās tiesas 2017. gada 17. novembra spriedums – Gmina Miasto Gdynia un Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Komisija
   (Lieta T-263/15) (1)

   (Valsts atbalsts - Lidostu infrastruktūra - Publisks finansējums, kuru Gdiņas un Kosakovas pašvaldības ir piešķīrušas Gdynia-Kosakowo lidostai - Lēmums, ar ko atbalsts ir atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un ir uzdots to atgūt - Lēmuma atcelšana - Formālas izmeklēšanas procedūras atkārtotas sākšanas neesamība - Tiesiskā režīma grozīšana - Ieinteresēto personu procesuālās tiesības - Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums)
   (2018/C 005/39)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Gmina Miasto Gdynia (Gdiņa, Polija) (pārstāvji – T. Koncewicz, K. Gruszecka-Spychała un M. Le Berre, avocats) un Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (Gdiņa) (pārstāvis – P. K. Rosiak, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – K. Herrmann un S. Noë)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Polijas Republika (pārstāvji – B. Majczyna, M. Rzotkiewicz un E. Gromnicka)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt 2.–5. pantu Komisijas 2015. gada 26. februāra Lēmumā (ES) 2015/1586 par pasākumu SA.35388 (13/C) (ex 13/NN un ex 12/N) – Polija – Gdynia-Kosakowo lidostas izveide (OV 2015, L 250, 165. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2.–5. pantu Komisijas 2015. gada 26. februāra Lēmumā (ES) 2015/1586 par pasākumu SA.35388 (13/C) (ex 13/NN un ex 12/N) – Polija – Gdynia-Kosakowo lidostas izveide;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies Gmina Miasto Gdynia un Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o.;

               3)

               Polijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 254, 3.8.2015.


title: Lieta C-306/16: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 9. novembra spriedums (Tribunal da Relação do Porto (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – António Fernando Maio Marques da Rosa/Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība — Direktīva 2003/88/EK — 5. pants — Iknedēļas atpūta — Valsts tiesiskais regulējums, ar ko paredzēta vismaz viena atpūtas diena septiņu dienu laikposmā — Vairāk nekā sešu secīgu darba dienu laikposmi

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/10

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 9. novembra spriedums (Tribunal da Relação do Porto (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – António Fernando Maio Marques da Rosa/Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

   (Lieta C-306/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība - Direktīva 2003/88/EK - 5. pants - Iknedēļas atpūta - Valsts tiesiskais regulējums, ar ko paredzēta vismaz viena atpūtas diena septiņu dienu laikposmā - Vairāk nekā sešu secīgu darba dienu laikposmi)
   (2018/C 005/13)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal da Relação do Porto

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: António Fernando Maio Marques da Rosa

      Atbildētāja: Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīvas 93/104/EK par dažiem darba laika organizācijas aspektiem, kurā grozījumi veikti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 22. jūnija Direktīvu 2000/34/EK, 5. pants, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 5. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tajos nav prasīts, lai nepārtrauktais minimālais 24 stundu atpūtas laikposms, uz ko darbiniekam ir tiesības, tiktu piešķirts vēlākais nākamajā dienā pēc sešām secīgām darba dienām, bet ir noteikts, ka tas piešķirams katrā septiņu dienu laikposmā.

      (1)  OV C 326, 5.9.2016.


title: Lieta T-668/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 10. novembra spriedums – Jema Energy/kopuzņēmums Fusion for Energy Publisks piegādes līgums — Iepirkuma procedūra — Sistēmas, kas paātrina maiņstrāvas elektriskā tīkla pārveidošanu, piegāde — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Pārskatāmība — Tiesiskā noteiktība — Vienlīdzīga attieksme — Samērīgums

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/31

         Vispārējās tiesas 2017. gada 10. novembra spriedums – Jema Energy/kopuzņēmums Fusion for Energy

   (Lieta T-668/15) (1)

   (Publisks piegādes līgums - Iepirkuma procedūra - Sistēmas, kas paātrina maiņstrāvas elektriskā tīkla pārveidošanu, piegāde - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Pārskatāmība - Tiesiskā noteiktība - Vienlīdzīga attieksme - Samērīgums)
   (2018/C 005/40)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Jema Energy, SA (Lasarte-Oria, Spānija) (pārstāvis – N. Rey Rey, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Kopuzņēmums ITER un kodolsintēzes enerģētikas attīstības vajadzībām (pārstāvji – R. Hanak, G. Poszler un S. Bernal Blanco, kam palīdz P. Wytinck un B. Hoorelbeke, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Eiropas Kopuzņēmuma ITER un kodolsintēzes enerģētikas attīstības vajadzībām 2015. gada 21. septembra lēmumu, kas pieņemts iepirkuma procedūrā F4E-OPE-278 un ar kuru ir ticis noraidīts prasītāja piedāvājums Līguma daļā Nr. 1 par sistēmu, kas paātrina maiņstrāvas elektriskā tīkla pārveidošanu (AGPS-CS)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Jema Energy, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 27, 25.1.2016.


title: Lieta T-739/17: Prasība, kas celta 2017. gada 7. novembrī – Euracoal u.c./Komisija

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/50

         Prasība, kas celta 2017. gada 7. novembrī – Euracoal u.c./Komisija
   (Lieta T-739/17)
   (2018/C 005/68)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) (Woluwe-Saint-Pierre, Beļģija), Deutscher Braunkohlen-Industrie – Verein e.V. (Ķelne, Vācija), Lausitz Energie Kraftwerke AG (Cottbus, Vācija), Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Zeitz, Vācija), eins energie in sachsen GmbH & Co. KG (Chemnitz, Vācija) (pārstāvji – W. Spieth un N. Hellermann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 31. jūlija Īstenošanas lēmumu (ES) 2017/1442, ar ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2010/75/ES (1) pieņem secinājumus par labākajiem pieejamajiem tehniskajiem paņēmieniem (LPTP) attiecībā uz lielām sadedzināšanas stacijām (OV 2017, L 212, 1. lpp.), ciktāl ar to tiek pieņemti un noteikti LPTP saistītie emisiju līmeņi (LPTP SEL) NOX emisijām (1. pants, pielikuma 2.1.3. punkta 3. tabula) un dzīvsudraba emisijas (1. pants, pielikuma 2.1.6. punkta 7. tabula), kuras rodas, sadedzinot akmeņogles vai lignītu,

               —

               pakārtoti, atcelt Īstenošanas lēmumu (ES) 2017/1442 pilnībā, kā arī

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots būtisku formas prasību, hierarhiski augstākstāvošu tiesību normu un pilnvaru pārkāpums saistībā ar balsošanu 75. pantā paredzētajā komitejā
               Komisija, tūlītēji veicot grozījumu lēmuma projektā un nekavējoties par to balsojot, nav ievērojusi Regulas (ES) Nr. 182/2011 (2) 3. panta 3. punktā noteiktos imperatīvos termiņus un tādējādi nav izpildījusi tai Regulas (ES) Nr. 182/2011 3. panta 4. punktā paredzēto pienākumu objektīvi panākt visplašāko iespējamo atbalstu komitejā. Līdz ar to tā dalībvalstu pārstāvjiem ir liegusi paust savas nostājas par grozīto lēmuma projektu un tādējādi ir pārkāpusi LESD 291. panta 3. punktu, atbilstoši kuram dalībvalstīm ir jāīsteno efektīva kontrole attiecībā uz Komisijas darbībām. Turklāt Komisija ar acīmredzami taktiski pamatotu rīcību ļaunprātīgi un nepareizi ir izmantojusi savu komitejas priekšsēdētājas statusu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots būtisku formas prasību, hierarhiski augstākstāvošu tiesību normu un pilnvaru pārkāpums procesuāli kļūdainās izstrādes tā sauktā Seviļas procesa ietvaros dēļ
               Atbilstoši Direktīvai 2010/75/ES un Komisijas Īstenošanas lēmumam 2012/119/ES (3) (LPTP pamatnostādnes) LPTP secinājumi ir jāizstrādā atbilstoši vienīgi tehniskām referencēm. Izstrādei bija jānotiek, ievērojot tehniskuma principu, tādējādi noteikšanā jau sākotnēji izslēdzot politiskus apsvērumus. Šajā gadījumā šīs prasības nav ievērotas.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots hierarhiski augstākstāvošu tiesību normu un pilnvaru pārkāpums attiecībā uz apstrīdēto LPTP secinājumu saturu
               Saturiski noteiktais, īpaši attiecībā uz LPTP saistītajām emisiju robežvērtībām NOx un dzīvsudrabam, ir būtiskā pretrunā no Direktīvas 2010/75/ES tieši izrietošajam principam par labāko tehniski-ekonomisko pieejamo risinājumu un tādējādi nesamērīgi ietekmē iekārtu operatorus, kam piemērojams šis tiesiskais regulējums.
               Neizbēgami tiek radīts iespaids, ka apstrīdēto normu noteikšanas pamatā ir politiski apsvērumi, kas LPTP secinājumu izstrādē nav pieļaujami. Šādi Komisija vēlreiz pārsniedz sava statusa un pilnvaru robežas.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Direktīva 2010/75/ES par rūpnieciskajām emisijām (piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole) (OV 2010, L 334, 17. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regula (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (OV 2011, L 55, 13. lpp.).

      (3)  Komisijas 2012. gada 10. februāra Īstenošanas lēmums, ar ko nosaka pamatnostādņu noteikumus attiecībā uz datu vākšanu un LPTP atsauces dokumentu sagatavošanu un to kvalitātes nodrošināšanu, kā minēts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2010/75/ES par rūpnieciskajām emisijām (izziņots ar dokumenta numuru C(2012) 613) (OV 2012, L 63, 1. lpp.).


title: Lieta T-723/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 16. novembra spriedums – Mapei/EUIPO Steenfabrieken Vandersanden (“RE-CONzerø”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “RE-CONzerø” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ZERO” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Pienākums norādīts pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants (tagad – Regulas 2017/1001 94. pants)

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/39

         Vispārējās tiesas 2017. gada 16. novembra spriedums – Mapei/EUIPO Steenfabrieken Vandersanden (“RE-CONzerø”)
   (Lieta T-723/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “RE-CONzerø” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ZERO” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Pienākums norādīts pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants (tagad – Regulas 2017/1001 94. pants))
   (2018/C 005/52)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mapei SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji – F. Caricato, vēlāk M. Fazzini, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Steenfabrieken Vandersanden NV (Bilzen, Beļģija) (pārstāvji – J. Muyldermans un P. Maeyaert, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 21. jūlija lēmumu lietā R 2374/2015–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Steenfabrieken Vandersanden un Mapei

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Mapei SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 462, 12.12.2016.


title: Lieta T-307/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 23. oktobra rīkojums – 1&1 Telecom/Komisija

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/51

         Vispārējās tiesas 2017. gada 23. oktobra rīkojums – 1&1 Telecom/Komisija
   (Lieta T-307/15) (1)

   (2018/C 005/69)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 270, 17.8.2015.


title: Lieta T-595/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 7. novembra rīkojums – HO/EĀDD

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/52

         Vispārējās tiesas 2017. gada 7. novembra rīkojums – HO/EĀDD
   (Lieta T-595/16) (1)

   (2018/C 005/70)
   Tiesvedības valoda – franču
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 251, 11.7.2016 (lieta, kas sākotnēji tika reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-25/16, bet 2016. gada 1. septembrī tika nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai).


title: Lieta T-129/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 14. novembra spriedums – Claranet Europe/EUIPO – Claro (“claranet”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “claranet” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Beniluksa vārdiska preču zīme “CLARO” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/31

         Vispārējās tiesas 2017. gada 14. novembra spriedums – Claranet Europe/EUIPO – Claro (“claranet”)
   (Lieta T-129/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “claranet” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Beniluksa vārdiska preču zīme “CLARO” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   (2018/C 005/41)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Claranet Europe Ltd (St Helier, Džersija) (pārstāvji – G. Crown, D. Farnsworth un O. Fairhurst, solicitors, un A. Bryson, barrister)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – S. Bonne)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Claro SA (Sanpaulu, Brazīlija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 26. janvāra lēmumu lietā R 803/2015-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Claro un Claranet Europe

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Claranet Europe Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 175, 17.5.2016.


title: Labojums paziņojumam Oficiālajā Vēstnesī par lietu C-448/17 (OV C 382, 13.11.2017.)

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/53

         Labojums paziņojumam Oficiālajā Vēstnesī par lietu C-448/17
   (
         “Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis” C 382, 2017. gada 13. novembris
      )
   (2018/C 005/71)
   OV publicētajā paziņojumā par lietu C-448/17 EOS KSI Slovensko s.r.o./Ján Danko, Margita Jalčová teksts ir jāaizstāj šādi:

         “Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 25. jūlijā iesniedza Krajský súd v Prešove (Slovākija) – EOS KSI Slovensko s.r.o./Ján Danko, Margita Danková

         (Lieta C-448/17)
         (2017/C 382/35)
         Tiesvedības valoda – slovāku

            Iesniedzējtiesa

            Krajský súd v Prešove

            Pamatlietas puses

            Prasītāja: EOS KSI Slovensko s.r.o.

            Atbildētāji: Ján Danko, Margita Danková

            Prejudiciālie jautājumi

                     1)

                     Vai – atsaucoties uz spriedumu lietā C-470/12 Pohotovosť un uz Tiesas apsvērumiem, kas ir izteikti arī tā pamatojuma 46. punktā – Savienības tiesību līdzvērtības principam ir pretrunā tiesiskais regulējums, kas, pastāvot ar likumu aizsargāto interešu un patērētāja tiesību aizsardzības no negodīgiem līguma noteikumiem līdzvērtībai, bez atbildētāja patērētāja piekrišanas liedz juridiskai personai, kuras darbības joma ir patērētāju kolektīva aizsardzība no negodīgiem līguma noteikumiem un kura ir domāta Direktīvas 93/13/EEK (1) 7. panta 1. punktā, kas ir transponēts ar Civilkodeksa 53.a panta 1. un 3. punktu, paredzētā mērķa sasniegšanai, piedalīties kā vēl vienam lietas dalībniekam (personai, kas iestājas lietā) tiesvedībā no paša sākuma un efektīvi izmantot patērētāja labā tiesiskās darbības un aizsardzības līdzekļus, lai šajā tiesvedībā īstenotu aizsardzību pret negodīgu līguma noteikumu sistemātisku izmantošanu, lai gan citos gadījumos vēl vienam lietas dalībniekam (personai, kas iestājas lietā), kas iestājas tiesvedībā, atbalstot atbildētāju un kura interese ir definēt tiesvedības priekšmeta materiālās (īpašuma) tiesības, atšķirībā no patērētāju aizsardzības asociācijas nemaz nav vajadzīga piekrišana no atbildētāja, kura atbalstam notiek iestāšanās lietā, lai piedalītos tiesvedībā no paša sākuma un efektīvi izmantotu tiesiskās aizsardzības un darbības līdzekļus atbildētāja labā?

                     2)

                     Vai Direktīvas 93/13 4. panta 2. punktā ietvertā frāze “vienkāršā, skaidri saprotamā valodā”, arī ņemot vērā Tiesas apsvērumus spriedumos C-26/13 un C-96/14, ir jāinterpretē tādējādi, ka līguma noteikums ir uzskatāms par neformulētu vienkāršā, skaidri saprotamā valodā – kā juridiskās sekas ir, ka tiesai [pēc savas ierosmes] ir jāveic tā negodīguma pārbaude – arī tad, ja juridiskais jēdziens (instruments), kuru tas reglamentē, pats par sevi ir sarežģīts, tā juridiskās sekas vidusmēra patērētājam ir grūti paredzamas un tā saprašanai parasti ir vajadzīga profesionālā jurista konsultācija, kuras izmaksas nav samērīgas ar pakalpojuma, ko patērētājs saņem saskaņā ar līgumu, vērtību?

                     3)

                     Vai – gadījumā, ja par tiesībām, kuras izriet no līguma, kas ir noslēgts ar patērētāju [un] kuras tiek izvirzītas pret patērētāju kā atbildētāju, tiesa izlemj, pamatojoties vienīgi uz prasītāja apgalvojumiem, izmantojot maksājuma rīkojumu vienkāršotā procesā, un procesā nekādā veidā netiek piemērota Civilprocesa kodeksa 172. panta 9. punkta norma, kas nepieļauj maksājuma rīkojuma izdošanu gadījumā, ja līgumā, kas ir noslēgts ar patērētāju, ir negodīgi noteikumi – Savienības tiesībām ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas, ņemot vērā iebildumu iesniegšanai paredzēto īso termiņu un iespējamo patērētāja nepieejamību vai bezdarbību, liedz patērētāju aizsardzības asociācijai, kas ir kvalificēta un pilnvarota, lai sasniegtu Direktīvas 93/13/EEK 7. panta 1. punktā, kas ir transponēts ar Civilkodeksa 53.a panta 1. un 2. punktu, paredzēto mērķi, bez patērētāja piekrišanas (bez skaidri izteikta patērētāja aizlieguma) efektīvi izmantot vienīgo patērētāja aizsardzības iespēju, proti, iebildumus pret maksājuma rīkojumu, gadījumā, ja tiesa nav ievērojusi Civilprocesa kodeksa 172. panta 9. punktā paredzēto pienākumu?

                     4)

                     Vai, atbildot uz otro un trešo jautājumu, var uzskatīt, ka ir svarīgs apstāklis, ka tiesību sistēmā patērētājam netiek piešķirtas tiesības uz obligāto juridisko palīdzību, un ka tā nezināšana attiecīgajā jomā, bez jurista, kas to pārstāvētu, rada ievērojamu risku, ka tas nepamana līguma noteikumu negodīgumu un neveic nekādas darbības, lai tā atbalstam tiesvedībā varētu iestāties patērētāju aizsardzības asociācija, kas ir kvalificēta un pilnvarota, lai sasniegtu Direktīvas 93/13/EEK 7. panta 1. punktā, kas ir transponēts ar Civilkodeksa 53.a panta 1. un 2. punktu, paredzēto mērķi?

                     5)

                     Vai Savienības tiesībām un prasībai izvērtēt visus apstākļus Direktīvas 93/13/EEK 4. panta 1. punkta izpratnē ir pretrunā tāds tiesiskais regulējums kā regulējums par vienkāršotu procesu maksājuma rīkojuma izdošanai (OSP [Civilprocesa Kodekss] 172. panta 1. un turpmākie punkti), kas ļauj: 1) ar sprieduma iedarbību atzīt pārdevējam vai piegādātājam tiesības uz finansiālo maksājumu 2) vienkāršotā procesā 3) ar tiesas administratīvu amatpersonu, 4) pamatojoties vienīgi uz pārdevēja vai pakalpojumu sniedzēja apgalvojumiem un 5) bez pierādījumu pārbaudes, un situācijā, kad 6) prasītāju nepārstāv profesionāls jurists 7) un kad faktiski bez prasītāja piekrišanas tā aizstāvību nevar uzņemties patērētāju aizsardzības asociācija, kas ir kvalificēta un pilnvarota, lai sasniegtu Direktīvas 93/13/EEK 7. panta 1. punktā, kas ir transponēts ar Civilkodeksa 53.a panta 1. un 2. punktu, paredzēto mērķi?”

      (1)  OV 1993, L 95, 29. lpp.


title: Lieta T-767/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 16. novembra spriedums – Nanogate/EUIPO (“metals”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “metals” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/39

         Vispārējās tiesas 2017. gada 16. novembra spriedums – Nanogate/EUIPO (“metals”)
   (Lieta T-767/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “metals” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
   (2018/C 005/53)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nanogate AG (Quierschied, Vācija) (pārstāvis – A. Theis, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – M. Fischer un D. Walicka)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 29. augusta lēmumu lietā R 2361/2015-5 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt grafisku apzīmējumu “metals” kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nanogate AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 475, 19.12.2016.


title: Lieta T-802/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 17. novembra spriedums – Endoceutics/EUIPO – Merck (“FEMIBION”) Eiropas Savienības preču zīme — Atcelšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “FEMIBION” — Daļējas atcelšanas atzīšana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts) — Preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījums — Preču, attiecībā uz kurām pierādīta faktiska izmantošana, kvalifikācija

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/40

         Vispārējās tiesas 2017. gada 17. novembra spriedums – Endoceutics/EUIPO – Merck (“FEMIBION”)
   (Lieta T-802/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “FEMIBION” - Daļējas atcelšanas atzīšana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts) - Preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījums - Preču, attiecībā uz kurām pierādīta faktiska izmantošana, kvalifikācija)
   (2018/C 005/54)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Endoceutics, Inc. (Kvebeka, Kanāda) (pārstāvis – M. Wahlin, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – M. Vuijst un A. Folliard–Monguiral)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Merck KGaA (Darmstadt, Vācija) (pārstāvji – M. Best, U. Pfleghar un S. Schäffner, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 14. jūlija lēmumu lietā R 1608/2015-1 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Endoceutics un Merck

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 14. jūlija lēmumu lietā R 1608/2015-1 tiktāl, ciktāl ar to ir atstāta spēkā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācija attiecībā uz “farmaceitiskajiem preparātiem, kas paredzēti imūnsistēmas uzlabošanai, menopauzei, menstruācijai, grūtnieču veselības aprūpei un uzraudzībai, stresa novēršanai, ārstēšanai un pārvaldībai, nelīdzsvarota vai nepietiekama uztura problēmu, kas rodas stresa dēļ, novēršanai, ārstēšanai un pārvaldībai”;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Merck KGaA sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina pusi tiesāšanās izdevumu, kas radušies Endoceutics Inc. tiesvedībā Vispārējā tiesā, kā arī izdevumus, kas radušies Endoceutics procesā Apelācijas padomē;

               4)

               Endoceutics sedz pusi savu tiesāšanās izdevumu;

               5)

               EUIPO sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 22, 23.1.2017.


title: Lieta T-271/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 8. novembra spriedums – Pempe/EUIPO – Marshall Amplification (“THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas un grafiskas preču zīmes “MARSHALL” un “Marshall AMPLIFICATION” — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 47. panta 2. un 3. punkts) — Lūguma sniegt pierādījumus par agrāko preču zīmju faktisku izmantošanu pieņemamība — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               8.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 5/32

         Vispārējās tiesas 2017. gada 8. novembra spriedums – Pempe/EUIPO – Marshall Amplification (“THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS”)
   (Lieta T-271/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas un grafiskas preču zīmes “MARSHALL” un “Marshall AMPLIFICATION” - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 47. panta 2. un 3. punkts) - Lūguma sniegt pierādījumus par agrāko preču zīmju faktisku izmantošanu pieņemamība - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   (2018/C 005/42)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Yusuf Pempe (Créteil, Francija) (pārstāvis – A. Vivès-Albertini, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – L. Rampini)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Marshall Amplification plc (Milton Keynes, Apvienotā Karaliste)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 16. marta lēmumu lietā R 376/2015-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Marshall Amplification un Y. Pempe

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Yusuf Pempe atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 251, 11.7.2016.