title: Lieta C-582/15: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 25. janvāra spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Gerrit van Vemde Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesiskā sadarbība krimināllietās — Spriedumu savstarpēja atzīšana — Pamatlēmums 2008/909/TI — Piemērošanas joma — 28. pants — Pārejas noteikumi — Jēdziens “galīgā sprieduma pasludināšana”

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/4

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 25. janvāra spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Gerrit van Vemde

   (Lieta C-582/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesiskā sadarbība krimināllietās - Spriedumu savstarpēja atzīšana - Pamatlēmums 2008/909/TI - Piemērošanas joma - 28. pants - Pārejas noteikumi - Jēdziens “galīgā sprieduma pasludināšana”)
   (2017/C 078/04)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Amsterdam

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Gerrit van Vemde,

      piedaloties: Openbaar Ministerie

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2008. gada 27. novembra Pamatlēmuma 2008/909/TI par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu attiecībā uz spriedumiem krimināllietās, ar kuriem piespriesti brīvības atņemšanas sodi vai ar brīvības atņemšanu saistīti pasākumi, lai tos izpildītu Eiropas Savienībā, 28. panta 2. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas vienīgi uz tiem spriedumiem, kas ir kļuvuši galīgi pirms attiecīgās dalībvalsts norādītā datuma.

      (1)  OV C 27, 25.1.2016.


title: Lieta T-180/08 P: Apelācijas sūdzība, ko 2008. gada 15. maijā iesniedzis Giuseppe Tiralongo par Civildienesta tiesas 2008. gada 6. marta spriedumu lietā F-55/07, Tiralongo /Komisija

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/45

         Apelācijas sūdzība, ko 2008. gada 15. maijā iesniedzis Giuseppe Tiralongo par Civildienesta tiesas 2008. gada 6. marta spriedumu lietā F-55/07, Tiralongo/Komisija
   (Lieta T-180/08 P)
   (2008/C 171/86)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Giuseppe Tiralongo, Ladispoli (Itālija) (pārstāvji — F. Sciaudone, R. Sciaudone, S. Frazzani, advokāti)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi

               —

               atcelt pārsūdzēto 2008. gada 6. marta rīkojumu lietā F-55/07 un nodot lietu atpakaļ Civildienesta tiesai, lai tā lemtu pēc būtības, ņemot vērā Pirmās instances tiesas sniegtās norādes;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un tiesvedībā lietā F-55/07.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savu prasījumu atbalstam apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda uz:

               —

               judikatūras prasības pamatu autonomijas jomā kļūdainu piemērošanu; it īpaši pirmās instances tiesa kļūdījās, piemērojot judikatūrā iedibinātos tiesību principus, kuri attiecas uz tāda kaitējuma atlīdzību, kuru ir radījuši prettiesiski akti, gadījumam, kurā savukārt kaitējums bija radies sakarā ar prettiesisku rīcību;

               —

               pamatojuma neesamību pārsūdzētajā rīkojumā daļā, kurā tieši ir apstiprināts, ka trīs apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirzītie iebildumi neattiecas uz Komisijas rīcību, bet patiesībā attiecas uz dažu aktu prettiesiskumu;

               —

               judikatūras prasības pamatu autonomijas jomā kļūdainu interpretāciju; it īpaši pirmās instances tiesa kļūdījās, uzskatot, ka šajā lietā nevar atsaukties uz izvirzīto prasības pamatu autonomijas principu;

               —

               pamatojuma neesamību attiecībā uz prasību atlīdzināt morālo kaitējumu; ņemot vērā vairākus argumentus, kurus apelācijas sūdzības iesniedzējs kopumā ir iesniedzis, lai pierādītu saikni starp morālo kaitējumu un Komisijas rīcību, pārsūdzētajā rīkojumā, kurā šajā sakarā nav ietverta neviena rindkopa, nav iespējams saprast motīvus, pamatojoties uz kuriem ir noraidīti šie argumenti.


title: Lieta T-598/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā  – Almashreq Investment Fund /Padome

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/19

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā – Almashreq Investment Fund/Padome
   (Lieta T-598/14)
   2014/C 361/27
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Almashreq Investment Fund (Damas, Sīrija) (pārstāvji – E. Ruchat un C. Cornet d’Elzius, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasītāja prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               līdz ar to piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt visus prasītājam nodarītos zaudējumus EUR 10  000 apmērā;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-592/14 Makhlouf/Padome izvirzītajiem.


title: Lieta C-293/14: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 23. decembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gebhart Hiebler/Walter Schlagbauer Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2006/123/EK — Materiālā piemērošanas joma — Darbības, kas saistītas ar valsts varas īstenošanu — Skursteņslauķa profesija — Uzdevumi ugunsdrošības uzraudzības jomā — Profesionālās darbības atļaujas teritoriālais ierobežojums — Vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums — Nepieciešamība — Samērīgums

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/8

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 23. decembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gebhart Hiebler/Walter Schlagbauer

   (Lieta C-293/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2006/123/EK - Materiālā piemērošanas joma - Darbības, kas saistītas ar valsts varas īstenošanu - Skursteņslauķa profesija - Uzdevumi ugunsdrošības uzraudzības jomā - Profesionālās darbības atļaujas teritoriālais ierobežojums - Vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums - Nepieciešamība - Samērīgums)
   (2016/C 068/10)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Gebhart Hiebler

      Atbildētājs: Walter Schlagbauer

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīva 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū ir jāinterpretē tādējādi, ka tā attiecas uz tādas profesijas kā pamatlietā aplūkotā skursteņslauķa profesija veikšanu kopumā, lai arī šī profesija ietver ne tikai privātu saimniecisko darbību, bet arī uzdevumu ugunsdrošības uzraudzības jomā veikšanu;

               2)

               Direktīvas 2006/123 10. panta 4. punkts un 15. panta 1. punkts, 2. punkta a) apakšpunkts un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, atbilstoši kuram atļauja veikt skursteņslauķa profesionālo darbību kopumā ir ierobežota ar noteiktu ģeogrāfisko teritoriju, ja ar šo tiesisko regulējumu saskanīgi un konsekventi netiek sasniegts sabiedrības veselības aizsardzības mērķis; tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;
               Direktīvas 2006/123 15. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj šādu tiesisko regulējumu gadījumā, ja uzdevumi ugunsdrošības uzraudzības jomā būtu kvalificējami kā uzdevumi, kas ir saistīti ar vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu, ciktāl paredzētais teritoriālais ierobežojums ir nepieciešams un samērīgs, lai šos uzdevumus būtu iespējams veikt ekonomiski dzīvotspējīgos apstākļos. Šis vērtējums ir jāveic iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 303, 8.9.2014.


title: Lieta T-132/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 30. septembra spriedums – Scooters India/ITSB – Brandconcern (“LAMBRETTA”) Kopienas preču zīme – Atcelšanas process – Kopienas vārdiska preču zīme “LAMBRETTA” – Preču zīmes faktiska izmantošana – Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/36

      Vispārējās tiesas 2014. gada 30. septembra spriedums – Scooters India/ITSB – Brandconcern (“LAMBRETTA”)
      (Lieta T-132/12) (1)

      (Kopienas preču zīme - Atcelšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “LAMBRETTA” - Preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
      (2014/C 395/42)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Scooters India Ltd (Lucknow, Indija) (pārstāvis – B. Brandreth, advokāts

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Brandconcern BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji – G. Casucci un N. Ferretti, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 12. janvāra lēmumu lietā R 2308/2010–1 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Brandconcern BV un Scooters India Ltd

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 12. janvāra lēmumu lietā R 2308/2010–1;

                  2)

                  ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Scooters India Ltd tiesāšanās izdevumus, tostarp procesā Apelāciju padomē radušos izdevumus;

                  3)

                  Brandconcern BV sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 165, 9.6.2012.


title: Lieta C-217/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 20. jūlija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/35

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 20. jūlija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-217/07) (1)

   (2007/C 297/72)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 155, 7.7.2007.


title: lieta C-339/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 24. februāra Consiglio di Stato in sede giurisdizionale (sestās palātas) rīkojumu lietā Nuova societa di telecomunicazioni S.p.a. pret Ministero delle comunicazioni

text:
               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 24. februāra Consiglio di Stato in sede giurisdizionale (sestās palātas) rīkojumu lietā Nuova societa di telecomunicazioni S.p.a. pret Ministero delle comunicazioni
   (lieta C-339/04)
   (2004/C 251/11)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 24. februāra Consiglio di Stato in sede giurisdizionale (sestās palātas) rīkojumu lietā Nuova societa di telecomunicazioni S.p.a. pret Ministero delle comunicazioni, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 9. augustā.
   Consiglio di Stato in sede giurisdizionale (sestā palāta) lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               a)

               vai ar Direktīvas 97/13/EK (1) pamatprincipiem nav pretrunā tādi dalībvalsts noteikumi, ar ko tiek noteikts – pēc tam, kad saskaņā ar šiem noteikumiem izteikta prasība sabiedrībām, kas nodarbojas ar sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu un iepriekš savām vajadzībām uz maksas koncesiju pamata ir ierīkojušas telekomunikāciju tīklus, katra atsevišķa pakalpojuma sniegšanai telekomunikāciju nozarē dibināt atsevišķu sabiedrību - ka šai atsevišķajai sabiedrībai, kaut arī tai ir publisko pakalpojumu sniegšanas atļauja, ir jāveic maksājums, kaut arī tikai pārejoši, par labu mātes sabiedrībai par telekomunikāciju tīkla piešķiršanu;

               b)

               vai ar Kopienu tiesību normām un to interpretāciju Eiropas Kopienu Tiesas piektās palātas 2003. gada 18. septembra spriedumā, nav pretrunā tādi dalībvalsts noteikumi, ar ko (uzsverot, pārejoši) tiek noteikts otrs papildus maksājums par darbībām, kas veiktas mātes sabiedrības labā, pēc maksājumiem, ko mātes sabiedrība iepriekš veikusi sakarā ar ekskluzivitātes noteikumiem, kas raksturīgi sabiedrisko un privāto telekomunikāciju sistēmu koncesiju nošķiršanai.

      (1)  Eiropas Padomes un Parlamenta 1997. gada 10. aprīļa Direktīva 97/17/EK par regulējumu attiecība uz vispārējam atļaujām un individuālajām licencēm telekomunikāciju pakalpojumu jomā (OV L 117, 7.7.1997., 15.-27. lpp.)


title: Lieta T-29/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 24. oktobra spriedums – Technische Universität Dresden /Komisija Šķīrējklauzula — Kopienas rīcības programma sabiedrības veselības jomā — Projekta finansēšanas līgums — Prasība atcelt tiesību aktu — Paziņojums par parādu — Strīda līgumiskais raksturs — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība — Prasības pārkvalificēšana — Pieļaujamās izmaksas

text:
               8.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 439/26

         Vispārējās tiesas 2014. gada 24. oktobra spriedums – Technische Universität Dresden/Komisija
   (Lieta T-29/11) (1)

   (Šķīrējklauzula - Kopienas rīcības programma sabiedrības veselības jomā - Projekta finansēšanas līgums - Prasība atcelt tiesību aktu - Paziņojums par parādu - Strīda līgumiskais raksturs - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība - Prasības pārkvalificēšana - Pieļaujamās izmaksas)
   (2014/C 439/35)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Technische Universität Dresden (Drēzdene, Vācija) (pārstāvis – G. Brüggen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – W. Bogensberger un D. Calciu, vēlāk W. Bogensberger un F. Moro, kuriem palīdz R. Van der Hout un A. Köhler, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt paziņojumu par parādu Nr. 3241011712, ko Komisija 2010. gada 4. novembrī ir izdevusi ar mērķi panākt naudas summas EUR 55  377,62 apmērā atmaksu, kura prasītājai tika izmaksāta saistībā ar finanšu atbalstu nolūkā atbalstīt saskaņā ar Kopienas rīcības programmu sabiedrības veselības jomā (2003–2008) īstenojamu projektu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               personāla izdevumi attiecībā uz H. EUR 56,76 apmērā, ceļa izdevumi EUR 1  354,08 apmērā un pakalpojumu sniegšanas izdevumi EUR 351,82 apmērā, ko Technische Universität Dresden ir veikusi, lai izpildītu līgumu ar numuru 2003114 (SI2.377438) attiecībā uz projekta “Collection of European Data on Lifestyle Health Determinants – Coordinating Party (LiS)”, kurš ir ticis veikts atbilstoši Kopienas rīcības programmai sabiedrības veselības jomā (2003–2008), finansēšanu, ir atlīdzināmi, tādēļ Eiropas Komisijas 2010. gada 4. novembra paziņojumā par parādu Nr. 3241011712 iekļautais prasījums attiecībā uz šo summu nav pamatots;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Technische Universität Dresden atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 12.3.2011.


title: Lieta T-378/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 25. marta spriedums – Apple and Pear Australia et Star Fruits Diffusion/ITSB – Carolus C. (“English pink”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “English pink” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “PINK LADY” un agrākas Kopienas grafiskas preču zīmes “Pink Lady” — Pienākums norādīt pamatojumu — Rūpības pienākums — Kopienas preču zīmju tiesas nolēmums — Res judicata neesamība

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/23

         Vispārējās tiesas 2015. gada 25. marta spriedums – Apple and Pear Australia et Star Fruits Diffusion/ITSB – Carolus C. (“English pink”)
   (Lieta T-378/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “English pink” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “PINK LADY” un agrākas Kopienas grafiskas preču zīmes “Pink Lady” - Pienākums norādīt pamatojumu - Rūpības pienākums - Kopienas preču zīmju tiesas nolēmums - Res judicata neesamība)
   (2015/C 155/26)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Apple and Pear Australia Ltd (Victoria, Austrālija) un Star Fruits Diffusion (Caderousse, Francija) (pārstāvji – T. de Haan un P. Péters, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Carolus C. BVBA (Nieuwerkerken, Beļģija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 29. maija lēmumu lietā R 1215/2011-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Apple and Pear Australia Ltd un Star Fruits Diffusion, no vienas puses, un Carolus C. BVBA, no otras puses

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 29. maija lēmumu lietā R 1215/2011–4 atcelt;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               ITSB sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina pusi no Apple and Pear Australia Ltd un Star Fruits Diffusion tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               Apple and Pear Australia un Star Fruits Diffusion sedz pusi savu tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: Lieta C-177/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. martā iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – Biedrība “Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra/Latvijas Autoru apvienība”/Konkurences padome

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. martā iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – Biedrība “Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra/Latvijas Autoru apvienība”/Konkurences padome
   (Lieta C-177/16)
   (2016/C 200/18)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākā tiesa

      Pamatlietas puses

      Pieteicēja: Biedrība “Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra/Latvijas Autoru apvienība”

      Atbildētāja: Konkurences padome

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 102. panta “a” apakšpunkts piemērojams lietā par nacionālās autoru mantisko tiesību pārvaldīšanas organizācijas noteiktiem tarifiem, ja šī organizācija iekasē autoratlīdzības arī par ārvalstu autoru darbiem un tās noteiktie tarifi var atturēt ārvalstu autoru darbu izmantošanu nacionālajā dalībvalstī?

               2.

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 102. panta “a” apakšpunktā lietotais netaisnīgas cenas jēdziens autortiesību un blakustiesību pārvaldīšanas jomā konkretizējams, izmantojot cenu (tarifu) salīdzināšanu ar cenām (tarifiem) tirgos, kas robežojas ar konkrēto tirgu, un tas ir atzīstams par pietiekamu un kādos gadījumos?

               3.

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 102. panta “a” apakšpunktā lietotais netaisnīgās cenas jēdziens autortiesību un blakustiesību pārvaldīšanas jomā konkretizējams, izmantojot pirktspējas paritātes indeksu, kas izteikts no iekšzemes kopprodukta, un tas ir atzīstams par pietiekamu?

               4.

               Vai tarifu salīdzināšana izdarāma katrā atsevišķā tarifa segmentā vai pret tarifu vidējo līmeni?

               5.

               Kad Līguma par Eiropas Savienības darbību 102. panta “a” apakšpunktā lietotā netaisnīgas cenas (tarifa) jēdziena piemērošanā aplūkojamo tarifu atšķirība ir uzskatāma par ievērojamu, t.i., tādu, kas prasa dominējošā stāvoklī esošam tirgus dalībniekam pierādīt, ka tā tarifs ir taisnīgs?

               6.

               Līguma par Eiropas Savienības darbību 102. panta “a” apakšpunkta piemērošanas kontekstā kāda informācija pamatoti būtu sagaidāma no tirgus dalībnieka par autordarba tarifa taisnīgumu, ja autordarba pašizmaksa nav noteicama kā materiāla rakstura precei? Vai tās ir vienīgi autoru mantisko tiesību pārvaldīšanas organizācijas administratīvās izmaksas?

               7.

               Vai konkurences tiesību pārkāpuma kontekstā autoru mantisko tiesību pārvaldīšanas organizācijas izmaksātās atlīdzības autoriem ir izslēdzamas no šī tirgus dalībnieka apgrozījuma naudas soda noteikšanas kontekstā?


title: Lieta T-13/08: Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. oktobra rīkojums — Koinotita Grammatikou /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Kohēzijas fonds — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/35

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. oktobra rīkojums — Koinotita Grammatikou/Komisija
   (Lieta T-13/08) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Kohēzijas fonds - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   (2009/C 32/67)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Koinotita Grammatikou (Grieķija) (pārstāvji — M. Chaïntarlis un A. Papakonstantinou, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou un L. Flynn)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2004. gada 21. decembra Lēmumu C (2004) 5509 par Kohēzijas fondu finansiāla atbalsta piešķiršanu projekta ar nosaukumu “Atkritumu izgāztuves būvniecība integrētā atkritumu apglabāšanas vietā Atikas ziemeļaustrumu daļā, “Mavro Vouno Grammatiku” [Mavro Vouno Grammatikou] apkaimē”
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

                  Koinotita Grammatikou atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 79, 29.3.2008.


title: Lieta C-217/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 11. maijā iesniedza Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Itālija) – krimināllieta pret Massimo Orsi

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 11. maijā iesniedza Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Itālija) – krimināllieta pret Massimo Orsi

   (Lieta C-217/15)
   (2015/C 245/11)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

      Pamatlietas puse

      Massimo Orsi

      Prejudiciālais jautājums

   Vai saskaņā ar [Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 7. protokola] 4. pantu un [Eiropas Savienības Pamattiesību hartas] 50. pantu Kopienu tiesībām atbilst noteikums, kas ir paredzēts Leģislatīvā dekrēta Nr. 74/00 10.b pantā, ciktāl tajā ir ļauts noteikt tāda subjekta kriminālatbildību, kuram par to pašu nodarījumu (PVN nesamaksāšana) valsts nodokļu iestāde jau ir izsniegusi galīgu paziņojumu par nodokli, piemērojot administratīvu sodu 30 % apmērā no nesamaksātā nodokļa?


title: Lieta T-686/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 3. septembra spriedums – Unibail Management /ITSB (Divu līniju un četru zvaigžņu attēls) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo divas līnijas un četras zvaigznes, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 75. pants — Konkrēta novērtējuma neesamība — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/7

         Vispārējās tiesas 2014. gada 3. septembra spriedums – Unibail Management/ITSB (Divu līniju un četru zvaigžņu attēls)
   (Lieta T-686/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo divas līnijas un četras zvaigznes, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 75. pants - Konkrēta novērtējuma neesamība - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2014/C 361/07
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Unibail Management (Parīze, Francija) (pārstāvji – L. Bénard, A. Rudoni un O. Klimis, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard–Monguiral)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 3. septembra lēmumu lietā R 300/2013–2 par pieteikumu reģistrēt apzīmējumu, kas attēlo divas līnijas un četras zvaigznes, kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 3. septembra lēmumu lietā R 300/2013–2 atcelt, ciktāl ar to ir noraidīta Unibail Management apelācijas sūdzība attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 35., 36., 38., 41. un 42. klasē;

               2)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014.


title: Lieta T-320/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. aprīļa rīkojums – Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro/Komisija Publiski līgumi — Apstrīdētā akta atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/21

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. aprīļa rīkojums – Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro/Komisija
   (Lieta T-320/15) (1)

   (Publiski līgumi - Apstrīdētā akta atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 200/30)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA (Vicence, Itālija) (pārstāvji – M. Merola, C. Santacroce un C. Toniolo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Recchia un F. Dintilhac)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Komisijas Kopīgā pētniecības centra ģenerāldirektora 2015. gada 7. aprīļa lēmumu (JRC.B6/RL/Ares(2015)), ar kuru prasītāja uz diviem gadiem un desmit mēnešiem ir tikusi izslēgta no dalības visās iepirkuma procedūrās un tādu subsīdiju piešķiršanas procedūrās, ko finansē no Eiropas Savienības vispārējā budžeta

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 254, 3.8.2015.


title: Lieta C-162/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 18. martā iesniedza Tribunale Amministrativo regionale per il Molise (Itālija) – Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl/Comune di Monteroduni

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 18. martā iesniedza Tribunale Amministrativo regionale per il Molise (Itālija) – Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl/Comune di Monteroduni

   (Lieta C-162/16)
   (2016/C 200/15)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo regionale per il Molise

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl

      Atbildētāja: Comune di Monteroduni

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kopienu tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskās noteiktības principi, kopā ar preču brīvas aprites, brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības principiem, kas paredzēti Līgumā par Eiropas Savienības darbību (LESD), kā arī no tiem atvasinātajiem principiem, piemēram, vienlīdzīgas attieksmes principu, nediskriminācijas principu, savstarpēju atzīšanu, samērīgumu un pārskatāmību, kas (visnesenāk) paredzēti Direktīvā 2014/24/ES (1), pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir Itālijas tiesiskais regulējums, kurš izriet no 2006. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 163 87. panta 4. punkta un 86. panta 3.a punkta, kopsakarā ar 2008. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 81 26. panta 6. punktu, atbilstoši vienveidīgai tiesiskai interpretācijai saskaņā ar Codice del processo amministrativo 99. pantu, kas sniegta Adunanza plenaria del Consiglio di Stato 2015. gada spriedumos Nr. 3 un Nr. 9, atbilstoši kurai tas, ka publisko būvdarbu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā iesniegtajos ekonomiskajos piedāvājumos nav atsevišķi norādītas uzņēmuma drošības izmaksas, katrā ziņā izraisa uzņēmuma, kurš iesniedzis piedāvājumu, izslēgšanu arī gadījumā, ja atsevišķas norādīšanas pienākums nav konkrēti norādīts nedz konkursa nolikumā, nedz tam pievienotajā veidlapā, kura aizpildāma, lai iesniegtu piedāvājumus, un arī neatkarīgi no tā, ka pēc būtības piedāvājumā ir ievērotas minimālās uzņēmuma drošības izmaksas?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīva 2014/24/ES par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV L 94, 65. lpp.).


title: Lieta C-614/15: Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 21. septembra rīkojums (Curtea de Apel Craiova (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Rodica Popescu/Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Sociālā politika – Direktīva 1999/70/EK – UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku – Secīgi uz noteiktu laiku noslēgti darba līgumi – Veterinārārsta asistente dzīvnieku veselības kontroles jomā – Publiskais sektors – 5. klauzulas 1. punkts – Pasākumi, lai novērstu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu – Jēdziens “objektīvi iemesli”, kas attaisno šādu līgumu slēgšanu – Vakanto amata vietu aizstāšana, līdz tiek pabeigtas konkursa procedūras

text:
               5.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 454/13

      Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 21. septembra rīkojums (Curtea de Apel Craiova (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Rodica Popescu/Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj

      (Lieta C-614/15) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - Secīgi uz noteiktu laiku noslēgti darba līgumi - Veterinārārsta asistente dzīvnieku veselības kontroles jomā - Publiskais sektors - 5. klauzulas 1. punkts - Pasākumi, lai novērstu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu - Jēdziens “objektīvi iemesli”, kas attaisno šādu līgumu slēgšanu - Vakanto amata vietu aizstāšana, līdz tiek pabeigtas konkursa procedūras)
      (2016/C 454/25)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Craiova

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Rodica Popescu

         Atbildētāja: Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj

         Rezolutīvā daļa:

      Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas noslēgts 1999. gada 18. martā un kas ir ietverts Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, 5. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, atbilstoši kuram publiskajā sektorā secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu atjaunošana ir pamatota ar “objektīviem iemesliem” šīs klauzulas izpratnē tikai tādēļ, ka dzīvnieku veselības jomā darbā pieņemto darbinieku kontroles darbībām ir nepastāvīgs raksturs kontrolējamo uzņēmumu daudzuma izmaiņu dēļ, izņemot, ja vien – kas ir jāpārbauda valsts tiesai – līgumu atjaunošanas mērķis patiešām ir apmierināt specifiskās vajadzības attiecīgajā nozarē, ņemot vērā, ka ar budžetu saistīti apsvērumi tomēr nevar būt tam pamats. Turklāt apstāklis, saskaņā ar kuru secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu atjaunošana tiek veikta, līdz tiek pabeigtas konkursa procedūras, nevar būt pietiekams, lai panāktu šī tiesiskā regulējuma atbilstību minētajai klauzulai, ja tā konkrētās piemērošanas rezultātā faktiski secīgi uz noteiktu laiku noslēgti līgumi tiek izmantoti ļaunprātīgi, arī tas ir jāpārbauda valsts tiesai.

         (1)  OV C 68, 22.2.2016.


title: Lieta C-515/08: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 7. oktobra spriedums ( Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Vítor Manuel dos Santos Palhota, Mário de Moura Gonçalves, Fernando Luis das Neves Palhota, Termiso Lda (Pakalpojumu sniegšanas brīvība — LESD 56. un 57. pants — Darba ņēmēju norīkošana darbā — Ierobežojumi — Citā dalībvalstī reģistrēti darba devēji — Iepriekšēja paziņojuma par norīkošanu darbā reģistrācija — Personāla vai darba dokumenti — Uzņemošās dalībvalsts tiesībās paredzētajiem līdzvērtīgi dokumenti — Noraksts — Glabāšana valsts iestāžu rīcībā)

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/4

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 7. oktobra spriedums (Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Vítor Manuel dos Santos Palhota, Mário de Moura Gonçalves, Fernando Luis das Neves Palhota, Termiso Lda

   (Lieta C-515/08) (1)

   (Pakalpojumu sniegšanas brīvība - LESD 56. un 57. pants - Darba ņēmēju norīkošana darbā - Ierobežojumi - Citā dalībvalstī reģistrēti darba devēji - Iepriekšēja paziņojuma par norīkošanu darbā reģistrācija - Personāla vai darba dokumenti - Uzņemošās dalībvalsts tiesībās paredzētajiem līdzvērtīgi dokumenti - Noraksts - Glabāšana valsts iestāžu rīcībā)
   2010/C 328/05
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Lietas dalībnieki pamata kriminālprocesā

      Vítor Manuel dos Santos Palhota, Mário de Moura Gonçalves, Fernando Luis das Neves Palhota, Termiso Lda

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — EKL 49. un 50. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, kurā būvuzņēmumiem, kuri īslaicīgi veic darbus kādā dalībvalstī, ir noteikts pienākums iesniegt uzņemošās valsts iestādēm paziņojumu par norīkošanu darbā

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 56. un 57. pantā netiek pieļauts dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts pienākums citā dalībvalstī reģistrētam darba devējam, kurš norīko darba ņēmējus darbam pirmās valsts teritorijā, nosūtīt iepriekšēju paziņojumu par norīkošanu darbā tiktāl, ciktāl paredzētais norīkošanas darbā sākums ir pakārtots iepriekš minētā paziņojuma reģistrācijas numura paziņošanai šim darba devējam un minētās pirmās valsts iestāžu rīcībā šīs paziņošanas veikšanai ir piecas darba dienas pēc tā saņemšanas;
   LESD 56. un 57. pantā tiek pieļauts dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts pienākums citā dalībvalstī reģistrētam darba devējam, kurš norīko darba ņēmējus darbam pirmās valsts teritorijā, norīkojuma laikā tās valsts iestāžu rīcībā glabāt pirmās valsts likumā prasītajiem personāla vai darba dokumentiem līdzvērtīgu dokumentu norakstu, kā arī šā laikposma beigās to nosūtīt minētajām iestādēm.

      (1)  OV C 44, 21.02.2009.


title: Lieta T-776/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 18. oktobra spriedums – Meissen Keramik/EUIPO (“MEISSEN KERAMIK”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “MEISSEN KERAMIK” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts

text:
               28.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 441/19

      Vispārējās tiesas 2016. gada 18. oktobra spriedums – Meissen Keramik/EUIPO (“MEISSEN KERAMIK”)
      (Lieta T-776/15) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “MEISSEN KERAMIK” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
      (2016/C 441/23)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Meissen Keramik GmbH (Meissen, Vācija) (pārstāvji – M. Vohwinkel un M. Bagh, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – W. Schramek un A. Schifko)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 28. oktobra lēmumu lietā R 531/2015–1 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt grafisku apzīmējumu “MEISSEN KERAMIK” kā Eiropas Savienības preču zīmi

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Meissen Keramik GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 78, 29.2.2016.


title: Lieta C-325/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 9. jūnijā iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Industrias Químicas del Vallés, S.A./Administración General del Estado un Sapec Agro, S.A.

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 9. jūnijā iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Industrias Químicas del Vallés, S.A./Administración General del Estado un Sapec Agro, S.A.

   (Lieta C-325/16)
   (2016/C 305/23)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Pamatlietas puses

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Industrias Químicas del Vallés, S.A.

      Pārējās puses: Administración General del Estado un Sapec Agro, S.A.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai termiņš, kas Direktīvā 2010/28/ES (1) paredzēts tās 3. panta 1. punktā rodamajā vārdkopā “līdz 2010. gada 31. decembrim” un 3. panta 1. punkta otrajā daļā rodamajā vārdkopā “līdz šim termiņam”, kurā arī domāts 2010. gada 31. decembris, saistībā ar Direktīvas 2010/28/ES preambulas 8. apsvērumā minēto sešu mēnešu termiņu, ir obligāts termiņš, ņemot vērā 1991. gada 15. jūlija Direktīvā 91/414/EEK (2) noteiktajā sistēmā paredzētās aizsardzības mērķi, kura dēļ dalībvalstis to nevar pagarināt, un tādējādi tas tiek aprēķināts tikai šajā direktīvā?

               2)

               Gadījumā, ja tiktu nospriests, ka minēto termiņu var pagarināt, vai lēmums par šādu pagarināšanu ir jāpieņem, neievērojot kādu konkrētu kārtību, kādā tas jālūdz vai jāpieņem, vai arī dalībvalstīm – ņemot vērā, ka šis jautājums ietilpst to kompetencē – par to jālemj saskaņā ar saviem tiesību aktiem tāpēc, ka tās ir direktīvas 3. panta 1. punktā paredzētā procesuālā kārtības adresātes?

      (1)  Komisijas 2010. gada 23. aprīļa Direktīva 2010/28/ES, ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu metalaksilu kā darbīgo vielu (OV 2010, L 104, 57. lpp.).

      (2)  Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīva 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV 1991, L 230, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 3. nod., 11. sēj., 332. lpp.).


title: Lieta T-353/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. maija spriedums — Aleris /ITSB — Carefusion 303 ( “ALARIS” ) (Kopienas preču zīme — Atcelšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “ALARIS” — Preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 2. punkts)

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/22

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. maija spriedums — Aleris/ITSB — Carefusion 303 (“ALARIS”)
   (Lieta T-353/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Atcelšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “ALARIS” - Preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 2. punkts)
   2013/C 189/44
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aleris Holding AB (Stokholma, Zviedrija) (pārstāvji — A. Kylhammar un K. Westerberg, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Carefusion 303, Inc. (San Diego, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju piektās padomes 2012. gada 11. maija lēmumu lietā R 334/2011-5 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Aleris Holding AB un Carefusion 303, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju piektās padomes 2012. gada 11. maija lēmumu lietā R 334/2011-5 atcelt tiktāl, ciktāl ar to ir noraidīts pieteikums atcelt preču zīmi “ALARIS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 10. klasē un kas nav degvielas padeves ierīces, degvielas padeves sūkņi, volumetriskie sūkņi, vadības ierīces, termometri un vienreizējas lietošanas termometri;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks pats sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 311, 13.10.2012.


title: Lieta F-9/08: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums — Rosenbaum/Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Iecelšana amatā — Klasificēšana pakāpē — Pārklasificēšanas prasījums — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 13. panta piemērošanas joma — Profesionālās pieredzes ņemšana vērā — Pieņemšana darbā atbilstoši konkursa pakāpei — Civildienesta noteikumu 31. pants — Nediskriminācijas princips — Darba ņēmēju brīva pārvietošanās)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/83

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums — Rosenbaum/Komisija
   (lieta F-9/08) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Iecelšana amatā - Klasificēšana pakāpē - Pārklasificēšanas prasījums - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 13. panta piemērošanas joma - Profesionālās pieredzes ņemšana vērā - Pieņemšana darbā atbilstoši konkursa pakāpei - Civildienesta noteikumu 31. pants - Nediskriminācijas princips - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās)
   2009/C 267/150
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Eckehard Rosenbaum, Bonn (Vācija) (pārstāvis — H.-J. Rüber, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers)

      Persona, kas iestājusies lietā, lai atbalstītu atbildētājas prasījumus: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Simm un M. Bauer)

      Priekšmets

   Civildienests — Pirmkārt, lēmuma par prasītāja, kas ir konkursa attiecībā uz pakāpes A7/A6 administratoru rezerves saraksta pieņemšanai darbā izveidošanu uzvarētājs, klasifikāciju atcelšana tiktāl, ciktāl prasītājam ar to tika piešķirta pakāpe AD 6/2, un, otrkārt, pārklasificēšanas prasījums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Rosenbaum pats sedz savus un atlīdzina Eiropas Kopienu Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               persona, kas iestājusies lietā — Eiropas Savienības Padome — sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 64, 8.3.2008., 70. lpp.


title: Lieta T-39/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 6. aprīļa spriedums – Nanu-Nana Joachim Hoepp/EUIPO – Fink (“NANA FINK”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Grafiska preču zīme “NANA FINK” — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “NANA” — Preču līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Apelācijas padomē veicamās pārbaudes apjoms — Pienākums lemt par visu apelācijas sūdzību

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/25

         Vispārējās tiesas 2017. gada 6. aprīļa spriedums – Nanu-Nana Joachim Hoepp/EUIPO – Fink (“NANA FINK”)
   (Lieta T-39/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Grafiska preču zīme “NANA FINK” - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “NANA” - Preču līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Apelācijas padomē veicamās pārbaudes apjoms - Pienākums lemt par visu apelācijas sūdzību)
   (2017/C 161/35)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Brēmene, Vācija) (pārstāvis – T. Boddien, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – A. Schifko)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Nadine Fink (Bāzele, Šveice)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 12. novembra lēmumu lietā R 679/2014–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Nanu-Nana Joachim Hoepp un N. Fink

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 12. novembra lēmumu lietā R 679/2014–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Nanu–Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG un Nadine Fink atcelt tiktāl, ciktāl tajā Apelācijas padome nav lēmusi par tai iesniegto apelācijas sūdzību saistībā ar “cēlmetāliem un to sakausējumiem”, kas ietilpst 14. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām un uz ko attiecas grafiskas preču zīmes starptautiskā reģistrācija Nr. 1111651, kura ir attiecināta uz Eiropas Savienību;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 106, 21.3.2016.


title: Lieta C-319/04: Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 23. jūlijā

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/33

         Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 23. jūlijā
   (Lieta C-319/04)
   (2004/C 228/68)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 23. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Francijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv pārstāvis G. Rozet, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot nepieciešamos normatīvos un administratīvos aktus, lai atbilstu Padomes 1999. gada 21. jūnija Direktīvai Nr. 1999/63/EK attiecībā uz Nolīgumu par jūrnieku darba laika organizēšanu, ko noslēgusi Eiropas Kopienas Kuģu īpašnieku asociācija (EKKĪA) un Eiropas Savienības Transporta darbinieku arodbiedrību federācija (ESTDAF) – Pielikums: Eiropas Nolīgums par jūrnieku darba laika organizēšanu (1), vai jebkurā gadījumā, nepaziņojot par pieņemtajiem tiesību aktiem Komisijai, Francija nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar šīs direktīvas 3. panta 1. daļu;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanai noteiktais termiņš beidzās 2002. gada 30. jūnijā.

      (1)  OV L 167, 02.07.1999, 33. lpp.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-332/01 Grieķijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (ELVGF — Grāmatojumu noskaidrošana — 1996. līdz 1999. finanšu gads — Lēmums 2001/557/EK — Kokvilna, olīveļļa, rozīnes, aitas un kazas gaļa)

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 9. septembrī
   lietā C-332/01 Grieķijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (ELVGF - Grāmatojumu noskaidrošana - 1996. līdz 1999. finanšu gads - Lēmums 2001/557/EK - Kokvilna, olīveļļa, rozīnes, aitas un kazas gaļa)
   (2004/C 262/02)
   tiesvedības valoda - grieķu
   Lietā C-332/01 Grieķijas Republika (pārstāvji - V. Kontolaimos un I. Chalkias) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāve - M. Condou-Durande) par prasību par atzīšanu par spēkā neesošu atbilstoši EKL 230. pantam, kas iesniegta 2001. gada 3. septembrī atbilstoši EKL 230. pantam, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši J. - P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues (referents) un R. Schintgen, tiesnese N. Colneric, ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretārs H. von Holstein, sekretāra palīgs, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 317, 10. 11. 2001.


title: Lieta T-544/08: Vispārējās tiesas 2014. gada 12. decembra spriedums – Hansen & Rosenthal un H&R Wax Company Vertrieb /Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Parafīna vaska tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Cenu noteikšana — Pārkāpuma pierādījumi — 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai — Tiesības uz aizstāvību — Pārdošanas apjoma vērtības aprēķināšana — Pārkāpuma smagums — Atpakaļejoša spēka aizliegums — Vienlīdzīga attieksme — Samērīgums

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/38

         Vispārējās tiesas 2014. gada 12. decembra spriedums – Hansen & Rosenthal un H&R Wax Company Vertrieb/Komisija
   (Lieta T-544/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Parafīna vaska tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Cenu noteikšana - Pārkāpuma pierādījumi - 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai - Tiesības uz aizstāvību - Pārdošanas apjoma vērtības aprēķināšana - Pārkāpuma smagums - Atpakaļejoša spēka aizliegums - Vienlīdzīga attieksme - Samērīgums)
   (2015/C 046/44)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Hansen & Rosenthal KG (Hamburga, Vācija); un H&R Wax Company Vertrieb GmbH (Hamburga) (pārstāvji – J. Schulte, A. Lober un M. Dallmann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji R. Sauer un K. Mojzesowicz, vēlāk M. Sauer un A. Antoniadis)

      Priekšmets

   Primāri, prasība atcelt Komisijas 2008. gada 1. oktobra Lēmumu C(2008) 5476, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/39.181 – Sveču vasks), ciktāl tas attiecas uz prasītājām, kā arī pakārtoti prasība vai nu atcelt prasītājām uzlikto naudas sodu, vai samazināt tā apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Hansen & Rosenthal KG un H&R Wax Company Vertrieb GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 55, 7.3.2009.


title: Lieta C-311/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Consiglio di Stato (Itālija) 2006. gada 17. jūlija rīkojumu — Consiglio Nazionale degli Ingegneri pret Ministero della Giustizia , Marco Cavallera

text:
               14.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Consiglio di Stato (Itālija) 2006. gada 17. jūlija rīkojumu — Consiglio Nazionale degli Ingegneri pret Ministero della Giustizia, Marco Cavallera

   (Lieta C-311/06)
   (2006/C 249/06)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Consiglio di Stato
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Consiglio Nazionale degli Ingegneri

      Atbildētājs: Marco Cavallera, Ministero della Giustizia

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīva 89/48/EEK (1) ir piemērojama uz Itālijas pilsoni, kurš a) Itālijā ir ieguvis trīs gadu inženiera izglītību; b) saņēmis Itālijas diploma pielīdzināšanu Spānijas diplomam; c) ir uzņemts Spānijas Inženieru apvienībā, bet kurš nav nekad veicis šo profesiju Spānijā; d) lūdz to uzņemt Itālijas Inženieru apvienībā, pamatojoties uz diploma pielīdzināšanu, ko tas saņēmis Spānijā?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai valsts tiesību norma (1992. gada Dekrēta-likuma Nr. 115 1. pants), atbilstoši kurai Itālijā netiek atzīts citas dalībvalsts diploms, kas radies Itālijas diploma atzīšanas rezultātā, ir saderīga ar Direktīvu 89/48/EEK?

      (1)  OV L 19, 16. lpp.


title: Lieta C-54/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 5. februārī iesniedza Juzgado de Primera Instancia de Madrid (Spānija) – Rafael Villafañez Gallego un María Pérez Anguio/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 5. februārī iesniedza Juzgado de Primera Instancia de Madrid (Spānija) – Rafael Villafañez Gallego un María Pérez Anguio/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.
   (Lieta C-54/14)
   2014/C 135/23
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

   Juzgado de Primera Instancia no 34 de Madrid

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Rafael Villafañez Gallego un María Pérez Anguio

      Atbildētāja: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK (1) 3. panta 1. un 2. punkts jāinterpretē tādējādi, ka par noteikumu, kas apspriests atsevišķi, ir uzskatāma bankas un aizņēmēja-patērētāja starpā noslēgta vienošanās, ar kuru tiek mainīti nosacījumi par procentu likmju ierobežojumiem, kā arī noteikts, ka patērētājs sedz izmaksas saistībā ar bankas un patērētāja starpā noformētā aizdevuma un hipotēkas nodibināšanas publiskā akta grozīšanu, ja banka to piedāvājusi kā vienu no diviem alternatīviem veidiem, kā iespējams mainīt hipotekārā aizdevuma finansiālos nosacījumus, un patērētājs to labprātīgi pieņēmis Mutualidad, kura dalībnieks viņš ir, savu dalībnieku labā un interesēs ar banku veikto sarunu gaitā panāktās norunas rezultātā?

               2)

               Vai gadījumā, ja uz iepriekšējo jautājumu atbildams noliedzoši, Direktīvas 93/13/EEK 3. panta 1. punkts saistībā ar tās 6. panta 1. punktu jāinterpretē tādējādi, ka tāda vienošanās kā iepriekšējā jautājumā aprakstītā tajos ir aizliegta tāpēc, ka, ņemot vērā bankas un Mutualidad norunas mērķi un priekšmetu, tā ir negodīgs noteikums?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā, 15. nod., 2. sēj., 288. lpp.).


title: Lieta T-78/14: Prasība, kas celta 2014. gada 4. februārī – Benediktinerabtei St. Bonifaz /ITSB – Andechser Molkerei Scheitz  ( “Genuß für Leib & Seele KLOSTER Andechs SEIT 1455” )

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/46

         Prasība, kas celta 2014. gada 4. februārī – Benediktinerabtei St. Bonifaz/ITSB – Andechser Molkerei Scheitz (“Genuß für Leib & Seele KLOSTER Andechs SEIT 1455”)
   (Lieta T-78/14)
   2014/C 135/59
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Benediktinerabtei St. Bonifaz Köperschaft des öffentlichen Rechts (Minhene, Vācija) (pārstāvji – G. Würtenberger un R. Kunze, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Andechser Molkerei Scheitz GmbH (Andechs, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 14. novembra lēmumu lietā R 1272/2012-1 attiecībā uz iebildumu procesu Nr. B 1 754 228 (Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 255 811);

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Genuß für Leib & Seele KLOSTER Andechs SEIT 1455”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 255 811

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Andechser Molkerei Scheitz GmbH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts un Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “ANDECHSER NATUR” un “ANDECHSER NATUR SEIT 1908”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 29. un 35. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pirmā teikuma pārkāpums

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkta otrā teikuma pārkāpums

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrā teikuma pārkāpums

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-397/08: Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2009. gada 23. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/19

         Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2009. gada 23. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-397/08) (1)

   2010/C 11/35

      Tiesvedības valoda — portugāļu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Lieta T-508/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 26. marta rīkojums — Cañas /Komisija (Konkurence — Antidopinga noteikumi — Lēmums par sūdzības noraidīšanu — Profesionālās darbības pārtraukšana — Intereses celt prasību zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/28

         Vispārējās tiesas 2012. gada 26. marta rīkojums — Cañas/Komisija
   (Lieta T-508/09) (1)

   (Konkurence - Antidopinga noteikumi - Lēmums par sūdzības noraidīšanu - Profesionālās darbības pārtraukšana - Intereses celt prasību zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 151/45
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Guillermo Cañas (Buenosairesa, Argentīna) (pārstāvji — sākotnēji F. Laboulfie un C. Aguet, vēlāk Y. Bonnard, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Van Nuffel un F. Ronkes Agerbeek, pārstāvji, kam palīdz J. Derenne, advokāts)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Starptautiskā Antidopinga aģentūra (Lausanne, Šveica) (pārstāvji — G. Berrisch, advokāts, D. Cooper, solicitor, un N. Chesaites, barrister) un ATP Tour, Inc. (Wilmington, Delaware, Savienotās Valstis) (pārstāvji — B. van de Walle de Ghelcke un J. Marchandise, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 12. oktobra Lēmumu C(2009) 7809 lietā COMP/39471, ar kuru Kopienas interešu neesamības dēļ ir noraidīta sūdzība par EKL 81. un 82. panta pārkāpumu, ko varbūtēji pieļāvusi Starptautiskā Antidopinga aģentūra, ATP Tour Inc. un Starptautiskā Sporta arbitrāžas padome (CIAS)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Guillermo Cañas sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Starptautiskā Antidopinga aģentūra un ATP Tour, Inc. sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas;

               4)

               nav nepieciešams izskatīt Eiropas elites sportistu asociācijas pieteikumu par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 80, 27.03.2010.


title: Lieta C-403/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2007. gada 31. augusta rīkojumu — Metherma GmbH & Co.KG / Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2007. gada 31. augusta rīkojumu — Metherma GmbH & Co.KG/Hauptzollamt Düsseldorf

   (Lieta C-403/07)
   (2007/C 283/22)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof [Federālā Finanšu tiesa]
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Metherma GmbH & Co.KG

      Atbildētāja: Hauptzollamt Düsseldorf [Diseldorfas galvenā muitas pārvalde]
   Prejudiciālais jautājums
   Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (1) interpretācija.
   Vai Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 8101 94 00, respektīvi, apakšpozīcijā 8102 94 00 ietvertos “ar vienkāršu saķepināšanu” izgatavotos volframa vai molibdēna stieņus, tos salaužot vai sasitot lūžņos, var kvalificēt Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 8101 97 00, respektīvi, apakšpozīcijā 8102 97 00?

      (1)  OV L 256, 1. lpp.


title: Lieta C-535/16: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 27. aprīļa rīkojums (Tribunalul Specializat Mureș (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Michael Tibor Bachman/FAER IFN SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Patērētāju tiesību aizsardzība — Direktīva 93/13/EEK — 2. panta b) apakšpunkts — Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos — Jēdziens “patērētājs” — Fiziska persona, kas noslēgusi pārjaunojuma līgumu ar kredītiestādi, lai izpildītu aizdevuma atmaksas saistības, kuras attiecībā pret šo kredītiestādi ir uzņēmusies komercsabiedrība

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/15

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 27. aprīļa rīkojums (Tribunalul Specializat Mureș (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Michael Tibor Bachman/FAER IFN SA

   (Lieta C-535/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Patērētāju tiesību aizsardzība - Direktīva 93/13/EEK - 2. panta b) apakšpunkts - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Jēdziens “patērētājs” - Fiziska persona, kas noslēgusi pārjaunojuma līgumu ar kredītiestādi, lai izpildītu aizdevuma atmaksas saistības, kuras attiecībā pret šo kredītiestādi ir uzņēmusies komercsabiedrība)
   (2017/C 213/17)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Specializat Mureș

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Michael Tibor Bachman

      Atbildētāja: FAER IFN SA

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 2. panta b) punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka fiziska persona, kura pārjaunojuma līguma rezultātā ir uzņēmusies līgumisku pienākumu attiecībā pret kredītiestādi atmaksāt tai tādus aizdevumus, kas sākotnēji tika piešķirti komercsabiedrībai ar tās saimniecisko darbību saistītiem mērķiem, var tikt uzskatīta par patērētāju šīs normas izpratnē, ja šai konkrētai fiziskai personai nav acīmredzamas saiknes ar minēto sabiedrību un ja tā ir šādi rīkojusies tādu mērķu dēļ, kas nav saistīti ar tās profesionālo darbību, bet savas saiknes dēļ ar šo sabiedrību iepriekš kontrolējošo personu, kā arī ar personām, kuras parakstīja sākotnējo aizdevuma līgumu papildlīgumus (galvojuma līgumus vai nekustamā īpašuma garantiju/hipotekāros līgumus).

      (1)  OV C 38, 6.2.2017.


title: Lieta C-381/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2013. gada 19. aprīļa spriedumu lietā T-53/11 Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços ( Aecops )/Komisija 2013. gada 3. jūlijā iesniedza Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços ( Aecops )

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/33

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2013. gada 19. aprīļa spriedumu lietā T-53/11 Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops)/Komisija 2013. gada 3. jūlijā iesniedza Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops)
   (Lieta C-381/13 P)
   2013/C 260/61
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (pārstāvji — N. Morais Sarmento un L. Pinto Monteiro, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas spriedumu;

               —

               pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Lēmuma nepieņemšana saprātīgā laika posmā

   i.   Tiesvedības noilgums
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka apstrīdētais lēmums tika pieņemts pēc tam, kad bija beidzies Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1) 3. pantā paredzētais četru gadu tiesvedības noilguma termiņš. Tāpat, pat ja ir iespējams, ka tiesvedības noilguma termiņš tika pārtraukts, ir pagājis vairāk nekā dubults noilguma termiņš, nepieņemot nekādu lēmumu atbilstoši Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta ceturtajai daļai. Tā kā iestājās noilgums, apstrīdētais lēmums ir jāatzīst par prettiesisku un neizpildāmu.
   ii.   Tiesiskās noteiktības principa pārkāpums
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka tas, ka Komisija ļāva paiet vairāk nekā 20 gadiem no apgalvotā pārkāpuma līdz apstrīdētā lēmuma pieņemšanai, ir uzskatāms par tiesiskās noteiktības principa neievērošanu. Šis Eiropas Savienības tiesību sistēmas pamatprincips paredz, ka visiem indivīdiem ir tiesības, lai to lietas tiktu izskatītas Eiropas Savienības iestādēs saprātīgā laika posmā.
   iii.   Tiesību uz aizstāvību pārkāpums
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka tās tiesības uz aizstāvību ir pārkāptas tiktāl, ciktāl, ņemot vērā, ka no apgalvotā pārkāpuma līdz galīgā lēmuma pieņemšanai pagāja vairāk nekā 20 gadi, apelācijas sūdzības iesniedzējai tika liegtas tiesības savlaicīgi iesniegt savus apsvērumus, proti, laikā, kad tās rīcībā vēl bija dokumenti, kas tai ļāva pamatot izdevumus, kurus Komisija uzskata par neattaisnotiem.

      (1)  Padomes 1995. gada 18. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 1. lpp.).


title: Lieta C-244/13: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 10. jūlija spriedums ( High Court of Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ewaen Fred Ogieriakhi / Minister for Justice and Equality , Īrija, Attorney General , An Post Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2004/38/EK — 16. panta 2. punkts — Savienības pilsoņa ģimenes locekļu, kuri ir trešo valstu valstspiederīgie, pastāvīgās uzturēšanās tiesības — Laulāto kopdzīves beigas — Tūlītēja kopdzīve ar citiem partneriem nepārtrauktas piecu gadu uzturēšanās periodā — Regula (EEK) Nr. 1612/68 — 10. panta 3. punkts — Nosacījumi — Vienas dalībvalsts izdarīts Savienības tiesību pārkāpums — Aplūkojamā pārkāpuma rakstura pārbaude — Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu nepieciešamība

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/15

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 10. jūlija spriedums (High Court of Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ewaen Fred Ogieriakhi/Minister for Justice and Equality, Īrija, Attorney General, An Post

   (Lieta C-244/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2004/38/EK - 16. panta 2. punkts - Savienības pilsoņa ģimenes locekļu, kuri ir trešo valstu valstspiederīgie, pastāvīgās uzturēšanās tiesības - Laulāto kopdzīves beigas - Tūlītēja kopdzīve ar citiem partneriem nepārtrauktas piecu gadu uzturēšanās periodā - Regula (EEK) Nr. 1612/68 - 10. panta 3. punkts - Nosacījumi - Vienas dalībvalsts izdarīts Savienības tiesību pārkāpums - Aplūkojamā pārkāpuma rakstura pārbaude - Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu nepieciešamība)
   2014/C 315/22
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

   High Court of Ireland

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Ewaen Fred Ogieriakhi

      Atbildētāji: Minister for Justice and Equality, Īrija, Attorney General, An Post

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 16. panta 2. punkts jāinterpretē tādējādi, ka trešās valsts valstspiederīgais, kurš nepārtrauktā piecu gadu laikposmā pirms šīs direktīvas transponēšanas datuma ir uzturējies dalībvalstī Savienības pilsoņa, šīs dalībvalsts darba ņēmēja, laulātā statusā, ir jāuzskata par tādu, kurš ir ieguvis pastāvīgās uzturēšanās tiesības, kas ir paredzētas šajā normā, pat ja šajā laikposmā laulātie nolēma šķirties un ir uzsākuši kopdzīvi ar citiem partneriem un mājokli, kur dzīvo šis valstspiederīgais, šim pēdējam vairs nebija sagādājis vai nodrošinājis laulātais – Savienības pilsonis;

               2)

               tas, ka prasības par zaudējumu atlīdzību Savienības tiesību pārkāpuma dēļ ietvaros valsts tiesa ir uzskatījusi par nepieciešamu uzdot prejudiciālu jautājumu par pamatlietā aplūkojamām Savienības tiesībām, nav jāuzskata par izšķirošo rādītāju, lai noteiktu, vai pastāv acīmredzams šo tiesību pārkāpums no dalībvalsts puses.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta C-27/08: Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 30. aprīļa spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — BIOS Naturprodukte GmbH/Saarland (Direktīva 2001/83/EK — 1. panta 2. punkta b) apakšpunkts — Zāļu, kas ir tādas pēc to funkcijām jēdziens — Lietošanas deva — Lietošana atbilstoši norādījumiem — Veselības apdraudējums — Spēja atjaunot, uzlabot vai pārveidot cilvēka fizioloģiskās funkcijas)

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/10

         Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 30. aprīļa spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — BIOS Naturprodukte GmbH/Saarland
   (lieta C-27/08) (1)

   (Direktīva 2001/83/EK - 1. panta 2. punkta b) apakšpunkts - “Zāļu, kas ir tādas pēc to funkcijām” jēdziens - Lietošanas deva - Lietošana atbilstoši norādījumiem - Veselības apdraudējums - Spēja atjaunot, uzlabot vai pārveidot cilvēka fizioloģiskās funkcijas)
   2009/C 153/20
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: BIOS Naturprodukte GmbH

      Atbildētāja: Saarland

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesverwaltungsgericht — 1. panta 2. punkta interpretācija Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvā 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/27/EK, ar ko groza Direktīvu 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 136, 34. lpp.) — Zāļu jēdziens — Produkts, kurš satur vielu, kas, lietojot to lielākās devās, rada terapeitisku efektu, bet nelielākā daudzumā, tādā kā ražotāja ieteiktais, var būt kaitīga veselībai — Vīraka ekstrakts

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, redakcijā, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/27/EK, 1. panta 2. punkts ir interpretējams tādā nozīmē, ka produkts, kura sastāvā ietilpst viela ar fizioloģisku iedarbību, ja tas tiek lietots noteiktās devās, nav uzskatāms par zālēm, kas ir tādas pēc to funkcijām, ja tas, ņemot vērā tā sastāvā esošās aktīvās vielas un lietojot to atbilstoši lietošanas norādījumiem, rada apdraudējumu veselībai, bet nevar atjaunot, uzlabot vai pārveidot cilvēka fizioloģiskās funkcijas.

      (1)  OV C 92, 12.04.2008.


title: Lieta C-477/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Efeteio Athinon (Grieķija) 2006. gada 21. novembra rīkojumu — Kokkoris D. Tsanas K. E.P.E. u. c. pret Glaxosmithkline Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Efeteio Athinon (Grieķija) 2006. gada 21. novembra rīkojumu — Kokkoris D. Tsanas K. E.P.E. u. c. pret Glaxosmithkline Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon

   (Lieta C-477/06)
   (2007/C 20/12)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Efeteio Athinon
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Kokkoris D. Tsanas K. E.P.E. u. c.

      Atbildētāja: Glaxosmithkline Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma atteikums pilnā apmērā apmierināt farmaceitisko produktu vairumtirgotāju pasūtījumus, ar mērķi ierobežot attiecīgo uzņēmumu eksporta darbības un tādējādi samazināt zaudējumus, kas tam rodas saistībā ar paralēlo importu, per se ir ļaunprātīga stāvokļa izmantošana EKL 82. panta izpratnē? Vai šī jautājuma risinājumu iespaido apstāklis, ka paralēlā tirdzniecība ir ļoti ienesīga vairumtirgotājiem, tā kā valsts iejaukšanās rezultātā Eiropas Kopienu līmenī pastāv cenu atšķirības, proti, tādēļ, ka farmaceitisko produktu tirgus neatrodas pilnībā atvērtas konkurences apstākļos, bet gan ir raksturojams kā tirgus, kurā lielā mērā pastāv valsts iejaukšanās. Visbeidzot, vai attiecīgās valsts iestādes konkurences jomā var piemērot Kopienu konkurences tiesības tādā pat veidā attiecībā uz tādiem tirgiem, kas darbojas konkurences apstākļos un tirgiem, kuros konkurence ir izkropļota valsts iejaukšanās dēļ?

               2)

               Kā ir jāizvērtē iespējamais ļaunprātīgās izmantošanas gadījums, ja Tiesa nolemj, ka paralēlās tirdzniecības ierobežojums iepriekš minēto iemeslu dēļ ne vienmēr ir ļaunprātīga darbība, ko veic uzņēmums, kas atrodas dominējošā stāvoklī?

         It īpaši:

               2.1

               Vai ir atbilstīgi piemērot kritēriju saistībā ar procentuālo apjomu, par kādu tiek pārsniegts parastais patēriņš valstī, un/vai zaudējumiem, kas rodas dominējošā stāvoklī esošam uzņēmumam, ņemot vērā tā kopējo apgrozījumu un kopējos ienākumus? Gadījumā, ja atbilde ir apstiprinoša, kādā veidā ir jānosaka šī procentuālā apjoma apmērs un nodarīto zaudējumu kopsumma, kas sastāv no procentuālā apgrozījuma un no kopējiem ienākumiem, kuri rodas veicot rīcību, kas ir uzskatāma par ļaunprātīgu rīcību?

               2.2

               Vai ir jāpiemēro pieeja, kas balstās uz iesaistīto interešu izvērtēšanu [līdzsvaru] un, apstiprinošas atbildes gadījumā, kādas intereses ir jāņem vērā saistībā ar šo līdzsvaru?
               Precīzāk:

                           a)

                           vai šajā sakarā ir nozīmīgs apstāklis, ka slimnieks, gala patērētājs, no paralēlās tirdzniecības saņem ierobežotu ekonomisko priekšrocību; un

                           b)

                           vai un kādā apmērā ir jāņem vērā sociālā nodrošinājuma iestāžu interese iegūt lētākus farmaceitiskos produktus?

               2.3

               Kādi papildu kritēriji un nosacījumi ir uzskatāmi par atbilstīgiem šajā gadījumā?


title: Lieta C-592/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 15. februāra spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/British Film Institute Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis — Sestā direktīva 77/388/EEK — 13. panta A daļas 1. punkta n) apakšpunkts — Dažu kultūras pakalpojumu atbrīvojumi no nodokļa — Tiešas iedarbības neesamība — No nodokļa atbrīvotu kultūras pakalpojumu noteikšana — Dalībvalstu novērtējuma brīvība

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 15. februāra spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/British Film Institute

   (Lieta C-592/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis - Sestā direktīva 77/388/EEK - 13. panta A daļas 1. punkta n) apakšpunkts - Dažu kultūras pakalpojumu atbrīvojumi no nodokļa - Tiešas iedarbības neesamība - No nodokļa atbrīvotu kultūras pakalpojumu noteikšana - Dalībvalstu novērtējuma brīvība)
   (2017/C 112/13)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Atbildētājs: British Film Institute

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta A daļas 1. punkta n) apakšpunkts, kurā ir paredzēts no nodokļa atbrīvot “dažus kultūras pakalpojumus”, ir interpretējams tādējādi, ka tam nav tiešas iedarbības, kas nozīmē, ka, ja nav veikta tā transponēšana, publisko tiesību subjekts vai cita kultūras organizācija, ko ir atzinusi attiecīgā dalībvalsts un kas sniedz kultūras pakalpojumus, uz šo tiesību normu nevar atsaukties tieši.

      (1)  OV C 27, 25.1.2016.


title: Lieta T-164/13: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. jūlija rīkojums — Sun Capital Partners /ITSB — Sun Capital Partners ( “SUN CAPITAL” )

text:
               12.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/11

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. jūlija rīkojums — Sun Capital Partners/ITSB — Sun Capital Partners (“SUN CAPITAL”)
   (Lieta T-164/13) (1)

   2013/C 298/19
   Tiesvedības valoda — angļu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 147, 25.5.2013.


title: Lieta T-556/08: Prasība, kas celta 2008. gada 17. decembrī — Slovenská pošta /Komisija

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/35

         Prasība, kas celta 2008. gada 17. decembrī — Slovenská pošta/Komisija
   (Lieta T-556/08)
   (2009/C 55/64)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Slovenská pošta a.s., Banská Bystrica (Slovākijas Republika) (pārstāvji — O. Brouwer, C. Schillemans, M. Knapen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasības pieteikumu prasītāja saskaņā ar EKL 230. pantu lūdz atcelt Komisijas 2008. gada 7. oktobra Lēmumu C(2008) 5912 galīgā redakcija (Lieta COMP/39.562 — Slovākijas Pasta likums), ar kuru Komisija konstatēja, ka Slovākijas pasta tiesiskais regulējums par hibrīdpasta pakalpojumiem ir pretrunā EKL 86. panta 1. punktam, aplūkojot to kopsakarā ar EKL 82. pantu, jo tas hibrīdpasta sūtījumu piegādi rezervē prasītājai.
   Prasītāja savu prasījumu pamatojumam norāda četrus tiesību pamatus.
   Pirmkārt, tā norāda, ka, pienācīgi neizmeklējot visus faktus un iesaistītās intereses, jo, kā uzskata prasītāja, apstrīdētais lēmums ir balstīts uz virkni pieņēmumu, Komisija ir pārkāpusi Kopienas labas pārvaldības principu. Prasītāja turklāt norāda, ka Komisija ir pārkāpusi pienākumu norādīt pienācīgu pamatojumu, kā noteikts EKL 253. pantā.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi prasītājas tiesības tikt pienācīgi uzklausītai.
   Treškārt, tā uzskata, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas faktos un tiesību piemērošanā, izvērtējot un interpretējot faktiskās un tiesību kļūdas ekskluzīvu tiesību piešķiršanas pasta nozarē tiesiskumu, kā rezultātā tā kļūdaini piemēroja EKL 86. un 82. pantu.
   Ceturtkārt, prasītāja norāda, ka, pieņemot fundamentāli atšķirīgu un nebijušu pieeju attiecībā uz konkrētā tirgus noteikšanu, Komisija ir pārkāpusi tiesiskās noteiktības principu un tiesiskās paļāvības principu.


title: Lieta C-395/07: Tiesas (astotā palāta) 2008. gada 5. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2004/48/EK — Intelektuālā īpašuma tiesību ievērošana — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/5

         Tiesas (astotā palāta) 2008. gada 5. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-395/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2004/48/EK - Intelektuālā īpašuma tiesību ievērošana - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2008/C 183/08)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — W. Wils un H. Krämer)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvis — M. Lumma)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu (OV L 157, 45. lpp., un kļūdas labojums L 195, 16. lpp.) prasības, nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu prasības, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 247, 20.10.2007.


title: lieta T-485/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Association Coopération des Bibliothéques de Bretagne (COBB) iesniedza 2004. gada 10. decembrī

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/32

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Association Coopération des Bibliothéques de Bretagne (COBB) iesniedza 2004. gada 10. decembrī
   (lieta T-485/04)
   (2005/C 57/54)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 10. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Association Coopération des Bibliothéques de Bretagne (COBB), Renna (Francija), kuru pārstāv Jean-Paul Martin, avocat.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2003. gada 9. septembra lēmuma Nr. 1116 daļu par COBB.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir celta pret Komisijas lēmumu, ar ko no mērķprogrammas 5b Bretaņa 1994. – 1999. gads ietvaros subsidējamiem izdevumiem tika izslēgta operācija “Bretaņas periodisko izdevumu tīkls, 1999. gads”, par ko prasītāja pieprasīja subsīdijas no FEDER fonda.
   Prasītāja lūdza šo finansējumu lauku un piekrastes attīstības programmas ar nosaukumu Morgane 2 ietvaros, ko īstenoja Bretaņas reģionā attiecībā uz objektu 5b laika periodā no 1994. – 1999. gadam. Šī programma apraksta visas darbības, kam varēja tikt piešķirts Eiropas finansējums, no kurām darbība A 215, kas ietilpst A prioritātes virzienā, paredzēja mobilizēt darba tirgu un, jo īpaši, ciktāl tas attiecas uz uzņēmumu konkurētspējas uzlabošanu, attīstīt darbu ārpus uzņēmuma telpām [tālnodarbinātība], izmantojot elektroniskos saziņas līdzekļus.
   Konkrēti runājot, darbība “Bretaņas periodisko izdevumu tīkls” nozīmē to, ka, pateicoties uzņēmumu tīklam, materiāla un virtuāla [elektroniska] infrastruktūra tiek ieviesta, organizējot datu bāzi, ko veido periodisko izdevumu raksti un pētījumi par Bretaņu, lai tādā veidā padarītu pieejamu kvalitatīvu informāciju par šo reģionu ar interneta starpniecību visām lēmumus pieņemošajām personām (politiķiem/vēlētiem pārstāvjiem/uzņēmumu vadītājiem u.c.). [Šīs programmas] realizācija atbalsta un pastiprina informācijas un pieņemto ekonomisko lēmumu kvalitāti nolūkā uzlabot uzņēmumu konkurētspēju.
   Tikai pēc tam, kad tika parakstītas vienošanās par subsīdiju piešķiršanu, reģiona prefektūra darīja zināmu prasītājai apstrīdēto lēmumu.
   Savu prasījumu atbalstam prasītāja izvirza trīs pamatus. Pirmais attiecas uz kļūdu pamatojumā, otrais apvieno izvirzītos argumentus par tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu, un trešais attiecas uz pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu.
   Šajā nolūkā prasītāja apgalvo, ka:

               —

               pretēji tam, kā to apgalvo atbildētāja, tās juridiskā adrese ir atbilstošā zonā, ciktāl darbības 215, A virzienā nav paredzēts neviens nosacījums par [subsīdiju] saņēmēja juridisko adresi un kā šajā gadījumā attiecīgā zona ietver visu zonu 5b, tas ir, Bretaņas “lauku un piekrastes zemi”. No otras puses, darbība 215 atsevišķi uzskaita “ekonomiskās attīstības asociācijas un organizācijas”, kas parāda to, ka šie divi jēdzieni nevar tikt jaukti;

               —

               vienošanās, ar ko tika piešķirtas subsīdijas un kas noslēgtas starp prasītāju un prefektūru 2001. gada 31. decembrī, ietvēra noteiktu pārliecību, kas, pēc prasītājas domām, viesa cerības par attiecīgās darbības pastāvīgumu. Turklāt, Eiropas Savienības subsīdija 10 976 eiro apmērā tika izmaksāta prasītājai 2002. gada martā Programmas 5b ietvaros;

               —

               piemērojamajā Kopienu tiesiskajā regulējumā nav nekādas atsauces ne uz iespējamu subsīdiju atcelšanu, ne arī uz prasību par tās atmaksāšanu no FEDER fonda līdzekļiem;

               —

               strīdīgajā lēmumā ir tikai nepilnīga atsauce uz iebildi, ko izteikusi Commission interministérielle de coordination des contrôles (Starpministriju komisija par kontroļu saskaņošanu), bet neietver pamatotus un pietiekamus izskaidrojumus, kas ļautu izprast iemeslus, kāpēc Komisija ir izlēmusi, ka attiecīgā darbība ir jāsaprot kā neatbilstoša.


title: Lieta C-438/05: Tiesas (vispalāta) 2007. gada 11. decembra spriedums ( Court of Appeal (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — International Transport Workers' Federation, Finnish Seamen's Union / Viking Line ABP, Ou Viking Line Eesti (Jūras pārvadājumi — Tiesības veikt uzņēmējdarbību — Pamattiesības — Kopienas sociālās politikas mērķi — Arodbiedrības kolektīvā rīcība, kas vērsta pret privātu uzņēmumu — Koplīgums, kas var atturēt uzņēmumu no kuģa reģistrācijas ar citas dalībvalsts karogu)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/11

         Tiesas (vispalāta) 2007. gada 11. decembra spriedums (Court of Appeal (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — International Transport Workers' Federation, Finnish Seamen's Union/Viking Line ABP, Ou Viking Line Eesti

   (Lieta C-438/05) (1)

   (Jūras pārvadājumi - Tiesības veikt uzņēmējdarbību - Pamattiesības - Kopienas sociālās politikas mērķi - Arodbiedrības kolektīvā rīcība, kas vērsta pret privātu uzņēmumu - Koplīgums, kas var atturēt uzņēmumu no kuģa reģistrācijas ar citas dalībvalsts karogu)
   (2008/C 51/17)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa
   Court of Appeal (Civil Division)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: International Transport Workers' Federation, Finnish Seamen's Union

      Atbildētājas: Viking Line ABP, Ou Viking Line Eesti

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Court of Appeal, Civil Division — EKL 43. panta un Padomes 1986. gada 22. decembra Regulas (EEK) Nr. 4055/86, ar ko brīvas pakalpojumu sniegšanas principu piemēro jūras pārvadājumiem starp dalībvalstīm un starp dalībvalstīm un trešām valstīm (OV L 378, 1. lpp.), interpretācija — Arodbiedrības kolektīva rīcība, kas vērsta pret privātu uzņēmumu ar mērķi panākt, ka tas noslēdz koplīgumu, kā rezultātā šim uzņēmumam zustu jēga nomainīt kuģa karoga valsti uz citu dalībvalsti — EKL 43. panta un/vai Regulas Nr. 4055/86 piemērojamība atbilstoši EK līguma XI sadaļai un spriedumam lietā C-67/96 Albany — Uzņēmuma tiesības atsaukties uz EKL 43. panta un/vai Regulas Nr. 4055/86 normām, vēršoties pret citu uzņēmumu, tostarp pret arodbiedrību attiecībā uz tās kolektīvu rīcību
   Rezolutīvā daļa

               1)

               EKL 43. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka no šā panta piemērošanas jomas principā nav izslēgta kolektīvā rīcība, ko veic kāda arodbiedrība vai arodbiedrību grupa un kas ir vērsta pret kādu uzņēmumu nolūkā panākt, ka tas noslēdz koplīgumu, kura saturs to var atturēt no brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošanas;

               2)

               EKL 43. pants var privātam uzņēmumam piešķirt tiesības, uz kurām var atsaukties, vēršoties pret arodbiedrību vai arodbiedrību apvienību;

               3)

               EKL 43. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda kolektīvā rīcība kā pamata lietā, kuras mērķis ir panākt to, ka uzņēmums, kura juridiskā adrese ir noteiktā dalībvalstī, noslēdz darba koplīgumu ar šīs valsts arodbiedrību un piemēro šā koplīguma noteikumus savas meitas sabiedrības, kas veic uzņēmējdarbību citā dalībvalstī, darbiniekiem, ir ierobežojums minētā panta izpratnē.
               Šo ierobežojumu principā var attaisnot primārais vispārējo interešu iemesls, tāds kā darba ņēmēju aizsardzība, ja vien ir pierādīts, ka tie ir piemēroti, lai nodrošinātu attiecīgā leģitīmā mērķa sasniegšanu, un nepārsniedz to, kas nepieciešams šī mērķa sasniegšanai.

      (1)  OV C 60, 11.3.2006.


title: Lieta C-195/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuvas Republika) 2008. gada 14. maija rīkojumu — Inga Rinau

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuvas Republika) 2008. gada 14. maija rīkojumu — Inga Rinau

   (Lieta C-195/08)
   (2008/C 171/42)
   Tiesvedības valoda — lietuviešu
   Iesniedzējtiesa
   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Inga Rinau

      Trešā persona: Michael Rinau

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ieinteresētā puse Regulas Nr. 2201/2003 (1) 21. panta izpratnē var lūgt tiesas sprieduma neatzīšanu, ja pieteikums par sprieduma atzīšanu nav bijis iesniegts?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kādā veidā valsts tiesai, izskatot pieteikumu par sprieduma neatzīšanu, ko iesniegusi persona, pret kuru minētais spriedums ir izpildāms, ir jāpiemēro Regulas Nr. 2201/2003 31. panta 1. punkts, kurā ir noteikts, ka “[…] šajā tiesvedības posmā personai, pret kuru lūgta izpilde, un bērnam nav tiesību ne uz kādiem iesniegumiem attiecībā uz pieteikumu [iesniegt apsvērumus]”?

               3)

               Vai valsts tiesai, kurai persona, kam ir vecāka atbildība, iesniegusi pieteikumu, lūdzot neatzīt izcelsmes dalībvalsts tiesas spriedumu par pie viņas dzīvojošā bērna atpakaļatdošanu izcelsmes dalībvalstī, par ko izsniegta apliecība atbilstoši Regulas Nr. 2201/2003 42. pantam, ir jāizskata šis pieteikums, pamatojoties uz Regulas Nr. 2201/2003 III nodaļas 1. un 2. iedaļas noteikumiem, kā paredzēts Regulas Nr. 2201/2003 40. panta 2. punktā?

               4)

               Ko nozīmē Regulas Nr. 2201/2003 21. panta 3. punktā definētais nosacījums “neskarot 4. iedaļu”?

               5)

               Vai tas, ka izcelsmes dalībvalsts tiesa pieņem lēmumu par bērna atpakaļatdošanu un izsniedz Regulas Nr. 2201/2003 42. pantā paredzēto apliecību pēc tam, kad dalībvalsts, kura bērns ir nelikumīgi aizturēts, tiesa pieņēmusi lēmumu par bērna atdošanu atpakaļ izcelsmes valstī, atbilst Regulas Nr. 2201/2003 mērķiem un tajā paredzētajām procedūrām?

               6)

               Vai Regulas Nr. 2201/2003 24. pantā paredzētais aizliegums pārbaudīt izcelsmes tiesas kompetenci nozīmē, ka valsts tiesai, kurai iesniegts pieteikums par ārvalsts tiesas sprieduma atzīšanu vai neatzīšanu un kura nevar pārbaudīt izcelsmes dalībvalsts tiesas kompetenci un nav konstatējusi citus Regulas Nr. 2201/2003 23. pantā noteiktos pamatojumus spriedumu neatzīšanai, ir jāatzīst izcelsmes dalībvalsts tiesas spriedums par bērna atpakaļatdošanu pat gadījumā, ja izcelsmes dalībvalsts tiesa nav ievērojusi procedūru, kas paredzēta regulā, lai izlemtu jautājumus par bērna atpakaļatdošanu?

      (1)  Padomes 2003. gada 27. novembra Regula (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu, OV L 338, 1. lpp.


title: Lieta T-298/09: Prasība, kas celta 2009. gada 22. jūlijā — Evropaïki Dynamiki /Komisija

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/19

         Prasība, kas celta 2009. gada 22. jūlijā — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-298/09)
   2009/C 233/35
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, Atēnas (Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannakis un M. Dermitzakis, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumus par prasītājas piedāvājumu, kas iesniegti atklāta konkursa procedūrā EAC/01/2008 par ārējo pakalpojumu sniegšanu izglītojošajām programmām (ESP-ISEP) 1. grupā “IS attīstība un uzturēšana” un 2. grupā “IS studijas, pārbaude, apmācība un atbalsts” (OV 2009/S 22-030588), izvēlēšanos kā otro pretendentu kaskādes mehānismā, un paziņoti prasītājai ar divām atsevišķām vēstulēm, kas datētas ar 2009. gada 12. maiju, kā arī visus turpmākos ar šo konkursu saistītos Komisijas lēmumus, tostarp lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu konkursā izvēlētajiem pretendentiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas zaudējumus, kas tai radušies attiecīgā konkursa procedūrā, EUR 9 554 480 apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus un izdevumus saistībā ar šo prasību, arī tad, ja tā tiek noraidīta.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā prasītāja lūdz atcelt atbildētājas lēmumu par prasītājas piedāvājumu, kas iesniegti atklāta konkursa procedūrā par ārējo pakalpojumu sniegšanu izglītojošajām programmām (ESP-ISEP) (EAC/01/2008), izvēlēšanos kā otro pretendentu kaskādes mehānismā, kā arī lēmumu par attiecīgo līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu konkursā izvēlētajiem pretendentiem. Prasītāja turklāt lūdz atlīdzināt zaudējumus, kas esot radušies saistībā ar konkursa procedūru.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza šādus pamatus.
   Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka atbildētāja ir pārkāpusi labas pārvaldības un vienlīdzīgas attieksmes principu, jo nav ņēmusi vērā izslēgšanas kritērijus, kas noteikti Finanšu regulas (1) 93. panta 1. punktā un 94. pantā, neizslēdzot no konkursa procedūras vienu no konkursā izvēlētā konsorcija dalībniekiem, kas ir pārkāpis savas līgumsaistības ar atbildētāju. Šādi rīkojoties, atbildētāja ir pārkāpusi arī Īstenošanas noteikumu 133.a pantu un 134. pantu (2).
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka atbildētāja, pienācīgi nenorādot pamatojumu, ir pārkāpusi Finanšu regulas 100. panta 2. punktu. Prasītāja uzskata, ka Komisijas sniegtie komentāri bija vispārēji, maldinoši un neskaidri.
   Treškārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir prettiesiski pagarinājusi konkursa spēkā esamību, tādējādi pārkāpjot Finanšu regulas 130. pantu, kā arī labas pārvaldības, pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes principu.

      (1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp).

      (2)  Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 1. lpp.).