title: Lieta C-89/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 13. jūlijā ( House of Lords (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — United Utilities plc pret Commissioners of Customs & Excise (Sestā PVN direktīva — 13. panta B daļas f) apakšpunkts — Azartspēļu atbrīvojums no nodokļa — Piemērošanas apjoms — Call centre darbība)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/11

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 13. jūlijā (House of Lords (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — United Utilities plc pret Commissioners of Customs & Excise

   (Lieta C-89/05) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 13. panta B daļas f) apakšpunkts - Azartspēļu atbrīvojums no nodokļa - Piemērošanas apjoms - “Call centre” darbība)
   (2006/C 224/20)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa
   House of Lords
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: United Utilities plc

      Atbildētājs: Commissioners of Customs & Excise

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — House of Lords — 13. panta B daļas f) apakšpunkta Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), interpretācija — Derību, loteriju un citu azartspēļu atbrīvojums no nodokļa — Piemērojamība attiecībā uz uzņēmējsabiedrības, kas telefoniski pieņem derības citas uzņēmējsabiedrības vārdā, sniegtajiem pakalpojumiem
   Rezolutīvā daļa:
   13. panta B daļas f) apakšpunkts Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, ir jāinterpretē tādējādi, ka “call centre” pakalpojumu sniegšana derību organizētājam, kas ietver to, ka šo pakalpojumu sniedzēja personāls pieņem likmes organizētāja vārdā, nav derību darījums šī noteikuma nozīmē, un tādējādi tam nav piemērojams šajā normā paredzētais atbrīvojums no PVN.

      (1)  OV C 106, 30. 04. 2005.


title: Lieta T-377/13: Prasība, kas celta 2013. gada 17. jūlijā — ultra air /ITSB — Donaldson Filtration Deutschland ( “ultra.air ultrafilter” )

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/49

         Prasība, kas celta 2013. gada 17. jūlijā — ultra air/ITSB — Donaldson Filtration Deutschland (“ultra.air ultrafilter”)
   (Lieta T-377/13)
   2013/C 260/87
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ultra air GmbH (Hilden, Vācija) (pārstāvis — C. König, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (Haan, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 6. maija lēmumu lietā R 1100/2011-4;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Donaldson Filtration Deutschland GmbH, ja tā iestātos šajā lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “ultra.air ultrafilter” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 7., 9., 11., 37. un 42. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 7 480 585

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Donaldson Filtration Deutschland GmbH

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētais absolūtais spēkā neesamības pamats

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt un Kopienas preču zīmi atzīt par spēkā neesošu

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrā teikuma pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pirmā teikuma pārkāpums.


title: lieta C-463/05: Prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 22. decembrī

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/19

         Prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 22. decembrī
   (lieta C-463/05)
   (2006/C 48/36)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 22. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Dominique Maidani un Wouter Wils.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 6. jūnija Direktīvu 2002/47/EK (1) par finanšu nodrošinājuma līgumiem, vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2002/47 11. pants uzliek dalībvalstīm par pienākumu nodrošināt, ka [dalībvalstīs] stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2003. gada 27. decembrim nodrošinātu atbilstību šai direktīvai, un nekavējoties informēt par tiem Komisiju.
   Komisija uzskata, ka Nīderlandes Karaliste nav ieviesusi šos pasākumus vai, jebkurā gadījumā, nav informējusi par tiem Komisiju.

      (1)  OV L 168, 43. lpp.


title: Lieta T-92/02: Pirmās instances tiesas  2006. gada 26. janvāra  spriedums —  Stadtwerke Schwäbisch Hall  u.c. pret Komisiju (Valsts atbalsts — Nodokļu atbrīvojumu režīms, kas piemērojams attiecībā uz uzkrājumiem, kurus veido Vācijā izveidotās atomenerģijas centrāles ar mērķi iznīcināt savus radioaktīvos atkritumus un galīgi apstādināt savas ierīces — Lēmums, ar kuru sākotnējās pārbaudes fāzē konstatēts, ka nepastāv valsts atbalsts — Prasība atcelt tiesību aktu)

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/15

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 26. janvāra spriedums — Stadtwerke Schwäbisch Hall u.c. pret Komisiju
   (Lieta T-92/02) (1)

   (Valsts atbalsts - Nodokļu atbrīvojumu režīms, kas piemērojams attiecībā uz uzkrājumiem, kurus veido Vācijā izveidotās atomenerģijas centrāles ar mērķi iznīcināt savus radioaktīvos atkritumus un galīgi apstādināt savas ierīces - Lēmums, ar kuru sākotnējās pārbaudes fāzē konstatēts, ka nepastāv valsts atbalsts - Prasība atcelt tiesību aktu)
   (2006/C 74/29)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Schwäbisch Hall (Vācija), Stadtwerke Tübingen GmbH, Tübingen (Vācija) un Stadtwerke Uelzen GmbH, Uelzen (Vācija) (pārstāvis — D. Fouquet, advokāts)
   Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — V. Kreuschitz)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbildētājas atbalstam: E.ON Kernkraft GmbH, Hanovere (Vācija), RWE Power AG, Esene (Vācija), EnBW Energie Baden-Württemberg AG, Karlsrūhe (Vācija) un Hamburgische Electricitäts-Werke AG, Hamburga, (Vācija) (pārstāvji — U. Karpenstein un D. Sellner, advokāti)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2001. gada 11. decembra lēmumu C (2001) 3967, ar kuru konstatēts, ka Vācijā pastāvošā nodokļu atbrīvojumu režīmu attiecībā uz uzkrājumiem, kurus veido atomenerģijas centrāles ar mērķi iznīcināt savus radioaktīvos atkritumus un galīgi apstādināt savas iekārtas, nav valsts atbalsts EKL 87. panta 1. punkta izpratnē
   Sprieduma rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājas sedz pašas savus un atlīdzina Komisijas un personu, kas iestājušās lietā, tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 144, 15.6.2002.


title: Lieta C-426/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 19. maija spriedumu lietā T-397/12 Diputación Foral de Bizkaia/Komisija 2015. gada 3. augustā iesniedza Diputación Foral de Bizkaia

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 19. maija spriedumu lietā T-397/12 Diputación Foral de Bizkaia/Komisija 2015. gada 3. augustā iesniedza Diputación Foral de Bizkaia

   (Lieta C-426/15 P)
   (2015/C 337/12)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Diputación Foral de Bizkaia (pārstāvis – I. Sáenz-Cortabarría Fernández, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               apmierināt pirmajā instancē celto prasību;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt pirmās instances un apelācijas instances tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Pirmais pamats: kļūda tiesību piemērošanā, interpretējot un piemērojot LESD 108. panta 3. punkta pirmo teikumu (pienākums iepriekš paziņot) un, konkrēti, minētajā tiesību norma esošo terminu “piešķirt” saistībā ar LESD 107. panta 1. punktā iekļauto terminu “piešķir”, ciktāl Vispārējā tiesa apstiprina Komisijas paziņojumu (Apstrīdētā lēmuma 2. pants) (1), ka nolīgumos paredzētais paziņotais atbalsts ir prettiesisks, jo tas esot ticis piešķirts 2006. gada 15. decembrī, pārkāpjot pienākumu iepriekš par to paziņot. Esot tikusi pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo neesot ticis piemērots Savienības tiesību princips valsts atbalsta jomā, saskaņā ar kuru jebkurš vērtējums, lai noteiktu brīdi, kurā valsts atbalsts ir ticis “piešķirts”, ir jāveic, ņemot vērā valsts tiesisko regulējumu, kas ir piemērojams izskatāmajam gadījumam. Tāpat esot tikusi pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo esot nepamatoti ticis piemērots “prettiesiska atbalsta” jēdziens, kas paredzēts Regulas Nr. 659/1999 (2) 1. panta f) punktā. Esot ticis pārkāpts legalitātes princips.

      Otrais pamats: kļūda tiesību piemērošanā, jo Vispārējā tiesa pamatoja “prettiesiska atbalsta” pastāvēšanu nolīgumā par sliekšņiem, pamatojoties tikai uz to, ka tika paredzēts divpadsmit mēnešu termiņš. Esot tikusi pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo esot nepamatoti ticis piemērots Savienības tiesību princips valsts atbalsta jomā, saskaņā ar kuru jebkurš vērtējums, lai noteiktu brīdi, kurā valsts atbalsts ir ticis “piešķirts”, ir jāveic, ņemot vērā valsts tiesisko regulējumu, kas ir piemērojams izskatāmajam gadījumam.

      Trešais pamats: kļūda tiesību piemērošanā, jo netika uzskatīts, ka Komisija, pieņemot apstrīdēto lēmumu, ir pārkāpusi vispārējo labas pārvaldības principu. Esot tikusi pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo neesot ticis atzīts, ka ir tikušas pārkāptas Diputación kā ieinteresētās personas tiesības un procesuālās garantijas procesā, kas paredzēts LESD 108. panta 2. punktā. Esot tikusi pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, klusējot uzskatot, ka Komisijas 2010. gada 15. aprīļa dokumentā ir izpildītas no šāda vispārīgā principa izrietošās prasības. Esot tikuši sagrozīti būtiski pierādījumi. Esot tikušas pārkāptas pamattiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu. Neesot bijusi iespēja sevi aizstāvēt.

      (1)  Komisijas 2012. gada 27. jūnija Lēmums C(2012) 4194, final, par valsts atbalstu SA. 28356 (C 37/2009) (ex N 226/2009).

      (2)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [LESD 108. panta] piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-754/16: Prasība, kas celta 2016. gada 2. novembrī – Oakley/EUIPO – Xuebo Ye (Elipsveida silueta attēls)

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/40

         Prasība, kas celta 2016. gada 2. novembrī – Oakley/EUIPO – Xuebo Ye (Elipsveida silueta attēls)
   (Lieta T-754/16)
   (2017/C 014/49)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Oakley, Inc. (Foothill Ranch, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāves – E. Ochoa Santamaría un V. Rodríguez Pombo, advokātes)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Xuebo Ye (Wenzhou, Ķīna)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme (Elipsveida silueta attēls) – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 088 191

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 31. augusta lēmums lietā R 2608/2015-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par pieņemamu prasības pieteikumu kopā ar visiem tā dokumentiem un attiecīgajām kopijām;

               —

               izskatīt piedāvātos pierādījumus;

               —

               apmierināt prasību, atceļot apstrīdēto lēmumu un atsakot Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 13 088 191 reģistrāciju atbilstoši 8. panta 1. punkta b) apakšpunktam un 5. punktam;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-65/10: Prasība, kas celta 2010. gada 11. februārī — Spānija/Komisija

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/59

         Prasība, kas celta 2010. gada 11. februārī — Spānija/Komisija
   (Lieta T-65/10)
   2010/C 100/87
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānija (pārstāvis — J. Rodríguez Cárcamo)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 30. novembra Lēmumu Nr. C(2009) 9270, galīgā redakcija, ar kuru samazināts Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) saskaņā ar 1994. gada 9. decembra Lēmumu Nr. C(94) 3456, ERAF Nr. 94.11.09.001 piešķirtais atbalsts operatīvajai programmai Andalūzija Mērķis 1 (1994–1999) Spānijā, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā prasībā Spānijas Karaliste apstrīd iepriekš minēto lēmumu. Prasības pamatojumā prasītāja izvirza šādus pamatus:

               —

               Padomes 1988. gada 19. decembra Regulas (EEK) Nr. 4253/88 (1) 24. panta pārkāpums, apstrīdētajā lēmumā izmantojot ekstrapolācijas metodi, ņemot vērā, ka minētajā pantā nav paredzēta iespēja no konkrētu darbību nelikumības ekstrapolēt visu no ERAF līdzekļiem finansēto operatīvo programmu darbību nelikumību. Apstrīdētajā Komisijas lēmumā piemērotajai korekcijai nav juridiska pamata, jo Komisijas 1997. gada 15. oktobra norādījumi par neto finanšu korekcijām Padomes Regulas (EEK) Nr. 4253/88 24. panta piemērošanai nevar radīt juridiskas sekas attiecībā uz dalībvalstīm saskaņā ar Eiropas Kopienu Tiesas 2000. gada 6. aprīļa spriedumu lietā C-443/97 Spānija/Komisija (2) un tāpēc, ka Padomes 1988. gada 19. decembra Regulas (EEK) Nr. 4253/88 24. pants attiecas tikai uz tāda atbalsta samazināšanu, kura pārbaudē ir konstatēta nelikumība, taču šis princips tiek pārkāpts, piemērojot korekcijas uz ekstrapolācijas pamata.

               —

               pakārtoti — Padomes 1988. gada 19. decembra Regulas (EEK) Nr. 4253/88 24. panta kopā ar pašreizējo LES 4. panta trešo daļu (lojālas sadarbības princips) pārkāpums, piemērojot korekciju ar ekstrapolācijas palīdzību, kaut gan saistībā ar līgumiem, kuros izdarīti grozījumi, nebija konstatēti trūkumi pārvaldes, kontroles vai audita sistēmā, ņemot vērā, ka pārvaldes orgāni piemēroja Spānijas tiesību aktus, ko Eiropas Savienības Tiesa nav atzinusi par neatbilstošiem Eiropas Savienības tiesībām. Spānijas Karaliste uzskata, ka tas, ka pārvaldes iestādes ievēroja valsts tiesības, nevar būt pamatā ekstrapolācijai pārvaldes sistēmas neefektivitātes dēļ, kaut gan Komisija var konstatēt konkrētus Eiropas Savienības tiesību aizskārumus vai pārkāpumus, ja likumus, ko šīs iestādes piemēro, Eiropas Savienības Tiesa nav atzinusi par neatbilstošiem Eiropas Savienības tiesībām vai Komisija nav vērsusies pret dalībvalsti saskaņā ar LESD 258. pantu.

               —

               pakārtoti — Padomes 1988. gada 19. decembra Regulas (EEK) Nr. 4253/88 24. panta pārkāpums, jo finanšu korekcijas piemērošanai, izmantojot ekstrapolāciju, netika izmantots reprezentējošs paraugs. Komisija paraugā ekstrapolācijas piemērošanai ietvēra ļoti maz projektu (37 no 5319), neņemot vērā visas operatīvās programmas jomas un iekļaujot Spānijas iestāžu iepriekš atsauktās izmaksas, ņemot par pamatu deklarētās izmaksas, nevis piešķirto atbalstu, un piemērojot informātikas programmu, kuras uzticamības pakāpe bija mazāka par 85 %. Tāpēc Spānijas Karaliste uzskata, ka paraugs neatbilst reprezentativitātes nosacījumiem, kas ir vajadzīgi, lai to varētu izmantot par pamatu ekstrapolācijai.

               —

               prasījumu noilgums saskaņā ar Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (3) 3. pantu. Spānijas Karaliste, visbeidzot, uzskata, ka pārkāpumu noilguma termiņu ir jāsāk skaitīt no pārkāpumu fakta paziņošanas Spānijas iestādēm (kas notika 2004. gada oktobrī par lielāko daļu no 1997., 1998. un 1999. gadā izdarītajiem pārkāpumiem), piemērojot Regulas Nr. 2988/95 3. pantā paredzēto četru gadu termiņu.

      (1)  Padomes 1988. gada 19. decembra Regula (EEK) Nr. 4253/88, ar kuru apstiprināti Regulas (EEK) Nr. 2052/88 piemērošanas noteikumi attiecībā, pirmkārt, uz struktūrfondu un, otrkārt, uz Eiropas Investīciju bankas un citu pastāvošo finanšu instrumentu intervences koordināciju (OV L 74, 1. lpp.).

      (2)  Recueil, I-2415. lpp.

      (3)  Padomes 1995. gada 18. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 1. lpp.).


title: Tiesas spriedums (sestā palāta)  2005. gada 17. novembrī  lietā C-476/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2001/55/EK — Pārvietoto personu masveida pieplūdums — Pagaidu aizsardzība — Obligātie standarti)

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2005. gada 17. novembrī
   lietā C-476/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2001/55/EK - Pārvietoto personu masveida pieplūdums - Pagaidu aizsardzība - Obligātie standarti)
   (2006/C 22/03)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Lietā C-476/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 12. novembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāves — M. Kontoy un C. O'Reilly) pret Grieķijas Republiku (pārstāve — N. Dafniou), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: A. Borg Barthet (referents), kas pilda sestās palātas priekšsēdētāja pienākumus, tiesneši U. Lõhmus un A. Ó Caoimh, ģenerāladvokāts D. Ruiz-Jarabo Colomer, sekretārs R. Grass, 2005. gada 17. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2001. gada 20. jūlija Direktīvu 2001/55/EK par obligātajiem standartiem, lai pārvietoto personu masveida pieplūduma gadījumā sniegtu tām pagaidu aizsardzību, un par pasākumiem, lai līdzsvarotu dalībvalstu pūliņus, uzņemot šādas personas un uzņemoties ar to saistītās sekas, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 6, 08.01.2005.


title: Lieta T-412/08: Vispārējās tiesas 2009. gada 15. decembra spriedums — Trubion Pharmaceuticals /ITSB — Merck ( TRUBION ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes TRUBION reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme TriBion Harmonis — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/35

         Vispārējās tiesas 2009. gada 15. decembra spriedums — Trubion Pharmaceuticals/ITSB — Merck (“TRUBION”)
   (Lieta T-412/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “TRUBION” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “TriBion Harmonis” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2010/C 37/46
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Trubion Pharmaceuticals, Inc., Seattle, Washington (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — C. Hertz-Eichenrode, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Cita procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā:
      Merck KGaA, Darmstadt (Vācija) (pārstāvji — sākotnēji M. Best un R. Freitag, pēc tam M. Best un U. Pfleghar, avocats)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 3. jūlija lēmumu lietā R 1605/2007-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Trubion Pharmaceuticals, Inc. un Merck KGaA

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt;

               2.

               Trubion Pharmaceuticals, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 301, 22.11.2008.


title: Lieta C-420/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 10. maija spriedumu lietā T-529/13 Balázs-Árpád Izsák un Dabis Attila/Eiropas Komisija 2016. gada 28. jūlijā iesniedza Izsák Balázs-Árpád un Dabis Attila

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 10. maija spriedumu lietā T-529/13 Balázs-Árpád Izsák un Dabis Attila/Eiropas Komisija 2016. gada 28. jūlijā iesniedza Izsák Balázs-Árpád un Dabis Attila

   (Lieta C-420/16 P)
   (2016/C 392/11)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Izsák Balázs-Árpád un Dabis Attila (pārstāvis – D. Sobor, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Ungārija, Grieķijas Republika, Rumānija un Slovākijas Republika

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2016. gada 10. maija spriedumu lietā T-529/13 un saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 61. pantu:

                           —

                           galvenokārt – izskatīt lietu pēc būtības un atcelt Komisijas 2013. gada 25. jūlija Lēmumu C(2013) 4975 final, ar kuru atteikts pieteikums reģistrēt prasītāju ierosināto pilsoņu iniciatīvu un kura atcelšanu apelācijas sūdzības iesniedzēji lūdza savā prasības pieteikumā;

                           —

                           pakārtoti – gadījumā, ja Tiesa uzskatītu, ka tiesvedības stadija neļauj pieņemt galīgo spriedumu, nodot lietu atpakaļ sprieduma pieņemšanai Vispārējā tiesā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza šādus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats par Hartas 47. panta un Vispārējas tiesas Reglamenta 92. panta 1. punkta pārkāpumu, it īpaši, ņemot vērā pienākumu sniegt informāciju par pierādīšanas pienākumu, ciktāl, pēc apelācijas sūdzības iesniedzēju domām, pirms sprieduma pasludināšanas Vispārējā tiesa lietas dalībniekus neinformēja, ka tā apstākli, ka gan Savienības, gan dalībvalstu veiktā Savienības kohēzijas politikas īstenošana apdraudētu nacionālo minoritāšu reģionu raksturīgās īpatnības un ka nacionālo minoritāšu reģionu etniskās, kultūras, reliģijas vai lingvistiskās īpatnības varētu tikt uzskatītas par būtisku vai pastāvīgu demogrāfisku atpalicību LESD 174. panta trešās daļas izpratnē, uzskata par faktu jautājumu, kas tiesvedībā ir jāpierāda.

               2.

               Otrais pamats ir par LES 11. panta 4. punkta un Regulas par pilsoņu iniciatīvu (1) 4. panta 2 punkta b) apakšpunkta pārkāpumu, ciktāl, pēc apelācijas sūdzības iesniedzēju domām, Eiropas pilsoņu iniciatīva, kas ir tiesvedības priekšmets, atbilda LES 11. panta 4. punktam, jo organizatori to iesniedza jautājumā, kurā, pēc to ieskata, Līgumu īstenošanai ir nepieciešams Savienības tiesību akts, un Eiropas Komisija bija kompetenta iesniegt atbilstošu priekšlikumu. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Komisija var atteikties reģistrēt ierosināto pilsoņu iniciatīvu kompetences neesamības dēļ tikai tad, ja šī kompetences neesamība ir acīmredzama.

               3.

               Trešais pamats ir par LESD 4. panta 2. punkta c) apakšpunkta un 174. panta pārkāpumu, ciktāl LESD 174. pantā minēti tādu apstākļu piemēri, kas rada būtisku vai pastāvīgu ekonomisku vai demogrāfiska atpalicību un kuru dēļ Savienības kohēzijas politikai reģionam jāpievērš “īpašu vērību”.

               4.

               Ceturtais pamats ir par LESD 7. un 167. panta, LES 3. panta 3. punkta, Hartas 22. panta un Līgumu noteikumu par diskriminācijas aizliegumu pārkāpumu, jo Eiropas pilsoņu iniciatīva, kas ir tiesvedības priekšmets, sekmētu LESD 7. pantā prasīto Savienības politiku un darbību savstarpēju konsekvenci, veicinot to, ka kohēzijas politikā tiek ņemta vērā kultūru daudzveidība un tās ilgtspēja.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regula (ES) Nr. 211/2011 par pilsoņu iniciatīvu (OV 2011, L 65, 1. lpp.).


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 1. jūlijā lietā T-308/00 Salzgitter AG pret Komisiju (Valsts atbalsts — EOTKL 4. panta c) daļa un EOTKL 67. un 95. pants — Finansiālā palīdzība Salzgitter uzņēmumam — Robeža ar bijušo Vācijas Demokrātisko Republiku un bijušo Čehoslovākijas Republiku — Nepaziņots atbalsts — Sestais kodekss par atbalstu melnajai metalurģijai — Tiesiskā drošība)

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/14

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 1. jūlijā
   lietā T-308/00 Salzgitter AG pret Komisiju (1)

   (Valsts atbalsts - EOTKL 4. panta c) daļa un EOTKL 67. un 95. pants - Finansiālā palīdzība Salzgitter uzņēmumam - Robeža ar bijušo Vācijas Demokrātisko Republiku un bijušo Čehoslovākijas Republiku - Nepaziņots atbalsts - Sestais kodekss par atbalstu melnajai metalurģijai - Tiesiskā drošība)
   (2004/C 239/28)
   Tiesvedības valoda: vācu
   Lietā T-308/00 Salzgitter AG, kas ir nodibināts Salzgitter (Vācija), ko pārstāv J. Sedemund un T. Lübbig, advokātes, kas norādīja adresi Luksemburgā, ko atbalsta Vācijas Federatīvā Republika, ko pārstāv W.-D. Plessing, pārstāvis, kuram palīdz K. Schroeter, advokāte, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv K.-D. Borchardt un V. Kreuschitz, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā, par prasību atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2000. gada 28. jūnija Lēmumu Nr. 2000/797/EOTK par valsts atbalstu, ko Vācijas piešķīrusi Salzgitter AG, Preussag Stahl AGundes un grupas meitas uzņēmumiem, kas darbojas melnās metalurģijas nozarē, kas tagad apvienotas ar nosaukumu Salzgitter AG – Stahl und Technologie (SAG) (OV L 323, 5. lpp.), Pirmās instances tiesa, ceturtā palāta paplašinātā sastāvā, (šādā sastāvā: priekšsēdētāja V. Tiili, tiesneši J. Pirrung, P. Mengozzi, A.W.H. Meij un M. Vilaras, sekretārs I. Natsinas, administrators) 2004. gada 1. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Atzīt par spēkā neesošiem 2. un 3. pantu Komisijas 2000. gada 28. jūnija Lēmumā Nr. 2000/797/EOTK par valsts atbalstu, ko Vācijas Federatīvā Republika piešķīrusi Salzgitter AG, Preussag Stahl AG un grupas meitas uzņēmumiem, kas darbojas melnās metalurģijas nozarē, kas tagad apvienotas ar nosaukumu Salzgitter AG – Stahl und Technologie (SAG).

               2)

               Prasītāja sedz trešo daļu no saviem izdevumiem.

               3)

               Komisija, papildus saviem izdevumiem, sedz arī divas trešdaļas no prasītājas izdevumiem.

               4)

               Vācijas Federatīvā Republika sedz savus izdevumus pati.

      (1)  OV C 335, 25.11.2000.


title: Lieta C-330/09: Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 25. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2006/43/EK — Sabiedrību tiesības — Gada pārskatu un konsolidēto pārskatu obligātā revīzija — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/10

         Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 25. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-330/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2006/43/EK - Sabiedrību tiesības - Gada pārskatu un konsolidēto pārskatu obligātā revīzija - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2010/C 100/14
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Braun un M. Adam)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāvis — C. Pesendorfer)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Noteikumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Direktīvas 2006/43/EK, ar ko paredz gada pārskatu un konsolidēto pārskatu obligātās revīzijas, groza Padomes Direktīvu 78/660/EEK un Padomes Direktīvu 83/349/EEK un atceļ Padomes Direktīvu 84/253/EEK (OV L 157, 87. lpp.), prasības, nepieņemšana vai nepaziņošana noteiktajā termiņā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Direktīvas 2006/43/EK, ar ko paredz gada pārskatu un konsolidēto pārskatu obligātās revīzijas, groza Padomes Direktīvu 78/660/EEK un Padomes Direktīvu 83/349/EEK un atceļ Padomes Direktīvu 84/253/EEK, prasības, Austrijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 233, 26.09.2009.


title: Lieta C-269/14: Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 21. maija spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība, kas uzsākta pēc Kansaneläkelaitos pieteikuma Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publiskā iepirkuma līgumi — Direktīva 2004/18/EK — 1. panta 4. punkts — Pakalpojumu koncesija — Jēdziens — Līgumu kopums starp sociālās apdrošināšanas iestādi un taksometru kompānijām, kurā paredzēta apdrošināto personu transporta izdevumu tiešās atlīdzināšanas elektroniskā procedūra un transportlīdzekļu rezervēšanas sistēma

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/18

         Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 21. maija spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība, kas uzsākta pēc Kansaneläkelaitos pieteikuma
   (Lieta C-269/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiskā iepirkuma līgumi - Direktīva 2004/18/EK - 1. panta 4. punkts - Pakalpojumu koncesija - Jēdziens - Līgumu kopums starp sociālās apdrošināšanas iestādi un taksometru kompānijām, kurā paredzēta apdrošināto personu transporta izdevumu tiešās atlīdzināšanas elektroniskā procedūra un transportlīdzekļu rezervēšanas sistēma)
   (2015/C 236/24)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Pamatlietas puse

      Kansaneläkelaitos

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 1. panta 4. punkts ir interpretējams tādējādi, ka pamatlietā aplūkojamo līgumu kopumu var uzskatīt par “pakalpojumu koncesiju” minētās normas izpratnē ar nosacījumu, ka līgumslēdzēja iestāde ir nodevusi visu vai daļu sava saimnieciskās izmantošanas riska, kas jāpārbauda iesniedzējtiesai, ņemot vērā visas līgumu kopumā paredzēto darbību īpatnības.

      (1)  OV C 261, 11.8.2014.


title: Lieta C-297/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 18. jūnijā iesniedza Amtsgericht Laufen (Vācija) — Krimināllieta pret Gjoko Filev un Adnan Osmani

text:
               18.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 250/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 18. jūnijā iesniedza Amtsgericht Laufen (Vācija) — Krimināllieta pret Gjoko Filev un Adnan Osmani

   (Lieta C-297/12)
   2012/C 250/19
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Laufen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Gjoko Filev un Adnan Osmani

   Otra lietas dalībniece: Staatsanwaltschaft Traunstein

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK (1) 11. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm nav atļauts par administratīvām izraidīšanām vai attiecīgi pārvietošanām paredzēt sodu, ja atkārtotas ieceļošanas brīdī kopš izraidīšanas/pārvietošanas ir pagājuši vairāk nekā 5 gadi?

               2)

               Vai direktīvas 11. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Vācijas Federatīvajai Republikai nav atļauts paredzēt sodu par administratīvām izraidīšanām/pārvietošanām, kas ir notikušas pirms vairāk nekā 5 gadiem pirms Vācijas 2011. gada 22. novembra transponējošā likuma spēkā stāšanās?

               3)

               Vai valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka izraidīšanas/pārvietošanas sekas principā ir beztermiņa, ja vien attiecīgā persona neiesniedz pieteikumu par termiņa noteikšanu, atbilst Savienības tiesībām direktīvas 11. panta 2. punkta izpratnē? Vai tāda tiesību norma atbilst direktīvas preambulas 4. apsvērumam labi, ar skaidriem, pārskatāmiem un taisnīgiem noteikumiem pārvaldītas migrācijas politikas nozīmē?

               4)

               Vai direktīva ir jāinterpretē tādējādi, ka pirms vairāk nekā 5 gadiem direktīvas netransponēšanas periodā notikušās izraidīšanas/pārvietošanas dalībvalstīm ir aizliegts vēlāk atkal izmantot par pamatu saukšanai pie kriminālatbildības, ja izraidīšana/pārvietošana bija pamatota ar kriminālsodāmību?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīva 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi; OV L 348, 98. lpp.


title: Lieta C-60/13: Prasība, kas celta 2013. gada 4. februārī — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               18.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/11

         Prasība, kas celta 2013. gada 4. februārī — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-60/13)
   2013/C 141/19
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Caeiros un L. Flynn)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, atsakoties nodot Komisijas rīcībā summu £ 20 061 462,11 saistībā ar muitas maksājumu par svaigiem ķiplokiem, kas aprēķināts, pamatojoties uz kļūdainu informāciju par saistošiem tarifiem, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienību 4. panta trešajā daļā, Lēmuma 2000/597/EK (1) 8. pantā un Regulas (EK) Nr. 1150/2000 (2) 2., 6., 9., 10. un 11. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā prasības pieteikumā Komisija apgalvo, ka Apvienotās Karalistes iestādes radīja tradicionālo pašu resursu zaudējumus, izsniedzot dokumentus par saistošu tarifu informāciju bez pienācīgas rūpības, tādējādi ļaujot importēt svaigus Ķīnas ķiplokus, pārsniedzot kvotas. Komisija uzskata, ka, ja ir pieļauta administratīva kļūda un tādēļ kļūdaini netika noteikti pašu resursi, Eiropas Savienībai ir jāiekasē zaudēto pašu resursu summai atbilstoša summa. Līdz ar to Apvienotās Karalistes iestādēm bija jānodod Komisijas rīcībā visa attiecīgā muitas maksājuma summa, kas tiek aplēsta £ 20 061 462,11, kā arī kavējuma procenti atbilstoši Regulas Nr. 1150/2000 11. pantam.

      (1)  Padomes 2000. gada 29. septembra Lēmuma 2000/597/EK, Euratom, par Eiropas Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 253, 42. lpp.).

      (2)  Padomes 2000. gada 22. maija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 130, 1. lpp.).


title: Lieta C-216/14: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 15. oktobra spriedums (Amtsgericht Laufen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Gavril Covaci Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesiskā sadarbība krimināllietās — Direktīva 2010/64/ES — Tiesības uz mutisko un rakstisko tulkojumu kriminālprocesā — Tiesvedības valoda — Rīkojums par sodu, ar ko tiek uzlikts naudas sods — Iespēja iesniegt iebildi citā valodā, nevis tiesvedības valodā — Direktīva 2012/13/ES — Tiesības uz informāciju kriminālprocesā — Tiesības uz informāciju par apsūdzību — Rīkojuma par sodu izsniegšana — Kārtība — Apsūdzētā pienākums norādīt pilnvarotu pārstāvi — Iebildes termiņš, kas sākas no izsniegšanas brīža pilnvarotajam pārstāvim

text:
               7.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 406/7

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 15. oktobra spriedums (Amtsgericht Laufen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Gavril Covaci

   (Lieta C-216/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesiskā sadarbība krimināllietās - Direktīva 2010/64/ES - Tiesības uz mutisko un rakstisko tulkojumu kriminālprocesā - Tiesvedības valoda - Rīkojums par sodu, ar ko tiek uzlikts naudas sods - Iespēja iesniegt iebildi citā valodā, nevis tiesvedības valodā - Direktīva 2012/13/ES - Tiesības uz informāciju kriminālprocesā - Tiesības uz informāciju par apsūdzību - Rīkojuma par sodu izsniegšana - Kārtība - Apsūdzētā pienākums norādīt pilnvarotu pārstāvi - Iebildes termiņš, kas sākas no izsniegšanas brīža pilnvarotajam pārstāvim)
   (2015/C 406/06)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Laufen

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Gavril Covaci

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 20. oktobra Direktīvas 2010/64/ES par tiesībām uz mutisko un rakstisko tulkojumu kriminālprocesā 1.–3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tādi valsts tiesību akti kā pamatlietā, ar kuriem kriminālprocesā personai, pret kuru ir izdots rīkojums par sodu, nav atļauts iesniegt par šādu rīkojumu rakstisku iebildi citā valodā, kas nav tiesvedības valoda, lai gan šī persona nepārvalda šo tiesvedības valodu, ar nosacījumu, ka kompetentās iestādes saskaņā ar šīs direktīvas 3. panta 3. punktu neuzskata, ka, ņemot vērā attiecīgo procesu un lietas apstākļus, šāda iebilde ir būtisks dokuments;

               2)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 22. maija Direktīvas 2012/13/ES par tiesībām uz informāciju kriminālprocesā 2. pants, 3. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 6. panta 1. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tādi dalībvalsts tiesību akti kā pamatlietā, saskaņā ar kuriem kriminālprocesā apsūdzētai personai, kura nedzīvo šajā dalībvalstī, ir noteikts pienākums norādīt pilnvaroto pārstāvi pret šo personu izdota rīkojuma par sodu saņemšanai, ar nosacījumu, ka šīs personas rīcībā faktiski ir viss termiņš, kas ir noteikts iebildes iesniegšanai par šādu rīkojumu.

      (1)  OV C 253, 4.8.2014.


title: Lieta T-421/15: Prasība, kas celta 2015. gada 29. jūlijā – Systran/Komisija

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/29

         Prasība, kas celta 2015. gada 29. jūlijā – Systran/Komisija
   (Lieta T-421/15)
   (2015/C 337/30)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Systran SA (Parīze, Francija) (pārstāvji – J. Hoss, E. Omes un P. Hoffmann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               apvienot šo lietu ar lietu T-481/13;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas vai Eiropas Savienības 2015. gada 25. jūnija lēmumu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai un Eiropas Savienībai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja prasa atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru tā pēc Tiesas 2013. gada 18. aprīļa sprieduma Komisija/Systran un Systran Luxembourg (C-103/11 P, Krājums, EU:C:2013:245) uzsāka kompensācijas procentu piedziņu, tiem pieskaitot nokavējuma procentus sākot ar 2013. gada 19. augustu par summu, ko Komisija samaksāja prasītājai kā zaudējumu atlīdzību pēc Vispārējās tiesas 2010. gada 16. decembra sprieduma Systran un Systran Luxembourg/Komisija (T-19/07, Krājums, EU:T:2010:526), kas ar Tiesas spriedumu tika atcelts.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus, kuri būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kas izvirzīti lietā T-481/13 Systran/Komisija (1)

      (1)  OV 2013, C 336, 27. lpp.


title: Lieta C-558/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 2. novembrī iesniedza Tribunal da Relação do Porto (Portugāle) – Alberto José Vieira Azevedo u.c./CED Portugal Unipessoal, Lda, Instituto de Seguros de Portugal – Fundo de Garantia Automóvel

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 2. novembrī iesniedza Tribunal da Relação do Porto (Portugāle) – Alberto José Vieira Azevedo u.c./CED Portugal Unipessoal, Lda, Instituto de Seguros de Portugal – Fundo de Garantia Automóvel

   (Lieta C-558/15)
   (2016/C 016/26)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal da Relação do Porto

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Alberto José Vieira Azevedo u.c.

      Atbildētāji: CED Portugal Unipessoal, Lda, Instituto de Seguros de Portugal – Fundo de Garantia Automóvel

      Persona, kas iestājas lietā: Instituto de Seguros de Portugal – Fundo de Acidentes de Trabalho

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Ceturtās direktīvas par mehānisko transportlīdzekļu apdrošināšanu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. maija Direktīva 2000/26/EK (1), redakcijā, kas izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/14/EK (2)) un, konkrēti, tās preambulas 16. a apsvērumu un tās 4. pantu, ņemot vērā 4. panta 4., 5. un 8. punktu (transponēti Portugāles tiesībās ar [1985. gada] 31. decembra Dekrētlikuma Nr. 522/85, redakcijā, kas izriet no [2003. gada] 14. aprīļa Dekrētlikuma Nr. 72-A/2003), 14. pantu, ir atļauts celt prasību par zaudējumu atlīdzību saistībā ar negadījumu, kas noticis citā Eiropas Savienības valstī, pret apdrošināšanas sabiedrības, kas nedarbojas valstī, pārstāvi, pamatojoties uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu?

               2)

               Ja atbilde ir apstiprinoša, vai minētā iespēja celt prasību pret pārstāvi ir atkarīga no konkrētiem noteikumiem par pārstāvniecības pilnvarojumu, kas minēto pārstāvi saista ar apdrošināšanas sabiedrību?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. maija Direktīva 2000/26/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu lietošanas civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, ar kuru tiek grozītas Padomes Direktīvas 73/239/EEK un 88/357/EEK (Ceturtā direktīva par mehānisko transportlīdzekļu apdrošināšanu) (OV L 181, 65. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/14/EK, ar ko groza Padomes Direktīvas 72/166/EEK, 84/5/EEK, 88/357/EEK un 90/232/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/26/EK attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu lietošanu (OV L 149, 14. lpp.).


title: Lieta C-381/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 29. jūlijā iesniedza Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Austrija) — Astrid Preissl KEG/Landeshauptmann von Wien

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 29. jūlijā iesniedza Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Austrija) — Astrid Preissl KEG/Landeshauptmann von Wien

   (Lieta C-381/10)
   ()
   2010/C 274/18
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Unabhängiger Verwaltungssenat Wien

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Astrid Preissl KEG

      Atbildētājs: Landeshauptmann von Wien

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas (EK) Nr. 852/2004 (1) II pielikuma I nodaļas 4. punkta prasība, atbilstoši kurai “jābūt pieejamam atbilstošam skaitam izlietņu, kas piemēroti izvietotas un paredzētas roku tīrīšanai. Izlietnes roku tīrīšanai jāapgādā ar tekošu karsto un auksto ūdeni”, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar vācu valodā lietoto jēdzienu “Handwaschbecken” saprot katru (izmantojot tekošu karsto ūdeni) roku tīrīšanas iekārtu vai arī ar jēdzienu “Handwaschbecken” ir jāsaprot tikai izlietnes, kas ir paredzētas vienīgi roku mazgāšanai?

               2)

               Kādi kritēriji ir jāizmanto, izvērtējot, vai ir izpildītas Regulas (EK) Nr. 852/2004 II pielikuma I nodaļas 4. punktā paredzētās higiēnas prasības, kas izteiktas, izmantojot tekstu: “jāapgādā ar […] materiāliem roku tīrīšanai un higiēniskai nosusināšanai?” Vai šie pielikuma noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka roku nosusināšanas iekārta vai ūdenskrāns tikai tad atbilst Regulas (EK) Nr. 852/2004 II pielikuma I nodaļas 4. punktā paredzētajām higiēnas prasībām, ja šī roku nosusināšanas iekārta vai ūdenskrāns var tikt izmantots nepieskaroties?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 852/2004 par pārtikas produktu higiēnu (OV L 139, 1. lpp.).


title: Lieta C-115/07: Prasība, kas celta 2007. gada 27. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/29

         Prasība, kas celta 2007. gada 27. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-115/07)
   (2007/C 95/54)
   Tiesvedības valoda — čehu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un M. Šimerdová)

      Atbildētāja: Čehijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/27/EK (1), ar ko groza Direktīvu 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Čehijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 3. pants;

               —

               piespriest Čehijas Republika atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 30. oktobrī.

      (1)  OV L 136, 30.4.2004., 34. lpp.


title: Lieta T-789/14: Prasība, kas celta 2014. gada 28. novembrī – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen/ITSB – Meissen Keramik (“MEISSEN”)

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/29

         Prasība, kas celta 2014. gada 28. novembrī – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen/ITSB – Meissen Keramik (“MEISSEN”)
   (Lieta T-789/14)
   (2015/C 127/41)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Staatliche Porzellan–Manufaktur Meissen GmbH (Meißen, Vācija) (pārstāvis – O. Spuhler un M. Geitz, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Meissen Keramik GmbH (Meißen, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “MEISSEN” – reģistrācijas pieteikums Nr. 9 4 13  527

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 29. septembra lēmums lietās R 1182/2013-4 un R 1245/2013-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-115/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 17. novembra spriedums (Oberlandesgericht Koblenz (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – RegioPost GmbH & Co. KG/Stadt Landau in der Pfalz Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 56. pants — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Ierobežojumi — Direktīva 96/71/EK — 3. panta 1. punkts — Direktīva 2004/18/EK — 26. pants — Publiskie iepirkumi — Pasta pakalpojumi — Dalībvalsts reģionālās iestādes tiesiskais regulējums, kurā pretendentiem un to apakšuzņēmējiem ir noteikts pienākums apņemties maksāt minimālo darba algu personālam, kas sniedz publiskā iepirkuma līgumā paredzētos pakalpojumus

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 17. novembra spriedums (Oberlandesgericht Koblenz (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – RegioPost GmbH & Co. KG/Stadt Landau in der Pfalz

   (Lieta C-115/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 56. pants - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Ierobežojumi - Direktīva 96/71/EK - 3. panta 1. punkts - Direktīva 2004/18/EK - 26. pants - Publiskie iepirkumi - Pasta pakalpojumi - Dalībvalsts reģionālās iestādes tiesiskais regulējums, kurā pretendentiem un to apakšuzņēmējiem ir noteikts pienākums apņemties maksāt minimālo darba algu personālam, kas sniedz publiskā iepirkuma līgumā paredzētos pakalpojumus)
   (2016/C 016/06)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Koblenz

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: RegioPost GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Stadt Landau in der Pfalz

      piedaloties: PostCon Deutschland GmbH, Deutsche Post AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, kas grozīta ar Komisijas 2011. gada 30. novembra Regulu (ES) Nr. 1251/2011, 26. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neaizliedz tādu dalībvalsts reģionālās iestādes tiesību aktu, kāds izskatāms pamatlietā un kurā pretendentiem un to apakšuzņēmējiem ir noteikts pienākums apņemties, izmantojot piedāvājumam pievienojamu rakstveida deklarāciju, maksāt personālam, kam tiks uzdots sniegt attiecīgā publiskā iepirkuma līgumā paredzētos pakalpojumus, minētajā tiesību aktā noteikto minimālo darba algu;

               2)

               Direktīvas 2004/18, kas grozīta ar Regulu Nr. 1251/2011, 26. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neaizliedz tādu dalībvalsts reģionālās iestādes tiesību aktu, kāds izskatāms pamatlietā un kurā paredzēts no dalības publiskā iepirkuma procedūrā izslēgt pretendentus un to apakšuzņēmējus, kuri atsakās apņemties, izmantojot piedāvājumam pievienojamu rakstveida deklarāciju, maksāt personālam, kam tiks uzdots sniegt attiecīgā publiskā iepirkuma līgumā paredzētos pakalpojumus, minētajā tiesību aktā noteikto minimālo darba algu.

      (1)  OV C 175, 10.06.2014.


title: Lieta C-29/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 19. janvārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Novartis Farma SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 19. janvārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Novartis Farma SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

   (Lieta C-29/17)
   (2017/C 195/13)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Novartis Farma SpA

      Atbildētāja: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2001/83/EK (1) ar vēlākajiem grozījumiem tiesību normas, konkrēti 5. un 6. pants saistībā arī ar pašas regulas preambulas otro apsvērumu, liedz piemērot tādu valsts likumu (vairakkārt minēto Dekrētlikuma 1. panta 4.a punktu), kas, cenšoties ierobežot izdevumus, stimulē – iekļaujot Valsts veselības dienesta (SSN) kompensējamo zāļu sarakstā – kādu zāļu lietošanu ārpus terapeitiskās indikācijas jomas, kas reģistrēta plašam pacientu lokam, neatkarīgi no jebkura apsvēruma par atsevišķa pacienta terapeitiskajām vajadzībām un kaut gan [tirdzniecībai atļauto] zāļu tirgū pastāv un ir pieejamas zāles, kas reģistrētas konkrētajai terapeitiskajai indikācijai?

               2)

               Vai Direktīvas 2001/83/EK 3. panta 1. punkts (formula magistrale) var tikt piemērots gadījumā, kad zāles, lai gan tas tiek darīts aptiekā pēc atsevišķam pacientam izrakstītas ārsta receptes, tomēr tiek pagatavotas sērijveidā, vienādi un atkārtoti, neņemot vērā atsevišķa pacienta konkrētās vajadzības, preparātu izdodot slimnīcas struktūrai un nevis pacientam (jo zāles ir klasificētas H-OSP (tikai slimnīcu struktūrās izmantojamu zāļu) klasē), un izmantojot arī struktūrā, kas atšķirīga no tās, kur preparāts tika iesaiņots?

               3)

               Vai Regulas (EK) Nr. 726/2004 (2) ar vēlākajiem grozījumiem noteikumi, konkrēti, 3., 25. un 26. pants, kā arī tās pielikums, kas piešķir Eiropas Zāļu aģentūrai (EMA) ekskluzīvu kompetenci vērtēt to zāļu kvalitātes, drošuma un iedarbīguma aspektus, kuru terapeitiskā indikācija ir onkoloģisko patoloģiju ārstēšana, gan saistībā ar tirdzniecības atļaujas izdošanas procedūru (Obligātā centralizētā procedūra), gan, lai uzraudzītu un saskaņotu zāļu lietošanas izraisīto blakusparādību uzraudzības darbības pēc zāļu laišanas tirgū, liedz piemērot tādu tiesisko regulējumu, kas rezervē valsts regulatoram (AIFA) kompetenci pieņemt izpildlēmumus par tādu zāļu drošuma aspektiem saistībā ar to lietošanu off-label, kura reģistrācija (atļaušana) ietilpst ekskluzīvā Eiropas Komisijas kompetencē, ievērojot Eiropas Zāļu aģentūras (EMA) veiktos zinātniski tehniskos vērtējumus?

               4)

               Vai Direktīvas 89/105/EEK (3) ar vēlākajiem grozījumiem noteikumi, konkrēti, 1. panta 3. punkts, liedz piemērot tādu valsts tiesību aktu, kas ļauj dalībvalstij, tai pieņemot lēmumus par personas, kura saņem palīdzību, veselības aprūpes izdevumu kompensējamību, paredzēt, ka ir jākompensē tādas zāles, ko lieto ārpus to terapeitisko indikāciju jomas, kura precizēta Eiropas Komisijas vai specializētas Eiropas aģentūras izdotajā tirdzniecības atļaujā, pēc centralizētās vērtējuma procedūras, ja nav izpildīti Direktīvas 2001/83/EK 3. un 5. pantā noteiktie nosacījumi?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Regula (EK) Nr. 726/2004, ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (OV L 136, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīva 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās (OV L 40, 8. lpp.).


title: Lieta T-113/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. februārī – Oleaginosa Moreno Hermanos /Padome

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/56

         Prasība, kas celta 2014. gada 17. februārī – Oleaginosa Moreno Hermanos/Padome
   (Lieta T-113/14)
   2014/C 112/73
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Oleaginosa Moreno Hermanos SACIFI y A (Baijablanka [Bahia Blanca], Argentīna) (pārstāvji – J.-F. Bellis un R. Luff, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2013. gada 19. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1194/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Argentīnas un Indonēzijas izcelsmes biodīzeļdegvielas importam (OV L 315, 2. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītāju, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka iestādes esot pieļāvušas acīmredzamu kļūdu faktu novērtējumā, secinot, ka ir bijis sojas un sojas eļļas cenu izkropļojums, kas attaisno Antidempinga pamatregulas (1) 2. panta 5. punkta otrās daļas piemērošanu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Antidempinga pamatregulas 2. panta 5. punkta otrā daļa atbilstoši tam, kā šo tiesību normu šajā lietā izprot iestādes, nav piemērojama importam no PTO dalībniecēm, jo tā nav saderīga ar PTO Antidempinga nolīgumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka kaitējuma novērtējumā neesot ņemti vērā faktori, kas pārrauj cēloņsakarību starp apgalvoto kaitējumu un it kā par dempinga cenām veikto importu, tādējādi pārkāpjot Antidempinga pamatregulas 3. panta 7. punktu.

      (1)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).


title: Lieta T-409/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. jūnijā – Marcuccio /Tiesa

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/30

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. jūnijā – Marcuccio/Tiesa
   (Lieta T-409/14)
   2014/C 245/42
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Trikase, Itālija) (pārstāvis – G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt jebkāda veida lēmumu, ar kuru atbildētāja ir noraidījusi 2014. gada 22. janvāra prasību, ko prasītājs bija iesniedzis Tiesā;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam summu EUR 25  000 apmērā vai arī lielāku vai mazāku summu, ko Vispārējā tiesa uzskatītu par pamatotu un taisnīgu, lai atlīdzinātu zaudējumus, kuri prasītājam esot nodarīti pārmērīgā tiesvedības ilguma dēļ, kā to apgalvo prasītājs, vai arī izmaksāt kompensāciju, ņemot vērā attiecīgās tiesvedības pārmērīgo ilgumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus ar šo prasību saistītos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šīs prasības priekšmets ir kaitējums, kas prasītājam esot nodarīts tiesvedības iespējami pārmērīgā ilguma lietā T-236/02 Marcuccio/Komisija dēļ.
   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav norādīts nekāds pamatojums, kā arī nav veikta nekāda izmeklēšana un nav izpildīts labas pārvaldības pienākums.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts likums un pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.


title: Tiesas spriedums (piektā palāta) 2005. gada 14. aprīlī lietā C-22/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Regula (EEK) Nr. 2847/93 — Zvejas kuģi — Izvietojuma satelītuzraudzības sistēmas uzstādīšana — Netransponēšana noteiktajos termiņos)

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/12

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 14. aprīlī
   lietā C-22/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Regula (EEK) Nr. 2847/93 - Zvejas kuģi - Izvietojuma satelītuzraudzības sistēmas uzstādīšana - Netransponēšana noteiktajos termiņos)
   (2005/C 143/14)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Lietā C-22/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 26. janvārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Kondu-Durande [M. Condou-Durande] un T. van Reins [T. van Rijn]) pret Grieķijas Republiku (pārstāves — A. Samoni-Rantou [A. Samoni-Rantou] un S. Čala [S. Chala]), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], tiesneši J. Makarčiks [J. Makarczyk] un P. Kūris [P. Kūris] (referents), ģenerāladvokāte K. Štiksa-Hakla [C. Stix-Hackl], sekretārs H. fon Holšteins [H. von Holstein], 2005. gada 14. aprīlī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nenodrošinot to, ka zvejas kuģi, kas peld ar tās karogu un kam jābūt aprīkotiem ar satelītlokalizācijas ierīcēm, 1998. gada 30. jūnijā vai 2000. gada 1. janvārī faktiski tiek aprīkoti ar šādu ierīci atbilstoši konkrētā kuģa tipam, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 3. pants Padomes 1993. gada 12. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2847/93, ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1997. gada 14. aprīļa Regulu (EK) Nr. 686/97;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 85, 03.04.2004.


title: Lieta T–397/09: Prasība, kas celta 2009. gada 6. oktobrī — Prinz von Hannover Herzog zu Braunschweig und Lüneburg /ITSB (grafiska preču zīme, kurā attēlots ģerbonis)

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/29

         Prasība, kas celta 2009. gada 6. oktobrī — Prinz von Hannover Herzog zu Braunschweig und Lüneburg/ITSB (grafiska preču zīme, kurā attēlots ģerbonis)
   (Lieta T–397/09)
   2009/C 297/42
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ernst August Prinz von Hannover Herzog zu Braunschweig und Lüneburg, Hanovera (Vācija) (pārstāvji — R. Stötzel un J. Hilger, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 23. jūlija lēmumu lietā R 1361/2008–1 attiecībā uz Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 5 627 245 un atļaut publicēt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 5 627 245Blatt für Gemeinschaftsmarken [Kopienas preču zīmju biļetenā];

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska krāsaina preču zīme, kuru veido ģerbonis, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 25., 28., 32., 33., 35., 39., 41. un 43. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 627 245);

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta h) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktajā preču zīme nav nedz identiska ar pretstatīto valsts emblēmu, nedz arī tā ir heraldiska kopija.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-301/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 31. maija spriedums – Jochen Schweizer/EUIPO (“Du bist, was du erlebst”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Du bist, was du erlebst” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/29

         Vispārējās tiesas 2016. gada 31. maija spriedums – Jochen Schweizer/EUIPO (“Du bist, was du erlebst”)
   (Lieta T-301/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Du bist, was du erlebst” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 251/33)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Jochen Schweizer GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis – A. González Hähnlein, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – R. Pethke un M. Fischer)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 9. aprīļa lēmumu lietā R 3114/2014–4 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “Du bist, was du erlebst” kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Jochen Schweizer GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 270, 17.8.2015.


title: Lieta T-484/10 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 17. februāra rīkojums — Gas Natural Fenosa SDG/Komisija (Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Noteiktu elektrostaciju ražošanas papildu izmaksu, kas izriet no energoapgādes drošības apsvērumu dēļ noteiktajām sabiedriskā pakalpojuma saistībām noteiktu elektroenerģijas daudzumu ražot no pašmāju oglēm, kompensēšana un “mehānisma prioritārai ieslēgšanai darbā” īstenošana to labā — Lēmums necelt iebildumus — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Fumus boni juris — Steidzamības neesamība — Interešu izsvēršana)

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/22

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 17. februāra rīkojums — Gas Natural Fenosa SDG/Komisija

   (Lieta T-484/10 R)
   (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Noteiktu elektrostaciju ražošanas papildu izmaksu, kas izriet no energoapgādes drošības apsvērumu dēļ noteiktajām sabiedriskā pakalpojuma saistībām noteiktu elektroenerģijas daudzumu ražot no pašmāju oglēm, kompensēšana un “mehānisma prioritārai ieslēgšanai darbā” īstenošana to labā - Lēmums necelt iebildumus - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Fumus boni juris - Steidzamības neesamība - Interešu izsvēršana)
   2011/C 152/40
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gas Natural Fenosa SDG, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — F. González Díaz un F. Salerno, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — É. Gippini Fournier un C. Urraca Caviedes)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis — J. M. Rodríguez Cárcamo)

      Priekšmets

   Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu, ar kuru būtībā tiek lūgts apturēt Komisijas 2010. gada 29. septembra Lēmuma C(2010) 4499 par Spānijas Karalistes paziņoto valsts atbalstu N 178/2010, kas izpaužas kā kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu saistībā ar mehānismu pašmāju ogles izmantojošu elektrostaciju prioritārai ieslēgšanai darbā, izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de A Coruña pieteikumu par iestāšanos lietā;

               2)

               atļaut E.ON Generación, S.L., Hidroeléctrica del Cantábrico, SA un Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón iestāties lietā Eiropas Komisijas prasījumu atbalstam;

               3)

               atcelt Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 3. novembra rīkojumu lietā T-484/10 R Gas Natural Fenosa SDG/Komisija (Krājumā nav publicēts);

               4)

               noteikt termiņu, kurā Gas Natural Fenosa SDG, Komisija un Spānijas Karaliste var lūgt, lai šīs rezolutīvās daļas 2) punktā minētajiem lietas dalībniekiem netiktu paziņota noteikta konfidenciāla informācija, kas rodama lietas materiālos, kā arī šajā rīkojumā, un šīs paziņošanas vajadzībām iesniegt lietas dokumentu un šā rīkojuma nekonfidenciālu versiju;

               5)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-46/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 21. janvāra spriedums – Sabores de Navarra/ITSB – Frutas Solano (“KIT, EL SABOR DE NAVARRA”) (Kopienas preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Kopienas vārdiska preču zīme “KIT, EL SABOR DE NAVARRA” – Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “Sabores de Navarra La Sabiduría del Sabor” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana – Regulas Nr. 207/2009 15. pants un 57. panta 2. punkts – Forma, kas atšķiras elementos, kuri maina atšķirtspēju)

text:
               2.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/24

      Vispārējās tiesas 2015. gada 21. janvāra spriedums – Sabores de Navarra/ITSB – Frutas Solano (“KIT, EL SABOR DE NAVARRA”)
      (Lieta T-46/13) (1)

      (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “KIT, EL SABOR DE NAVARRA” - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “Sabores de Navarra La Sabiduría del Sabor” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas Nr. 207/2009 15. pants un 57. panta 2. punkts - Forma, kas atšķiras elementos, kuri maina atšķirtspēju)
      (2015/C 073/31)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sabores de Navarra, AIE (Pampelune, Spānija) (pārstāvji – J. Calderón Chavero, O. González Fernández un L. Estropa Navarro, advokāti)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – J. García Murillo un J. Crespo Carrillo)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Frutas Solano, SA (Calahorra, Spānija) (pārstāvis – E. Manresa Medina, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 7. novembra lēmumu apvienotajās lietās R 2542/2011–2 un R 2550/2011–2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Sabores de Navarra, AIE un Frutas Solano, SA

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Sabores de Navarra, AIE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 86, 23.3.2013.


title: Lieta C-303/07: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 18. jūnija spriedums ( Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedībā, ko ierosinājusi Aberdeen Property Fininvest Alpha Oy (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Direktīva 90/435/EEK — Sabiedrību ienākuma nodoklis — Dividenžu izmaksāšana — Nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā par dividendēm, kas izmaksātas sabiedrībām nerezidentēm, kuras nav sabiedrības minētās direktīvas nozīmē — Atbrīvojums no nodokļa par dividendēm, kuras izmaksātas sabiedrībām rezidentēm)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 18. jūnija spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedībā, ko ierosinājusi Aberdeen Property Fininvest Alpha Oy

   (lieta C-303/07) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Direktīva 90/435/EEK - Sabiedrību ienākuma nodoklis - Dividenžu izmaksāšana - Nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā par dividendēm, kas izmaksātas sabiedrībām nerezidentēm, kuras nav sabiedrības minētās direktīvas nozīmē - Atbrīvojums no nodokļa par dividendēm, kuras izmaksātas sabiedrībām rezidentēm)
   2009/C 180/07
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Aberdeen Property Fininvest Alpha Oy

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Korkein hallinto-oikeus — EKL 43., 48., 56. un 58. panta un 2. panta a) apakšpunkta interpretācija Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvā 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (OV L 225, 6. lpp.) — Nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā piemērošana dividendēm, kas izmaksātas citā dalībvalstī dibinātai mātes sabiedrībai, bet atbrīvojuma no nodokļa piemērošana dividendēm, kas izmaksātas valsts teritorijā dibinātai mātes sabiedrībai — Direktīvā 90/435/EEK neparedzēts nodokļu maksātājs — Nodokļu konvencija — Pamatbrīvību ierobežojums — Salīdzināma situācija

      Rezolutīvā daļa:

   EKL 43. un 48. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādus dalībvalsts tiesību aktus, kas no nodokļa ienākumu gūšanas vietā atbrīvo dividendes, kuras meitas sabiedrība, kas ir šīs valsts rezidente, izmaksājusi tajā pašā valstī dibinātai akciju sabiedrībai, bet kas paredz, ka šāds nodoklis ienākumu gūšanas vietā ir jāmaksā par līdzīgām dividendēm, kuras izmaksātas ieguldījumu sabiedrības ar mainīgu pamatkapitālu (SICAV) statusam atbilstošai mātes sabiedrībai, kas ir citas dalībvalsts rezidente un kas pastāv tādā juridiskā formā, kura pirmās valsts tiesībās nav pazīstama un kura nav iekļauta sabiedrību sarakstā, kas ietverts 2. panta a) punktā Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvā 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro [mātes uzņēmumiem] un [meitas uzņēmumiem], kas atrodas dažādās dalībvalstīs, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2003. gada 22. decembra Direktīvu 2003/123/EK, un kas ir atbrīvota no ienākuma nodokļa atbilstoši otras dalībvalsts tiesību aktiem.

      (1)  OV C 211, 08.09.2007.


title: Lieta T-617/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 29. novembra spriedums – Chic Investments/EUIPO (“eSMOKING WORLD”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “eSMOKING WORLD” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/29

         Vispārējās tiesas 2016. gada 29. novembra spriedums – Chic Investments/EUIPO (“eSMOKING WORLD”)
   (Lieta T-617/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “eSMOKING WORLD” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2017/C 022/38)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Chic Investments sp. z o.o. (Poznaņa, Polija) (pārstāvis – K. Jarosiński, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – D. Walicka)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 25. jūnija lēmumu lietā R 3227/2014–5 attiecībā uz pieteikumu grafisku apzīmējumu “eSMOKING WORLD” reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Chic Investments sp. z o.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 16, 18.1.2016.


title: Lieta C-611/12 P: Tiesas (virspalāta) 2014. gada 14. oktobra spriedums – Jean-François Giordano /Eiropas Komisija Apelācija — Kopējā zivsaimniecības politika — Zvejas kvotas — Komisijas ārkārtas pasākumi — Savienības ārpuslīgumiskā atbildība — LESD 340. panta otrā daļa — Nosacījumi — Reāls un droši zināms kaitējums — Subjektīvas zvejas tiesības

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/3

         Tiesas (virspalāta) 2014. gada 14. oktobra spriedums – Jean-François Giordano/Eiropas Komisija
   (Lieta C-611/12 P) (1)

   (Apelācija - Kopējā zivsaimniecības politika - Zvejas kvotas - Komisijas ārkārtas pasākumi - Savienības ārpuslīgumiskā atbildība - LESD 340. panta otrā daļa - Nosacījumi - Reāls un droši zināms kaitējums - Subjektīvas zvejas tiesības)
   (2014/C 462/04)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Jean-François Giordano (pārstāvji – D. Rigeade un A. Scheuer, avocats)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Bouquet un D. Nardi)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu Giordano/Komisija (T 114/11, EU:T:2012:585);

               2)

               Jean-François Giordano lietā T-114/11 celto prasību par zaudējumu atlīdzību noraidīt;

               3)

               Jean-François Giordano un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 71, 9.3.2013.


title: Lieta T-281/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. novembra spriedums — Ecoblue /ITSB — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria ( Ecoblue ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes Ecoblue reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrāka vārdiska preču zīme BLUE — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/27

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. novembra spriedums — Ecoblue/ITSB — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (“Ecoblue”)
   (Lieta T-281/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Ecoblue’ reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrāka vārdiska preču zīme “BLUE’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2009/C 6/54)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ecoblue AG, Munich-Bogenhausen (Vācija) (pārstāvji — C. Osterrieth un T. Schmitz, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA, Madride (Spānija)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 25. aprīļa lēmumu lietā R 844/2006-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA un ecoblue AG

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               ecoblue AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 235, 6.10.2007.


title: Lieta T-264/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 23. oktobra spriedums – Hansen/ITSB (“WIN365”) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “WIN365” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/29

         Vispārējās tiesas 2015. gada 23. oktobra spriedums – Hansen/ITSB (“WIN365”)
   (Lieta T-264/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “WIN365” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 414/38)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Robert Hansen (Minhene, Vācija) (pārstāvis – M. Pütz–Poulalion, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Schifko)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 20. februāra lēmumu lietā R 908/2013-4 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “WIN365” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Robert Hansen atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 194, 24.6.2014.


title: Lieta C-271/06: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 21. februārī ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Netto Supermarkt GmbH & Co. OHG / Finanzamt Malchin (Sestā PVN direktīva — 15. panta 2. punkts — Preču piegādes eksportam ārpus Kopienas atbrīvojums no nodokļa — Neizpildīti atbrīvojuma nosacījumi — Eksporta apliecinājumi, kurus pircējs ir viltojis — Piegādātājs, kas ievēro kārtīga komersanta rūpību)

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/4

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 21. februārī (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Netto Supermarkt GmbH & Co. OHG/Finanzamt Malchin

   (Lieta C-271/06) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 15. panta 2. punkts - Preču piegādes eksportam ārpus Kopienas atbrīvojums no nodokļa - Neizpildīti atbrīvojuma nosacījumi - Eksporta apliecinājumi, kurus pircējs ir viltojis - Piegādātājs, kas ievēro kārtīga komersanta rūpību)
   (2008/C 92/06)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Netto Supermarkt GmbH & Co. OHG

      Atbildētājs: Finanzamt Malchin

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Kopienu tiesību interpretācija PVN jomā, īpaši Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 15. panta 2. punkta interpretācija — Preču piegādes eksportam PVN atmaksa, kas iegūta, pamatojoties uz viltotiem dokumentiem — Atbrīvojums no nodokļa taisnīguma iemeslu dēļ
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas grozīta ar Padomes 1995. gada 10. aprīļa Direktīvu 95/7/EK, 15. panta 2. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj dalībvalstij piemērot pievienotās vērtības nodokļa atbrīvojumu preču piegādei eksportam ārpus Eiropas Kopienas, ja nav izpildīti šāda atbrīvojuma nosacījumi, jo nodokļu maksātājs, pat ievērojot kārtīga komersanta rūpību, nevarēja to konstatēt pircēja iesniegtu viltotu eksporta apliecinājumu dēļ.

      (1)  OV C 224, 16.9.2007.


title: Lieta F-114/11: Prasība, kas celta 2011. gada 26. oktobrī — ZZ /Parlaments

text:
               7.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/27

         Prasība, kas celta 2011. gada 26. oktobrī — ZZ/Parlaments
   (Lieta F-114/11)
   2012/C 6/52
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — A. Salerno, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Parlamenta lēmumu uzskatīt noteiktu dalībvalsts finansiālo palīdzību augstākās izglītības iestāžu studentiem par tāda paša rakstura pabalstiem kā ģimenes pabalsti un atskaitīt šo finansiālo palīdzību no prasītājam piešķirtā pabalsta izglītībai, kā arī atcelt lēmumu veikt nepamatoto maksājumu atgūšanu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt abus lēmumus, kas izriet no viņa algas aprēķina 2011. gada martam un kas ir viņam nelabvēlīgi, proti, pirmkārt, lēmumu atskaitīt Luksemburgas Augstākās izglītības dokumentācijas un informācijas centra izmaksātās finansiālās palīdzības summu no pabalsta izglītībai, ko saņem prasītājs, un, otrkārt, atcelt lēmumu atgūt nepamatotos maksājumus attiecībā uz pabalstiem izglītībai, kas ir saņemti no 2010. gada oktobra līdz 2011. gada februārim;

               —

               piespriest Parlamentam samaksāt no tā izrietošos iztrūkumus atlīdzībā kopā ar atbilstošajiem nokavējuma procentiem, kuri ir aprēķināti no brīža, kad bija jāsamaksā iztrūkstošie maksājumi, kas viņam pienākas, pēc likmes, kuru Eiropas Centrālā banka ir noteikusi galvenajiem refinansēšanas darījumiem un kuru piemēroja attiecīgajā laikposmā, tiem pieskaitot divus punktus;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-144/10: Prasība, kas celta 2010. gada 29. martā — Space Beach Club /ITSB — Flores Gómez ( “SpS space of sound” )

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/49

         Prasība, kas celta 2010. gada 29. martā — Space Beach Club/ITSB — Flores Gómez (“SpS space of sound”)
   (Lieta T-144/10)
   2010/C 134/79
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Space Beach Club, SA (San Jorge (Ibiza), Spānija) (pārstāvis — A. Alejos Cutuli, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Miguel Ángel Flores Gómez (Madride, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes lēmumu un noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 5 683 693;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Miguel Ángel Flores Gómez

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “SPS space of sound” (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 683 693) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 35. un 41. klasē;

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “SPACE” (Nr. 2 021 783, Nr. 2 610 677, Nr. 2 644 838, Nr. 2 644 839, Nr. 2 654 511, Nr. 2 694 428, Nr. 2 583 870, Nr. 3 175 742 un Nr. 4 529 814), attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 25. un 41. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza interpretācija


title: Apvienotās lietas C-621/10 un C-129/11: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 26. aprīļa spriedums ( Administrativen sad — Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — “Balkan and Sea Properties” ADSITS (C-621/10), Provadinvest OOD (C-129/11)/ Direktor na Direktsia “Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (PVN — Direktīva 2006/112/EK — 73. pants un 80. panta 1. punkts — Nekustamā īpašuma pārdošana starp saistītām sabiedrībām — Darījuma vērtība — Valsts tiesību akti, kuros attiecībā uz darījumiem starp saistītām personām ir paredzēts, ka PVN aprēķina bāze ir darījuma tirgus vērtība)

text:
               16.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/11

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 26. aprīļa spriedums (Administrativen sad — Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — “Balkan and Sea Properties” ADSITS (C-621/10), Provadinvest OOD (C-129/11)/Direktor na Direktsia “Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

   (Apvienotās lietas C-621/10 un C-129/11) (1)

   (PVN - Direktīva 2006/112/EK - 73. pants un 80. panta 1. punkts - Nekustamā īpašuma pārdošana starp saistītām sabiedrībām - Darījuma vērtība - Valsts tiesību akti, kuros attiecībā uz darījumiem starp saistītām personām ir paredzēts, ka PVN aprēķina bāze ir darījuma tirgus vērtība)
   2012/C 174/15
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad — Varna

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: ADSITS “Balkan and Sea Properties” ADSITS (C-621/10), Provadinvest OOD (C-129/11)

      Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Priekšmets

   Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu — Administrativen sad — Varna (Bulgārija) — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 80. panta 1. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Saistītas sabiedrības, kas noslēgušas nekustamo īpašumu pirkuma līgumu — Valsts tiesību akti, kuros attiecībā uz darījumiem starp saistītām personām ir paredzēts, ka PVN aprēķina bāze ir darījuma tirgus vērtība — Tirgus vērtības noteikšanas metodes — Tiesību atskaitīt PVN izslēgšana, ja nodoklis nav aprēķināts atbilstoši likumam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 80. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir izsmeļoši izklāstīti piemērošanas nosacījumi un ka līdz ar to valsts tiesību aktos, pamatojoties uz šo tiesību normu, nevar tikt paredzēts, ka nodokļa bāze ir darījuma parastā vērtība citos gadījumos nekā tie, kuri uzskaitīti minētajā tiesību normā, it īpaši, ja — tas jāpārbauda valsts tiesai — nodokļu maksātājam ir tiesības pilnībā atskaitīt pievienotās vērtības nodokli;

               2)

               tādos apstākļus kā pamata tiesvedībās Direktīvas 2006/112 80. panta 1. punkts piešķir sabiedrībām tiesības tieši atsaukties uz šo pantu, lai iebilstu pret to, ka tiek piemērotas valsts tiesību normas, kas neatbilst minētajai tiesību normai. Tā kā nav iespējams interpretēt valsts tiesību aktus tā, ka tie atbilst minētajam 80. panta 1. punktam, iesniedzējtiesai ir jāatstāj nepiemērotas visas šo tiesību aktu tiesību normas, kas neatbilst minētajam pantam.

      (1)  OV C 72, 05.03.2011.

      OV C 145, 14.05.2011.