title: Lieta C-432/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 7. augustā iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) – Odvolací finanční ředitelství/Pavlína Baštová

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 7. augustā iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) – Odvolací finanční ředitelství/Pavlína Baštová

   (Lieta C-432/15)
   (2015/C 371/18)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Odvolací finanční ředitelství

      Atbildētājs: Pavlína Baštová

      Prejudiciālie jautājumi

               1a.

               Vai zirga piegāde, ko veic tā īpašnieks (kurš ir nodokļa maksātājs) sacīkšu organizatoram nolūkā, lai zirgs piedalītos zirgu skriešanas sacīkstēs, ir pakalpojumu sniegšana par atlīdzību Direktīvas 2006/112/EK (1) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē un tādējādi – ar PVN apliekams darījums?

               1b.

               Ja atbilde ir apstiprinoša, vai par atlīdzību uzskatāma naudas balva, kas iegūta sacīkstēs (ko tomēr iegūst ne katrs zirgs, kurš piedalās sacīkstēs), vai pakalpojuma iegāde, kas sastāv no iespējas iegūšanas zirgam piedalīties sacīkstēs, kuru sacensību organizators nodrošina zirga īpašniekam, vai kāda citu atlīdzība?

               1c.

               Ja atbilde ir noliedzoša, vai šis apstāklis pats par sevi ir pamats samazināt atskaitīto PVN priekšnodokli par piegādēm, kam uzliek nodokli un kas iegādātas un izmantotas, lai sagatavotu audzētāja/trenera paša zirgus sacīkstēm, vai zirga piedalīšanās skriešanās sacīkstēs jāuzskata par tās personas saimnieciskās darbības daļu, kura darbojas savu paša un citu īpašnieku sacīkšu zirgu audzēšanas un trenēšanas jomā, un vai šīs personas pašas zirgu audzēšanas un to piedalīšanās skriešanas sacensībās izdevumi jāiekļauj pieskaitāmajos izdevumos, kas saistīti ar minētās personas saimniecisko darbību? Ja atbilde uz šo jautājuma daļu ir apstiprinoša, vai naudas balva ir jāiekļauj ar nodokli apliekamajā summā un PVN summā, kas maksājama pēc pakalpojumu sniegšanas, vai arī šis ir ienākums, kas vispār neietekmē ar PVN apliekamo summu?

               2a.

               Ja PVN aprēķināšanas nolūkā vairākas pakalpojumu daļas ir jāuzskata par vienu darījumu, tad kādi ir kritēriji, lai noteiktu to savstarpējo attiecību, tas ir, lai noteiktu, vai tās ir piegādes ar savstarpēji vienlīdzīgu statusu vai piegādes attiecībās starp galveno un papildu pakalpojumu? Vai pastāv kāda hierarhija starp šiem kritērijiem attiecībā uz to klasifikāciju un nozīmīgumu?

               2b.

               Vai Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 98. pantu kopā ar šīs direktīvas III pielikumu jāinterpretē tādējādi, ka tajā netiek atļauta pakalpojuma klasifikācija saskaņā ar samazināto likmi, ja tas sastāv no divdaļīgas piegādes, kas PVN vajadzībām ir jāuzskata par vienotu piegādi, un šīm piegādēm savstarpēji ir vienāds statuss, kā arī vienu no tām atsevišķi nevar klasificēt nevienā no kategorijām, kas minētas Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu III pielikumā?

               2c.

               Ja atbilde uz 2b jautājumu ir apstiprinoša, vai pakalpojumu daļas par tiesībām izmantot sporta objektu un sacīkšu zirgu trenera pakalpojumu daļas apvienojums tādos apstākļos, kādi ir šajā tiesvedībā, nepieļauj šī pakalpojuma klasifikāciju kopumā saskaņā ar samazināto PVN likmi, kas minēta Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu III pielikuma 14. punktā?

               2d.

               Ja samazinātās nodokļa likmes piemērošana nav izslēgta, pamatojoties uz atbildi uz 2c jautājumu, tad kā klasifikāciju saskaņā ar attiecīgo PVN likmi ietekmē fakts, ka nodokļa maksātājs papildus sporta objektu izmantošanas pakalpojumam un trenera pakalpojumam sniedz arī turēšanas stallī, barošanas un citus zirgu kopšanas pakalpojumus? Vai visas šīs piegādes daļas PVN vajadzībām jāuzskata par vienu veselu ar vienādu nodokļu režīmu?

      (1)  OV L 347, 11.12.2006, 1. lpp.


title: Lieta F-9/07: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedums — Angé Serrano /Parlaments (Civildienests — Ierēdņi — Pāreja uz citu kategoriju atbilstoši agrākajiem Civildienesta noteikumiem — Pārejas noteikumi par klasificēšanu pakāpē 2004. gada 1. maijā — Eiropas Parlamenta Prezidija 2006. gada 13. februāra lēmums — Pārklasificēšana, pamatojoties uz to ierēdņu algām, kas saņem kompensācijas pabalstu — Piemērojamais reizināšanas koeficients — Paaugstināšanas amatā punktu zaudēšana — Prasība par kaitējuma atlīdzību)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/35

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedums — Angé Serrano/Parlaments
   (Lieta F-9/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pāreja uz citu kategoriju atbilstoši agrākajiem Civildienesta noteikumiem - Pārejas noteikumi par klasificēšanu pakāpē 2004. gada 1. maijā - Eiropas Parlamenta Prezidija 2006. gada 13. februāra lēmums - Pārklasificēšana, pamatojoties uz to ierēdņu algām, kas saņem kompensācijas pabalstu - Piemērojamais reizināšanas koeficients - Paaugstināšanas amatā punktu zaudēšana - Prasība par kaitējuma atlīdzību)
   2011/C 340/70
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pilar Angé Serrano (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — É. Boigelot, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — sākotnēji C. Burgos un K. Zejdová, vēlāk L. G. Knudsen un K. Zejdová)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji M. Simm un I. Šulce, vēlāk K. Zieleśkiewicz, M. Bauer un J. Monteiro)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Parlamenta lēmumu, ar kuru prasītāja, kas iekšējā konkursa par pāreju uz citu kategoriju rezerves sarakstā tika iekļauta pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā, atbilstoši to noteikumiem, kas viņai bija mazāk labvēlīgi, tika pārklasificēta B*6 pakāpes 8. līmenī — Prasība par zaudējumu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats;

               3)

               Eiropas Savienības Padome — persona, kas iestājusies lietā, — sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 69, 24.03.2007., 31. lpp.


title: lieta T-198/04: Pirmās instances tiesas  2005. gada 8. decembra  spriedums —  Merladet  pret Komisiju (Ierēdņi — Karjeras attīstības ziņojums — Novērtējums par 2001./2002. gadu — Novērtējuma procedūras likumība — Prasība atcelt tiesību aktu)

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/30

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 8. decembra spriedums — Merladet pret Komisiju
   (lieta T-198/04) (1)

   (Ierēdņi - Karjeras attīstības ziņojums - Novērtējums par 2001./2002. gadu - Novērtējuma procedūras likumība - Prasība atcelt tiesību aktu)
   (2006/C 48/56)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: José Félix Merladet, Overijse (Beļģija), (pārstāvji — N. Lhoëst un E. de Schietere de Lophem, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Kraemer)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt lēmumu par prasītāja karjeras attīstības ziņojuma pieņemšanu par 2001./2002. novērtējuma gadu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               lēmums par prasītāja karjeras attīstības ziņojuma pieņemšanu par 2001./2002. novērtējuma gadu ir anulēts;

               2)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Apvienotās lietas C-10/14, C-14/14 un C-17/14: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 17. septembra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – J. B. G. T. Miljoen (C-10/14), X (C-14/14), Société Générale SA (C-17/14)/Staatssecretaris van Financiën Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiešie nodokļi — LESD 63. un 65. pants — Kapitāla brīva aprite — Akciju portfeļa dividenžu aplikšana ar nodokli — Ieturējums ienākumu gūšanas vietā — Ierobežojums — Galīgais nodokļu slogs — Faktori nodokļa maksātāju rezidentu un nodokļa maksātāju nerezidentu nodokļa sloga salīdzināšanai — Salīdzināmība — Ienākuma nodokļa vai sabiedrību ienākuma nodokļa ņemšana vērā — Konvencijas nodokļa dubultas uzlikšanas novēršanai — Ierobežojuma neitralizēšana konvencijas ceļā

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/6

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 17. septembra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – J. B. G. T. Miljoen (C-10/14), X (C-14/14), Société Générale SA (C-17/14)/Staatssecretaris van Financiën

   (Apvienotās lietas C-10/14, C-14/14 un C-17/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiešie nodokļi - LESD 63. un 65. pants - Kapitāla brīva aprite - Akciju portfeļa dividenžu aplikšana ar nodokli - Ieturējums ienākumu gūšanas vietā - Ierobežojums - Galīgais nodokļu slogs - Faktori nodokļa maksātāju rezidentu un nodokļa maksātāju nerezidentu nodokļa sloga salīdzināšanai - Salīdzināmība - Ienākuma nodokļa vai sabiedrību ienākuma nodokļa ņemšana vērā - Konvencijas nodokļa dubultas uzlikšanas novēršanai - Ierobežojuma neitralizēšana konvencijas ceļā)
   (2015/C 371/08)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: J. B. G. T. Miljoen (C-10/14), X (C-14/14), Société Générale SA (C-17/14)

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 63. un 65. pants jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, ar ko nosaka ieturējumu ienākumu gūšanas vietā par dividendēm, kuras izmaksā sabiedrība rezidente, gan nodokļa maksātājiem rezidentiem, gan nodokļa maksātājiem nerezidentiem, paredzot šī ieturējuma atskaitīšanas vai atmaksas mehānismu tikai nodokļa maksātājiem rezidentiem, kamēr nodokļa maksātājiem nerezidentiem, fiziskām personām un sabiedrībām, šis ieturējums ir galīgs nodoklis, ciktāl galīgais nodokļu slogs attiecībā uz šīm dividendēm, kas nodokļa maksātājiem nerezidentiem ir šajā valstī, ir smagāks nekā tas, kurš gulstas uz nodokļa maksātājiem rezidentiem, kas pamatlietās jāpārbauda iesniedzējtiesai. Lai konstatētu šos nodokļu slogus, lietās C-10/14 un C-14/14 iesniedzējtiesai jāņem vērā rezidentu aplikšana ar nodokli attiecībā uz visām Nīderlandes sabiedrībās turētajām akcijām kalendārajā gadā, kā arī kapitāls, kas ir atbrīvots no nodokļa atbilstoši valsts tiesiskajam regulējumam, un lietā C-17/14 – izmaksas, kas ir tieši saistītas ar dividenžu saņemšanu.
   Ja tiktu konstatēts kapitāla aprites ierobežojums, tas var tikt pamatots ar divpusējās konvencijas dubultas nodokļu uzlikšanas novēršanai, kas noslēgta starp rezidences dalībvalsti un dividenžu izcelsmes dalībvalsti, sekām, ar nosacījumu, ka atšķirīgā attieksme attiecībā uz dividenžu aplikšanu ar nodokli starp nodokļa maksātājiem, kas dzīvo pēdējā minētajā valstī, un tiem, kas dzīvo citās dalībvalstīs, zūd. Tādos apstākļos, kādi ir pamatlietās C-14/14 un C-17/14, ņemot vērā iesniedzējtiesas veicamo pārbaudi, brīvas kapitāla aprites ierobežojums, ja tāds tiktu konstatēts, nevar tikt uzskatīts par pamatotu.

      (1)  OV C 129, 28.4.2014.


title: Apvienotās lietas T-129/15 un T-130/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. septembra spriedums – Intesa Sanpaolo/EUIPO (“WAVE 2 PAY” un “WAVE TO PAY”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdisku preču zīmju “WAVE 2 PAY” un “WAVE TO PAY” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 2. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/38

         Vispārējās tiesas 2016. gada 28. septembra spriedums – Intesa Sanpaolo/EUIPO (“WAVE 2 PAY” un “WAVE TO PAY”)
   (Apvienotās lietas T-129/15 un T-130/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdisku preču zīmju “WAVE 2 PAY” un “WAVE TO PAY” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 2. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   (2016/C 419/48)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Intesa Sanpaolo SpA (Turīna, Itālija) (pārstāvji – P. Pozzi un F. Cecchi, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji – sākotnēji P. Bullock un L. Rampini, vēlāk L. Rampini)

      Priekšmets

   Prasība par diviem EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 19. janvāra lēmumiem attiecīgi lietās R 1857/2014–5 un R 1864/2014–5 saistībā ar diviem pieteikumiem vārdiskus apzīmējumus “WAVE 2 PAY” un “WAVE TO PAY” reģistrēt kā Savienības preču zīmes

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Intesa Sanpaolo SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 2.7.2015.


title: Lieta T-583/17: Prasība, kas celta 2017. gada 25. augustā – EOS Deutscher Inkasso-Dienst/EUIPO – IOS Finance EFC (“IOS finance”)

text:
               9.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/21

         Prasība, kas celta 2017. gada 25. augustā – EOS Deutscher Inkasso-Dienst/EUIPO – IOS Finance EFC (“IOS finance”)
   (Lieta T-583/17)
   (2017/C 338/24)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: EOS Deutscher Inkasso-Dienst GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvis –B. Sorg, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: IOS Finance EFC, SA (Barselona, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “IOS FINANCE” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 12 544 061

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 06. jūnija lēmums lietā R 2262/2016-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-50/08 P: Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. novembra spriedums — Michail /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Novērtējums — Karjeras attīstības ziņojums — 2004. gada novērtējums — Civildienesta tiesas pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/25

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. novembra spriedums — Michail/Komisija
   (Lieta T-50/08 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Novērtējums - Karjeras attīstības ziņojums - 2004. gada novērtējums - Civildienesta tiesas pienākums norādīt pamatojumu)
   2010/C 11/49
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs:
      Christos Michail, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — C. Meïdanis, avocat)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un K. Herrmann, pārstāvji, kam palīdz E. Bourtzalas, avocat)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 22. novembra spriedumu lietā F-34/06 Michail/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), lai panāktu, ka šis spriedums tiek atcelts

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Christos Michail sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Kopienu Komisijas tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies šajā tiesvedībā.

      (1)  OV C 128, 24.05.2008.


title: Lieta T-248/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 13. decembra spriedums – Al-Ghabra/Komisija Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret konkrētām personām un organizācijām, kas ir saistītas ar Osamu bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban — Regula (EK) Nr. 881/2002 — Personas, kas iekļauta Apvienoto Nāciju Organizācijas iestādes izveidotā sarakstā, līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Šīs personas vārda iekļaušana Regulas Nr. 881/2002 I pielikumā esošajā sarakstā — Prasība atcelt tiesību aktu — Saprātīgs termiņš — Pienākums pārbaudīt un pierādīt izvirzīto pamatu pamatotību — Pārbaude tiesā

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/42

         Vispārējās tiesas 2016. gada 13. decembra spriedums – Al-Ghabra/Komisija
   (Lieta T-248/13) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret konkrētām personām un organizācijām, kas ir saistītas ar Osamu bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban - Regula (EK) Nr. 881/2002 - Personas, kas iekļauta Apvienoto Nāciju Organizācijas iestādes izveidotā sarakstā, līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Šīs personas vārda iekļaušana Regulas Nr. 881/2002 I pielikumā esošajā sarakstā - Prasība atcelt tiesību aktu - Saprātīgs termiņš - Pienākums pārbaudīt un pierādīt izvirzīto pamatu pamatotību - Pārbaude tiesā)
   (2017/C 030/45)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mohammed Al-Ghabra (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – E. Grieves, barrister, un J. Carey, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji M. Konstantinidis, T. Scharf un F. Erlbacher, vēlāk – M. Konstantinidis un F. Erlbacher)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – sākotnēji S. Behzadi-Spencer un V. Kaye, vēlāk – V. Kaye, tad – S. Brandon un visbeidzot – C. Crane, pārstāvji, kuriem palīdz T. Eicke, QC), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – J.-P. Hix un E. Finnegan)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 263. pantam atcelt, pirmkārt, Komisijas 2007. gada 10. janvāra Regulu (EK) Nr. 14/2007, ar kuru 74. reizi groza Padomes Regulu (EK) Nr. 881/2002, ar ko nosaka konkrētus, īpašus, ierobežojošus, pret noteiktām personām un organizācijām, kuras saistītas ar Osamu Bin Ladenu, organizācijas Al-Qaida tīklu un Taliban, vērstus pasākumus un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 467/2001 (OV 2007, L 6, 6. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītāju, un, otrkārt, Komisijas 2013. gada 6. marta lēmumu Ares (2013) 188023, ar kuru ir apstiprināta prasītāja vārda saglabāšana to personu un organizāciju sarakstā, kam ir piemērojami Padomes 2002. gada 27. maija Regulas (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, un ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 467/2001, ar ko aizliedz eksportēt noteiktas preces un pakalpojumus uz Afganistānu, pastiprina lidojumu aizliegumu un attiecina uz Afganistānas Taliban līdzekļu un citu finanšu resursu iesaldēšanu (OV 2002, L 139, 9. lpp.), noteikumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu, ciktāl tajā tiek lūgts atcelt Komisijas 2007. gada 10. janvāra Regulu (EK) Nr. 14/2007, ar kuru 74. reizi groza Padomes Regulu (EK) Nr. 881/2002, ar ko nosaka konkrētus, īpašus, ierobežojošus, pret noteiktām personām un organizācijām, kuras saistītas ar Osamu Bin Ladenu, organizācijas Al-Qaida tīklu un Taliban, vērstus pasākumus un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 467/2001, ciktāl tā attiecas uz Mohammed Al-Ghabra;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt kā nepamatotu;

               3)

               M. Al-Ghabra sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 9, 11.1.2014.


title: Lieta T-50/05: Vispārējās tiesas 2010. gada 19. marta spriedums — Evropaïki Dynamiki/ Komisija (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Kopienas konkursa procedūra — Informātikas pakalpojumu sniegšana saistībā ar telemātikas sistēmām ar akcīzes nodokli apliekamo preču aprites kontrolei — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Pretendentu konsorcijs — Pieņemamība — Vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem un pārskatāmības principi — Piešķiršanas kritēriji — Labas pārvaldības princips un princips ievērot pienācīgu rūpību — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/29

         Vispārējās tiesas 2010. gada 19. marta spriedums — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-50/05) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Kopienas konkursa procedūra - Informātikas pakalpojumu sniegšana saistībā ar telemātikas sistēmām ar akcīzes nodokli apliekamo preču aprites kontrolei - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Pretendentu konsorcijs - Pieņemamība - Vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem un pārskatāmības principi - Piešķiršanas kritēriji - Labas pārvaldības princips un princips ievērot pienācīgu rūpību - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   2010/C 134/47
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — N. Korogiannakis, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji L. Parpala un K. Kańska, vēlāk L. Parpala un E. Manhaeve, visbeidzot L. Parpala, E. Manhaeve un M. Wilderspin)

      Priekšmets

   Lūgums atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2004. gada 18. novembra lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītājas un citas sabiedrības izveidota konsorcija piedāvājums, kas tika iesniegts saistībā ar konkursu par informātikas pakalpojumu sniegšanu saistībā ar tādu telemātikas sistēmu specificēšanu, izstrādi, uzturēšanu un atbalstu, ar kurām kontrolē ar akcīzes nodokli apliekamo preču apriti Eiropas Savienībā saskaņā ar akcīzes nodokļa apturēšanas kārtību, un tiesības noslēgt publiskā iepirkuma līgumu piešķirtas citam pretendentam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 106, 30.04.2005.


title: Lieta C-506/06: Tiesas (virspalāta) 2008. gada 26. februāra spriedums ( Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Sabine Mayr / Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG (Sociālā politika — Direktīva 92/85/EEK — Pasākumi, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti — Strādājošas grūtnieces jēdziens — Aizliegums atlaist strādājošas grūtnieces laikposmā no viņu grūtniecības sākuma līdz grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma beigām — Darba ņēmēja, kas atlaista, kad paziņošanas par atlaišanu datumā viņas olšūnas bija apaugļotas in vitro, bet vēl nebija implantētas viņas dzemdﾓ — Direktīva 76/207/EEK — Vienlīdzīga attieksme pret vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmējiem — Darba ņēmēja, kurai veikta in vitro apaugļošana — Atlaišanas aizliegums — Piemērošanas joma)

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/7

         Tiesas (virspalāta) 2008. gada 26. februāra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Sabine Mayr/Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG

   (Lieta C-506/06) (1)

   (Sociālā politika - Direktīva 92/85/EEK - Pasākumi, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti - “Strādājošas grūtnieces’ jēdziens - Aizliegums atlaist strādājošas grūtnieces laikposmā no viņu grūtniecības sākuma līdz grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma beigām - Darba ņēmēja, kas atlaista, kad paziņošanas par atlaišanu datumā viņas olšūnas bija apaugļotas in vitro, bet vēl nebija implantētas viņas dzemdē - Direktīva 76/207/EEK - Vienlīdzīga attieksme pret vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmējiem - Darba ņēmēja, kurai veikta in vitro apaugļošana - Atlaišanas aizliegums - Piemērošanas joma)
   (2008/C 92/11)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Oberster Gerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Sabine Mayr

      Atbildētājs: Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberster Gerichtshof — Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/85/EEK par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti (desmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē) (OV L 341, 1. lpp.), 2. panta a) punkta interpretācija — Atlaista darba ņēmēja, kuras olšūnas atlaišanas datumā bija apaugļotas in vitro, bet vēl nebija implantētas — Šīs darba ņēmējas kvalificēšana vai nekvalificēšana par “strādājošu grūtnieci”
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīva 92/85/EEK par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti (desmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē), un it īpaši šīs direktīvas 10. panta 1. punktā noteiktais aizliegums atlaist darba ņēmējas grūtnieces jāinterpretē tādējādi, ka tie neattiecas uz darba ņēmēju, kurai tiek veikta in vitro apaugļošana, ja datumā, kurā tiek paziņots par viņas atlaišanu, šīs darba ņēmējas olšūnas jau ir apaugļotas ar viņas partnera spermatozoīdiem un tādējādi pastāv in vitro apaugļotas olšūnas, bet tās tomēr vēl nav tikušas implantētas viņas dzemdē.

               2)

               Padomes 1976. gada 9. februāra Direktīvas 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba, profesionālās izglītības un izaugsmes iespējām un darba apstākļiem, 2. panta 1. punkts un 5. panta 1. punkts nepieļauj tādas darba ņēmējas atlaišanu, kura tādos apstākļos kā pamata lietā atrodas vēlīnā apaugļošanas in vitro procedūras posmā, proti, starp folikulu punkciju un tūlītēju in vitro apaugļoto olšūnu implantēšanu šīs darba ņēmējas dzemdē tiktāl, ciktāl ir pierādīts, ka atlaišanas pamatā būtībā ir fakts, ka šai personai tiek veikta šī procedūra.

      (1)  OV C 56, 10.3.2007.


title: Lieta T-469/07: Prasība, kas celta 2007. gada 21. decembrī — Philips Lighting Poland un Philips Lighting /Padome

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/53

         Prasība, kas celta 2007. gada 21. decembrī — Philips Lighting Poland un Philips Lighting/Padome
   (Lieta T-469/07)
   (2008/C 51/97)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Philips Lighting Poland S.A., Pila (Polija) un Philips Lighting BV, Eindhoven (Nīderlande) (pārstāvji — M. L. Catrain González, advokāts, un E. Wright, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto regulu pilnībā vai daļā, kas attiecas uz prasītājiem;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji, kas ir integrēto luminiscējošu spuldžu (CFL-i) ražotāji Kopienā, prasa atcelt Padomes 2007. gada 15. oktobra Regulu (EK) Nr. 1205/2007, ar ko pēc termiņa beigu pārskatīšanas, kuru veica saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 2. punktu, nosaka antidempinga maksājumus par Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes integrētu, elektronisku, kompaktu, luminiscējošu spuldžu (CFL-i) importu un attiecina tos uz šā paša ražojuma importu no Vjetnamas Sociālistiskās Republikas, Pakistānas Islāma Republikas un Filipīnu Republikas (1).
   Savas prasības pamatojumam prasītāji norāda, ka Padome pārkāpa Pamata Regulas (2) 3. panta 1. punktu, 9. panta 4. punktu un 11. panta 2. punktu, nosakot antidempinga maksājumus situācijās, kad nav pierādīts ka pasākumu termiņa beigšanās visdrīzāk novestu pie turpināta vai jauna zaudējuma Kopienu rūpniecībai.
   Turklāt prasītāji uzskata, ka Padome pieļāva tiesību kļūdu, pamatojoties uz Pamata Regulas 9. panta 1. punktu tādā situācijā, kas neietilpst šī panta piemērošanas jomā, jo izmeklēšanas pamatā esošā sūdzība netika atsaukta.
   Visbeidzot, prasītāji atsaucas uz EKL 253. panta pārkāpumu tajā, ka apstrīdētā regula ir nesamērīgi pamatota attiecībā uz atbalstu no Kopienas ražotājiem un secinājumu par Kopienas interesēm.

      (1)  OV 2007 L 272, 1. lpp.

      (2)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1996 L 56, 1. lpp.).


title: Lieta C-86/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar VAT and Duties Tribunal, Manchester (Apvienotā Karaliste) 2009. gada 27. februārī rīkojumu – Future Health Technologies Ltd/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar VAT and Duties Tribunal, Manchester (Apvienotā Karaliste) 2009. gada 27. februārī rīkojumu – Future Health Technologies Ltd/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

   (Lieta C-86/09)
   2009/C 102/27
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      VAT and Duties Tribunal, Manchester

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Future Health Technologies Ltd

      Atbildētājs: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Gadījumā, ja dalībvalsts piekrīt, ka pakalpojumus sniedz iestāde, kas ir jāatzīst par pienācīgi atzītu iestādi, kas līdzinās slimnīcai vai medicīniskās aprūpes vai diagnostikas centram Pamata PVN direktīvas (1) 132. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, vai frāze “slimnīcas un medicīniskā aprūpe” 132. panta 1) punkta b) apakšpunktā ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ietilpst visi vai, pakārtoti, viens vai vairāki (un ja tā, tad kuri) pakalpojumi, kas atbilst šādam aprakstam (plašāk aprakstīti faktu izklāstā):

                           a)

                           nepieciešamā medicīniskā aprīkojuma komplekta nodrošināšana nedzimuša bērna vecākiem, lai neatkarīgs medicīnas speciālists, kurš piedalās dzemdībās, varētu iegūt asinis no bērna nabassaites neilgu brīdi pēc piedzimšanas;

                           b)

                           šādā veidā iegūtu asiņu pārbaude īpaši šim mērķim izveidotās telpās, lai nodrošinātu, ka asinis nav inficētas ar kādu medicīniska rakstura problēmu, kas varētu tikt nodota ar asinīm vai cilmes šūnām, kas ir iegūtas no asinīm, gadījumā, ja cilmes šūnas tiktu izmantotas ārstnieciskiem nolūkiem (līdzīga pārbaude tiek veikta atkal pēc 6 mēnešiem);

                           c)

                           iepriekš minēto asiņu apstrāde, ko veic un pārrauga atbilstoši kvalificēts medicīnas personāls, lai iegūtu cilmes šūnu paraugu, kas ir derīgs ārstnieciskai medicīniskai izmantošanai;

                           d)

                           asins un cilmes šūnu uzglabāšana zinātniski kontrolētos apstākļos, kas ir izveidoti tādā veidā, lai saglabātu un aizsargātu asinis un cilmes šūnas nevainojamā stāvoklī; un/vai

                           e)

                           asins izņemšana pēc vecāku lūguma (līdz bērns ir sasniedzis 18 gadu vecumu) izmantošanai medicīniskā aprūpē?

               2)

               Pakārtoti, vai darbību, kas ir “cieši saistītas” ar slimnīcas un veselības aprūpi Pamata PVN direktīvas 132. panta 1) punkta b) apakšpunktā, jēdziens ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir ietverti visi vai kāds (un šādā gadījumā – kurš) no iepriekš minētajiem pakalpojumiem?

               3)

               Gadījumā, ja dalībvalsts piekrīt, ka iepriekš minētos pakalpojumus sniedz vai pārrauga viens vai vairāki atbilstoši kvalificēti medicīnas speciālisti, vai frāze “medicīniskās aprūpes sniegšana” Pamata PVN direktīvas 132. panta 1. punkta c) apakšpunktā ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ietilpst visi vai, pakārtoti, viens vai vairāki (un ja tā, tad kuri) pakalpojumi, kas atbilst šādam aprakstam (plašāk aprakstīti faktu izklāstā):

                           f)

                           nepieciešamā medicīniskā aprīkojuma komplekta nodrošināšana nedzimuša bērna vecākiem, lai neatkarīgs medicīnas speciālists, kurš piedalās dzemdībās, varētu iegūt asinis no bērna nabassaites neilgu brīdi pēc piedzimšanas;

                           g)

                           šādā veidā iegūtu asiņu pārbaude īpaši šim mērķim izveidotās telpās, lai nodrošinātu, ka asinis nav inficētas ar kādu medicīniska rakstura problēmu, kas varētu tikt nodota ar asinīm vai cilmes šūnām, kas ir iegūtas no asinīm, gadījumā, ja cilmes šūnas tiktu izmantotas ārstnieciskiem nolūkiem (līdzīga pārbaude tiek veikta atkal pēc 6 mēnešiem);

                           h)

                           iepriekš minēto asiņu apstrāde, ko veic un pārrauga atbilstoši kvalificēts medicīnas personāls, lai iegūtu cilmes šūnu paraugu, kas ir derīgs ārstnieciskai medicīniskai izmantošanai;

                           i)

                           asins un cilmes šūnu uzglabāšana zinātniski kontrolētos apstākļos, kas ir izveidoti tādā veidā, lai saglabātu un aizsargātu asinis un cilmes šūnas nevainojamā stāvoklī; un/vai

                           j)

                           asins izņemšana pēc vecāku lūguma (līdz bērns ir sasniedzis 18 gadu vecumu) izmantošanai medicīniskā aprūpē?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta F-31/14: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 11. decembra spriedums – Colart  u.c./Parlaments Civildienests — Personāla pārstāvība — Personāla komiteja — Personāla komitejas vēlēšanas — Tiesiskais regulējums par personāla pārstāvību Eiropas Parlamentā — Balsu skaitītāju kolēģijas kompetence — Sūdzību izskatīšanas procedūra balsu skaitītāju kolēģijā — Vēlēšanu rezultātu publicēšana — Balsu skaitītāju kolēģijā iesniegta sūdzība — Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkts — Iepriekšējas sūdzības neiesniegšana iecēlējinstitūcijā — Tieša vēršanās Vispārējā tiesā — Nepieņemamība

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/48

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 11. decembra spriedums – Colart u.c./Parlaments
   (Lieta F-31/14) (1)

   (Civildienests - Personāla pārstāvība - Personāla komiteja - Personāla komitejas vēlēšanas - Tiesiskais regulējums par personāla pārstāvību Eiropas Parlamentā - Balsu skaitītāju kolēģijas kompetence - Sūdzību izskatīšanas procedūra balsu skaitītāju kolēģijā - Vēlēšanu rezultātu publicēšana - Balsu skaitītāju kolēģijā iesniegta sūdzība - Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkts - Iepriekšējas sūdzības neiesniegšana iecēlējinstitūcijā - Tieša vēršanās Vispārējā tiesā - Nepieņemamība)
   (2015/C 034/57)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Philippe Colart (Bastogne, Beļģija) un citi (pārstāvis – A. Salerno, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – O. Caisou–Rousseau un S. Alves)

      Priekšmets

   Prasība atcelt 2013. gada oktobrī notikušās Eiropas Parlamenta personāla komitejas vēlēšanas, kuru rezultāti tika publicēti 2013. gada 28. novembrī

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               P. Colart un citi prasītāji, kuru vārdi ir minēti pielikumā, sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem;

               3)

               Eiropas Parlaments sedz pats savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina pusi no prasītāju tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 184, 19.6.2014, 45. lpp.


title: Lieta T-645/16 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 6. februāra rīkojums – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank/SRB Pagaidu noregulējums — Vienotā noregulējuma valde — Vienotais noregulējuma fonds — Ex ante iemaksas — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/38

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 6. februāra rīkojums – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank/SRB

   (Lieta T-645/16 R)
   (Pagaidu noregulējums - Vienotā noregulējuma valde - Vienotais noregulējuma fonds - Ex ante iemaksas - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2017/C 112/53)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG (Brēgenca, Austrija) (pārstāvis – G. Eisenberger, advokāts)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (SRB) (pārstāvji – B. Meyring un S. Schelo, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, pamatojoties uz LESD 278. un 279. pantu, ar mērķi panākt pagaidu pasākumu noteikšanu, pirmkārt, lai tiktu apturēta SRB izpildsesijas 2016. gada 15. aprīļa lēmuma (SRB/ES/SRF/2016/06) par ex ante iemaksām Vienotajā noregulējuma fondā par 2016. gadu izpilde, un, otrkārt, lai tiktu izdots rīkojums SRB veikt prasītājas samaksāto ex ante iemaksu atlīdzināšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-140/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale di Genova (Itālija) 2009. gada 17. aprīļa rīkojumu — Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA — Curatore dott. Alberto Fontana/Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale di Genova (Itālija) 2009. gada 17. aprīļa rīkojumu — Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA — Curatore dott. Alberto Fontana/Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (lieta C-140/09)
   2009/C 153/44
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Genova

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA — Curatore dott. Alberto Fontana

      Atbildētājs: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kopienu tiesību principiem — it īpaši normām, kas iekļautas Līguma 86., 87. un 88. pantā un V sadaļā (iepriekš — IV sadaļa) — atbilst tāds valsts tiesiskais regulējums valsts atbalsta jomā, kāds ietverts Likumā 684/1974, it īpaši tā 19. pantā, kurā paredzēta iespējamā valsts atbalsta piešķiršana — pat ja tā notiek tikai avansā — bez vienošanās un iepriekš nenosakot precīzus un stingrus kritērijus, ar kuriem novērst to, ka atbalsta piešķiršana varētu izraisīt konkurences izkropļojumus, un vai šajā sakarā ir nozīme tam, ka saņēmējam ir jāpiemēro administratīvās iestādes noteiktie tarifi?


title: Lieta T-34/10: Prasība, kas celta 2010. gada 26. janvārī — Hairdreams /ITSB — Bartmann ( MAGIC LIGHT )

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/46

         Prasība, kas celta 2010. gada 26. janvārī — Hairdreams/ITSB — Bartmann (“MAGIC LIGHT”)
   (Lieta T-34/10)
   2010/C 100/71
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: “Hairdreams” HaarhandelsgmbH (Grāca, Austrija) (pārstāvis — G. Kresbach, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Rüdiger Bartmann (Gladbeck, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt apstrīdēto ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 18. novembra lēmumu lietā R 656/2008-4 tādējādi, ka pilnībā tiktu apmierināta prasītājas 2008. gada 22. aprīļa apelācijas sūdzība, un piespriest atbildētājam apelācijas procesā atlīdzināt prasītājai iebildumu procesā, apelācijas procesā un šajā tiesvedībā radušos izdevumus;

               —

               pakārtoti atcelt apstrīdēto lēmumu un nodot lietu atkārtotai izskatīšanai ITSB.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “MAGIC LIGHT” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 8., 10., 21., 22., 26. un 44. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 196 597)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Rüdiger Bartmann

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiska preču zīme “MAGIC LIFE” Nr. 30 415 611 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome, novērtējot sajaukšanas iespēju ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-707/16: Prasība, kas celta 2016. gada 3. oktobrī – Enoitalia/EUIPO – La Rural Viñedos y Bodegas (“ANTONIO RUBINI”)

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/57

         Prasība, kas celta 2016. gada 3. oktobrī – Enoitalia/EUIPO – La Rural Viñedos y Bodegas (“ANTONIO RUBINI”)
   (Lieta T-707/16)
   (2016/C 419/74)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Enoitalia, Corte Vigna, Baldo, Belvino, Ca’ del Lago, Invino, Vinuva, Cantine Borsari, Ca' Montini, E. I., Enoi, V. E. B., Cbe, Ca.Pi SpA (Enoitalia SpA) (Calmasino di Bardolino, Itālija) (pārstāvis – S. Rizzo, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: La Rural Viñedos y Bodegas SA Ltda (Buenosairesa, Argentīna)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ANTONIO RUBINI” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 526 955

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 28. jūnija lēmums lietā R 1085/2015–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar tās 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta C-644/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 15. septembra spriedumu lietā T-346/12 Ungārija/Komisija 2015. gada 2. decembrī iesniedza Ungārija

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/28

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 15. septembra spriedumu lietā T-346/12 Ungārija/Komisija 2015. gada 2. decembrī iesniedza Ungārija
   (Lieta C-644/15 P)
   (2016/C 027/32)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ungārija (pārstāvis – Z. Fehér)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-346/12;

               —

               pieņemt galīgo nolēmumu lietā atbilstoši Tiesas statūtu 61. pantā paredzētajai iespējai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ungārijas valdība uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka Komisijai tās lēmumā par daļēju Kopienas kompensāciju par to valsts finansiālo atbalstu, kas atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1234/2007 (1) 103.e pantam piešķirts ražotāju organizācijām augļu un dārzeņu nozarē, bija juridisks pamats paredzēt, ka Savienības kompensētā summa ir atkarīga no paziņotā atbalsta summām.
   Ungārijas valdība apgalvo, ka atbilstoši kopīgai Regulas (EK) Nr. 1234/2007 un Regulas (EK) Nr. 1580/2007 (2) attiecīgo noteikumu interpretācijai Komisijai tās lēmumā par daļēju Kopienas kompensāciju par ražotāju organizācijām piešķirto valsts finansiālo atbalstu nebija tiesību atļaut kompensēt tikai tās summas, ko Ungārijas valdība bija norādījusi savā lūgumā atļaut sniegt valsts atbalstu, ciktāl tās šajā lūgumā bija norādītas kā prognozētās, paredzamās vai teorētiski iespējamās summas.
   Saskaņā ar Regulas Nr. 1234/2007 103.e pantu Komisijas atļauja sniegt valsts atbalstu attiecas uz atbalsta sniegšanu un nevis uz Komisijas veiktu augšējās robežvērtības noteikšanu saistībā ar tā atbalsta apmēru, ko ir iespējams sniegt. Šī augstākā robežvērtība ir nepārprotami paredzēta Regulā Nr. 1234/2007, kurā ir noteikts, ka valsts atbalsts nedrīkst pārsniegt 80 % no ražotāju organizāciju biedru vai pašu ražotāju organizāciju finansiālajiem ieguldījumiem darbības fondos. Tāpat arī noteikumi par daļēju Kopienas kompensāciju par valsts finansiālo atbalstu neļauj Komisijai, atļaujot šo iepriekš minēto daļējo kompensāciju, kā augstāko atmaksas robežvērtību noteikt summu, ko dalībvalsts savā lūgumā sniegt atļauju ir norādījusi Komisijai vai nu kā kopējo atbalsta summu vai kā tā atbalsta summu, kas ir paredzēts atsevišķām ražotāju organizācijām.
   Termina “summa” izmantošanas Regulas Nr. 1580/2007 94. panta 1. punkta otrajā daļā – ņemot vērā Regulas Nr. 1234/2007 103.e pantā paredzēto atbalsta apmēra ierobežojumu 80 % apmērā un Regulas Nr. 1580/2007 67. pantā paredzēto darbības fonda summas paaugstinājuma ierobežojumu 25 % apmērā – mērķis ir ļaut Komisijai jau atļaujas sniegšanas brīdī iepriekš aprēķināt tā valsts atbalsta summu, kas varētu tikt izmaksāts, un tādējādi – arī iespējamās kompensācijas apmēru. Līdz ar to šo summu paziņošanas mērķis nekādā ziņā nav paziņoto summu apstiprināšana, bet gan tas, lai Komisijai būtu skaidrs tā atbalsta apmērs, kas, iespējams, var tikt izmaksāts atbilstoši pamatregulas un Komisijas regulas noteikumiem.

      (1)  Padomes 2007. gada 22. oktobra Regula (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (OV L 299, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2007. gada 21. decembra Regula (EK) Nr. 1580/2007, ar ko nosaka Regulu (EK) Nr. 2200/96, (EK) Nr. 2201/96 un (EK) Nr. 1182/2007 īstenošanas noteikumus augļu un dārzeņu nozarē (OV L 299, 1. lpp.).


title: Lieta C-411/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Finanzgerichts Baden-Württemberg (Vācija) 2008. gada 22. septembra rīkojumu — Swiss Caps AG/Hauptzollamt Singen

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Finanzgerichts Baden-Württemberg (Vācija) 2008. gada 22. septembra rīkojumu — Swiss Caps AG/Hauptzollamt Singen
   (Lieta C-411/08)
   (2008/C 327/18)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Finanzgericht Baden-Württemberg
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Swiss Caps AG

      Atbildētājs: Hauptzollamt Singen

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai vispārīgais Kombinētās nomenklatūras (Padomes 1987. 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 — Kombinētā nomenklatūra (KN) — I pielikums) (1) interpretācijas 5. noteikums ir jāinterpretē tādējādi, ka kapsulu apvalki, kuri sastāv no cietes granulām un satur vielas uztura bagātināšanai, ir uzskatāmi par iepakojumu?

               2.

               Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde:
               Vai Kombinētās nomenklatūras pozīcija 1515 ir jāinterpretē tādējādi, ka cietes granulu kapsulu apvalki, kuri satur 580 mg kviešu dīgstu eļļu, nosaka produkta būtiskākās īpašības tādējādi, ka produkts tiek izslēgts no Kombinētās nomenklatūras pozīcijas 1515?

      (1)  OV L 256, 1. lpp.


title: Lieta F-133/15: Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2016. gada 10. jūnija spriedums – HI/Komisija Civildienests — Ierēdņi — Civildienesta noteikumu 11. pants — Lojalitātes pienākums — 11.a pants — Interešu konflikts — Par Savienības finansēta projekta uzraudzību atbildīgais ierēdnis — Ģimenes saites starp šo ierēdni un darbinieku, ko projekta vajadzībām darbā pieņēmusi par minēto projektu atbildīgā sabiedrība — Disciplinārlieta — Disciplinārsods — Pazemināšana pakāpē — Disciplinārlietu komitejas sastāva tiesiskums — Pienākums norādīt pamatojumu — Procedūras ilgums — Saprātīgs termiņš — Tiesību uz aizstāvību pārkāpums — Princips ne bis in idem — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Soda samērīgums — Atbildību mīkstinoši apstākļi

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/69

         Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2016. gada 10. jūnija spriedums – HI/Komisija
   (Lieta F-133/15) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Civildienesta noteikumu 11. pants - Lojalitātes pienākums - 11.a pants - Interešu konflikts - Par Savienības finansēta projekta uzraudzību atbildīgais ierēdnis - Ģimenes saites starp šo ierēdni un darbinieku, ko projekta vajadzībām darbā pieņēmusi par minēto projektu atbildīgā sabiedrība - Disciplinārlieta - Disciplinārsods - Pazemināšana pakāpē - Disciplinārlietu komitejas sastāva tiesiskums - Pienākums norādīt pamatojumu - Procedūras ilgums - Saprātīgs termiņš - Tiesību uz aizstāvību pārkāpums - Princips ne bis in idem - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Soda samērīgums - Atbildību mīkstinoši apstākļi)
   (2016/C 270/76)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: HI (pārstāvis – M. Velardo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāves – C. Ehrbar un F. Simonetti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu piemērot prasītājam sodu – pastāvīgu pazemināšanu amatā par divām pakāpēm saistībā ar izmeklēšanu par interešu konflikta situāciju, kā arī atlīdzināt šķietami nodarīto morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt,

               2)

               HI sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 414, 14.12.2015., 45. lpp.


title: Lieta C-483/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 6. septembrī iesniedza Fővárosi Törvényszék (Ungārija) – Sziber Zsolt/ERSTE Bank Hungary Zrt.

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 6. septembrī iesniedza Fővárosi Törvényszék (Ungārija) – Sziber Zsolt/ERSTE Bank Hungary Zrt.

   (Lieta C-483/16)
   (2016/C 419/43)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Törvényszék

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Zsolt Sziber

      Atbildētāja: ERSTE Bank Hungary Zrt.

      Cita lietas dalībniece: Mónika Szeder

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai šādas Savienības tiesību normas, proti, Eiropas Kopienas dibināšanas līguma (Romas līguma) 129A. panta 1. un 2. punkts kopsakarā ar šā paša panta 3. punktu, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (OV 2012, C 362, 2. lpp.) 38. pants, Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) 7. panta 1. un 2. punkts kopsakarā ar šīs pašas direktīvas 8. pantu, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīvas 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK (2), preambulas 47. apsvērums, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesisko regulējumu (un tā piemērošanu), ar ko nosaka papildu prasības, kaitējot tiesvedības dalībniekam (prasītājam vai atbildētājam), kurš kā patērētājs laikposmā no 2004. gada 1. maija līdz 2014. gada 26. jūlijam ir noslēdzis kredītlīgumu, kurā ir negodīgs līguma noteikums, kas ļauj vienpusēji palielināt procentu likmi, izdevumus vai komisijas maksas vai kurā ir paredzēta pirkšanas un pārdošanas cenu starpība, pamatojoties uz to, ka saskaņā ar šādām papildu prasībām, lai atsauktos tiesā uz tiesībām, kas rodas no šādu ar patērētājiem noslēgtu līgumu spēkā neesamības, un it īpaši lai tiesā varētu izskatīt lietu pēc būtības, ir jāiesniedz civilprocesuālais dokuments (primāri prasības pieteikums, prasības pieteikuma grozījums vai iebilde par spēkā neesamību, uz ko norāda aizstāvībā lietā, kurā patērētājs ir atbildētājs, šīs iebildes grozījums, atbildētāja pretprasība vai šīs pretprasības grozījums) un tam ir jāatbilst obligātajām satura prasībām, kamēr tiesvedības dalībniekam, kurš nav noslēdzis kredītlīgumu kā patērētājs vai kas šajā pašā laikposmā kā patērētājs ir noslēdzis cita (ne iepriekšminētā) veida kredītlīgumu, netiek prasīts iesniegt šādu dokumentu ar obligātu saturu?

               2)

               Neatkarīgi no tā, vai Tiesa atbildēs apstiprinoši vai noraidoši uz 1. jautājumu, kas ir izteikts plašāk nekā šis 2. jautājums, vai 1. jautājumā uzskaitītie Savienības tiesību noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie aizliedz piemērot šādas obligātās papildu prasības (skat. a) līdz c) punktu) tiesvedības dalībniekam, kas ir noslēdzis kredītlīgumu kā patērētājs 1. jautājuma nozīmē:

                           (a)

                           tiesvedībā – prasības pieteikums, prasības pieteikuma grozījums vai iebilde par spēkā neesamību, uz ko norāda aizstāvībā lietā, kurā patērētājs ir atbildētājs, vai šīs iebildes grozījums, atbildētāja pretprasība vai šīs pretprasības grozījums, kas ir jāiesniedz tiesvedības dalībniekam (prasītājam vai atbildētājam), kurš ir noslēdzis kredītlīgumu kā patērētājs 1. jautājuma izpratnē, ir pieņemams – proti, tiks izskatīts pēc būtības – vienīgi tad, ja šajā dokumentā šis lietas dalībnieks lūdz tiesu ne tikai atzīt ar patērētāju noslēgto kredītlīgumu 1. jautājuma izpratnē par pilnībā vai daļēji spēkā neesošu, bet arī lūdz tiesu piemērot tiesiskās sekas, kas izriet no līguma pilnīgas spēkā neesamības, kamēr tiesvedības dalībniekam, kas nav noslēdzis kredītlīgumu kā patērētājs vai kurš šajā paša laikposmā kā patērētājs ir noslēdzis cita (ne iepriekšminētā) veida kredītlīgumu, netiek prasīts iesniegt šādu dokumentu ar obligāto saturu?

                           (b)

                           tiesvedībā prasības pieteikums, prasības pieteikuma grozījums vai iebilde par spēkā neesamību, uz ko norāda aizstāvībā lietā, kurā patērētājs ir atbildētājs, vai šīs iebildes grozījums, atbildētāja pretprasība vai šīs pretprasības grozījums, kas ir jāiesniedz tiesvedības dalībniekam (prasītājam vai atbildētājam), kurš ir noslēdzis kredītlīgumu kā patērētājs 1. jautājuma izpratnē, ir pieņemams – proti, tiks izskatīts pēc būtības – vienīgi tad, ja šajā dokumentā šis lietas dalībnieks, lūdzot tiesu atzīt par pilnībā spēkā neesošu kredītlīgumu, kas noslēgts ar patērētāju 1. jautājuma izpratnē, attiecībā uz no pilnīgas spēkā neesamības izrietošajām tiesiskajām sekām netiek nekas prasīts par tiesiskās situācijas atjaunošanu pirms kredītlīguma noslēgšanas, kamēr tiesvedības dalībniekam, kas nav noslēdzis kredītlīgumu kā patērētājs vai, kurš šajā pašā laikposmā kā patērētājs ir noslēdzis cita (ne iepriekšminētā) veida kredītlīgumu, netiek prasīts iesniegt šādu dokumentu ar obligāto saturu?

                           (c)

                           tiesvedībā prasības pieteikums, prasības pieteikuma grozījums vai iebilde par spēkā neesamību, uz ko norāda aizstāvībā lietā, kurā patērētājs ir atbildētājs, vai šīs iebildes grozījums, atbildētāja pretprasība vai šīs pretprasības grozījums, kas ir jāiesniedz tiesvedības dalībniekam (prasītājam vai atbildētājam), kurš ir noslēdzis kredītlīgumu kā patērētājs 1. jautājuma izpratnē, ir pieņemams – proti, tiks izskatīts pēc būtības – vienīgi tad, ja šajā dokumentā attiecībā uz laikposmu no līgumisko attiecību sākuma līdz prasības iesniegšanai ir iekļauts aprēķins, kas veikts, izmantojot ārkārtīgi sarežģītu matemātisko metodi (kāda tā noteikta valsts tiesiskajā regulējumā), kurā jāņem vērā arī normas, kas nosaka valūtas konversiju forintos, tajā skaitā ar detalizētu informāciju matemātiski pārbaudāmā veidā, norādot maksājumus, kas veicami atbilstoši kredītlīgumam, prasītāja veiktos maksājumus, maksājumus, kas veicami, ja netiek ņemts vērā spēkā neesošais noteikums, un šo lielumu atšķirību, kā arī precizējot kopējo summu, kuru lietas dalībnieks, kurš ir noslēdzis kredītlīgumu kā patērētājs 1. jautājuma izpratnē, vēl ir parādā kredītiestādei vai ko viņš ir pārmaksājis, lai gan tiesvedības dalībniekam, kurš nav noslēdzis kredītlīgumu kā patērētājs vai kurš tajā pašā laikposmā kā patērētājs ir noslēdzis cita (ne iepriekšminētā) veida kredītlīgumu, nav jāiesniedz šāds dokuments ar obligāto saturu?

               3)

               Vai 1. jautājumā uzskaitītie Savienības tiesību noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka šādu normu pārkāpums, nosakot 1. un 2. jautājumā uzskaitītās papildu prasības, ir arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (OV 2012, C 326, 2. lpp.) 20., 21. un 47. panta pārkāpums, ņemot vērā to (šeit un daļēji attiecībā uz 1. un 2. jautājumu), ka dalībvalstu tiesām ir jāpiemēro Savienības tiesības patērētāju aizsardzības jomā arī lietās bez pārrobežu elementa, proti, pilnībā iekšējās situācijās, atbilstoši Tiesas 2000. gada 5. decembra spriedumam Guimont (C-448/98, EU:C:2000:663, 23. punkts), 2012. gada 10. maija spriedumam Duomo Gpa u.c. (no C-357/10 līdz C-359/10, EU:C:2012:283, 28. punkts) un 2014. gada 3. jūlija rīkojumam Tudoran (C-92/14, EU:C:2014:2051, 39. punkts)? Vai arī situācija ir jāuzskata par pārrobežu situāciju tādēļ vien, ka 1. prejudiciālajā jautājumā norādītais kredītlīgums ir “kredītlīgums ārvalstu valūtā”?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīva 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK (OV 2008, L 133, 66. lpp.).


title: Lieta C-519/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 22. novembrī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-348/03 Koninklijke Friesland Foods NV (agrākā Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV )/Eiropas Kopienu Komisija

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/9

         Apelācija, ko 2007. gada 22. novembrī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-348/03 Koninklijke Friesland Foods NV (agrākā Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV)/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-519/07 P)
   (2008/C 37/11)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un S. Noë)

      Otrs lietas dalībnieks: Koninklijke Friesland Foods NV, agrākā Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu, noraidīt lūgumu atcelt lēmumu (1) un piespriest Koninklijke Friesland Foods NV (turpmāk tekstā — “KFF”) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Pirmās instances tiesā un šajā apelācijas tiesvedībā;

               —

               pakārtoti, atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl tajā paredzētas tiesības citiem uzņēmējiem, nevis KKF, kuri 2001. gada 11. jūlijā Nīderlandes nodokļu administrācijā bija iesnieguši pieteikumu par minētā atbalsta režīma piemērošanu, un noraidīt lūgumu atcelt lēmumu, ciktāl tas attiecas uz tiesību piešķiršanu citiem uzņēmējiem, nevis KKF, kuri 2001. gada 11. jūlijā Nīderlandes nodokļu administrācijā bija iesnieguši pieteikumu par minētā atbalsta režīma piemērošanu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija uzskata, ka Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi Kopienu tiesības,

               i)

               konstatējot, ka KKF bija tiesības iesniegt prasību, jo, ja tās prasība būtu apmierināta, tas tai dotu tiesības izvirzīt zināmus prasījumus Nīderlandes iestādēm saistībā ar starptautisko finanšu operāciju režīmu (pārsūdzētā sprieduma 58.-73. punkts);

               ii)

               konstatējot, ka lēmums KFF skāra tieši un individuāli (pārsūdzētā sprieduma 93.-101. punkts);

               iii)

               atceļot lēmumu, pamatojoties uz faktiem, kuri Komisijai nebija zināmi un kuri lēmuma pieņemšanas brīdī tai nebija jāzina, proti, KFF konkrētā situācija (it īpaši pārsūdzētā lēmuma 141. –143. punkts);

               iv)

                           1)

                           acīmredzami nelikumīgi uzskatot vienu apgalvojumu, kam Pirmās instances tiesas spriedumā ir nozīme, par neapstrīdētu un arī pierādītu (Pirmās instances tiesa esot nelikumīgi uzskatījusi, ka Komisija nebija apstrīdējusi to, ka prasītāja veica tādus audita pasākumus un pieņēma tādus finansiālus un ekonomiskus lēmumus, kurus nebija iespējams mainīt piecpadsmit mēnešu laikā; pārsūdzētā sprieduma 137. punkts);

                           2)

                           konstatējot, ka uzņēmums, kas tikai ir iesniedzis pieteikumu, lai varētu izmantot atbalsta režīmu, varēja pamatoties uz tiesiskās paļāvības principu (pārsūdzētā sprieduma 125.–140. punkts);

               v)

               secinot, ka KFF varēja likumīgi pamatoties uz vienlīdzīgas attieksmes principu (pārsūdzētā sprieduma 149.–150. punkts);

               vi)

               pakārtoti, atceļot apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā piešķirtas tiesības citiem uzņēmumiem, izņemot KFF (pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas 1) punkts).

      (1)  Komisijas 2003. gada 17. februāra Lēmums Nr. 2003/515/EK par Nīderlandes īstenotu atbalsta režīmu starptautiskām finanšu operācijām (OV L 180, 52. lpp.).


title: Lietas T-128/08 un T-241/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 5. maija rīkojums — CBI un ABISP /Komisija (Valsts atbalsts — Beļģijas iestāžu piešķirtas subsīdijas valsts slimnīcām — Pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi — Sūdzība — Apgalvotais lēmums izbeigt sūdzības izskatīšanu — Lēmuma, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu, vēlāka pieņemšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/17

         Vispārējās tiesas 2010. gada 5. maija rīkojums — CBI un ABISP/Komisija
   (Lietas T-128/08 un T-241/08) (1)

   (Valsts atbalsts - Beļģijas iestāžu piešķirtas subsīdijas valsts slimnīcām - Pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi - Sūdzība - Apgalvotais lēmums izbeigt sūdzības izskatīšanu - Lēmuma, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu, vēlāka pieņemšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2010/C 195/27
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Coordination bruxelloise d’institutions sociales et de santé (CBI) (Brisele, Beļģija) un Association bruxelloise des institutions de soins privées (ABISP) (Brisele) (pārstāvji — D. Waelbroeck, advokāts, un D. Slater, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Giolito, J.-P. Keppenne un B. Stromsky)

      Priekšmets

   Prasība atcelt apgalvoto Komisijas lēmumu, kas izriet no tās 2008. gada 10. janvāra un 10. aprīļa vēstulēm, neuzsākt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru un izbeigt tiesvedību lietā sakarā ar prasītāju sūdzībām par apgalvoto Beļģijas iestāžu piešķirto valsts atbalstu, finansējot Briseles galvaspilsētas reģiona IRIS (Interhospitalière régionale des infrastructures de soins) tīkla valsts slimnīcas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietas T-128/08 un T-124/08 apvienot rīkojuma pieņemšanai;

               2)

               izbeigt tiesvedību lietās par šīm prasībām;

               3)

               izbeigt tiesvedību sakarā ar Saint-Gilles pašvaldības (Beļģija), Etterbeek pašvaldības (Beļģija), Ixelles pašvaldības (Beļģija), Anderlecht pašvaldības (Beļģija), Briseles galvaspilsētas reģiona pašvaldības (Beļģija), Briseles pilsētas (Beļģija), kā arī Somijas Republikas lūgumiem atļaut iestāties lietā;

               4)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 142, 07.06.2008.


title: Lieta T-166/07: Prasība, kas celta 2007. gada 8. maijā — Itālija/Komisija

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/39

         Prasība, kas celta 2007. gada 8. maijā — Itālija/Komisija
   (Lieta T-166/07)
   (2007/C 155/71)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — Paolo Gentili, Avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AD/94/07, lai izveidotu 125 administratoru (AD 5) rezerves sarakstu informācijas, komunikāciju un plašsaziņas jomā;

               —

               atcelt paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AST/37/07, lai izveidotu 110 asistentu (AST 3) rezerves sarakstu informācijas un komunikāciju jomā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas norādīti lietā T-156/07 Spānija/Komisija.


title: Lieta C-215/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 28. februāra spriedumu lietā T-282/08 Grazer Wechselseitige Versicherung AG /Eiropas Komisija 2012. gada 9. maijā iesniedza Grazer Wechselseitige Versicherung AG

text:
               23.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/7

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 28. februāra spriedumu lietā T-282/08 Grazer Wechselseitige Versicherung AG/Eiropas Komisija 2012. gada 9. maijā iesniedza Grazer Wechselseitige Versicherung AG

   (Lieta C-215/12 P)
   2012/C 184/13
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Grazer Wechselseitige Versicherung AG (pārstāvis — H. Wollmann, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               1)

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               2)

               taisīt galīgo spriedumu šajā lietā un atcelt Eiropas Komisijas 2008. gada 30. aprīļa Lēmumu 2008/719/EK par valsts atbalstu C 56/06 (ex NN 77/06), ko īsteno Austrija Bank Burgenland privatizācijai (OV L 239, 32. lpp.), un piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un Tiesā;

               3)

               pakārtoti 2. punktā minētajam, nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai un lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir vērsta pret Vispārējās tiesas 2012. gada 28. februāra spriedumu lietā T-282/08 Bank Burgenland. Apelācijas sūdzības iesniedzēja Vispārējās tiesas spriedumu pārsūdz pilnībā. Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauti procesuāli pārkāpumi, tādējādi skarot apelācijas sūdzības iesniedzējas intereses. Vispārējā tiesa spriedumā turklāt esot vairākos aspektos pārkāpusi Savienības tiesības. Apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza šādus pamatus:

               Ar pirmo apelācijas sūdzības pamatu Grazer Wechselseitige Versicherung AG norāda uz Savienības tiesību pārkāpumu. Vispārējā tiesa esot uzskatījusi, ka Land Burgenland savu izpildes garantiju (Ausfallshaftung) attiecībā uz Bank Burgenland esošajām saistībām nedrīkstēja ņemt vērā privatizācijas procesa ietvaros. Šādi apsvērumi esot juridiski nepareizi. Vispārējā tiesa esot nepareizi piemērojusi privāta investora rīcības tirgus apstākļos pārbaudi. Tiesa esot ignorējusi faktu, ka Land Burgenland sniegtā izpildes garantija ir pienākums, ko Land esot uzņēmusies kā bankas īpašniece. Atbilstoši Tiesas judikatūrai un Vispārējās tiesas praksei citās lietās, kā, piemēram, lietā Ryanair
                   (1) atbildība, ko valsts ir uzņēmusies saimnieciskās darbības ietvaros, ir jāņem vērā, piemērojot privātā investora kritēriju. Turklāt Vispārējās tiesas juridiskā nostāja neesot savietojama ar effet utile, kāds ir Savienības tiesiskajam regulējumam valsts atbalsta jomā. Vispārējās tiesas izvirzītais princips par to, ka ES dalībvalstīm banku privatizācijā nav jāraugās, lai ieguvējs valsti atbrīvotu no esošajām valsts garantijām, varot radīt būtiskus šķēršļus Eiropas pašreizējās finanšu un valsts parādu krīzes pārvarēšanai.

               Ar otro apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka pārsūdzētajā spriedumā ir pieļauts procesuāls pārkāpums, jo Vispārējā tiesa par kādu būtisku prasības pamatu nav izvirzījusi savus apsvērumus, bet vien “tukši” atsaukusies uz Komisijas teikto. Šajā gadījumā ir runa par Komisijas nepareizu vērtējumu par to, ka (apgalvotie) trūkumi Land izsludinātajos konkursa noteikumos nekādi neesot ietekmējuši iesniegto piedāvājumu summas. Nepamatodama pārņemot šos juridiski nepareizos vērtējumus, Vispārējā tiesa arī pati esot pārkāpusi Savienības tiesības. Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā, ka kļūdainu konkursa noteikumu rezultātā varētu tikt iesniegti augstāki piedāvājumi nekā konkursā bez nosacījumiem. Bank Burgenland privatizācijā nesekmīgais pretendents — konsorcijs acīmredzami esot piedāvājis pārāk augstu summu, lai tādējādi kompensētu sava piedāvājuma kvalitātes trūkumus (proti, risku, ka Land gadījumā, ja banku pārņemtu konsorcijs, būtu jāīsteno sava izpildes garantija). Ja Vispārējā tiesa kvalitatīvo kritēriju “atbrīvojums no izpildes garantijas” uzskata par nepieļaujamu atbilstoši valsts atbalsta tiesiskajam regulējumam, tā nedrīkst vienlaicīgi arī uzskatīt, ka konsorcija piedāvājums veidoja Bank Burgenland aptuveno tirgus vērtību (bez valsts atbalsta).

               Ar trešo apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza savu tiesību tikt uzklausītai pārkāpumu. Vispārējā tiesa neesot izvērtējusi kādu būtisku prasības pamatu. Lietas dalībnieču starpā neesot strīda par to, ka Bank Burgenland pirms privatizācijas noslēguma būtu emitējusi papildus obligācijas EUR 320 miljonu apmērā arī tad, ja tā tiktu pārdota konsorcijam. Šīs obligācijas būtu ieguvējas Land neizpildes garantijas īstenošanas gadījumā. Apelācijas sūdzības iesniedzēja šajā sakarā 2008. gada 17. jūlijā iesniegtajā prasībā skaidri esot norādījusi, ka konsorcijs ar šo pasākumu nonāk krietni izdevīgākā situācijā kā apelācijas sūdzības iesniedzēja. Komisija šo apstākli, salīdzinādama abus piedāvājumus, neesot ņēmusi vērā. Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa attiecīgo prasības pamatu neesot nemaz izskatījusi. Tādējādi Vispārējā tiesa apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirzītos pamatus neesot pilnībā izvērtējusi un liegusi Savienības tiesai iespēju īstenot tai piešķirtās pārbaudes pilnvaras.

      (1)  Tiesas 2008. gada 17. decembra spriedums lietā T-196/04 Ryanair/Komisija (Krājums, II-3643. lpp.).


title: Lieta C-133/10: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2005/81/EK — Dalībvalstu un publisku uzņēmumu finansiālo attiecību pārskatāmība — Uzņēmums, kuram ir pienākums vest atsevišķu grāmatvedību — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               8.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/7

         Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-133/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2005/81/EK - Dalībvalstu un publisku uzņēmumu finansiālo attiecību pārskatāmība - Uzņēmums, kuram ir pienākums vest atsevišķu grāmatvedību - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2011/C 298/11
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Peere un K. Walkerová)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — M. Jacobs un J.-C. Halleux)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Visu tādu tiesību aktu nepieņemšana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2005. gada 28. novembra Direktīvas 2005/81/EK, ar ko groza Direktīvu 80/723/EEK par dalībvalstu un publisku uzņēmumu finansiālo attiecību pārskatāmību, kā arī finansiālo pārskatāmību dažos uzņēmumos (OV L 312, 47. lpp.), prasības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2005. gada 28. novembra Direktīvas 2005/81/EK, ar ko groza Direktīvu 80/723/EEK par dalībvalstu un publisku uzņēmumu finansiālo attiecību pārskatāmību, kā arī finansiālo pārskatāmību dažos uzņēmumos, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 148, 05.06.2010.


title: Lieta T-268/17: Prasība, kas celta 2017. gada 8. maijā – Clean Sky 2 Joint Undertaking/Revoind Industriale

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/31

         Prasība, kas celta 2017. gada 8. maijā – Clean Sky 2 Joint Undertaking/Revoind Industriale

   (Lieta T-268/17)
   (2017/C 231/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Clean Sky 2 Joint Undertaking (CSJU) (pārstāvji – B. Mastantuono, pārstāvis, un M. Velardo, advokāts)

      Atbildētāja: Revoind Industriale Srl (Oricola, Itālija)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               piespriest atbildētājai izmaksāt CSJU summu EUR 101 370,94 apmērā saistībā ar Dotācijas Nolīgumu ar kopuzņēmuma partneriem Nr. 632462 “EASIER-Eksperimentālā akustiskā zemskaņas vēja tuneļa izpēte reģionālo gaisa kuģu turboventilatordzinējam ar attīstītu mehānismu, kurā ir iekļauta HLD inovatīva zema trokšņa konstrukcija”, tai pieskaitot summu EUR 524,91 apmērā kā nokavējuma procentus ar 3,5 % likmi par laikposmu no 2017. gada 7. februāra līdz 2017. gada 1. aprīlim;

               —

               piespriest atbildētajai maksāt EUR 9,72 dienā kā procentus, sākot no 2017. gada 2. aprīļa līdz dienai, kurā parāds tiks pilnībā atmaksāts; un

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza šādus pamatus.
   Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja ir pārkāpusi savas līgumiskās saistības, neīstenojot projektu EASIER un nesniedzot CSJU atbilstošos pārskata ziņojumus un rezultātus saskaņā ar Dotācijas Nolīguma II pielikuma II.2 pantu.
   Turklāt atbildētāja nav izpildījusi I pielikumā identificētos veicamos darbus, šādi neizpildot Dotācijas Nolīguma II pielikuma II.3 panta a), e) un h) punktā paredzētos pienākumus.
   Līdz ar to prasītāja izbeidza Dotācijas Nolīgumu, pamatojoties uz Dotācijas Nolīguma II pielikuma II.38 pantu un izdeva paziņojumu par parādu attiecībā uz priekšfinansējumu EUR 101 370,94 apmērā, ko koordinators jau bija izmaksājis atbildētajai atbilstoši Dotācijas Nolīguma noteikumiem. Patiesībā priekšfinansējums paliek prasītāja īpašumā līdz galīgajam maksājumam.
   Fakti saistību pamatā attiecībā uz Revoind Industriale S.r.l. kā Dotāciju Nolīguma saņēmēju šajā lietā lielā mērā netiek apstrīdēti un atbildētājas iebildumi ir vispārīgi, nepilnīgi un tajos nav sniegti nekādi attaisnojoši pierādījumi, un līdz ar to tie ir pilnībā nepamatoti.
   Līdz ar to prasītājam ir tiesības uz atlīdzību un atbildētajai kā priekšfinansējumu izmaksātās summas atmaksu, tai pieskaitot nokavējuma procentus.


title: Lieta C-214/07: Prasība, kas celta 2007. gada 23. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/10

         Prasība, kas celta 2007. gada 23. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-214/07)
   (2007/C 170/17)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — C. Giolito, pārstāvis)

      Atbildētāja: Francijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, noteiktajā termiņā neizpildot Komisijas 2003. gada 16. decembra lēmumu par Francijas īstenoto atbalsta shēmu saistībā ar grūtībās nonākušu uzņēmumu pārņemšanu (Valsts atbalsts C(2003) 4636) (1), Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētā lēmuma 5. un 6. pants, EKL 249. panta ceturtā daļa un 10. pants;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija prasības pamatojumā norāda, ka atbildētāja nav veikusi to, kas nepieciešams, lai nodrošinātu ātru un efektīvu tās lēmuma izpildi, jo vairāk nekā trīs gadus pēc tā pieņemšanas nav atgūta pat maza daļa no Francijas valsts nelikumīgi piešķirtā atbalsta. Tāda situācija esot skaidri pretrunā ar EKL 249. panta ceturto daļu un Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (2), 14. panta 1. un 3. punktu.
   Par laika posmu pēc 1993. gada atbildētāja vairs nevarot pamatoties uz pilnīgu 2003. gada 16. decembra lēmuma izpildes iespējas neesamību. Pirmkārt, Francijas iestādes faktiski neesot veikušas pasākumus apstrīdēto atbalstu atgūšanai, jo attiecīgajām personām pat netika nosūtīti rīkojumi atmaksāt saņemto atbalstu. Otrkārt, šīs iestādes nevarot atsaukties uz to, ka tām ir grūti identificēt attiecīgo atbalstu saņēmējus, jo kā nodokļu iekasētājas tās varot viegli aprēķināt nodokļu atvieglojumu summas, ko minētie saņēmēji ir izmantojuši.
   Katrā ziņā no Tiesas judikatūras izrietot, ka pilnīgas izpildes iespējas neesamības nosacījums nav izpildīts, ja atbildētāja dalībvalsts Komisijai tikai paziņo par juridiskajām, politiskajām vai praktiskajām grūtībām lēmuma, kurā prasīts atgūt atbalstu, īstenošanā, bet nav faktiski vērsusies pie attiecīgajiem uzņēmumiem, lai atgūtu šī atbalsta summu, un nav Komisijai ieteikusi alternatīvus noteikumus lēmuma īstenošanai, kas būtu ļāvuši pārvarēt grūtības.

      (1)  OV 2004, L 108, 38. lpp.

      (2)  OV L 83, 1. lpp.


title: Lieta T-19/13: Prasība, kas celta 2013. gada 11. janvārī — Ekologický právní servis /Komisija

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/25

         Prasība, kas celta 2013. gada 11. janvārī — Ekologický právní servis/Komisija
   (Lieta T-19/13)
   2013/C 79/44
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ekologický právní servis (Brno, Čehijas Republika) (pārstāvis — P. Černý, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 12. novembra Lēmumu C(2012) 8382, ar kuru ir atzīts par nepieņemamu prasītāja lūgums veikt Komisijas 2012. gada 6. jūlija Lēmuma C(2012) 4576 par pieteikumu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK (1) 10.c panta 5. punktu piešķirt pagaidu bezmaksas kvotas elektroenerģijas ražošanas modernizācijai, par kuriem paziņojusi Čehijas Republika, iekšēju pārskatīšanu;

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 6. jūlija Lēmumu C(2012) 4576 par pieteikumu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 10.c panta 5. punktu piešķirt pagaidu bezmaksas kvotas elektroenerģijas ražošanas modernizācijai, par kuriem paziņojusi Čehijas Republika, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisijas 2012. gada 12. novembra Lēmums C(2012) 8382 ir prettiesisks, jo tas ir pretrunā Līguma par Eiropas Savienību 17. pantam, Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantam un Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (2) 2. panta 1. punkta g) apakšpunktam un 10. pantam.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas 2012. gada 6. jūlija Lēmums C(2012) 4576 ir prettiesisks, jo tas ir pretrunā LESD 263. pantam, Direktīvai 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/29/EK (3); Komisijas paziņojumam — Norāžu dokumentam par Direktīvas 2003/87/EK 10.c panta piemērošanu izvēles kārtā (2011/C 99/03) un Direktīvai 2011/42/EK (4) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/29/EK, ar ko Direktīvu 2003/87/EK groza, lai uzlabotu un paplašinātu Kopienas siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju kvotu tirdzniecības sistēmu.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīva 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu.


title: Lieta C-624/10: Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 15. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Francijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Nodokļi — Direktīva 2006/112/EK — 168., 171., 193., 194., 204. un 214. pants — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā ārpus šīs valsts reģistrētam pārdevējam vai pakalpojumu sniedzējam ir paredzēts pienākums iecelt nodokļu galvinieku un būt identificējamam ar PVN numuru šajā dalībvalstī — Tiesiskais regulējums, kas ļauj kompensēt starpību starp atskaitāmo PVN, ko samaksājis ārpus konkrētas valsts reģistrēts pārdevējs vai pakalpojumu sniedzējs, un PVN, ko tas iekasējis savu klientu vārdā un uzdevumā)

text:
               11.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/7

         Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 15. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-624/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Nodokļi - Direktīva 2006/112/EK - 168., 171., 193., 194., 204. un 214. pants - Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā ārpus šīs valsts reģistrētam pārdevējam vai pakalpojumu sniedzējam ir paredzēts pienākums iecelt nodokļu galvinieku un būt identificējamam ar PVN numuru šajā dalībvalstī - Tiesiskais regulējums, kas ļauj kompensēt starpību starp atskaitāmo PVN, ko samaksājis ārpus konkrētas valsts reģistrēts pārdevējs vai pakalpojumu sniedzējs, un PVN, ko tas iekasējis savu klientu vārdā un uzdevumā)
   2012/C 39/10
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — M. Afonso)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un N. Rouam)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 168., 171., 193., 194., 204. un 214. panta pārkāpums — Valsts tiesību akti, kuros ārpus šīs valsts reģistrētam pārdevējam vai pakalpojumu sniedzējam ir paredzēts pienākums iecelt nodokļu galvinieku — Pienākums būt identificējamam ar PVN numuru — Tiesību uz nodokļa atskaitīšanu raksturs un apjoms

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               2006. gada 23. jūnija Administratīvās instrukcijas 3 A-9-06 Nr. 105 IV sadaļā paredzot administratīvo atvieglojumu, kas ir atkāpe no pievienotās vērtības nodokļa apgrieztās maksāšanas kārtības un paredz, ka ārpus Francijas reģistrētam pārdevējam vai pakalpojumu sniedzējam ir jāieceļ nodokļu galvinieks, ka tam jābūt identificējamam ar pievienotās vērtības nodokļa numuru un ka tiek kompensēta starpība starp atskaitāmo PVN, ko samaksājis šis pārdevējs vai pakalpojumu sniedzējs, un PVN, ko tas iekasējis savu klientu vārdā un uzdevumā, Francijas Republika nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu un it īpaši tās 168., 171., 193., 194., 204. un 214. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 72, 5.3.2011.


title: Lieta C-598/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 21. oktobra spriedumu lietā T-453/11 Szajner /ITSB 2014. gada 22. decembrī iesniedza Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

text:
               23.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/4

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 21. oktobra spriedumu lietā T-453/11 Szajner/ITSB 2014. gada 22. decembrī iesniedza Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   (Lieta C-598/14 P)
   (2015/C 096/06)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis – A. Folliard-Monguiral)

      Pārējie lietas dalībnieki: Gilbert Szajner un Forge de Laguiole

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               piespriest prasītājai tiesvedībā Vispārējā tiesā atlīdzināt Biroja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs savas apelācijas sūdzības atbalstam izvirza divus pamatus, proti, par Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (1) 65. panta pārkāpumu un par šīs pašas regulas 8. panta 4. punkta, to aplūkojot kopsakarā ar Francijas intelektuālā īpašuma kodeksa L 711–4. pantu, pārkāpumu.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja ieskatā Vispārējā tiesa varot atcelt vai grozīt lēmumu tikai tad, ja tā pieņemšanas brīdī uz to bija attiecināms kāds no Regulas (EK) Nr. 207/2009 65. panta 2. punktā paredzētajiem atcelšanas vai grozīšanas pamatiem. Vispārējā tiesa esot pārkāpusi minētās regulas 65. panta 2. punktu, neievērojot tās veiktās tiesiskuma pārbaudes apjomu, kurā ietilpst tikai tiesiskie apstākļi (tostarp judikatūra, kas pastāvēja lēmuma pieņemšanas dienā) un faktiskie apstākļi, kas darīti zināmi apelāciju padomei. Vispārējā tiesa neesot pierādījusi, ka Apelāciju padome būtu pieļāvusi kļūdu apstrīdētā lēmuma pieņemšanas dienā. Vispārējā tiesa Apelācijas padomes vērtējumu esot aizstājusi ar savu vērtējumu un esot izvērtējusi Francijas Kasācijas tiesas 2012. gada 10. jūlija spriedumu, par kuru minētajai padomei nav bijusi iespēja ieņemt nostāju.
   Turklāt Vispārējā tiesa esot sagrozījusi Francijas Kasācijas tiesas 2012. gada 10. jūlija spriedumu, norādot, ka tas “nepavisam nav neskaidrs attiecībā uz firmai piešķirtās aizsardzības apjomu un tā mērķis ir tikt piemērotam vispārēji”, un piedēvējot tam tvērumu, kas salīdzinājumā ar citiem lietas materiāliem tam acīmredzami neesot jāpiešķir, Francijas intelektuālā īpašuma kodeksa L 711–4. panta kontekstā.
   Visbeidzot, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, nosakot sabiedrības Forge de Laguiole darbības nozares atbilstoši preču zīmju tiesībām raksturīgajiem kritērijiem. Vispārējai tiesai sabiedrības Forge de Laguiole darbības nozares esot bijis jānosaka, atsaucoties uz šīs sabiedrības pārdoto preču galamērķi un izmantojumu, nevis vienīgi atbilstoši preču veida kritērijam.

      (1)  OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta C-276/06: Tiesas (piektā palāta) rīkojums 2007. gada 17. aprīlī ( Tribunal du travail de Verviers (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mamate El Youssfi / Office national des pensions ( ONP ) (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgums starp EK un Maroku — 65. pants — Nediskriminācijas princips sociālā nodrošinājuma jomā — Ienākumu likumīga garantija vecāka gadagājuma cilvēkiem)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/25

         Tiesas (piektā palāta) rīkojums 2007. gada 17. aprīlī (Tribunal du travail de Verviers (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mamate El Youssfi/Office national des pensions (ONP)
   (Lieta C-276/06) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgums starp EK un Maroku - 65. pants - Nediskriminācijas princips sociālā nodrošinājuma jomā - Ienākumu likumīga garantija vecāka gadagājuma cilvēkiem)
   (2007/C 96/45)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal du travail de Verviers
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Mamate El Youssfi

      Atbildētāja: Office national des pensions (ONP)
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal du Travail de Verviers — Interpretācija 41. pantam EEK un Marokas Karalistes Sadarbības nolīgumā, kas apstiprināts ar Padomes 1978. gada 26. septembra Regulu (EEK) Nr. 2211/78 par Eiropas Ekonomikas Kopienas un Marokas Karalistes Sadarbības nolīguma noslēgšanu (OV L 264, 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar 65. pantu Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumā par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses (OV L 70, 2. lpp.), kā arī Padomes 2003. gada 14. maija Regulai (EK) Nr. 859/2003, ar ko Regulas (EEK) Nr. 1408/71 un Regulas (EEK) Nr. 574/72 noteikumus attiecina arī uz tiem trešo valstu pilsoņiem, uz kuriem minētie noteikumi neattiecas tikai viņu valstspiederības dēļ (OV L 124, 1. lpp.), un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulai (EEK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV L 166, 1. lpp.) — Nediskriminācijas princips — Atteikums Marokas pilsonei, kura dzīvo Beļģijā, piešķirt vecāka gadagājuma cilvēku likumīgo ienākumu garantiju
   Rezolutīvā daļa:
   65. panta 1. punkta pirmā daļa Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumā par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses, kas 1996. gada 26. februārī parakstīts Briselē un šo Kopienu vārdā apstiprināts ar Padomes un Komisijas 2000. gada 24. janvāra Lēmumu 2000/204/EK, EOTK, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj, ka uzņemošā dalībvalsts atsakās piešķirt vecāka gadagājuma cilvēku likumīgo ienākumu garantiju Marokas pilsonei, kura ir sasniegusi 65 gadu vecumu un likumīgi dzīvo šīs valsts teritorijā, jo viņai minētais noteikums ir piemērojams:

               —

               vai nu tāpēc, ka viņa pati ir strādājusi algotu darbu attiecīgajā dalībvalstī;

               —

               vai arī tāpēc, ka viņa ir tāda Marokas pilsoņa darba ņēmēja ģimenes locekle, kurš ir vai ir bijis nodarbināts šajā dalībvalstī.

      (1)  OV C 224, 16.9.2006.


title: Lieta C-84/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2009. gada 9. decembra spriedumu lietā T-484/08 Longevity Health Products, Inc. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Merck KGaA, 2010. gada 12. februārī iesniedza Longevity Health Products, Inc.

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/29

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2009. gada 9. decembra spriedumu lietā T-484/08 Longevity Health Products, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Merck KGaA,2010. gada 12. februārī iesniedza Longevity Health Products, Inc.

   (Lieta C-84/10 P)
   2010/C 100/44
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Longevity Health Products, Inc. (pārstāvis — J. Korab, Rechtsanwalt)

      Citi lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Merck KGaA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               sabiedrības Longevity Health Products, Inc. apelācijas sūdzību atzīt par pieņemamu;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2009. gada 9. decembra spriedumu lietā T-484/08; un

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir par Vispārējās tiesas spriedumu, ar kuru tā ir noraidījusi apelācijas sūdzības iesniedzējas prasību atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 28. augusta lēmumu, ar kuru tika noraidīts apelācijas sūdzības iesniedzējas pieteikums reģistrēt vārdisko preču zīmi “Kids Vits”. Ar savu spriedumu Vispārējā tiesa apstiprināja Apelāciju padomes lēmumu, atbilstoši kuram pastāvot sajaukšanas iespēja ar agrāku Kopienas vārdisku preču zīmi “VIDS4KIDS”.
   Kā apelācijas sūdzības pamati ir norādīts procesuāls pārkāpums un Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (turpmāk tekstā — “Preču zīmju regula”) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.
   Vispārējā tiesa esot pieļāvusi procesuālu pārkāpumu, jo, pretēji pamatotam apelācijas sūdzības iesniedzējas lūgumam, tā šai pēdējai minētajai neesot noteikusi termiņu ar replikas rakstu atbildēt uz cita lietas dalībnieka apelācijas sūdzībā tā iebildumu rakstā norādītajiem apsvērumiem. Līdz ar to, pretēji tiesvedībai Vispārējā tiesā un Tiesā piemērojamām Kopienu tiesību normām, esot tikušas ierobežotas prasītājas tiesības tikt uzklausītai un ietekmēta tās tiesību aizsardzība.
   Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Preču zīmju regulas 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, jo, novērtējot sajaukšanas iespēju, tā tiesiski kļūdainā veidā neesot veikusi visu nozīmīgu faktoru visaptverošu vērtējumu. Vispārējā tiesa esot kļūdaini pieņēmusi, ka konstatētās pretstatīto vārdisko preču zīmju līdzības ir pietiekamas, lai sajaukšanas iespēju preču zīmju tiesību izpratnē uzskatītu par pastāvošu.
   It īpaši Vispārējā tiesa neesot pietiekami ievērojusi, ka tiesvedībā aplūkojamo precu zīmju gadījumā runa esot par precēm un pakalpojumiem, kuriem plašākā nozīmē esot sakars ar cilvēku veselību, kādēļ no konkrētās sabiedrības daļas esot jāsagaida paaugstināta uzmanība. Patērētājiem katrā ziņā esot zināms, ka preču zīmju, kuras ir atvasinātas no ķīmiskās nomenklatūras vai ir šādai nomenklatūrai pietuvinātas, gadījumā noteicoša nozīme varot būt jau vismazākajām atšķirībām. Turklāt patērētāju uzmanību vēl pastiprinot tas, ka, preces sajaucot, varot iestāties ļoti nepatīkamas sekas. Jau šis apstāklis vien ļaujot pieņemt, ka tiek izrādīta īpaša uzmanība.
   Vispārējā tiesa arī neesot ievērojusi, ka vārdiskās preču zīmes “Kids Vits” un “VIDS4KIDS” viena no otras esot būtiski atšķirīgas, jo preču zīmju nosaukumu fonētiskais skanējums ļaujot uztvert skaidras atšķirības. Atmiņām, kas patērētājam ir attiecībā uz preču zīmi, ļoti būtiska esot tieši preču zīmes nosaukuma izruna, kādēļ sajaukšanas iespēja jau šī iemesla dēļ esot izslēgta. Lai gan pastāvot vizuālā līdzība, tomēr aplūkojamajās preču zīmēs vārdi “Kids” un “Vids” esot norādīti atšķirīgā secībā un apelācijas sūdzības iesniedzējas preču zīmes gadījumā esot vēl papildināti ar citu simbolu (proti, ciparu “4”, kas angļu valodā noteikti tiekot izrunāts kā “for” nozīmē “paredzēts priekš […]”). Turklāt abas preču zīmes to kopumā atbilstot divām dažādām saliktu jēdzienu veidošanas sistēmām, kas jau pats par sevi esot piemērots lai nodrošinātu, ka tās viena no otras ir atšķirīgas.