title: Lieta F-65/12: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 11. februāra spriedums — Armani /Komisija (Civildienests — Atalgojums — Ģimenes pabalsti — Tiesības uz apgādājamā bērna pabalstu — Apgādājams bērns — Prasītāja laulātās bērns)

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/25

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 11. februāra spriedums — Armani/Komisija
   (Lieta F-65/12) (1)

   (Civildienests - Atalgojums - Ģimenes pabalsti - Tiesības uz apgādājamā bērna pabalstu - Apgādājams bērns - Prasītāja laulātās bērns)
   2014/C 85/41
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Armani (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Komisija (pārstāvji — D. Martin un V. Joris, pārstāvji)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu nepiešķirt prasītājam ģimenes pabalstu par viņa laulātās dēlu, kas dzimis iepriekšējā laulībā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2011. gada 17. augusta lēmumu, ar kuru Eiropas Komisija Armani kungam atteica atzīt tiesības uz apgādājamā bērna pabalstu attiecībā uz viņa laulātās dēlu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina Armani kungam radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 243, 11.8.2012., 34. lpp.


title: Lieta F-86/10: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 3. marta rīkojums — Dubu s/Parlaments

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/27

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 3. marta rīkojums — Dubus/Parlaments
   (Lieta F-86/10) (1)

   2011/C 130/55
   Tiesvedības valoda — franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra sakarā ar izlīgumu.

      (1)  OV C 317, 20.11.2010, 49.lpp.


title: Lieta C-105/08: Prasība, kas celta 2008. gada 6. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/15

         Prasība, kas celta 2008. gada 6. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-105/08)
   (2008/C 116/26)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal un M. Alfonso)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, apliekot uz citām valstīm veiktus procentu maksājumus ar lielākiem nodokļiem nekā procentus, kas samaksāti Portugāles teritorijā rezidējošām sabiedrībām, Portugāles Republika ierobežo hipotekārā kredīta un cita veida kredītu pakalpojumu sniegšanu citās dalībvalstīs un citās valstīs, kas noslēgušas EEZ līgumu, rezidējošiem finanšu uzņēmumiem un tāpēc neizpilda pienākumus, kas tai ir saskaņā ar EKL 49. un 56. pantu un EEZ līguma 36. un 40. pantu;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Likumā par uzņēmumu nodokli (LUN) ir paredzēti atšķirīgi nodokļi ienākumiem no procentiem, kas samaksāti finanšu uzņēmumiem, atkarībā no tā, vai šie uzņēmumi ir vai nav rezidenti Portugāles teritorijā.
   Portugālē nerezidējošiem finanšu uzņēmumiem samaksātiem procentiem piemērojamais nodoklis faktiski veido daudz lielāku nodokļu nastu nekā tā, kas par līdzīgiem ienākumiem ir rezidējošiem nodokļu maksātājiem. Tādējādi valsts tiesību akti attur nerezidējošus finanšu uzņēmumus no pakalpojumu, it īpaši hipotekārā kredīta, piedāvāšanas Portugāles tirgū un liedz Portugāles iedzīvotājiem saņemt kredīta pakalpojumus, ko varētu sniegt šie uzņēmumi. Minētie tiesību akti tādējādi ierobežo EKL 49. un 56. pantā un atbilstošajos EEZ līguma pantos paredzētās pamatbrīvības.


title: Lieta T-355/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 17. maija spriedums – adp Gauselmann/EUIPO (“MULTI FRUITS”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MULTI FRUITS” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/22

         Vispārējās tiesas 2017. gada 17. maija spriedums – adp Gauselmann/EUIPO (“MULTI FRUITS”)
   (Lieta T-355/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MULTI FRUITS” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2017/C 221/29)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Vācija) (pārstāvis – P. Koch Moreno, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – A. Schifko)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 29. aprīļa lēmumu lietā R 1043/2015-5 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “MULTI FRUITS” kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               adp Gauselmann GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 296, 16.8.2016.


title: Lieta T-718/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 17. jūlija rīkojums – The Directv Group /ITSB – Bolloré  ( “DIRECTV” ) Kopienas preču zīme — Pieteikums par atcelšanu — Pieteikuma par atcelšanu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               29.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/19

         Vispārējās tiesas 2014. gada 17. jūlija rīkojums – The Directv Group/ITSB – Bolloré (“DIRECTV”)
   (Lieta T-718/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Pieteikums par atcelšanu - Pieteikuma par atcelšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 339/22
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Directv Group, Inc. (El Segundo, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – F. Valentin, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Bolloré (Ergué Gabéric, Francija) (pārstāvis – S. Legrand, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 11. oktobra lēmumu lietā R 1812/2912–2 attiecībā uz spēkā neesamības pasludināšanas procesu starp Bolloré un The Directv Group, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja sedz savus izdevumus, kā arī atbildētājam un personai, kas iestājusies lietā, radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 71, 8.3.2014.


title: Lieta T-482/07: Prasība, kas celta 2007. gada 20. decembrī — Nynäs Petroleum un Nynas Petróleo /Komisija

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/56

         Prasība, kas celta 2007. gada 20. decembrī — Nynäs Petroleum un Nynas Petróleo/Komisija
   (Lieta T-482/07)
   (2008/C 51/101)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: AB Nynäs Petroleum (Stokholma, Zviedrija) un Nynas Petróleo, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — D. Beard, Barrister un M. Dean, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi

               —

               atcelt lēmuma 1. pantu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Nynäs laika periodā no 1991. līdz 1996. gadam;

               —

               atcelt lēmuma 1. pantu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Nynäs saistībā ar cenu saskaņošanu;

               —

               atcelt lēmuma 2. pantu tiktāl, ciktāl tas paredz Nynäs SA naudas sodu EUR 10 642 500 apmērā un AB Nynäs EUR 10 395 000 apmērā vai, pakārtoti, attiecīgi samazināt šī naudas soda apmēru;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītāji saskaņā ar EKL 230. pantu lūdz daļēji atcelt Komisijas 2007. gada 3. oktobra Lēmumu C(2007)4441 (gala redakcija) attiecībā uz EKL 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/38.710 — Bitumen Spain), ar kuru Komisija atzina, ka prasītāji, Nynäs Petroleum un Nynas Petróleo (turpmāk tekstā kopā — “Nynäs”), kopā ar citiem uzņēmumiem veidoja virkni vienošanos un saskaņotu darbību, veicot komercdarbību ar bitumenu Spānijas teritorijā, kas izpaudās kā vienošanās par tirgus sadali un cenu saskaņošana; un/vai samazināt prasītājiem piespriesto naudas sodu saskaņā ar EKL 229. pantu.
   Prasījumu pamatojumā prasītāji izvirza šādus pamatus:

               (i)

               tiek apgalvots, ka Komisija kļūdījās savā novērtējumā par Nynäs dalības ilgumu tirgus sadales vienošanās, īpaši uzskatot, ka Nynäs iesaiste pārkāpumā ilga no 1991. līdz 1996. gadam;

               (ii)

               turklāt tiek apgalvots, ka Komisijas atzinums par Nynäs iesaisti cenu noteikšanas pārkāpumos bija kļūdains;

               (iii)

               visbeidzot, prasītāji apgalvo, ka Komisija kļūdījās savā novērtējumā par Nynäs iesaistes pārkāpumos un piemērojamās naudas soda apmēra noteikšanā pakāpi.


title: Apvienotās lietas no C-448/10 P līdz C-450/10 P: Tiesas 2011. gada 6. oktobra rīkojums — ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA (C-448/10 P), Cementir Italia Srl (C-449/10 P), Nuova Terni Industrie Chimiche SpA (C-450/10 P)/Eiropas Komisija (Apelācija — Kompensācija par ekspropriāciju sabiedriskās lietderības dēļ — Elektroenerģijas piegādes preferenciālā tarifa pagarināšana — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt — Jēdziens “priekšrocība” — Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips — Valsts tiesību interpretācija — Sagrozīšana — Jēdziens — Acīmredzami nepieņemama un acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/12

         Tiesas 2011. gada 6. oktobra rīkojums — ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA (C-448/10 P), Cementir Italia Srl (C-449/10 P), Nuova Terni Industrie Chimiche SpA (C-450/10 P)/Eiropas Komisija
   (Apvienotās lietas no C-448/10 P līdz C-450/10 P) (1)

   (Apelācija - Kompensācija par ekspropriāciju sabiedriskās lietderības dēļ - Elektroenerģijas piegādes preferenciālā tarifa pagarināšana - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt - Jēdziens “priekšrocība” - Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips - Valsts tiesību interpretācija - Sagrozīšana - Jēdziens - Acīmredzami nepieņemama un acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2012/C 32/21
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA (C-448/10 P), Cementir Italia Srl (C-449/10 P), Nuova Terni Industrie Chimiche SpA (C-450/10 P) (pārstāvji — T. Salonico, G. Barone un A. Marega, avvocati)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Grespan un G. Conte)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 1. jūlija spriedumu lietā T-62/08 ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi lūgumu atcelt Komisijas 2007. gada 20. novembra Lēmumu 2008/408/EK par valsts atbalstu C 36/A/06 (ex NN 38/06), ko Itālija sniegusi uzņēmumiem ThyssenKrupp, Cementir un Nuova Terni Industrie Chimiche (OV 2008, L 144, 37. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzības noraidīt;

               2)

               ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA, Cementir Italia Srl un Nuova Terni Industrie Chimiche SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 317, 20.11.2010.


title: Lieta T-202/17: Prasība, kas celta 2017. gada 31. martā – Calhau Correia de Paiva/Komisija

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/31

         Prasība, kas celta 2017. gada 31. martā – Calhau Correia de Paiva/Komisija
   (Lieta T-202/17)
   (2017/C 195/44)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ana Calhau Correia de Paiva (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – V. Villante un G. Pandey, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt šādus lēmumus un aktus, attiecīgā gadījumā atbilstoši LESD 277. pantam iepriekš atzīstot par prettiesisku un nepiemērojamu prasītājai Paziņojumu par konkursu EPSO/AD/293/14 un attiecīgo valodu režīmu:

                           —

                           Eiropas Personāla atlases biroja (EPSO) un atlases komisijas 2015. gada 9. novembra lēmumu neiekļaut kandidātes vārdu konkursa EPSO/AD/293/14 rezerves sarakstā;

                           —

                           Eiropas Personāla atlases biroja (EPSO) un atlases komisijas 2016. gada 23. jūnija lēmumu atstāt negrozītu 2015. gada 9. novembra lēmumu un atkārtoti neiekļaut kandidātes vārdu rezerves sarakstā;

                           —

                           Eiropas Personāla atlases biroja (EPSO) 2016. gada 22. decembra lēmumu sniegt nelabvēlīgu atbildi uz prasītājas administratīvo sūdzību saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu par atlases komisijas lēmumu neiekļaut tās vārdu konkursa EPSO/AD/293/14 rezerves sarakstā un par nelabvēlīgo pārskatīšanas lēmumu;

                           —

                           konkursa EPSO/AD/293/14 rezerves sarakstu.

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Civildienesta noteikumu 1. panta, nediskriminācijas, samērīguma un vienlīdzīgu iespēju principu pārkāpums saistībā ar EPSO noteikto obligāto QWERTY EN, AZERTY FR/BE vai QWERTZ DE klaviatūru izmantošanu, veicot gadījuma izpētes uzdevumu, kā arī acīmredzama kļūda vērtējumā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1/1958 pārkāpums saistībā ar pieņemto valodu režīmu, kas ir pastiprināts ar paziņojumu par konkursu EPSO/AD/293/14, kā arī tiek izvirzīta iebilde par paziņojuma par konkursu EPSO/AD/293/14 prettiesiskumu un nepiemērojamību.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots Civildienesta noteikumu 1. panta, nediskriminācijas un samērīguma principu pārkāpums saistībā ar EPSO un/vai atlases komisijas noteikto otrās valodas izvēles ierobežojumu konkursa kandidātiem, ka tie var izvēlēties vienīgi vācu, angļu vai franču valodu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots vienlīdzīgu iespēju principa pārkāpums saistībā ar EPSO konkursa pārbaudes procedūru.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots LESD 296. panta otrās daļas un Civildienesta noteikumu 25. panta pārkāpums saistībā ar to, ka EPSO nav norādījis pamatojumu lēmumiem, ar ko nosaka un veicina noteiktu valodu režīmu, kā arī ar šo pamatu tiek apgalvots, ka, EPSO, izpildot atlases komisijai piešķirtās funkcijas, ir ticis pārkāpts paziņojums par konkursu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants.


title: Lieta C-276/11 P: Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 14. marta spriedums — Viega GmbH & Co. KG /Eiropas Komisija (Apelācija — Konkurence — Aizliegta vienošanās — Vara un vara sakausējumu savienotājelementu nozare — Metināmie un presējamie savienotājelementi — Pierādījumu iesniegšana un novērtēšana — Tiesības tikt uzklausītam tiesā — Pienākums norādīt pamatojumu — Samērīguma princips)

text:
               18.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/4

         Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 14. marta spriedums — Viega GmbH & Co. KG/Eiropas Komisija
   (Lieta C-276/11 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegta vienošanās - Vara un vara sakausējumu savienotājelementu nozare - Metināmie un presējamie savienotājelementi - Pierādījumu iesniegšana un novērtēšana - Tiesības tikt uzklausītam tiesā - Pienākums norādīt pamatojumu - Samērīguma princips)
   2013/C 141/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Viega GmbH & Co. KG (pārstāvji — J. Burrichter, T. Mäger un M. Röhrig, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Bottka, R. Sauer, pārstāvji, un A. Böhlke, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 24. marta spriedumu lietā T-375/06 Viega GmbH & Co. KG/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasītājas prasību atcelt Komisijas 2006. gada 20. septembra Lēmumu C(2006) 4180, galīgā redakcija, par procedūru atbilstoši EK līguma 81. pantam un EEZ līguma 53. pantam attiecībā uz aizliegtu vienošanos vara un vara sakausējumu savienotājelementu nozarē vai, pakārtoti, samazināt prasītājai piemēroto naudas sodu — Tiesību tikt uzklausītam tiesā un samērīguma principa pārkāpums un pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde — Izmeklēšanas procedūras principu pārkāpums — EKL 81. panta 1. punkta un Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.), 23. panta 1. punkta pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Viega GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 238, 13.8.2011.


title: Lieta C-352/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. jūlijā iesniedza Juzgado de lo Social n ° 2 de Terrassa (Spānija) – Juan Miguel Iglesias Gutiérrez / Bankia, S.A.  u.c.

text:
               29.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. jūlijā iesniedza Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Spānija) – Juan Miguel Iglesias Gutiérrez/Bankia, S.A. u.c.
   (Lieta C-352/14)
   2014/C 339/14
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Juan Miguel Iglesias Gutiérrez

      Atbildētāji: Bankia, S.A., Sección Sindical UGT, Sección Sindical CCOO, Sección Sindical ACCAM, Sección Sindical CSICA, Sección Sindical SATE un Fondo de Garantía Salarial

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Darba likuma – [1995. gada] 24. marta Karaļa likumdošanas dekrēta 1/1995 – 56. pants, 2012. gada 6. jūlija Likuma Nr. 3/2012, ar kuru noteikti steidzami pasākumi darba tirgus reformai, piektais pārejas noteikums un Likuma par jurisdikciju darba un sociālo jautājumu lietās – [2011. gada 10. oktobra] Likuma Nr. 36/10 (ar netiešu atsauci uz iepriekšējiem noteikumiem) – 123. pants un 124. panta 13. punkts ir saderīgi ar Līguma par Eiropas Savienību darbību 107. un 108. pantu, ciktāl ar tiem tiek būtiski palielināts atlaišanas pabalsta apmērs, kas ir apstiprināts ar Eiropas Komisijas lēmumu procedūrā “Valsts atbalsts Nr. SA. 35253 (2012/N) – BFA grupas pārstrukturēšana un rekapitalizācija”?

               2)

               Vai Savienības tiesībām un Eiropas Komisijas lēmumam procedūrā “Valsts atbalsts Nr. SA. 35253 (2012/N) – BFA grupas pārstrukturēšana un rekapitalizācija” ir pretrunā tāda šo noteikumu interpretācija, kas ļautu tiesas iestādei gadījumā, ja atlaišana tiktu atzīta par likumīgu, atlaišanas pabalstu noteikt tiesiskajā regulējumā noteiktās minimālās summas apmērā?

               3)

               Vai Savienības tiesībām un Eiropas Komisijas lēmumam procedūrā “Valsts atbalsts Nr. SA. 35253 (2012/N) – BFA grupas pārstrukturēšana un rekapitalizācija” ir pretrunā tāda šo noteikumu interpretācija, kas gadījumā, ja atlaišana tiek pasludināta par nelikumīgu, ļauj tiesas iestādei atlaišanas pabalstu noteikt apmērā, par kādu ir panākta vienošanās konsultāciju laikposmā un kas ir lielāka par likumā noteikto minimālo summu, bet mazāka par likumā noteikto maksimālo summu?


title: Lieta T-294/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 17. maija spriedums — Grieķija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — ELFG un ELFLA — Izdevumi, kas izslēgti no finansējuma — Olīveļļa — Laukaugi — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Korekcijas likmes palielināšanu atkārtota pārkāpuma izdarīšanas dēļ — KLP reformas nozīme korekcijā — Samērīgums — Izdevumu, kas paredzēti olīvu audzēšanas ĢIS izveidei)

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/19

         Vispārējās tiesas 2013. gada 17. maija spriedums — Grieķija/Komisija
   (Lieta T-294/11) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - ELFG un ELFLA - Izdevumi, kas izslēgti no finansējuma - Olīveļļa - Laukaugi - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Korekcijas likmes palielināšanu atkārtota pārkāpuma izdarīšanas dēļ - KLP reformas nozīme korekcijā - Samērīgums - Izdevumu, kas paredzēti olīvu audzēšanas ĢIS izveidei)
   2013/C 189/37
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — I. Chalkias un S. Papaïoannou)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou un A. Markoulli)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2011. gada 15. aprīļa Īstenošanas lēmumu 2011/244/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz dažus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), (OV L 102, 33. lpp.), ciktāl šis lēmums attiecas uz Grieķijas Republiku

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 238, 13.8.2011.


title: Pirmās Instances Tiesas Rīkojums 2005. gada 25. maijā lietā T-443/03 Sociedad Operadora de Telecomunicaciones de Castilla Y León, SA (Retecal) u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju (Konkurence — Koncentrācijas — Sūdzība par Spānijas valsts iestāžu šķietamu pārkāpumu — Lēmums sūdzību noraidīt — Nepieņemamība)

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/28

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 25. maijā
   lietā T-443/03 Sociedad Operadora de Telecomunicaciones de Castilla Y León, SA (Retecal) u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Konkurence - Koncentrācijas - Sūdzība par Spānijas valsts iestāžu šķietamu pārkāpumu - Lēmums sūdzību noraidīt - Nepieņemamība)
   (2005/C 193/46)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Lietā T-443/03 Sociedad Operadora de Telecomunicaciones de Castilla y León, SA (Retecal), Boecillo, (Spānija), Euskaltel, SA, Zamudio-Vizcaya, (Spānija), Telecable de Asturias, SA, Oviedo, (Spānija), R Cable y Telecomunicaciones Galicia, SA, La Corogne, (Spānija), Tenaria, SA, Kordovilla [Cordovilla], (Spānija), ko pārstāv H. Himenezs Leglesija [J. Jiménez Laiglesia] advokāts, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvis: M. F. Kastijo de la Torre [M. F. Castillo de la Torre], kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītājas atbalsta Spānijas karaliste (pārstāve: L. Fragasa Gadeja [L. Fraguas Gadea]), Sogecable, SA, Tres Cantos, Madride (Spānija), ko pārstāv S. Martinezs Lažē [S. Martínez Lage] un H. Brokelmans [H. Brokelmann], advokāti, un Telefónica, SA, Madride, ko sākumā pārstāvēja M. Merola [M. Merola] un S. Moreno Sančess [S. Moreno Sánchez], pēc tam M. Merola [M. Merola], advokāti, par prasību atcelt Komisijas 2003. gada 21. oktobra lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāju sūdzība par šķietamu Spānijas valsts iestāžu pārkāpumu attiecībā uz 9. panta 8. punktu Padomes 1989. gada 21. decembra Regulā (EEK) Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli (labotā redakcija OV 1990, L 257, 13. lpp.), koncentrācijas starp Vía Digital un Sogacable ietvaros (lieta COMP/M.2845 — Sogecable/Canal Satélite Digital/Vía Digital), Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Vilars [M. Vilaras], tiesneši F. Deuss [F. Dehousse] un D. Švābijs [D. Švaby], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 25. maijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasītājas sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas, Telefónica, SA un Sogecable, SA tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas karaliste savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

      (1)  OV C 59, 6.3.2004.


title: Lieta C-244/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bayerischer Verwaltungsgerichtshof2005. gada 19. aprīļa lēmumu lietā Bund Naturschutz in Bayern e.V. und andere pret Freistaat Bayern

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bayerischer Verwaltungsgerichtshof 2005. gada 19. aprīļa lēmumu lietā Bund Naturschutz in Bayern e.V. und andere pret Freistaat Bayern

   (Lieta C-244/05)
   (2005/C 205/16)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Bavārijas Administratīvā tiesa) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 19. aprīļa lēmumu lietā Bund Naturschutz in Bayern e.V. und andere pret Freistaat Bayern un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 7. jūnijā.

      Bayerischer Verwaltungsgerichtshof lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Kāda aizsardzības sistēma ir vajadzīga atbilstoši Direktīvas 92/43/EEK (1) 3. panta 1. punktam saistībā ar minētās Direktīvas [preambulas] sesto apsvērumu, ņemot vērā EK līguma 10. panta otrajā daļā paredzēto aizliegumu traucēt Līguma mērķu sasniegšanu (1957. gada 25. marta Eiropas Kopienas dibināšanas līgums, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar 2003. gada 16. aprīļa Līgumu par pievienošanos Eiropas Savienībai), un saistībā ar Eiropas Kopienu Tiesas 2005. gada 13. janvāra spriedumu lietā C-117/03 — attiecībā uz teritorijām, jo īpaši ar prioritāriem dabisko dzīvotņu veidiem un/vai ar prioritārām sugām, ko var noteikt par Kopienā nozīmīgām teritorijām, pirms tās tiek iekļautas Kopienā nozīmīgu teritoriju sarakstā, ko Komisija pieņem Direktīvas 21. pantā paredzētajā kārtībā?

               2.

               Kā tiek ietekmēta šī aizsardzības sistēma, ja minētās teritorijas ir iekļautas valsts piedāvātajā teritoriju sarakstā, kas iesniegts Komisijai saskaņā ar Direktīvas 92/43/EEK 4. panta 1. punktu?

               3.

               Vai valsts aizsardzības sistēma atbilstoši Bayerisches Naturschutzgesetz (Bavārijas dabas aizsardzības likuma) 48. panta 2. punktam ir pietiekama attiecībā uz minētajām teritorijām, lai izpildītu Kopienas tiesību normu prasības atbilstoši Direktīvas 92/43/EEK 3. panta 1. punktam saistībā ar minētās Direktīvas [preambulas] sesto apsvērumu, ņemot vērā EK līguma 10. panta otrajā daļā paredzēto aizliegumu traucēt Līguma mērķu sasniegšanu?

      (1)  OV L 206, 7. lpp.


title: Lieta T-273/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 4. decembra spriedums – Sarafraz/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Irānā — Līdzekļu iesaldēšana — Ierobežojumi ieceļošanai Savienības teritorijā un tās šķērsošanai — Juridiskais pamats — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības tikt uzklausītam — Kļūda vērtējumā — Ne bis in idem — Vārda brīvība — Plašsaziņas līdzekļu brīvība — Brīvība izvēlēties profesiju — Brīva pārvietošanās — Tiesības uz īpašumu

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/31

         Vispārējās tiesas 2015. gada 4. decembra spriedums – Sarafraz/Padome
   (Lieta T-273/13) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Irānā - Līdzekļu iesaldēšana - Ierobežojumi ieceļošanai Savienības teritorijā un tās šķērsošanai - Juridiskais pamats - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības tikt uzklausītam - Kļūda vērtējumā - Ne bis in idem - Vārda brīvība - Plašsaziņas līdzekļu brīvība - Brīvība izvēlēties profesiju - Brīva pārvietošanās - Tiesības uz īpašumu)
   (2016/C 027/35)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mohammad Sarafraz (Teherāna, Irāna) (pārstāvji – sākotnēji T. Walter, vēlāk J. M. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea un J. L. Iriarte Ángel, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – J.-P. Hix, Á. de Elera-San Miguel Hurtado)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Stiftung Organisation Justice for Iran (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji – sākotnēji G. Pulles, vēlāk R. Marx, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt, pirmkārt, Padomes 2013. gada 11. marta Lēmumu 2013/124/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2011/235/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Irānā (OV L 68, 57. lpp.), otrkārt, Padomes 2013. gada 11. marta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 206/2013, ar kuru īsteno 12. panta 1. punktu Regulā (ES) Nr. 359/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Irānā (OV L 68, 9. lpp.), treškārt, Padomes 2014. gada 10. aprīļa Lēmumu 2014/205/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2011/235/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Irānā (OV L 109, 25. lpp.), ceturtkārt, Padomes 2014. gada 10. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) Nr. 371/2014, ar ko īsteno Regulas (ES) Nr. 359/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Irānā, 12. panta 1. punktu (OV L 109, 9. lpp.), piektkārt, Padomes 2015. gada 7. aprīļa Lēmumu (KĀDP) 2015/555, ar kuru groza Lēmumu 2011/235/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Irānā (OV L 92, 91. lpp.), un, sestkārt, Padomes 2015. gada 7. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) 2015/548, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 359/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Irānā (OV L 92, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Mohammad Sarafraz sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Stiftung Organisation Justice for Iran sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 1. martā lietā T-185/03 Vincenzo Fusco pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskās preču zīmes “ENZO FUSCO” reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrākā vārdiskā preču zīme “ANTONIO FUSCO” — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/24

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 1. martā
   lietā T-185/03 Vincenzo Fusco pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskās preču zīmes “ENZO FUSCO” reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrākā vārdiskā preču zīme “ANTONIO FUSCO” - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2005/C 106/54)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā T-185/03 Vinčenco Fusko [Vincenzo Fusco], Sarmeola di Rubano (Itālija), ko pārstāv advokāts B. Sagatti [B. Saguatti], pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji — O. Montalto [O. Montalto] un P. Buloks [P. Bullock]), otram lietas dalībniekam procesā ITSB Apelāciju padomē un personai, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā, esot Antonio Fusco International SA Lussemburgo, succursale di Lugano, Lugano (Šveice), ko pārstāv M. Bošārs [M. Bosshard], S. Verē [S. Verea] un K. Muraro [K. Muraro], par prasību, kas celta par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2003. gada 17. marta lēmumu lietā R 1023/2001-4, Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirungs [J. Pirrung], tiesneši Arjens V. H. Meijs [A. W. H. Meij] un N. Dž. Forvuds [N. J. Forwood], sekretāre B. Pastora [B. Pastor], sekretāra palīdze, 2005. gada 1. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               noraidīt prasību;

               2)

               piespriest prasītājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 184, 02.08.2003.


title: Lieta T-626/16: Prasība, kas celta 2016. gada 2. septembrī – Troszczynski/Parlaments

text:
               17.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/26

         Prasība, kas celta 2016. gada 2. septembrī – Troszczynski/Parlaments
   (Lieta T-626/16)
   (2016/C 383/35)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mylène Troszczynski (Noyon, Francija) (pārstāvis – M. Ceccaldi, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2016. gada 23. jūnija lēmumu, kas pieņemts, piemērojot Eiropas Parlamenta Prezidija 2008. gada 19. maija un 9. jūlija Lēmuma 2009/C 159/01 “par Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas noteikumiem”, ar grozījumiem, 33., 43., 62., 67. un 68. pantu, konstatējot prasītājas parādu EUR 56 554,00 apmērā par nepamatoti samaksātajām summām par parlamentāro palīdzību un pamatojot šīs summas atgūšanu saskaņā ar īstenošanas noteikumu 68. pantu un Finanšu regulas 78., 79. un 80. pantu;

               —

               atcelt paziņojumu par parādu Nr. 2016-888, kas nav datēts un ar kuru prasītāja ir informēta, ka attiecībā uz viņu ir konstatēts parāds saskaņā ar ģenerālsekretāra 2016. gada 23. jūnija lēmumu, ka ir noteikta par parlamentāro palīdzību nepamatoti samaksāto summu atgūšana, piemērojot īstenošanas noteikumu 68. pantu un Finanšu regulas 78., 79. un 80. pantu;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā instancē;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam samaksāt Mylène Troszczynski EUR 50 000,00 kā atlīdzināmo tiesāšanās izdevumu atmaksu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats ir par trūkumiem, kas iespaido apstrīdēto aktu ārējo tiesiskumu. Šis pamats ir iedalīts trīs daļās.

                           —

                           Pirmā daļa – attiecībā uz finanšu lēmumiem saistībā ar politiskajām partijām un līdz ar to deputātiem apstrīdētie akti ietilpstot Eiropas Parlamenta Prezidija, nevis ģenerālsekretāra materiāltiesiskajā kompetences jomā.

                           —

                           Otrā daļa – Eiropas Parlamenta Prezidijs neesot pats savas kompetences noteicējs, tāpēc tas nevar mainīt tās veidu un apjomu. Ģenerālsekretārs neesot norādījis jelkādu pamatojumu par Parlamenta Prezidija priekšsēdētāja likumīgu deleģējumu, kas ģenerālsekretāram dotu tiesības pieņemt, parakstīt un paziņot apstrīdētos aktus par finanšu jautājumiem attiecībā uz deputātiem.

                           —

                           Trešā daļa – apstrīdēto aktu autori neesot ievērojuši pienākumu norādīt pamatojumu. Norādītais pamatojums neaptverot faktisko situāciju, kas atspoguļota minētajos aktos, un ietverot nesaprotamu pretrunu starp prasītājas palīgam izvirzīto pārmetumu par divu funkciju vienlaicīgu pildīšanu un pārmetumu par tikai vienas funkcijas, bet ne citu, pildīšanu, un tā ir otrā hipotēze, kuru norādījis tikai ģenerālsekretārs.

               2.

               Otrais pamats ir par trūkumiem, kas iespaido apstrīdēto aktu iekšējo tiesiskumu. Šis pamats ir iedalīts deviņās daļās.

                           —

                           Pirmā daļa – apstrīdēto aktu pamatošanai izvirzītie fakti esot nepatiesi.

                           —

                           Otrā daļa – apstrīdētie akti esot tikuši pieņemti, pārkāpjot pierādījumu iesniegšanas un pierādīšanas pienākuma jomā piemērojamās tiesību normas un vispārējos tiesību principus.

                           —

                           Trešā daļa – ģenerālsekretāra lēmumā par nepamatotu maksājumu atgūšanu neesot ievērots samērīguma princips. Pieprasītā summa turklāt neesot ne detalizēti pamatota, ne no aprēķina metodes viedokļa pamatota.

                           —

                           Ceturtā daļa – apstrīdētie akti radot Eiropas deputātu vietējo palīgu politisko tiesību aizskārumu.

                           —

                           Piektā daļa – apstrīdētajos aktos esot pieļauta pilnvaru nepareiza izmantošana, jo ģenerālsekretārs esot uzurpējis finansiāla rakstura piespiedu pilnvaras, kuras viņam neesot attiecībā uz tāda deputāta rīcības ierobežošanas līdzekļiem, kas ir sabiedrībā plaši pazīstama persona, kura ideāliem un politiskajai programmai viņš neapstrīdami nepiekrīt.

                           —

                           Sestā daļa – apstrīdētie akti esot diskriminējoši un ar tiem tiekot prezumēts nodoms kaitēt prasītājas politiskajai darbībai, tādējādi pastāvot fumus persecutionis.

                           —

                           Septītā daļa – ar apstrīdētajiem aktiem tiekot aizskarta prasītājas kā Eiropas deputātes neatkarība.

                           —

                           Astotā daļa – ar apstrīdētajiem aktiem esot pārkāpts una via electa princips un rodoties šaubas par OLAF objektivitāti, kurš izmeklēšanas veic tikai par tiem Eiropas Parlamenta deputātiem no Francijas, kuri ir ievēlēti no Front National saraksta.

                           —

                           Devītā daļa – ar apstrīdētajiem aktiem esot pārkāpts vispārējais tiesību princips, ka “civillieta tiek apturēta līdz krimināllietas izskatīšanai”, ciktāl nepamatotu maksājumu atgūšanas procedūras būtu bijušas jāaptur līdz pārējo, īpaši Francija ierosināto procedūru pabeigšanai, kā arī pārkāpts non bis in idem princips.


title: Lieta T-251/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 23. septembra spriedums — Vion /ITSB ( PASSION FOR BETTER FOOD ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes PASSION FOR BETTER FOOD reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/13

         Vispārējās tiesas 2011. gada 23. septembra spriedums — Vion/ITSB (“PASSION FOR BETTER FOOD”)
   (Lieta T-251/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “PASSION FOR BETTER FOOD” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 319/23
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vion NV (Best, Nīderlande) (pārstāvis — A. Klinger, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji M. Kicia, vēlāk — R. Manea)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 25. aprīļa lēmumu lietā R 562/2007-4 attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “PASSION FOR BETTER FOOD” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Vion NV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta T-412/10: Prasība, kas celta 2010. gada 9. septembrī — Roca /Komisija

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/57

         Prasība, kas celta 2010. gada 9. septembrī — Roca/Komisija
   (Lieta T-412/10)
   ()
   2010/C 301/92
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Roca (Saint Ouen L’Aumone, Francija) (pārstāve — P. Vidal Martínez, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 23. jūnija lēmuma 1. un 2. pantu tiktāl, ciktāl ar to Roca France ir uzlikts nesamērīgs naudas sods par LESD 101. panta pārkāpumu, un tādējādi

               —

               samazināt Roca France uzliktā naudas soda apmēru atbilstoši šajā prasībā norādītajam tiktāl, ciktāl Vispārējā tiesa to uzskata par pamatotu atbilstoši tajā izvirzītajiem pamatiem un citiem pamatiem, ko Vispārējā tiesa var izvērtēt;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt Roca France tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā apstrīdētais lēmums ir tas pats, kas ir apstrīdēts lietā T-408/10 Roca Sanitario/Komisija un lietā T-411/10 Laufen Austria/Komisija.
   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi šajās lietās izvirzītajiem.


title: Lieta T-182/07: Prasība, kas celta 2007. gada 29. maijā — Borco-Marken-Import Matthiesen /ITSB — Tequilas del Señor ( TEQUILA GOLD Sombrero Negro )

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/33

         Prasība, kas celta 2007. gada 29. maijā — Borco-Marken-Import Matthiesen/ITSB — Tequilas del Señor (“TEQUILA GOLD Sombrero Negro”)
   (Lieta T-182/07)
   (2007/C 170/64)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG, Hamburga (Vācija) (pārstāvis — M. Wolter, laywer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Tequilas del Señor S A de CV, Guadalajara (Meksika)
   Prasītājas prasījumi:
   Prasītāja lūdz:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 7. marta lēmumu lietā R 1285/2005-1;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Tequilas del Señor S A de CV

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska Kopienas preču zīme “TEQUILA GOLD Sombrero Negro”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 33. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 2 722 122

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “SIERRA” un “CACTUS JACK SHOOTER”, kā arī valsts grafiska preču zīme sarkanas sombrero cepures zīmējuma veidā, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 33. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-31/13 P: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra rīkojums — Bouillez /Padome (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2007. gada paaugstināšana amatā — Lēmums prasītāju nepaaugstināt AST 7 pakāpē — Pienākums norādīt pamatojumu — LESD 266. pants — Civildienesta noteikumu 45. pants — Pretrunīgs pamatojums — Salīdzinošs nopelnu izvērtējums — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/25

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra rīkojums — Bouillez/Padome
   (Lieta T-31/13 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2007. gada paaugstināšana amatā - Lēmums prasītāju nepaaugstināt AST 7 pakāpē - Pienākums norādīt pamatojumu - LESD 266. pants - Civildienesta noteikumu 45. pants - Pretrunīgs pamatojums - Salīdzinošs nopelnu izvērtējums - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2013/C 336/53
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Vincent Bouillez (Overijse, Beļģija) (pārstāvji — D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.N. Louis un É. Marchal, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bauer un A. Bisch)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 14. novembra spriedumu lietā F-75/11 Bouillez/Padome (Krājumā vēl nav publicēts), ar ko tiek lūgts atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               V. Bouillez sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      (1)  OV C 86, 23.3.2013.


title: Lieta T-174/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Elf Aquitaine iesniedza 2005. gada 27. aprīlī

text:
               9.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/31

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Elf Aquitaine iesniedza 2005. gada 27. aprīlī
   (Lieta T-174/05)
   (2005/C 171/51)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 27. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Elf Aquitaine, Kurbevuā [Courbevoie] (Francija), kuru pārstāv Ēriks Morgans de Riverī [Eric Morgan de Rivery] un Evelīna Frīdela [Evelyne Friedel], avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               primāri, atcelt 1.d pantu Komisijas galīgā 2005. gada 19. janvāra lēmumā Nr. C(2004)4876, ar ko nolemts, ka Elf Aquitaine no 1984. gada 1. janvāra līdz 1999. gada 7. maijam ir pārkāpusi EKL 81. pantu un laikā no 1994. gada līdz 1999. gada 7. maija — EEK līguma 53. pantu;

               —

               tā rezultātā:

                           a)

                           atcelt Komisijas galīgā 2005. gada 19. janvāra lēmuma Nr. C(2004)4876 2.c pantu, ar ko Elf Aquitaine un Atofina solidāri uzlikta sodanauda EUR 45 miljonu apmērā;

                           b)

                           atcelt šī paša lēmuma 3. pantu, ar ko Elf Aquitaine prasīts izbeigt strīdīgās nelikumīgās darbības, kas minētas EKL 81. pantā un EEK 53. pantā, un

                           c)

                           atcelt minētā lēmuma 4.9 pantu, ar ko šis lēmums adresēts Elf Aquitaine;

               —

               pakārtoti, atcelt Komisijas galīgā 2005. gada 19. janvāra lēmuma Nr. C(2004)4876 2.c pantu, ar ko Elf Aquitaine un Atofina solidāri uzlikta sodanauda EUR 45 miljonu apmērā;

               —

               pakārtoti, grozīt Komisijas galīgā 2005. gada 19. janvāra lēmuma Nr. C(2004)4876 2.c pantu, ar ko Elf Aquitaine un Atofina solidāri uzlikta sodanauda EUR 45 miljonu apmērā un atbilstoši samazināt attiecīgās sodanaudas apmēru;

               —

               jebkurā gadījumā piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar strīdīgo lēmumu Komisija ir konstatējusi, ka prasītāja ir piedalījusies uzņēmumu apspriedēs par produkcijas kvotām un klientiem, uz vienošanās pamata ir paaugstinājusi cenas, radījusi zaudējumu atlīdzināšanas mehānismu, apmainījusies ar informāciju par pārdošanas apjomiem un ir piedalījusies regulārās sanāksmēs un uzturējusi kontaktus ar mērķi vienoties par minēto ierobežojumu īstenošanu. Sakarā ar šīm nelikumīgajām darbībām Komisija prasītājai ir uzlikusi sodanaudu.
   Prasītāja norāda, ka ar Apstrīdēto lēmumu tai piedēvē nelikumīgas darbības, ko veikusi tās meitas sabiedrība un prasa to atcelt, minot zemāk izklāstītos pamatus.

               Ar savu pirmo pamatu prasītāja uzsver, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvēšanos. Viņa uzskata, ka Komisija paziņojumā par iebildumiem nav skaidri izklāstījusi savus argumentus, nav uzņēmusies pierādīšanas pienākumu, kas tai piekrita, un ka tā nav ņēmusi vērā no administratīvā procesa izrietošos elementus.

               Ar savu otro pamatu prasītāja atsaucas uz šķietamo pamatojuma trūkumu Apstrīdētajā lēmumā, ņemot vērā to, ka pieņemtā nostāja attiecībā uz to, ka prasītājai ir piedēvēta tās meitas sabiedrības rīcība, ir iespējams jaunums, kā arī ņemot vērā to, ka nav saņemtas atbildes uz prasītājas atspēkojumiem.

               Trešā pamata ietvaros prasītāja cita starpā uzsver šķietamo pretrunu starp tai nelikumīgu darbību piedēvēšanu, no vienas puses, un atzinumu, ka tās meitas sabiedrība ir pārtraukusi ievērojamā apmērā piedalīties šajās darbībās, no otras puses.

               Šķietamais to noteikumu pārkāpums, ar ko regulē nelikumīgu darbību piedēvēšanu mātes sabiedrībai, ko veikušas meitas sabiedrības, ir ceturtā pamata būtība, ko min prasītāja.

               Ar savu piekto pamatu prasītāja tālāk atzīmē, ka ar Apstrīdēto lēmumu pārkāpti vairāki būtiski principi, ko atzinušas virkne dalībvalstu un kas ir neatņemama Kopienu tiesiskās kārtības sastāvdaļa, proti, soda individualizācijas principu, tiesiskuma principu un vispārējo principu par nevainīguma prezumpciju.

               Sestais pamats attiecas uz vairākiem šķietamiem pienākumiem, ko nav izpildījusi Komisija, tā procesa laikā, kura rezultātā tika pieņemts Apstrīdētais lēmums, un šo neizpildi prasītāja kvalificējusi kā tādu, ar ko pārkāpj tiesiskās drošības principu.

               Prasītāja savā septītajā pamatā turpina, ka ar jauno kritēriju par mātes meitas sabiedrību rīcību piedēvēšanu to mātes sabiedrībām, kā tas izdarīts ar Apstrīdēto lēmumu, ir pārkāpts tiesiskās drošības princips.

               Turpmāko divu pamatu ietvaros prasītāja atzīmē, ka Komisija ir izmainījusi iesniegtos dokumentālos pierādījumus un ka Apstrīdētais lēmums ir pilnvaru nepareizas izmantošanas sekas.

               Pakārtoti, prasītāja prasa atcelt sodanaudu, pamatojoties uz to, ka Komisijas sniegtajā argumentācijā tās noteikšanai nav nekādas loģikas.

               Pakārtoti prasītāja arī prasa samazināt sodanaudas apmēru.


title: Lieta C-147/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. martā iesniedza Vredegerecht te Antwerpen (Beļģija) – Karel de Grote – Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW/Susan Romy Jozef Kuijpers

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/28

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. martā iesniedza Vredegerecht te Antwerpen (Beļģija) – Karel de Grote – Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW/Susan Romy Jozef Kuijpers

      (Lieta C-147/16)
      (2016/C 211/36)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Vredegerecht te Antwerpen

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Karel de Grote – Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW

         Atbildētāja: Susan Romy Jozef Kuijpers

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai valsts tiesa, kas izskata prasību pret patērētāju par līguma neizpildi, ja tai saskaņā ar valsts procesuālajām tiesībām vienīgajai ir tiesības pārbaudīt ex officio to, vai ar prasību netiek pārkāptas valsts imperatīvās tiesību normas, ir pilnvarota tāpat ex officio – pat saistību neizpildes gadījumā – pārbaudīt un konstatēt to, ka attiecīgais līgums ietilpst [Padomes 1993. gada 5. aprīļa] Direktīvas [93/13/EEK] par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1), kā tā ir tikusi transponēta Beļģijas tiesībās, piemērošanas jomā?

                  2)

                  Vai bezmaksas izglītības iestāde, kas patērētājam sniedz subsidētu izglītību, attiecībā uz līgumu par šo izglītības sniegšanu, iekasējot studiju maksu, attiecīgā gadījumā pieskaitot summu, kas ir saistīta ar tādu izmaksu segšanu, kas ir radušās izglītības iestādei, ir jāuzskata par uzņēmumu Eiropas tiesību izpratnē?

                  3)

                  Vai tādam līgumam starp patērētāju un bezmaksas subsidētu izglītības iestādi, kas attiecas uz subsidētas izglītības sniegšanu no šīs iestādes puses, ir piemērojama [Padomes] 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, un vai bezmaksas izglītības iestāde, kas sniedz patērētājam subsidētu izglītību, attiecībā uz līgumu par šo izglītības sniegšanu ir jāuzskata par pārdevēju vai piegādātāju direktīvas izpratnē?

         (1)  OV 1993, L 95, 29. lpp.


title: Lieta C-423/15: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 28. jūlija spriedums (Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nils-Johannes Kratzer/R+V Allgemeine Versicherung AG Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 2000/78/EK — Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā — 3. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Direktīva 2006/54/EK — Vienlīdzīgas iespējas un vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un darba jautājumos — 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Piemērošanas joma — Jēdziens “darba, pašnodarbinātības vai profesijas iegūšana” — Kandidatūras uz amatu pieteikšana ar mērķi iegūt vienīgi formālu kandidāta statusu, lai pieprasītu kompensāciju par diskrimināciju — Tiesību ļaunprātīga izmantošana

text:
               26.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 350/12

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 28. jūlija spriedums (Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nils-Johannes Kratzer/R+V Allgemeine Versicherung AG

   (Lieta C-423/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2000/78/EK - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - 3. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Direktīva 2006/54/EK - Vienlīdzīgas iespējas un vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un darba jautājumos - 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Piemērošanas joma - Jēdziens “darba, pašnodarbinātības vai profesijas iegūšana” - Kandidatūras uz amatu pieteikšana ar mērķi iegūt vienīgi formālu kandidāta statusu, lai pieprasītu kompensāciju par diskrimināciju - Tiesību ļaunprātīga izmantošana)
   (2016/C 350/15)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesarbeitsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Nils-Johannes Kratzer

      Atbildētāja: R+V Allgemeine Versicherung AG

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 3. panta 1. punkta a) apakšpunkts un Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīvas 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos, 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka situācija, kurā persona, kura, pieteicot savu kandidatūru uz amatu, vēlas nevis iegūt šo darbu, bet gan tikai saņemt formālu kandidāta statusu ar vienīgo mērķi pieprasīt kompensāciju, neietilpst jēdzienā “darba vai profesijas iegūšana” šo tiesību normu izpratnē, un var tikt kvalificēta kā tiesību ļaunprātīga izmantošana, ja pastāv visi Savienības tiesībās paredzētie elementi.

      (1)  OV C 320, 28.9.2015.


title: Lieta C-201/06: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 21. februāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Augu aizsardzības līdzekļi — Paralēlais imports — Atļaujas laist tirgū izsniegšanas procedūra — Nosacījumi — Paralēli importētā augu aizsardzības līdzekļa un references līdzekļa kopīga izcelsme)

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/4

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 21. februāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-201/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Augu aizsardzības līdzekļi - Paralēlais imports - Atļaujas laist tirgū izsniegšanas procedūra - Nosacījumi - Paralēli importētā augu aizsardzības līdzekļa un references līdzekļa kopīga izcelsme)
   (2008/C 92/05)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — B. Stromsky)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un R. Loosli-Surrans)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Nīderlandes Karaliste (pārstāve — H. G. Sevenster)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28. pants — Prasība par paralēli importētā augu aizsardzības līdzekļa un references līdzekļa kopīgu izcelsmi
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 165, 15.7.2006.


title: Lieta C-518/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 4. oktobrī iesniedza Sofiyski gradski sad (Bulgārija) – ZPT AD/Narodno sabranie na Republika Bulgaria, Varhoven administrativen sad, Natsionalna agentsia za prihodite

text:
               12.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 4. oktobrī iesniedza Sofiyski gradski sad (Bulgārija) – ZPT AD/Narodno sabranie na Republika Bulgaria, Varhoven administrativen sad, Natsionalna agentsia za prihodite

   (Lieta C-518/16)
   (2016/C 462/14)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Sofiyski gradski sad

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: ZPT AD

      Atbildētāji: Narodno sabranie na Republika Bulgaria, Varhoven administrativen sad, Natsionalna agentsia za prihodite

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tādiem Savienības tiesību īstenošanas noteikumiem kā Regulai Nr. 1998/2006 (1) ir tieša iedarbība un tieša piemērojamība un, ja tā, vai šos principus pārkāpj valsts tiesību norma, kas sašaurina vai ierobežo Savienības tiesību normas piemērošanas jomu?

               2)

               Vai valsts atbalsts nodokļu atvieglojuma veidā ir saderīgs ar konkurenci iekšējā tirgū, ja atbalsts tiek ieguldīts aktīvos, kurus izmanto produktu ražošanai, kas daļēji tiek eksportēti uz trešām valstīm vai dalībvalstīm?

               3)

               Vai eksporta produktu ražošana, izmantojot aktīvus, kas iegādāti par valsts atbalsta līdzekļiem, ir darbība, kas Regulas Nr. 1998/2006 1. panta [1. punkta] d) apakšpunkta izpratnē ir tieši saistīta ar eksportētajiem daudzumiem? Gadījumā, ja uz šo jautājumu tiek atbildēts noliedzoši, vai dalībvalstīm ir iespējams valsts tiesībās paredzēt papildu ierobežojumus tādu produktu eksportētājiem, kas tikuši ražoti, izmantojot aktīvus, kas iegūti nodokļu atvieglojuma ieguldījuma rezultātā? Ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša, kāda ir šā noteikuma attiecība pret LESD 35. pantu par to, ka dalībvalstu starpā ir aizliegti eksporta kvantitatīvie ierobežojumi un pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību, un vai tā ir diskriminācija un brīvas preču aprites pārkāpums?

               4)

               Vai atbilstoši Regulas Nr. 1998/2006 1. pantam ir atļauts atteikties atzīt juridiskas personas tiesības uz finansiālu de minimis atbalstu, kas izriet no Savienības tiesībām, pirms ir beidzies valsts [likumā] noteiktais četru gadu termiņš, kura laikā jāveic ieguldījums, tikai tādēļ, ka attiecīgā persona šajā laikposmā ir ieguldījusi līdzekļus arī citās autonomās un īpašās sava uzņēmuma struktūrās, kas nodarbojas ar eksportu?

      (1)  Komisijas 2006. gada 15. decembra Regula (EK) Nr. 1998/2006 par Līguma 87. un 88. panta piemērošanu de minimis atbalstam (OV 2006, L 379, 5. lpp.).


title: Lieta C-567/08: Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 2. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2005/36/EK — Profesionālo kvalifikāciju atzīšana — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/13

         Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 2. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-567/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2005/36/EK - Profesionālo kvalifikāciju atzīšana - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2009/C 205/23
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un V. Peere)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu aktu nepieņemšana vai nepaziņošana noteiktajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (OV L 255, 22. lpp.) prasības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu prasības, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 44, 21.02.2009.


title: Lieta C-334/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 12. jūlijā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden — X/Staatssecretaris van Financiën

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 12. jūlijā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden — X/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-334/10)
   ()
   2010/C 246/50
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: X

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai nodokļa maksātājam, kurš daļu no tā uzņēmumam piederoša ražošanas līdzekļa īslaicīgi izmanto pats savām vajadzībām — saskaņā ar Sestās direktīvas (1) 6. panta 2. punkta pirmās daļas a) un b) apakšpunktu, 11. panta A daļas 1. punkta c) apakšpunktu, kā arī 17. panta 2. punktu — ir tiesības uz priekšnodokļa atskaitīšanu par izdevumiem attiecībā uz ilgtermiņa pārveidojumiem, kas tika veikti vienīgi privātai lietošanai?

               2)

               Vai, atbildot uz šo jautājumu, ir nozīme tam, ka, iegādājoties ražošanas līdzekli, nodokļa maksātājam ir ticis aprēķināts PVN, kuru viņš ir atskaitījis?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta C-209/09: Tiesas (astotā palāta) 2010. gada 25. februāra spriedums ( Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedība, ko uzsākusi Lahti Energia Oy (Direktīva 2000/76/EK — Atkritumu sadedzināšana — Sadedzināšanas iekārta — Līdzsadedzināšanas iekārta — Komplekss, ko veido gazifikācijas iekārta un spēkstacija — Neattīrītas gāzes, kas radusies atkritumu termiskās apstrādes rezultātā gazifikācijas iekārtā, sadedzināšana spēkstacijā)

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/9

         Tiesas (astotā palāta) 2010. gada 25. februāra spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedība, ko uzsākusi Lahti Energia Oy

   (Lieta C-209/09) (1)

   (Direktīva 2000/76/EK - Atkritumu sadedzināšana - Sadedzināšanas iekārta - Līdzsadedzināšanas iekārta - Komplekss, ko veido gazifikācijas iekārta un spēkstacija - Neattīrītas gāzes, kas radusies atkritumu termiskās apstrādes rezultātā gazifikācijas iekārtā, sadedzināšana spēkstacijā)
   2010/C 100/12
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Lahti Energia Oy

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Korkein hallinto-oikeus — Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 4. decembra Direktīva 2000/76/EK par atkritumu sadedzināšanu (OV L 332, 91. lpp.) 3. panta interpretācija — Komplekss, kas sastāv no atkritumu gazifikācijas iekārtas un sildierīces, kurā tiek sadedzināta gazifikācijas iekārtā atkritumu termiskās apstrādes rezultātā iegūtā gāze — Gāzes enerģijas ražošanas kompleksa sildierīcē sadedzināta neattīrīta, nevis attīrīta, gāze

      Rezolutīvā daļa:

   spēkstacija, kurā, aizstājot tās ražošanas darbībā pārsvarā izmantojamo fosilo kurināmo, kā papildu kurināmais tiek izmantota gāze, ko iegūst atkritumu termiskās apstrādes rezultātā gazifikācijas iekārtā, kopā ar šo gazifikācijas iekārtu ir jāuzskata par “līdzsadedzināšanas iekārtu” Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 4. decembra Direktīvas 2000/76/EK par atkritumu sadedzināšanu 3. panta 5. punkta izpratnē, ja šī gāze nav tikusi attīrīta šajā gazifikācijas iekārtā.

      (1)  OV C 193, 15.08.2009.


title: Lieta T-584/10: Prasība, kas celta 2010. gada 27. decembrī — Yilmaz /ITSB — Tequila Cuervo ( “TEQUILA MATADOR HECHO EN MEXICO” )

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/32

         Prasība, kas celta 2010. gada 27. decembrī — Yilmaz/ITSB — Tequila Cuervo (“TEQUILA MATADOR HECHO EN MEXICO”)
   (Lieta T-584/10)
   2011/C 55/57
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mustafa Yilmaz (Štutgarte, Vācija) (pārstāvis — F. Kuschmirek, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Tequila Cuervo, SA de CV (Tlaquepaque, Meksika)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 13. oktobra lēmumu lietā R 1162/2009-2; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “TEQUILA MATADOR HECHO EN MEXICO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. un 33. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 3975117

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītājs

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas preču zīmes reģistrācija Nr. 30205053.1 vārdiskai preču zīmei “MATADOR” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē; starptautiska reģistrācija Nr. 792051 vārdiskai preču zīmei “MATADOR” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu atcelt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini novērtējusi, ka nepastāvēja sajaukšanas iespēja, jo attiecīgās preču zīmes esot mulsinoši līdzīgas attiecībā uz precēm, attiecībā uz kurām tiek lūgta aizsardzība ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi.


title: Lieta C-269/05: Tiesas (septītā palāta) spriedums 2007. gada 11. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Regulas (EEK) Nr. 4055/86 1. pants — Jūras pārvadājumi — Ostas nodeva, kuru piemēro kuģiem, kas pārvadā pasažierus vai preces — Ostas nodeva, ko piemēro ar prāmi pārvadātiem transportlīdzekļiem — Diskriminācija)

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/6

         Tiesas (septītā palāta) spriedums 2007. gada 11. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku
   (Lieta C-269/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Regulas (EEK) Nr. 4055/86 1. pants - Jūras pārvadājumi - Ostas nodeva, kuru piemēro kuģiem, kas pārvadā pasažierus vai preces - Ostas nodeva, ko piemēro ar prāmi pārvadātiem transportlīdzekļiem - Diskriminācija)
   (2007/C 42/10)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Zavvos un K. Simonsson, pārstāvji)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvis — E. Skandalou, pārstāvis)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — 1. panta Padomes 1986. gada 22. decembra Regulā (EEK) Nr. 4055/86, ar ko brīvas pakalpojumu sniegšanas principu piemēro jūras pārvadājumiem starp dalībvalstīm un starp dalībvalstīm un trešām valstīm (OV L 378, 1. lpp.), pārkāpums — Ostas nodeva, kuru piemēro kuģiem, kas pārvadā pasažierus vai preces — Zemākas nodevas piemērošana kuģiem, kuri pārvietojas starp valsts teritorijā izvietotām ostām — Nodeva, ko piemēro transportlīdzekļu pārvadāšanai ar prāmi — Nodokļa nepiemērošana transportlīdzekļiem, kurus pārvadā starp valsts teritorijā izvietotām ostām
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atstādama spēkā:

                           —

                           izdevīgākus ostas nodokļus, ko piemēro pasažieru kuģiem (tostarp kruīza kuģiem) vai preču kuģiem par iebraukšanu, piestāšanu un pietauvošanos Pirejas [Pirée] un Saloniku [Thessaloniki] ostās, jo tie veic pārvadājumus starp divām ostām valsts teritorijā, nekā gadījumā, ja tiek veikti starptautiski pārvadājumi,

                           —

                           transportlīdzekļiem, tos iekraujot prāmjos, kas veic starptautiskus pārvadājumus, piemērojamus nodokļus par labu ostu organizāciju fondiem, kas kā akciju sabiedrības ir izveidotas ar Likumu Nr. 2932/2001 un Pirejas un Saloniku ostām, pretstatā tam, ka šādus nodokļus par pārvadājumiem starp Grieķijas ostām neuzliek,

                           —

                           pašvaldību, kuru teritorijās darbojas ostas, tiesības iekasēt maksu par transportlīdzekļiem, kuri tiek iekrauti prāmjos, kuru galamērķis ir ārvalstu ostas,

                     Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar 1. pantu Padomes 1986. gada 22. decembra Regulā (EEK) Nr. 4055/86, ar ko brīvas pakalpojumu sniegšanas principu piemēro jūras pārvadājumiem starp dalībvalstīm un starp dalībvalstīm un trešām valstīm;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 229, 17.9.2005.


title: Lieta C-53/10: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 15. septembra spriedums ( Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Land Hessen/Franz Mücksch OHG (Vide — Direktīva 96/82/EK — Tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšana, kas saistīti ar bīstamām vielām — Novēršana — Pietiekami atstatumi starp sabiedriski izmantotām zonām un uzņēmumiem, kuros atrodas lieli daudzumi bīstamu vielu)

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 15. septembra spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Land Hessen/Franz Mücksch OHG

   (Lieta C-53/10) (1)

   (Vide - Direktīva 96/82/EK - Tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšana, kas saistīti ar bīstamām vielām - Novēršana - Pietiekami atstatumi starp sabiedriski izmantotām zonām un uzņēmumiem, kuros atrodas lieli daudzumi bīstamu vielu)
   2011/C 319/08
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundesverwaltungsgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Land Hessen

      Atbildētāja: Franz Mücksch OHG

      piedaloties: Merck KGaA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesverwaltungsgericht — Padomes 1996. gada 9. decembra Direktīvas 96/82/EK par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kuros iesaistītas bīstamas vielas (OV 1997, L 10, 13. lpp.), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1137/2008, ar ko vairākus instrumentus, kuriem piemēro Līguma 251. pantā noteikto procedūru, pielāgo Padomes Lēmumam 1999/468/EK attiecībā uz regulatīvo kontroles procedūru (OV L 311, 1. lpp.), 12. panta 1. punkta interpretācija — Smagu nelaimes gadījumu novēršana — Dalībvalstu pienākuma nodrošināt, lai zemes izmantošanas politikā būtu paredzēts, ka ilglaicīgi ir jāsaglabā pietiekams atstatums starp sabiedriski izmantotām zonām un uzņēmumiem, kuros atrodas lieli daudzumi bīstamu vielu, apmērs — Dārza centra būvniecība šāda uzņēmuma tuvumā — Daudzu citu tirdzniecības uzņēmumu atrašanās šajā pašā riska zonā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1996. gada 9. decembra Direktīvas 96/82/EK par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kuros iesaistītas bīstamas vielas, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 16. decembra Direktīvu 2003/105/EK, 12. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm noteiktais pienākums nodrošināt, ka tiek ņemta vērā vajadzība ilgtermiņā saglabāt pietiekamus atstatumus starp uzņēmumiem, kuriem piemēro minēto direktīvu, no vienas puses, un sabiedriski izmantojamām ēkām, no otras puses, attiecas arī uz tādu valsts iestādi kā Darmštates (Vācija) pilsētas pašvaldība, kas izsniedz būvatļaujas, turklāt pat tad, ja tā šo prerogatīvu īsteno atbilstoši saistošajai kompetencei;

               2)

               Direktīvas 96/82, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2003/105, 12. panta 1. punktā paredzētais pienākums ņemt vērā vajadzību ilgtermiņā saglabāt pietiekamus atstatumus starp uzņēmumiem, kuriem piemēro minēto direktīvu, no vienas puses, un sabiedriski izmantojamām ēkām, no otras puses, nenoteic, ka kompetentajām valsts iestādēm ir jāaizliedz sabiedriski izmantojamas ēkas izvietošana apstākļos, kādi ir pamata lietā. Toties šis pienākums nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas paredz pienākumu noteikti izsniegt atļauju šādas ēkas izvietošanai, kaut arī plānošanas stadijā vai individuālā lēmuma pieņemšanas stadijā nav tikuši pienācīgi novērtēti riski, kas saistīti ar izvietošanu minēto atstatumu rādiusā.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta T-209/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 25. septembra spriedums – Bopp/ITSB (Zaļa astoņstūra attēls) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kurā attēlots zaļš astoņstūris, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/47

         Vispārējās tiesas 2015. gada 25. septembra spriedums – Bopp/ITSB (Zaļa astoņstūra attēls)
   (Lieta T-209/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kurā attēlots zaļš astoņstūris, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 389/51)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carsten Bopp (Glashütten, Vācija) (pārstāvis – C. Russ, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji A. Pohlmann, vēlāk S. Hanne)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 9. janvāra lēmumu lietā R 1276/2013–1 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu, kurā attēlots zaļš astoņstūris, reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt.

               2)

               Carsten Bopp atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 151, 19.5.2014.


title: Lieta T-139/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 11. jūlija rīkojums – Eltek /ITSB – Eltec Elektronik  ( “ELTEK” )

text:
               22.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/25

         Vispārējās tiesas 2014. gada 11. jūlija rīkojums – Eltek/ITSB – Eltec Elektronik (“ELTEK”)
   (Lieta T-139/13) (1)

   2014/C 329/39
   Tiesvedības valoda – angļu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 147, 25.5.2013.


title: Lieta C-98/04: Tiesas (otrās palātas) spriedums  2006. gada 4. maijā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 85/337/EEK — Dažu projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Attīstības piekrišanas un novērtējuma pieteikuma projekta īstenošanai trūkums — Prasības nepieņemamība)

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/3

         Tiesas (otrās palātas) spriedums 2006. gada 4. maijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti
   (Lieta C-98/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 85/337/EEK - Dažu projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Attīstības piekrišanas un novērtējuma pieteikuma projekta īstenošanai trūkums - Prasības nepieņemamība)
   (2006/C 165/06)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāviji — M. Šoters [M. Shotter] un F. Simoneti [F.Simonetti], pārstāvji)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — K. Mandži [K. Manji], pēc tam — M. Bezels [M. Bethell], pārstāvji, kam palīdz P. Seils [P. Sales] un Dž. Mauriči [J. Maurici], barristers)
   Priekšmets
   2. panta 1. punkta un 4. panta pārkāpums Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvā 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.), ko groza Padomes 1997. gada 3. marta Direktīva 97/11/EK (OV L 73, 5. lpp.) — Atļauju piešķiršana bez novērtējuma
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: Lieta C-211/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. maijā iesniedza Corte di Appello di Roma (Itālija) — Martini SpA/Ministero delle Attività Produttive

text:
               30.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. maijā iesniedza Corte di Appello di Roma (Itālija) — Martini SpA/Ministero delle Attività Produttive

   (Lieta C-211/12)
   2012/C 194/24
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte di Appello di Roma

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Martini SpA

      Atbildētāja: Ministero delle Attività Produttive

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Komisijas 2000. gada 9. jūnija Regulas (EK) Nr. 1291/2000 (1) 35. pants ir interpretējams tādējādi, ka tajā paredzētā soda — atbilstoši kuram tiek pilnībā atsavināta Kopienu saimnieciskās darbības subjektiem, kuri ir saņēmuši importa/eksporta licenci attiecībā uz kādu no produktiem, uz kuriem ir attiecināma graudaugu tirgu kopējā organizācija, piemērotā drošības nauda, — pamatmērķis ir atturēt iepriekš minētos saimnieciskās darbības subjektus no tā pamatpienākuma (kā, piemēram, faktiski veiktais attiecīgajā licencē norādīto graudaugu imports vai eksports) neizpildes, kas tiem pastāv, veicot darbību, attiecībā uz kuru tie ir saņēmuši licenci un iemaksājuši attiecīgo drošības naudu?

               2)

               Vai Regulas (EK) Nr. 1291/2000 35. panta 4. punkta noteikumi, tiktāl, ciktāl tajos ir paredzēti termiņi un kārtība, kādā var tikt atbrīvota saistībā ar importa licences izsniegšanu iemaksātā drošības nauda, ir interpretējami tādējādi, ka sekundārā pienākuma neizpildes gadījumā, kas it īpaši izpaužas kā pierādījumu par pareizi veiktu importu novēlota iesniegšana (un līdz ar to arī kā attiecīga lūguma par iemaksātās drošības naudas atbrīvošanu novēlota iesniegšana), piemērojamā soda apmērs ir nosakāms neatkarīgi no konkrētās drošības naudas apmēra, kuras pilnīga atsavināšana ir paredzēta ar šo pašu importēšanas darbību saistītā pamatpienākuma neizpildes gadījumā, un vai tas it īpaši ir nosakāms, ņemot vērā parasto tās drošības naudas apmēru, kas parasti ir piemērojama attiecīgā veida produktu importam, kas ir veikts atsauces periodā?

               3)

               Vai iepriekš minētās Eiropas Komisijas Regulas (EK) Nr. 1291/2000 35. panta 4. punkta c) apakšpunkts, tiktāl, ciktāl tajā ir paredzēts, ka “[…] ja attiecībā uz doto produktu ir izsniegtas licences vai sertifikāti ar dažādiem drošības naudas līmeņiem, atsavinātās summas aprēķināšanai izmanto […] importam […] piemērojamo likmi”, ir interpretējams tādējādi, ka, ja Kopienu saimnieciskās darbības subjekts ir pareizi veicis graudaugu importu, tad pierādījumu par Eiropas Kopienā veikto importu iesniegšanai paredzētā termiņa neievērošanas gadījumā ir piemērojams tāds sods, kura apmērs ir nosakāms, ņemot vērā saistībā ar importu iemaksāto drošības naudu ar mazāko apmēru, kas bija spēkā attiecīgajā laikā, kurā tika veikts attiecīgā produkta imports, neatkarīgi no īpašajiem nodokļa nosacījumiem (kā apgalvo Martini), vai tikai ņemot vērā šos īpašos nodokļa nosacījumus (kā apgalvo Itālijas valsts)?

      (1)  OV L 152, 1. lpp.


title: Lieta C-118/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 9. martā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija) – Confederación Sindical ELA un Juan Manuel Martínez Sánchez/Aquarbe S.A.U. un Consorcio de Aguas de Busturialdea

text:
               26.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 9. martā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija) – Confederación Sindical ELA un Juan Manuel Martínez Sánchez/Aquarbe S.A.U. un Consorcio de Aguas de Busturialdea

   (Lieta C-118/15)
   (2015/C 171/25)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Confederación Sindical ELA un Juan Manuel Martínez Sánchez

      Atbildētājas: Aquarbe S.A.U. un Consorcio de Aguas de Busturialdea

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/23/EK (1) 1. panta [1. punkta] b) apakšpunktam, lasot to kopsakarā ar tās 4. panta 1. punktu, ir pretrunā tāda šīs direktīvas īstenošanai paredzēto Spānijas tiesību aktu interpretācija, kas izslēdz subrogācijas pienākumu gadījumā, ja publiskā sektora uzņēmums – kurš atbild par pakalpojumu, kas saistīts ar tā darbību un prasa ievērojamus materiālos resursus, un šo pakalpojumu ir sniedzis, noslēdzot publiskā pasūtījuma līgumu, kurā šo pasūtījumu izpildošajam uzņēmējam ir uzlikts pienākums izmantot šos tam piederošos resursus – nolemj nepagarināt publisko pasūtījumu un uzņemties šo pakalpojumu sniegt pats, izmantojot savu personālu un a apriori nepārņemot šā uzņēmēja nodarbināto personālu, tādējādi, ka pakalpojuma sniegšana turpinās bez izmaiņām, atskaitot no darbību veicošo darbinieku aizstāšanas un viņu nodarbinātības pie cita darba devēja izrietošās izmaiņas?

      (1)  Padomes 2001. gada 12. marta Direktīva 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā (OV L 82, 16. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 5. nod., 4. sēj., 98. lpp.).


title: Lieta F-97/07: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 17. jūnija spriedums — De Fays /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Slimības atvaļinājums — Neatļauta prombūtne — Šķīrējtiesas tiesvedība)

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/37

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 17. jūnija spriedums — De Fays/Komisija
   (Lieta F-97/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Slimības atvaļinājums - Neatļauta prombūtne - Šķīrējtiesas tiesvedība)
   (2008/C 197/71)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Chantal De Fays, Bereldange (Luksemburga) (pārstāvji — P.-P. Van Gehuchten un P. Reyniers, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Martin un K. Herrmann)
   Priekšmets
   Pirmkārt, Komisijas lēmumu, ar kuriem attiecībā uz prasītāju tiek piemērots Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 60. pants, atcelšana, un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 283, 24.11.2007., 45. lpp.


title: Tiesas spriedums (sestā palāta) 2004. gada 30. septembrī lietā C-481/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīvas 2001/12/EK un 2001/13/EK — Kopienas dzelzceļi — Attīstība — Taisnīgi, vienādi un nediskriminējoši nosacījumi attiecībā uz piekļuvi infrastruktūrai — Dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licences — Kopējā licencēšanas sistēma — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2004. gada 30. septembrī
   lietā C-481/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīvas 2001/12/EK un 2001/13/EK - Kopienas dzelzceļi - Attīstība - Taisnīgi, vienādi un nediskriminējoši nosacījumi attiecībā uz piekļuvi infrastruktūrai - Dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licences - Kopējā licencēšanas sistēma - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2004/C 284/11)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-481/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 13. novembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis - W. Wils) pret Luksemburgas Lielhercogisti (pārstāvji - S. Schreiner un M. Till), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J.-P. Puissochet, tiesneši A. La Pergola un U. Lõhmus (referents), ģenerāladvokāts L.A. Geelhoed, sekretārs R. Grass, 2004. gada 30. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               sakarā ar to, ka Luksemburgas Lielhercogiste nav pieņēmusi normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvas 2001/12/EK prasības, ar ko groza Padomes Direktīvu 91/440/EEK par Kopienas dzelzceļa attīstību, un Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvu 2001/13/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 95/18/EK par dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanu, tā nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētās direktīvas;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 7, 10.1.2004.


title: Lieta T-396/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 14. jūnija spriedums — Vereniging Milieudefensie un Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht /Komisija (Vide — Regula (EK) Nr. 1367/2006 — Dalībvalstu pienākums aizsargāt apkārtējo gaisu un uzlabot tā kvalitāti — Dalībvalstij piešķirta pagaidu atkāpe — Pieprasījums veikt iekšēju pārskatīšanu — Atteikums — Individuāls pasākums — Spēkā esamība — Orhūsas konvencija)

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/17

         Vispārējās tiesas 2012. gada 14. jūnija spriedums — Vereniging Milieudefensie un Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht/Komisija
   (Lieta T-396/09) (1)

   (Vide - Regula (EK) Nr. 1367/2006 - Dalībvalstu pienākums aizsargāt apkārtējo gaisu un uzlabot tā kvalitāti - Dalībvalstij piešķirta pagaidu atkāpe - Pieprasījums veikt iekšēju pārskatīšanu - Atteikums - Individuāls pasākums - Spēkā esamība - Orhūsas konvencija)
   2012/C 217/35
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Vereniging Milieudefensie (Amsterdama, Nīderlande) un Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht (Utrecht, Nīderlande) (pārstāvis — A. van den Biesen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji P. Oliver, W. Roels un A. Alcover San Pedro, vēlāk P. Oliver, A. Alcover San Pedro un E. Manhaeve, un visbeidzot P. Oliver, A. Alcover San Pedro un B. Burggraaf)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. Wissels, Y. de Vries, J. Langer un M. de Ree), Eiropas Parlaments (pārstāvji — sākotnēji L. Visaggio un A. Baas, vēlāk L. Visaggio un G. Corstens) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Moore un F. Naert)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 28. jūlija Lēmumu C(2009) 6121, ar kuru kā nepieņemams ir noraidīts prasītāju pieprasījums, ar kuru Komisijai lūgts pārskatīt tās 2009. gada 7. aprīļa Lēmumu C(2009) 2560, galīgā redakcijā, ar kuru Nīderlandes Karalistei ir piešķirta pagaidu atkāpe no pienākumiem, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 21. maija Direktīvā 2008/50/EK par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai (OV L 152, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2009. gada 28. jūlija Lēmumu C(2009) 6121;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Vereniging Milieudefensie un Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht tiesāšanās izdevumus, tai skaitā tos, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma tiesvedību;

               3)

               Nīderlandes Karaliste, Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 297, 05.12.2009.


title: Lieta C-338/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 14. jūlijā iesniedza Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) – Quenon K. SPRL / Citibank Belgium SA , Metlife Insurance SA

text:
               29.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 14. jūlijā iesniedza Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) – Quenon K. SPRL/Citibank Belgium SA, Metlife Insurance SA

   (Lieta C-338/14)
   2014/C 339/08
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Bruxelles

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Quenon K. SPRL

      Atbildētājas: Citibank Belgium SA, Metlife Insurance SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1986. gada 18. decembra Direktīvas 86/653/EEK par dalībvalstu tiesību aktu koordinēšanu attiecībā uz pašnodarbinātiem tirdzniecības pārstāvjiem (1) 17. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas atļauj valsts tiesiskajā regulējumā noteikt, ka pēc līguma izbeigšanas, tirdzniecības pārstāvim ir tiesības uz kompensāciju par klientūru, kuras apmērs nevar pārsniegt gada atlīdzības apmēru, kā arī, ja šīs atlīdzības apmērs nesedz visus faktiski ciestos zaudējumus, uz zaudējumu atlīdzību un procentiem atbilstoši starpībai starp faktiski ciesto zaudējumu summu un šīs atlīdzības summu?

               2)

               Konkrētāk – vai direktīvas 17. panta 2. [punkta] c) [apakšpunkts] ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā zaudējumu atlīdzības un procentu piešķiršanai papildus kompensācijai par klientūru ir paredzēts nosacījums par to, ka pilnvarotājs ir izdarījis līguma pārkāpumu vai kvazideliktu, kam būtu cēloņsakarība ar prasītajiem zaudējumiem, kā arī ka pastāv atsevišķi zaudējumi no tiem, kas tiek atlīdzināti ar vienreizēju kompensāciju par klientūru?

               3)

               Ja atbilde uz pēdējo minēto jautājumu ir apstiprinoša, vai pārkāpumam ir jāatšķiras no vienpusējas līguma laušanas, kā, piemēram, paziņojums nepietiekamā termiņā, nepietiekamas atlīdzības par līguma laušanu un par klientūru piešķiršana, pilnvarotāja nopietns pārkāpums, laušanas tiesību ļaunprātīga izmantošana vai jebkurš cits it īpaši tirgus prakses pārkāpums?

      (1)  OV L 382, 17. lpp.


title: Lieta C-301/10: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 18. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Piesārņojums un kaitīgas sekas — Komunālo notekūdeņu attīrīšana — Direktīva 91/271/EEK — 3., 4. un 10. pants — I pielikuma A un B daļa)

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 18. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-301/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Piesārņojums un kaitīgas sekas - Komunālo notekūdeņu attīrīšana - Direktīva 91/271/EEK - 3., 4. un 10. pants - I pielikuma A un B daļa)
   2012/C 379/02
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Pardo Quintillán, A.-A. Gilly un A. Demeneix)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — L. Seeboruth, pārstāvis, kam palīdz D. Anderson QC, S. Ford un B. McGurk, barristers)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (OV L 135, 40. lpp.) 3. panta 1. un 2. punkta, 4. panta 1. un 3. punkta, 10. panta un I pielikuma A un B daļas pārkāpums — Vairāku Londonas aglomerāciju (Whitburn, Beckton, Crossness un Mogden) komunālo notekūdeņu atbilstošas attīrīšanas nenodrošināšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nenodrošinot:

                           —

                           komunālo notekūdeņu no Sanderlendas (Vitbērna), kā arī Londonas (Bektonas un Krosnesas kanalizācijas sistēmas) aglomerācijām, kurās cilvēka ekvivalents ir 15 000 un vairāk, atbilstošu savākšanu saskaņā ar Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu 3. panta 1. un 2. punktu, kā arī I pielikuma A daļu un

                           —

                           komunālo notekūdeņu no Londonas (Bektonas, Krosnesas un Mogdenas attīrīšanas iekārtas) aglomerācijas, kurā cilvēka ekvivalents ir 15 000 un vairāk, atbilstošu attīrīšanu saskaņā ar Direktīvas 91/271 4. panta 1. un 3. punktu, 10. pantu, kā arī I pielikuma B daļu,

                     Apvienotā Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 246, 11.09.2010.


title: Lieta T-201/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. oktobra spriedums – Unicorn/EUIPO – Mercilink Equipment Leasing (“UNICORN”) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “UNICORN” — Agrākas valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “UNICORN” — Regulas (EK) Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 8. panta 5. punkts — Reputācija

text:
               12.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/19

         Vispārējās tiesas 2016. gada 28. oktobra spriedums – Unicorn/EUIPO – Mercilink Equipment Leasing (“UNICORN”)
   (Lieta T-201/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “UNICORN” - Agrākas valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “UNICORN” - Regulas (EK) Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 8. panta 5. punkts - Reputācija)
   (2016/C 462/23)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Unicorn a.s. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis – L. Lorenc, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – M. Rajh)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Mercilink Equipment Leasing Ltd (Limassol, Kipra)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 16. februāra lēmumu lietā R 1699/2014-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Unicorn un Mercilink Equipment Leasing

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Unicorn a.s. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 198, 15.6.2015.