title: Lieta C-46/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. janvārī iesniedza Datenschutzkommission (Austrija) — H/E

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. janvārī iesniedza Datenschutzkommission (Austrija) — H/E

   (Lieta C-46/13)
   2013/C 147/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Datenschutzkommission

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: H

      Atbildētājs: E

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai Direktīvas 2006/24/EK (1) 7. panta c) punkts ir interpretējams tādējādi, ka fiziska persona, kuru skar datu saglabāšana direktīvas izpratnē, nepieder pie “īpaši pilnvarotu darbinieku” kategorijas šā noteikuma izpratnē un tai nedrīkst piešķirt tiesības piekļūt saviem personas datiem, kurus saglabā publiski pieejamu komunikāciju pakalpojumu sniedzējs vai publisku komunikāciju tīkla operators?

               2)

               Vai Direktīvas 95/46/EK (2) 13. panta 1. punkta c) un d) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka fiziskai personai, kuru skar datu saglabāšana Direktīvas 2006/24/EK izpratnē, var liegt vai ierobežot šīs direktīvas 12. panta a) punktā paredzētās tiesības piekļūt saviem personas datiem, kurus saglabā publiski pieejamu komunikāciju pakalpojumu sniedzējs vai publisku komunikāciju tīkla operators?

               3)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta kaut daļēji apstiprinoša atbilde: vai Direktīvas 2006/24/EK 7. panta c) punkts ir saderīgs ar Pamattiesību hartas 8. panta 2. punkta otrajā teikumā paredzētajām pamattiesībām un vai tas līdz ar to ir spēkā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīva 2006/24/EK par tādu datu saglabāšanu, kurus iegūst vai apstrādā saistībā ar publiski pieejamu elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniegšanu vai publiski pieejamu komunikāciju tīklu nodrošināšanu, un par grozījumiem Direktīvā 2002/58/EK (OV L 105, 54. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīva 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 31. lpp.).


title: Lieta T-97/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 14. maija rīkojums — Gnemmi un Aguiar /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Jēdziens — Karjeras novērtējuma ziņojums — 2001./2002. gada vērtējums — Acīmredzami nepieņemama un acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/24

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 14. maija rīkojums — Gnemmi un Aguiar/Komisija
   (Lieta T-97/04) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Jēdziens - Karjeras novērtējuma ziņojums - 2001./2002. gada vērtējums - Acīmredzami nepieņemama un acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   (2007/C 170/48)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Laura Gnemmi, Hünsdorf (Luksemburga) un Eugénia Aguiar, Brisele, (Belģija), (pārstāvji, sākotnēji — G. Bounéou un F. Frabetti, vēlāk — F. Frabetti, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Krämer)
   Priekšmets
   Prasība atcelt, pamatā, 2001./2002. gada vērtējumu daļā, kas attiecas uz prasītājām un, pakārtoti, prasītāju karjeras attīstības ziņojumus par šo vērtējuma gadu.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un pārējā daļā — kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               2)

               prasītājas sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 106, 30.4.2004.


title: Lieta T-136/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 13. decembra spriedums — pelicantravel.com /ITSB — Pelikan ( “pelikan” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme “pelikan” — Absolūts atteikuma pamatojums — Pieteikuma iesniedzēja ļaunticības neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               9.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/19

         Vispārējās tiesas 2012. gada 13. decembra spriedums — pelicantravel.com/ITSB — Pelikan (“pelikan”)
   (Lieta T-136/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “pelikan” - Absolūts atteikuma pamatojums - Pieteikuma iesniedzēja ļaunticības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 38/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: pelicantravel.com s.r.o. (Bratislava, Slovākija) (pārstāvis — M. Chlipala, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG (Hanovere, Vācija) (pārstāvis — A. Nordemann, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 9. decembra lēmumu lietā R 1428/2009-2 par spēkā neesamības atzīšanas procesu starp pelicantravel.com s.r.o. un Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               pelicantravel.com s.r.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 139, 07.05.2011.


title: Lieta C-522/09: Prasība, kas celta 2009. gada 15. decembrī — Eiropas Komisija/Rumānija

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/20

         Prasība, kas celta 2009. gada 15. decembrī — Eiropas Komisija/Rumānija
   (Lieta C-522/09)
   2010/C 51/31
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Recchia un L. Bouyon)

      Atbildētāja: Rumānija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, par īpaši aizsargājamām teritorijām izraugoties nepietiekama skaita un lieluma teritorijas, kas ir vispiemērotākās, lai aizsargātu Direktīvas 79/409/EEK (1) I pielikumā uzskaitītās putnu sugas un migrējošās sugas, kuras atgriežas tās teritorijā, Rumānija nav izpildījusi minētās direktīvas 4. panta 1. un 2. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Rumānijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīva 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību ar grozījumiem reglamentē visu to savvaļas putnu sugu aizsardzību, kas parasti ir sastopamas dalībvalstu Eiropas teritorijā. No direktīvas noteikumiem izrietošie pienākumi Rumānijai ir piemērojami kopš dienas, kad tā pievienojās Eiropas Savienībai (2007. gada 1. janvāris). Līdz ar to Rumānijai ir pienākums savā teritorijā izraudzīties īpaši aizsargājamas teritorijas minētās direktīvas 4. panta 1. un 2. punkta nozīmē.
   Pēc Rumānijas iestāžu izraudzīto īpaši aizsargājamo teritoriju pārbaudes Komisija secināja, ka Rumānija nav izraudzījusies pietiekamu skaitu un pietiekama lieluma teritorijas, kas ir vispiemērotākās, lai būtu par īpaši aizsargājamām teritorijām.
   Šajā gadījumā teritorijas, ko Rumānija izraudzījusies par īpaši aizsargājamām teritorijām, tika pārbaudītas saistībā ar nozīmīgu putnu areālu sarakstu, ko sagatavojusi organizācija BirdLife International, un ar līdzīgu analīzi, ko veikusi Societatea Ornitologică Română. Nozīmīgo putnu areālu izraudzīšanās procedūra Rumānijā tika pabeigta 2007. gadā, un tās rezultātā tika izraudzīti 130 šāda veida areāli.
   No pavisam 130 nozīmīgiem putnu areāliem, kuru teritoriju veido 4 157 500 hektāri, par īpaši aizsargājamām teritorijām Rumānijas iestādes izraudzījās tikai 108 areālus, kuru teritoriju veido 2 998 700 hektāri, no kuriem tikai 38 areāli pilnībā tika izraudzīti par īpaši aizsargājamām teritorijām.
   Turklāt 21 nozīmīgs putnu areāls, kuru teritoriju veido 341 013 hektāri, vēl nav ticis izraudzīts par īpaši aizsargājamām teritorijām Rumānijā, un 71 īpaši aizsargājamas teritorijas lielums būtiski atšķiras no nozīmīgo putnu areālu lieluma.
   Turklāt, kaut arī 71 nozīmīgs putnu areāls nav pilnībā reģistrēts kā īpaši aizsargājamas teritorijas un 21 nozīmīgs putnu areāls nav ticis iekļauts izraudzīšanās procedūrā, Rumānijas iestādes nav iesniegušas nekādu sarakstu un nekādu zinātnisku metodi, kas pamatotu šādas atšķirības starp izraudzītajiem nozīmīgajiem putnu areāliem un īpaši aizsargājamām teritorijām.
   Šāda attiecīgu nozīmīgu putnu areālu neizraudzīšanās, kā arī daļēja izraudzīšanās nozīmē to, ka nav veikti Direktīvas 79/409/EEK I pielikumā minētu sugu un migrējošo sugu aizsardzības pasākumi, kā rezultātā ir pārkāpts Direktīvas 79/409 4. panta 1. un 2. punkts.
   Līdz ar to Komisija uzskata, ka, ņemot vērā, ka ir izraudzīts nepietiekams skaits un nepietiekama lieluma īpaši aizsargājamas teritorijas, Rumānija nav izpildījusi Direktīvas 79/409 4. panta 1. un 2. punktā paredzētos pienākumus.

      (1)  Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīva 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp.).


title: Lieta C-259/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Roterdamas tiesas 2005. gada 5. jūnija lēmumu krimināllietā pret Omni Metal Service

text:
               1.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Roterdamas tiesas 2005. gada 5. jūnija lēmumu krimināllietā pret Omni Metal Service

   (Lieta C-259/05)
   (2005/C 243/05)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Roterdamas tiesas lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 8. jūnija lēmumu krimināllietā pret Omni Metal Service un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 20. jūnijā.
   Roterdamas tiesa lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai kabeļa atlikumus, tādus kā lietā aplūkotos (15 cm diametrā), var klasificēt kā “elektroniskos lūžņus”, piemēram, vadus u.c., kā noteikts Zaļajā sarakstā zem KN 020 koda? (1)

               2.

               Ja Eiropas Kopienu Tiesas atbilde uz 1. jautājumu ir noraidoša, vai var uzskatīt vai ir jāuzskata Zaļajā sarakstā iekļautu materiālu kombināciju, kas ka tāda Zaļajā sarakstā nav minēta, par Zaļā saraksta materiālu un vai var šādu materiālu kombināciju pārvadāt ar mērķi pārstrādāt, nepiemērojot paziņošanas procedūru?

               3.

               Vai šajā sakarā ir vajadzīgs, ka atlikumi tiek piedāvāti vai pārvadāti atsevišķi?

      (1)  Padomes 1993. gada 1. februāra Regulas (EEK) Nr. 259/93 par uzraudzību un kontroli attiecībā uz atkritumu pārvadājumiem Eiropas Kopienā, ievešanu tajā un izvešanu no tās II pielikums (OV L 30, 1. lpp.)


title: Lieta C-423/06: Prasība, kas celta 2006. gada 16 oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Polijas Republiku

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/28

         Prasība, kas celta 2006. gada 16 oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Polijas Republiku
   (Lieta C-423/06)
   (2006/C 326/58)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un K. Mojzesowicz)

      Atbildētāja: Polijas Republika
   Komisijas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1974. gada 4. jūnija Direktīvu 74/556/EEK, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus pagaidu pasākumiem attiecībā uz darbībām ar toksiskiem produktiem, to tirdzniecību un izplatīšanu, kā arī attiecībā uz darbībām saistībā ar šādu produktu profesionālu izmantošanu, tostarp starpniecību (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Polijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 7. pants;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 74/556/EEK transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 307, 18.11.1974., 1. lpp.


title: Lietas C-326/04 izslēgšana no reģistra

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/11

         Lietas C-326/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 229/22)

      (tiesvedības valoda — grieķu)

   2005. gada 12. maijā Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-326/04 Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika.

      (1)  OV C 239, 25.09.2004.


title: Lieta T-503/09: Prasība, kas celta 2009. gada 16. decembrī — Cybergun /ITSB — Umarex Sportwaffen ( AK 47 )

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/36

         Prasība, kas celta 2009. gada 16. decembrī — Cybergun/ITSB — Umarex Sportwaffen (“AK 47”)
   (Lieta T-503/09)
   2010/C 51/69
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cybergun (Bondoufle, Francija) (pārstāvis — S. Guyot, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG (Arnsberg, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes lēmumu, kas pasludināts 2009. gada 8. oktobrī, tiktāl, ciktāl ar to preču zīme “AK 47” atzīta par spēkā neesošu;

               —

               saskaņā ar Reglamenta 87. panta 2. punktu un 91. pantu piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājai radušies šajā tiesvedībā, it īpaši — dokumentu tulkošanas izdevumus, advokāta atlīdzību un, attiecīgā gadījumā, uzturēšanās un ceļa izdevumus; Vispārējai tiesai tiek lūgts novērtēt šo summu 20 000 EUR apmērā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “AK 47” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 28. un 38. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 3 249 381)

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par attiecīgās preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: Anulēšanas nodaļas lēmumu atcelt un Kopienas preču zīmi atzīt par spēkā neesošu

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkts) pārkāpums un Regulas (EK) Nr. 40/94 51. panta 1. punkta (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts) pārkāpums


title: Lieta T-320/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 25. novembra spriedums – Sephora/ITSB – Mayfield Trading (Divu vertikālu viļņotu līniju attēls) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes, kurā attēlotas divas vertikālas viļņotas līnijas, reģistrācijas pieteikums — Valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes, kurās attēlota vertikāla viļņota līnija — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/33

         Vispārējās tiesas 2015. gada 25. novembra spriedums – Sephora/ITSB – Mayfield Trading (Divu vertikālu viļņotu līniju attēls)
   (Lieta T-320/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes, kurā attēlotas divas vertikālas viļņotas līnijas, reģistrācijas pieteikums - Valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes, kurās attēlota vertikāla viļņota līnija - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 016/40)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sephora (Boulogne–Billancourt, Francija) (pārstāvis – H. Delabarre, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – V. Melgar)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Mayfield Trading Ltd (Lasvegasa, Nevada, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – A. Tarí Lázaro, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 24. februāra lēmumu lietā R 1577/2013–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Sephora un Mayfield Trading Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Sephora atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 7.7.2014.


title: Lieta F-17/11: Prasība, kas celta 2011. gada 22. aprīlī — ZZ /Komisija

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/33

         Prasība, kas celta 2011. gada 22. aprīlī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-17/11)
   2011/C 186/60
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — A. Blot, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt atbildētājas lēmumu nepagarināt prasītājas — līgumdarbinieces — darba līgumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               pamatā, atcelt lēmumu nepagarināt viņas līgumdarbinieka darba līgumu, kas netieši izriet no 2010. gada 28. aprīļa paziņojuma, un tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, lēmumu;

               —

               līdz ar to atjaunot prasītāju tās amatā;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt konkrētu naudas summu EUR 27 000 apmērā, atlīdzinot ciestos materiālos zaudējumus, un tai pieskaitot nokavējuma procentus atbilstoši likumā noteiktai likmei sprieduma pasludināšanas dienā;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt provizorisku konkrētu summu es aequo et bono EUR 15 000 (piecpadsmit tūkstoši euro) apmērā, atlīdzinot ciesto morālo kaitējumu, un tai pieskaitot nokavējuma procentus atbilstoši likumā noteiktai likmei sprieduma pasludināšanas dienā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-245/13: Prasība, kas celta 2013. gada 2. maijā — Apvienotā Karaliste/Komisija

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/27

         Prasība, kas celta 2013. gada 2. maijā — Apvienotā Karaliste/Komisija
   (Lieta T-245/13)
   2013/C 189/56
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — D. Wyatt, QC, V. Wakefield, Barrister un C. Murrell)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 26. februāra Lēmumu 2013/123/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, tiktāl, ciktāl tas attiecas uz pielikumā iekļauto [budžeta] pozīciju par Ziemeļīrijas 2010. finanšu gada izdevumu ekstrapolētu korekciju 5,19 % apmērā, kas veido EUR 16 513 528,57 (OV L 67, 31. pp.); un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt Apvienotās Karalistes tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un faktos un neesot ņēmusi vērā apsvērumus par iespējamo zaudējumu ES fondiem apmēru 2009. deklarāciju gadā, kas rodas no 2005. gadā pieļautajām kļūdām, nosakot pieļaujamo hektāru skaitu, lai varētu saņemt atbalstu, kas ietekmēja sākotnējo tiesību piešķiršanu, un (līdz ar to), neesot ņēmusi vērā to, ka lielākā daļa pārmaksas gadījumu lauksaimniekiem risks fondiem bija risks, kas novērtējams apmēram 22 % apmērā no izdevumiem, kas ir daļa no “platības elementu” ietverošiem izdevumiem.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un faktos, jo tā esot kļūdaini secinājusi, ka Ziemeļīrijas Lauksaimniecības un lauku attīstības departaments (“DARD”) pavisam nav piemērojis, vai nav piemērojis atbilstošā veidā, normas par pārmaksāto maksājumu atgūšanu, sodiem un apzinātu noteikumu neizpildi, un ka Komisija esot šādi pārvērtējusi un/vai neesot ņēmusi vērā apsvērumus saistībā ar iespējamo ES fondu zaudējumu apmēru. It īpaši, Komisija esot:

                           —

                           kļūdaini kritizējusi, iespējams, “sistemātisko” DARD maksājuma tiesību pārrēķinu;

                           —

                           kļūdaini apgalvojusi, ka 2005. gadā pieļautām kļūdām varētu būt finansiāla ietekme uz maksājuma tiesību vērtības vēsturisko elementu;

                           —

                           pieņēmusi kļūdainu metodi pārmaksas aprēķināšanai;

                           —

                           ieņēmusi kļūdaini pieeju sodiem, it īpaši:

                                       —

                                       pieņemot kļūdainu metodi sodu aprēķināšanai; un

                                       —

                                       kļūdaini apgalvojot, ka sods jāuzliek par katru gadu gadījumos, kad sods bija piemērojams 2005. gadā, bet nevis turpmākos finanšu gados, šajā gadījumā — 2009. gadā, kad pārmaksa izrietēja no tās pašas kļūdas, kura tika sodīta 2005. gadā;

                           —

                           ieņēmusi nepareizu nostāju pret apzinātu normu neizpildi.


title: Lieta T-181/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 26. jūnija rīkojums – L’Oréal/EUIPO – Guinot (“MASTER PRECISE”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MASTER PRECISE” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “MASTERS COLORS PARIS” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība — Reglamenta 126. pants

text:
               14.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/19

         Vispārējās tiesas 2017. gada 26. jūnija rīkojums – L’Oréal/EUIPO – Guinot (“MASTER PRECISE”)
   (Lieta T-181/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MASTER PRECISE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “MASTERS COLORS PARIS” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība - Reglamenta 126. pants)
   (2017/C 269/26)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: L’Oréal (Parīze, Francija) (pārstāvji – T. de Haan un P. Péters, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – D. Hanf)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Guinot (Parīze) (pārstāvis – A. Sion, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 23. februāra lēmumu lietā R 2911/2014-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Guinot un L’Oréal

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               L’Oréal atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 222, 20.6.2016.


title: Lieta T-530/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. jūlijā  – Verein StHD /ITSB (Melnas lentas attēls)

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/54

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. jūlijā – Verein StHD/ITSB (Melnas lentas attēls)
   (Lieta T-530/14)
   2014/C 303/64
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Verein Sterbehilfe Deutschland (Verein StHD) (Cīrihe, Šveice) (pārstāvis –P. Brauns, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2013. gada 13. augusta Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma Nr. 1 1 6 24  483 daļēju noraidīšanu un Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 5. maija lēmumu lietā R 1940/2013–4;

               —

               piespriest, lai Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 6 24  483 tiktu apmierināts (arī) attiecībā uz šādiem pakalpojumiem:

                           —

                           35: tematisku rakstu presē apkopošana un salīdzināšana; sludinājumu izplatīšana; reklāmas izdalīšana (informācijas lapiņas, prospekti, iespiedmateriāli, paraugi);

                           —

                           41: grāmatu publicēšana; vispārēja sabiedriskās attieksmes veidošana par “Nāves” tēmu tādos pasākumos kā semināri, interaktīvi ceļojumi un citi kvalifikācijas paaugstināšanas pasākumi; periodisko izdevumu par “Nāves” tēmu izdošana un publicēšana;

                           —

                           44: konsultācijas farmācijā; ārsta pakalpojumi; konsultācijas veselības aprūpē; veselības aprūpes pakalpojumi; ārstēšanas pakalpojumi; psihologa pakalpojumi;

                           —

                           45: trešo personu sniegti personīgi un sociāla rakstura pakalpojumi saistībā ar individuālām vajadzībām, proti, ģimenes aprūpe, aprūpe slimnīcā, invalīdu aprūpe, eitanāzija, palīdzība miršanas brīdī, pirmsnāves aprūpe, pirmsnāves aprūpe, izmantojot konsultēšanu, sniedzot mierinājumu un palīdzību attiecīgajām personām un palīgiem, vispārēja dzīves mācība, īpaši ņemot vērā “Nāves” tēmu, dienas pakalpojumi, uzraudzība naktī, 24 stundu aprūpe, pakalpojumi svētdienās un svētku dienās, konsultācijas visā valstī, aprūpe visā valstī;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt ar apelācijas procesu R 1940/2013–4 saistītos izdevumus, kā arī ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas attēlo melnu lentu, attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 41., 44. un 45. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 6 24  483

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta f) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-201/15: Tiesas (virspalāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Anonymi Geniki Etairia Tsimenton Iraklis (AGET Iraklis)/Ypourgos Ergasias, Koinonikis Asfalisis kai Koinonikis Allilengyis Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 98/59/EK — Dalībvalstu tiesību aktu tuvināšana attiecībā uz kolektīvo atlaišanu — LESD 49. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 16. pants — Darījumdarbības brīvība — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru administratīvajai iestādei ir piešķirtas pilnvaras liegt kolektīvo atlaišanu pēc darba tirgū pastāvošo apstākļu, uzņēmuma situācijas un valsts tautsaimniecības interešu izvērtējuma — Smaga ekonomiskā krīze — Īpaši augsts bezdarba līmenis valstī

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/10

         Tiesas (virspalāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Anonymi Geniki Etairia Tsimenton Iraklis (AGET Iraklis)/Ypourgos Ergasias, Koinonikis Asfalisis kai Koinonikis Allilengyis

   (Lieta C-201/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 98/59/EK - Dalībvalstu tiesību aktu tuvināšana attiecībā uz kolektīvo atlaišanu - LESD 49. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 16. pants - Darījumdarbības brīvība - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru administratīvajai iestādei ir piešķirtas pilnvaras liegt kolektīvo atlaišanu pēc darba tirgū pastāvošo apstākļu, uzņēmuma situācijas un valsts tautsaimniecības interešu izvērtējuma - Smaga ekonomiskā krīze - Īpaši augsts bezdarba līmenis valstī)
   (2017/C 053/12)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Symvoulio tis Epikrateias

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Anonymi Geniki Etairia Tsimenton Iraklis (AGET Iraklis)
   Atbildētājs: Ypourgos Ergasias, Koinonikis Asfalisis kai Koinonikis Allilengyis,

      piedaloties: Enosi Ergazomenon Tsimenton Chalkidas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīva 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilstoši tai principā ir pieļaujams tāds valsts tiesiskais regulējums kā tas, uz kuru attiecas pamatlieta un saskaņā ar kuru gadījumā, ja ar darba ņēmēju pārstāvjiem nav panākta vienošanās par plānoto kolektīvo atlaišanu, darba devējs šādu atlaišanu var veikt tikai ar nosacījumu, ka kompetentā valsts iestāde, kurai ir par to jāpaziņo, minētajā tiesiskajā regulējumā paredzētajā termiņā un pēc lietas materiālu izskatīšanas un darba tirgū pastāvošo apstākļu, uzņēmuma situācijas, kā arī valsts tautsaimniecības interešu izvērtēšanas nav pieņēmusi motivētu lēmumu nepiešķirt atļauju daļēji vai pilnībā īstenot plānoto atlaišanu. Tomēr tas ir citādi, ja izrādās – un tas attiecīgajā gadījumā ir jāizvērtē iesniedzējtiesai –, ka, ņemot vērā trīs šajā tiesiskajā regulējumā norādītos novērtējuma kritērijus un minētās valsts iestādes īstenoto konkrēto šo kritēriju piemērošanu, uz ko attiecas pārbaude kompetentajās tiesās, ar minēto tiesisko regulējumu šīs direktīvas normām tiek atņemta lietderīgā iedarbība.
               LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilstoši tam tādā situācijā kā tā, uz kuru attiecas pamatlieta, nav pieļaujams tāds valsts tiesiskais regulējums kā šī punkta pirmās daļas pirmajā teikumā minētais;

               2)

               tādu dalībvalstī pastāvošu apstākļu iespējamība, kurus raksturo smaga ekonomiskā krīze un īpaši augsts bezdarba līmenis, šī sprieduma rezolutīvās daļas 1) punktā sniegtās atbildes nevar ietekmēt.

      (1)  OV C 221, 6.7.2015.


title: Apvienotās lietas T-42/12 un T-181/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 6. septembra spriedums — Naser Bateni Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               19.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/18

         Vispārējās tiesas 2013. gada 6. septembra spriedums — Naser Bateni Padome
   (Apvienotās lietas T-42/12 un T-181/12) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   2013/C 304/30
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Naser Bateni (Hamburga, Vācija) (pārstāvji — J. Kienzle, M. Schlingmann un F. Lautenschlager, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop, J. P. Hix un Z. Kupčová)

      Priekšmets

   Lietā T-42/12 prasība atcelt Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 71. lpp.), ciktāl ar šo lēmumu prasītājs ir iekļauts Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), II pielikumā ietvertajā sarakstā, kā arī Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 11. lpp.), ciktāl prasītājs ir iekļauts Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulas (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV L 281, 1. lpp.), VIII pielikumā un lietā T-181/12 prasība atcelt Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.) IX pielikumu, ciktāl prasītāja vārds ir saglabāts to personu, organizāciju un struktūru sarakstā, kuru naudas līdzekļi tiek iesaldēti

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietas T-42/12 un T-181/12 tiek apvienotas sprieduma taisīšanai;

               2)

               lietā T-42/12 vairs nav jālemj par prasību atcelt Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, ciktāl tā attiecas uz Naser Bateni;

               3)

               atcelt Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, ciktāl ar šo lēmumu Naser Bateni ir iekļauts Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP, II pielikumā;

               4)

               atcelt Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu IX pielikumu, ciktāl tas attiecas uz Naser Bateni;

               5)

               Lēmums 2010/413, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2011/783, paliek spēkā attiecībā uz Naser Bateni, sākot no stāšanās spēkā divdesmitajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, līdz stājas spēkā Regulas Nr. 267/2012 daļēja atcelšana;

               6)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Naser Beteni tiesāšanās izdevumus;

               7)

               Vācijas Federatīvā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 98, 31.3.2012.


title: Lieta T-135/14: Prasība, kas celta 2014. gada 20. februārī – Kicktipp /ITSB – Società Italiana Calzature  ( “kicktipp” )

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/54

         Prasība, kas celta 2014. gada 20. februārī – Kicktipp/ITSB – Società Italiana Calzature (“kicktipp”)
   (Lieta T-135/14)
   2014/C 135/70
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kicktipp GmbH (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvis – A. Dreyer, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Società Italiana Calzature Srl (Milāna, Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 12. decembra lēmumu lietā R 1061/2012-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “kicktipp” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25., 35., 38. un 41. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 874 281

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Itālijas preču zīmes Nr. 348 149, Nr. 905 554 un Nr. 905 554 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums


title: Lieta C-514/04: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 13. jūlijā ( Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Uroplasty BV pret Inspecteur van de Belastingdienst-Douanedistrict Rotterdam (Tarifu klasifikācija — Sterilas polidimetilsiloksāna pārslas — Silikona elastomērs — Pirmformas jēdziens — Zāles — Iepakojums — Aparāta, ko implantē ķermenī jēdziens)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/8

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 13. jūlijā (Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Uroplasty BV pret Inspecteur van de Belastingdienst-Douanedistrict Rotterdam

   (Lieta C-514/04) (1)

   (Tarifu klasifikācija - Sterilas polidimetilsiloksāna pārslas - Silikona elastomērs - “Pirmformas” jēdziens - Zāles - Iepakojums - “Aparāta, ko implantē ķermenī” jēdziens)
   (2006/C 224/13)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Gerechtshof te Amsterdam
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Uroplasty BV

      Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst-Douanedistrict Rotterdam

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gerechtshof te Amsterdam — Preces “Macroplastique-implantaat” tarifu klasifikācija — Injicējamā sterilā cietu silikona elastomēra pārslu suspensija urīnizvadceļu (nieru) refluksa ārstēšanai
   Rezolutīvā daļa:
   I pielikums Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kas grozīta ar Komisijas 2000. gada 13. oktobra Regulu (EK) Nr. 2388/2000, ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds produkts kā polidimetilsiloksāns, kas sastāv no sterilām pārslām, kas ir īpaši izstrādāts un paredzēts vienīgi implantēšanai ķermenī slimības ārstēšanai un kas, uzrādot to muitā, ir iepakots 1 kg maisiņos, ir uzskatāms par aparātu, kas ir paredzēts implantēšanai ķermenī un kas jāklasificē Kombinētās nomenklatūras pozīcijā 9021. Tā kā šāda produkta mērķis ir nevis aizstāt orgānu, bet ļaut bojātajam muskulim attīstīt saistaudus, tas ir klasificējams Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 9021 90 90.

      (1)  OV C 57, 05.03.2005.


title: Lieta T-702/13: Prasība, kas celta 2013. gada 30. decembrī — Unicaja Banco /Komisija

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/46

         Prasība, kas celta 2013. gada 30. decembrī — Unicaja Banco/Komisija
   (Lieta T-702/13)
   2014/C 52/89
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Unicaja Banco, SA (Malaga, Spānija) (pārstāvji — J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero un A. Lamadrid de Pablo un A. Biondi, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā viss pasākumu kopums, kas Komisijas ieskatā esot tā dēvētā Spānijas finanšu līzinga sistēma, tiek kvalificēts kā jauns un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 4. pantu, kurā Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico — AIE] ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji un kā vienīgie, pret ko vēršams atgūšanas rīkojums,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir uzdots apgalvoto atbalstu atgūt,

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir spriests par ieguldītāju un citu subjektu starpā noslēgto privāttiesisko līgumu tiesiskumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-700/13 Bankia/Komisija jau izklāstītie.


title: Apvienotās lietas C-39/05 un C-52/05 P: Tiesas (virspalāta) 2008. gada 1. jūlija spriedums — Zviedrijas Karaliste, Maurizio Turco /Eiropas Savienības Padome, Dānijas Karaliste, Somijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Piekļuve iestāžu dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Juridiskie atzinumi)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/2

         Tiesas (virspalāta) 2008. gada 1. jūlija spriedums — Zviedrijas Karaliste, Maurizio Turco/Eiropas Savienības Padome, Dānijas Karaliste, Somijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Eiropas Kopienu Komisija
   (Apvienotās lietas C-39/05 un C-52/05 P) (1)

   (Apelācija - Piekļuve iestāžu dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Juridiskie atzinumi)
   (2008/C 209/02)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Zviedrijas Karaliste (pārstāvis — K. Vistranda [K. Wistrand] un A. Falka [A. Falk]), Maurizio Turco (pārstāvis — O. Brauvers [O. Brouwer] un K. Šillemans [C. Schillemans], avocaten)

      Persona, kas iestājusies lietā apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumu atbalstam: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — H. H. Sevenstere [H. G. Sevenster] un K. M. Viselsa [C. M. Wissels], kā arī M. de Hrāfe [M. de Grave])

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — Ž. K. Pirī [J.-C. Piris], M. Bauers [M. Bauer] un B. Drīsens [B. Driessen]), Dānijas Karaliste (pārstāvis — B. Veisa Foga [B. Weis Fogh]), Somijas Republika (pārstāvji — A. Gimareša-Purokoski [A. Guimaraes-Purokoski] un J. Heliskoski [J. Heliskoski]), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — V. Džeksone [V. Jackson], S. Nvokolo [S. Nwaokolo] un T. Harisa [T. Harris], Dž. Stratforda [J. Stratford], barrister), Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Petits [M. Petite], K. Doksijs [C. Docksey] un P. Ālto [P. Aalto])
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2004. gada 23. novembra spriedumu lietā Turco/Eiropas Savienības Padome (T-84/03), ar ko Pirmās instances tiesa lietā T-84/03 noraidīja prasību atcelt Padomes lēmumu, ar ko daļēji noraidīts M. Turco lūgums iegūt piekļuvi noteiktiem dokumentiem, kas iekļauti Ārlietu un Juridiskās Padomes 2002. gada 14. un 15. oktobra sanāksmes darba kārtībā.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2004. gada 23. novembra spriedumu lietā T-84/03 Turco/Padome daļā, kas attiecas uz Eiropas Savienības Padomes 2002. gada 19. decembra lēmumu, ar kuru Turko atteikta piekļuve Padomes juridiskā dienesta atzinumam Nr. 9077/02 par priekšlikumu Padomes direktīvai, ar kuru nosaka minimālos standartus patvēruma meklētāju uzņemšanai dalībvalstīs, un daļā, kurā Turko un Padomei katram piespriests segt pusi savu tiesāšanās izdevumu;

               2)

               atcelt Eiropas Savienības Padomes 2002. gada 19. decembra lēmumu, ar kuru Turko atteikta piekļuve Padomes juridiskā dienesta atzinumam Nr. 9077/02;

               3)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanas izdevumus, kas sakarā ar Turko gan šajā procesā, gan procesā pirmajā instancē, kura rezultātā tika pieņemts minētais Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas spriedums;

               4)

               Dānijas Karaliste, Nīderlandes Karaliste, Somijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas apvienotā Karaliste, Eiropas Savienības Padome, kā arī Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies apelācijas procesā;

               5)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies procesā pirmajā instancē.

      (1)  OV C 106, 30.4.2005.


title: Lieta T-43/06: Prasība, kas celta  2006. gada 9. februārī  —  Cofira SAC  pret Komisiju

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/37

         Prasība, kas celta 2006. gada 9. februārī — Cofira SAC pret Komisiju
   (Lieta T-43/06)
   (2006/C 86/74)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki
   Prasītāja: Cofira SAC (Rousset Cedex, Francija) (pārstāvji — Girolamo Addessi, Leonilda Mari, Daniella Magurno)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Cofira SAC uzlikto sodu;

               —

               solidāri uzlikt sodu visām sabiedrībām, kas izveidojās, sadaloties Cofira Sepso;

               —

               samazināt soda apmēru;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētā lēmuma 1. pants paredz, ka daži uzņēmumi, tostarp arī prasītāja, ir pārkāpuši Kopienu konkurences tiesību normas, laika posmā no 1982. gada 24. marta līdz 2002. gada 26. jūnijam piedaloties līgumos un saskaņotās darbībās rūpniecisko plastmasas maisu nozarē Beļģijā, Vācijā, Spānijā, Luksemburgā un Nīderlandē. Atbildētāja uzskata, ka šie pārkāpumi ir saistīti ar cenu noteikšanu, kopīgu modeļu ieviešanu, cenu aprēķināšanu, tirgu sadali, tirdzniecības kvotu piešķiršanu, klientu, darījumu un pasūtījumu sadali, saskaņotu piedāvājumu iesniegšanu izsludinātajos konkursos un apmaiņu ar atsevišķu informāciju.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītāja vispirms norāda, ka tai nevajadzēja būt lēmuma adresātam.
   Šajā sakarā tā atgādina, ka 2003. gada 27. novembrī sabiedrība COFIRA SEPSO, pret kuru tāpat kā pret pārējiem uzņēmumiem tika uzsākta izmeklēšana, sadalījās trijās sabiedrībās, no kurām viena bija prasītāja. Līdz ar to COFIRA SAC tika izveidota pēc tam, kad jau bija radušies faktiskie apstākļi, saistībā ar kuriem Komisija ir uzlikusi sodu.
   Apstrīdētajā lēmumā arī nav norādīti iemesli, kuru dēļ sods tika uzlikts tikai prasītājai, kaut gan par pārkāpumu, kurā tika vainotas sabiedrības, kas izveidojās, sadaloties COFIRA SEPSO, bija jāatbild visām šīm sabiedrībām.
   Lēmumā arī nav norādīti kritēriji, balstoties uz kuriem tika noteikts soda apmērs, ņemot vērā to, ka sods tika noteikts proporcionāli prasītājas apgrozījumam laikā, kad radās faktiskie apstākļi, pamatojoties uz kuriem tika uzsākta tiesvedība, kaut gan prasītājai nebija nekāda apgrozījuma, jo tā vēl nebija izveidota.
   Otrkārt, Komisija nav norādījusi faktiskos apstākļus, kas veido pārkāpumu. Lēmums kopumā ir balstīts uz pieņēmumu, ka sabiedrību pārstāvju tikšanās faktiski vēlāk bija atzīstamas par rīcību, kas ir pretrunā ar Līguma 81. pantu, un uz pieņēmumu, ka šī prakse būtiski ietekmēja konkurenci. Tomēr, pat atzīstot, ka Komisijas norādītie apstākļi ir pareizi, prasītāja apgalvo, ka uz faktiskajiem apstākļiem attiecas piecu gadu noilgums.


title: Lieta T-258/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. aprīļa spriedums – Matratzen Concord/ITSB – KBT (“ARKTIS”) Kopienas preču zīme — Atcelšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “ARKTIS” — Preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Preču zīmes izmantošanas forma — Izmantošanas pierādījumi attiecībā uz reģistrētām precēm — Preču zīmes īpašnieka piekrišana

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/12

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. aprīļa spriedums – Matratzen Concord/ITSB – KBT (“ARKTIS”)
   (Lieta T-258/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Atcelšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “ARKTIS” - Preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Preču zīmes izmantošanas forma - Izmantošanas pierādījumi attiecībā uz reģistrētām precēm - Preču zīmes īpašnieka piekrišana)
   (2015/C 190/14)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Matratzen Concord GmbH (Ķelne, Vācija) (pārstāvji – I. Selting un J. Mertens, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Schifko)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: KBT & Co. Ernst Kruchen agenzia commerciale sociétá in accomandita (Locarno, Šveice) (pārstāvis – K. Schulze Horn, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 4. marta lēmumu lietā R 2133/2011–4 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Matratzen Concord GmbH un KBT & Co. Ernst Kruchen agenzia commerciale sociétá in accomandita

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Matratzen Concord GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp nepieciešamos izdevumus, kas radušies KBT & Co. Ernst Kruchen agenzia commerciale sociétá in accomandita saistībā ar procesu Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas padomē.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta C-525/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 27. novembrī ierosinājis Philippe Combescot par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-249/04 Combescot /Komisija

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/12

         Apelācija, ko 2007. gada 27. novembrī ierosinājis Philippe Combescot par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-249/04 Combescot/Komisija
   (Lieta C-525/07 P)
   (2008/C 37/15)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Philippe Combescot (pārstāvji — A. Maritati un V. Messa, avvocati)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atceļot Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-249/04, atzīt M. sagatavotā karjeras attīstības ziņojuma prettiesiskumu, neraugoties uz viņa absolūtu neatbilstību īstenot savu par Combescot profesionalitātes novērtējumu atbildīgā amatā augstākstāvoša vadītāja lomu — kuru viņš arī īstenoja. Šī neatbilstība izriet no tā, ka starp prasītāju un viņa amatā augstākstāvošo vadītāju pastāv nopietns un nenovēršams naids, kuru visbeidzot nepārprotami netieši ir atzinis pats M.; prasītājs lūdz atzīt viņa tiesības saņemt atlīdzību par ciesto kaitējumu — gan morālo kaitējumu, gan fiziskajai un garīgajai veselībai nodarīto kaitējumu, kā arī profesionālajai dzīvei un karjerai nodarīto kaitējumu, nosakot to ne mazāku par EUR 100 000.

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Strīds ir par prettiesiska karjeras attīstības ziņojuma (turpmāk tekstā — “KAZ”) sagatavošanu par laiku no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim. Prasītājs apstrīd Pirmās instances tiesas secinājumus, jo viņš uzskata, ka KAZ ir prettiesisks, jo to ir sagatavojis M., rīkojoties lielā naidā pret Combescot, jo Combescot bija ziņojis par nopietniem vadības pārkāpumiem, kurus Gvatemalas delegācijā bija veicis minētais M. Pēc šādiem paziņojumiem iestāde uz Gvatemalu nosūtīja veikt pārbaudi un pēc Combescot2004. gada 20. septembrī iesniegtās sūdzības izskatīšanas OLAF nolēma uzsākt izmeklēšanu, kuras noslēgumā tika pieņemts 2006. gada 30. maija galīgais ziņojums (turpmāk tekstā — “OLAF ziņojums”), kas šajā lietā ir pievienots lietas materiāliem kopā ar 2002. gadā nosūtītās izmeklēšanas komisijas sagatavoto ziņojumu. Ar šo apelācijas sūdzību Combescot aizstāvji lūdz, lai Tiesa atceļ Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas spriedumu daļā, kurā KAZ netiek atzīts par prettiesisku un kurā netiek atzīts, ka prasītājam ir tiesības uz zaudējumu atlīdzību. Turklāt apelācijas sūdzībā tiek lūgts, lai Tiesa atzīst un apstiprina, ka Philippe Combescot sakarā ar neobjektīvu un kļūdainu, un līdz ar to prettiesisku KAZ sagatavošanu par 2001. un 2002. gadu, cieta lielu kaitējumu savai karjerai, kā arī profesionālajai reputācijai; ka KAZ izvērtēšana, pārbaudot to plašākā kontekstā, ņemot vērā netaisnīgumu un pazemojošo rīcību no amatā augstākstāvošo vadītāju puses, radīja ciešanas un psiholoģiskus sarežģījumus, kas savukārt ir radījuši smagu depresiju, kā to pierāda lietas materiāli un it īpaši kā to ir konstatējuši iestādi konsultējošie ārsti. Apelācijas sūdzībā tiek lūgts, lai Tiesa pilnībā izvērtē lietas faktiskos apstākļus, atzīstot tos visus par atbilstošiem, lai apstiprinātu, ka KAZ ir prettiesisks un līdz ar to prasītājam ir tiesības uz ciestā kaitējuma atlīdzību.
   Apelācijas sūdzībā tiek apstrīdēts, ka Pirmās instances tiesas spriedums nav konsekvents. Šajā spriedumā ir norādīts, ka neatkarīguma un integritātes mērķi ir uzskatāmi par saistošiem ikvienā gadījumā, kad padotajam ir jāsniedz viedoklis par konkrētu praksi, un ka viņš nedrīkst atrasties personiskās attiecībās, kuras neatkarīgi no pieņemtā lēmuma objektivitātes un pareizības trešām personām var šķist par tādām, kurās nav neatkarīguma un objektivitātes. Šajā spriedumā attiecībā uz M. gadījumu ir sniegti pilnīgi nesaprotami secinājumi. Papildus, prasītājs apstrīd sprieduma nekonsekvenci daļā, kurā tiek atzīts, ka Combescot veiktās iniciatīvas, kad viņš tika apstiprināts par rezidējošo padomdevēju Gvatemalā, radīja ļoti neapskaužamu situāciju M., bet, neraugoties uz to, viņš norāda, ka šādas situācijas nevar M. nostādīt situācijā, kad viņš pilnībā ir neatbilstošs sava novērtētāja uzdevuma veikšanai saskaņā ar objektivitātes un neatkarīguma principiem. Prasītājs norāda, ka KAZ ir sagatavots, īstenojot rīcības brīvību, kas nozīmē, ka katram apsvērumam pēc būtības par šo nolēmumu nav nekādas noteicošas nozīmes un tas nevar apstiprināt un/vai noliegt to, ka M. izvērtēja KAZ, neraugoties uz to, ka viņam pret Combescot bija acīmredzams un nopietns naids. Šajā sakarā prasītājs norāda, ka kā izšķirošs apstāklis nevar tikt minēta kādas personas kā līdzizvērtētājas klātbūtne, kurai vispār nav nekādas attiecības ar Combescot un M. Līdz ar to detalizēti ir jāizvērtē KAZ saturs. Visbeidzot prasītājs pieprasa apmierināt lūgumus veikt pierādījumu savākšanas pasākumus.


title: Lieta T-707/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 25. septembra spriedums – Grundig Multimedia/ITSB (“DetergentOptimiser”) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “DetergentOptimiser” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Vienlīdzīga attieksme

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/54

         Vispārējās tiesas 2015. gada 25. septembra spriedums – Grundig Multimedia/ITSB (“DetergentOptimiser”)
   (Lieta T-707/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “DetergentOptimiser” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Vienlīdzīga attieksme)
   (2015/C 389/61)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grundig Multimedia AG (Stansstad, Šveice) (pārstāvji – S. Walter un M. Neuner, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – I. Harrington)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 9. jūlija lēmumu lietā R 172/2014–1 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “DetergentOptimiser” kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Grundig Multimedia AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 409, 17.11.2014.


title: Lieta C-207/07: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. un 56. pants — Valsts tiesību akti, kas līdzdalības iegūšanu uzņēmumos, kuri veic reglamentētas darbības enerģētikas nozarē, un šo darbību veikšanai vajadzīgo aktīvu iegūšanu pakļauj iepriekšējas atļaujas saņemšanas procedūrai)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/14

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-207/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 43. un 56. pants - Valsts tiesību akti, kas līdzdalības iegūšanu uzņēmumos, kuri veic reglamentētas darbības enerģētikas nozarē, un šo darbību veikšanai vajadzīgo aktīvu iegūšanu pakļauj iepriekšējas atļaujas saņemšanas procedūrai)
   (2008/C 223/22)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un R. Vidal Puig)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāve — N. Díaz Abad)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. un 56. panta pārkāpums — Valsts tiesību akti, kas īpašas komisijas iepriekšējas atļaujas saņemšanas procedūrai pakļauj noteiktas līdzdalības iegūšanu uzņēmumos, kas veic reglamentētas darbības enerģētikas nozarē
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieņemot 1. punkta otrās daļas noteikumus saistībā ar Valsts enerģētikas komisijas četrpadsmito pienākumu, kas ir noteikti vienpadsmitā papildnoteikuma 3.1. daļā 1998. gada 7. oktobra Likumā 34/1998 par ogļūdeņraža nozari (Ley 34/1998, del sector de hidrocarburos), kurā grozījumi izdarīti ar 2006. gada 24. februāra Karaļa dekrētu–likumu 4/2006 (Real Decreto-ley 4/2006), lai Valsts enerģētikas komisijas iepriekšējas atļaujas saņemšanas procedūrai pakļautu noteiktas līdzdalības iegūšanu uzņēmumos, kas enerģētikas nozarē veic noteiktas reglamentētas darbības, kā arī tādu aktīvu iegūšanu, kas vajadzīgi šādu darbību veikšanai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi EKL 56. un 43. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 140, 23.6.2007.


title: Lieta T-492/13: Prasība, kas celta 2013. gada 13. septembrī — Schmidt Spiele /ITSB (spēles laukuma attēls)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/48

         Prasība, kas celta 2013. gada 13. septembrī — Schmidt Spiele/ITSB (spēles laukuma attēls)
   (Lieta T-492/13)
   2013/C 325/77
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Schmidt Spiele GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvis –T. Sommer, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 3. jūlija lēmumu lietā R 1767/2012-1;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               noteikt tiesas sēdes datumu.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas aptver spēles laukuma attēlu, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 28. un 41. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 592 103

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 3. punkta pārkāpums


title: Lieta C-193/10: Tiesas 2010. gada 9. decembra rīkojums ( Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — KMB Europe BV/Hauptzollamt Duisburg (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Kopējais muitas tarifs — Kombinētā nomenklatūra — Tarifa klasifikācija — MP3/multimediju atskaņotājs — Pozīcija 8521 — Skaņu ierakstīšanas un atskaņošanas aparatūra)

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/16

         Tiesas 2010. gada 9. decembra rīkojums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — KMB Europe BV/Hauptzollamt Duisburg

   (Lieta C-193/10) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Kopējais muitas tarifs - Kombinētā nomenklatūra - Tarifa klasifikācija - MP3/multimediju atskaņotājs - Pozīcija 8521 - Skaņu ierakstīšanas un atskaņošanas aparatūra)
   2011/C 63/29
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Düsseldorf

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: KMB Europe BV

      Atbildētāja: Hauptzollamt Duisburg

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Düsseldorf — Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.), ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2006. gada 17. oktobra Regulu (EK) Nr. 1549/2006 (OV L 301, 1. lpp.), I pielikuma interpretācija — MP 3 atskaņotājs (MP 3 Media Player) — Aparatūra, kurai ir ierobežota spēja reproducēt nekustīgus attēlus un video, bet kuras pamatfunkcija ir skaņas reproducēšana — Klasifikācija Kombinētās nomenklatūras pozīcijā 8519 (“skaņas ierakstīšanas un reproducēšanas aparatūra”) vai pozīcijā 8521 (“videoieraksta vai video reproducēšanas aparatūra”)

      Rezolutīvā daļa:

   Kombinētās nomenklatūras pozīcija 8521 Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kuru groza ar Komisijas 2006. gada 17. oktobra Regulu (EK) Nr. 1549/2006, I pielikumā ir jāinterpretē tādējādi, ka no šīs pozīcijas ir izslēgti tādi MP3/multimediju atskaņotāji, par kādiem ir pamata tiesvedība, kuru galvenā funkcija, kas raksturo visu šādu aparātu kopumu, kā to konstatē iesniedzējtiesa, ir skaņas ierakstīšana un atskaņošana.

      (1)  OV C 209, 31.07.2010.


title: Lieta T-39/02: Pirmās instances tiesas 2007. gada 8. februāra rīkojums — Banca Intesa Baanca Commerciale italiana pret Komisiju

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/53

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 8. februāra rīkojums — Banca Intesa Baanca Commerciale italiana pret Komisiju
   (Lieta T-39/02) (1)

   (2007/C 82/110)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Ceturtās palātas paplašinātā sastāvā priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 109, 4.5.2002.


title: Lieta F-66/07: Prasība, kas celta 2007. gada 3. jūlijā — Dubus un Leveque /Komisija

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/54

         Prasība, kas celta 2007. gada 3. jūlijā — Dubus un Leveque/Komisija
   (Lieta F-66/07)
   (2007/C 199/104)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Charles Dubus, Kraainem (Beļģija), un Jean Leveque, Wattignies La Victoire (Francija) (pārstāvis — E. Boigelot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumus neiekļaut prasītāja uzvārdu to personu sarakstā, kas izvēlētas paaugstināšanai amatā no C*2 uz C*3 kategoriju attiecībā uz Dubus kungu un no B*7 uz B*8 kategoriju attiecībā uz Leveque kungu, 2006. gada amatā paaugstināšanas procedūras ietvaros un tātad arī lēmumus nepaaugstināt viņus amatā, kas publicēti 2006. gada 17. novembra Administratīvās informācijas lapā Nr. 55-2006;

               —

               piespriest atbildētājai izmaksāt kā atlīdzību par morālo kaitējumu un materiāliem zaudējumiem, kā arī par kaitējumu prasītāju karjerai summu EUR 25 000 apmērā, neskarot iespēju to palielināt un/vai samazināt tiesvedības gaitā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji izvirza pamatus, kas ir ļoti līdzīgi pamatiem, kas izvirzīti lietā F-58/07, paziņojums par kuru ir publicēts šajā pašā Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša numurā.


title: Lieta T-434/15: Prasība, kas celta 2015. gada 27. jūlijā – Islamic Republic of Iran Shipping Lines u.c./Padome

text:
               5.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/19

         Prasība, kas celta 2015. gada 27. jūlijā – Islamic Republic of Iran Shipping Lines u.c./Padome
   (Lieta T-434/15)
   (2015/C 328/19)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teherāna, Irāna), Hafize Darya Shipping Lines (HDSL) (Teherāna), Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID) (Teherāna), Khazar Sea Shipping Lines (Anzali Free Zone, Irāna), Rahbaran Omid Darya Ship Management Co. (Teherāna), Irinvestship Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) un IRISL Europe GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvji – M. Taher, Solicitor, M. Malek, QC, un R. Blakeley, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

               —

               piespriest Padomei izmaksāt prasītajiem kompensāciju apmērā, kas nosakāms šīs tiesvedības laikā, bet ne mazāk par USD 57 1 0 40  504, pieskaitot procentus; un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza vienu pamatu par to, ka tas, ka ES Padome ir piemērojusi prasītājiem ierobežojošus pasākumus, bija pietiekami būtisks to saistību pārkāpums, kas vērstas uz to, lai piešķirtu tiesības prasītājiem, un attiecīgi esot iestājusies ES ārpuslīgumiskā atbildība. Tieši šī pārkāpuma rezultātā prasītājiem esot ticis nodarīts būtisks materiāls un nemateriāls kaitējums, par kuru tiem pienākoties kompensācija.


title: Lieta F-42/14: Prasība, kas celta 2014. gada 6. maijā – ZZ /Komisija

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/45

         Prasība, kas celta 2014. gada 6. maijā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-42/14)
   2014/C 212/58
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – S. Rodrigues un A. Blot, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu piespriest prasītājam sodu, pazeminot par trīs līmeņiem, jo viņš ir pārkāpis noteikumu par valsts un Civildienesta noteikumos paredzēto ģimenes pabalstu pārklāšanās novēršanu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2013. gada 24. jūnijā pieņemto lēmumu, ar kuru prasītājam noteikts sods, pazeminot viņu par trīs līmeņiem;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt iecēlējinstitūcijas 2014. gada 24. janvārī pieņemto lēmumu, kas prasītājam paziņots 2014. gada 27. janvārī, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-382/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Augstākās tiesas Senāta (Latvijas Republika) 2009. gada 28. septembrī rīkojumu — SIA Stils Met/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Augstākās tiesas Senāta (Latvijas Republika) 2009. gada 28. septembrī rīkojumu — SIA Stils Met/Valsts ieņēmumu dienests
   (Lieta C-382/09)
   2009/C 297/26
   Tiesvedības valoda — latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākās tiesas Senāts

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SIA Stils Met

      Atbildētājs: Valsts ieņēmumu dienests

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai TARIC kods 7312108219, 7312108419, 7312108619 ir interpretējams tādējādi, ka 2004. un 2005.gadā atbilstoši tam bija klasificējami attiecīga šķērsgriezuma izmēra tērauda izstrādājumi — tauvas un troses, kuras ir bez pārklājuma vai tikai ar cinkapārklājumu, neatkarīgi no to ķīmiskā sastāva (izņemot nerūsējošā tērauda), tostarp no leģēta tērauda, kuri nebija ievesti no Moldovas vai Marokas.
   Vai Padomes Regulas (EK) Nr.384/96 (1) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, 14.panta 1.punkts ir interpretējams tādējādi, ka tam pretrunā ir sankcijas (soda naudas) piemērošana aprēķinātā antidempinga maksājuma apmērā atbilstoši valsts noteiktam tiesiskajam regulējumam (likuma “Par nodokļiem un nodevām” 32.panta otrajā daļā) nodokļu likumu pārkāpumu gadījumiem.

      (1)  OV L 56, 1. lpp.


title: Lieta T-96/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 7. marta spriedums — Rütgers Germany u.c./ ECHA (REACH — Antracēna eļļas (antracēna pastas) kā vielas, kas rada ļoti lielas bažas, apzināšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Pārsūdzams akts — Reglamentējošs akts, kurā nav ietverti īstenošanas pasākumi — Tieša ietekme — Pieņemamība — Vienlīdzīga attieksme — Samērīgums)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/31

         Vispārējās tiesas 2013. gada 7. marta spriedums — Rütgers Germany u.c./ECHA

   (Lieta T-96/10) (1)

   (REACH - Antracēna eļļas (antracēna pastas) kā vielas, kas rada ļoti lielas bažas, apzināšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Pārsūdzams akts - Reglamentējošs akts, kurā nav ietverti īstenošanas pasākumi - Tieša ietekme - Pieņemamība - Vienlīdzīga attieksme - Samērīgums)
   2013/C 114/49
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Rütgers Germany GmbH (Castrop-Rauxel, Vācija); Rütgers Belgium NV (Zelzate, Beļģija); Deza, a.s. (Valašske Meziříčí, Čehijas Republika); Koppers Denmark A/S (Nyborg, Dānija) un Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — sākotnēji K. Van Maldegem, R. Cana, avocats un P. Sellar, solicitor, vēlāk K. Van Maldegem un R. Cana)

      Atbildētāja: Eiropas Ķīmisko vielu aģentūra (ECHA) (pārstāvji — M. Heikkilä un W. Broere, piedaloties J. Stuyck, avocat)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt ECHA lēmumu, kurš publicēts 2010. gada 13. janvārī un ar kuru antracēna eļļa (antracēna pasta) (CE Nr. 292-603-2) ir apzināta kā viela, kas atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju (Ķīmisko vielu) aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 396, 1. lpp.), 57. pantā norādītajiem kritērijiem atbilstoši šīs regulas 59. pantam

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt;

               2.

               Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S un Koppers UK Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 113, 1.5.2010.


title: Lieta F-8/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. janvārī — Renier /Komisija

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/50

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. janvārī — Renier/Komisija
   (Lieta F-8/08)
   (2008/C 171/98)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Colette Renier, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen un E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un apraksts
   2007. gada 11. aprīļa individuāla rakstura lēmuma, kurā prasītājas līgumdarbinieka līguma ilgums ir noteikts no 2007. gada 16. aprīļa līdz 2008. gada 15. decembrim, atcelšana un zaudējumu atlīdzība.
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 11. aprīļa lēmumu, kurā prasītājas līgumdarbinieka līguma ilgums ir noteikts no 2007. gada 16. aprīļa līdz 2008. gada 15. decembrim;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-120/13: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 10. septembra spriedums – KE (*)/ERA Civildienests – Pagaidu darbinieks – Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma nepagarināšana – Aģentūras personāls – Darbinieku skaita samazināšana – ERA daudzgadu finanšu shēma – Divu darbavietu samazināšana no kopējā darbavietu skaita – Būtisko prasību ievērošana – Tiesības tikt uzklausītam – Iekšēji rīkojumi – Dienesta intereses

text:
                  10.11.2014

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  C 395/66

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 10. septembra spriedums –  KE (*1)
            /ERA

         (Lieta F-120/13) (1)

         (Civildienests - Pagaidu darbinieks - Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma nepagarināšana - Aģentūras personāls - Darbinieku skaita samazināšana - ERA daudzgadu finanšu shēma - Divu darbavietu samazināšana no kopējā darbavietu skaita - Būtisko prasību ievērošana - Tiesības tikt uzklausītam - Iekšēji rīkojumi - Dienesta intereses)
         (2014/C 395/80)
         Tiesvedības valoda – franču

            Lietas dalībnieki

            Prasītāja:  KE (*1)
             (pārstāvis – S. A. Pappas, advokāts)

            Atbildētāja: Eiropas dzelzceļu aģentūra (pārstāvji – G. Stärkle, pārstāvis, B. Wägenbaur, advokāts)

            Priekšmets

         Prasība atcelt lēmumu nepagarināt prasītājas pagaidu darbinieka līgumu

            Rezolutīvā daļa:

                     1)

                     prasību noraidīt;

                     2)

                     Eiropas dzelzceļu aģentūra sedz savus un atlīdzina pusi no  KE (*1) tiesāšanās izdevumiem;

                     3)

                      KE (*1) sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem.

            (*1)  Informācija dzēsta vai aizstāta, ņemot vērā personas datu aizsardzību un/vai konfidencialitāti.

            (1)  OV C 45, 15.2.2014, 47. lpp.


title: Lieta C-253/09: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 1. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Ungārijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Personu brīva pārvietošanās — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Nekustamā īpašuma iegāde jaunas pamata dzīvesvietas vajadzībām — Nodokļa, ko uzliek nekustamā īpašuma iegādei, bāzes noteikšana — Pārdotā mājokļa vērtības atskaitīšana no iegādātā mājokļa vērtības — Šādas atskaitīšanas izslēgšana, ja pārdotais īpašums neatrodas valsts teritorijā)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 1. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Ungārijas Republika
   (Lieta C-253/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Personu brīva pārvietošanās - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Nekustamā īpašuma iegāde jaunas pamata dzīvesvietas vajadzībām - Nodokļa, ko uzliek nekustamā īpašuma iegādei, bāzes noteikšana - Pārdotā mājokļa vērtības atskaitīšana no iegādātā mājokļa vērtības - Šādas atskaitīšanas izslēgšana, ja pārdotais īpašums neatrodas valsts teritorijā)
   2012/C 32/05
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un K. Talabér-Ritz)

      Atbildētāja: Ungārijas Republika (pārstāvji — R. Somssich un Z. Fehér)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 18., 39. un 43. panta, kā arī EEZ līguma 28. un 31. panta pārkāpums — Valsts tiesību akti par nodokli, ar kuru apliek īpašumu iegādi, un saskaņā ar kuriem iespēja, nosakot šā nodokļa bāzi, no iegādātā mājokļa vērtības atskaitīt pārdotā mājokļa vērtību, tiek pakārtota nosacījumam, ka tas atrodas valsts teritorijā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 223, 26.09.2009.


title: Lieta C-394/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 11. jūlijā iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) — Ministerstvo práce a sociálních věcí / Mgr. K. B.

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/36

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 11. jūlijā iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) — Ministerstvo práce a sociálních věcí/Mgr. K. B.

   (Lieta C-394/13)
   2013/C 260/66
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Ministerstvo práce a sociálních věcí

      Atbildētāja: Mgr. K. B.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 (1) par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā 76. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka konkrētajos apstākļos, proti, kad prasītāja, viņas vīrs un bērns dzīvo Francijā, kad viņas vīrs tur strādā, kad tur atrodas viņu interešu centrs un kad prasītāja pilnībā saņēma ģimenes pabalstu PAJE (agras bērnības pabalsts) Francijā, Čehijas Republika ir valsts, kuras kompetencē ir piešķirt ģimenes pabalstu — vecāku pabalstu?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša: Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu pārejas noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem Čehijas Republikai tiek paredzēts pienākums piešķirt ģimenes pabalstu pirms 2010. gada 30. aprīļa, kā arī tādējādi, ka valsts kompetenci, sākot no 2010. gada 1. maija, var ietekmēt jaunā dzīvesvietas definīcija, kas paredzēta Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regulā (EK) Nr. 987/2009, ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (22. un turpmākie panti)?

               3)

               Gadījumā, ja atbilde uz 1. jautājumu ir noliedzoša: Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā izskatāmie, Čehijas Republika, sākot no 2010. gada 1. maija, ir valsts, kuras kompetencē ir ģimenes pabalsta izmaksa?

      (1)  OV L 149, 2. lpp.

      (2)  OV L 166, 1. lpp.


title: Lieta T-514/11: Prasība, kas celta 2011. gada 28. septembrī — i-content /ITSB — Decathlon ( “BETWIN” )

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/21

         Prasība, kas celta 2011. gada 28. septembrī — i-content/ITSB — Decathlon (“BETWIN”)
   (Lieta T-514/11)
   2011/C 355/39
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: i-content Ltd Zweigniederlassung Deutschland (Berlīne, Vācija) (pārstāvis — A. Nordemann, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Decathlon SA (Villeneuve d’Ascq, Francija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 30. jūnija lēmumu lietā R-1816/2010-1 un noraidīt iebildumus Nr. B 001494205;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “BETWIN”, tostarp attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25., 26. un 28. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 7281652

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 6780951 grafiskai preču zīmei “bTwin”, tostarp attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. un 28. klasē; Francijas preču zīmes reģistrācija Nr. 23191414 grafiskai preču zīmei “bTwin”, tostarp attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē; Francijas preču zīmes reģistrācija Nr. 99822017 grafiskai preču zīmei “bTwin”, tostarp attiecībā uz precēm, kas ietilpst 28. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini novērtējusi, ka attiecīgās preču zīmes ir maldinoši līdzīgas


title: Lieta F-84/06: Prasība, kas celta 2007. gada 5. jūnijā — Marcuccio /Komisija

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/28

         Prasība, kas celta 2007. gada 5. jūnijā — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-84/06)
   (2007/C 235/52)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru noraidīts 2005. gada 20. jūnija pieteikums, kuru prasītājs 2005. gada 21. jūnijā iesniedza birojam, kas ir atbildīgs par pieteikumiem, kas iesniegti saistībā ar Eiropas Kopienu iestādēm kopējās veselības apdrošināšanas shēmu;

               —

               atcelt tiktāl, ciktāl vajadzīgs, paziņojumu par atmaksu, kas datēts ar 2005. gada 18. jūliju;

               —

               atcelt tiktāl, ciktāl tas ir vajadzīgs, iecēlējinstitūcijas netiešo lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība, kas datēta ar 2005. gada 23. decembri;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam kā tādas summas atlīdzību, kas kopā veido 100 % no viņa apmaksātajiem ārstēšanās izdevumiem, kurus viņš ar 2005. gada 20. jūnija lūgumu lūdz atmaksāt no Kopējās shēmas, vai arī samaksāt atlīdzību par zaudējumu pretlikumīgo darbību dēļ, ko veica pret viņu, starpību starp summu, ko samaksājis prasītājs par ārstēšanos, un summu, kas veido 100 % no viņa apmaksātajiem ārstēšanās izdevumiem, proti, EUR 89,56, vai arī citu summu, kādu Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu un līdzvērtīgu attiecībā uz vienu no prasībām vai uz abām;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam nokavējuma procentus ar likmi 10 % gadā ar ikgadējo procentu kapitalizāciju, sākot no 2005. gada 21. jūnija, līdz pilnai atmaksai, vai arī tādu likmi un tādos termiņos, kādu Civildienesta tiesa uzskata par taisnīgu, par EUR 89,56 vai citu summu, kuru Civildienesta tiesa uzskata par taisnīgu un vajadzīgu, lai atlīdzinātu 100 % apmērā ārstēšanās izdevumus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savu argumentu atbalstam prasītājs izvirza šādus trīs prasības pamatus:

               1)

               pilnīgs pamatojuma trūkums, inter alia, arī saistībā ar izmeklēšanas neesamību, jo nav saprotams, kāpēc Kopiena prasītājam ārstēšanās izdevumus atlīdzināja tikai daļēji un nevis 100 % apmērā. Turklāt, var skaidri redzēt, ka iestāde nav atbilstīgi izmeklējusi lietu attiecībā uz prasītāja 2005. gada 20. jūnija sūdzību, vajadzības gadījumā, ņemot vērā visu informāciju, kuru viņš tai iesniedza;

               2)

               tiesību pārkāpums, jo prasītāja patoloģiskais stāvoklis ir tāds, lai atbilstoši Civildienesta noteikumu 72. pantam, rastos tiesības uz 100 % ārstēšanās izdevumu atlīdzību;

               3)

               pārkāpts pienākums ievērot ierēdņa intereses un labas pārvaldības princips, jo no lietas kopējiem apstākļiem skaidri izriet, ka atbildētāja nav ievērojusi prasītāja intereses un radīja vairākus aktus un saistītus apstākļus, kuri rada attiecīgā pienākuma un principa pārkāpumu, jo tiem ir pretlikumīgs raksturs un tie tika pieņemti nozīmīgi ilgā laika periodā, kuri turklāt ir paredzēti Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā.


title: Lieta C-170/08: Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 11. jūnija spriedums ( College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — H.J. Nijemeisland/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Kopējā lauksaimniecības politika — Liellopu gaļa — Regula (EK) Nr. 795/2004 — 3.a pants — Noteiktu atbalsta shēmu integrētā pārvaldes un kontroles sistēma — Vienreizējs maksājums — Pamatsummas noteikšana — Samazinājumi un izslēgšanas)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/18

         Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 11. jūnija spriedums (College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — H.J. Nijemeisland/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

   (lieta C-170/08) (1)

   (Kopējā lauksaimniecības politika - Liellopu gaļa - Regula (EK) Nr. 795/2004 - 3.a pants - Noteiktu atbalsta shēmu integrētā pārvaldes un kontroles sistēma - Vienreizējs maksājums - Pamatsummas noteikšana - Samazinājumi un izslēgšanas)
   2009/C 180/30
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: H.J. Nijemeisland

      Atbildētāja: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 795/2004, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā īstenot vienreizējo maksājumu shēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV L 41, 1. lpp.), 3.a panta interpretācija un Komisijas 2001. gada 11. decembra Regulas (EK) Nr. 2419/2001, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus integrētās administrācijas un kontroles sistēmas piemērošanai konkrētām Kopienas atbalsta shēmām, kas izveidotas ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 3508/92 (OV L 327, 11. lpp.), 2. panta r) un s) apakšpunkta interpretācija — Integrētās administrācijas un kontroles sistēma konkrētām atbalsta shēmām — Vienreizējo maksājumu shēma — Atsauces summas noteikšana — Samazinājumi un izslēgšana

      Rezolutīvā daļa:

   Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 795/2004, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā īstenot vienreizējo maksājumu shēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kas ir grozīta ar Komisijas 2004. gada 29. oktobra Regulu (EK) Nr. 1974/2004, 3.a pants ir jāinterpretē tādējādi, ka samazinājumi un izslēgšana, pamatojoties uz Padomes 1999. gada 17. maija Regulu Nr. 1254/1999 par liellopu un teļa gaļas tirgus kopīgo organizāciju, nav jāņem vērā aprēķinos, kas paredzēti Regulas Nr. 1782/2003 37. panta 1. punktā.

      (1)  OV C 197, 02.08.2008.


title: Lieta T-791/16: Prasība, kas celta 2016. gada 14. novembrī – Real Madrid Club de Fútbol/Komisija

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/52

         Prasība, kas celta 2016. gada 14. novembrī – Real Madrid Club de Fútbol/Komisija
   (Lieta T-791/16)
   (2017/C 014/62)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Real Madrid Club de Fútbol (Madride, Spānija) (pārstāvji – J. Pérez-Bustamante un F. Löwhagen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu;

               —

               pilnībā atcelt 2016. gada 4. jūlijā pieņemto Komisijas lēmumu lietā SA.33754 (2013/C) (ex 2013/NN);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā tiesvedībā apstrīdētajā lēmumā zemesgabalu nodošana starp Real Madrid un Madrides pašvaldību tika atzīta par valsts atbalstu, ciktāl zemesgabaliem, kuri veidoja šī darījuma priekšmetu, tika noteikta pārāk augsta vērtība EUR 18,4 miljonu apmērā.
   Šī lēmuma pamatā ir Madrides pašvaldības neizpildītā 1998. gada Izpildes Konvencija, atbilstoši kurai tā bija apņēmusies nodot Real Madrid CF zemesgabalu B-32, kas atrodas Las Tablas. Madrides pašvaldība un Real Madrid CF tiesiski nokārtoja šo situāciju ar 2011. gada Darījuma Nolīgumu, ar kuru Real Madrid CF tika piešķirta atlīdzība, kas izpaudās kā iepriekš minētā zemesgabalu nodošana.
   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas, izdarīdama secinājumu, ka ar 2011. gada Darījuma Nolīgumu tika piešķirtas ekonomiskas priekšrocības un tātad valsts atbalsts par labu prasītājam. Ar 2011. gada Darījuma Nolīgumu Madrides pašvaldība savu atbildību atzinu vienīgi par 1998. gada Izpildes Konvencijas neizpildi. Turklāt Komisija, piemērodama principu par privātu uzņēmēju tirgus ekonomikas apstākļos, nav ņēmusi vērā, ka citas alternatīvas 2011. gada Darījuma Nolīgumam kā, piemēram, prasības celšana tiesā, Madrides pašvaldībai būtu bijušas daudz neizdevīgākas.

               2.

               Otrais pamats ir par LESD 107. panta 1. punkta pārkāpumu, kā arī vispārējā labas pārvaldības principa neievērošanu.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi smagas kļūdas vērtējumā, pamatodama savus secinājumus ar eksperta atzinumu, kam nav pierādījuma spēka, un noraidīdama pārējos zemesgabala B-32 vērtējumus, kuri bija ietverti lietas materiālos, nelūdzot ne vērtētāja, ne cita eksperta ar atbilstošu kvalifikāciju atzinumu.

               3.

               Trešais pamats ir par LESD 107. panta 1. punkta un 296. panta pārkāpumu, kā arī labas pārvaldības principa neievērošanu, nosakot Real Madrid CF piešķirtās atlīdzības apmēru atbilstoši 2011. gada Darījuma Nolīgumam.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Komisija prasītājam kā atlīdzību nodoto nekustamo īpašumu vērtību nav novērtējusi atbilstoši 2011. gada Darījuma Nolīgumam, toties bez jebkāda pamatojuma un neatbildot uz prasītāja detalizētajiem argumentiem šajā ziņā, tā ir izvēlējusies vērtību, kādu šiem nekustamajiem īpašumiem bija noteikusi Pašvaldība, neraugoties uz to, ka pati Komisija ir pilnīgi noraidījusi pārējos novērtējumus (piemēram, zemesgabala B-32 novērtējumu), ko veica Pašvaldība, pamatodamās uz šo pašu metodoloģiju.


title: Lieta F-82/10: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 16. jūnija rīkojums — Nolin /Komisija (Civildienests — Ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojuma un pensiju ikgadēja koriģēšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/54

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 16. jūnija rīkojums — Nolin/Komisija
   (Lieta F-82/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojuma un pensiju ikgadēja koriģēšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2011/C 252/117
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michel Nolin (Brisele, Beļģija) (pārstāvis –M. Velardo, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — MM. G. Berscheid un D. Martin)

      Priekšmets

   Prasība atcelt paziņojumus par prasītāja atalgojumu korekciju par laika posmu no 2009. gada jūlija līdz decembrim un viņa paziņojumu par atalgojumu 01/2010, kas sagatavots ierēdņu un pārējo darbinieku ikgadējās atalgojuma un pensiju korekcijas ietvaros, pamatojoties uz Padomes 2009. gada 23. decembra Regulu (ES, Euratom) Nr. 1296/2009

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību par prasību lietā F-82/10 Nolin/Komisija;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 13, 15.01.2011., 38. lpp.


title: Lieta C-187/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Rechtbank Zutphen (Nīderlande) 2007. gada 3. aprīļa rīkojumu — kriminālprocess pret Dirk Endendijk

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Rechtbank Zutphen (Nīderlande) 2007. gada 3. aprīļa rīkojumu — kriminālprocess pret Dirk Endendijk

   (Lieta C-187/07)
   (2007/C 129/15)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Rechtbank Zutphen
   Lietas dalībnieks pamata procesā
   Dirk Endendijk
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

                  Kā ir jāinterpretē termins “piesiet ”Direktīvas 91/629/EEK
                   (1)
                  savienojumā ar Lēmumu 97/182/EK
                   (2)
                  izpratnē?

               2)

               Vai šajā sakarā ir jebkāda nozīme [virves] materiālam un garumam, kā arī piesiešanas mērķim?

      (1)  Padomes 1991. gada 19. novembra Direktīva 91/629/EEK, ar ko nosaka obligātos standartus teļu aizsardzībai (OV L 340, 28. lpp.).

      (2)  Komisijas 1997. gada 24. februāra Lēmums 97/182/EK, ar kuru groza pielikumu Direktīvā 91/629/EEK (OV L 76, 30. lpp.).