title: Lieta T-67/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 10. novembra spriedums – Polo Club/EUIPO – Lifestyle Equities (“POLO CLUB SAINT-TROPEZ HARAS DE GASSIN”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumus process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “POLO CLUB SAINT-TROPEZ HARAS DE GASSIN” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “BEVERLY HILLS POLO CLUB” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Papildu pierādījumu iesniegšana — Ar Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punktu piešķirtā rīcības brīvība — Lietas daļēja nodošana atpakaļ Iebildumu nodaļai — Regulas Nr. 207/2009 64. panta 1. un 2. punkts

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/33

         Vispārējās tiesas 2016. gada 10. novembra spriedums – Polo Club/EUIPO – Lifestyle Equities (“POLO CLUB SAINT-TROPEZ HARAS DE GASSIN”)
   (Lieta T-67/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumus process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “POLO CLUB SAINT-TROPEZ HARAS DE GASSIN” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “BEVERLY HILLS POLO CLUB” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Papildu pierādījumu iesniegšana - Ar Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punktu piešķirtā rīcības brīvība - Lietas daļēja nodošana atpakaļ Iebildumu nodaļai - Regulas Nr. 207/2009 64. panta 1. un 2. punkts)
   (2017/C 006/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polo Club (Gassin, Francija) (pārstāvis – D. Masson, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji – sākotnēji V. Melgar un H. Kunz, vēlāk – H. O’Neil)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Lifestyle Equities CV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji – D. Russo un V. Wellens, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2014. gada 21. novembra lēmumu lietā R 1882/2013-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Lifestyle Equities un Polo Club

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Polo Club atlīdzina šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 118, 13.4.2015.


title: Lieta T-389/03: Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. aprīļa spriedums — Dainichiseika Colour & Chemicals Mfg. /ITSB — Pelikan (pelikāna attēls) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo pelikānu, reģistrācijas pieteikums — Kopienas vai valsts agrākas grafiskas preču zīmes Pelican — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/29

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. aprīļa spriedums — Dainichiseika Colour & Chemicals Mfg./ITSB — Pelikan (pelikāna attēls)
   (Lieta T-389/03) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo pelikānu, reģistrācijas pieteikums - Kopienas vai valsts agrākas grafiskas preču zīmes “Pelican’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2008/C 128/63)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dainichiseika Colour & Chemicals Mfg. Co. Ltd, Tokija (Japāna) (pārstāvji — J. Hofmann un B. Linstow, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Laporta Insa)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG, Hanovre (Vācija) (pārstāvji — A. Renck, V. von Bomhard un A. Pohlmann, vēlāk A. Renck, V. von Bomhard un T. Dolde, avocats)
   Priekšmets
   Prasība atcelt tiesību aktu, kas celta par ITSB Apelāciju otrās padomes 2003. gada 18. septembra lēmumu Lietā R 191/2002-2 saistībā ar iebildumu procesu starp Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG un Dainichiseika Colour & Chemicals Mfg. Co. Ltd.

   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Dainichiseika Colour & Chemicals Mfg. Co. Ltd. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 21, 24.1.2004.


title: Lieta C-77/14: Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 27. februāra rīkojums – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/20

         Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 27. februāra rīkojums – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-77/14) (1)

   (2015/C 213/33)
   Tiesvedības valoda – grieķu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 102, 7.4.2014.


title: Lieta T-449/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 12. novembra spriedums – CEDC International/ITSB – Fabryka Wódek Polmos Łańcut (“WISENT”) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme “WISENT” — Agrāka valsts trīsdimensiju preču zīme “ŹUBRÓWKA” — Relatīvi atteikuma pamati — Preču zīmju līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/20

         Vispārējās tiesas 2015. gada 12. novembra spriedums – CEDC International/ITSB – Fabryka Wódek Polmos Łańcut (“WISENT”)
   (Lieta T-449/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “WISENT” - Agrāka valsts trīsdimensiju preču zīme “ŹUBRÓWKA” - Relatīvi atteikuma pamati - Preču zīmju līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts)
   (2016/C 007/27)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CEDC International sp. z o.o. (Oborniki Wielkopolskie, Polija) (pārstāvji – M. Siciarek, J. Mrozowski un G. Rząsa, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Fabryka Wódek Polmos Łańcut SA (Łańcut, Polija) (pārstāvis – A. Gorzkiewicz, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 10. jūnija lēmumu lietā R 33/2012–4 attiecībā ar spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Przedsiębiorstwo Polmos Białystok un Fabryka Wodek Polmos Łańcut SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 10. jūnija lēmumu lietā R 33/2012–4;

               2)

               ITSB un Fabryka Wódek Polmos Łańcut SA sedz savus, kā arī atlīdzina CEDC International sp. z o.o. tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 304, 19.10.2013.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 28. jūnijā lietā T-342/99 DEP: Airtours plc pret Eiropas Kopienu Komisiju (Izdevumu aplikšana ar nodokļiem — Solicitoru un barristeru honorāri — Ekonomistu honorāri — PVN izdevumi)

text:
               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/15

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2004. gada 28. jūnijā
   lietā T-342/99 DEP: Airtours plc pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Izdevumu aplikšana ar nodokļiem - Solicitoru un barristeru honorāri - Ekonomistu honorāri - PVN izdevumi)
   (2004/C 251/26)
   Tiesvedības valoda: angļu
   Lietā T-342/99 DEP Airtours plc, ko pārstāv M. Nicholson, solicitor, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju (ko pārstāv R. Lyal, kas norādīja adresi Luksemburgā), par prasību Komisijai atmaksāt nodokļus Airtours plc. uz Pirmās instances tiesas 2002. gada 6. jūnija sprieduma pamata lietā Airtours/Komisija (T-342/99, Recueil II-2585. lpp.), Pirmās instances tiesa (piektā palāta paplašinātā sastāvā), šādā sastāvā: priekšsēdētāja P. Lindh, tiesneši R. García-Valdecasas, J. D. Cooke, P. Mengozzi un tiesnese E. Martins Ribeiro, sekretārs H. Jung, 2004. gada 28. jūnijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus Airtours GBR 489 615,03 (četri simti astoņdesmit deviņi tūkstoši seši simti piecpadsmit sterliņu mārciņu un trīs pensu) apmērā.

      (1)  OV C 79, 18.3.2000.


               7.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/25

         EBTA Uzraudzības iestādes 2010. gada 26. jūlija prasība pret Īslandi
   (Lieta E-8/10)
   2010/C 271/05
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāvēja Xavier Lewis un Markus Schneider, rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, 2010. gada 26. jūlijā EBTA Tiesai iesniedza prasību pret Īslandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa pasludina, ka:

               1)

               nepieņemot pasākumus vai nepaziņojot iestādei par visiem pasākumiem, lai pilnībā savos tiesību aktos ieviestu Aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu VII pielikuma 1. punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīva Nr. 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Īslandes Republika nav pildījusi saistības saskaņā ar Direktīvas 63. panta 1. punktu un EEZ 7. pantu;

               2)

               īslandes Republikai jāsedz tiesāšanās izdevumi.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Pieteikumā iztirzā to, ka Īslande nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes argumentētu atzinumu par nepieņemtiem pasākumiem vai nepaziņošanu iestādei par visiem pasākumiem, kas nepieciešami, lai pilnībā ieviestu EEZ Aktu, kas atbilst Eiropas Savienības Direktīvai 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu, kurā izdarīti grozījumi.

               —

               Neīstenotie pasākumi attiecas uz valsts noteikumu pieņemšanu, lai regulētu nozares īpašos noteikumus par tādu profesionālo kvalifikāciju atzīšanu, kas iegūtas citās EEZ valstīs.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde apgalvo, ka tā no Īslandes nav saņēmusi informāciju, kas liecinātu, ka tiesību akts ir pilnībā transponēts valsts tiesību aktos. Iestādei arī nav citas informācijas, saskaņā ar kuru varētu izdarīt atbilstošus secinājumus.

               —

               Īslandes valdība nav apstrīdējusi savu kavēšanos saistībā ar akta pilnīgu īstenošanu.


title: Lieta F-38/09: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 29. jūnija spriedums — Martin /Eiropas Policijas birojs (Eiropols) (Civildienests — Eiropola personāls — Līguma nepagarināšana — Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums — Eiropola Civildienesta noteikumu 6. pants — Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/70

      Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 29. jūnija spriedums — Martin/Eiropas Policijas birojs (Eiropols)
      (Lieta F-38/09) (1)

      (Civildienests - Eiropola personāls - Līguma nepagarināšana - Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums - Eiropola Civildienesta noteikumu 6. pants - Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips)
      (2010/C 288/130)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Breige Martin (Dublina, Īrija) (pārstāvji — sākotnēji P. de Casparis, advokāte, vēlāk W. J. Dammingh un N. D. Dane, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Eiropols) (pārstāvji — D. Neumann un D. El Khoury, kuriem palīdz B. Wägenbaur un R. Van der Hout, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība atcelt 2008. gada 12. jūnija lēmumu, ar kuru prasītāja tiek informēta par neiespējamību viņai piedāvāt pastāvīgu amatu, kā arī 2009. gada 7. janvāra lēmumu, ar kuru noraidīta par pirmo lēmumu iesniegtā sūdzība

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt 2008. gada 12. jūnija lēmumu, ar kur Eiropas Policijas birojs (Eiropols) atteicās ar B. Martin noslēgt līgumu uz nenoteiktu laiku;

                  2)

                  Eiropols atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 167, 18.07.2009., 26. lpp.


title: Lieta T-757/16: Prasība, kas celta 2016. gada 28. oktobrī – Société générale/ECB

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/44

         Prasība, kas celta 2016. gada 28. oktobrī – Société générale/ECB
   (Lieta T-757/16)
   (2017/C 006/55)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société générale (Parīze, Francija) (pārstāvji – A. Gosset-Grainville, C. Renner un P. Kupka, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Centrālās bankas 2016. gada 24. augusta Lēmumu Nr. ECB/SSM/2016-02RNE8IBXP4ROTD8PU41/72;

               —

               katrā ziņā piespriest Eiropas Centrālajai bankai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Centrālās bankas (ECB) 2016. gada 24. augusta lēmums, ar ko ir noraidīts prasītājas pieteikums atļaut tai no sviras rādītāja aprēķināšanas izslēgt riska darījumus attiecībā uz Caisse des dépôt et consignations, kuri izriet no novirzītajiem līdzekļiem, kas ir piesaistīti reglamentēto ietaupījumu ietvaros (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), esot pieņemts, pārkāpjot pilnvaras, jo ECB kompetencē nebija atteikties piešķirt lūgto izslēgšanu pēc tam, kad tā bija konstatējusi, ka ir izpildīti visi nosacījumi, kuri ir izvirzīti piemērojamajās Savienības tiesību normās.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pieļāvusi vairākas kļūdas tiesību piemērošanā. Prasītāja uzskata, ka, pat pieņemot, ka ECB kompetencē bija pieņemt apstrīdēto lēmumu, minētais lēmums neesot spēkā, jo tajā esot pieļautas vairākas kļūdas tiesību piemērošanā gan saistībā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulu (ES) Nr. 575/2013 par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (OV 2013, L 176, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Regula Nr. 575/2013”), gan Eiropas Savienības likumdevēja nodomiem, jo ECB esot kļūdaini interpretējusi attiecīgo tiesisko regulējumu un tādējādi esot pieņēmusi lēmumu, kurš:

                           —

                           esot pretrunā noteikumu par sviras rādītāju mērķiem un nolūkam, jo esot ignorēts ne tikai pats tiesiskā regulējuma par sviras rādītāju mērķis, bet arī likumdevēja nodoms, kas pausts, pieņemot Regulas Nr. 575/2013 429. panta 14. punktu;

                           —

                           grozot pamatnormu, ņemot vērā divus jaunus nosacījumus, kuri attiecīgajā normā nav ietverti;

                           —

                           atņemot Regulas Nr. 575/2013 429. panta 14. punktam lietderīgo iedarbību.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļautas vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, it īpaši attiecībā uz reglamentētajiem ietaupījumiem novirzīto līdzekļu raksturu, attiecībā uz šo līdzekļu ierakstīšanas bankas bilancē sekām un attiecībā uz novirzīto summu korekcijas mehānisma sekām.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti vairāki Savienības tiesību vispārējie principi, proti, samērīguma princips, tiesiskās noteiktības princips un labas pārvaldības princips, jo ECB nav ievērojusi savu rūpības pienākumu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā nav sniegts pamatojums, jo ECB esot bijis pastiprināts pienākums norādīt pamatojumu, un minētais lēmums ir pamatots nepietiekamā un pārprotamā veidā.


title: Lieta C-599/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 20. decembrī iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Beļģija) — Jetair NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you/FOD Financiën

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 20. decembrī iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Beļģija) — Jetair NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you/FOD Financiën

   (Lieta C-599/12)
   2013/C 86/13
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van eerste aanleg te Brugge

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Jetair NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you

      Atbildētājs: FOD Financiën

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Beļģijai ir tiesības veikt grozījumus tiesību aktos, apgrūtinot atbrīvotu pakalpojumu, proti, ceļojumus ārpus ES, īsi pirms (1977. gada 1. decembris) Sestās direktīvas (1) par PVN ieviešanas (1978. gada 1. janvāris) un tādējādi apejot bezdarbības (stand-still) klauzulu, ko paredz 28. panta 3. punkts (370. pants Direktīvā 2006/112/EK (2)) Sestajā direktīvā, kas paredz, ka minētos ceļojumus var turpināt aplikt ar nodokli, ja tiem piemērots nodoklis pirms Sestās direktīvas ieviešanas?

               2)

               Vai Beļģijai, sākot no 1977. gada 13. jūnija (direktīvas publicēšanas datums), bija jāatturas aplikt ar nodokli ceļojumus ārpus ES?

               3)

               Vai Beļģija pārkāpj Direktīvas 2006/112/EK 309. pantu, neattiecoties pret ceļojumu aģentūrām saistībā ar to ārpus Kopienas veiktajiem pakalpojumiem kā pret starpniekiem, un tomēr turpina aplikt šos pakalpojumus ar nodokli?

               4)

               Vai Direktīvas 2006/112 309., 153., 370. pants un X pielikums pārkāpj Kopienas tiesību pamatprincipus, proti, vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma pamatprincipus, kā arī noteikumus par personu brīvu pārvietošanos, preču un pakalpojumu brīvu apriti, tostarp EKL 43. un 56. pantu, paredzot dalībvalstīm tiesības izvēlēties, vai aplikt vai neaplikt ar nodokli pakalpojumus, kas saistīti ar ceļojumiem ārpus Kopienas?

               5)

               Vai noteikumi, kurus Beļģijas valsts piemēro, pamatojoties uz Karaļa 1999. gada 28. novembra dekrētu, saistībā ar ceļojumiem ārpus ES apliekot ar nodokli tikai ceļojumu aģentūras, nevis starpniekus, ir pretrunā ar Kopienu tiesību aktu pamatprincipiem, proti, vienlīdzīgas attieksmes, samērīguma un PVN neitralitātes principu?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā Direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-37/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. janvārī – Eiropas Komisija/Francijas Republika

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/18

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. janvārī – Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-37/14)
   2014/C 102/25
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland un B. Stromsky)

      Atbildētāja: Francijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka noteiktajos termiņos neveicot vajadzīgos pasākumus, lai no saņēmējiem atgūtu valsts atbalstus, kuri Komisijas 2009. gada 28. janvāra Lēmuma 2009/402/EK par “ārkārtas rīcības plāniem” augļu un dārzeņu nozarē, kurus īstenojusi Francija (1), 1. pantā ir atzīti par pretlikumīgiem un ar iekšējo tirgu nesaderīgiem, un noteiktajā terminā nepaziņojot Komisijai pasākumiem, kas veikti, lai izpildītu šo lēmumu, Francijas Republika nav izpildījusi LESD 288. panta ceturtajā daļā un minētā lēmuma 2., 3. un 4. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Lēmumā noteiktais termiņš atbalstu, kuri ir atzīti par nelikumīgiem, atgūšanai ir beidzies un nav notikusi pilnīga šo atbalstu atgūšana.
   Šīs prasības celšanas datumā atbildētāja joprojām nav veikusi vajadzīgos pasākumus, lai no saņēmējiem uzņēmumiem atgūtu piešķirtos atbalstus, kā arī tā nav paziņojusi Komisijai visu pieprasīto informāciju.

      (1)  OVL 127, 11. lpp.


title: Lieta C-671/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 14. decembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Président de l’Autorité de la concurrence/Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Association Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Société Fraileg, Société Prim’Santerre, Union des endiviers, Société Soleil du Nord, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), Société France endives, Société Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP'Endives), Société Marché de Phalempin, Société Primacoop, Société Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Société Valois-Fruits, Société Groupe Perle du Nord, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique

text:
               7.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 14. decembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Président de l’Autorité de la concurrence/Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Association Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Société Fraileg, Société Prim’Santerre, Union des endiviers, Société Soleil du Nord, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), Société France endives, Société Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP'Endives), Société Marché de Phalempin, Société Primacoop, Société Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Société Valois-Fruits, Société Groupe Perle du Nord, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique

   (Lieta C-671/15)
   (2016/C 090/10)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Président de l’Autorité de la concurrence

      Atbildētāji: Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Association Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Société Fraileg, Société Prim’Santerre, Union des endiviers, Société Soleil du Nord, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), Société France endives, Société Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP'Endives), Société Marché de Phalempin, Société Primacoop, Société Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Société Valois-Fruits, Société Groupe Perle du Nord, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai uz ražotāju organizāciju, ražotāju organizāciju asociāciju un profesionālo organizāciju nolīgumiem, lēmumiem vai darbībām, kas varētu tikt kvalificēti kā vērsti pret konkurenci saistībā ar LESD 101. pantu, var neattiekties šajā pantā paredzētais aizliegums tādēļ vien, ka tie varētu būt saistīti ar šīm organizācijām uzticētajiem uzdevumiem saistībā ar tirgus kopīgo organizāciju, lai gan uz tiem neattiecas neviena no vispārīgajām atkāpēm, kuras secīgi paredzētas 1962. gada 4. aprīļa Regulas (EEK) Nr. 26 (1) 2. pantā, 2006. gada 24. jūlija Regulas (EK) Nr. 1184/2006 (2) 2. pantā un 2007. gada 22. oktobra Regulas (EK) Nr. 1234/2007 (3) 176. pantā?

               2)

               Ja atbilde ir apstiprinoša, – vai Regulas (EK) Nr. 2200/1996 (4) 11. panta 1. punkts, Regulas (EK) Nr. 1182/2007 (5) 3. panta 1. punkts un Regulas (EK) Nr. 1234/2007 122. panta pirmā daļa, kuros ražotāju organizācijām un to asociācijām izvirzīto mērķu vidū ir noteikts mērķis regulēt ražotāju cenas un mērķis pielāgot ražošanu pieprasījumam, it īpaši attiecībā uz kvantitāti, ir jāinterpretē tādējādi, ka uz darbībām, kopīgi nosakot minimālo cenu, saskaņojot tirgū laistos daudzumus vai apmainoties ar stratēģisku informāciju, ko veikušas šīs organizācijas vai to asociācijas, neattiecas pret konkurenci vērstu aizliegtu vienošanos aizliegums, ja šīs darbības ir vērstas uz minēto mērķu sasniegšanu?

      (1)  Padomes 1962. gada 4. aprīļa Regula (EEK) Nr. 26, ar ko piemēro konkrētus konkurences noteikumus lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai.

      (2)  Padomes 2006. gada 24. jūlija Regula (EK) Nr. 1184/2006, ar ko piemēro konkrētus konkurences noteikumus lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai (OV L 214, 7. lpp.).

      (3)  Padomes 2007. gada 22. oktobra Regula (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (OV L 299, 1. lpp.).

      (4)  Padomes 1996. gada 28. oktobra Regula (EK) Nr. 2200/96 par augļu un dārzeņu tirgus kopējo organizāciju (OV L 297, 1. lpp.).

      (5)  Padomes 2007. gada 26. septembra Regula (EK) Nr. 1182/2007, ar ko paredz īpašus noteikumus augļu un dārzeņu nozarei un ar ko groza Direktīvas 2001/112/EK un 2001/113/EK un Regulas (EEK) Nr. 827/68, (EK) Nr. 2200/96, (EK) Nr. 2201/96, (EK) Nr. 2826/2000, (EK) Nr. 1782/2003 un (EK) Nr. 318/2006, kā arī atceļ Regulu (EK) Nr. 2202/96 (OV L 273, 1. lpp.).


title: Lieta T-651/13: Prasība, kas celta 2013. gada 12. decembrī — Time /ITSB ( “InStyle” )

text:
               1.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/10

         Prasība, kas celta 2013. gada 12. decembrī — Time/ITSB (“InStyle”)
   (Lieta T-651/13)
   2014/C 61/17
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Time Inc. (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — D. Cañadas Arcas, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 20. septembra lēmumu lietā R 827/2013-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas instancē Birojā radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16. un 41. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 11 264 223

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta un 7. panta 2. punkta pārkāpums


title: Lieta C-547/08: Prasība, kas celta 2008. gada 9. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/23

         Prasība, kas celta 2008. gada 9. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-547/08)
   (2009/C 32/40)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Dejmek un M. Sundén)

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2006. gada 1. augusta Direktīvas 2006/70/EK, ar ko nosaka īstenošanas pasākumus Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2005/60/EK attiecībā uz “politiski ietekmējamas personas” definīciju un tehniskajiem kritērijiem vienkāršotām klienta uzticamības pārbaudes procedūrām un atbrīvojumam sakarā ar finanšu darbību, kuru veic reti vai ļoti ierobežotos apjomos (1), prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Zviedrijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2007. gada 15. decembrī.

      (1)  OV L 214, 29. lpp.


title: Lieta T-531/15: Prasība, kas celta 2015. gada 11. septembrī – Coveris Rigid (Auneau) France/Komisija

text:
               7.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 406/34

         Prasība, kas celta 2015. gada 11. septembrī – Coveris Rigid (Auneau) France/Komisija
   (Lieta T-531/15)
   (2015/C 406/34)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Coveris Rigid (Auneau) France (Auneau, Francija) (pārstāvji – H. Meyer-Lindemann, C. Graf York von Wartenburg un L. Titze, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2015. gada 24. jūnija Lēmuma C(2015) 4336 final lietā AT.39563 – Pārtikas produktu iepakojumi mazumtirdzniecībai – 1. panta 5. punktu, ciktāl tajā ir konstatēts, ka prasītāja, šā Komisijas lēmuma 1. panta 5. punkta d) apakšpunktā norādītajā laikposmā piedalīdamās vienotā un turpinātā pārkāpumā, ko veido vairāki atsevišķi Francijas teritorijā izdarīti pārkāpumi pārtikas produktu mazumtirdzniecībai paredzētā iepakojuma putu polistirola paplātīšu nozarē, esot pārkāpusi LESD 101. pantu; un

               —

               atcelt Komisijas 2015. gada 24. jūnija Lēmuma C(2015) 4336 final lietā AT.39563 – Pārtikas produktu iepakojumi mazumtirdzniecībai – 2. panta 5. punktu, ciktāl tajā prasītājai ir uzlikts naudas sods EUR 4 7 56  000 apmērā; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot kļūdaini piemērojusi personiskās atbildības principu, atzīdama Coveris par vainīgu apgalvotajā dalībā vienotā un turpinātā pārkāpumā pārtikas produktu mazumtirdzniecībai paredzētā iepakojuma putu polistirola paplātīšu nozarē Francijā. Šīs lietas ārkārtējo apstākļu dēļ abi ONO Packaging vadības veiktās līdzdalības iegādes (management buy-out) gadījumi būtu jāaplūko holistiski vai alternatīvi – attiecībā uz darījuma aktīvu nodošanas daļu būtu jāpiemēro saimnieciskās pēctecības princips. Uz šā pamata Coveris nevarēja tikt atzīta par vainīgu apgalvotajā pārkāpumā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, atšķirīgi attiekdamās pret ONO Packaging vadības veiktās līdzdalības iegādes aktīvu nodošanas daļu un ONO Packaging vadības veiktās līdzdalības iegādes kapitāla daļu nodošanas daļu, un līdz ar to sadalot atbildību starp dažādiem uzņēmumiem piederīgām juridiskajām personām (proti, Coveris un ONO Packaging Portugal SA), piedēvējot atbildību par pārkāpumiem, ko it kā izdarījis viens un tas pats uzņēmums, kuru vadības veiktā līdzdalības iegāde nav skārusi.


title: Lieta T-194/06: Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — SNIA pret Komisiju

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/43

         Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — SNIA pret Komisiju
   (Lieta T-194/06)
   (2006/C 212/73)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SNIA S.p.A. (pārstāvji — Alberto Santa Maria un Claudi Biscaretti di Rufia, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu K(2006)1766 galīgajā redakcijā lietā COMP/F/38.620 — Ūdeņraža peroksīds un nātrija perborāts tiktāl, ciktāl ar to kā vienai no pārkāpumā vainojamām sabiedrībām SNIA S.p.A. solidāri ar Caffaro S.r.l. ir uzlikta soda nauda 1,078 miljonu EUR apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā apstrīdētais lēmums ir tas pats, kas ir apstrīdēts lietā T-185/06 L'air Liquide/Komisija.
   Šajā sakarā ir jāuzsver, ka minētajā lēmumā atbildētāja ir apstiprinājusi, ka Industrie Chimiche Caffaro S.p.A. (ICC) faktisko apstākļu rašanās laikā saistībā ar lēmumu pieņemšanu bija atkarīga ne tikai no Caffaro S.p.A., kas ir Itālijas tirgū kotējusies sabiedrība un kurai pieder 100 % ICC daļu, bet arī no prasītājas, kam pieder lielākā daļa, proti, no 53 % līdz 59 % Caffaro S.p.A. akciju. Galvenokārt pamatojoties uz šo netiešo saistību, prasītāja tika uzskatīta par solidāri atbildīgu par pārkāpumu, kurā Komisija vaino Caffaro S.p.A.
   Prasījumu pamatojumam prasītāja norāda:

               —

               Komisija nav pierādījusi, ka attiecīgajā laika posmā ICC un SNIA bija savstarpēji atkarīgas viena no otras. Komisija nav pierādījusi arī to, ka tajā pašā laika posmā ICC un Caffaro S.p.A. bija savstarpēji atkarīgas viena no otras.

               —

               ciktāl runa ir par Caffaro S.p.A. un SNIA apvienošanās fakta izmantojamību nolūkā noskaidrot SNIA būtisko ietekmi, Komisija nav ņēmusi vērā to, ka apvienošanās, sabiedrību Caffaro S.p.A. pievienojot SNIA S.p.A. (tāpat kā sabiedrības ICC nosaukuma pārveidošana par nosaukumu Caffaro S.p.A., šobrīd Caffaro S.r.l.) notika 2000. gadā, proti, gadu pēc izstāšanās no balinātāju tirgus, un ka, kā jau tas ir norādīts iepriekš, Komisija nekādā veidā nav pierādījusi būtisko Caffaro S.p.A. ietekmi uz ICC attiecīgajā laika posmā.

               —

               par attiecīgo pārkāpumu atbildīga ir tikai ICC (šobrīd Caffaro S.r.l.), kas turklāt juridiski nav pārstājusi eksistēt, bet tikai ir mainījusi nosaukumu. Pat ja apgalvotu, ka Caffaro S.p.A. ir atbildīga par minēto pārkāpumu, tās tiesību pārņēmēja ir Caffaro S.r.l., nevis SNIA.


title: Lieta T-347/09: Prasība, kas celta 2009. gada 31. augustā — Vācija/Komisija

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/75

         Prasība, kas celta 2009. gada 31. augustā — Vācija/Komisija
   (lieta T-347/09)
   2009/C 267/135
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un B. Klein)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 2. jūlija lēmumu SG-Greffe (2009) D/3985 atbalsta procedūrā Nr. NN 8/2009 tiktāl, ciktāl tajā paziņotie pasākumi ir atzīti par valsts atbalstu EKL 87. panta 1. punkta nozīmē;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja vēršas pret Komisijas 2009. gada 2. jūlija lēmumu K(2009) 5080, galīgā red., par atbalsta shēmu, kura ietver, pirmkārt, valstij piederošu nacionālajā dabas mantojumā ietilpstošu teritoriju nodošanu un, otrkārt, lielu dabas aizsardzības projektu veicināšanu (valsts atbalsts NN 8/2009 — Vācija — Aizsargājamās teritorijas). Šajā lēmumā Komisija pauž uzskatu, ka paziņotā atbalsta shēma saskaņā ar EKL 86. panta 2. punktu ir saderīga ar kopīgo tirgu. Prasītāja vēršas pret apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl tajā paziņotie pasākumi tiek atzīti par valsts atbalstu atbilstoši EKL 87. panta 1. punktam.
   Prasības pamatojumam prasītāja norāda, ka atbildētāja vairākos aspektos ir piemērojusi nepareizi EKL 87. panta 1. punktu. Šajā sakarā tā it īpaši uzsver, ka atbildētāja dabas aizsardzības organizācijas nepareizi ir kvalificējusi par uzņēmumiem un arī nav aplūkojusi paziņotos pasākumus kopumā. Turklāt dabas aizsardzības organizācijām no paziņotajiem pasākumiem nerodoties nekādas priekšrocības, kuras līdzinātos atbalstam. Prasītāja turpinot norāda uz Tiesas 2003. gada 24. jūlija spriedumā lietā C-280/00 Altmark Trans un Regierungspräsidium Magdeburg (Recueil, I-7747. lpp.) izvirzītā ceturtā kritērija nepareizu piemērošanu.
   Pakārtoti tā norāda uz EKL 253. pantā paredzētā pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi.


title: Lieta F-141/15: Prasība, kas celta 2016. gada 23. martā – ZZ/Komisija

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/66

      Prasība, kas celta 2016. gada 23. martā – ZZ/Komisija
      (Lieta F-141/15)
      (2016/C 211/81)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZZ (pārstāvji – J.-N. Louis un N. de Montigny, advokāti)

         Atbildētāja: [Eiropas] Komisija

         Strīda priekšmets un apraksts

      Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar ko prasītājam ir atteikts atlīdzināt ieturējumus no viņa atalgojuma atbilstoši Civildienesta noteikumu IX pielikuma 24. panta 4. punktam

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2015. gada 13. marta lēmumu, ar ko prasītājam atsaka atlīdzināt ieturējumus no viņa atalgojuma, piemērojot 2006. gada 14. decembra lēmumu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājam minētos ieturējumus, tiem pieskaitot procentus, kas aprēķināti pēc Civildienesta noteikumu XII pielikuma 12. pantā minētās likmes;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-610/11: Prasība, kas celta 2011. gada 2. decembrī — Wagon Automotive Nagold /Komisija

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/33

         Prasība, kas celta 2011. gada 2. decembrī — Wagon Automotive Nagold/Komisija
   (Lieta T-610/11)
   2012/C 32/68
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wagon Automotive Nagold GmbH (Nagold, Vācija) (pārstāvji — T. Hackemann un H. Horstkotte, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 26. janvāra Lēmumu C(2011) 275 procedūrā par Vācijas valsts atbalstu C 7/2010 (iepriekš CP 250/2009 un NN 5/2010) “KStG, Sanierungsklausel”;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja būtībā norāda:

               1)

               LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums: zaudējumu atskaitīšana neesot ar valsts līdzekļiem nodrošināts atbalsts
               Šajā sakarā prasītāja norāda, ka ar Vācijas Körperschaftssteuergesetz (KStG) [Likums par uzņēmumu ienākuma nodokli] tiekot pārkāpts objektīvs neto princips, kā arī finanšu pietiekamības princips un ka ar noteikumu par sanāciju esot tikai novērsta ar konstitūciju nesamērīga iejaukšanās nodokļu maksātāja aktīvos gadījumos, kas ietilpst noteikuma par sanāciju tvērumā. Šī iemesla dēļ prasītājas skatījumā neesot vērojamas ar atbalstu saistītās pazīmes Kopienu tiesību kontekstā.

               2)

               LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums: neesoša selektivitāte izņēmuma atbilstošajā atsauces sistēmā dēļ
               Šai sakarā prasītāja apgalvo, ka atbilstošā atsauces sistēma ir vispārīgs zaudējumu atskaitīšanas tiesiskais regulējums uzņēmumiem (Vācijas likuma par ienākuma nodokli 10d. pants kopsakarā ar KStG 8. panta 1. punktu un Vācijas likuma par uzņēmējdarbības nodokli 10a. pantu) un ka KStG 8. panta 1. punkts ir tikai šīs atbilstošās atsauces sistēmas izņēmums, kas, savukārt, esot ierobežots ar noteikumu par sanāciju.

               3)

               LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums: neesoša selektivitāte to tirgus dalībnieku nediferencēšanas dēļ, kuri attiecībā uz sasniedzamo mērķi atrodas līdzīgā faktiskā un tiesiskā situācijā
               Šai sakarā prasītāja tostarp norāda, ka noteikums par sanāciju ir labvēlīgs ikvienam uzņēmumam nodokļu maksātājam un ka ar to priekšroka netiek dota nedz noteiktām nozarēm, t.i, darbības jomām, nedz noteikta lieluma uzņēmumiem.

               4)

               LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums: neesoša selektivitāte pamatojuma, balstoties uz nodokļu sistēmas būtību un iekšējo uzbūvi, dēļ
               Šai sakarā prasītāja apgalvo, ka noteikums par sanāciju ir balstīts uz nodokļu sistēmas pamatiem, kas atbilst konstitucionāli tiesiskiem principiem — kā nodokļu ieturēšana atbilstoši maksātspējai, izvairīšanās no pārmērīgas nodokļu ieturēšanas un samērīguma principa ievērošana.

               5)

               LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums: acīmredzama kļūda novērtējumā, pamatojoties uz to, ka pietiekami nav ņemts vērā Vācijas nodokļu tiesiskais stāvoklis
               Šai sakarā prasītāja norāda, ka Komisija neesot ņēmusi vērā Vācijas nodokļu tiesību normas par zaudējumu atskaitīšanu.

               6)

               Atsaukšanās uz Kopienu tiesībās nostiprināto tiesiskās paļāvības aizsardzību
               Šajā kontekstā prasītāja apgalvo, ka ar nodokļiem saistītās sanācijas privilēģijas kapitāldaļu ieguvējiem kopsakarā ar zaudējumu atskaitīšanu Komisija vispirms ir pieminējusi formālā pārbaudes procedūrā un šeit ir runa par ārkārtas pieeju, jo iespējamās atbalsta pazīmes var izrietēt, tikai pamatojoties uz tiesiskā regulējuma (KStG 8. panta 4. punkts), kas neapstrīdami ir saderīgs ar valsts atbalstu, juridisku vienkāršošanu. Šādas likuma vienkāršošanas nozīme atbalsta tiesību kontekstā neesot pazīstama nedz Vācijas likumdevējam, nedz lietpratīgiem konsultējošiem uzņēmumiem.


title: Lieta C-424/05 P: Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 21. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/ Sonja Hosman-Chevalier (Apelācija — Atalgojums — Ekspatriācijas pabalsts — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētais nosacījums — Jēdziens darbs, kas veikts kādas citas valsts labā )

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/7

         Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 21. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Sonja Hosman-Chevalier

   (Lieta C-424/05 P) (1)

   (Apelācija - Atalgojums - Ekspatriācijas pabalsts - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētais nosacījums - Jēdziens “darbs, kas veikts kādas citas valsts labā’)
   (2007/C 183/12)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Krēmers [H. Kraemer] un M. Velardo [M. Velardo])

      Otrs lietas dalībnieks: Soņa Hosmane-Ševaljē [Sonja Hosman-Chevalier] (pārstāvji — H. R. Garsija-Galjardo Žilfurnjē [J.-R. García-Gallardo Gil-Fournier], A. Sajagess-Toress [A. Sayagués Torres], un D. Domingess Peress [D. Dominguez Pérez], avocats)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2005. gada 13. septembra spriedumu lietā T-72/04 Hosman-Chevalier/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa atcēla Komisijas lēmumus, ar ko tika atteikts ekspatriācijas pabalsts un iekārtošanās pabalsts
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Apelācijas sūdzību noraidīt.

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 10, 14.1.2006.


title: Lieta C-201/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Corte suprema di cassazione (Itālija) 2007. gada 13. aprīļa rīkojumu — Alfonso Luigi Marra / Clemente Antonio

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Corte suprema di cassazione (Itālija) 2007. gada 13. aprīļa rīkojumu — Alfonso Luigi Marra/Clemente Antonio

   (Lieta C-201/07)
   (2007/C 129/23)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Corte suprema di cassazione
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Alfonso Luigi Marra

      Atbildētājs: Clemente Antonio

   Prejudiciālie jautājumi
   Jautājumi ir tādi paši kā tie, kas ir uzdoti lietā C-200/07.


title: Lieta C-422/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) 2009. gada 28. oktobra rīkojumu — Vasiliki Stylianou Vandorou/Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) 2009. gada 28. oktobra rīkojumu — Vasiliki Stylianou Vandorou/Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

   (Lieta C-422/09)
   2010/C 24/35
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Symvoulio tis Epikrateias

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Vasiliki Stylianou Vandorou

      Atbildētājs: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

      Prejudiciālais jautājums

   Vai saskaņā ar Padomes Direktīvas 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību (OV L 19), 4. panta 1. punkta b) apakšpunktu — kas grozīts ar Direktīvas 2001/19/EK (OV L 206) 1. panta 3. punktu, un bija spēkā pirms Direktīvas 89/48/EEK atcelšanas ar Direktīvas 2005/36/EK (OV L 255) 62. pantu, — “profesionālā pieredze”, kuru kompetentai iestādei ir jāņem vērā, izvērtējot, vai zināšanas, ko attiecīgā persona ir ieguvusi savas profesionālās pieredzes gaitā, ir tādas, kas pilnībā vai daļēji kompensē būtisko atšķirību starp izglītību, ko tā ir saņēmusi attiecīgajā izcelsmes dalībvalstī, un izglītību, ko diploma iegūšanai pieprasa uzņemošā dalībvalsts, iekļauj arī tādu pieredzi: a) kuru attiecīgā persona ieguvusi pēc tā diploma saņemšanas, kas dod tai pieeju darbam noteiktā reglamentētā profesijā izcelsmes dalībvalstī; b) kas tika iegūta, veicot profesionālu darbību uzņemošajā dalībvalstī, bet kas nav attiecināma uz to reglamentēto profesionālo darbību, kuru vēlas veikt persona, kura, pamatojoties uz Direktīvu 89/48/EEK, iesniedza pieteikumu uzņemošajai dalībvalstij (turklāt šo profesionālo darbību uzņemošajā dalībvalstī nevar likumīgi veikt kamēr nav apstiprināts attiecīgais pieteikums), bet kas saskaņā ar kompetentās iestādes izvērtējumu, kura lemj par pieteikumu, ir saistīta ar iepriekš minēto reglamentēto profesionālo darbību; un c) kas saskaņā ar minētās kompetentās iestādes veikto pārbaudi, ir tāda, kas vismaz daļēji kompensē būtisko atšķirību starp izglītību, ko persona ir saņēmusi attiecīgajā izcelsmes dalībvalstī, un izglītību, ko pieprasa uzņemošā dalībvalsts?


title: Lieta T-35/07: Prasība, kas celta 2007. gada 12. februārī — Leche Celta pret ITSB — Celia ( Celia )

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/43

         Prasība, kas celta 2007. gada 12. februārī — Leche Celta pret ITSB — Celia (“Celia”)
   (Lieta T-35/07)
   (2007/C 82/93)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Leche Celta, S. L., Puentedeume, La Coruña (Spānija) (pārstāvji — J. A. Calderón Chavero, T. Villate Consonni un A. Yañez Manglano, abogadas)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Celia SA

   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2006. gada 5. decembrī pieņemto lēmumu par apelācijas sūdzību Nr. R-294/2006-4;

               —

               līdz ar to, daļēji atcelt 2005. gada 21. decembrī pieņemto lēmumu par iebildumiem Nr. B657132 daļā, kurā noraidīti prasītājas vārdā celtie iebildumi un kurā tiek atļauta apstrīdētās preču zīmes reģistrācija attiecībā uz 29. klasi un attiecībā uz pienu un piena produktiem, kā arī pārtikas eļļām un taukiem;

               —

               apmierināt prasītājas prasījumus, uzdodot attiecīgajai ITSB Iebildumu nodaļai noraidīt konkrētās preču zīmes reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz iepriekš minētajām precēm;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Celia, SA

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Celia ”attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 29. un 38. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 2 977 221)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiskas preču zīmes “CELTA ”attiecībā uz 29. klasē ietilpstošām precēm

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt
   Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums tādēļ, ka pastāv konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas un asociēšanas iespēja

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-551/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 19. aprīļa rīkojums – Portugāle/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — ELGF un ELFLA — Termiņš prasības celšanai — Termiņa sākums — Nokavējums — Nepieņemamība

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/24

         Vispārējās tiesas 2016. gada 19. aprīļa rīkojums – Portugāle/Komisija
   (Lieta T-551/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - ELGF un ELFLA - Termiņš prasības celšanai - Termiņa sākums - Nokavējums - Nepieņemamība)
   (2016/C 200/34)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Portugāles Republika (pārstāvji – L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão un J. Saraiva de Almeida)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Guerra e Andrade un J. Guillem Carrau)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2015. gada 22. jūnija Īstenošanas lēmumu (ES) 2015/1119, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2015 L 182, 39. lpp.), ciktāl ar to izslēdz konkrētus Portugāles Republikas izdevumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Portugāles Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 389, 23.11.2015.


title: Lieta F-78/14: Prasība, kas celta 2014. gada 7. augustā  – ZZ  u.c./EĀDD

text:
               3.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 388/31

         Prasība, kas celta 2014. gada 7. augustā – ZZ u.c./EĀDD
   (Lieta F-78/14)
   2014/C 388/39
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ u.c. (pārstāvji – Dario de Abreu Caldas, Micael de Abreu Caldas un Jean-Noël Louis, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējas darbības dienests (EĀDD)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Atcelt lēmumus nepaaugstināt prasītājus nākamajā pakāpē, veicot 2013. gada paaugstināšanu amatā Eiropas Ārējas darbības dienestā (EĀDD)

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt 2013. gada 9. un 14. oktobra lēmumus, ar kuriem izveidots to ierēdņu saraksts, kuri paaugstināti amatā 2013. gadā;

               —

               piespriest EĀDD atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-444/11 P: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedums — Team Relocations NV , Amertranseuro International Holdings Ltd , Trans Euro Ltd , Team Relocations Ltd /Eiropas Komisija (Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — EKL 81. pants un EEZ līguma 53. pants — Starptautisko pārcelšanās pakalpojumu tirgus Beļģijā — Tieša un netieša cenu noteikšana, tirgus sadale un manipulācijas ar uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus procedūrām — Vienots un turpināts pārkāpums — Vainojamība — Pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai (2006) — Pārdošanas vērtība — Jēdziens — Proporcija — Papildu summa — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Pienākums norādīt pamatojumu — Mātesuzņēmuma vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Regula (EK) Nr. 1/2003 — 23. panta 2. punkts — Ierobežojums 10 % apmērā no apgrozījuma — Samērīgums)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/9

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedums — Team Relocations NV, Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd, Team Relocations Ltd/Eiropas Komisija
   (Lieta C-444/11 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - EKL 81. pants un EEZ līguma 53. pants - Starptautisko pārcelšanās pakalpojumu tirgus Beļģijā - Tieša un netieša cenu noteikšana, tirgus sadale un manipulācijas ar uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus procedūrām - Vienots un turpināts pārkāpums - Vainojamība - Pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai (2006) - Pārdošanas vērtība - Jēdziens - Proporcija - Papildu summa - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Pienākums norādīt pamatojumu - Mātesuzņēmuma vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Regula (EK) Nr. 1/2003 - 23. panta 2. punkts - Ierobežojums 10 % apmērā no apgrozījuma - Samērīgums)
   2013/C 252/14
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Team Relocations NV (pārstāvji — H. Gilliams, J. Bocken, un L. Gyselen, advokāti), Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd, Team Relocations Ltd

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet un N. von Lingen, kā arī A. Antoniadis)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedumu apvienotajās lietās T-204/08 un T-212/08 Team Relocations NV u.c./Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 11. marta Lēmumu C(2008) 926, galīgā redakcija, par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/38.543 — Starptautiskie pārcelšanās pakalpojumi) attiecībā uz aizliegto vienošanos Beļģijas starptautisko pārcelšanās pakalpojumu tirgū saistībā ar tiešu un netiešu cenu noteikšanu, tirgus sadali un manipulācijām ar uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus procedūru, kā arī atcelt prasītājai uzlikto naudas sodu vai, pakārtoti, to samazināt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Team Relocations NV, Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd un Team Relocations Ltd solidāri atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 347, 26.11.2011.


title: Tiesas nolēmums ( 2013. gada 31. oktobris ) lietā E-2/12 – INT, HOB-vín ehf. (Sprieduma interpretācija – Konsultatīvs atzinums – Acīmredzami nepamatota prasība)

text:
               20.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/14

      TIESAS NOLĒMUMS

   (2013. gada 31. oktobris)
   lietā E-2/12
   INT, HOB-vín ehf.
   (Sprieduma interpretācija – Konsultatīvs atzinums – Acīmredzami nepamatota prasība)
   2014/C 81/14
   Lietā E-2/12 HOB-vín ehf. attiecībā uz PRASĪBU saskaņā ar Tiesas statūtu 39. pantu un Reglamenta 95. pantu attiecībā uz 2012. gada 11. decembra Tiesas sprieduma interpretāciju lietā E-2/12 HOB-vín (2012) Ct. Rep. 1092 Tiesa šādā sastāvā – priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesneši Per Christiansen (tiesnesis referents) un Páll Hreinsson – 2013. gada 31. oktobrī pasludināja nolēmumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   prasība tiek noraidīta kā acīmredzami nepieņemama.


title: Lieta T-372/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 21. marta spriedums — Visti Beheer /ITSB — Meister ( “GOLD MEISTER” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “GOLD MEISTER” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas un valsts vārdiskas preču zīmes “MEISTER” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/17

         Vispārējās tiesas 2011. gada 21. marta spriedums — Visti Beheer/ITSB — Meister (“GOLD MEISTER”)
   (Lieta T-372/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “GOLD MEISTER” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas un valsts vārdiskas preču zīmes “MEISTER” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 139/32
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Visti Beheer BV (Helmond, Nīderlande) (pārstāvis — A. Herbetz, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Meister & Co. AG (Wollerau, Šveice) (pārstāvis — V. Knies, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 26. jūnija lēmumu lietā R 1465/2008-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Meister & Co. AG un Visti Beheer BV

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Visti Beheer BV pati sedz savus, kā arī atlīdzina ITSB tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Meister & Co. AG pati sedz tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 282, 21.11.2009.


title: Lieta T-623/16: Prasība, kas celta 2016. gada 31. augustā – Volkswagen/EUIPO – Paalupaikka (“MAIN AUTO WHEELS”)

text:
               17.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/23

         Prasība, kas celta 2016. gada 31. augustā – Volkswagen/EUIPO – Paalupaikka (“MAIN AUTO WHEELS”)
   (Lieta T-623/16)
   (2016/C 383/33)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Volkswagen AG (Wolfsburg, Vācija) (pārstāvji – H. Schrammek, C. Drzymalla, S. Risthaus, un J. Engberding, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Paalupaikka Oy (Iisalmi, Somija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “MAIN AUTO WHEELS” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 863 643

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 1. jūlija lēmums lietā R 2189/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārāpums.


title: Lieta F-148/15 R: Civildienesta tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 20. janvāra rīkojums – Brouillard/Komisija Civildienests — Nepielaišana dalībai konkursa pārbaudījumos — Pagaidu noregulējums — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Steidzamība — Neesamība

text:
               7.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/27

         Civildienesta tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 20. janvāra rīkojums – Brouillard/Komisija
   (Lieta F-148/15 R)
   (Civildienests - Nepielaišana dalībai konkursa pārbaudījumos - Pagaidu noregulējums - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamība - Neesamība)
   (2016/C 090/36)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Alain Laurent Brouillard (Forest, Beļģija) (pārstāvis – P. Vande Casteele, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Gattinara un F. Simonetti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt konkursa EPSO/AD/306/15 – Juristi lingvisti (AD 7), kuru galvenā valoda ir franču valoda, atlases komisijas lēmumu nepielaist prasītāju konkursa nākamajam vērtēšanas posmam tādēļ, ka viņam nav izglītības līmeņa, kas atbilst pabeigtai augstākajai juridiskajai izglītībai, kas iegūta Beļģijas, Francijas vai Luksemburgas augstākās izglītības iestādē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               A. L. Brouillard pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-177/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 5. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) – Demarchi Gino S.a.s./Ministero della Giustizia

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 5. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) – Demarchi Gino S.a.s./Ministero della Giustizia

   (Lieta C-177/17)
   (2017/C 277/30)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Demarchi Gino S.a.s.

      Atbildētāja: Ministero della Giustizia

      Prejudiciālais jautājums

   Vai princips, saskaņā ar kuru ikvienai personai ir tiesības uz to, ka tās lieta laikus tiek izskatīta objektīvā tiesā, kas ir paredzēts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otrajā daļā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta 1. punktā, t.i., princips, kas ir kļuvis par Eiropas Savienības principu saskaņā ar [LES] 6. panta trešo daļu un kas ir aplūkots kopā ar principu, kurš izriet no LESD 67. panta, saskaņā ar kuru Savienība izveido kopēju tiesiskuma telpu, ievērojot pamattiesības, kā arī princips, kas izriet no LESD 81. un 82. panta, saskaņā ar kuru civillietās un krimināllietās, kurās ir pārrobežu elementi, Savienība izvērš tiesu iestāžu sadarbību, pamatojoties uz tiesas nolēmumu un ārpustiesas lēmumu savstarpējas atzīšanas principu, nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā Itālijas tiesiskais regulējums, kas ir ietverts Likuma Nr. 89/2001 5. sexies pantā, ar kuru subjektiem, kas jau ir atzīti par kreditoriem, kuriem no Itālijas valsts ir jāsaņem summas, kas maksājamas kā “taisnīga atlīdzība” nesaprātīga tiesvedības ilguma dēļ, ir uzlikts pienākums izpildīt virkni pienākumu, lai saņemtu parāda samaksu, kā arī gaidīt Likuma Nr. 89/2001 5. sexies panta 5. punktā norādītā termiņa beigas, nepastāvot tiesībām pa to laiku celt prasību tiesā par izpildi un nepastāvot iespējai vēlāk pieprasīt zaudējumu atlīdzību, kas ir saistīta ar nokavētu maksājumu, tostarp gadījumos, kad “taisnīga atlīdzība” ir tikusi atzīta saistībā ar nesaprātīgu tādas civilās tiesvedības ilgumu, kam ir pārrobežu elementi vai kas ir saistīta ar jomu, kura ietilpst Eiropas Savienības kompetencē, un/vai ar jomu, attiecībā uz kuru Eiropas Savienība paredz spriedumu savstarpēju atzīšanu?


title: Tiesas spriedums (otrā palāta)  2005. gada 1. decembrī  lietā C-14/04 (Valsts Padomes lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)  Abdelkader Dellas  u.c. pret premjerministru u.c. (Sociālā politika — Darbinieku (darba ņēmēju) drošības un veselības aizsardzība — Direktīva 93/104/EK —  Darba laika  jēdziens — Piemērojamība — Valsts tiesiskais regulējums, kurā jo īpaši attiecībā uz nedēļas darba laika ilgumu noteikta darbiniekam (darba ņēmējam) izdevīgāka maksimālā robeža — Darba laika ilguma noteikšana atsevišķās sociālajās iestādēs — Dežūra, kuras laikā darbiniekam (darba ņēmējam) jāatrodas darba vietā — Laikposmi šādā darba laikā, kad darbinieks (darba ņēmējs) neveic aktīvu darbību — Valsts diferencētais darba stundu saskaitīšanas mehānisms atkarībā no darbības intensitātes)

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 1. decembrī
   lietā C-14/04 (Valsts Padomes lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Abdelkader Dellas u.c. pret premjerministru u.c. (1)

   (Sociālā politika - Darbinieku (darba ņēmēju) drošības un veselības aizsardzība - Direktīva 93/104/EK - “Darba laika” jēdziens - Piemērojamība - Valsts tiesiskais regulējums, kurā jo īpaši attiecībā uz nedēļas darba laika ilgumu noteikta darbiniekam (darba ņēmējam) izdevīgāka maksimālā robeža - Darba laika ilguma noteikšana atsevišķās sociālajās iestādēs - Dežūra, kuras laikā darbiniekam (darba ņēmējam) jāatrodas darba vietā - Laikposmi šādā darba laikā, kad darbinieks (darba ņēmējs) neveic aktīvu darbību - Valsts diferencētais darba stundu saskaitīšanas mehānisms atkarībā no darbības intensitātes)
   (2006/C 36/13)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-14/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Valsts Padome (Francija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 3. decembrī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 15. janvārī, tiesvedībā
         Abdelkader Dellas, Confédération générale du travail
      ,
         Fédération nationale des syndicats des services de santé et des services sociaux CFDT, Fédération nationale de l'action sociale Force ouvrière
       pret premjerministru un sociālo, darba un solidaritātes lietu ministru, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši R. Šintgens [R. Schintgen] (referents), R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], P. Kūris [P. Kūris] un Dž. Arestis [G. Arestis], ģenerāladvokāts Ruiss–Harabo Kolomers [D. Ruiz–Jarabo Colomer], sekretāre L. Hjūleta [L. Hewlett], galvenā administratore, 2005. gada 1. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīva 93/104 par dažiem darba laika organizācijas aspektiem ir interpretējama tādējādi, ka tā nepieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā attiecībā uz dežūrām, ko darbinieki (darba ņēmēji) veic atsevišķās sociālajās un medicīniski sociālajās iestādēs, kuru laikā viņiem ir fiziski jāatrodas darba vietā, faktiskā darba laika aprēķināšanai ir noteikta atbilstības sistēma, tāda kā pamata prāvā minētā, ja nav nodrošināta atbilstība šīs direktīvas noteiktajām minimālajām darbinieku (darba ņēmēju) drošības un veselības efektīvas aizsardzības prasībām.

               Ja valsts tiesībās ir noteikta darbiniekiem (darba ņēmējiem) labvēlīgāka maksimālā robeža, jo īpaši attiecībā uz maksimālo nedēļas darba laiku, attiecīgās maksimālās vai minimālās robežas, lai izvērtētu, vai šajā direktīvā paredzētie aizsardzības noteikumi ir izpildīti, ir tikai un vienīgi šajā direktīvā paredzētās.

      (1)  OV C 59, 06.03.2004.


title: Lieta C-437/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Austrija) 2008. gada 3. oktobra rīkojumu — Österreichische Salinen AG / Finanzamt Linz

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Austrija) 2008. gada 3. oktobra rīkojumu — Österreichische Salinen AG/Finanzamt Linz

   (Lieta C-437/08)
   (2009/C 19/19)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Österreichische Salinen AG

   Atbildētājs Finanzamt Linz
   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai tiek pārkāptas Kopienu tiesības, ja valsts iestāde, lai nediskriminētu dalību sabiedrībās nerezidentēs, kas atbilstoši likumam atšķirībā no dalības sabiedrībās rezidentēs tiek atbrīvota no nodokļiem, tikai sākot ar dalības apmēru virs 25 % (pašreiz spēkā esošajā redakcijā — 10 %), piemēro nodokļu atskaitīšanas metodi, jo šāds solis saskaņā ar Austrijas Verwaltungsgerichtshof [Federālā Administratīvā tiesa] lēmumu visprecīzāk atspoguļo likumdevēja (hipotētisko) gribu, un, no vienas puses, attiecībā uz atskaitāmo uzņēmuma ienākuma nodokli un, no otras puses, attiecībā uz atskaitāmo nodokli ieņēmuma gūšanas vietā, vienlaicīgi nepieļauj atskaitāmā nodokļa pārnešanu uz nākamajiem gadiem vai nodokļa kredītrēķinu gadam, kad ir radušies zaudējumi?

               1.1.

               Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, vai tiek pārkāptas Kopienu tiesības, ja trešo valstu sabiedrību dividenžu gadījumā netiek pieļauta atskaitāmā nodokļa pārnešana vai nodokļa kredītrēķina izrakstīšana?


title: Tiesas spriedums (2015. gada 28. janvāris) lietā E-15/14 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi (Līgumslēdzējas puses saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Regula (ES) Nr. 1007/2011 par tekstilšķiedru nosaukumiem un par tekstilizstrādājumu šķiedru sastāva etiķetēšanu un marķēšanu saistībā ar tiem – Komisijas Deleģētā regula (ES) Nr. 286/2012)

text:
               18.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/9

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2015. gada 28. janvāris)
   lietā E-15/14
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi
   (Līgumslēdzējas puses saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Regula (ES) Nr. 1007/2011 par tekstilšķiedru nosaukumiem un par tekstilizstrādājumu šķiedru sastāva etiķetēšanu un marķēšanu saistībā ar tiem – Komisijas Deleģētā regula (ES) Nr. 286/2012)
   (2015/C 201/09)
   Lietā E-15/14 EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi – attiecībā uz PRASĪBU pasludināt, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus, kas vajadzīgi, lai tās iekšējā tiesību sistēmā ieviestu EEZ līguma II pielikuma XI nodaļas 4.d punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 27. septembra Regula (ES) Nr. 1007/2011 par tekstilšķiedru nosaukumiem un par tekstilizstrādājumu šķiedru sastāva etiķetēšanu un marķēšanu saistībā ar tiem, un par Padomes Direktīvas 73/44/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 96/73/EK un 2008/121/EK atcelšanu, kura grozīta ar Komisijas 2012. gada 27. janvāra Deleģēto regulu (ES) Nr. 286/2012, ar ko groza I pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1007/2011 par tekstilšķiedru nosaukumiem un par tekstilizstrādājumu šķiedru sastāva etiķetēšanu un marķēšanu saistībā ar tiem, lai iekļautu jaunu tekstilšķiedras nosaukumu, un VIII un IX pielikumu nolūkā ņemt vērā tehnikas attīstību), kurš pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, nav izpildījusi saistības saskaņā ar EEZ līguma 7. pantu, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs un tiesnesis referents Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson, 2015. gada 28. janvārī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Ar šo Tiesa:

               1.

               pasludina, ka Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar EEZ līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kas vajadzīgi, lai tās iekšējā tiesību sistēmā noteiktajā termiņā ieviestu šā līguma II pielikuma XI nodaļas 4.d punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 27. septembra Regula (ES) Nr. 1007/2011 par tekstilšķiedru nosaukumiem un par tekstilizstrādājumu šķiedru sastāva etiķetēšanu un marķēšanu saistībā ar tiem, un par Padomes Direktīvas 73/44/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 96/73/EK un 2008/121/EK atcelšanu, kura grozīta ar Komisijas 2012. gada 27. janvāra Deleģēto regulu (ES) Nr. 286/2012, ar ko groza I pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1007/2011 par tekstilšķiedru nosaukumiem un par tekstilizstrādājumu šķiedru sastāva etiķetēšanu un marķēšanu saistībā ar tiem, lai iekļautu jaunu tekstilšķiedras nosaukumu, un VIII un IX pielikumu nolūkā ņemt vērā tehnikas attīstību), kurš pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu;

               2.

               piespriež Islandei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-185/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 12. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — ANCC-Coop Associazione Nazionale Cooperative di Consumatori u.c./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti u.c.

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 12. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — ANCC-Coop Associazione Nazionale Cooperative di Consumatori u.c./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti u.c.
   (Lieta C-185/13)
   2013/C 207/10
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: ANCC-Coop Associazione Nazionale Cooperative di Consumatori, ANCD Associazione Nazionale Cooperative Dettaglianti, Sviluppo Discount SpA, Centrale Adriatica Soc coop, Coop Consorzio Nord Ovest Società Consortile arl, Coop Italia Consorzio Nazionale non Alimentari Società Cooperativa, Coop Centro Italia Società Cooperativa, Tirreno Logistica srl, Unicoop Firenze Società Cooperativa, CONAD — Consorzio Nazionale Dettaglianti — Soc. Coop., Conad Centro Nord Soc. Coop, Commercianti Indipendenti Asoociati Soc. Coop, Conad del Tirreno Soc. Coop, Pac2000A Soc. Coop, Conad Adriatico Soc. Coop, Conad Sicilia Soc. Coop, Sicilconad Mercurio Soc. Coop

      Atbildētāji: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico, Consulta generale per l'autotrasporto e la logistica, Osservatorio sulle attività di autotrasporto, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato –Antitrust

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai un kādā mērā Savienības dalībvalstu tiesību normas, kurās ir paredzētas darbības autotransporta nozarē minimālās izmaksas, kas ietver atlīdzību par pakalpojumu veidojošā elementa un, tātad, līguma cenas heteronomu noteikšanu, atbilst brīvas konkurences, uzņēmumu brīvas pārvietošanās, brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības aizsardzībai (kas paredzēta LES 4. panta 3. punktā, LESD 101., 49., 56. un 96. pantā)?

               2)

               Vai un ar kādiem nosacījumiem minēto principu ierobežošana ir attaisnojama saistībā ar ceļu satiksmes drošības sabiedrisko interešu aizsardzības prasībām un vai no šī funkcionālā viedokļa var tikt atbalstīta tāda darbības minimālo izmaksu noteikšana, kāda tā ir paredzēta ar grozītā un papildinātā Dekrētlikuma Nr. 112/2008 83.a pantu ieviestajā sistēmā?

               3)

               Vai no minētā viedokļa darbības minimālo izmaksu noteikšana var līdz ar to tikt fiksēta brīvprātīgo nozares ieinteresēto uzņēmēju līgumā vai, pakārtoti, to var veikt iestādes, kuru sastāvā lielākoties ir personas, kas pārstāv nozares privātos uzņēmējus, nepastāvot iepriekš noteiktiem kritērijiem tiesību normu līmenī?


title: Lieta T-299/10: Prasība, kas celta 2010. gada 15. jūlijā — Babcock Noell /Eiropas Kopuzņēmums ITER un kodolsintēzes enerģētikas attīstības vajadzībām

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/52

         Prasība, kas celta 2010. gada 15. jūlijā — Babcock Noell/Eiropas Kopuzņēmums ITER un kodolsintēzes enerģētikas attīstības vajadzībām
   (Lieta T-299/10)
   ()
   2010/C 234/92
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Babcock Noell GmbH (Würzburg, Vācija) (pārstāvji — M. Werner un C. Ebrecht, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Kopuzņēmums ITER un kodolsintēzes enerģētikas attīstības vajadzībām

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošiem atbildētāja 2010. gada 1. jūlija lēmumus no publiskā iepirkuma procedūras F4E-2009-OPE-053 (MS-MG) izslēgt prasītājas piedāvājumus saistībā ar četrām atsevišķām daļām — A, B, C un D;

               —

               atzīt par spēkā neesošu atbildētāja 2010. gada 2. jūlija lēmumu saistībā ar publiskā iepirkuma procedūru F4E-2009-OPE-053 (MS-MG) piešķirt līguma slēgšanas tiesības veiksmīgajam pretendentam;

               —

               uzdot atbildētajam atcelt publiskā iepirkuma procedūru F4E-2009-OPE-053 (MS-MG) un organizēt jaunu publiskā iepirkuma procedūru par ITER Toroidal Field Coils Winding Packs piegādi;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Lai pamatotu savus prasījumus, prasītāja izvirza septiņus pamatus.
   Pirmkārt, tā apgalvo, ka ar lēmumiem, ar kuriem prasītājas piedāvājumi tika izslēgti no procedūras sakarā ar neatbilstību publiskā iepirkuma specifikācijām, tiek pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips un tajos ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, ņemot vērā ka piedāvājumos nebija izklāstīti būtiski grozījumi parauglīgumā (“45 atkāpes”), kā to apgalvo atbildētājs, bet tika ietverts vienīgi saraksts ar piedāvātajiem apspriežamajiem jautājumiem. Turklāt prasītāja apgalvo, ka atbildētājs tika pārkāpis labas pārvaldības principu un pārskatāmības principu, pieņemot šos lēmumus.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdētajiem lēmumiem tiek pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips pret visiem pretendentiem, jo atbildētājs piedāvājumu iesniegšanas procedūras laikā netika kompensējis faktu, ka pretendentam, kurš tika saņēmis tiesības slēgt līgumu, bija ievērojama priekšrocība informācijas ziņā saistībā ar piedāvājuma iesniegšanu, kura izrietēja no tā, ka tas tika veicis darbu atbildētāja un citu uzņēmumu labā pirms šīs procedūras. Turklāt tā apgalvo, ka ar apstrīdētajiem lēmumiem tiek pārkāpts pārskatāmības princips, jo atbildētājs netika sniedzis prasītājai visu informāciju saistībā ar apstākļiem un tās lēmuma pieņemšanas faktu konteksts neatklāj atbilstīgo informāciju par pretendenta, kurš tika saņēmis tiesības slēgt līgumu, priekšrocību informācijas ziņā.
   Treškārt, prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdētajiem lēmumiem tiek pārkāpts Finanšu regulas (1) 84. panta a) apakšpunkts, jo pretendents, kurš tika saņēmis tiesības slēgt līgumu, bija interešu konfliktā saistībā ar piešķiramajām līguma slēgšanas tiesībām.
   Ceturtkārt, prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdētajiem lēmumiem tiek pārkāptas Īstenošanas noteikumu (2) 93. pants un 100. panta 2. punkta h) apakšpunkts, jo atbildētāja lēmuma piešķirt līgumus publiskā iepirkuma procedūrā F4E-2009-OPE-053 (MS-MG) tika pieņemti saskaņā ar atklāto procedūru, nevis cenu aptaujas procedūru vai sarunu procedūru.
   Piektkārt, tā apgalvo, ka ar apstrīdētajiem lēmumiem tiek pārkāpts Direktīvas 2004/18/EK (3) 23. panta 2. punkts (kas pēc analoģijas ir piemērojams saistībā ar piedāvājuma iesniegšanas procedūru), jo publiskā iepirkuma specifikāciju parauglīgumā izmantotie noteikumi un nosacījumi ir pretrunā piemērojamajiem Spānijas tiesību aktiem un tie rada nepamatotus šķēršļus konkurencei publiskā iepirkuma procedūrā.
   Sestkārt, prasītāja apgalvo, ka tehniskajās specifikācijas paredzot nekonkrētas un neskaidras prasības, atbildētājs ir pārkāpis pārskatāmības principu un nav ievērojis Īstenošanas noteikumu 116. panta 1. punktu.
   Visbeidzot, tā apgalvo, ka atbildētājs ir pārkāpis pārskatāmības principu un vienlīdzīgas attieksmes principu, šīs publiskā iepirkuma procedūras specifikācijās norādot piešķiršanas kritērijus, kas ir nekonkrēti un nepārskatāmi un kas neattiecas uz līguma priekšmetu, bet uz pretendenta kvalifikāciju un atlasi.

      (1)  Eiropas Kopuzņēmuma ITER un kodolsintēzes enerģētikas attīstības vajadzībām valdes 2007. gada 22. oktobra Lēmums, ar kuru tiek pieņemta Finanšu regula

      (2)  Eiropas Kopuzņēmuma ITER un kodolsintēzes enerģētikas attīstības vajadzībām valdes 2007. gada 22. oktobra Lēmums, ar kuru tiek pieņemti Finanšu regulas Īstenošanas noteikumi (Īstenošanas noteikumi)

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, OV L 134, 114. lpp.


title: Lieta T-408/12: Prasība, kas celta 2012. gada 14. septembrī — Ubee Interactive /ITSB — Augere Holdings (Netherlands) ( ‘ubee’ )

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/33

         Prasība, kas celta 2012. gada 14. septembrī — Ubee Interactive/ITSB — Augere Holdings (Netherlands) (‘ubee’)
   (Lieta T-408/12)
   2012/C 355/70
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ubee Interactive Corp. (Jhubei City, Taivāna) (pārstāvis — M. Nentwig, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Augere Holdings (Netherlands) BV (Amsterdama, Nīderlande)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 11. jūlija lēmumu lietā R 1848/2011-2 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “ubee” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 38. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 7467111

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “QUBEE” reģistrācija Nr. 7130248 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 37., 38. un 42. klasē; Kopienas grafiskas preču zīmes “QUBEE” reģistrācija Nr. 7224603 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 37., 38. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Apvienotās lietas C-512/11 un C-513/11: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 13. februāra spriedums ( Työtuomioistuin (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö TSN ry/Terveyspalvelualan Liitto ry (C-512/11), Ylemmät Toimihenkilöt (YTN) ry/Teknologiateollisuus ry, Nokia Siemens Networks Oy (C-513/11) (Sociālā politika — Direktīva 92/85/EEK — Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība — Strādājošas grūtnieces, sievietes, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošas sievietes, kas baro bērnu ar krūti — Grūtniecības un dzemdību atvaļinājums — Atalgojuma un/vai tiesību uz atbilstīgu pabalstu saglabāšana — Direktīva 96/34/EK — Pamatnolīgums par bērna kopšanas atvaļinājumu — Individuālas tiesības uz bērna kopšanas atvaļinājumu saistībā ar bērna piedzimšanu vai adopciju — Darba un atalgojuma nosacījumi — Valsts darba koplīgums — Darba ņēmējas, kuras aizgājušas grūtniecības un dzemdību atvaļinājumā pēc neapmaksāta bērna kopšanas atvaļinājuma pārtraukšanas — Atteikums grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma laikā maksāt algu)

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/2

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 13. februāra spriedums (Työtuomioistuin (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö TSN ry/Terveyspalvelualan Liitto ry (C-512/11), Ylemmät Toimihenkilöt (YTN) ry/Teknologiateollisuus ry, Nokia Siemens Networks Oy (C-513/11)
   (Apvienotās lietas C-512/11 un C-513/11) (1)

   (Sociālā politika - Direktīva 92/85/EEK - Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība - Strādājošas grūtnieces, sievietes, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošas sievietes, kas baro bērnu ar krūti - Grūtniecības un dzemdību atvaļinājums - Atalgojuma un/vai tiesību uz atbilstīgu pabalstu saglabāšana - Direktīva 96/34/EK - Pamatnolīgums par bērna kopšanas atvaļinājumu - Individuālas tiesības uz bērna kopšanas atvaļinājumu saistībā ar bērna piedzimšanu vai adopciju - Darba un atalgojuma nosacījumi - Valsts darba koplīgums - Darba ņēmējas, kuras aizgājušas grūtniecības un dzemdību atvaļinājumā pēc neapmaksāta bērna kopšanas atvaļinājuma pārtraukšanas - Atteikums grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma laikā maksāt algu)
   2014/C 93/02
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Työtuomioistuin

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö TSN ry (C-512/11), Ylemmät Toimihenkilöt (YTN) ry (C-513/11)

      Atbildētājas: Terveyspalvelualan Liitto ry (C-512/11), Teknologiateollisuus ry, Nokia Siemens Networks Oy (C-513/11)

      Piedaloties: Mehiläinen Oy (C-512/11)

      Priekšmets

   Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu — Työtuomioistuin — Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīvas 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos, (OV L 204, 23. lpp.) un Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/85/EEK par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti (OV L 348, 1. lpp.), interpretācija — Darba koplīgums, kurā ir paredzētas tiesības darba ņēmējām grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma laikā maksāt darba samaksu pilnā apmērā ar nosacījumu, ka viņas pirms grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma sākuma vismaz trīs mēnešus bez pārtraukuma ir bijušas nodarbinātas — Šajā darba koplīgumā paredzētās darba samaksas par grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma laiku neizmaksāšana darba ņēmējām, kuras no bērna kopšanas atvaļinājuma bez samaksas saglabāšanas uzreiz ir devušās grūtniecības un dzemdību atvaļinājumā

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1996. gada 3. jūnija Direktīva 96/34/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj tādu valsts tiesību normu kā darba koplīgumos pamatlietās paredzētā, saskaņā ar kuru strādājošai grūtniecei, kura pārtrauc savu neapmaksāto bērna kopšanas atvaļinājumu šīs direktīvas izpratnē, lai nekavējoties sāktu izmantot grūtniecības un dzemdību atvaļinājumu Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/85/EEK par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti (desmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē) izpratnē, netiek saglabātas tiesības uz atalgojumu, uz kādu viņai būtu bijušas tiesības, ja pirms šī grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma būtu bijis minimāls darba atsākšanas laikposms.

      (1)  OV C 347, 26.11.2011.


title: Lieta T-221/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. jūlija spriedums — Huvis /Padome (Dempings — Korejas izcelsmes poliestera štāpeļšķiedru imports — Regula, ar ko izbeidz starpposma pārbaudi — Citas metodes piemērošana nekā sākotnējā izmeklēšanā — Apstākļu izmaiņu nepieciešamība — Korekcija, kas prasīta saskaņā ar kredīta izmaksām — Maksājuma termiņi — Pierādīšanas pienākums — Labas pārvaldības princips — Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 10. punkta b) un g) apakšpunkts un 11. panta 9. punkts)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/44

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. jūlija spriedums — Huvis/Padome
   (Lieta T-221/05) (1)

   (Dempings - Korejas izcelsmes poliestera štāpeļšķiedru imports - Regula, ar ko izbeidz starpposma pārbaudi - Citas metodes piemērošana nekā sākotnējā izmeklēšanā - Apstākļu izmaiņu nepieciešamība - Korekcija, kas prasīta saskaņā ar kredīta izmaksām - Maksājuma termiņi - Pierādīšanas pienākums - Labas pārvaldības princips - Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 10. punkta b) un g) apakšpunkts un 11. panta 9. punkts)
   (2008/C 209/76)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Huvis Corp., Gangnam-gu, Seula (Dienvidkoreja) (pārstāvji — J.-F. Bellis, F. Di Gianni un R. Antonini, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix, pārstāvis, kam palīdz G. Berrisch, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Righini un K. Talabér-Ricz)
   Priekšmets
   Pirmkārt, lūgums atcelt 2. pantu Padomes 2005. gada 10. marta Regulā (EK) Nr. 428/2005, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas un Saūda Arābijas izcelsmes poliestera štāpeļšķiedru importam, izdarot grozījumus Regulā (EK) Nr. 2852/2000, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas piemērots par Korejas Republikas izcelsmes poliestera štāpeļšķiedru importu, un izbeidz antidempinga procedūru attiecībā uz Taivānas izcelsmes minētā produkta importu (OV L 71, 1. lpp.), un, otrkārt, pieteikums saskaņā ar EKL 241. pantu atzīt Padomes 1995. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1996, L 56, 1. lpp.), noteikumus par nepiemērojamiem tiktāl, ciktāl tie pamato apstrīdētos secinājumus Regulā Nr. 428/2005.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2005. gada 10. marta Regulas (EK) Nr. 428/2005, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas un Saūda Arābijas izcelsmes poliestera štāpeļšķiedru importam, izdarot grozījumus Regulā (EK) Nr. 2852/2000, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas piemērots par Korejas Republikas izcelsmes poliestera štāpeļšķiedru importu, un izbeidz antidempinga procedūru attiecībā uz Taivānas izcelsmes minētā produkta importu, 2. pantu atcelt daļā, kurā Huvis Corp. ražoto un eksportēto preču antidempinga maksājumi par eksportu uz Eiropas Kopienu pārsniedz maksājumus, kas būtu piemērojami, ja tiktu veikta normālās vērtības korekcija saskaņā ar importa nodevām un netiešajiem nodokļiem, piemērojot “izejvielu” metodi, kas tika izmantota sākotnējā izmeklēšanā;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina 70 % no Huvis Corp. tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 193, 6.8.2005.


title: Lieta T-401/08: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. aprīļa spriedums — Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Autortiesības attiecībā uz muzikālo darbu publisko izpildījumu interneta, satelītapraides un kabeļu retranslācijas ceļā — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Ģeogrāfiskā tirgus sadale — Divpusēji nolīgumi starp valstu mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijām — Saskaņota darbība, kas izslēdz iespēju izsniegt daudzteritoriālas un daudzrepertuāru licences — Pierādījumi — Nevainīguma prezumpcija)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/27

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. aprīļa spriedums — Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto/Komisija
   (Lieta T-401/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Autortiesības attiecībā uz muzikālo darbu publisko izpildījumu interneta, satelītapraides un kabeļu retranslācijas ceļā - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Ģeogrāfiskā tirgus sadale - Divpusēji nolīgumi starp valstu mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijām - Saskaņota darbība, kas izslēdz iespēju izsniegt daudzteritoriālas un daudzrepertuāru licences - Pierādījumi - Nevainīguma prezumpcija)
   2013/C 156/46
   Tiesvedības valoda — somu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto ry (Helsinki, Somija) (pārstāvis — H. Pokela, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji E. Paasivirta, F. Castillo de la Torre un P. Aalto, vēlāk E. Paasivirta un F. Castillo de la Torre)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu C(2008) 3435, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmuma C(2008) 3435, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. pantu, ciktāl tas attiecas uz Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto ry;

               2)

               atcelt Lēmuma C(2008) 3435, galīgā redakcija, 4. pantu, ciktāl tajā ir ietverta atsauce uz šī lēmuma 3. pantu daļā, kurā tas attiecas uz Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina pusi no Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto tiesāšanās izdevumiem;

               5)

               Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem;

               6)

               Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto un Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus attiecībā uz pagaidu noregulējuma tiesvedību pašas.

      (1)  OV C 313, 6.12.2008.


title: Lieta T-284/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 24. jūlijā ierosinājis Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) par Civildienesta tiesas 2007. gada 22. maija spriedumu lietā F-97/06 López Teruel /ITSB

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/57

         Apelācija, ko 2007. gada 24. jūlijā ierosinājis Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) par Civildienesta tiesas 2007. gada 22. maija spriedumu lietā F-97/06 López Teruel/ITSB
   (Lieta T-284/07 P)
   (2007/C 211/105)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesneidzējs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji — I. de Medrano Caballero un E. Maurage)

      Pretējā puse procesā: Adelaida López Teruel, Guadalajara (Spānija)
   Prasītāja prasījumi

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2007. gada 22. maija spriedumu lietā F-97/06;

               —

               lemt par tiesāšanās izdevumiem.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar 2007. gada 22. maija spriedumu, kuru šajā apelācijas tiesvedībā tiek lūgts atcelt, Civildienesta tiesa atcēla ITSB 2005. gada 6. oktobra lēmumu, ar ko tika noraidīts López Teruel lūgums izveidot invaliditātes komisiju.
   Lai pamatotu lūgumu atcelt minēto spriedumu, ITSB norāda trīs pamatus.
   Pirmais pamats ir balstīts uz to Civildienesta noteikumu normu pārkāpumu, kas ir saistītas ar invaliditātes komisijas sasaukšanu, jo Civildienesta tiesa invaliditātes pensijas saņemšanas nosacījumus ir pielīdzinājusi invaliditātes komisijas sasaukšanas nosacījumiem. Apelācijas sūdzības iesniedzējs apstrīd arī to, ka iecēlējinstitūcijas kompetencē ir šādas komisijas sasaukšana, un norāda, ka Civildienesta tiesas spriedumā ir pieļauta interpretācijas kļūda.
   Otrais pamats ir balstīts uz Civildienesta noteikumu 90. panta pārkāpumu un tiesību kļūdu, kas pieļauta, nosakot apstrīdēto lēmumu, jo Civildienesta tiesa uzskatīja, ka 2005. gada 6. oktobra lēmums ir vienīgais nelabvēlīgais akts, uzskatot ITSB lēmumu, kurā ir sniegta atbilde uz sūdzību, kas iesniegta par minēto lēmumu, par apstiprinošu aktu.
   Treškārt, ITSB norāda, ka Civildienesta tiesa ir acīmredzami sagrozījusi faktus un pierādījumus, atzīstot, ka Birojs savā lēmumā ir balstījies uz medicīniskās komisijas 2005. gada 18. oktobra slēdzienu.