title: Lieta C-276/05: Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 22. decembra spriedums ( Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Wellcome Foundation Ltd / Paranova Pharmazeutika Handels GmbH (Preču zīme — Zāles — Pārsaiņošana — Paralēlais imports — Būtiskas izmaiņas iesaiņojuma noformējumā — Iepriekšējas paziņošanas pienākums)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/2

         Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 22. decembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Wellcome Foundation Ltd/Paranova Pharmazeutika Handels GmbH

   (Lieta C-276/05) (1)

   (Preču zīme - Zāles - Pārsaiņošana - Paralēlais imports - Būtiskas izmaiņas iesaiņojuma noformējumā - Iepriekšējas paziņošanas pienākums)
   (2009/C 44/02)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Oberster Gerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: The Wellcome Foundation Ltd

      Atbildētāja: Paranova Pharmazeutika Handels GmbH

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberster Gerichtshof — Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.), 7. panta interpretācija — Paralēli importētu zāļu pārsaiņošana — Būtiskas izmaiņas iesaiņojuma noformējumā — Iepriekšējas paziņošanas pienākuma apjoms
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās Direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, kurā grozījumi ir izdarīti ar 1992. gada 2. maija Eiropas Ekonomikas zonas līgumu, 7. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja ir noteikts, ka zāļu pārsaiņošana, tām pievienojot jaunu iesaiņojumu, ir nepieciešama to turpmākai tirdzniecībai importa dalībvalstī, tad šī iesaiņojuma noformējuma veids ir jāvērtē tikai saistībā ar nosacījumu, ka tas nedrīkst būt tāds, kas varētu kaitēt preču zīmes un tās īpašnieka reputācijai;

               2)

               Pirmās Direktīvas 89/104, kurā grozījumi ir izdarīti ar 1992. gada 2. maija Eiropas Ekonomikas zonas līgumu, 7. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka paralēlam importētājam ir jāsniedz preču zīmes īpašniekam nepieciešama un pietiekama informācija, lai šis pēdējais varētu pārliecināties, ka, lai ar šo precu zīmi apzīmēto produktu tirgotu importa dalībvalstī, tā pārsaiņošana ir nepieciešama.

      (1)  OV C 217, 3.9.2005.


title: Lieta C-318/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 27. jūnijā iesniedza Förvaltningsrätten i Falun (Zviedrija) — Daimler AG/Skatteverket

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 27. jūnijā iesniedza Förvaltningsrätten i Falun (Zviedrija) — Daimler AG/Skatteverket

   (Lieta C-318/11)
   2011/C 269/54
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Förvaltningsrätten i Falun

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Daimler AG

      Atbildētājs: Skatteverket

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Kā, veicot vērtējumu, ir jāinterpretē jēdziens “pastāvīgs uzņēmums, no kura notiek darījumu kārtošana”, ņemot vērā attiecīgās Eiropas Savienības tiesību normas? (1)

               2)

               Vai jāuzskata, ka nodokļu maksātājam, kura saimnieciskās darbības vieta ir citā dalībvalstī un kura darbība pārsvarā ietver automobiļu ražošanu un tirdzniecību, un kurš ir veicis automobiļu modeļu pārbaudes ziemas apstākļos iekārtās Zviedrijā, ir pastāvīgs uzņēmums Zviedrijā, no kura ir notikusi darījumu kārtošana, ja šī persona ir iegādājusies preces un pakalpojumus, kas tika saņemti un izmantoti pārbaužu iekārtās Zviedrijā, nenorīkojot savus darbiniekus pastāvīgi uzturēties Zviedrijā, un situācijā, kad pārbaužu veikšana ir nepieciešama šī nodokļu maksātāja saimnieciskās darbības veikšanai citā dalībvalstī?

               3)

               Vai tas ietekmē atbildi uz 2. jautājumu, ja nodokļu maksātājam pilnībā pieder meitas sabiedrība Zviedrijā, kura nodarbojas gandrīz tikai ar dažādu pakalpojumu, kas saistīti ar šo pārbaužu veikšanu, sniegšanu šim nodokļu maksātajam?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 11.12.2006., 1. lpp), Padomes 1979. gada 6. decembra Astotā direktīva 79/1072/EEK par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — kārtība pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti attiecīgajā valstī (OV L 331, 27.12.1979., 11. lpp), Padomes 2008. gada 12. februāra Direktīva 2008/9/EK, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Direktīvā 2006/112/EK paredzētajai pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību attiecīgās valsts teritorijā, bet veic uzņēmējdarbību citā dalībvalstī (OV L 44, 20.02.2008., 23. lpp.).


title: lieta C-24/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 26. janvārī ierosināja August Storck KG (2005. gada 24. janvāra fakss), par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2004. gada 10. novembra spriedumu lietā T-396/02 August Storck KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi)

text:
               19.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/9

         Apelācija, ko 2005. gada 26. janvārī ierosināja August Storck KG (2005. gada 24. janvāra fakss), par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2004. gada 10. novembra spriedumu lietā T-396/02 August Storck KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (lieta C-24/05 P)
   (2005/C 69/20)
   tiesvedības: vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai 2005. gada 26. janvārī (2005. gada 24. janvāra fakss) ir iesniegta apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2004. gada 10. novembra spriedumu lietā T-396/02 August Storck KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko iesniedza August Storck KG, ko pārstāv Ilse Rohr, Dr. Heidi Wrage - Molkenthin un Dr. Tim Reher, advokāti, kas norādīja šādu adresi: CMS Hacshe Sigle, Stadhausbrücke 1-3, D - 20355, Hamburga.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Pirmās instances tiesas (ceturtās palātas) 2004. gada 10. novembra spriedumu lietā T-396/02 (1);

               2)

               apmierināt pirmajā instancē izvirzītos prasījumus un galīgi izlemt tiesisko strīdu; pakārtoti, nosūtīt lietu jaunai izskatīšanai Pirmās instances tiesā;

               3)

               piespriest ITSB atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   1.   Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums
   Pirmās instances tiesa, kļūdaini piemērojot likumu, nolēma, ka pieteiktajai preču zīmei ir jābūt būtiski atšķirīgām īpašībām no citām līdzīgām preču zīmēm attiecīgajā preču klasē. Tomēr preču zīmes atšķirīgums ir jānovērtē, ņemot par pamatu tās īpašības, neatkarīgi no iespējami līdzīgām preču zīmēm tirgū.
   Pieteiktajai preču zīmei ir atšķirīgas īpašības. Tas, ka patērētājs minēto preču zīmi atpazīst kā konfekti, nekavē tās vienlaicīgi pastāvošo izcelsmes norādes funkciju. Telpiskām un grafiskām preču zīmēm tieši tajos gadījumos, kad patērētājs saskaras ar ļoti lielu piedāvājumu, kā tas ir saldumu tirgū, ir norādes un atpazīstamības loma.
   2.   Regulas Nr. 40/94 74. panta 1. punkta pārkāpums
   Pretēji Pirmās instances tiesas uzskatam, Birojam bija jāizpēta un jānorāda, kuras ir tās līdzīgās vai identiskās preču zīmes, kas, pēc tā domām, ir atrodamas tirgū, ja tas vēlas šādi pamatot savu atteikumu reģistrēt preču zīmi. Birojs nedrīkst sava lēmuma pamatojumā balstīties uz faktiem, kuri nav tā rīcībā un kurus tas tikai pieļauj. Ja Birojs, pretēji apelācijas iesniedzējai, uzskata, ka ir nepieciešams izvērtēt preču zīmes atšķirību no tirgū esošo konfekšu veidiem, tam ir jāizpēta situācija šajā tirgū.
   Tāpat Pirmās instances tiesa nedrīkst izdarīt secinājumus attiecībā uz lietas apstākļiem, kuru pamatā esošie fakti nav noskaidroti.
   3.   Regulas Nr. 40/94 73. panta pārkāpums
   To, ka pieteiktajai preču zīmei nav atšķirīgu īpašību, Birojs ir pamatojis ar to, ka tirgū jau iepriekš esot bijuši līdzīgi konfekšu veidi. Apelācijas sūdzības iesniedzējai nebija izdevība izteikties par šīm it kā tirgū esošajām konfektēm, jo Birojs nav tās uzrādījis.
   Tādējādi tika pārkāptas apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības tikt uzklausītai.
   4.   Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkta pārkāpums
   Ir jānoraida Pirmās instances tiesas iebilde, ka norādītie izmantošanas pierādījumi tieši nepierāda pieteiktās preču zīmes izmantošanu, jo tā ir saistīta ar citām preču zīmēm. Trīsdimensionālas preču zīmes raksturīga iezīme ir, ka tā tiek lietota kopā ar citām preču zīmēm. Tikai šī iemesla dēļ nevar noliegt spēju to atpazīt.
   Telpiskas un grafiskas preču zīmes dubultais uzdevums, kas izriet no preces formas, nevar būt par pamatu tam, ka tiek liegta tās izmantošana par preču zīmi, arī tad, ja šī forma vienlaikus sniedz paskaidrojumus par preces iepakojumu.
   Lai pierādītu, kā tiek izmantota preču zīme, ir jāņem vērā visi patērētāju kontakti ar šo zīmi. Tas neattiecas tikai uz to, cik bieži patērētājs šo preču zīmi ir redzējis pirms vai pēc sava lēmuma iegādāties preci. Pie tās atpazīstamības pieder arī tas, kā preču zīme tiek uztverta vēlāk, īpaši, patērējot attiecīgo preci.

      (1)  OV C 19 22.01.2005.


title: Lieta C-265/06: Prasība, kas celta 2006. gada 16. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/15

         Prasība, kas celta 2006. gada 16. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku
   (Lieta C-265/06)
   (2006/C 212/27)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — A. Caeiros)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, 2003. gada 11. marta dekrēta-likuma Nr. 40/2003 2. panta 1. punktā aizliedzot uzlīmēt krāsainu plēvi uz automobiļu logu stikliem, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 28. un 30. pants un EEZ līguma 11. un 13. pants, jo šis aizliegums traucē citā dalībvalstī vai valstī, kas parakstījusi EEZ līgumu, likumīgi ražotu vai tirgotu krāsainu plēvju tirdzniecību Portugālē;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   2003. gada 11. marta dekrēta-likuma Nr. 40/2003 2. panta 1. punktā paredzētais aizliegums ir pasākums ar importa kvantitatīvajiem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību, un tas ir pretrunā EKL 28. pantam un EEZ līguma 11. pantam, jo šis aizliegums praksē traucē citā dalībvalstī vai valstī, kas parakstījusi EEZ līgumu, likumīgi ražotu vai tirgotu krāsainu plēvju tirdzniecību Portugālē. Šis aizliegums nav attaisnojams arī saskaņā ar EKL 30. pantu un EEZ līguma 13. pantu.


title: Lieta C-430/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 21. septembrī iesniedza Curtea de Apel Bacău (Rumānija) — Elena Luca/Casa de Asigurări de Sănătate Bacău

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 21. septembrī iesniedza Curtea de Apel Bacău (Rumānija) — Elena Luca/Casa de Asigurări de Sănătate Bacău

   (Lieta C-430/12)
   2012/C 399/16
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

   Curtea de Apel Bacău

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Elena Luca

      Atbildētājs: Casa de Asigurări de Sănătate Bacău (Bacău Veselības apdrošināšanas fonds)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai [LESD] 56. pants (agrākais — EKL 49. pants) un Regulas Nr. 1408/71 (1) 22. pants nepieļauj tādus valsts tiesību aktus kā Dekrēta 592/2008 40. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 45. un 46. pants, saskaņā ar kuriem darbiniekam vai pašnodarbinātai personai, vai viņu ģimenes locekļiem tiesības saņemt atlīdzību par visiem izdevumiem, kas veikti par ārstēšanos ārzemēs, ir tikai tad, ja viņš tam iepriekš ir saņēmis atļauju?

               2)

               Vai daļēja atlīdzība par izdevumiem, kas veikti par Kopienā saņemtiem ārstniecības pakalpojumiem, atbilstoši apdrošināšanas dalībvalstī spēkā esošajiem tarifiem, šajā gadījumā saskaņā ar Dekrēta 122/2007 (šobrīd atcelts ar Dekrētu 729/2009) 7. pantu, rada ierobežojumu [LESD] 56. panta (agrākais — EKL 49. pants) izpratnē?

               3)

               Gadījumā, ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, kādā apmērā ir atlīdzināmi apdrošinātās personas veiktie izdevumi, ja dzīvesvietas dalībvalsts tiesību aktos paredzētās atlīdzības summa atšķiras no dalībvalstī, kurā ir sniegti ārstniecības pakalpojumi, tiesību aktos paredzētās pakalpojumu izmaksu summas?

      (1)  Padomes Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 5. nod., 1. sēj., 35. lpp.).


title: Lieta T-136/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. februārī – Tilda Riceland Private /ITSB – Siam Grains  ( “BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE” )

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/55

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. februārī – Tilda Riceland Private/ITSB – Siam Grains (“BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE”)
   (Lieta T-136/14)
   2014/C 135/71
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tilda Riceland Private Ltd (Gurgaon, Indija) (pārstāvji – S. Malynicz, Barrister, N. Urwin un D. Sills, Solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Siam Grains Co. Ltd (Bangkoka, Taizeme)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 18. decembra lēmumu lietā R 1086/2012-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: melnbalta grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 3 520 641

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: agrāka nereģistrēta preču zīme un agrāks apzīmējums, ko “izmanto tirdzniecībā, lai apzīmētu preču klasi “BASMATI”, ko Apvienotajā Karalistē izmanto saistībā ar “rīsiem”

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 4. punkta pārkāpums


title: Lieta T-170/13: Prasība, kas celta 2013. gada 21. martā — Benelli Q.J. /ITSB — Demharter ( “MOTOBI” )

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/27

         Prasība, kas celta 2013. gada 21. martā — Benelli Q.J./ITSB — Demharter (“MOTOBI”)
   (Lieta T-170/13)
   2013/C 147/49
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Benelli Q.J. Srl (Pesaro, Itālija) (pārstāvis — P. Lukácsi, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Demharter GmbH (Dillingen, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               izdarīt grozījumus atbildētāja lēmumā un noraidīt prasītājas, kas lūdz atcelt lēmumu par Kopienas preču zīmes reģistrāciju, iesniegto pieteikumu par atcelšanu;

               —

               atcelt atbildētāja lēmumu un nodot lietu ITSB atkārtotai izskatīšanai un jauna lēmuma pieņemšanai, ja Vispārējā tiesa uzskatītu, ka nenovēršami ir jāveic atkārtota faktiskas izmantošanas pierādījumu padziļināta analīze;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par atcelšanu: vārdiska preču zīme “MOTOBI” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas Nr. 835 264

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: prasītāja

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atcelt Kopienas preču zīmi: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atcelt Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-43/14: Vispārējās tiesas 2014. gada 12. decembra spriedums – Heidrick  &  Struggles International /ITSB ( “THE LEADERSHIP COMPANY” ) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “THE LEADERSHIP COMPANY” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/52

         Vispārējās tiesas 2014. gada 12. decembra spriedums – Heidrick & Struggles International/ITSB (“THE LEADERSHIP COMPANY”)
   (Lieta T-43/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “THE LEADERSHIP COMPANY” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2015/C 046/67)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Heidrick & Struggles International, Inc. (Čikāga, Ilinoisa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – A. Norris, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – I. Harrington)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 10. oktobra lēmumu lietā R 338/2013–2 attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “THE LEADERSHIP COMPANY” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Heidrick & Struggles International, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 129, 28.4.2014.


title: Lieta C-543/11: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 17. janvāra spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Woningstichting Maasdriel/Staatssecretaris van Financiën (Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — 135. panta 1. punkta k) apakšpunkts, lasot kopā ar 12. panta 1. un 3. punktu — Neapbūvēta zeme — Apbūves zeme — Jēdzieni — Nojaukšanas darbi saistībā ar nākotnē būvējamu ēku — Atbrīvojums no PVN)

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/5

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 17. janvāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Woningstichting Maasdriel/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-543/11) (1)

   (Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - 135. panta 1. punkta k) apakšpunkts, lasot kopā ar 12. panta 1. un 3. punktu - Neapbūvēta zeme - Apbūves zeme - Jēdzieni - Nojaukšanas darbi saistībā ar nākotnē būvējamu ēku - Atbrīvojums no PVN)
   2013/C 63/07
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Woningstichting Maasdriel

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 135. panta 1. punkta k) apakšpunkta, lasot to kopā ar 12. panta 1. un 3. punktu, interpretācija — Direktīvā paredzētie atbrīvojumi — Neapbūvētas zemes nodošana

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 135. panta 1. punkta k) apakšpunkts, lasot kopā ar šīs direktīvas 12. panta 1. un 3. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā pirmajā minētajā tiesību normā paredzētais atbrīvojums no PVN neattiecas uz pamatlietā aplūkoto darījumu par zemesgabala nodošanu, kas ir neapbūvēts pēc ēkas nojaukšanas, kura uz tā atradās, pat tad, ja šīs nodošanas brīdī nebija veikti citi zemesgabala uzlabošanas darbi, neskaitot minēto nojaukšanu, ja no visaptveroša vērtējuma par apstākļiem, kas saistīti ar šo darījumu un kas pastāv nodošanas brīdī, tostarp pušu nodoma, ja to apstiprina objektīvi apstākļi, izriet, ka šajā brīdī attiecīgo zemesgabalu patiešām bija paredzēts apbūvēt, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 25, 28.01.2012


title: Lieta C-231/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour du travail de Bruxelles (Beļģija) 2006. gada 22. maija rīkojumu — Office national des pensions pret Emilienne Jonkman

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour du travail de Bruxelles (Beļģija) 2006. gada 22. maija rīkojumu — Office national des pensions pret Emilienne Jonkman

   (Lieta C-231/06)
   (2006/C 190/16)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa

      Cour du travail de Bruxelles

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Office national des pensions

      Atbildētāja: Emilienne Jonkman

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Attiecībā uz korekcijas iemaksām (1997. gada 25. jūnija karaliskā dekrēta 4. panta 2. punkts)
               Vai 1978. gada 19. decembra Direktīva 79/7/EEK (1) ir interpretējama tādā veidā, ka tā ļauj dalībvalstīm pieņemt tiesisko regulējumus, kas paredz, ka kāda sākotnēji diskriminēta konkrēta dzimuma personu kategorija var piedalīties pensiju režīmā, kas attiecas uz pretējā dzimuma personu kategoriju, ar atpakaļejošu spēku veicot iemaksas (vienreizēja ļoti lielas naudas summas iemaksa), kas saskaņā ar šajā valstī piemērojamiem tiesību aktiem ir paredzētas attiecībā uz pēdējo minēto personu kategoriju?
               Apstiprinošas atbildes gadījumā — vai 1978. gada 19. decembra Direktīva 79/7/EEK nav interpretējama tādā veidā, ka tā pieprasa, lai dalībvalsts veiktu grozījumus ar šo regulējumu pretrunā esošajos tiesību aktos, tiklīdz Eiropas Kopienu Tiesa konstatē šo normu konfliktu vai arī vismaz noilguma termiņā, kas šajā gadījumā attiecas uz iemaksu parādu, kas radies šī tiesiskā regulējuma pieņemšanas rezultātā?

               2)

               attiecībā uz nokavējuma procentiem (1997. gada 25. jūnija karaliskā dekrēta 4. panta 4. punkta trešā daļa)
               Vai 1978. gada 19. decembra Direktīva 79/7/EEK ir interpretējama tādā veidā, ka tā ļauj dalībvalstij pieņemt tiesisko regulējumu, kas paredz, ka kāda sākotnēji diskriminēta konkrēta dzimuma personu kategorija var piedalīties pensiju shēmā, kas attiecas uz pretējā dzimuma personu kategoriju, samaksājot augstus nokavējuma procentus, kuri saskaņā ar šajā valstī piemērojamiem tiesību aktiem ir paredzēti, labvēlīgākā stāvoklī nostādot šo pēdējo personu kategoriju?
               Apstiprinošas atbildes gadījumā — vai 1978. gada 19. decembra Direktīva 79/7/EEK nav interpretējama tādā veidā, ka tā pieprasa, lai dalībvalsts veiktu grozījumus ar šo regulējumu pretrunā esošajos tiesību aktos, tiklīdz Eiropas Kopienu Tiesa konstatē šo normu konfliktu vai arī vismaz noilguma termiņā, kas attiecas uz nokavējuma procentiem, kuri radušies šī tiesiskā regulējuma pieņemšanas rezultātā?

      (1)  Padomes 1978. gada 19. decembra Direktīva 79/7/EEK par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos (OV L 6, 24. lpp.).


title: Lieta F-126/06: Prasība, kas celta 2006. gada 30. oktobrī — Mangazzù pret Komisiju

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/32

         Prasība, kas celta 2006. gada 30. oktobrī — Mangazzù pret Komisiju
   (Lieta F-126/06)
   (2006/C 310/69)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Salvatore Mangazzù, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — T. Bontinck un J. Feld, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt individuālo lēmumu par pāreju no pagaidu darbinieka statusa uz ierēdņa statusu, kas ietverts tiesību aktā, ar kuru ieceļ amatā, kas stājās spēkā 2005. gada 1. janvārī un kas tika paziņots 2006. gada 13. janvārī;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs pēc vairākiem Komisijā nostrādātiem gadiem pagaidu darbinieka statusā A 5 pakāpē un vēlāk A*11 pakāpē, sekmīgi nokārtoja 2004. gada 21. aprīlī publicēto atklāto konkursu COM/A/18/04, ar ko bija paredzēts izveidot administratoru kandidātu rezerves sarakstu pieņemšanai darbā A 7/A 6 pakāpē. Tā rezultātā prasītāju iecēla par ierēdni tajā pašā amatā, kādu viņš ieņēma kā pagaidu darbinieks, un klasificēja viņu A*6 pakāpē 2. līmenī saskaņā ar Civildienesta noteikumu XIII pielikumu.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs atsaucas uz Civildienesta noteikumu 31. un 62. pantu, kā arī uz XIII pielikuma 5. un 2. pantu.
   Turklāt prasītājs norāda uz tiesiskās paļāvības principa, iegūto tiesību aizsardzības principa un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu.


title: Lieta C-22/12: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 24. oktobra spriedums ( Krajský súd v Prešove (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Katarína Haasová/Rastislav Petrík, Blanka Holingová (Transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligātā apdrošināšana — Direktīva 72/166/EEK — 3. panta 1. punkts — Direktīva 90/232/EEK — 1. pants — Ceļu satiksmes negadījums — Pasažiera nāve — Laulātā un nepilngadīga bērna tiesības uz kompensāciju — Nemantisks kaitējums — Kompensācija — Obligātās apdrošināšanas segums)

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/5

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 24. oktobra spriedums (Krajský súd v Prešove (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Katarína Haasová/Rastislav Petrík, Blanka Holingová

   (Lieta C-22/12) (1)

   (Transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligātā apdrošināšana - Direktīva 72/166/EEK - 3. panta 1. punkts - Direktīva 90/232/EEK - 1. pants - Ceļu satiksmes negadījums - Pasažiera nāve - Laulātā un nepilngadīga bērna tiesības uz kompensāciju - Nemantisks kaitējums - Kompensācija - Obligātās apdrošināšanas segums)
   2013/C 367/07
   Tiesvedības valoda — slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Krajský súd v Prešove

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Katarína Haasová

      Atbildētāji: Rastislav Petrík, Blanka Holingová

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālo nolēmumu — Krajský súd v Prešove — Padomes 1990. gada 14. maija trešās Direktīvas 90/232/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu (OV L 129, 33. lpp.) 1. panta un Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīvas 72/166/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību (OV L 102, 1. lpp) 3. panta 1. punkta interpretācija — Obligātās apdrošināšanas sniegto garantiju attiecināšana uz trešajām personām — Valsts tiesiskais regulējums, kurā nav paredzēta morāla kaitējuma atlīdzināšana

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīvas 72/166/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību 3. panta 1. punkts, Padomes 1983. gada 30. decembra Otrās direktīvas 84/5/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvu 2005/14/EK, 1. panta 1. un 2. punkts un Padomes 1990. gada 14. maija Direktīvas 90/232/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu 1. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligātajai apdrošināšanai ir jāsedz kompensācija par nemateriālo kaitējumu, kas ir radies ceļu satiksmes negadījumā bojā gājušā radiniekiem, ciktāl šī atlīdzība saskaņā ar pamatlietā piemērojamajām valsts tiesībām ir paredzēta saistībā ar apdrošinātās personas civiltiesisko atbildību.

      (1)  OV C 98, 31.3.2012.


title: Lieta C-168/09: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 27. janvāra spriedums ( Tribunale di Milano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Flos SpA/Semeraro Casa e Famiglia SpA (Rūpnieciskais un komercīpašums — Direktīva 98/71/EK — Dizainparaugu tiesiskā aizsardzība — 17. pants — Pienākums apvienot dizainparaugu aizsardzību ar autortiesību aizsardzību — Valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem tiek izslēgta vai padarīta spēkā neesoša uz noteiktu laiku līdz šo tiesību aktu spēkā stāšanās brīdim neaizsargātu dizainparaugu aizsardzība ar autortiesībām — Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips)

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/4

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 27. janvāra spriedums (Tribunale di Milano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Flos SpA/Semeraro Casa e Famiglia SpA

   (Lieta C-168/09) (1)

   (Rūpnieciskais un komercīpašums - Direktīva 98/71/EK - Dizainparaugu tiesiskā aizsardzība - 17. pants - Pienākums apvienot dizainparaugu aizsardzību ar autortiesību aizsardzību - Valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem tiek izslēgta vai padarīta spēkā neesoša uz noteiktu laiku līdz šo tiesību aktu spēkā stāšanās brīdim neaizsargātu dizainparaugu aizsardzība ar autortiesībām - Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips)
   2011/C 80/05
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Milano

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Flos SpA

      Atbildētāja: Semeraro Casa e Famiglia SpA

      Piedaloties: Assoluce — Associazione nazionale delle Imprese degli Apparecchi di Illuminazione

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale di Milano — Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 13. oktobra Direktīvas 98/71/EK par dizainparaugu tiesisko aizsardzību 17. un 19. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru transponē direktīvu un paredz autortiesību uz dizainparaugiem aizsardzību — Dalībvalstij paredzētā iespēja noteikt nosacījumus šīs aizsardzības piešķiršanai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 13. oktobra Direktīvas 98/71/EK par dizainparaugu tiesisko aizsardzību 17. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu dalībvalsts tiesību aktu, ar kuru tiek liegts aizsargāt ar šīs dalībvalsts autortiesībām dizainparaugus, kas reģistrēti dalībvalstī vai attiecībā uz dalībvalsti un kuru aizsardzība ir beigusies līdz šī tiesību akta spēkā stāšanās brīdim, kaut arī tie atbilst visiem nosacījumiem, kādi tiek prasīti šādas aizsardzības iegūšanai;

               2)

               Direktīvas 98/71 17. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu dalībvalsts tiesību aktu, ar kuru vai nu uz būtisku desmit gadu laikposmu vai vispār tiek liegts aizsargāt ar autortiesībām dizainparaugus — kuru, kaut arī tie atbilst visiem nosacījumiem šādas aizsardzības iegūšanai, aizsardzība ir beigusies līdz šī tiesību akta spēkā stāšanās datumam — attiecībā pret trešajām personām, kas valsts teritorijā ražo vai pārdod pēc šiem dizainparaugiem izgatavotas preces, turklāt neatkarīgi no datuma, kad šīs darbības tikušas veiktas.

      (1)  OV C 167, 18.07.2009.


title: Lieta F-67/12: Civildienesta tiesas (trešās palātas) palātas 2013. gada 6. februāra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Prettiesiskums — Vēstules par sprieduma izpildi nosūtīšana prasītāja pārstāvim apelācijas tiesvedībā par šo spriedumu — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība — Reglamenta 94. panta a) punkts)

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/35

         Civildienesta tiesas (trešās palātas) palātas 2013. gada 6. februāra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-67/12) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Prettiesiskums - Vēstules par sprieduma izpildi nosūtīšana prasītāja pārstāvim apelācijas tiesvedībā par šo spriedumu - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība - Reglamenta 94. panta a) punkts)
   2013/C 147/66
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un M. G. Gattinara)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja lūgums atlīdzināt zaudējumus saistībā ar to, ka atbildētāja prasītāju šajā lietā vēl nepārstāvošam advokātam esot nosūtījusi vēstuli saistībā ar prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               2)

               M. Marcuccio sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               M. Marcuccio samaksā Civildienesta tiesai EUR 2 000.

      (1)  OV C 311, 13.10.2012, 16. lpp.


title: Lieta T-482/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. novembrī — ATB Norte /ITSB — Bricocenter Italia ( BRICO CENTER Città )

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/68

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. novembrī — ATB Norte/ITSB — Bricocenter Italia (“BRICO CENTER Città”)
   (Lieta T-482/09)
   2010/C 24/121
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ATB Norte, SL, Burgos (Spānija) (pārstāvji — P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. L. Curtis-Oliver un G. Marín Raigal, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Bricocenter Italia Srl, Rozzano Milanofiori (Milano) (Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 28. septembra lēmumu lietā R 1047/2008-4;

               —

               piespriest atbildētājam (ITSB) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Bricocenter Srl

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “BRICOCENTER Città” (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 939 302), attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO” (Nr. 3 262 623) un “ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO” (Nr. 989 046), attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 37. un 39. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu un pilnībā noraidīt iebildumus

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza interpretācija un piemērošana


title: Lieta F-37/11: Prasība, kas celta 2011. gada 5. aprīlī — ZZ /Komisija

text:
               11.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 173/16

         Prasība, kas celta 2011. gada 5. aprīlī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-37/11)
   2011/C 173/36
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — P. Nelissen Grade un G. Leblanc, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   atcelt lēmumu izslēgt prasītāju no atklātā konkursa EPSO AD/177/10

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2010. gada 13. jūlija lēmumu izslēgt prasītāju no atklātā konkursa EPSO/AD/177/10;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2011. gada 5. janvāra lēmumu, ar ko tika noraidīta prasītāja sūdzība;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               pakārtoti nospriest, ka prasītājam nav jāatlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumi.


title: Lieta T-358/13: Prasība, kas celta 2013. gada 9. jūlijā — Itālija/Komisija

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/40

         Prasība, kas celta 2013. gada 9. jūlijā — Itālija/Komisija
   (Lieta T-358/13)
   2013/C 252/68
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji — M. Salvatorelli, avvocato dello Stato, un G. Palmieri)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 26. aprīļa Īstenošanas lēmumu 2013/209/ES “par dalībvalstu maksājumu aģentūru grāmatojumu noskaidrošanu attiecībā uz Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) finansētajiem izdevumiem 2012. finanšu gadā”, kas 2013. gada 29. aprīlī ar dokumenta numuru C(2013) 2444 paziņots vēstulē Nr. SG-Greffe (2013) D/5879, kura Itālijas pastāvīgajā pārstāvniecībā Eiropas Savienībā ir saņemta 2013. gada 29. aprīlī, daļā, kurā, ar Regione Basilicata [Bazilikatas reģions] saistīto summu EUR 5 006 487,10 apmērā iekļaujot sadaļā “summas, ko nevar izmantot atkārtoti”, ir paredzēta šīs summas atskaitīšana no apjoma, kādā Bazilikatas Lauku attīstības programmas (LAP) izdevumi sedzami no ELFLA, un līdz ar to padarīta neiespējama tās izmantošana šā apjoma ietvaros, kas būtībā nozīmē tās atbrīvošanu no saistībām;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā prasībā Itālijas valdība apstrīd Komisijas 2013. gada 26. aprīļa Īstenošanas lēmumu 2013/209/ES “par dalībvalstu maksājumu aģentūru grāmatojumu noskaidrošanu attiecībā uz Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) finansētajiem izdevumiem 2012. finanšu gadā”, kas 2013. gada 29. aprīlī izziņots ar dokumenta numuru C(2013) 2444, daļā, kurā, ar Regione Basilicata saistīto summu EUR 5 006 487,10 apmērā iekļaujot sadaļā “summas, ko nevar izmantot atkārtoti”, ir paredzēta šīs summas atskaitīšana no apjoma, kādā Bazilikatas LAP izdevumi sedzami no ELFLA, un līdz ar to padarīta neiespējama tās izmantošana šā apjoma ietvaros, kas būtībā nozīmē tās atbrīvošanu no saistībām.
   Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka korekcija izriet no Komisijas dienestu pieņēmuma, ka vairākus 2011. gada pēdējā ceturkšņa gaitā finansētos projektus neesot bijis varēts iekļaut ceturkšņa atskaitē par izdevumiem, jo tie neatbilst toreiz spēkā esošajai LAP.
   Komisijas nostāja, kas galu galā pausta apstrīdētajā īstenošanas lēmumā, šķietot esam dažādā ziņā nepareiza.

               —

               Pirmkārt, esot pamats apšaubīt, vai ir pareizi no Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 209, 1. lpp.) 27. panta izrietošo samazinājumu, kas apzīmēts kā “summa, ko nevar izmantot atkārtoti”, iekļaut lēmumā par grāmatojumu noskaidrošanu, jo no tā atbilstoši minētās regulas 29. panta 5. punktā noteiktajam ir izslēdzama ikviena apturētā vai samazinātā summa. Šis samazinājums esot kļūdains tostarp apjoma ziņā.

               —

               Otrkārt, šā dokumenta trūkums esot arī pamatojuma nenorādīšana un apstāklis, ka tas attiecas uz ceturkšņa izdevumu summu, ko Komisija ir samazinājusi vai apturējusi Regulas (EK) Nr. 1290/2005 29. panta 5. punkta izpratnē.

               —

               Visbeidzot, summas atzīšana par atkārtoti neizmantojamu ir līdzvērtīga tās atbrīvošanai no saistībām, kā rezultātā šīs summas vairs turpmāk nav iespējams izmantot Bazilikatas LAP apjoma ietvaros, bet spēkā esošajā Savienības tiesiskajā regulējumā ir izslēgta iespēja no saistībām atbrīvot apturētās summas.


title: Lieta F-77/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2006. gada 30. novembra spriedums — Balabanis un Le Dour pret Komisiju (Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — Civildienesta noteikumu 45. pants — Civildienesta noteikumu grozījumi — Piemērošana laikā — 2004. gada amatā paaugstināšanas procedūra — Neiekļaušana amatā paaugstināmo ierēdņu sarakstā — Pārbaudes laika ņemšana vērā, aprēķinot minimālo divu gadu darba stāžu)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/46

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2006. gada 30. novembra spriedums — Balabanis un Le Dour pret Komisiju
   (Lieta F-77/05) (1)

   (Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - Civildienesta noteikumu 45. pants - Civildienesta noteikumu grozījumi - Piemērošana laikā - 2004. gada amatā paaugstināšanas procedūra - Neiekļaušana amatā paaugstināmo ierēdņu sarakstā - Pārbaudes laika ņemšana vērā, aprēķinot minimālo divu gadu darba stāžu)
   (2006/C 331/103)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Panagiotis Balabanis, Brisele (Beļģija), un Olivier Le Dour, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — X. Martin M., S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un G. Berscheid, pārstāvji)
   Priekšmets
   Komisijas lēmuma neiekļaut prasītāju vārdus 2004. gada amatā paaugstināšanas procedūrā paaugstināmo ierēdņu sarakstā un lēmumu viņus nepaaugstināt amatā minētajā procedūrā atcelšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2004. gada 14. septembra lēmumu, kurā Eiropas Kopienu Komisija atteicās Balabanis un Le Dour uzskatīt par atbilstošiem paaugstināšanai amatā 2004. gada amatā paaugstināšanas procedūrā;

               2)

               atcelt 2004. gada 30. novembra lēmumu, ar kuru Eiropas Kopienu Komisija Balabanis un Le Dour nepaaugstināja amatā 2004. gada amatā paaugstināšanas procedūrā;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 271, 29.10.2005., 20. lpp. (Lieta vispirms bija reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-305/05, bet ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu tika nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai).


title: Lieta T-695/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 3. decembra spriedums – Omega International/ITSB (Balta apļa un taisnstūra attēls melnā taisnstūrī) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo baltu apli un taisnstūri melnā taisnstūrī, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/53

         Vispārējās tiesas 2015. gada 3. decembra spriedums – Omega International/ITSB (Balta apļa un taisnstūra attēls melnā taisnstūrī)
   (Lieta T-695/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo baltu apli un taisnstūri melnā taisnstūrī, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 027/67)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Omega International GmbH (Bad Oldesloe, Vācija) (pārstāvis – J.P. Becker, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas piektās padomes 2014. gada 18. jūlija lēmumu lietā R 1037/2014-5 saistībā ar pieteikumu grafisku apzīmējumu, kas attēlo baltu apli un taisnstūri melnā taisnstūrī, reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Omega International GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 409, 17.11.2014.


title: Lieta T-49/06: Prasība, kas celta 2006. gada 16. februārī — Francisco Javier González Sánchez pret ITSB

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/18

         Prasība, kas celta 2006. gada 16. februārī — Francisco Javier González Sánchez pret ITSB
   (Lieta T-49/06)
   (2006/C 310/36)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Francisco Javier González Sánchez, Madride (Spānija) (pārstāvis — G. Justicia González, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: BANKINTER SA

   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2005. gada 16. decembra lēmumu, kas paziņots 2005. gada 21. decembrī un pieņemts lietā R 1116/2005-2, un noteikt prasītājam laiku, lai iesniegtu apelāciju par lēmumu, ar ko apmierināti iebildumi; prasītājam tika liegta apelācija, jo ITSB uzskatīja, ka apelācijas sūdzība iesniegta pēc termiņa.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Confederación Española de Cajas de Ahorro

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Vārdiska preču zīme “ENCUENTA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 36. un 38. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 2.534.584

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: BANKINTER SA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiska preču zīme “ecuenta-ebankinter” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 36. un 38. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 2.396.760

      Iebildumu nodaļas lēmums: Iebildumus apmierināt un reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: Apelācijas nepieņemamība

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 2868/95 (1) 61.–69. noteikumu par paziņojumiem pārkāpums.

      (1)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 1. lpp.).


title: Héraðsdómur Reykjavíkur 2011. gada 16. decembra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Vín Tríó ehf . pret Islandes valsti (Lieta E-19/11)

text:
               11.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/9

      Héraðsdómur Reykjavíkur2011. gada 16. decembra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Vín Tríó ehf. pret Islandes valsti
   (Lieta E-19/11)
   2012/C 136/06
   Ar 2011. gada 16. decembra vēstuli Héraðsdómur Reykjavíkur (Reikjavīkas apgabaltiesa) EBTA Tiesai iesniedza lūgumu, kuru EBTA Tiesas kanceleja saņēma 2011. gada 26. decembrī, sniegt konsultatīvo atzinumu lietā Vín Tríó ehf. pret Islandes valsti par šādiem jautājumiem.

               1.

               Vai tas ir pretrunā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 11. pantu vai 16. panta pirmo punktu, ja līgumslēdzēja puse tiesību aktos vai ar administratīviem aktiem paredz, ka struktūra, kurai ir valsts monopols alkohola mazumtirdzniecības jomā var atteikties tā mazumtirdzniecības vietās pārdot alkoholiskos dzērienu, kuri satur stimulējošus līdzekļus, piemēram, kofeīnu?

               2.

               Ja EBTA Tiesa uzskata, ka pasākums, kas aprakstīts pirmajā jautājumā, ir kvantitatīvs importa ierobežojums vai pasākums ar līdzvērtīgu iedarbību Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 11. panta nozīmē, lūdzam sniegt atbildi uz jautājumu, vai šāds pasākums var tomēr tikt uzskatīts par pamatotu, atsaucoties uz Līguma 13. pantu.

               3.

               Ja tiek uzskatīts, ka pasākums, kas aprakstīts pirmajā jautājumā, ir pretrunā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 11. pantu vai 16. panta pirmo punktu, lūdzam sniegt atbildi uz jautājumu vai EBTA Tiesa uzskata (ciktāl tā izskata šādus jautājumus), ka prasības iesniedzējs ir izpildījis nosacījumus, lai iegūtu tiesības uz kompensāciju no EBTA valsts saistībā ar Līguma pārkāpšanu.


title: Lieta T-841/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. decembrī – Spānija/Komisija

text:
               2.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/43

      Prasība, kas celta 2014. gada 30. decembrī – Spānija/Komisija
      (Lieta T-841/14)
      (2015/C 073/55)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis – A. Gavela Llopis, Abogado del Estado)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Komisijas dienestu 2014. gada 21. oktobra vēstulē noteiktos procentus;

                  —

                  pakārtoti, atzīt, ka nedrīkst piemērot 11. panta 2. un 3. punktā paredzēto palielinājumu;

                  —

                  neraugoties uz to, vai iepriekšējie prasījumi tiks atzīti, pakārtoti pirmajam prasījumam kā sākuma datumu kavējuma naudai katrā ziņā noteikt 2004. gada 20. janvāri, t.i. otrā mēneša pirmo darba dienu, skaitot no 2003. gada 27. novembra, kad, kā apgalvots, tika konstatēts parāds, kas atbilst visiem tranzīta sūtījumiem, uz kuriem attiecas šī procedūra, vai vismaz attiecībā uz procentiem par muitas parādu par trīs pēdējiem tranzīta sūtījumiem, un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šī prasība ir celta par Komisijas 2014. gada 21. oktobra vēstulē Ares (2014) 3486706 (BUDG/B/02/MTC/IB) ietverto lēmumu, ar kuru tika piemērots Padomes 2000. gada 22. maija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 130, 1. lpp.), 11. pants.
      Šis prasības pieteikums ir balstīts uz Nīderlandes iestāžu pārbaudi saistībā ar 26 tranzīta sūtījumiem, kuri laikā no 1994. gada aprīļa līdz novembrim tika nosūtīti no tās muitas un Kopienas muitas teritoriju saskaņā ar muitas deklarāciju pameta no Spānijas muitas, kas atrodas Algeciras. Nīderlandes muitas iestāžu skatījumā aplūkotās preces nav bijušas pakļautas muitas kontrolei, jo tās nav izvestas no Savienības muitas teritorijas. Tādēļ iestādes par astoņām tranzīta sūtījumu muitas deklarācijām sagatavoja jaunu ziņojumu, kurā tās apšauba zīmoga un parakstu dokumentos, kuri kalpo par pierādījumu šīm darbībām, autentiskumu.
      Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 1150/2000 11. pants, to lasot kopā ar 9. panta 1. punktu, 10. panta 1 punkta otro daļu, 6. panta 3. punktu un 2. pantu, jo Komisija šo tiesību normu esot piemērojusi apstākļiem, kuri šajā tiesību normā neesot paredzēti.

                              —

                              šajā lietā esot runa par muitas parādu nevis 6. panta 3. punkta a) apakšpunkta, bet gan 6. panta 3. punkta b) apakšpunkta nozīmē.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, piemērojot Regulas Nr. 1150/2000 11. panta 2. un 3. punktu, ir pārkāpts samērīguma un tiesiskās drošības princips.

                              —

                              šajā saistībā tiek apgalvots, ka kavējuma naudas palielināšana minētās regulas 11. panta 2. un 3. punktā neesot paredzēta, lai izlīdzinātu maksājuma kavējuma rezultātā radītos zaudējumus, bet gan tā ir paredzēta kā soda nauda, un, tā kā attiecīgajai dalībvalstij nav bijis zināms par novēloti izpildīto pienākumu, tad soda naudu nevar piemērot.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 1150/2000 2. panta 3. punkts attiecībā uz kavējuma naudas noteikšanas datumu, kurā muitas parāds ir bijis jānosaka, un tādējādi neatbilstoši ir noteikts sākuma datums, no kura kavējuma nauda ir jāpiemēro; runa ir par tiesā izskatāmiem jautājumiem, kurus katrā ziņā varot konstatēt tikai ar tiesas nolēmumu.


20150731028616872015/C 270/282142013TC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL20150702232421Lieta T-214/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 2. jūlija spriedums – Rainer Typke/Eiropas Komisiju Piekļuve dokumentiem – Regula (EK) Nr. 1049/2001 – Dokumenti saistībā ar konkursu EPSO/AD/230 – 231/12 – Netieši izteikts piekļuves atteikums – Piekļuves atteikums – Replikas rakstā formulēts pieteikums par prasījumu grozīšanu – Termiņš – Netieša lēmuma atsaukšana – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas – Dokumenta jēdziens – Elektroniskās datu bāzēs ietvertās informācijas iegūšana un organizēšana
 ---documentbreak--- C2702015LV2310120150702LV0028231242Vispārējās tiesas 2015. gada 2. jūlija spriedums – Rainer Typke/Eiropas Komisiju
   (Lieta T-214/13) (
         1
      )
   “Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti saistībā ar konkursu EPSO/AD/230 – 231/12 — Netieši izteikts piekļuves atteikums — Piekļuves atteikums — Replikas rakstā formulēts pieteikums par prasījumu grozīšanu — Termiņš — Netieša lēmuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Dokumenta jēdziens — Elektroniskās datu bāzēs ietvertās informācijas iegūšana un organizēšana”2015/C 270/28Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Rainer Typke (Hasbergen, Vācija) (pārstāvji – B. Cortese un A. Salerno, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisiju (pārstāves – F. Clotuche-Duvieusart un B. Eggers)

      Priekšmets

   Prasība atcelt, pirmkārt, Komisijas ģenerālsekretariāta 2013. gada 5. februāra lēmumu, ar ko ticis noraidīts prasītāja pirmais lūgums par piekļuvi dokumentiem saistībā ar vispārējā konkursa EPSO/AD/230–231/12 (AD 5-AD 7) (Gestdem 2012/3258) priekšatlases testiem, un, otrkārt, Komisijas ģenerālsekretariāta netiešo lēmumu, kurš esot pieņemts 2013. gada 13. martā un ar kuru ir noraidīts prasītāja otrais lūgums par piekļuvi dokumentiem šiem pašiem testiem (Gestdem 2013/0068)

      Rezolutīvā daļa

            1)

            vairs nav jālemj par prasītāja prasījumiem atcelt netiešo lēmumu par piekļuves atteikumu procedūrā GESTDEM 2013/0068;

            2)

            pārējā daļā prasību noraidīt;

            3)

            Rainer Typke atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 171, 15.06.2013.


title: Lieta T-173/13: Prasība, kas celta 2013. gada 20. martā — Selo Medical /ITSB — biosyn Arzneimittel ( “SELOGYN” )

text:
               18.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/25

         Prasība, kas celta 2013. gada 20. martā — Selo Medical/ITSB — biosyn Arzneimittel (“SELOGYN”)
   (Lieta T-173/13)
   2013/C 141/46
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Selo Medical GmbH (Unternberg, Austrija) (pārstāvis — T. Schneider, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: biosyn Arzneimittel GmbH (Fellbach, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 21. janvāra lēmumu lietā R 2601/2011-4 un noraidīt iebildumus pret reģistrācijai pieteiktās Kopienas preču zīmes reģistrāciju;

               —

               piespriest ITSB vai attiecīgi personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt procesa tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktam.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska precu zīme “SELOGYN” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9049016

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: biosyn Arzneimittel GmbH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiska preču zīme “SELESYN” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 5., 29. un 44. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-431/12: Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 24. oktobra spriedums ( Inalta Curte de Casație și Justiție (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agenția Națională de Administrare Fiscală/SC Rafinăria Steaua Română SA (Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis — Pārmaksātā PVN atlīdzināšana ar ieskaitu — Paziņojuma par ieskaitu atcelšana — Pienākums maksāt nokavējuma procentus nodokļu maksātājam)

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/19

         Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 24. oktobra spriedums (Inalta Curte de Casație și Justiție (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agenția Națională de Administrare Fiscală/SC Rafinăria Steaua Română SA

   (Lieta C-431/12) (1)

   (Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis - Pārmaksātā PVN atlīdzināšana ar ieskaitu - Paziņojuma par ieskaitu atcelšana - Pienākums maksāt nokavējuma procentus nodokļu maksātājam)
   2013/C 367/32
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Inalta Curte de Casație și Justiție

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Agenția Națională de Administrare Fiscală

      Atbildētāja: SC Rafinăria Steaua Română SA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Inalta Curte de Casație și Justiție — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 183. panta interpretācija — Pārmaksātā PVN atlīdzināšana ar ieskaitu — Nodokļu iestāžu pienākums maksāt nokavējuma procentus, ja tiesa atceļ paziņojumu par ieskaitu

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 183. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts, ka nodokļu maksātājs, kas ir lūdzis atmaksāt pievienotās vērtības nodokļa pārmaksu no pievienotās vērtības nodokļa priekšnodokļa, kas tam bija jāmaksā, nevar saņemt no dalībvalsts nodokļu pārvaldes nokavējuma procentus par šīs iestādes novēloti veikto atmaksu par laika posmu, kad bija spēkā administratīvie akti, kas izslēdza atmaksas pienākumu un vēlāk tika atcelti ar tiesas nolēmumu.

      (1)  OV C 399, 22.12.2012.


title: lieta C-463/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar 2004. gada 29. septembra Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Lombardijas reģiona Administratīvā tiesa, Milāna) rīkojumu lietā Federconsumatori un citi pret Comune di Milano (Milānas pilsētas pašvaldība) un AEM SpA

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar 2004. gada 29. septembra Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Lombardijas reģiona Administratīvā tiesa, Milāna) rīkojumu lietā Federconsumatori un citi pret Comune di Milano (Milānas pilsētas pašvaldība) un AEM SpA
   (lieta C-463/04)
   (2005/C 19/23)
   tiesvedības valoda – itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 29. septembra Milānas Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (pirmā palāta) rīkojumu lietā Federconsumatori un citi pret Comune di Milano un AEM SpA un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 2. novembrī.
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia lūdz Tiesu lemt par šādiem prejudiciāliem jautājumiem:

               —

               Vai Civilkodeksa 2449. pants, kā tas piemērots lietā, par kuru ir strīds, jāuzskata par saderīgu ar EK līguma 56. pantu saskaņā ar interpretāciju, kas atrodama spriedumos 2000. gada 23. maija lietā C-58/99, 2002. gada 4. jūnija lietās C-503/99 un C-483/99, 2003. gada 13. maija lietās C-98/01 un C-463/00, ja uz to atsaucas publiska organizācija, kas, lai gan zaudējusi kontroli pār sabiedrību saskaņā ar likumu par akciju sabiedrībām, saglabā būtisku akciju daļu (šajā gadījumā – 33,4 %) kā akcionārs, kura īpašumā ir akciju vairākums, tādējādi iegūstot nesamērīgas kontroles tiesības pār šo sabiedrību?

               —

               Vai Civilkodeksa 2449. pants, piemērojot to kopā ar 1994. gada 31. maija dekrētu-likumu Nr. 332, kura noteikumus pārņem 1994. gada 30. jūlija likums Nr. 474, jāuzskata par saderīgu ar EK līguma 56. pantu saskaņā ar interpretāciju, kas atrodama Tiesas spriedumos 2000. gada 23. maija lietā C-58/99, 2002. gada 4. jūnija lietās C-503/99 un C-483/99, 2003. gada 13. maija lietās C-98/01 un C-463/00, ja uz to atsaucas publiska organizācija, kas, lai gan zaudējusi kontroli pār sabiedrību saskaņā ar likumu par akciju sabiedrībām, saglabā būtisku akciju daļu (šajā gadījumā – 33,4 %) kā akcionārs, kura īpašumā ir akciju vairākums, tādējādi iegūstot nesamērīgas kontroles tiesības pār šo sabiedrību?

               —

               Vai Civilkodeksa 2449. pants jāuzskata par saderīgu ar EK līguma 56. pantu saskaņā ar interpretāciju, kas atrodama Tiesas spriedumos 2000. gada 23. maija lietā C-58/99, 2002. gada 4. jūnija lietās C-503/99 un C-483/99, 2003. gada 13. maija lietās C-98/01 un C-463/00, tiktāl, cik, piemērojot to noteiktos gadījumos, tas rada sekas, kas ir pretējas tām, kuras izriet no cita valsts likuma noteikuma (proti, 2. panta 1. punkta d) apakšpunkta 1994. gada 31. maija dekrētā-likumā Nr. 332, kura noteikumus pārņem 1994. gada 30. jūlija likums Nr. 474), kas kā tāds ir saderīgs ar EK līguma 56. pantu un attiecībā uz tā īstenošanas un piemērošanas nosacījumiem atspoguļo principus, kas pasludināti iepriekš minētajos Kopienas tiesas spriedumos īpašu pilnvaru jomā?


title: Lieta C-156/08: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 27. novembra rīkojums ( Niedersächsisches Finanzgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Monika Vollkommer / Finanzamt Hannover-Land I (Reglamenta 104. panta 3. punkts — Sestā PVN direktīva — 33. panta 1. punkts — Jēdziens apgrozījuma nodokļi — Nekustamā īpašuma pirkuma nodoklis)

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/15

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 27. novembra rīkojums (Niedersächsisches Finanzgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Monika Vollkommer/Finanzamt Hannover-Land I

   (Lieta C-156/08) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkts - Sestā PVN direktīva - 33. panta 1. punkts - Jēdziens “apgrozījuma nodokļi’ - Nekustamā īpašuma pirkuma nodoklis)
   (2009/C 69/25)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Niedersächsisches Finanzgericht
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Monika Vollkommer

      Atbildētājs: Finanzamt Hannover-Land I

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Niedersächsisches Finanzgericht — Padomes 1977. gada 17. maija Direktīvas 77/388/EEK: Sestā direktīva par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 33. panta 1. punkta un Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 401. panta interpretācija — Tas, ka nekustamā īpašuma pirkuma nodokļa (Grunderwerbsteuer) aprēķina bāzē tiek ņemti vērā nākotnē veicami pakalpojumi ēkas celtniecībai, kas ir apliekami ar apgrozījuma nodokli, ja pirkums ietver gan apbūvējamo zemes gabalu, gan minētos pakalpojumus
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes 1977. gada 17. maija Direktīvas 77/388/EEK: Sestā direktīva par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1991. gada 16. decembra Direktīvu 91/680/EEK, 33. pants ir jāinterpretē tā, ka tas neliedz dalībvalstij neapbūvēta zemes gabala iegādes gadījumā nodokļa bāzē, kas tiek izmantota, lai aprēķinātu tādus nodokļus par pirkumu un darījumiem kā Vācijas tiesībās paredzētais Grunderwerbsteuer, ietvert nākotnē veicamus būvdarbu pakalpojumus un tādējādi darījumam, kuram saskaņā ar minēto direktīvu ir piemērojams pievienotās vērtības nodoklis, piemērot citus nodokļus, ja vien tiem nav apgrozījuma nodokļu rakstura.

      (1)  OV C 183, 19.7.2008.


title: Lieta T-508/17: Prasība, kas celta 2017. gada 4. augustā – Financiere Tesalia u.c./Komisija un VNV

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/39

         Prasība, kas celta 2017. gada 4. augustā – Financiere Tesalia u.c./Komisija un VNV
   (Lieta T-508/17)
   (2017/C 347/51)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Financiere Tesalia, SA (Luksemburga, Luksemburga), Cartera Zurbano, SA (Madride, Spānija), Finexperta, SA (Madride), Eurosigma, SA (Madride) (pārstāvji – B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín un B. Fernández García, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija lēmumu (SRB/EES/2017/08) attiecībā uz noregulējuma shēmas pieņemšanu sabiedrībai Banco Popular Español, SA;

               —

               Komisijas 2017. gada 7. jūnija Lēmumu (ES) 2017/1246, ar ko apstiprina Banco Popular Español S.A. noregulējuma shēmu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-78/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. februāra rīkojums — IXI Mobile /ITSB — Klein ( IXI )

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/46

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. februāra rīkojums — IXI Mobile/ITSB — Klein (“IXI”)
   (Lieta T-78/07) (1)

   (2008/C 92/93)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.


title: Lieta C-277/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 6. jūnijā iesniedza High Court of Ireland (Īrija) — MM/Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland, Attorney General

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 6. jūnijā iesniedza High Court of Ireland (Īrija) — MM/Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland, Attorney General

   (Lieta C-277/11)
   2011/C 226/34
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Ireland

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: MM

      Atbildētāji: Minister for Justice, Equality and Law Reform, Īrija un Attorney General

      Prejudiciālais jautājums

   Vai gadījumā, ja pieteikuma iesniedzējs pēc tam, kad ir noraidīts tā pieteikums par bēgļa statusu, pieprasa alternatīvās aizsardzības statusu un šo pieteikumu tiek ierosināts noraidīt, saskaņā ar Padomes Direktīvas 2004/83/EK (1) 4. panta 1. punktā dalībvalstīm paredzēto pienākumu sadarboties ar pieteikuma iesniedzēju attiecīgās dalībvalsts valsts iestādēm pirms galīgā lēmuma pieņemšanas ir jāpaziņo pieteikuma iesniedzējam par šī novērtējuma rezultātiem, tā lai pieteikuma iesniedzējs varētu paust savu viedokli par tiem ierosinātā lēmuma aspektiem, no kuriem izriet negatīva atbilde?

      (1)  OV L 304, 12. lpp.


title: Lieta C-375/05: Tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 4. oktobra spriedums ( Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Erhard Geuting / Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westfalen (Liellopu gaļa — Piemaksa par zīdītājgovju ganāmpulku saglabāšanu)

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 4. oktobra spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Erhard Geuting/Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westfalen

   (Lieta C-375/05) (1)

   (Liellopu gaļa - Piemaksa par zīdītājgovju ganāmpulku saglabāšanu)
   (2007/C 297/08)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesverwaltungsgericht
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Erhard Geuting

      Atbildētājs: Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westfalen

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesverwaltungsgericht — Padomes 1968. gada 27. jūnija Padomes Regulas (EEK) Nr. 805/68 par tirgus kopējo organizāciju liellopu gaļas sektorā (OV L 148, 24. lpp.), ko groza Padomes 1992. gada 30. jūnija Regula (EEK) Nr. 2066/92, ar kuru atceļ Regulu (EEK) Nr. 468/87, ar ko paredz vispārējus noteikumus, kurus piemēro īpašām piemaksām liellopu gaļas ražotājiem, un Regulu (EEK) Nr. 1357/80, ar ko ievieš piemaksu sistēmu, lai saglabātu zīdītājgovis (OV L 215, 49. lpp.), 4.a panta trešā ievilkuma ii) apakšpunkta interpretācija — Komisijas 1992. gada 23. decembra Regulas (EEK) Nr. 3886/92, kas nosaka sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus piemaksu sistēmai, kas paredzēta Padomes Regulā (EEK) Nr. 805/68, un ar ko atceļ Regulas (EEK) Nr. 1244/82 un (EEK) Nr. 714/89 (OV L 391, 20. lpp.), ko groza ar Komisijas 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 2311/96 (OV L 313, 9. lpp.), 33. panta 2. un 4. punkta interpretācija — Piemaksa par zīdītājgovju ganāmpulku saglabāšanu — “Zīdītājgovjs” un “tiesību izmantošanas” jēdziens — Saņemto avansu atmaksa — Individuālā augstākā apmēra samazināšana, kas pamatojas uz atteikumu piemaksu piešķiršanai ņemt vērā grūsnus teļus, jo tie neaizvieto zīdītājgovis, par kurām ir iesniegts pieteikums uz piemaksu.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Padomes 1968. gada 27. jūnija Regulas (EEK) Nr. 805/68 par tirgus kopējo organizāciju liellopu gaļas sektorā, ko groza ar Padomes 1996. gada 18. novembra Regulu (EK) Nr. 2222/96, 4.a panta trešā ievilkuma ii) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka grūsnu teli var uzskatīt par zīdītājgovi šīs regulas pirmās nodaļas izpratnē tikai tad, ja tā pēc pieteikuma uz piemaksu iesniegšanas par tirdzniecības gadu aizvieto zīdītājgovi, kas ietverta šajā pieteikumā.

               2)

               Grūsnu teli, kas vienā tirdzniecības gadā aizvietoja zīdītājgovi, par kuru ir iesniegts pieteikums uz piemaksu un kas ir atzīta par tādu, par kuru var saņemt šo piemaksu, var uzskatīt par zīdītājgovi Regulas Nr. 805/68, ko groza ar Regulu Nr. 2222/96, 4.a panta trešā ievilkuma ii) apakšpunkta izpratnē, ja tā nākamajā gadā atbilst nosacījumiem, lai no jauna aizvietotu zīdītājgovi.

               3)

               Regulas Nr. 805/68, ko groza ar Regulu Nr. 2222/96, 4.a panta trešā ievilkuma ii) apakšpunktu ir jāinterpretē tādējādi, ka par grūsnu teli, par kuru ir iesniegts pieteikums uz piemaksu, nevar saņemt piemaksu, ja tā atnesas pirms minētā pieteikuma iesniegšanai paredzētā termiņa beigām.

               4)

               Komisijas 1992. gada 23. decembra Regulas (EEK) Nr. 3886/92, kas nosaka sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus piemaksu sistēmai, kas paredzēta Regulā Nr. 805/68, un ar ko atceļ Regulas (EEK) Nr. 1244/82 un (EEK) Nr. 714/89, ko groza ar Komisijas 1996. gada 2. decembra Regulu Nr. 2311/96, 33. panta 2. un 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ir jāuzskata, ka ražotājs nav izmantojis tiesības uz piemaksu tirdzniecības gada laikā, ja tas ir iesniedzis pieteikumu uz piemaksu, bet šīs pieteikums ir ticis noraidīts sakarā ar to, ka par attiecīgajiem dzīvniekiem nevar saņemt piemaksu; tā tas ir pat tad, ja minētais pieteikums nav iesniegts ļaunprātīgi. Šāda interpretācija nav pretrunā samērīguma principam.

               5)

               Iesniedzējtiesai ir jāizlemj, vai, ņemot vērā visus likumīgi pamatotos apstākļus, kas raksturo prasītāja pamata prāvā situāciju, pastāv izņēmuma gadījums, kas prasa Regulas Nr. 3886/92, ko groza ar Regulu Nr. 2311/96, 33. panta 2. punkta pēdējā ievilkuma izņēmuma normas piemērošanu, ņemot vērā šīs normas ierobežotas piemērošanas vajadzību.

               6)

               Regulas Nr. 3886/92, ko groza ar Regulu Nr. 2311/96, 33. panta 4. punkts, lasot to kopsakarā ar Regulas Nr. 805/68, ko groza ar Regulu Nr. 2222/96, 4.f panta 4. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstis var piešķirt prioritārā kārtībā ražotājam pēc divu gadu pārtraukuma termiņa beigām tiesības uz piemaksu, kas tam tika liegtas sakarā ar to, ka ražotājs ir izmantojis vismaz 70 %, bet mazāk par 90 % tiesību par 1998. tirdzniecības gadu.

      (1)  OV C 330, 24.12.2005.


title: Lieta T-339/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 4. februāra spriedums — Gandia Blasco /ITSB — Sachi Premium-Outdoor Furniture (kubveida krēsls) (Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlots kubveida krēsls — Agrāks dizainparaugs — Spēkā neesamības pamats — Individuāls raksturs — Atšķirīgs kopējais iespaids — Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               15.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/9

         Vispārējās tiesas 2014. gada 4. februāra spriedums — Gandia Blasco/ITSB — Sachi Premium-Outdoor Furniture (kubveida krēsls)
   (Lieta T-339/12) (1)

   (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlots kubveida krēsls - Agrāks dizainparaugs - Spēkā neesamības pamats - Individuāls raksturs - Atšķirīgs kopējais iespaids - Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 78/18
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gandia Blasco, SA (Valensija, Spānija) (pārstāvis — I. Sempere Massa, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārēja tiesā: Sachi Premium-Outdoor Furniture, Lda
       (Estarreja, Portugāle) (pārstāvji — M. Oehen Mendes un M. Paes, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju trešās padomes 2012. gada 25. maija lēmumu lietā R 970/2011-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Gianda Blasco, SA un Sachi Premium-Outdoor Furniture, Lda

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Gianda Blasco, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 295, 29.9.2012.


title: Lieta C-537/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 21. oktobrī iesniedza Tribunale di Genova (Itālija) — Mattia Manzi, Compagnia Naviera Orchestra/Capitaneria di Porto di Genova

text:
               17.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 370/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 21. oktobrī iesniedza Tribunale di Genova (Itālija) — Mattia Manzi, Compagnia Naviera Orchestra/Capitaneria di Porto di Genova

   (Lieta C-537/11)
   2011/C 370/32
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Genova

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Mattia Manzi, Compagnia Naviera Orchestra

      Atbildētājs: Capitaneria di Porto di Genova

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 4.a pants Direktīvā 1999/32/EK (1), ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2005/33/EK (2), kura pielāgota arī ņemot vērā MARPOL Konvencijas VI pielikuma stāšanos spēkā, ir, ievērojot starptautisko labas ticības principu un lojālas sadarbības starp Kopienu un dalībvalstīm principu, jāinterpretē tādējādi, ka minētajā pantā paredzētā robeža 1,5 masas procentu apjomā attiecībā uz sēru flotes degvielā nav piemērojama kuģiem, kas peld ar tādas trešās valsts karogu, kura ir MARPOL 73/78 Konvencijas līgumslēdzēja valsts, ja šie kuģi atrodas tādas dalībvalsts ostā, kas arī ir MARPOL 73/78 Konvencijas VI pielikuma līgumslēdzēja valsts?

               2)

               Ja 4.a pants Direktīvā 1999/32/EK, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2005/33/EK, nav interpretējams 1) jautājumā minētajā nozīmē, — vai norādītais pants — tiktāl, ciktāl tajā ir paredzēta robeža 1,5 masas procentu apjomā attiecībā uz sēra saturu flotes degvielā, ko izmanto tādiem pasažieru kuģiem, kuri veic regulārus pārvadājumus no Kopienas ostas vai uz to, pat ja tie peld ar tādas trešās valsts karogu, kura ir līgumslēdzēja valsts MARPOL 73/78 Konvencijas VI pielikumam, saskaņā ar kuru ārpus SECA [sēra emisiju kontroles zonām] ir piemērojama robeža 4,5 masas procentu apjomā attiecībā uz sēru, — ir prettiesisks, jo tas ir pretrunā vispārējam starptautisko tiesību principam pacta sunt servanda, kā arī lojālas sadarbības starp Kopienu un dalībvalstīm principam, liekot dalībvalstīm, kas ratificējušas un noslēgušas VI pielikumu, nepildīt pienākumus, ko tās uzņēmušās attiecībā pret pārējām MARPOL 73/78 Konvencijas VI pielikuma līgumslēdzējām valstīm?

               3)

               Vai jēdziens “regulārs pārvadājums” saskaņā ar 2. panta 3.g punktu Direktīvā 1999/32/EK, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2005/33/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka kuģi, kuri veic “regulārus pārvadājumus”, ietver arī kruīzu kuģus?

      (1)  OV L 121, 13. lpp.

      (2)  OV L 191, 59. lpp.


title: Lieta T-276/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūnija rīkojums – Flachglas Torgau u.c./Komisija Valsts atbalsts — Vācijas veiktie pasākumi no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un energoietilpīgu uzņēmumu atbalstam — Lēmums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru — Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/63

         Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūnija rīkojums – Flachglas Torgau u.c./Komisija
   (Lieta T-276/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Vācijas veiktie pasākumi no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un energoietilpīgu uzņēmumu atbalstam - Lēmums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru - Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 294/77)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Flachglas Torgau GmbH (Torgau, Vācija); Saint-Gobain Isover G+H AG (Ludvigshāfene pie Reinas, Vācija); un Saint-Gobain Oberland AG (Bad Wurzach, Vācija) (pārstāvji – S. Altenschmidt un H. Janssen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer, kam palīdz A. Luke un C. Maurer, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 18. decembra Lēmumu C(2013) 4424 final uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru saistībā ar Vācijas Federatīvās Republikas īstenotajiem pasākumiem no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un lielo elektroenerģijas patērētāju atbalstam [valsts atbalsts SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tiesvedību lietā izbeigt;

               2)

               nelemt par EBTA Uzraudzības iestādes iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā;

               3)

               Flachglas Torgau GmbH, Saint-Gobain Isover G+H AG un Saint-Gobain Oberland AG sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               EBTA Uzraudzības iestāde sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta C-441/12: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 17. septembra spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Almer Beheer BV , Daedalus Holding BV / Van den Dungen Vastgoed BV , Oosterhout II BVBA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sabiedrību tiesības — Direktīva 2003/71/EK — 3. panta 1. punkts — Pienākums publicēt prospektu, publiski piedāvājot pārvedamus vērtspapīrus — Pārvedamu vērtspapīru izsole

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/4

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 17. septembra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Almer Beheer BV, Daedalus Holding BV/Van den Dungen Vastgoed BV, Oosterhout II BVBA

   (Lieta C-441/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sabiedrību tiesības - Direktīva 2003/71/EK - 3. panta 1. punkts - Pienākums publicēt prospektu, publiski piedāvājot pārvedamus vērtspapīrus - Pārvedamu vērtspapīru izsole)
   2014/C 421/05
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Almer Beheer BV, Daedalus Holding BV

      Atbildētājas: Van den Dungen Vastgoed BV, Oosterhout II BVBA

      Rezolutīvā daļa:

   3. panta 1. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvā 2003/71/EK par prospektu, kurš jāpublicē, publiski piedāvājot vērtspapīrus vai atļaujot to tirdzniecību, un par Direktīvas 2001/34/EK grozījumiem, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 11. marta Direktīvu 2008/11/EK, ir interpretējams tādējādi, ka pienākums publicēt prospektu pirms jebkura pārvedamu vērtspapīru publiska piedāvājuma nav piemērojams attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru piespiedu pārdošanu izsolē, kāda ir pamatlietā.

      (1)  OV C 9, 12.1.2013.


title: Lieta C-397/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 18. jūnija rīkojumu lietā T-203/11 Schiocchet /Padome un Komisija 2012. gada 28. augustā iesniedza Transports Schiocchet — Excursions

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/14

      Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 18. jūnija rīkojumu lietā T-203/11 Schiocchet/Padome un Komisija 2012. gada 28. augustā iesniedza Transports Schiocchet — Excursions

      (Lieta C-397/12 P)
      (2012/C 331/22)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Transports Schiocchet — Excursions (pārstāvis — E. Deshoulières, advokāts)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

                  —

                  atcelt pilnībā Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2012. gada 18. jūnija rīkojumu par nepieņemamību lietā T-203/11;

                  —

                  apmierināt prasītāja prasījumus pirmajā instancē, proti:

                              —

                              piespriest solidāri Eiropas Savienības Padomei un Eiropas Komisijai atlīdzināt SARL Transports Schiocchet — Excursions nodarītos zaudējumus EUR 8 372 483 apmērā;

                              —

                              nospriest, ka šādi maksājamai summai jāpieskaita likumiskie procenti, skaitot no iepriekšējas prasības par zaudējumu atlīdzību paziņošanas dienas Eiropas Komisijai;

                  —

                  piespriest Eiropas Savienības Padomei un Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Tiesas Reglamenta 69. pantu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs formulē četrus pamatus par Vispārējās tiesas rīkojumu, ar kuru tā noraidīja kā acīmredzami juridiski nepamatotu tā prasību par apgalvotā ciestā zaudējuma atlīdzināšanu.
      Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs pārmet Vispārējais tiesā, ka tā esot spriedusi par Savienības orgānu izdarītā pārkāpumu smagumu, lai gan pietiek tikai ar to, ka Savienības iestāde pārkāpj augstāk stāvošu normu, lai varētu pierādīt Savienības iestādes izdarīto pārkāpumu, un ka Vispārējā tiesa, pārbaudot prasības pieteikuma pieņemamību, var lemt tikai par acīmredzamu pārkāpuma neesamību un nevis par pārkāpuma smagumu.
      Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Vispārējā tiesa neesot atbildējusi ir visiem viņa argumentiem. It īpaši, Vispārējā tiesa neesot neko secinājusi no tā, ka ar Regulu Nr. 684/92 (1) netika noteiktas nekādas sankcijas dalībvalstīm, kuras neievēro šajā regulā iedibināto atļaujas saņemšanas procedūru.
      Treškārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs apstrīd Vispārējās tiesas nolēmumu, ar kuru tā uzskatīja, ka prasītāja tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību bija pienācīgi aizsargātas Regulas Nr. 684/92 iedibinātās kārtības ietvaros.
      Pēdējokārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs pārmet Vispārējai tiesai, ka tā savā lēmumā neesot atzinusi, ka Komisija ir atbildīga par savu kļūdaino bezdarbību. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka Komisija neesot sagatavojusi ziņojumu, kurš ir paredzēts Regulā Nr. 684/92, kā arī tā neesot ņēmusi vērā uzņēmēju situāciju, kas ir LESD 94. panta pārkāpums.

         (1)  Padomes 1992. gada 16. marta Regula (EEK) Nr. 684/92 par kopējiem noteikumiem attiecībā uz starptautiskiem pasažieru pārvadājumiem ar autobusiem (OV L 74, 1. lpp.).


title: Lieta T-192/11: Prasība, kas celta 2011. gada 31. martā — Seka Yapo u.c./Padome

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/30

         Prasība, kas celta 2011. gada 31. martā — Seka Yapo u.c./Padome
   (Lieta T-192/11)
   2011/C 152/54
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Anselme Seka Yapo (Abidjan, Kotdivuāra), Brouha Nathanaël Ahouma (Abidjan), Blé Brunot Dogbo (Abidjan), Gagbei Faussignaux Vagba (Abidjan), Georges Guiai Bi Poin (Abidjan), Affro (Abidjan), Kassaraté Tiapé (Abidjan) un Philippe Mangou (Abidjan) (pārstāvis — J-C. Tchikaya, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmumu 2011/18/KĀDP, ar kuru groza Padomes Lēmumu 2010/656/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Kotdivuāru, un Padomes 2011. gada 14. janvāra Regulu (ES) Nr. 25/2011, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 560/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā, tiktāl, ciktāl tās skar prasītājus;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāju izvirzītie pamati un galvenie argumenti būtībā ir identiski vai līdzīgi tiem, kas izvirzīti lietā T-118/11 Attey/Padome.


title: Tiesas spriedums (piektā palāta) 2005. gada 26. maijā lietā C-249/04 (Cour du travail de Liège, section de Neufchâteau lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) José Allard pret Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (INASTI) (EK līguma 48. un 52. pants (jaunajā redakcijā — EKL 39. un 43. pants) — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — Pašnodarbinātas personas, kas veic profesionālu darbību divās dalībvalstīs un dzīvo vienā no tām — Prasība par samērošanas iemaksas veikšanu — Aprēķina bāze)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/17

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 26. maijā
   lietā C-249/04 (Cour du travail de Liège, section de Neufchâteau lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) José Allard pret Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (INASTI) (1)

   (EK līguma 48. un 52. pants (jaunajā redakcijā — EKL 39. un 43. pants) - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - Pašnodarbinātas personas, kas veic profesionālu darbību divās dalībvalstīs un dzīvo vienā no tām - Prasība par samērošanas iemaksas veikšanu - Aprēķina bāze)
   (2005/C 182/31)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-249/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Cour du travail de Liège, section de Neufchâteau (Beļģija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 9. jūnijā un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 11. jūnijā, tiesvedībā José Allard pret Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (INASTI), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], tiesneši P. Kūris [P. Kūris] un J. Klučka [J. Klučka] (referents), ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [F. G. Jacobs], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 26. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               13. pants un tam sekojošie panti Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, kas grozīta un atjaunota ar Padomes 1983. gada 2. jūnija Regulu (EEK) Nr. 2001/83, paredz, ka tāda iemaksa kā samērošanas iemaksa, kas veicama saskaņā ar 1984. gada 31. marta Karalisko lēmumu Nr. 289, ir jāievieš, iekļaujot ienākumos par profesionālo darbību tādus ienākumus, ko pašnodarbinātā persona guvusi, veicot profesionālo darbību citā dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kuras tiesību akti sociālajā jomā ir piemērojami, lai arī pēc šīs iemaksas veikšanas pašnodarbinātā persona nevar prasīt nekādu šīs valsts maksātu sociālo vai citu pabalstu;

               2)

               EK līguma 52. pants (jaunajā redakcijā — EKL 43. pants) nav pretrunā tam, ka pašnodarbinātām personām, kas divās valstīs veic profesionālas darbības pašnodarbinātas personas statusā, ir jāmaksā iemaksa, kas maksājama dzīvesvietas valstī un ir aprēķināta, ņemot vērā citā dalībvalstī gūtos ienākumus.

      (1)  OV C 190, 24.07.2004.


title: Lieta C-535/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itālija) 2008. gada 3. decembra rīkojumu — Maria Catena Rita Pignataro / Ufficio Centrale Circoscrizionale c/o Tribunale di Catania u.c.

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itālija) 2008. gada 3. decembra rīkojumu — Maria Catena Rita Pignataro/Ufficio Centrale Circoscrizionale c/o Tribunale di Catania u.c.
   (Lieta C-535/08)
   (2009/C 32/38)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Maria Catena Rita Pignataro

      Atbildētāji: Ufficio Centrale Circoscrizionale c/o Tribunale di Catania u.c.
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LES 6. pantu, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas Pirmā papildprotokola, kas tika īstenots ar 1955. gada Likumu Nr. 848, 3. pantu, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 4. protokola 2. pantu, Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām, kas tika īstenots ar 1977. gada Likumu Nr. 881, 25. pantu ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka ar tiem ir saderīgs tāds valsts tiesiskais regulējums kā 1951. gada Sicīlijas Reģionālā likuma Nr. 29 1.c pants, 14.a panta 13. daļās c) apakšpunkts, 15. panta 3. daļas d) apakšpunkts; 16.a panta 7. daļas a) apakšpunkts, 17.b panta 4. daļas b) un c) apakšpunkts, saskaņā ar kuru pilsoņi, kuri kandidatūru izvirzīšanas brīdī nav Sicīlijas rezidenti, nevar kandidēt Assemblea Regionale Siciliana vēlēšanās?

               2)

               Vai 3.1 punktā norādītais reģionālais tiesiskais regulējums ir saderīgs ar EKL 17. un 18. pantu (bijušais EK līguma 8.a pants)?


               10.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/6

         EBTA Uzraudzības iestādes 2013. gada 10. jūlijā iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-17/13)
   2013/C 294/06
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāvēja Xavier Lewis un Clémence Perrin, 35 Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium, 2013. gada 10. jūlijā EBTA Tiesā iesniedza prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               pasludina, ka noteiktajā termiņā i) nepieņemot pasākumus vai ii) nekavējoties nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par pasākumiem, kuri jāīsteno saskaņā ar 2. pantu aktā, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 16.b punkta pirmajā ievilkumā un XII pielikuma 4. punkta pirmajā ievilkumā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Direktīva 2009/44/EK, ar ko Direktīvu 98/26/EK par norēķinu galīgumu maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmās un Direktīvu 2002/47/EK par finanšu nodrošinājuma līgumiem groza attiecībā uz saistītām sistēmām un kredītprasībām) un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un EEZ līguma 7. pantu;

               2)

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

         Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Šis EBTA Uzraudzības iestādes pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2012. gada 12. novembrim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada 12. septembra argumentēto atzinumu par to, ka valsts nav ieviesusi savā tiesību sistēmā 2. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Direktīvā 2009/44/EK, ar ko Direktīvu 98/26/EK par norēķinu galīgumu maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmās un Direktīvu 2002/47/EK par finanšu nodrošinājuma līgumiem groza attiecībā uz saistītām sistēmām un kredītprasībām (turpmāk “akts”), kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 16.b punkta pirmajā ievilkumā un XII pielikuma 4. punkta pirmajā ievilkumā un pielāgota minētajam līgumam ar tā 1. protokolu.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande nav apstrīdējusi to, ka akta 2. panta ieviešana joprojām kavējas. Tāpēc EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar akta 3. pantu un EEZ līguma 7. pantu, noteiktajā termiņā nepieņemot vai nepaziņojot pasākumus, kas vajadzīgi akta 2. panta īstenošanai.


title: Lieta C-544/11: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 28. februāra spriedums ( Finanzgericht Rheinland-Pfalz (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Helga Petersen, Peter Petersen/Finanzamt Ludwigshafen (Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas pieļauj atbrīvojumu no nodokļa par ienākumiem, kuri gūti no citā dalībvalstī veikta darba, sniedzot palīdzību attīstības jomā — Nosacījumi — Darba devēja uzņēmums valsts teritorijā — Atteikums, ja darba devējs ir reģistrēts citā dalībvalstī)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/15

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 28. februāra spriedums (Finanzgericht Rheinland-Pfalz (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Helga Petersen, Peter Petersen/Finanzamt Ludwigshafen

   (Lieta C-544/11) (1)

   (Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas pieļauj atbrīvojumu no nodokļa par ienākumiem, kuri gūti no citā dalībvalstī veikta darba, sniedzot palīdzību attīstības jomā - Nosacījumi - Darba devēja uzņēmums valsts teritorijā - Atteikums, ja darba devējs ir reģistrēts citā dalībvalstī)
   2013/C 114/20
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Rheinland-Pfalz

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Prasītāji: Helga Petersen, Peter Petersen

      Atbildētāja: Finanzamt Ludwigshafen

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Rheinland-Pfalz — LESD 56. panta interpretācija — Pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumi Savienībā — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas pieļauj tādu ienākumu atbrīvojumu no nodokļa par ienākumiem, kuri gūti no ārvalstī veikta darba, sniedzot palīdzību attīstības jomā — Šā atbrīvojuma piemērošana tikai gadījumā, kad darba devējs ir reģistrēts valsts teritorijā

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 45. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru ienākumi, ko algotā darbā guvis nodokļu maksātājs, šīs dalībvalsts iedzīvotājs, kurš maksā nodokļus pilnā apmērā, ir atbrīvoti no ienākuma nodokļa, ja darba devējs ir reģistrēts minētajā dalībvalstī, bet nav atbrīvoti, ja tas ir reģistrēts citā dalībvalstī.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.