title: Lieta T-51/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 30. septembra spriedums – Scooters India/ITSB – Brandconcern (“LAMBRETTA”) Kopienas preču zīme – Atcelšanas process – Kopienas vārdiska preču zīme “LAMBRETTA” – Preču zīmes faktiska izmantošana – Daļēja atcelšana – Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 2. punkts

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/34

      Vispārējās tiesas 2014. gada 30. septembra spriedums – Scooters India/ITSB – Brandconcern (“LAMBRETTA”)
      (Lieta T-51/12) (1)

      (Kopienas preču zīme - Atcelšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “LAMBRETTA” - Preču zīmes faktiska izmantošana - Daļēja atcelšana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 2. punkts)
      (2014/C 395/40)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Scooters India Ltd (Lucknow, Indija) (pārstāvis – B. Brandreth, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Brandconcern BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji – G. Casucci, N. Ferretti un C. Galli, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 1. decembra lēmumu lietā R 2312/2010–1 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Brandconcern BV un Scooters India Ltd

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 1. decembra lēmumu lietā R 2312/2010–1;

                  2)

                  ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Scooters India Ltd tiesāšanās izdevumus, tostarp procesā Apelāciju padomē radušos izdevumus;

                  3)

                  Brandconcern BV sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 109, 14.4.2012.


title: Lieta C-194/05: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 2. maijā

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/24

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 2. maijā
   (Lieta C-194/05)
   (2005/C 182/45)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 2. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv M. Konstantinidis [M. Konstantinidis] no Komisijas Juridiskā dienesta un G. Bambara [G. Bambara] no Milānas advokatūras.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, Itālijas Republika, ciktāl 2001. gada Likuma Nr. 93 10. pants un 2001. gada Likuma Nr. 443 1. panta 17. punkts un 19. punkts izslēdz no valsts tiesiskā regulējuma atkritumu jomā izrakto zemi un akmens šķembas, kas ir paredzēti atkārtotai izmantošanai — aizpildīšanai, aizbēršanai, zemes darbiem un sasmalcināšanai, izņemot materiālus no piesārņotām vietām un izmantošanai pielāgotās zemes, kurā piesārņojuma līmenis pārsniedz pieņemamos limitus, ko nosaka spēkā esošie noteikumi, nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 1. panta a) punkts Padomes Direktīvā 75/442/EEK (1) par atkritumiem, kas grozīta ar Padomes Direktīvu 91/156/EEK (2);

               2)

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija uzskata, ka Itālijas Republika, ciktāl tā izslēdza no tiesiskā regulējuma atkritumu jomā izrakto zemi un akmens šķembas, kas ir paredzēti atkārtotai izmantošanai — aizpildīšanai, aizbēršanai, zemes darbiem un sasmalcināšanai, nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 1. panta a) punkts Padomes Direktīvā 75/442/EEK par atkritumiem, kas grozīta ar Padomes Direktīvu 91/156/EEK.

      (1)  OV L 194, 25.07.1975., 39. lpp.

      (2)  OV L 78, 26.03.1991., 32. lpp.


title: Lieta F-100/11: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 18. jūnija rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Atalgojums — Dienas nauda — Piešķiršanas nosacījumi — Faktiska iekārtošanās dienesta vietā — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība — Tiesas izdevumi — Reglamenta 94. pants)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/48

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 18. jūnija rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-100/11) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Atalgojums - Dienas nauda - Piešķiršanas nosacījumi - Faktiska iekārtošanās dienesta vietā - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība - Tiesas izdevumi - Reglamenta 94. pants)
   2013/C 252/86
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un J. Baquero Cruz, pārstāvji, kuriem palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru Komisija ir atteikusies izmaksāt prasītājam dienas naudu saistībā ar lēmumu par viņa pārcelšanu darbā no delegācijas Angolā uz tās galveno atrašanās vietu Briselē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu;

               2)

               L. Marcuccio sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijai radušos tiesāšanās izdevumus;

               3)

               L. Marcuccio samaksā Eiropas Savienības Civildienesta tiesai summu EUR 2 000 apmērā.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012., 67. lpp.


title: Lieta T-535/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. janvāra spriedums – The Cookware Company/ITSB – Fissler (“VITA+VERDE”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “VITA+VERDE” reģistrācijas pieteikums — Agrāka vārdiska preču zīme “VITAVIT” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/17

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. janvāra spriedums – The Cookware Company/ITSB – Fissler (“VITA+VERDE”)
   (Lieta T-535/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “VITA+VERDE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka vārdiska preču zīme “VITAVIT” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 078/26)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Cookware Company Ltd (Honkonga, Ķīna) (pārstāvis – K. Manhaeve, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – V. Melgar)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Fissler GmbH (Idar–Oberstein, Vācija) (pārstāvji – A. Späth un V. Töbelmann, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2014. gada 15. aprīļa lēmumu lietā R 1082/2013–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Fissler GmbH un The Cookware Company Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               The Cookware Company Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 351, 6.10.2014.


title: Lieta C-313/12: Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 7. novembra spriedums ( Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Giuseppa Romeo/Regione Siciliana (Valsts administratīvais process — Pilnībā iekšēja situācija — Administratīvi akti — Pienākums norādīt pamatojumu — Iespēja pret administratīvu aktu vērstas tiesvedības laikā labot pamatojuma trūkumu — LESD 296. panta otrās daļas un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Tiesas kompetences neesamība)

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/11

         Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 7. novembra spriedums (Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Giuseppa Romeo/Regione Siciliana

   (Lieta C-313/12) (1)

   (Valsts administratīvais process - Pilnībā iekšēja situācija - Administratīvi akti - Pienākums norādīt pamatojumu - Iespēja pret administratīvu aktu vērstas tiesvedības laikā labot pamatojuma trūkumu - LESD 296. panta otrās daļas un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunkta interpretācija - Tiesas kompetences neesamība)
   2014/C 9/15
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Giuseppa Romeo

      Atbildētājs: Regione Siciliana

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Corte dei Conti (Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana) — LESD 296. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, kurā valsts iestādei ir paredzēta iespēja zināmos apstākļos nepamatot savus aktus vai novērst administratīvā akta pamatojuma neesamību tiesvedībā tiesā, kas uzsākta saistībā ar šo aktu — Valsts tiesības, kurās ir atsauce uz Savienības tiesībām, lai reglamentētu pilnībā iekšējas valsts situācijas — Valsts tiesas iespēja interpretēt un piemērot valsts tiesību normas un principus atšķirīgi salīdzinājumā ar Tiesas sniegto interpretāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Corte dei conti, sezione giurisdizionale per la Regione Siciliana (Itālija) 2012. gada 19. jūnija lēmumā uzdotais pirmais jautājums ir nepieņemams;

               2)

               Eiropas Savienības Tiesas kompetencē nav atbildēt uz Corte dei conti, sezione giurisdizionale per la Regione Siciliana 2012. gada 19. jūnija lēmumā uzdoto otro un trešo jautājumu.

      (1)  OV C 295, 29.9.2012.


title: Lieta T-16/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 1. jūlija spriedums — Perfetti Van Melle/ITSB — Cloetta Fazer ( CENTER SHOCK ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme CENTER SHOCK — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes CENTER — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts [tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts])

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/20

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 1. jūlija spriedums — Perfetti Van Melle/ITSB — Cloetta Fazer (“CENTER SHOCK”)
   (Lieta T-16/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “CENTER SHOCK” - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “CENTER” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts [tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts])
   2009/C 193/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Perfetti Van Melle SpA, Lainate (Itālija) (pārstāvji — P. Perani un P. Pozzi, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Novais Gonçalves)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Cloetta Fazer AB, Ljungsbro (Zviedrija) (pārstāvji — sākotnēji J. Runsten un S. Sparring, pēc tam M. Treis, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 7. novembra lēmumu lietā R 149/2006-4 sakarā ar spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Cloetta Fazer AB un Perfetti Van Melle SpA.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Perfetti Van Melle SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 64, 8.3.2008.


title: Lieta C-332/13: Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 16. janvāra rīkojums ( Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ferenc Weigl / Nemzeti Innovációs Hivatal Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 30. pants — Savienības tiesību īstenošana — Neesamība — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/20

         Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 16. janvāra rīkojums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ferenc Weigl/Nemzeti Innovációs Hivatal

   (Lieta C-332/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 30. pants - Savienības tiesību īstenošana - Neesamība - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   2014/C 112/24
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

   Kúria

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Ferenc Weigl

      Atbildētājs: Nemzeti Innovációs Hivatal

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kúria – LES 6. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 30. un 51. panta interpretācija – Darba ņēmēju aizsardzība nepamatotas atlaišanas gadījumā – Atlaišana, nenorādot pamatojumu – Valsts pārvaldes iestādes ierēdnis, kurš ticis atlaists, pamatojoties uz civildienesta ierēdņu tiesisko statusu reglamentējošā valsts tiesību akta normu

      Rezolutīvā daļa:

   Atbildēt uz jautājumiem, ko ar 2013. gada 18. jūlija papildlēmumu papildinātajā 2013. gada 5. jūnija lēmumā uzdevusi Kúria (Ungārija), acīmredzami nav Eiropas Savienības Tiesas kompetencē.

      (1)  OV C 274, 21.9.2013.


title: Lieta C-52/06: Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2006. gada 1. februārī

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/9

         Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2006. gada 1. februārī
   (Lieta C-52/06)
   (2006/C 74/17)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 1. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Spānijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv F. Simonetti un S. Pardo Quintillán, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīvu 2001/42/EK (1) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu, vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 21. jūlijā.

      (1)  OV L 197, 21.7.2001., 30. lpp.


title: Lieta C-374/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. augustā iesniedza Varhoven administrativen sad (Bulgārija) — Valimar OOD/Nachalnik na Mitnitsa Varna

text:
               13.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. augustā iesniedza Varhoven administrativen sad (Bulgārija) — Valimar OOD/Nachalnik na Mitnitsa Varna

   (Lieta C-374/12)
   2012/C 311/07
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Varhoven administrativen sad

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Valimar OOD

      Atbildētājs: Nachalnik na Mitnitsa Varna

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Padomes 1995. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 384/1996 (1) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (pašlaik Padomes Regula (EK) Nr. 1225/2009 (2)) (turpmāk tekstā — “pamatregula”), 11. panta 9. punkts un 10. punkta pirmais teikums, lasot to kopā ar šīs regulas 2. panta 8. un 9. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja netiek pierādītas apstākļu izmaiņas 11. panta 9. punkta izpratnē, tad šie noteikumi, nosakot eksporta cenu, ir pārāki par jebkurām no pamatregulas 11. panta 3. punkta izrietošām netiešām iestāžu tiesībām, ieskaitot — kā tas ir Padomes Regulas (EK) Nr. 1279/2007 (3) gadījumā — iestāžu netiešās tiesības veikt turpmāko Severstal-Metiz eksporta cenu ticamības novērtēšanu, salīdzinot minimālās cenas atbilstoši cenu saistībām un pārdošanas cenas trešajās valstīs? Vai atbildi uz šo jautājumu ietekmē arī fakts, ja, kā tas ir Severstal-Metiz un Padomes Regulas (EK) Nr. 1279/2007 gadījumā, īstenojot savas pilnvaras kopsakarībā ar novērtēšanu, ka attiecībā uz dempinga esamību saskaņā ar pamatregulas 11. panta 3. punktu izmaiņas apstākļos ir ilgstošas, iestāde nolemj grozīt antidempinga pasākumu (samazināt nodokļa likmi)?

               2.

               Vai no atbildes uz pirmo jautājumu izriet, ka zināmos apstākļos, kuri ir aprakstīti Padomes Regulas (EK) Nr. 1279/2007 daļā, kura attiecas uz Severstal-Metiz eksporta cenas noteikšanu, un ņemot vērā, ka izmaiņas pamatregulas 11. panta 9. punkta izpratnē šajā regulā nav neapšaubāmi pamatotas, kas attaisnotu jaunas metodes izmantošanu, Komisijai eksporta cenas noteikšanā bija jāizmanto tā metode, kura tika izmantota sākotnējā izmeklēšanā, šajā gadījumā saskaņā ar pamatregulas 2. panta 8. punktu?

               3.

               Ievērojot atbildes uz pirmo un otro jautājumu: Vai Padomes Regula (EK) Nr. 1279/2007 daļā, kura attiecas uz individuālo antidempinga pasākumu noteikšanu un uzlikšanu par Severstal-Metiz izgatavoto tērauda trošu un tauvu importu, ir pieņemta, pārkāpjot pamatregulas 11. panta 9. un 10. punktu, lasot tos kopā ar pamatregulas 2. panta 8. punktu, vai uz spēkā neesoša juridiskā pamata un būtībā šajā daļā ir jāuzskata par spēkā neesošu?

      (1)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/1996 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 56, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).

      (3)  Padomes 2007. gada 30. oktobra Regula (EK) Nr. 1279/2007, ar ko uzliek galīgo antidempinga maksājumu dažu Krievijas Federācijas izcelsmes dzelzs un tērauda trošu un tauvu importam un atceļ antidempinga pasākumus attiecībā uz dažu Taizemes un Turcijas izcelsmes dzelzs un tērauda trošu un tauvu importu (OV L 285, 1. lpp.).


title: Lieta C-642/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 24. septembra spriedumu lietā T-211/14 Toni Klement/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2015. gada 2. decembrī iesniedza Toni Klement

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/22

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 24. septembra spriedumu lietā T-211/14 Toni Klement/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2015. gada 2. decembrī iesniedza Toni Klement

   (Lieta C-642/15 P)
   (2016/C 068/30)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Toni Klement (pārstāvis – J. Weiser, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas 2015. gada 24. septembra spriedumu lietā T-211/14;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus:

               1.

               Strīdus preču zīme neapstrīdami tika izmantota vienīgi ar papildu vārdisko elementu “Bullerjan”. Apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka, izvērtējot pievienotā elementa “Bullerjan” atšķirtspēju, esot sagrozīti pierādījumi. Vispārējā tiesa pievienotā elementa atšķirtspēju esot klasificējusi kā (tikai) normālu. Iesniegtie pierādījumi par (tikai) normālu atšķirtspēju neliecinot, jo tajos neesot nevienas norādes par elementa “Bullerjan”, kas pat esot reģistrēts kā preču zīme, [izmantošanas] apjomu, ilgumu un intensitāti.

               2.

               Otrajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza Vispārējās tiesas pieņēmuma par strīdus preču zīmes augsto atšķirtspēju pretrunīgo pamatojumu. Savā pamatojumā Vispārējā tiesa uzskatot, no vienas puses, ka apstrīdētajai preču zīmei ir “neparasta forma”, bet apstiprinot, no otras puses, ka citi ražotāji pārdod krāsnis, kurām ir ļoti līdzīga forma. Vispārējās tiesas pieņēmumā esot vēl viena pretruna, proti, ka, no vienas puses, strīdus preču zīmei esot augsta atšķirtspēja neatkarīgi no tās eventuālās funkcionalitātes, un, no otras puses, šī augstā atšķirtspēja saistībā ar citu krāšņu ļoti līdzīgo formu netiekot apšaubīta, jo tā varētu būtu izskaidrojama ar tiekšanos pēc konkrēta tehniska rezultāta. Tādējādi Vispārējās tiesas pamatojums esot divkārši pretrunīgs un līdz ar to juridiski kļūdains.

               3.

               Trešajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza Kopienas preču zīmes regulas (KPZR) (1) 15. panta 1. punkta a) apakšpunkta juridiski kļūdainu interpretāciju un piemērošana daudzējāda ziņā. Vispirms Vispārēja tiesa, veicot KPZR 15. panta 1. punkta a) apakšpunktā prasīto apstrīdētās preču zīmes atšķirtspējas pārbaudi, neesot ņēmusi vērā Tiesas judikatūru par trīsdimensiju preču zīmju, ko veido preces forma, atšķirtspējas izvērtēšanu. Pretēji Tiesas judikatūrai Vispārēja tiesa neesot veikusi šajā ziņā nepieciešamo strīdus preču zīmes salīdzināšanu ar nozarē sastopamajām krāšņu formām. Turklāt Vispārējā tiesa esot uzskatījusi, ka strīdus preču zīmes formas eventuālā funkcionalitāte tās atšķirtspējas izvērtēšanā ir nenozīmīga. Tādējādi Vispārējā tiesa atšķirtspējas izvērtēšanā esot pārkāpusi atzīto principu par visu to faktoru ņemšanu vērā, kam ir nozīme izskatāmajā lietā. Visbeidzot Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā Tiesas judikatūru par reģistrētās preču zīmes kā kombinētas preču zīmes sastāvdaļas tiesības saglabājošu izmantošanu. Šajā ziņā Vispārējā tiesa esot uzskatījusi, ka pietiek ar to, ka saistībā ar kombinētu preču zīmi izmantotā preču zīme turklāt tiek atzīta par izcelsmes norādi. Tādējādi Vispārēja tiesa neesot ņēmusi vērā, ka atbilstoši KPZR 15. panta 1. punkta a) apakšpunkta viennozīmīgajam formulējumam un Tiesas judikatūrai vienmēr ir sīkāk jāpārbauda, vai tiek ietekmēta reģistrētās preču zīmes atšķirtspēja. Šo pārbaudi Vispārējā tiesa neesot veikusi.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 1. lpp.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2004. gada 7. oktobrī lietā C-341/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīvas 98/49/EK netransponēšana)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/22

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2004. gada 7. oktobrī
   lietā C-341/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīvas 98/49/EK netransponēšana)
   (2004/C 300/45)
   tiesvedības valoda - grieķu
   Lietā C-341/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 1. augustā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji - H. Michard un D. Martin) pret Grieķijas Republiku (pārstāve N. Dafniou), Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Rosas, tiesneši A. Borg Barthet, F. Macken, S. von Bahr un J. Malenovský, ģenerāladvokāts J. Kokott, sekretārs R. Grass, 2004. gada 7. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot nepieciešamos normatīvos un administratīvos aktus, lai nodrošinātu atbilstību Padomes 1998. gada 29. jūnija Direktīvai 98/49/EK par papildu pensijas tiesību saglabāšanu darbiniekiem un pašnodarbinātām personām, kas pārvietojas Kopienā, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar minēto direktīvu;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 226, 20.9.2003.


title: Lieta T-147/17: Prasība, kas celta 2017. gada 2. martā – Anastassopoulos u.c./Padome un Komisija

text:
               26.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/20

         Prasība, kas celta 2017. gada 2. martā – Anastassopoulos u.c./Padome un Komisija
   (Lieta T-147/17)
   (2017/C 202/34)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Nikolaos Anastassopoulos (Nea Erythraia, Grieķija), Aristeidis Anastassopoulos (Nea Erythraia), Alexia Anastassopoulos (Nea Erythraia), Maria-Myrto Anastassopoulos (Nea Erythraia) un Sophie Velliou (Kifissia, Grieķija) (pārstāvji – K. Floros un M. Meng-Papantoni, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt šo prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

               —

               apmierināt prasītāju prasības par zaudējumu atlīdzību, piešķirot pirmajam prasītājam summu EUR 123 442 apmērā, katram no nākamajiem trim prasītājiem summu EUR 61 721 apmērā un piektajam prasītājam summu EUR 120 900 apmērā, vai pakārtoti – summu attiecīgi EUR 38 227,20, EUR 19 107,60 un EUR 37 440 apmērā, visos gadījumos pieskaitot nokavējuma procentus;

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, neatkarīgi no lietas iznākuma.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza diskriminācijas aizlieguma pamatprincipa pārkāpumu, ciktāl tas paredz, ka dažādām situācijām ir jāpiemēro atšķirīga attieksme, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 21. panta, kurā ir konkretizēts minētais princips, pārkāpumu.
   Norādot uz ievērojamiem finanšu zaudējumiem, kas radušies dēļ tā, ka uz to pienākumiem pret valsti ir ticis attiecināts Likums 4050/12, kurš tiek dēvēts arī par “PSI” (Private Sector Investment), prasītāji apgalvo, ka uz tiem ir tikusi attiecināta tāda pati attieksme (tostarp tā pati “haircut” likme) kā uz juridiskajām personām, tostarp bankām un specializētajiem fondiem, neņemot vērā to būtiskās atšķirības.
   Prasītāji uzskata, ka par to ir atbildīgs, pirmkārt, Eurogrupas priekšsēdētājs un/vai Eurogrupa kā tāda, kuri esot aizlieguši ne vien fizisko personu atbrīvošanu no haircut pasākuma, bet arī veikt jebkādu vēlāku kompensējošu pasākumu, un, otrkārt, Komisija, kura esot apstiprinājusi un piekritusi šādam iepriekš minētā principa un Hartas 21. panta pārkāpumam, neraugoties uz tai LES 17. pantā paredzēto pienākumu, kas ir interpretēts 2016. gada 20. septembra spriedumā Ledra Advertising u.c./Komisija un ECB (no C-8/15 P līdz C-10/15 P, EU:C:2016:701).


title: Lieta T-436/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 22. novembra rīkojums — Sanchez Ferriz pret Komisiju (Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2003. gada amatā paaugstināšana — Atteikums paaugstināt amatā — Amatā paaugstināšanas punktu piešķiršana — Prasība atcelt tiesību aktu — Interese prasības iesniegšanā — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/41

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 22. novembra rīkojums — Sanchez Ferriz pret Komisiju
   (Lieta T-436/04) (1)

   (Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2003. gada amatā paaugstināšana - Atteikums paaugstināt amatā - Amatā paaugstināšanas punktu piešķiršana - Prasība atcelt tiesību aktu - Interese prasības iesniegšanā - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2006/C 331/91)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carlo Sanchez Ferriz, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji G. Bounéou un F. Frabetti, avocats, pēc tam F. Frabetti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un H. Krämer)
   Priekšmets
   No vienas puses, prasība atcelt ierēdņu sarakstu, kas iecelti augstākā pakāpē 2003. gada amatā paaugstināšana, jo tajā nebija iekļauts prasītāja vārds, kā arī, attiecīgi, šī lēmuma sagatavošanas dokumentus un, no otras puses, pakārtoti, prasība atcelt piešķirtos punktus 2003. gada amatā paaugstināšanas ietvaros tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 6, 8.1.2005.


title: Lieta C-189/07: Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 22. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Regula (EEK) Nr. 2847/93 — 2. panta 1. punkts un 31. panta 1. un 2. punkts — Regula (EK) Nr. 2406/96 un Regula (EK) Nr. 850/98 — Kontroles sistēma zivsaimniecības nozarē — Kopēji tirdzniecības standarti attiecībā uz noteiktiem produktiem — Nepietiekama kontrole un inspekcija — Atbilstošu pasākumu, lai sodītu par pārkāpumiem, neveikšana — Sodu izpilde — Vispārīga rakstura pienākumu neizpilde attiecībā uz regulas normām — Papildu pierādījumu iesniegšana Tiesā, lai pamatotu pienākumu neizpildes vispārīgumu un pastāvīgumu — Pieļaujamība)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/9

         Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 22. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-189/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Regula (EEK) Nr. 2847/93 - 2. panta 1. punkts un 31. panta 1. un 2. punkts - Regula (EK) Nr. 2406/96 un Regula (EK) Nr. 850/98 - Kontroles sistēma zivsaimniecības nozarē - Kopēji tirdzniecības standarti attiecībā uz noteiktiem produktiem - Nepietiekama kontrole un inspekcija - Atbilstošu pasākumu, lai sodītu par pārkāpumiem, neveikšana - Sodu izpilde - Vispārīga rakstura pienākumu neizpilde attiecībā uz regulas normām - Papildu pierādījumu iesniegšana Tiesā, lai pamatotu pienākumu neizpildes vispārīgumu un pastāvīgumu - Pieļaujamība)
   (2009/C 44/15)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Oliver un F. Jimeno Fernández)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — M. Muñoz Pérez)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1993. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2847/93, ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai (OV L 261, 1. lpp.), 2. panta 1. punkta un 31. panta 1. un 2. punkta pārkāpums — Padomes 1996. gada 26. novembra Regulas (EK) Nr. 2406/96, ar ko paredz kopējus tirdzniecības standartus attiecībā uz noteiktiem zivsaimniecības produktiem (OV L 334, 1. lpp.), un Padomes 1998. gada 30. marta Regulas (EK) Nr. 850/98 par zvejas resursu saglabāšanu, izmantojot tehniskos līdzekļus jūras organismu mazuļu aizsardzībai (OV L 125, 1. lpp.), pārkāpums — Nepietiekama kontrole — Atbilstošu pasākumu, lai sodītu par pārkāpumiem, neveikšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Spānijas Karaliste,

                           —

                           savā teritorijā un savos ūdeņos, uz kuriem attiecas tās suverenitāte, neveicot pietiekamu zvejniecības, it īpaši sugu, uz kurām attiecas tiesību normas par minimālo izmēru atbilstoši Padomes 1998. gada 30. marta Regulai (EK) Nr. 850/98 par zvejas resursu saglabāšanu, izmantojot tehniskos līdzekļus jūras organismu mazuļu aizsardzībai, un Padomes 1996. gada 26. novembra Regulai (EK) Nr. 2406/96, ar ko paredz kopējus tirdzniecības standartus attiecībā uz noteiktiem zivsaimniecības produktiem, izkraušanas un pārdošanas kontroli un inspekciju un nenodrošinot vajadzīgos cilvēkresursus zvejniecības kontroles un inspekcijas veikšanai, kā arī

                           —

                           neveltot vajadzīgo stingrību, lai veiktu pasākumus, kas ir piemēroti, lai vērstos pret personām, kas vainojamas Kopienu tiesiskā regulējuma attiecībā uz zvejniecību pārkāpumos, galvenokārt, uzsākot administratīvas vai krimināltiesiskas procedūras un vainojamām personām uzliekot sodus ar atturošu iedarbību,

                     nav izpildījusi savus pienākumus, kas tai uzlikti atbilstoši Padomes 1993. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2847/93, ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai, kas ir grozīta ar Padomes 1998. gada 17. decembra Regulu (EK) Nr. 2846/98, 2. panta 1. punktam un 31. panta 1. un 2. punktam;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 129, 9.6.2007.


title: Lieta C-241/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Riigikohus (Igaunijas Republika) 2007. gada 21. maija rīkojumu — JK Otsa Talu OÜ / Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Riigikohus (Igaunijas Republika) 2007. gada 21. maija rīkojumu — JK Otsa Talu OÜ/Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

   (Lieta C-241/07)
   (2007/C 170/24)
   Tiesvedības valoda — igauņu
   Iesniedzējtiesa
   Riigikohus
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: JK Otsa Talu OÜ

      Atbildētāja: Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai ar Eiropas Savienības Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1257/1999 (1) par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai un dažu regulu grozīšanu un atcelšanu 22. līdz 24. pantā paredzēto atbalstu agrovidei mērķi ir saderīgi, ja

                           a)

                           atbalsti pastāvīgi tiek piešķirti tikai tiem pieteikuma iesniedzējiem, kuriem par labu programmas ietvaros jau iepriekšējā saimnieciskajā gadā ir pieņemts lēmums par atbalsta piešķiršanu agrovides pasākumu īstenošanai un kuriem ir uzlikti noteikti pienākumi saistībā ar agrovides pasākumiem,
                           vai

                           b)

                           katru saimniecisko gadu tiek atbalstīti arī jauni pieteikumu iesniedzēji, kas piekrīt uzņemties pienākumu īstenot videi draudzīgu ražošanu un kas attiecīgi strukturizē savu ražošanu atbilstoši nosacījumiem?

               2.

               Ja atbilde uz pirmo prejudiciālo jautājumu atbilst b) variantam, vai ES Padomes Regulas (EK) Nr. 1257/1999 24. panta 1. punkts apvienojumā ar 37. panta 4. punktu un 39. pantu gadījumos, ja programmas ietvaros tiek konstatēts, ka pirmā atbalsta piešķiršanai vairs nepietiek budžeta, dalībvalstij piešķir tiesības

                           a)

                           veikt grozījumus agrākajos noteikumos un nosacījumos saistībā ar atbalstu piešķiršanu agrovides pasākumiem un paredzēt, ka pieteikumu atbalstam var iesniegt tikai gadījumos, ja iepriekšējā saimnieciskajā gadā ir ticis pieņemts lēmums saistībā ar atbalsta piešķiršanu par labu pieteikuma iesniedzējam un tādējādi viņš ir pakļauts spēkā esošajam pienākumam īstenot videi draudzīgu ražošanu,
                           vai

                           b)

                           līdzīgās attiecībās samazināt atbalsta apmēru visiem pieteikuma iesniedzējiem, kas atbilst nosacījumiem atbalsta piešķiršanai agrovides pasākumu īstenošanai?

      (1)  OV L 160, 80. lpp.


title: Lieta C-4/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Vācija) 2008. gada 4. janvāra rīkojumu — Michael Mario Karl Kerner / Land Baden-Württemberg

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Vācija) 2008. gada 4. janvāra rīkojumu — Michael Mario Karl Kerner/Land Baden-Württemberg

   (Lieta C-4/08)
   (2008/C 79/28)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Michael Mario Karl Kerner

      Atbildētājs: Land Baden-Württemberg

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai saskaņā ar Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvas 91/439/EEK par vadītāju apliecībām (1) 8. panta 4. punktu nedrīkst piemērot valsts tiesību akta noteikumu, kurā valsts teritorijā iepriekš veiktas vadīšanas tiesību atņemšanas gadījumā ir paredzēta iespēja atzīt citā dalībvalstī piešķirtas vadīšanas tiesības ar nosacījumu, ka ir pierādīts, ka vairs nepastāv apstākļi, kas sākotnēji bija pamatā vadīšanas tiesību atņemšanai, pat tad, ja:

                           —

                           šo vadīšanas tiesību atzīšana nav nepieciešama Savienības pilsoņu brīvas pārvietošanās pamatbrīvības īstenošanas interesēs;

                           —

                           vadīšanas tiesības citā dalībvalstī ir tikušas piešķirtas, nepārprotami pārkāpjot šīs direktīvas prasības (dzīvesvietas nosacījums);

                           —

                           dalībvalsts, kura piešķīrusi vadīšanas tiesības, pati, piešķirot vadīšanas tiesības, ir pamatojusies uz šo nepārprotamo direktīvas prasību pārkāpumu;

                           —

                           dalībvalsts, kura piešķīrusi vadīšanas tiesības, pēc dzīvesvietas dalībvalsts lūguma vispārīgā veidā atsakās noraidīt ar Kopienu tiesībām pretrunā esošas vadīšanas tiesības;

                           —

                           attiecīgās personas vadīšanas tiesības ir tikušas nelikumīgi iegūtas citā dalībvalstī, lai apietu Direktīvā paredzētos atbilstošos dzīvesvietas valsts noteikumus atkārtotai izsniegšanai, un dalībvalstij, kura piešķīrusi vadīšanas tiesības, būtu bijis jāzina par šo tiesību ļaunprātīgu izmantošanu

                           —

                           un, dalībvalstī, kura piešķīrusi vadīšanas tiesības, pirms vadīšanas tiesību piešķiršanas veiktā attiecīgās personas piemērotības braukšanai medicīniskā pārbaude, zinot iepriekšējo vadīšanas tiesību atņemšanas iemeslus, nepārprotami nav izpildījusi prasības, kuras tai ir izvirzītas attiecībā uz iepriekšējo vadīšanas tiesību atņemšanas noteicošajiem iemesliem, tāpēc turpmāka attiecīgās personas piedalīšanās ceļu satiksmē nozīmē būtiskus draudus citu ceļu satiksmes dalībnieku dzīvībai un veselībai?

                     Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši:

               2)

               Vai Direktīvas 91/439/EEK 8. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dzīvesvietas valstij pirmajā jautājumā aprakstītajā situācijā ir jāatzīst ES ārvalstīs piešķirtas vadīšanas tiesības, kā rezultātā šo tiesību subjekts tās teritorijā būtībā ir tiesīgs vadīt transportlīdzekļus, tomēr dzīvesvietas valsts ceļu satiksmes drošības interesēs, lai nodrošinātos pret būtiskiem draudiem, kurus rada šis šo tiesību subjekts, katrā ziņā ir atļauts pārbaudīt viņa braukšanas prasmes, ievērojot tos apstākļus, kuri agrāk bija par pamatu vadīšanas tiesību atņemšanai dzīvesvietas valstī un kuri sakarā ar turpmāku vadīšanas tiesību piešķiršanu citā Eiropas Savienības dalībvalstī nav jāuzskata gluži par pārvarētiem?

      (1)  OV L 237, 1. lpp.


title: Apvienotās lietas C-71/09 P, C-73/09 P un C-76/09 P: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 9. jūnija spriedums — Comitato “Venezia vuole vivere” (C-71/09 P), Hotel Cipriani Srl (C-73/09 P), Società Italiana per il gas SpA (Italgas) C-76/09 P)/ Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl , Eiropas Komisija, Itālijas Republika (Apelācija — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Tiesības celt prasību — Interese celt prasību — Lis pendens iebilde — Valsts atbalsts — Daudznozaru atbalsta shēma — Sociālā nodrošinājuma maksājumu atvieglojumi — Lēmums 2000/394/EK — Kompensējošs raksturs — Kopienas iekšējās tirdzniecības iespaidošana — Ietekme uz konkurenci — Kontroles apjoms — Pierādīšanas pienākums — Pienākums norādīt pamatojumu — EKL 87. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 3. punkta b)–d) apakšpunkts — Regula (EK) Nr. 659/1999 — 14. un 15. pants)

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/3

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 9. jūnija spriedums — Comitato “Venezia vuole vivere” (C-71/09 P), Hotel Cipriani Srl (C-73/09 P), Società Italiana per il gas SpA (Italgas) C-76/09 P)/Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl, Eiropas Komisija, Itālijas Republika
   (Apvienotās lietas C-71/09 P, C-73/09 P un C-76/09 P) (1)

   (Apelācija - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Tiesības celt prasību - Interese celt prasību - Lis pendens iebilde - Valsts atbalsts - Daudznozaru atbalsta shēma - Sociālā nodrošinājuma maksājumu atvieglojumi - Lēmums 2000/394/EK - Kompensējošs raksturs - Kopienas iekšējās tirdzniecības iespaidošana - Ietekme uz konkurenci - Kontroles apjoms - Pierādīšanas pienākums - Pienākums norādīt pamatojumu - EKL 87. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 3. punkta b)–d) apakšpunkts - Regula (EK) Nr. 659/1999 - 14. un 15. pants)
   2011/C 226/03
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Comitato “Venezia vuole vivere” (pārstāvis — A. Vianello, avvocato) (C-71/09 P), Hotel Cipriani Srl (pārstāvji — A. Bianchini un F. Busetto, avvocati) (C-73/09 P), Società Italiana per il gas SpA (Italgas) (pārstāvji — M. Merola, M. Pappalardo un T. Ubaldi, avvocati) (C-76/09 P)

      Pārējie lietas dalībnieki: Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl (pārstāvji — A. Bianchini, avvocato), Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci un E. Righini, pārstāvji, un A. Dal Ferro, avvocato), Itālijas Republika (pārstāvji — I. Bruni, pēc tam G. Palmieri, pārstāvji, un P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2008. gada 28. novembra spriedumu apvienotajās lietās T-254/00, T-270/00 un T-277/00 Hotel Cipriani SpA u.c./Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasības atcelt Komisijas 1999. gada 25. novembra Lēmumu 2000/394/EK par atbalstu uzņēmumiem Venēcijā un Kiodžā [Chioggia], saskaņā ar likumu Nr. 30/1997 un Nr. 206/1995, samazinot to sociālā nodrošinājuma iemaksas (OV L 150, 50. lpp)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Comitato “Venezia vuole vivere”, Hotel Cipriani Srl un Società Italiana per il gas SpA (Italgas) apelācijas sūdzības, kā arī Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl pretapelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisijas pretapelācijas sūdzību noraidīt;

               3)

               Comitato “Venezia vuole vivere”, Hotel Cipriani Srl, Società Italiana per il gas SpA (Italgas) un Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl vienādās daļās atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti ar galvenajām apelācijas sūdzībām un pēdējās sabiedrības pretapelācijas sūdzību;

               4)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti ar tās pretapelācijas sūdzību;

               5)

               Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 113, 16.05.2009.


title: Tiesas spriedums (piektā palāta) 2004. gada 17. jūnijā lietā C-255/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Brīva preču aprite — Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību — Kvalitātes un izcelsmes zīme — “Valoniešu kvalitātes zīme”)

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2004. gada 17. jūnijā
   lietā C-255/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Brīva preču aprite - Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību - Kvalitātes un izcelsmes zīme - “Valoniešu kvalitātes zīme”)
   (2005/C 19/08)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-255/03 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāves - C.-F. Durand un F. Simonetti) pret Beļģijas Karalisti (pārstāve - E. Dominkovits) par lūgumu atzīt, ka pieņemot un neatceļot regulējumu, kas piešķir “valoniešu kvalitātes zīmi” precēm ar noteiktu kvalitāti, kas ražotas vai pārstrādātas Valonijā, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi tai ar EKL 28. pantu uzliktos pienākumus, Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. Gulmann (referents), tiesnesis S. von Bahr un tiesnese R. Silva de Lapuerta, ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretārs R. Grass, 2004. gada 17. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               pieņemot un neatceļot regulējumu, kas piešķir “valoniešu kvalitātes zīmi” precēm ar noteiktu kvalitāti, kas ražotas vai pārstrādātas Valonijā, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi tai ar EKL 28. pantu uzliktos pienākumus;

               2)

               Beļģijas Karalistei piespriest atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 200, 23.8.2003.


title: Lieta C-668/16: Prasība, kas celta 2016. gada 23. decembrī – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/11

         Prasība, kas celta 2016. gada 23. decembrī – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-668/16)
   (2017/C 070/18)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Hermes, A. C. Becker, D. Kukovec)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

   Vācijas Federatīvā Republika neesot ievērojusi Direktīvā 2006/40/EK (1) (Gaisa kondicionēšanas sistēmu direktīva) un Direktīvā 2007/46/EK (2) (Pamatdirektīva) paredzētos pienākumus, jo:

               —

               tā neesot veikusi vajadzīgos pasākumus, lai no jauna nodrošinātu transportlīdzekļu tipu 246, 176 un 117 atbilstību to apstiprinātajiem tipiem (Pamatdirektīvas 12. un 30. pants);

               —

               tā neesot veikusi pasākumus, kas vajadzīgi sankciju īstenošanai (Pamatdirektīvas 46. pants kopsakarā ar 5. un 18. pantu), un

               —

               2013. gada 17. maijā tā esot apmierinājusi Daimler AG pieteikumu par esošā transportlīdzekļa tipa 245G paplašināšanu, iekļaujot transportlīdzekļus, kuriem jau iepriekš bija piešķirts cits tipa apstiprinājums un kuriem ir piemērojami jaunie Gaisa kondicionēšanas sistēmu direktīvas nosacījumi, un tādējādi ir apgājusi Gaisa kondicionēšanas sistēmu direktīvu.

         Piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Saskaņā ar Pamatdirektīvas 12. pantu un X pielikumu dalībvalstīm esot pienākums noviržu no atbilstības gadījumā veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka ražotie transportlīdzekļi atbilst apstiprinātajam tipam. Tāpat saskaņā ar Pamatdirektīvas 30. pantu gadījumā, ja jauni transportlīdzekļi atšķiras no apstiprinātā tipa, esot jāveic vajadzīgie pasākumi atbilstības atjaunošanai. Daimler AG veiktā ražošana un izgatavotie jaunie transportlīdzekļi esot atšķīrušies no apstiprinātā tipa saistībā ar noteikta dzesēšanas līdzekļa izmantošanu. Vācijas iestādes pretēji Pamatdirektīvas 12. un 30. pantam neesot veikušas pasākumus, kuri vajadzīgi atbilstības atjaunošanai.
   Turklāt Vācijas iestādes esot pārkāpušas Pamatdirektīvas 46. pantu, jo tās neesot piemērojušas sankcijas par Daimler AG izdarītajiem Pamatdirektīvas 5. panta 1. punkta un 18. panta pārkāpumiem.
   Visbeidzot, Vācijas iestādes, paplašinot vecāku transportlīdzekļa tipu, lai iekļautu tajā iepriekš minētos transportlīdzekļu tipus, esot nepieļaujamā veidā apgājušas Gaisa kondicionēšanas sistēmu direktīvu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Direktīva 2006/40/EK par emisijām no mehānisko transportlīdzekļu gaisa kondicionēšanas sistēmām un par grozījumiem Padomes Direktīvā 70/156/EEK (OV L 161, 12. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīva 2007/46/EK, ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (OV L 263, 1. lpp.).


title: Lieta C-386/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 14. jūlija Bundesfinanzhof rīkojumu lietā Centro di Musicologia Walter Stauffer pret Finanzamt München für Körperschaften

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 14. jūlija Bundesfinanzhof rīkojumu lietā Centro di Musicologia Walter Stauffer pret Finanzamt München für Körperschaften
   (Lieta C-386/04)
   (2004/C 262/47)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 14. jūlija Bundesfinanzhof (Vācija) rīkojumu lietā Centro di Musicologia Walter Stauffer pret Finanzamt München für Körperschaften, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 8. septembrī.
   Bundesfinanzhof lūdz Tiesu lemt par sekojošu jautājumu:
   Vai tas, ka uz citas dalībvalsts privāttiesību pamata dibināts sabiedriski derīgs fonds ar ierobežotu pienākumu maksāt nodokļus valstī par ienākumiem nomas maksas veidā pretstatā šīs valsts sabiedriski derīgam fondam ar neierobežotu pienākumu maksāt nodokļus par tāda paša veida ienākumiem netiek atbrīvots no uzņēmuma ienākuma nodokļa, ir pretrunā EK Līguma 52. pantam saistībā ar 58. pantu, 59. pantam saistībā ar 66. un 58., kā arī 73.b pantu?


title: lieta T-415/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Vittoria Tebaldi u.c. iesniedza 2004. gada 6. oktobrī

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/52

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Vittoria Tebaldi u.c. iesniedza 2004. gada 6. oktobrī
   (lieta T-415/04)
   (2004/C 300/101)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 6. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Vittoria Tebaldi, Tervuren (Beļģija), Vicente Tejero Gazo, Sterrebeek (Beļģija), Victor González Martínez, Brisele (Beļģija) un Alessandro Giovannetti, Ernster (Luksemburga), kurus pārstāv Gilles Bounéou un Frédéric Frabetti, avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt to ierēdņu sarakstu, kas paaugstināti amatā, īstenojot paaugstināšanu amatā 2003. gadā, jo šis saraksts nesatur prasītāju vārdus, kā arī blakusprasījums atcelt šī lēmuma sagatavošanas dokumentus;
               pakārtoti

               —

               atcelt prioritātes punktu piešķiršanu paaugstināšanai amatā 2003. gadā, jo īpaši, tos, kuri tika piešķirti pēc amatā paaugstināšanas komiteju ieteikumiem;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus, izmaksas un honorārus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā prasītāji iebilst pret iecēlējinstitūcijas atteikumu paaugstināt kategoriju, īstenojot paaugstināšanu amatā 2003. gadā.
   Lai pamatotu savus prasījumus, viņi uzsver šādus pārkāpumus:

               —

               Civildienesta noteikumu 45. panta un Vispārējo noteikumu pārkāpumu;

               —

               Administratīvās rokasgrāmatas “Ierēdņu novērtēšana un paaugstināšana amatā” pārkāpumu;

               —

               diskriminācijas aizlieguma principa un patvaļīgas procedūras aizlieguma, kā arī aktu pamatošanas pienākuma pārkāpumu;

               —

               tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu;

               —

               rūpības pienākuma pārkāpumu.


title: Lieta T-63/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 1. jūlija spriedums — Cementir Italia /Komisija (Valsts atbalsts — Kompensācija par ekspropriāciju sabiedriskā labuma dēļ — Elektroenerģijas piegādes preferenciālā tarifa pagarināšana — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt — Jēdziens “priekšrocība” — Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips — Atbalsta īstenošana)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/37

         Vispārējās tiesas 2010. gada 1. jūlija spriedums — Cementir Italia/Komisija
   (Lieta T-63/08) (1)

   (Valsts atbalsts - Kompensācija par ekspropriāciju sabiedriskā labuma dēļ - Elektroenerģijas piegādes preferenciālā tarifa pagarināšana - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt - Jēdziens “priekšrocība” - Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips - Atbalsta īstenošana)
   2010/C 221/59
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cementir Italia Srl (Roma, Itālija) (pārstāvji — T. Salonico, G. Pellegrino, G. Pellegrino un G. Barone, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Giolito un G. Conte)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 20. novembra Lēmumu 2008/408/EK par valsts atbalstu C 36/A/06 (ex NN 38/06), ko Itālija sniegusi uzņēmumiem ThyssenKrupp, Cementir un Nuova Terni Industrie Chimiche (OV 2008, L 144, 37. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Cementir Italia Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 92, 12.04.2008.


title: Lieta C-361/04 P: Apelācija, ko 2004. gada 19. augustā (pa faksu saņemta 2004. gada 18. augustā) iesniedza Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso un Bernard Ruiz-Picasso par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 22. jūnija spriedumu lietā T-185/02 Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso un Bernard Ruiz-Picasso pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), puse, kas iestājusies lietā – DaimlerChrysler AG, ir arī puse procesā Apelācijas padomē

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/21

         Apelācija, ko 2004. gada 19. augustā (pa faksu saņemta 2004. gada 18. augustā) iesniedza Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso un Bernard Ruiz-Picasso par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 22. jūnija spriedumu lietā T-185/02 Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso un Bernard Ruiz-Picasso pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), puse, kas iestājusies lietā – DaimlerChrysler AG, ir arī puse procesā Apelācijas padomē
   (Lieta C-361/04 P)
   (2004/C 262/36)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 19. augustā (pa faksu saņemta 2004. gada 18. augustā) izskatīšanai ir iesniegta apelācija par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 22. jūnija spriedumu lietā T-185/02 Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso un Bernard Ruiz-Picasso pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), puse, kas iestājusies lietā – DaimlerChrysler AG, ir arī puse procesā Apelācijas padomē; ko iesniedza Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso un Bernard Ruiz-Picasso, kurus apelācijas tiesvedībā pārstāv Charles Gielen, Cabinet Nauta Dutilh, Strawinskylaan 1999, NL-1077 XV Amsterdama.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2004. gada 22. jūnija spriedumu lietā T-185/02 (1);

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Trešās apelācijas padomes 2002. gada 18. marta lēmumu lietā R 0247/2001-3 daļā, ar kuru noraidīts prasītāja iebildums pret Kopienas vārdiskās preču zīmes PICARO reģistrēšanu;

               —

               piespriest ITSB segt pašam savus izdevumus, kā arī prasītāja izdevumus gan pirmajā instancē, gan apelācijas tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

               —

               Pamats attiecībā uz maldināšanas iespējamību
               Pārsūdzētajā spriedumā Pirmās instances tiesa ir formulējusi noteikumu, saskaņā ar kuru konceptuālas atšķirības noteiktos apstākļos var neitralizēt vizuālās un fonētiskās līdzības starp attiecīgajiem apzīmējumiem. Atbilstoši Pirmās instances tiesai šādai neitralizācijai nepieciešams, lai vismaz vienam no attiecīgajiem apzīmējumiem no attiecīgās sabiedrības perspektīvas būtu skaidra un noteikta nozīme, lai sabiedrība būtu spējīga to uzreiz uztvert.
               Lai konceptuāla atšķirība neitralizētu vizuālo un fonētisko līdzību, nav svarīgi, ka zīmei ir nozīme, ko sabiedrība spēj uzreiz uztvert. Vizuālās, fonētiskās vai konceptuālās līdzības pakāpe ir nosakāma, ņemot vērā attiecīgo preču klasi un apstākļus, kādos tā tiek laista tirgū.
               Bez tam, vārda Picasso nozīme vai atpazīstamība attiecībā uz precēm, kurām šī preču zīme ir reģistrēta un tiek lietota, nevar tikt izmantota kā arguments apgalvojumam, ka pastāv konceptuālas atšķirības un ka attiecīgās nozīmes vai atpazīstamības rezultātā konceptuālas atšķirības kompensē fonētiskās un vizuālās līdzības.

               —

               Pamats attiecībā uz sajaukšanas iespējamību, īpaši noteikuma pārkāpumu, kas paredz, ka jo augstāka ir preču zīmes atšķirtspēja pati par sevi vai sakarā ar preču zīmes atpazīstamību, jo aptverošākai jābūt aizsardzībai.
               Kaut arī Pirmās instances tiesa ir pieminējusi šo noteikumu, tomēr tā nepamatoti nav uzdevusi jautājumu, lai noskaidrotu vai preču zīmei PICASSO ir atšķirtspēja vai nu pašai par sevi vai raksturīgā atšķirtspēja (inherentā), par kādu to uzskata apelācijas sūdzības iesniedzēji.
               Pārsūdzētais spriedums nepamatoti paredz, ka, novērtējot maldināšanas risku, ir jāņem vērā tikai uzmanības pakāpe brīdī, kad pircējs sagatavo un īsteno savu izvēli attiecībā uz noteiktas preces iegādi. Vispārēji atzīts preču zīmju tiesību noteikums paredz, ka preču zīmes īpašnieks ir jāaizsargā pret maldināšanas iespējamību gan pirms, gan pēc preces iegādes.
               Bez tam, Pirmās instances tiesa ir nepamatoti nospriedusi, ka iebildumu procesā, novērtējot sajaukšanas risku, nav jāņem vērā “pēcpārdošanas sajaukšanas” (post sale confusion) iespēja. Tas var būt iespējams tikai tādā lietā par preču zīmju tiesību pārkāpumu kā Arsenal.

      (1)  Vēl nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī.


title: Lieta T-99/06: Prasība, kas celta  2006. gada 30. martā  —  Phildar SA  pret ITSB

text:
               20.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/15

         Prasība, kas celta 2006. gada 30. martā — Phildar SA pret ITSB
   (Lieta T-99/06)
   (2006/C 121/27)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki
   Prasītāja: Phildar SA, (Roubaix, France) (pārstāvis — E. Baud, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Comercial Jacinto Parera SA (Barselona, Spānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2006. gada 16. janvāra lēmumu lietā R 245/2004-2;

               —

               pakārtoti, ja Pirmās instances tiesa nolemtu neatcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2006. gada 16. janvāra lēmumu lietā R 245/2004-2, nodot lietu atpakaļ Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi), lai izskatītu iebildumus pret CTM pieteikuma Nr. 831 834 “FILIDOR” reģistrēšanu, balstoties uz agrāku Francijas vārdisku preču zīmi Nr. 744 927 “FILIDOR”, kas pieder prasītājai;

               —

               piespriest atbildētājam un, attiecīgā gadījumā, otram procesa Apelāciju padomē dalībniekam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Comercial Jacinto Parera SA

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Vārdiska preču zīme “FILIDOR” attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 22., 23., 24., 25. un 26. klasē — pieteikums Nr. 831 834
   Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Valsts un starptautiskas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “FILIDOR” un “PHILDAR” attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 22., 23., 24., 25. un 26. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: Noraidīt attiecīgās preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: Atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 62. panta un 73. panta pārkāpums, tā kā konfliktējošās preču zīmes ir vizuāli un fonētiski līdzīgas, tā kā prasītājai nebija iespējas iesniegt savus apsvērumus par attiecīgo preču iegādes veidu novērtējumu un tā kā Apelāciju padome noraidīja iebildumus, pamatojoties uz agrāku valsts grafisku preču zīmi “PHILDAR”, neizvērtējot agrāku valsts vārdisku preču zīmi “FILDOR”.


title: lieta C-357/05: Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 23. septembrī

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/14

         Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 23. septembrī
   (lieta C-357/05)
   (2005/C 281/27)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 23. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Spānijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv B. Šima [B. Schima] un S. Pardo Kvintijana [S. Pardo Quintillán], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvu 2003/55/EK (1) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 98/30/EK atcelšanu, vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 33. pants;

               2)

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 1. jūlijā.

      (1)  OV L 176, 15.07.2003., 57. lpp.


title: Lieta T-56/08: Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. decembra rīkojums — Stichting IEA Secretariaat Nederland u.c./Komisija

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/48

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. decembra rīkojums — Stichting IEA Secretariaat Nederland u.c./Komisija
   (Lieta T-56/08) (1)

   (2009/C 32/93)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 107, 26.04.2008.


title: Lieta F-17/10: Prasība, kas celta 2010. gada 15. martā — Daake /ITSB

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/56

         Prasība, kas celta 2010. gada 15. martā — Daake/ITSB
   (Lieta F-17/10)
   2010/C 134/93
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Simone Daake (Alikante, Spānija) (pārstāvis — H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Strīda priekšmets un apraksts

   ITSB 2009. gada 4. decembra lēmuma, ar kuru noraidīts prasītājas lūgums atlīdzināt zaudējumus, atcelšana

      Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt prasītājai radītos materiālos zaudējumus, kurus veido starpība starp:

                           —

                           pirmkārt, atalgojumu, ko tā faktiski saņēma, formāli būdama līgumdarbinieces statusā saskaņā ar Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 3.a pantu laika posmā no 2005. gada 1. novembra līdz 2008. gada 31. oktobrim, un bezdarbnieka pabalstu, ko tā saņēmusi, sākot no 2008. gada 1. novembra līdz šodienai, un

                           —

                           otrkārt, atalgojumu, uz kuru tai bija tiesības kā pagaidu darbiniecei saskaņā ar Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta a) punktu laika posmā no 2005. gada 1. novembra līdz 2008. gada 31. oktobrim, un bezdarbnieka pabalstu, uz kuru tai bija tiesības no 2008. gada 1. novembra līdz šodienai un kas aprēķināts, ņemot vērā atbilstoši Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta a) punktam izmaksājamo atalgojumu par 2008. gada oktobri,

                           —

                           kā arī atlīdzināt no tā izrietošos zaudējumus saistībā ar izdienas pensiju un citiem maksājumiem, atalgojumu un priekšrocībām, attiecīgi ņemot vērā paaugstināšanu amatā, kas, ievērojot viņas nopelnus, būtu notikusi līdz 2008. gada 1. aprīlim,

                           —

                           un — tiktāl, ciktāl tas ir nepieciešams prasīto zaudējumu atlīdzībai — atcelt ITSB 2009. gada 6. maija un 2009. gada 4. decembra lēmumus;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt morālo kaitējumu, kas prasītājai radies tās diskriminācijas attiecībā pret citiem ITSB darbiniekiem dēļ un kura apmērs jānosaka Vispārējai tiesai;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-486/08: Prasība, kas celta 2008. gada 14. novembrī — Earle Beauty /ITSB ( SUPERSKIN )

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/41

         Prasība, kas celta 2008. gada 14. novembrī — Earle Beauty/ITSB (“SUPERSKIN”)
   (Lieta T-486/08)
   (2009/C 6/80)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Liz Earle Beauty Co. Ltd (iepriekš dēvēta Liz Earle Cosmetics Ltd.), Ryde (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — M. Cover, solictor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 15. septembra lēmumu lietā R 1656/2007-4 un atzīt attiecīgās Kopienas preču zīmes (reģistrācijas pieteikums Nr. 5967856) pieteikumu par pieņemamu un reģistrējamu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SUPERSKIN” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5. un 44. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 5967856

      Pārbaudītāja lēmums: pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka attiecīgā preču zīme ir aprakstoša attiecībā uz to preču vai pakalpojumu pazīmēm, par kuriem iesniegts reģistrācijas pieteikums.


               10.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/3

         EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 29. jūlijā iesniegtā prasība pret Lihtenšteinas Firstisti
   (Lieta E-19/15)
   (2015/C 410/03)
   EBTA Uzraudzības iestāde (35 rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium), ko pārstāvēja EBTA Uzraudzības iestādes pārstāvji Markus Schneider, Clémence Perrin un Marlene Lie Hakkebo, 2015. gada 29. jūlijā iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Lihtenšteinas Firstisti.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1.

               paziņo, ka Lihtenšteinas Firstiste nav izpildījusi savas saistības, kas izriet no EEZ līguma X pielikuma 1. punktā minētā akta 9., 10., 13. un 16. panta (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, un tādā mērā, kā uzņēmumi un pārrobežu pakalpojumi neietilpst šā tiesību akta darbības jomā, arī savus pienākumus, kas izriet no EEZ līguma 31. un 36. panta:

                           a)

                           saglabājot spēkā 7. pantu Lihtenšteinas Tirdzniecības likumā, ar ko izveido iepriekšēju atļauju shēmu uzņēmumiem, kuri vēlas veikt darījumdarbību Lihtenšteinā; un

                           b)

                           saglabājot spēkā 8. panta 1. punktu Lihtenšteinas Tirdzniecības likumā tiktāl, cik tas paredz nosacījumus, kas nav skaidri un nepārprotami attiecībā uz iepriekšējas atļaujas piešķiršanu uzņēmumiem, kuri vēlas veikt darījumdarbību Lihtenšteinā (proti, pienākums, ka uzņēmumam ir vajadzīgais personāls, un pienākums pietiekamā līmenī pārzināt vācu valodu); un

                           c)

                           nenodrošinot, ka netiek dublētas prasības, kas ir līdzvērtīgas vai būtībā salīdzināmas pēc to mērķa ar prasībām, kuras pakalpojumu sniedzējam jau piemēro citā EEZ valstī vai tajā pašā EEZ dalībvalstī, un ko piemēro iepriekšējas atļaujas piešķiršanas procedūrā uzņēmumiem, kuri vēlas veikt darījumdarbību Lihtenšteinā, un ka ir skaidri formulētas procedūras un formalitātes, kas saistītas ar atļaujas shēmu saskaņā ar Tirdzniecības likumu; un

                           d)

                           saglabājot spēkā 21. pantu Lihtenšteinas Tirdzniecības likumā, ar ko izveido iepriekšēju atļauju shēmu uzņēmumiem, kuri vēlas sniegt pārrobežu pakalpojumus Lihtenšteinā; kā arī

               2.

               piespriež Lihtenšteinas Firstistei segt tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats.

               —

               Pieteikums attiecas uz prasībām, kas minētas 2006. gada 22. jūnija Likumā par tirdzniecību un komercdarbību (“Tirdzniecības likums”), proti, minētā likuma 7. un 21. pantā noteikta prasība, ka uzņēmumiem, kuri vēlas veikt darījumdarbību vai sniegt pārrobežu pakalpojumus Lihtenšteinā, ir jāsaņem valsts iestāžu atļauja pirms darījumdarbības veikšanas vai pārrobežu pakalpojumu sniegšanas.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde cita starpā uzskata, ka šīs prasības ir atļaujas shēmas, ko nevar pamatot saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (“Pakalpojumu direktīva”) 9. pantu attiecībā uz darījumdarbības veikšanu un Pakalpojumu direktīvas 16. pantu attiecībā uz pārrobežu pakalpojumiem.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka arī 21. pants Lihtenšteinas Tirdzniecības likumā, kurā noteikts, ka uzņēmumiem, kas vēlas sniegt pārrobežu pakalpojumus Lihtenšteinā, pirms šādu pakalpojumu sniegšanas par to rakstiski jāinformē Lihtenšteinas iestādes un šis paziņojums jāatjauno katru gadu, ir atļauju shēma, kas pārkāpj Pakalpojumu direktīvas 16. pantu.

               —

               Pēc iepazīšanās ar EBTA Uzraudzības iestādes komentāriem Lihtenšteina apgalvo, ka būtībā tās iepriekšējās atļaujas shēmas ir saskaņā ar Pakalpojumu direktīvu, jo tās var pamatot ar minētās direktīvas 9. un 16. pantu vai arī EEZ līguma 33. pantu (vai ar sevišķi svarīgiem iemesliem, kas ir sabiedrības interesēs un ir minēti šajā pantā).


title: Lieta T-542/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 8. maija rīkojums – Grupo Bimbo/ITSB (Apaļas sviestmaizēm domātas maizes forma)

text:
               13.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/26

         Vispārējās tiesas 2015. gada 8. maija rīkojums – Grupo Bimbo/ITSB (Apaļas sviestmaizēm domātas maizes forma)
   (Lieta T-542/14) (1)

   (2015/C 228/38)
   Tiesvedības valoda – spāņu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 339, 29.9.2014.


title: Lieta T-655/13: Prasība, kas celta 2013. gada 9. decembrī — Enercon /ITSB (Zaļās krāsas niances)

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/26

         Prasība, kas celta 2013. gada 9. decembrī — Enercon/ITSB (Zaļās krāsas niances)
   (Lieta T-655/13)
   2014/C 39/47
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Enercon GmbH (Aurich, Vācija) (pārstāvis — R. Böhm, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 11. septembra lēmumu apelācijas tiesvedībā R 0247/2013-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas attēlo zaļās krāsas nianses, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7., 16. un 28. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 11 055 811

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-546/14: Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 7. aprīļa spriedums (Tribunale di Udine (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība, kuru uzsākusi Degano Trasporti Sas di Ferruccio Degano & C., likvidācijas procesā Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – PVN – LES 4. panta 3. punkts – Direktīva 2006/112/EK – Maksātnespēja – Preventīvas vienošanās procedūra – PVN parādu daļēja nomaksa

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/15

      Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 7. aprīļa spriedums (Tribunale di Udine (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība, kuru uzsākusi Degano Trasporti Sas di Ferruccio Degano & C., likvidācijas procesā
      (Lieta C-546/14) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - PVN - LES 4. panta 3. punkts - Direktīva 2006/112/EK - Maksātnespēja - Preventīvas vienošanās procedūra - PVN parādu daļēja nomaksa)
      (2016/C 211/17)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale di Udine

         Pamatlietas puses

         Degano Trasporti Sas di Ferruccio Degano & C., likvidācijas procesā

         piedaloties: Pubblico Ministero presso il Tribunale di Udine

         Rezolutīvā daļa:

      LES 4. panta 3. punkts, kā arī Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. pants, 250. panta 1. punkts un 273. pants pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, kurš tiek interpretēts tādējādi, ka maksātnespējīgs komersants var vērsties tiesā ar pieteikumu uzsākt preventīvās vienošanās procedūru, lai dzēstu savus parādus ar savu aktīvu pārdošanu, kurā tas piedāvā vienīgi daļēji nomaksāt PVN parādu, ar neatkarīga eksperta veiktu ekspertīzi konstatējot, ka šis parāds netiktu samaksāts lielākā apmērā minētā komersanta maksātnespējas gadījumā.

         (1)  OV C 81, 9.3.2015.


title: Lieta T-446/12: Prasība, kas celta 2012. gada 9. oktobrī — Drex Technologies /Padome

text:
               1.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 373/12

         Prasība, kas celta 2012. gada 9. oktobrī — Drex Technologies/Padome
   (Lieta T-446/12)
   2012/C 373/21
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Drex Technologies SA (Tortola, Britu Virdžīnu salas) (pārstāvis — E. Ruchat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasītājas prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               tādējādi atcelt:

                           —

                           Padomes 2012. gada 23. jūlija Īstenošanas lēmumu 2012/424/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/782/KĀDP, un tā 2012. gada 9. augusta labojumu par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

                           —

                           un Padomes 2012. gada 23. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 673/2012, ko īsteno 32. panta 1. punktu Regulā (ES) Nr. 36/2012, un tās 2012. gada 9. augusta labojumu par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietā T-432/11 Makhlouf/Padome (1).

      (1)  OV 2011, C 290, 13. lpp.


title: Lieta C-285/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017.gada 18. maijā iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Marta Gentile un Marcel Gentile/TUIfly GmbH

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017.gada 18. maijā iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Marta Gentile un Marcel Gentile/TUIfly GmbH

   (Lieta C-285/17)
   (2017/C 283/28)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Marta Gentile, Marcel Gentile

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas prombūtne saslimšanas dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas spontāna prombūtne no darba tiesību un koplīguma viedokļa neleģitīma streika (“neorganizēts streiks”) dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai ārkārtējam apstāklim bija jāpastāv attiecībā uz pašu atcelto reisu vai arī apkalpojošajam gaisa pārvadātājam ir tiesības komerciālu apsvērumu dēļ noteikt jaunu lidojumu sarakstu?

               4)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai iespēja izvairīties attiecas tikai uz ārkārtējo apstākli vai arī uz ārkārtējā apstākļa iestāšanās sekām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-29/08: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 29. oktobra spriedums ( Regeringsrätten (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Skatteverket/AB SKF (Sestā PVN direktīva — 2. un 4. pants, 13. panta B daļas d) punkta 5. apakšpunkts un 17. pants — Direktīva 2006/112/EK — 2. un 9. pants, 135. panta 1. punkta f) apakšpunkts un 168. pants — Meitas sabiedrības un tās dalības kontrolētā sabiedrībā nodošana, ko veic mātes sabiedrība — PVN piemērošanas joma — Atbrīvojums — Tādu pakalpojumu sniegšana, kas saņemti, veicot akciju nodošanu — Iespēja atskaitīt PVN)

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/3

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 29. oktobra spriedums (Regeringsrätten (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Skatteverket/AB SKF

   (Lieta C-29/08) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 2. un 4. pants, 13. panta B daļas d) punkta 5. apakšpunkts un 17. pants - Direktīva 2006/112/EK - 2. un 9. pants, 135. panta 1. punkta f) apakšpunkts un 168. pants - Meitas sabiedrības un tās dalības kontrolētā sabiedrībā nodošana, ko veic mātes sabiedrība - PVN piemērošanas joma - Atbrīvojums - Tādu pakalpojumu sniegšana, kas saņemti, veicot akciju nodošanu - Iespēja atskaitīt PVN)
   2009/C 312/04
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Regeringsrätten

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Skatteverket

      Atbildētāja: AB SKF

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regeringsrätten — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 2. un 4. panta, 13. panta B daļas d) punkta 5. apakšpunkta un 17. panta, kā arī Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 2. un 9. panta, 135. panta 1. punkta un 168. panta interpretācija — Mātes sabiedrības veiktā savas meitas sabiedrības un tās dalības citā sabiedrībā nodošana tās sabiedrību grupas pārstrukturizēšanas nolūkā — Par tādiem pakalpojumiem samaksātā PVN atskaitīšana, kas sniegti mātes sabiedrībai saistībā ar šiem nodošanas darījumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               2. panta 1. punkts un 4. panta 1. un 2. punkts Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas grozīta ar Padomes 1995. gada 10. aprīļa Direktīvu 95/7/EK, kā arī 2. panta 1. punkts un 9. panta 1. punkts Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu ir jāinterpretē tādējādi, ka šo direktīvu piemērošanas jomā ietilpstoša saimnieciska darbība ir mātes sabiedrības veikta visu meitas sabiedrības akciju 100 % apmērā, kā arī kontrolētajā sabiedrībā, kas agrāk piederēja 100 % apmērā, atlikušās dalības nodošana, kurām mātes sabiedrība ir sniegusi pakalpojumus, kam piemēro PVN. Tomēr tiktāl, ciktāl akciju nodošana ir pielīdzināma visa uzņēmuma vai tā daļas nodošanai Sestās direktīvas 77/388, kas grozīta ar Direktīvu 95/7, 5. panta 8. punkta vai Direktīvas 2006/112 19. panta pirmās daļas izpratnē un ar nosacījumu, ka attiecīgā dalībvalsts ir izvēlējusies šajos noteikumos paredzēto iespēju, šis darījums nav saimnieciska darbība, kam piemēro PVN;

               2)

               tāda akciju nodošana, par kādu ir pamata tiesvedība, ir jāatbrīvo no PVN saskaņā ar Sestās direktīvas 77/388, kas grozīta ar Direktīvu 95/7, 13. panta B daļas d) punkta 5. apakšpunktu un Direktīvas 2006/112 135. panta 1. punkta f) apakšpunktu;

               3)

               tiesības atskaitīt priekšnodoklī samaksāto PVN par pakalpojumiem, kas sniegti akciju nodošanas vajadzībām, rodas saskaņā ar Sestās direktīvas 77/388, kas grozīta ar Direktīvu 95/7, 17. panta 1. un 2. punktu, kā arī Direktīvas 2006/112 168. punktu, ja ir tieša un tūlītēja saikne starp sākotnējiem pakalpojumiem un nodokļa maksātāja saimniecisko darbību kopumā. Iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus apstākļus, kuros norisinās darījumi, par ko ir pamata tiesvedība, jānosaka, vai radušies izdevumi var tikt iekļauti pārdoto akciju cenā vai tie ir tikai darījumu, kas izriet no nodokļa maksātāja saimnieciskās darbības, cenu veidojošie komponenti;

               4)

               atbildes uz iepriekš minētajiem jautājumiem neietekmē fakts, ka akciju nodošana notiek vairākos secīgos darījumos.

      (1)  OV C 79, 29.03.2008.


title: Lieta T-152/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 24. maija spriedums — T MS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft /ITSB — Comercial Jacinto Parera ( “MAD” ) (Kopienas preču zīme — Atcelšanas process — Kopienas grafiska preču zīme “MAD” — Preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Forma, kas atšķiras zināmos elementos, kuri neizmaina atšķirtspēju — Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta a) apakšpunkts)

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/15

         Vispārējās tiesas 2012. gada 24. maija spriedums — TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft/ITSB — Comercial Jacinto Parera (“MAD”)
   (Lieta T-152/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Atcelšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “MAD” - Preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Forma, kas atšķiras zināmos elementos, kuri neizmaina atšķirtspēju - Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
   2012/C 200/31
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft mbH (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji — B. Hein un M. H. Hoffmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Comercial Jacinto Parera, SA (Barselona, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 16. decembra lēmumu lietā R 449/2009-2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft mbH un Comercial Jacinto Parera, SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft mbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 139, 07.05.2011.


title: Lieta C-129/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 14. martā iesniedza Administrativen Sad Varna (Bulgārija) — OOD Provadiinvest/Direktor na Direkcia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto”

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 14. martā iesniedza Administrativen Sad Varna (Bulgārija) — OOD Provadiinvest/Direktor na Direkcia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto”

   (Lieta C-129/11)
   2011/C 145/25
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen Sad Varna

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: OOD Provadiinvest

      Atbildētājs: Direktor na Direkcia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto”, gr. Varna, pri Centralno Upravlenie na Nacionalna Agencia po Prihodite [Varnas “Sūdzību un izpildes pārvaldības” direkcijas, kas ir Valsts Ieņēmumu aģentūras Varnas Teritoriālās direkcijas centrālās administrācijas sastāvdaļa, direktors]

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (1) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 80. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, veicot piegādes starp saistītām personām, ja atlīdzība ir mazāka nekā parastā vērtība, nodokļa aprēķina bāze ir darījuma parastā vērtība tikai tad, ja piegādātājam vai ieguvējam nav tiesīb[u] uz tāda priekšnodokļa pilnīgu atskaitīšanu, kas ir piemērojams pirkumam vai piegādājamo priekšmetu izgatavošanai?

               2)

               Vai Direktīvas 2006/112 80. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts nevar paredzēt pasākumus, saskaņā ar kuriem kā nodokļa aprēķina bāze tiek noteikta vienīgi parastā vērtība, ja piegādātājs ir izmantojis tiesības uz priekšnodokļa pilnīgu atskaitīšanu par precēm un pakalpojumiem, kas ir priekšmets vēlākām piegādēm starp saistītām personām par mazāku vērtību nekā parastā vērtība, un šīs tiesības atskaitīt priekšnodokli atbilstoši direktīvas 173.-177. pantam nav tikušas koriģētas, un uz piegādi nav attiecināms atbrīvojums no nodokļa minētās direktīvas 132., 135., 136., 371., 375., 376., 377. panta, 378. panta 2. punkta, 379. panta 2. punkta, kā arī 380.-390. panta izpratnē?

               3)

               Vai Direktīvas 2006/112 80. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts nevar paredzēt pasākumus, saskaņā ar kuriem kā nodokļa aprēķina bāze tiek noteikta vienīgi parastā vērtība, ja ieguvējs ir izmantojis tiesības uz priekšnodokļa pilnīgu atskaitīšanu par precēm un pakalpojumiem, kas ir priekšmets vēlākām piegādēm starp saistītām personām par mazāku vērtību nekā parastā vērtība, un šīs tiesības atskaitīt priekšnodokli atbilstoši minētās direktīvas 173.-177. pantam nav tikušas koriģētas?

               4)

               Vai Direktīvas 2006/112 80. panta 1. punktā ir izsmeļoši uzskaitīti nosacījumi, kuru izpildes gadījumā dalībvalsts var paredzēt pasākumus, saskaņā ar kuriem nodokļa aprēķina bāze piegāžu gadījumā ir darījuma parastā vērtība?

               5)

               Vai valsts tiesiskais regulējums, kāds ietverts Zakon za danak varhu dobavenata stoynost (Likuma par pievienotās vērtības nodokli) 27. panta 3. punkta 1. apakšpunktā, ir pieļaujams, ja pastāv citi apstākļi, nevis tie apstākļi, kas minēti Direktīvas 2006/112 80. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā?

               6)

               Vai tādā lietā kā šī Direktīvas 2006/112 80. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā ietvertajam noteikumam ir tieša iedarbība un vai valsts tiesa to drīkst piemērot tieši?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-132/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 11. marta rīkojums – Albis Plastic/ITSB – IQAP Masterbatch Group (“ALCOLOR”) Kopienas preču zīme — Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu — Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/27

         Vispārējās tiesas 2015. gada 11. marta rīkojums – Albis Plastic/ITSB – IQAP Masterbatch Group (“ALCOLOR”)
   (Lieta T-132/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 155/32)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Albis Plastic GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvji – sākotnēji C. Klawitter, vēlāk C. Klawitter un P. Nagel, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji G. Schneider, vēlāk G. Schneider un D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: IQAP Masterbatch Group, SL (Masíes de Roda, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 3. decembra lēmumu lietā R 1015/2012–2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp IQAP Masterbatch Group, SL un Albis Plastic GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 135, 5.5.2014.


title: Lieta F–77/13: Prasība, kas celta 2013. gada 9. augustā — ZZ /Eiropols

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/27

         Prasība, kas celta 2013. gada 9. augustā — ZZ/Eiropols
   (Lieta F–77/13)
   2013/C 352/53
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — W. Brouwer, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropols

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar ko noteikti procenti, kas maksājami par summu, kas izmaksāta saistībā ar pilnīgu darba nespēju, kas radusies sakarā ar diviem nelaimes gadījumiem divu ar darbu saistītu izbraucienu laikā, kā arī atlīdzināt zaudējumus par iespējami radīto kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2012. gada 15. oktobra lēmumu, attiecīgi kopā ar 2012. gada 13. marta un 2012. gada 18. decembra lēmumiem;

               —

               atcelt 2013. gada 10. maija netiešo lēmumu, ar ko noraidīta 2013. gada 10. janvāra sūdzība;

               —

               piespriest atbildētājam samaksāt procentus, kas tam jāmaksā no summas EUR 170 074,39 apmērā, kas prasītājam tika izmaksāta 2013. gada 14. maijā, proti:

                           —

                           galvenokārt: procentus, kas jāmaksā par laikposmu no 2001. gada 21. februāra līdz 2013. gada 14. maijam, kas novērtēti EUR 138 331,75 apmērā;

                           —

                           pakārtoti: procentus, kas jāmaksā par laikposmu no 2004. gada 27. janvāra līdz 2013. gada 14. maijam, kas novērtēti EUR 83 154,25 apmērā;

                           —

                           pakārtoti tam: vismaz procentus par laikposmu no 2004. gada 27. janvāra līdz 2013. gada 1. februārim, kas novērtēti EUR 80 356,75 apmērā, vismaz sākot no tās dienas, kuru Civildienesta tiesa pamatoti noteiks kā dienu, no kuras ir jāsāk maksāt procentus, vai noteikt prasītājam atlīdzināmo zaudējumu summu, kas jāmaksā atbildētājam, ņemot vērā tā pienākumu neizpildi;

               —

               piespriest atbildētājam samaksāt:

                           —

                           galvenokārt: procentus, kas atbildētājam jāmaksā par summām, kas 2010. gada 3. maijā izmaksātas saistībā ar polisi WBA&I 2600914, proti:

                                       —

                                       procentus sākot no dienas, kad radās parāds saistībā ar dzirdes bojājumiem (5 % AMA, EUR 11 344,50 apmērā), par laikposmu no 2002. gada 11. decembra, atskaitot 15 dienas (polises 4B daļa), līdz 2010. gada 3. maijam, kas veido procentu summu EUR 4 875,28 apmērā;

                                       —

                                       procentus sākot no dienas, kad radās parāds saistībā ar potītei nodarīto bojājumu (9 % AMA, EUR 20 420,12 apmērā), par laikposmu sākot no dienas, kurā Eiropols tika saukts pie atbildības, proti, 2004. gada 27. janvārī, atskaitot 15 dienas (polises 4B daļa), līdz 2010. gada 3. maijam, kas veido procentu summu EUR 6 878,71 apmērā;

                                       —

                                       procentus sākot no dienas, kad radās parāds saistībā ar kognitīvo spēju traucējumiem (16 % AMA, EUR 36 302,41 apmērā,) par laikposmu sākot no dienas, kurā Eiropols tika saukts pie atbildības, proti 2004. gada 27. janvārī, atskaitot 15 dienas (polises 4B daļa), līdz 2010. gada 3. maijam, kas veido procentu summu EUR 12 228,81 apmērā;

                           —

                           pakārtoti: noteikt prasītājam atlīdzināmo zaudējumu summu, kas jāmaksā atbildētājam, ņemot vērā tā pienākumu neizpildi;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp atalgojumu pārstāvim.