title: Lieta C-520/04: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 9. novembrī ( Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pirkko Marjatta (Personu brīva pārvietošanās — Ienākuma nodoklis — Vecuma pensija — Lielāka nodokļa piemērošana pensionāriem, kas dzīvo citā dalībvalstī)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/6

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 9. novembrī (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pirkko Marjatta

   (Lieta C-520/04) (1)

   (Personu brīva pārvietošanās - Ienākuma nodoklis - Vecuma pensija - Lielāka nodokļa piemērošana pensionāriem, kas dzīvo citā dalībvalstī)
   (2006/C 326/13)
   Tiesvedības valoda — somu
   Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus (Somija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Pirkko Marjatta Turpeinen

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Korkein hallinto-oikeus — EKL 12. un 39. panta, kā arī Padomes 1990. gada 28. jūnija Direktīvas 90/365/EEK par tādu darbinieku un pašnodarbinātu personu uzturēšanās tiesībām, kas pārtraukušas profesionālo darbību (OV L 180, 28. lpp.) interpretācija — Valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem nerezidentu ienākumiem piemēro vienotas likmes nodokļa ieturējumu ienākumu gūšanas vietā — Lielāka nodokļa uzlikšana pensionāra pensijai, kurš dzīvo citā dalībvalstī, nekā ja viņš dzīvotu attiecīgajā dalībvalstī
   Rezolutīvā daļa:
   EKL 18. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas aizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru ienākuma nodoklis no vecuma pensijas, ko attiecīgās dalībvalsts iestāde pārskaita personai, kas dzīvo citā dalībvalstī, noteiktos gadījumos pārsniedz nodokli, kāds būtu jāmaksā, ja šī persona dzīvotu pirmajā no minētajām dalībvalstīm, ja šī pensija veido minētās personas visus vai gandrīz visus ienākumus.

      (1)  OV C 57, 05.03.2005.


title: Lieta F-64/11: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 20. jūnija rīkojums — Westeren /Komisija

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/33

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 20. jūnija rīkojums — Westeren/Komisija
   (Lieta F-64/11) (1)

   2013/C 46/70
   Tiesvedības valoda — angļu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 252, 27.8.2011., 57. lpp.


title: Lieta T-435/11: Prasība, kas celta 2011. gada 8. augustā — Universal Display /ITSB ( UniversalPHOLED )

text:
               8.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/22

         Prasība, kas celta 2011. gada 8. augustā — Universal Display/ITSB (“UniversalPHOLED”)
   (Lieta T-435/11)
   2011/C 298/41
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Universal Display Corp. (Ņūdžersija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — A. Poulter un C. Lehr, Solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 18. maija lēmumu lietā R 215/2011-2 un

               —

               apmierināt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu un atļaut tās publicēšanu.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “UniversalPHOLED” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. W01015224

      Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot pieļāvusi kļūdu savā vērtējumā attiecībā uz Kopienas preču zīmes “UniversalPHOLED” reģistrācijas pieteikuma reģistrējamību


title: Lieta C-452/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2011. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-240/07 Heineken Nederland BV un Heineken NV /Eiropas Komisija 2011. gada 2. septembrī iesniedza Heineken Nederland BV un Heineken NV

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/9

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2011. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-240/07 Heineken Nederland BV un Heineken NV/Eiropas Komisija 2011. gada 2. septembrī iesniedza Heineken Nederland BV un Heineken NV

   (Lieta C-452/11 P)
   2011/C 340/15
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Heineken Nederland BV un Heineken NV (pārstāvji — T. R. Ottervanger un M. A. de Jong, advocaten)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atbilstoši apelācijas sūdzības rakstā norādītajiem apelācijas sūdzības pamatiem pilnībā vai daļēji atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl ar to tika noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzēju prasība;

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt lēmumu (1), ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējām;

               —

               atcelt vai samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējām uzlikto naudas sodu;

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai atbilstoši Tiesas tiesiskajam vērtējumam;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kā arī tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas pamatojas uz sešiem apelācijas sūdzības pamatiem:

                     Pirmkārt
                  , Vispārējā tiesa esot kļūdaini nospriedusi, ka Komisijai nav bijis pienākuma piešķirt piekļuvi InBev atbildei uz iebildumu punktiem.

                     Otrkārt
                  , Vispārējā tiesa, nospriežot, ka Komisija attiecībā uz privātsektoru ir pareizi pieņēmusi, ka attiecīgo uzņēmumu rīcības veids ir jākvalificē kā nolīgumu un/vai saskaņotu darbību kopums, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.

                     Treškārt
                  , Tiesa esot pārsniegusi savas pilnvaras un ar veidu, kā tā ir noteikusi pārkāpuma sākuma brīdi, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.

                     Ceturtkārt
                  , Vispārējā tiesa, tā kā tā neesot ievērojusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzējām ir ticis uzlikts nesamērīgi liels naudas sods un tā pamats ir tikai pašas Komisijas radīts ilgs administratīvā procesa termiņš, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.

                     Piektkārt
                  , Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, izdarot pieņēmumu, ka Komisija nav pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, kā arī it īpaši tāpēc, ka tā nav izskatījusi vai katrā ziņā nepietiekami izskatījusi salīdzinājumu ar Beļģijas alus lietu Interbrew/Alken-Maes.

                     Sestkārt
                  , Vispārējās tiesas piešķirtais naudas soda samazinājums par 5 % pārāk ilgā administratīvā procesa termiņa dēļ neesot pietiekams, ņemot vērā apelācijas sūdzības iesniedzējai uzlikto īpaši lielo naudas sodu un to, ka Komisijai neesot nekāda attaisnojuma pienācīga termiņa pārsniegšanai.

      (1)  Komisijas 2007. gada 18. aprīļa lēmums C(2007) 1697 par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/B/37.766 — Nīderlandes alus tirgus).


title: Tiesas spriedums (2014. gada 18. decembris) – Lietā E-10/14 – Enes Deveci un citi pret Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden (Direktīva 2001/23/EK – Uzņēmumu īpašnieka maiņa – Koplīgumi – Darījumdarbības brīvība)

text:
               4.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/10

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2014. gada 18. decembris)
   Lietā E-10/14

      Enes Deveci un citi pret Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden

   (Direktīva 2001/23/EK – Uzņēmumu īpašnieka maiņa – Koplīgumi – Darījumdarbības brīvība)
   (2015/C 183/11)
   Lietā E-10/14 Enes Deveci un citi pret Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden – pēc Eidsivating apelācijas tiesas (Eidsivating lagmannsrett) LŪGUMA Tiesai saskaņā ar 34. pantu Nolīgumā starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi interpretēt Padomes Direktīvu 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā – Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs un tiesnesis referents Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson, 2014. gada 18. decembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.

               1.

               Ar Direktīvas 2001/23/EK 3. panta 3. punktu ir saderīgs tas, ka noteikumi un nosacījumi par atalgojumu, kuru saņem pārņemtie darba ņēmēji saskaņā ar koplīgumu, kas noslēgts ar pārņemamo uzņēmumu, atbilstoši valsts tiesību aktiem tiek aizstāti ar atalgojuma nosacījumiem, kuri izklāstīti ar pārņēmēju uzņēmumu noslēgtajā koplīgumā, kas ir spēkā pēc iepriekšējā koplīguma termiņa beigām.
               Atalgojuma samazinājums – neatkarīgi no tā, vai tas ir būtisks, – nevar ietekmēt šo novērtējumu.
               Tomēr valsts tiesai ir jānovērtē, vai piemērojamos valsts tiesību aktos ir paredzēta ietekmes turpināšanās šādā situācijā. Direktīvas 2001/23/EK 3. panta 3. punkts jāinterpretē tādējādi, ka noteikumi un nosacījumi, kas izklāstīti koplīgumā, kuram piemēro šādu ietekmes turpināšanos, ir “koplīguma noteikumi un nosacījumi” tik ilgi, kamēr uz šīm darba attiecībām neattiecina jaunu koplīgumu vai ar attiecīgajiem darba ņēmējiem nav noslēgti jauni individuāli līgumi.

               2.

               Direktīvas 2001/23/EK 3. panta 3. punkts neliedz pārņēmējam uzņēmumam piemērot pārņemtajiem darba ņēmējiem pārņēmēja uzņēmuma koplīgumu divus mēnešus pēc pārņemšanas, ja minētais koplīgums ir piemērojams saskaņā ar valsts tiesību aktiem.
               Tomēr Direktīvas 2001/23/EK 3. pants izslēdz iespēju, ka pārņemto darba ņēmēju ienākumi salīdzinājumā ar viņu situāciju tieši pirms pārņemšanas būtiski samazinātos tādēļ, ka viņu nodarbinātības ilgums pārņemamajā uzņēmumā nav pietiekami ņemts vērā, nosakot viņu sākotnējo atalgojuma līmeni pārņēmējā uzņēmumā, un atalgojuma nosacījumi saskaņā ar jauno piemērojamo koplīgumu cita starpā ir atkarīgi no nodarbinātības ilguma. Lai to noteiktu, ir jāņem vērā to darba ņēmēju līdzvērtīgais nodarbinātības ilgums, kuri ir jau nodarbināti pārņēmējā uzņēmumā.
               Valsts tiesai ir jāpārbauda, vai nosacījumos par atalgojumu saskaņā ar pārņēmēja uzņēmuma koplīgumu ir pienācīgi ņemts vērā nodarbinātības ilgums.


title: Lieta T-138/13: Prasība, kas celta 2013. gada 2. martā — Evonik Oil Additives /ITSB — BRB International ( “VISCOTECH” )

text:
               18.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/23

         Prasība, kas celta 2013. gada 2. martā — Evonik Oil Additives/ITSB — BRB International (“VISCOTECH”)
   (Lieta T-138/13)
   2013/C 141/42
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evonik Oil Additives GmbH (Darmstadt, Vācija) (pārstāvis — J. Albrecht, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: BRB International BV (Ittervoort, Nīderlande)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju piektās padomes 2012. gada 19. decembra lēmumu lietā R 907/2012-5;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: BRB International BV

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “VISCOTECH” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1. un 4. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “VISCOPLEX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1. un 4. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt un iebildumus noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta F-95/10: Prasība, kas celta 2010. gada 8. oktobrī — Eberhard Bömcke /EIB

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/62

         Prasība, kas celta 2010. gada 8. oktobrī — Eberhard Bömcke/EIB
   (Lieta F-95/10)
   ()
   2010/C 328/101
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eberhard Bömcke (Athus, Beļģija) (pārstāvis — D. Lagasse, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, kuru pieņēmis atbildētāja personāla daļas vadītājs un ar kuru ir apstiprināta prasītāja darbinieku pārstāvja pilnvaru izbeigšanās, un prasība par zaudējumu atlīdzību

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt EIB personāla daļas vadītāja lēmumu, kas prasītājam paziņots ar 2010. gada 22. septembrī datētu vēstuli, kas saņemta 2010. gada 24. septembrī;

               —

               piespriest EIB atlīdzināt prasītājam ar iepriekš minēto lēmumu radīto morālo kaitējumu un šajā sakarā prasītājam samaksāt atlīdzību EUR 25 000 apmērā;

               —

               piespriest EIB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-572/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 8. septembra spriedums – Aldi/EUIPO – Rouard (“GOURMET”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “GOURMET” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīmes “ORIGINE GOURMET” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Administratīvā procesa apturēšana — Regulas (EK) Nr. 2868/95 20. noteikuma 7. punkta c) apakšpunkts

text:
               23.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/10

         Vispārējās tiesas 2017. gada 8. septembra spriedums – Aldi/EUIPO – Rouard (“GOURMET”)
   (Lieta T-572/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “GOURMET” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīmes “ORIGINE GOURMET” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Administratīvā procesa apturēšana - Regulas (EK) Nr. 2868/95 20. noteikuma 7. punkta c) apakšpunkts)
   (2017/C 357/13)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Vācija) (pārstāvji – N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen un N. Bertram, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – M. Eberl un M. Fischer)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Pierre- André Rouard (Madride, Spānija) (pārstāvis – P. Merino Baylos, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 24. jūlija lēmumu lietā R 1985/2013-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Rouard k-gu un Aldi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 24. jūlija lēmumu lietā R 1985/2013-4;

               2)

               EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Aldi GmbH & Co. KG tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 389, 23.11.2015.


title: Lieta C-178/13: Prasība, kas celta 2013. gada 11. aprīlī — Eiropas Komisija/Somijas Republika

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/25

         Prasība, kas celta 2013. gada 11. aprīlī — Eiropas Komisija/Somijas Republika
   (Lieta C-178/13)
   2013/C 156/40
   Tiesvedības valoda — somu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — I. Koskinen un J. Hottiaux)

      Atbildētāja: Somijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, attiecībā uz pašnodarbinātiem autovadītājiem nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 11. marta Direktīvas 2002/15/EK par darba laika organizēšanu personām, kas ir autotransporta apkalpes locekļi (1), prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Somijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 2002/15/EK 2. panta 1. punktā, 3.-7. un 11. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Somijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas transponēšanas termiņš ir beidzies 2009. gada 23. martā.

      (1)  OV L 80, 35. lpp.


title: Lieta C-73/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2008. gada 28. novembra spriedumu apvienotajās lietās T-254/00, T-270/00 un T-277/00 Hotel Cipriani SpA u.c./Komisija 2009. gada 16. februārī iesniegusi Hotel Cipriani Srl

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/21

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2008. gada 28. novembra spriedumu apvienotajās lietās T-254/00, T-270/00 un T-277/00 Hotel Cipriani SpA u.c./Komisija 2009. gada 16. februārī iesniegusi Hotel Cipriani Srl
   (Lieta C-73/09 P)
   2009/C 113/42
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Hotel Cipriani SpA (pārstāvis — A. Bianchini, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Società Italiana per il gas SpA (Italgas), Itālijas Republika, Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl, Comitato“Venezia vuole vivere”, Eiropas Kopienu Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesai:

               a)

               atcelt pārsūdzēto Pirmās instances tiesas spriedumu;

               b)

               apmierināt Pirmās instances tiesā iesniegtās prasības un attiecīgi:

                           —

                           atcelt Pirmās instances tiesā apstrīdēto Komisijas lēmumu (1);

                           —

                           pakārtoti, atcelt lēmuma 5. pantu tiktāl, ciktāl Komisija attiecīgajā noteikumā paredzētās atgūšanas rīkojumu interpretē kā tādu, kurā iekļaujas arī tas valsts atbalsts, kas tika atļauts, pamatojoties uz de minimis principu, un/vai atcelt 5. pantu daļā, kurā ir paredzēts, maksāt tādu procentu likmi, kas ir augstāka par to likmi, kuru uzņēmums maksā par savām parādsaistībām;

               c)

               piespriest Komisijai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus abās tiesvedībās.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Ar pirmo pamatu
                  Hotel Cipriani apgalvo, ka ir pārkāpts un kļūdaini piemērots EKL 87. panta 1. punkts, kā arī Pirmās instances tiesas pamatojums nav pietiekošs un ir pretrunīgs. Ar normatīvajiem un administratīvajiem noteikumiem, kas tiek uzskatīti par nesaderīgiem ar EKL 87. pantu, netiek radīts nekāds konkurences izkropļojums vai apdraudējums kopējā viesnīcu un ēdināšanas nozares tirgū (kurā savas darbības veic Hotel Cipriani), jo Venēcijas pilsēta atrodas ļoti īpašā situācijā, kas nekādi nav saistīta ar kopējo tirgu tādēļ, ka ar attiecīgajiem atvieglojumiem tikai tiek kompensēti papildus apgrūtinājumi, kas uzņēmumiem rodas saistībā ar to atrašanos attiecīgajā ģeogrāfiskajā tirgū, ja tie savas darbības veiktu saskaņā ar tiem pašiem noteikumiem, kādi ir paredzēti citās Eiropas Kopējā tirgus daļās. Pirmās instances tiesa šīs īpatnības neņēma pietiekoši vērā un bez pietiekošas padziļinātas izskatīšanas nolēma, ka Venēcijas uzņēmumiem piešķirtās priekšrocības bija vairāk nekā kompensējošs atbalsts par vides apgrūtinājumiem, kā rezultātā pārsūdzētā sprieduma pamatojums ir nepietiekošs un pretrunīgs.

               2.

               Ar otro pamatu
                  Hotel Cipriani apgalvo, ka ir kļūdaini piemērots EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunkts, jo Pirmās instances tiesas sprieduma pamatojums ir neloģisks. No sākuma Komisija un pēc tam Pirmās instances tiesa kļūdījās uzskatot, ka EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzētais reģionālais izņēmums nav piemērojams, jo, kā tas tika detalizēti pierādīts Pirmās instances tiesas tiesvedībā, pamatojoties uz attiecīgo ģeogrāfisko tirgu valsts tiesiskajā regulējumā var tiesiski paredzēt kompensējošo atvieglojumu piešķiršanu, ja to nolūks ir tikai saglabāt Venēcijas pilsētas sociāli ekonomisko raksturu, neradot, kā uz to arī tika norādīts iepriekšējā punktā, nekādus pret konkurenci vērstus šķēršļus kopējā tirgū.

               3.

               Ar trešo pamatu
                  Hotel Cipriani apgalvo, ka EKL 87. panta 3. punkta d) apakšpunkts ir kļūdaini piemērots arī tādēļ, ka Pirmās instances tiesas pamatojums ir neloģisks. Šajā gadījumā attiecīgie atvieglojumi acīmredzami ir saistīti ar mērķi atvieglot Venēcijas pilsētas kultūras un mākslas mantojuma saglabāšanu, kas lagūnu teritorijās esošajiem uzņēmumiem prasa lielas izmaksas, bet citiem atšķirīgos teritoriālos apstākļos esošiem uzņēmumiem šādas izmaksas nerodas. Pirmās instances tiesas spriedums daļā, kurā tā noraidīja šos Hotel Cipriani izvirzītos apsvērumus, kļūdaini tiek apgalvots, ka nav pietiekoši atspoguļoti iemesli, kādēļ katrā atsevišķā gadījumā uzņēmumiem-apelācijas sūdzības iesniedzējiem rodas Venēcijas kultūras un mākslas saglabāšanas izmaksas. Šis apgalvojums ir kļūdains vairāku iemeslu dēļ, it īpaši tādēļ, ka Komisijā ir iesniegta visaptveroša dokumentācija attiecībā uz to, kādi apgrūtinoši apstākļi ir visā Venēcijas vēsturiskajā centrā un kas ir saistīti ar nekustamā īpašuma mantojuma aizsardzību.

               4.

               Ar ceturto pamatu
                  Hotel Cipriani apgalvo, ka obligātā attiecīgo atbalstu atmaksa ir paredzēta prettiesiski, jo ir pārkāpts Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999 (2), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma [88.] panta iemērošanai, 14. panta 1. punkts. Nevar paredzēt piemērot 14. pantā minēto atvieglojumu atgūšanu, jo tas būtu nesaderīgi ar vispārējiem Kopienas principiem, uz kuriem tika norādīts arī Pirmās instances tiesā, tādiem kā — samērīguma princips, vienlīdzīgas attieksmes un tiesiskās drošības princips.

               5.

               Ar piekto pamatu
                  Hotel Cipriani apgalvo, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 659/1999 15. pants. Brīdī, kad Komisija 1999. gada 25. novembrī pieņēma lēmumu jau bija beidzies minētajā 15. pantā paredzētais desmit gadu termiņš, kurš (šajā gadījumā nepārprotami ir piemērojams ratione temporis) un tādējādi iespējamā atbalsta ietekme ir attiecināma uz Likumu Nr. 171/1973, tā sauktais “Venēcijas īpašais likums”.

      (1)  Komisijas 1999. gada 25. novembra Lēmums 2000/394/EK par atbalstu uzņēmumiem Venēcijā un Kiodžā [Chioggia], saskaņā ar likumu Nr. 30/1997 un Nr. 206/1995, samazinot to sociālā nodrošinājuma iemaksas (OV L 150, 2000., 50. lpp.).

      (2)  OV L 83, 1. lpp.


title: Lieta T-849/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2014. gada 18. novembra spriedumu lietā F-59/09 RENV De Nicola/EIB 2014. gada 31. decembrī iesniedza Carlo De Nicola

text:
               2.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/46

      Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2014. gada 18. novembra spriedumu lietā F-59/09 RENV De Nicola/EIB 2014. gada 31. decembrī iesniedza Carlo De Nicola

      (Lieta T-849/14 P)
      (2015/C 073/57)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis – L. Isola, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Investīciju banka

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs prasa Vispārējai tiesai apmierināt šo apelācijas sūdzību un, daļēji pārformulējot pārsūdzēto spriedumu, atcelt rezolutīvās daļas 2) un 3) punktu, apgalvojumu, ka šī tiesvedība atbilst LESD 270. pantam, un motīvu daļas 43., 44., 50., 55., 56., 58., 59., 60., 61., 63., 65., 66., 67., 68., 69., 70., 71., 72. un 73. punktu. Nodot lietu atpakaļ citai Civildienesta tiesas palātai, lai tā citā iztiesāšanas sastāvā vēlreiz lemj par atceltajiem punktiem, pirms tam apmierinot iepriekš lūgto medicīnisko ekspertīzi. Apelācijas sūdzības iesniedzējs atstāj sev tiesības lūgt veikt jebkuru tiešu un/vai pretēju pierādījumu savākšanas pasākumu, kurš būs nepieciešams saistībā ar pretējās puses aizstāvību, kā arī saistībā ar jebkura cita dokumenta iesniegšanu, kas tiktu atzīts par lietderīgu pretējās puses apgalvojumu atspēkošanai.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par Civildienesta tiesas 2014. gada 18. novembra spriedumu lietā F-59/09 RENV De Nicola/EIB.
      Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza šādus pamatus.

                  1.

                  Saistībā ar Pārsūdzību izskatīšanas komiteju apelācijas sūdzības iesniedzējs apstrīd atzinumu par nepieņemamību, ciktāl runa ir par tās darbības noteikumiem, apgalvojumu, ka ir sniegta atbilstoša kompensācija par kaitējumu, kas ciests, dzēšot atcelto pasākumu no apelācijas sūdzības iesniedzēja personiskās lietas, kā arī norāda, ka tā ir ļaunprātīgi izmantojusi savas tiesas funkcijas.

                  2.

                  Attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēja ciesto psiholoģisko vardarbību viņš atsaucas uz atzinuma par lūguma to konstatēt nepieņemamību, uz to, ka nav pieņemts lēmums par šo īpašo lūgumu, un uz Civildienesta tiesas atteikumu ņemt vērā spriedumu, ar kuru lieta nodota atpakaļ, uz jauno izņēmumu, kurus EIB ir izteikusi tiesvedībā pēc lietas nodošanas, nepieņemamību, kā arī uz to, ka Civildienesta tiesa ļaunprātīgi izmanto savas tiesības, tai aizstājot apelācijas sūdzības iesniedzēja advokātu un nolemjot, ka būtu bijis labāk, ja netiktu izskatīta prasība par zaudējumu atlīdzību, jo tā detalizētāk bija izklāstīta lietā F-52/11.

                  3.

                  Saistībā ar lūgumu veikt medicīnisko ekspertīzi un citus organizatoriskos pasākumus apelācijas sūdzības iesniedzējs uzsver, ka viņš nekad nav atteicies no saviem lūgumiem pierādījumu savākšanas pasākumu jomā, kurus Civildienesta tiesa bija noraidījusi kā nevajadzīgus. Tādējādi, ja Vispārējā tiesa nolēma, ka ir jālemj par lietu pēc būtības, Civildienesta tiesai bija jāizvērtē visi pienācīgi iesniegtie lūgumi, nosakot tos, kuri ir svarīgi strīda atrisināšanai, un veicot no tiem izrietošos procesa organizatoriskos pasākumus.


title: Lieta C-348/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Landgerichts Hamburg (Vācija) 2007. gada 12. jūlija rīkojumu — Turgay Semen / Deutsche Tamoil GmbH

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Landgerichts Hamburg (Vācija) 2007. gada 12. jūlija rīkojumu — Turgay Semen/Deutsche Tamoil GmbH

   (Lieta C-348/07)
   (2007/C 235/16)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Landgerichts Hamburg
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Turgay Semen

      Atbildētājs: Deutsche Tamoil GmbH

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tas, ka, tirdzniecības pārstāvja atlīdzība tiek ierobežota līdz komisijas naudas summai, ko tirdzniecības pārstāvis nav ieguvis, izbeidzot līgumu, atbilst Padomes 1986. gada 18. decembra Direktīvas 86/653/EEK (1) par dalībvalstu tiesību aktu koordinēšanu attiecībā uz pašnodarbinātiem tirdzniecības pārstāvjiem 17. panta 2. punkta a) apakšpunktam arī tādā gadījumā, ja uzņēmēja joprojām gūtie ienākumi ir lielāki?

               2)

               Vai minētajā summā ir ieskaitāmi arī ienākumi, ko gūst koncerna, kurā ietilpst uzņēmējs, sastāvā esošās sabiedrības?

      (1)  OV L 382, 17. lpp.


title: Lieta T-510/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 18. novembra spriedums – Conrad Electronic /ITSB – British Sky Broadcasting Group un Sky IP International  ( “EuroSky” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “EuroSky” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “SKY”  — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/31

         Vispārējās tiesas 2014. gada 18. novembra spriedums – Conrad Electronic/ITSB – British Sky Broadcasting Group un Sky IP International (“EuroSky”)
   (Lieta T-510/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “EuroSky” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “SKY” - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 007/33)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Conrad Electronic SE (Hirschau, Vācija) (pārstāvji – P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier un A. Kramer, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Pohlmann)

      Pārējās procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces, personas, kas iestājušās lietā Vispārējā tiesā: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Apvienotā Karaliste) un Sky IP International Ltd (Isleworth) (pārstāvji – J. Barry, solicitor, R. Heine un M. Plesser, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 20. septembra lēmumu lietā R 1138/2011–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp British Sky Broadcasting Group plc un Sky IP International Ltd, no vienas puses, un Conrad Electronic SE, no otras puses

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Conrad Electronic SE sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), British Sky Broadcasting Group plc un Sky IP International Ltd tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta C-364/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Monomeles Protodikeio Kerkyras 2007. gada 2. augusta rīkojumu — Vassilakis Spyridon u.c./ Dimos Kerkyraion

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Monomeles Protodikeio Kerkyras2007. gada 2. augusta rīkojumu — Vassilakis Spyridon u.c./Dimos Kerkyraion

   (Lieta C-364/07)
   (2007/C 247/16)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Monomeles Protodikeio Kerkyras
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Vassilakis Spyridon u.c.

      Atbildētājs: Dimos Kerkyraion [Korfu pilsēta]
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai valsts tiesai ir jāinterpretē valsts tiesības cik vien iespējams atbilstoši direktīvai, kas valsts iekšējā tiesību sistēmā ir transponēta novēloti: a) no direktīvas spēkā stāšanās dienas; b) no brīža, kad beidzies transponēšanas termiņš, kas nav ievērots, vai c) no valsts transponējošo pasākumu spēkā stāšanās dienas?

               2)

               Vai UNICE, CEEP un EAK noslēgtā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas veido Padomes Direktīvas 1999/70/EEK (OV L 175, 43. lpp.) neatņemamu sastāvdaļu, 5. klauzulas 1. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka fakts, ka līguma uz noteiktu laiku noslēgšana ir paredzēta likumos vai citos normatīvajos aktos, pats par sevi var būt objektīvs iemesls, kas attaisno secīgus līguma atjaunojumus vai šādu līgumu noslēgšanu, tāpat kā iemesli, kas saistīti ar veiktā darba raksturu, veidu vai īpašībām, vai citi līdzīgi iemesli?

               3)

               Vai UNICE, CEEP un EAK noslēgtā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas veido Padomes Direktīvas 1999/70/EEK (OV L 175, 43. lpp.) neatņemamu sastāvdaļu, 5. klauzulas 1. un 2. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesību normas, saskaņā ar kurām darba līgumu vai darba attiecības uz noteiktu laiku var tikt uzskatītas par secīgām tikai tad, ja to starpā nav intervāli, kas ilgāki par trim mēnešiem, kā arī saskaņā ar kurām par labu darba ņēmējiem esošā prezumpcija, kuru šīs tiesību normas paredz, lai secīgi darba līgumi vai darba attiecības uz noteiktu laiku tiktu atzītas par līgumiem uz nenoteiktu laiku, noteikti ir jāpamato ar šo nosacījumu?

               4)

               Vai likuma Nr. 2190/1994 21. pantā noteiktais aizliegums pārveidot par darba līgumu uz nenoteiktu laiku secīgus darba līgumus uz noteiktu laiku, kas principā ir noslēgti, lai apmierinātu darba devēja izņēmuma vai sezonas vajadzības, bet kura mērķis patiesībā ir apmierināt pastāvīgas un ilgstošas vajadzības, ir saderīgs ar Kopienu tiesību lietderīgās iedarbības principu un ar UNICE, CEEP un EAK noslēgtā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas veido Padomes Direktīvas 1999/70/EEK (OV L 175, 43. lpp.) neatņemamu sastāvdaļu, 5. klauzulas 1. un 2. punktu un 1. klauzulas kopējo mērķi?

               5)

               Vai fakts, ka saskaņā ar valsts tiesību normu, kas pieņemta, piemērojot Direktīvu 1999/70, neatkarīga administratīva iestāde ar nosaukumu Anotato Symvoulio Epilogis Prosopikou (Personāla atlases Augstākā Padome, “ASEP”) ir kompetentā pēdējā instancē izlemt, vai darba līgumus uz noteiktu laiku var pārveidot par darba līgumu uz nenoteiktu laiku, ir saderīgs ar Kopienu tiesību lietderīgās iedarbības principu un ar UNICE, CEEP un EAK noslēgtā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas veido Padomes 1999. gada 10. jūlija Direktīvas 1999/70/EEK (OV L 175, 43. lpp.) neatņemamu sastāvdaļu, 5. klauzulas 1. un 2. punktu un 1. klauzulas kopējo mērķi?


title: Lieta T-392/16: Prasība, kas celta 2016. gada 26. jūlijā – Axium/Parlaments

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/33

         Prasība, kas celta 2016. gada 26. jūlijā – Axium/Parlaments
   (Lieta T-392/16)
   (2016/C 326/56)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Axium (Oberschaeffolsheim, Francija) (pārstāvis – N. Deleau, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2016. gada 9. jūnija lēmumu, ar kuru Eiropas Parlaments nolēma no iepirkuma procedūras izslēgt sabiedrības Axium piedāvājumu;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam samaksāt sabiedrībai Axium EUR 4 000, pamatojoties uz Reglamenta 133. un nākamajiem pantiem;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam segt visus tiesāšanas izdevumus šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota Eiropas Parlamenta 2016. gada 9. jūnija Lēmuma D 201714 noraidīt prasītājas iesniegto piedāvājumu publiskajā iepirkumā 06D30/2015/M064 attiecībā uz procedūru “Francija-Strasbūra: Pamatīgums par azbesta aizvākšanas darbiem Eiropas Parlamenta ēkās Strasbūrā” (OV 2015/S 242-438527) un lēmuma piešķir tiesības slēgt šo līgumu citam pretendentam (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”) ārējā nelikumība, ciktāl personai, kas ir parakstījusi prasītājai adresēto vēstuli, kas ietver apstrīdēto lēmumu, nav deleģētas nekādas pilnvaras, kas būtu vajadzīgas, lai tā varētu uzņemties saistības līgumslēdzējai iestādei, tas ir, Eiropas Parlamentam.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota apstrīdētā lēmuma iekšējā nelikumība, jo prasītājas piedāvājuma izslēgšana neatbilstot Komisijas 2012. gada 29. oktobra Deleģētās regulas (ES) Nr. 1268/2012 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem 158. panta 3. punktam un tādējādi neesot pamatota.


title: Lieta T-675/14: Prasība, kas celta 2014. gada 22. septembrī  – Spānija/Komisija

text:
               3.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 388/24

         Prasība, kas celta 2014. gada 22. septembrī – Spānija/Komisija
   (Lieta T-675/14)
   2014/C 388/30
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvji – M. García Valdecasas Dorrego, Abogado del Estado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 9. jūlija Īstenošanas lēmumu, ar kuru no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz dažus dalībvalstu izdevumus, kurus tā attiecinājusi uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fondu (ELVGF), Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl tie attiecas uz Spānijas Karalisti;

               —

               piespriest atbildētajai iestādei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka vienotās likmes korekcijas noteikšana EUR 2 7 31  208,07 apmērā un izmantotā aprēķina metode ir pretrunā ar Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 209, 1. lpp.) 31. panta 2. punktu, Komisijas 1997. gada 23. decembra Dokumentā VI/5330/90 definētajām pamatnostādnēm (Pamatnostādnes attiecībā uz finansiālo seku aprēķinu, sagatavojot lēmumu par ELVGF Garantiju nodaļas norēķinu klīringu) un Komisijas 2006. gada 9. jūnija Dokumentu AGRI/2005/64043 (Komisijas paziņojums par to, kā Komisija (ELVGF) “Garantiju” nodaļas klīringa procesa kontekstā ir iecerējusi attiekties pret konstatētajiem trūkumiem dalībvalstu ieviestajās savstarpējās atbilstības kontroles sistēmās), jo nebija jāizdara novērtējums par vienoto likmi tādēļ, ka prasītāja ir iesniegusi detalizētu novērtējumu par reālo risku fondam. Komisijas pieņemtie piemērošanas pasākumi ir ne tikai kļūdaini, bet arī nesamērīgi un nepamatoti.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka vienreizējas korekcijas EUR 1 91  873,55 apmērā pieskaitīšana vispārējai korekcijai, kuras likme ir 2 %, un pati aprēķina metode ir pretrunā ar iepriekš minētās Regulas 31. panta 2. punktu, kā arī Komisijas dokumentiem par pamatnostādnēm finanšu korekciju aprēķināšanai, jo vienam pārkāpumam nevar vienlaicīgi izmantot un kumulatīvi piemērot divas aprēķinu metodes. Tas ir ne tikai juridiski pretrunīgi, bet arī nesamērīgi un nepamatoti.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka 2010. pieprasījuma gadam un 2011. finanšu gadam noteiktā korekcija ir pretrunā ar iepriekš minētās Regulas 31. panta 4. punktu, jo tādējādi tiek pārkāpts lojālas sadarbības princips un tiesības uz aizstāvību, ciktāl atbildētāja ir nepamatoti paplašinājusi finanšu korekciju attiecībā uz 24 mēnešu laikposmu pēc Paziņojuma, kaut arī nepilnības turklāt jau bija novērstas.


title: Lieta T-150/15: Prasība, kas celta 2015. gada 27. martā – EFB/Komisija

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/18

         Prasība, kas celta 2015. gada 27. martā – EFB/Komisija
   (Lieta T-150/15)
   (2015/C 190/22)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: European Federation of Biotechnology (Eiropas Biotehnoloģijas federācija) (EFB) (Ljēža, Beļģija) (pārstāvji – M. Troncoso Ferrer un S. Moya Izquierdo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai samaksāt prasītājai EUR 39  316,54;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar savu prasību prasītāja lūdz Vispārējo tiesu atzīt, ka Eiropas Komisija nav izpildījusi savas līgumsaistības saskaņā ar 2005. gada 23. decembra līgumu European Action for Global Life science – Health Programme, atsauces Nr. LSSP-CT-2005–512135 (turpmāk tekstā – “līgums”), un piespriest Eiropas Komisijai samaksāt galīgo maksājumu EUR 39  316,54 apmērā.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats attiecas uz acīmredzamām kļūdām vērtējumā, kas pieļautas saistībā ar vairākām pieļaujamajām izmaksām, kas veido kļūdu pierādījumu novērtēšanā, kas ir pretrunā Beļģijas Civilkodeksa 1315. pantam.

                           —

                           Prasītāja norāda, ka Eiropas Komisijas izdotais paziņojums par parādu esot balstīts uz galīgā revīzijas ziņojuma secinājumiem, bet novērtējums, ko Eiropas Komisijas auditori veica, lai izdotu šo ziņojumu, esot kļūdains attiecībā uz vairākām izmaksām, it īpaši personāla izmaksām un izmaksām saistībā ar noteiktiem pasākumiem. Līdz ar to Eiropas Komisija esot izdevusi paziņojumu par parādu, kas ir balstīts uz kļūdainiem pieņēmumiem, un tā neesot pierādījusi faktus, kas izvirzīti tās apgalvojumu pamatojumam, kā rezultātā esot pārkāpts Beļģijas Civilkodeksa 1315. pants un līdz ar to arī līgumsaistības.

               2.

               Otrais pamats attiecas uz līguma Vispārējo nosacījumu II.20. un II.6. panta, kā arī Beļģijas Civilkodeksa 1347. panta pārkāpumu, jo Eiropas Komisija esot nepamatoti secinājusi, ka izmaksas, kas attiecas uz dažu darbinieku veikto darbu, neesot pieļaujamas, jo šiem darbiniekiem ar prasītāju neesot noslēgts derīgs darba līgums.

               3.

               Trešais pamats attiecas uz Beļģijas Civilkodeksa 1134. panta, kā arī principa, saskaņā ar kuru līgums ir jāpilda labticīgi, pārkāpumu.

                           —

                           Prasītāja tostarp norāda, ka tai neesot bijusi iespēja aizstāvēties, paskaidrojot Eiropas Komisijai jebkuru pārpratumu vai mazāko kļūdu, ko tā ir pieļāvusi, pildot līgumu, ka milzīgās finansiālās atšķirības starp revīzijas ziņojuma pirmo projektu un galīgo revīzijas ziņojumu pierāda acīmredzamas Komisijas pieļautās neprecizitātes un neuzmanību, un ka vairāku nepareizo aprēķinu un neprecizitātes skaitļos dēļ visā gala revīzijas ziņojumā prasītājai esot bijis grūti saprast Eiropas Komisijas izteiktos pārmetumus.

               4.

               Ceturtais pamats attiecas uz to, ka Komisija neesot pamatojusi atteikumu atmaksāt dažus izdevumus.

               5.

               Piektais pamats attiecas uz tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu.

                           —

                           Prasītāja norāda, ka Eiropas Komisija esot pieņēmusi to, ka prasītājai palīdzēja cita juridiskā vienība, kas prasītājai esot radījis tiesisko paļāvību, ka izmaksas, kas izrietēja no šīm attiecībām, ir pilnībā pieļaujamas.

               6.

               Sestais pamats attiecas uz neskaidrību noteikumos, kas piemērojami attiecībā uz 6. pamatprogrammu pētniecībai un tehnoloģiju attīstībai (turpmāk tekstā – “FP6”).

                           —

                           Prasītāja norāda, ka saskaņā ar Beļģijas Civilkodeksa 1162. pantu, ja rodas šaubas, vienošanās ir jāinterpretē par sliktu tam, kurš ir uzlicis saistības, un par labu tam, kurš ir uzņēmies saistības. FP6 piemērojamie noteikumi izriet no Eiropas Komisijas paredzētajām “standarta” klauzulām, kurām prasītājai neesot bijis citas iespējas kā vien pievienoties, padarot to par pusi, kas uzņemas saistības. Šī situācija, kā arī apstāklis, ka šīs klauzulas rada acīmredzamas interpretācijas problēmas, kā par to liecina Vispārējā tiesā iesniegtais lielais skaits apelācijas sūdzību par tām, pamato to, ka no šīs neskaidrības labumu vajadzētu gūt prasītājai. Beļģijas Civilkodeksa 1162. panta interpretācijas noteikumi ļaujot tiesai slikti izstrādātos vai neskaidros noteikumus interpretēt par sliktu to autoram, proti, Komisijai.


title: Lieta T-305/10: Prasība, kas celta 2010. gada 23. jūlijā — Hartmann-Lamboy /ITSB — Diptyque ( “DYNIQUE” )

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/41

      Prasība, kas celta 2010. gada 23. jūlijā — Hartmann-Lamboy/ITSB — Diptyque (“DYNIQUE”)
      (Lieta T-305/10)
      ()
      (2010/C 288/80)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Marlies Hartmann-Lamboy (Westerburg, Vācija) (pārstāvis — R. Loos, Rechtsanwalt)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: DIPTYQUE SAS (Parīze, Francija)

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 7. maija lēmumu lietā R 1217/2009-1 daļēji vai grozīt to tiktāl, ciktāl lēmums tai nav labvēlīgs;

                  —

                  piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies iebildumu procesā, apelācijas tiesvedībā un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

         Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “DYNIQUE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 41. un 44. klasē

         Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: DIPTYQUE S.A.S.

         Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “DIPTYQUE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 4. un 35. klasē

         Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

         Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību daļēji noraidīt

         Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo nepastāvot konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja

         (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-100/08: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28. un 30. pants — Savvaļas dzīvnieku un augu sugu aizsardzība — Tiesiskais regulējums par nebrīvē dzimušu un audzētu putnu īpatņu, kas likumīgi laisti tirgū citās dalībvalstīs, turēšanu un tirdzniecību)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/17

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (lieta C-100/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 28. un 30. pants - Savvaļas dzīvnieku un augu sugu aizsardzība - Tiesiskais regulējums par nebrīvē dzimušu un audzētu putnu īpatņu, kas likumīgi laisti tirgū citās dalībvalstīs, turēšanu un tirdzniecību)
   2009/C 267/29
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — S. Pardo Quintillán un R. Troosters)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — T. Materne, pārstāvis, G. Van Calster, avocat)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28. panta pārkāpums — Savvaļas dzīvnieku un augu sugu aizsardzība — Aizliegums turēt atsevišķus citās dalībvalstīs likumīgi tirgū laistus putnus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Beļģijas Karaliste,

                           —

                           piemērojot nebrīvē dzimušu un audzētu putnu īpatņu, kas likumīgi laisti tirgū citās dalībvalstīs, ievešanai, turēšanai un pārdošanai ierobežojošus nosacījumus, kas attiecīgajiem tirgus dalībniekiem liek mainīt īpatņu marķējumu, lai tas atbilstu Beļģijas tiesiskajā regulējumā īpaši noteiktajiem nosacījumiem, un neatļaujot ne citās dalībvalstīs atļautu marķējumu, ne šim mērķim saskaņā ar Padomes 1996. gada 9. decembra Regulu (EK) Nr. 338/97 par savvaļas dzīvnieku un augu sugu aizsardzību, reglamentējot to tirdzniecību, izsniegtos sertifikātus;

                           —

                           liedzot tirgotājiem iespēju saņemt atkāpes no aizlieguma turēt Eiropai raksturīgos putnus, kas ir likumīgi laisti tirgū citās dalībvalstīs,

                     nav izpildījusi EKL 28. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 128, 24.05.2008.


title: Lieta T-500/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 14. maija rīkojums – Seatech International  u.c./Komisija

text:
               21.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/33

         Vispārējās tiesas 2014. gada 14. maija rīkojums – Seatech International u.c./Komisija
   (Lieta T-500/13) (1)

   2014/C 235/44
   Tiesvedības valoda – franču
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 377, 21.12.2013.


title: Lieta T-39/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 8. decembra spriedums — Evropaïki Dynamiki /Komisija (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Pakalpojumu sniegšana interneta portāla izvietošanai, pārvaldībai, uzlabošanai, reklamēšanai un uzturēšanai — Piedāvājuma noraidīšana un līguma piešķiršana citam pretendentam — Atlases kritēriji — Piešķiršanas kritēriji — Ārpuslīgumiskā atbildība)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/47

      Vispārējās tiesas 2011. gada 8. decembra spriedums — Evropaïki Dynamiki/Komisija
      (Lieta T-39/08) (1)

      (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Pakalpojumu sniegšana interneta portāla izvietošanai, pārvaldībai, uzlabošanai, reklamēšanai un uzturēšanai - Piedāvājuma noraidīšana un līguma piešķiršana citam pretendentam - Atlases kritēriji - Piešķiršanas kritēriji - Ārpuslīgumiskā atbildība)
      (2012/C 25/88)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — N. Korogiannakis, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Manhaeve un N. Bambara, piedaloties J. Stuyck, avocat)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas 2007. gada 12. novembra lēmumu, ar kuru tiek noraidīts prasītājas iesniegtais piedāvājums atvērtās konkursa procedūras EAC/04/07 ietvaros par Komisijas e-apmācības (e-learning) interneta portāla (elearningeuropa.info) izvietošanu, pārvaldību, uzlabošanu, reklamēšanu un uzturēšanu (OV 2007, S 87), kā arī līguma slēgšanas tiesības piešķirtas citam pretendentam, un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt Komisijas 2007. gada 12. novembra lēmumu, ar kuru tiek noraidīts Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE iesniegtais piedāvājums atvērtās konkursa procedūras EAC/04/07 ietvaros par Komisijas e-apmācības (e-learning) interneta portāla (elearningeuropa.info) izvietošanu, pārvaldību, uzlabošanu, reklamēšanu un uzturēšanu (OV 2007, S 87), kā arī līguma slēgšanas tiesības piešķirtas citam pretendentam;

                  2)

                  prasību par zaudējumu atlīdzību noraidīt;

                  3)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 92, 12.04.2008.


title: Lieta C-291/12: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 17. oktobra spriedums ( Verwaltungsgericht Gelsenkirchen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Michael Schwarz/Stadt Bochum (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Biometriska pase — Pirkstu nospiedumi — Regula (EK) Nr. 2252/2004 — 1. panta 2. punkts — Derīgums — Juridiskais pamats — Pieņemšanas procedūra — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 8. pants — Tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību — Tiesības uz personas datu aizsardzību — Samērīgums)

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/17

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 17. oktobra spriedums (Verwaltungsgericht Gelsenkirchen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Michael Schwarz/Stadt Bochum

   (Lieta C-291/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Biometriska pase - Pirkstu nospiedumi - Regula (EK) Nr. 2252/2004 - 1. panta 2. punkts - Derīgums - Juridiskais pamats - Pieņemšanas procedūra - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 8. pants - Tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību - Tiesības uz personas datu aizsardzību - Samērīgums)
   2013/C 367/29
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Gelsenkirchen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Michael Schwarz

      Atbildētāja: Stadt Bochum

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgericht Gelsenkirchen — Padomes 2004. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2252/2004 par drošības elementu un biometrijas standartiem dalībvalstu izdotās pasēs un ceļošanas dokumentos (OV L 385, 1. lpp.), redakcijā, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 28. maija Regulu (EK) Nr. 444/2009 (OV L 142, 1. lpp., labotā redakcija OV L 188, 127. lpp.), 1. panta 2. punkta spēkā esamība attiecībā uz Pamattiesību hartas 8. pantu, kā arī uz Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. pantu — Personas tiesības saņemt pasi, nenoņemot tās pirkstu nospiedumus

      Rezolutīvā daļa:

   Izvērtējot uzdoto jautājumu, nav noskaidroti apstākļi, kas varētu ietekmēt Padomes 2004. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2252/2004 par drošības elementu un biometrijas standartiem dalībvalstu izdotās pasēs un ceļošanas dokumentos, kura ir grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regulu (EK) Nr. 444/2009, 1. panta 2. punkta spēkā esamību.

      (1)  OV C 273, 8.9.2012.


title: Lieta F-88/10: Prasība, kas celta 2010. gada 27. septembrī — Van Asbroeck /Komisija

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/50

         Prasība, kas celta 2010. gada 27. septembrī — Van Asbroeck/Komisija
   (Lieta F-88/10)
   ()
   2010/C 317/90
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Marc Van Asbroeck (Dilbeek, Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues, A. Blot un C. Bernard-Glanz, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt atbildētājas lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāja lūgums daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 22. oktobra lēmumu par kompensācijas piešķiršanu ierēdņiem, kuru kategorija tika mainīta pirms 2004. gada 1. maija, viņu ar atpakaļejošu spēku no 2004. gada 1. maija pārklasificēt D*4/8 pakāpē un atjaunot viņa karjeru saskaņā ar pēc tam notikušo paaugstināšanu amatā, ikgadējiem pielāgojumiem un paaugstinājumiem pakāpes līmenī

      Prasītāja prasījumi:

               —

               aicināt atbildētāju izteikt skaidru viedokli par tabulu, ko prasītājs ir sagatavojis, lai salīdzinātu viņa darba samaksas faktisko pieaugumu un to pieaugumu, kas varēja viņam būt, ja viņa kategorija nebūtu tikusi mainīta pirms 2004. gada 1. maija;

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru ir noraidīts lūgums atcelt Komisijas 2008. gada 22. oktobra lēmuma par kompensācijas piešķiršanu ierēdņiem, kuru kategorija tika mainīta pirms 2004. gada 1. maija, viņu ar atpakaļejošu spēku no 2004. gada 1. maija pārklasificēt D*4/8 pakāpē un atjaunot viņa karjeru saskaņā ar pēc tam notikušo paaugstināšanu amatā, ikgadējiem pielāgojumiem un paaugstinājumiem pakāpes līmenī, 1. panta 3. punkta trešo teikumu un tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumu noraidīt sūdzību;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt naudas summu, kas provizoriski ir noteikta EUR 13 218,24 kā finansiālu zaudējuma atlīdzību, kam pieskaitīti likumiskie nokavējuma procenti no sprieduma pasludināšanas dienas;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/1

      (2010/C 288/01)
      Eiropas Savienības Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

            OV C 274, 9.10.2010.

         Iepriekšējās publikācijas

         OV C 260, 25.9.2010.

         OV C 246, 11.9.2010.

         OV C 234, 28.8.2010.

         OV C 221, 14.8.2010.

         OV C 209, 31.7.2010.

         OV C 195, 17.7.2010.

      Šie teksti pieejami arī
      EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta T–211/10: Vispārējās tiesas 2010. gada 8. jūlija rīkojums — Strålfors /ITSB ( “ID SOLUTIONS” ) (Prasība atcelt tiesību aktu — Pieteikums par lietas ierosināšanu — Formas prasības — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/38

         Vispārējās tiesas 2010. gada 8. jūlija rīkojums — Strålfors/ITSB (“ID SOLUTIONS”)
   (Lieta T–211/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Pieteikums par lietas ierosināšanu - Formas prasības - Acīmredzama nepieņemamība)
   2010/C 234/70
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Strålfors AB (Malmö, Zviedrija) (pārstāvis — M. S. Nielsen, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 25. janvāra lēmumu lietā R 1111/2009-2 attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “ID SOLUTIONS” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Strålfors AB sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 195, 17.07.2010.


title: Lieta C-534/13: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 4. marta spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare u.c./Fipa Group srl, Tws Automation srl, Ivan srl Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 191. panta 2. punkts — Direktīva 2004/35/EK — Atbildība vides jomā — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru iestādei nav paredzēta iespēja likt piesārņoto zemesgabalu īpašniekiem, kas nav veicinājuši šo piesārņojumu, veikt aizsargpasākumus un pasākumus stāvokļa izlabošanai un ir paredzēts tikai pienākums kompensēt iestādes veiktos pasākumus — Saderība ar principu, ka maksā piesārņotājs, piesardzības un preventīvās darbības principu un principu, ka videi nodarīts kaitējums jālabo, pirmām kārtām novēršot tā cēloni

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/12

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 4. marta spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare u.c./Fipa Group srl, Tws Automation srl, Ivan srl

   (Lieta C-534/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 191. panta 2. punkts - Direktīva 2004/35/EK - Atbildība vides jomā - Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru iestādei nav paredzēta iespēja likt piesārņoto zemesgabalu īpašniekiem, kas nav veicinājuši šo piesārņojumu, veikt aizsargpasākumus un pasākumus stāvokļa izlabošanai un ir paredzēts tikai pienākums kompensēt iestādes veiktos pasākumus - Saderība ar principu, ka maksā piesārņotājs, piesardzības un preventīvās darbības principu un principu, ka videi nodarīts kaitējums jālabo, pirmām kārtām novēršot tā cēloni)
   (2015/C 138/14)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute, Ispra – Istituto Superiore per la Protezione e la Ricerca Ambientale

      Atbildētāji: Fipa Group srl, Tws Automation srl, Ivan srl

      piedaloties: Comune di Massa, Regione Toscana, Provincia di Massa Carrara, Comune di Carrara, Arpat – Agenzia regionale per la protezione ambientale della Toscana, Ediltecnica Srl, Versalis SpA, Edison SpA

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu ir jāinterpretē tādējādi, ka tā pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, saskaņā ar kuru, ja nav iespējams noteikt par zemesgabala piesārņojumu atbildīgo personu vai panākt, ka šī persona veic pasākumus stāvokļa izlabošanai, kompetentā iestāde nevar likt šī zemesgabala īpašniekam, kurš nav atbildīgs par piesārņojumu, veikt aizsargpasākumus un pasākumus stāvokļa izlabošanai, un viņam ir tikai jāatlīdzina kompetentās iestādes veikto pasākumu izdevumi tādā apmērā, kas nepārsniedz teritorijas tirgus vērtību, kura noteikta pēc šo pasākumu veikšanas.

      (1)  OV C 359, 7.12.2013.


title: Lieta C-286/14: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 17. marta spriedums – Eiropas Parlaments/Eiropas Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — LESD 290. pants — Jēdzieni “grozīt” un “papildināt” — Regula (ES) Nr. 1316/2013 — 21. panta 3. punkts — Eiropas Komisijai piešķirto pilnvaru apjoms — Nepieciešamība pieņemt atsevišķu normatīvu aktu — Deleģētā regula (ES) Nr. 275/2014

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/8

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 17. marta spriedums – Eiropas Parlaments/Eiropas Komisija
   (Lieta C-286/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - LESD 290. pants - Jēdzieni “grozīt” un “papildināt” - Regula (ES) Nr. 1316/2013 - 21. panta 3. punkts - Eiropas Komisijai piešķirto pilnvaru apjoms - Nepieciešamība pieņemt atsevišķu normatīvu aktu - Deleģētā regula (ES) Nr. 275/2014)
   (2016/C 156/10)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – L. G. Knudsen, A. Troupiotis un M. Menegatti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Martenczuk un M. Konstantinidis un J. Hottiaux)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītāja prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – K. Michoel un Z. Kupčová)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2014. gada 7. janvāra Deleģēto regulu (ES) Nr. 275/2014, ar ko groza I pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (ES) Nr. 1316/2013, ar ko izveido Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu;

               2)

               atstāt spēkā Deleģētās regulas Nr. 275/2014 sekas līdz brīdim, kad saprātīgā termiņā, kurš nevar pārsniegt sešus mēnešus no šī sprieduma pasludināšanas brīža, stāsies spēkā jauns akts, ar kuru paredzēts aizstāt minēto regulu;

               3)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 253, 4.8.2014.


title: Lieta T-90/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. decembra spriedums — Tomorrow Focus /ITSB — Information Builders ( Tomorrow Focus ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes Tomorrow Focus reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme FOCUS — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/26

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. decembra spriedums — Tomorrow Focus/ITSB — Information Builders (“Tomorrow Focus”)
   (Lieta T-90/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Tomorrow Focus’ reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “FOCUS’ - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2009/C 32/48)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tomorrow Focus AG, Minhene (Vācija) (pārstāvji — sākotnēji U. Gürtler, vēlāk J. Berlinger, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — G. Schneider, vēlāk G. Schneider un S. Schäffner)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Information Builders (Netherlands) BV, Amstelveen (Nīderlande)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 17. janvāra lēmumu lietā R 116/2005-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Information Builders (Netherlands) BV un Tomorrow Focus AG

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Tomorrow Focus AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 108, 6.5.2006.


title: Lieta F-124/10: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 26. februāra spriedums — Labiri/CESE (Civildienests — Pienākums sniegt palīdzību — Civildienesta noteikumu 12.a pants — Psiholoģiska vardarbība — Administratīvā izmeklēšana)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/46

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 26. februāra spriedums — Labiri/CESE

   (Lieta F-124/10) (1)

   (Civildienests - Pienākums sniegt palīdzību - Civildienesta noteikumu 12.a pants - Psiholoģiska vardarbība - Administratīvā izmeklēšana)
   2013/C 114/68
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vassilliki Labiri (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal un D. Abreu Caldas, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (pārstāvji — M. Arsène un L. Camarena Januzec, pārstāvji, kuriem palīdz M. Troncoso Ferrer un F.-M. Hislaire, avocats)

      Priekšmets

   Civildienests — Prasība atcelt lēmumu izbeigt bez tālākas virzības administratīvo izmeklēšanu, kas uzsākta pēc tam, kad prasītāja iesniedza sūdzību par psiholoģisko vardarbību

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               atcelt Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas ģenerālsekretāra 2010. gada 18. janvāra lēmumu;

               2.

               Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja sedz savus, kā arī atlīdzina V. Labiri tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 63, 26.2.2011., 34. lpp.


title: Lieta T-591/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 26. februāra rīkojums — Castiglioni /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Kopīgā pētniecības centra Ispras objekta ēku un infrastruktūras būvniecības, remonta un uzturēšanas darbi — Atlases kritēriji — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana un lēmums piešķirt līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam — Jauni pamati — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota un daļēji acīmredzami nepieņemama)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/34

         Vispārējās tiesas 2013. gada 26. februāra rīkojums — Castiglioni/Komisija
   (Lieta T-591/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Kopīgā pētniecības centra Ispras objekta ēku un infrastruktūras būvniecības, remonta un uzturēšanas darbi - Atlases kritēriji - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana un lēmums piešķirt līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam - Jauni pamati - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota un daļēji acīmredzami nepieņemama)
   2013/C 114/56
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Castiglioni Srl (Busto Arsizio, Itālija) (pārstāvis — G. Turri, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji S. Delaude un N. Bambara, vēlāk S. Delaude un F. Moro, pārstāvji, kuriem palīdz D. Gullo, advokāts)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas 2010. gada 29. oktobra lēmumu noraidīt piedāvājumu, ko prasītāja iesniegusi publiskā iepirkuma procedūras ISM/2010/C05/004/0C saistībā ar vairākkārtēju pamatlīguma noslēgšanu par Komisijas Kopīgā pētniecības centra Ispras objekta ēku un infrastruktūras būvniecības, remonta un uzturēšanas darbiem ietvaros, lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam, kā arī paziņojumu par paredzamo publisko iepirkumu un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt;

               2.

               Castiglioni Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies pagaidu noregulējuma tiesvedībā.

      (1)  OV C 55, 19.2.2011.


title: Lieta C-355/05: Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2006. gada 16. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/33

         Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2006. gada 16. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju
   (Lieta C-355/05) (1)

   (2006/C 224/69)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 296, 26.11.2005.


title: Lieta C-679/13: Prasība, kas celta 2013. gada 19. decembrī — Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/31

         Prasība, kas celta 2013. gada 19. decembrī — Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-679/13)
   2014/C 52/56
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — F. Drexler, A. Caiola un M. Pencheva)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2013. gada 7. oktobra Īstenošanas lēmumu 2013/496/ES par kontroles pasākumu piemērošanu vielai 5-(2-aminopropil)indols (1);

               —

               saglabāt Padomes Īstenošanas lēmuma 2013/496/ES sekas līdz brīdim, kad šis lēmums tiks aizstāts ar jaunu tiesību aktu, kas pieņemts pareizā un atbilstošā formā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispirms Parlaments atgādina, ka apstrīdētā lēmuma preambulā ir norāde uz šādiem juridiskajiem pamatiem: Padomes 2005. gada 10. maija Lēmums 2005/387/TI par informācijas apmaiņu, riska novērtējumu un kontroli attiecībā uz jaunām psihoaktīvām vielām (2) un Līgums par Eiropas Savienības darbību. Parlaments no tā secina, ka Padome netieši norāda uz agrākā Līguma par Eiropas Savienību 34. panta 2. punkta c) apakšpunktu.
   Parlaments izvirza divus pamatus savas prasības atcelt tiesību aktu pamatošanai.
   Pirmkārt, Parlaments apgalvo, ka Padome ir balstījusi savu lēmumu uz juridiskā pamata LES (34. panta 2. punkta c) apakšpunkts), kas ir atcelts kopš Lisabonas līguma stāšanās spēkā. Līdz ar to apstrīdētais lēmums esot balstīts vienīgi uz Lēmumu 2005/387/TI. Šis lēmums esot atvasināts juridiskais pamats un līdz ar to tas esot prettiesisks.
   Otrkārt, ņemot vērā iepriekš minēto, Parlaments uzskata, ka lēmumu pieņemšanas procesā ir pieļauti būtiski procedūras noteikumu pārkāpumi. Pirmām kārtām, ja LES 34. panta 2. punkta c) apakšpunkts būtu bijis piemērojams, pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas saskaņā ar LES 39. panta 1. punktu būtu bijis jākonsultējas ar Parlamentu. Taču Parlaments apgalvo, ka tas nenotika. Otrām kārtām, ja uzskata, ka piemērojamās tiesību normas ir Lisabonas līguma noteikumi, tad Parlaments apgalvo, ka to katrā ziņā būtu bijis jāiesaista likumdošanas procesā. Parlaments apgalvo, ka, ja 5-(2-aminopropil)indola pakļaušana kontroles pasākumiem bija būtisks Lēmuma 2005/387/TI elements, īstenojamajam likumdošanas procesam būtu bijis jābūt tam, kas aprakstīts LESD 83. panta 1. punktā, proti, parastajam likumdošanas procesam. Citā gadījumā, ja Lēmumu 2013/496/ES uzskata par vienādiem Lēmuma 2005/387/TI īstenošanas nosacījumiem vai kā pasākumu, ar kuru groza vai papildina šī lēmuma nebūtisku elementu, tad īstenojamajam procesam būtu bijis jābūt tam, kas paredzēts LESD 290. un 291. pantā, lai pieņemtu īstenošanas aktus vai deleģētos aktus. Katrā ziņā, tā kā Parlaments nebija iesaistīts apstrīdētā lēmuma pieņemšanā, tad šajā lēmumā ir pieļauts būtisks procedūras noteikumu pārkāpums.
   Visbeidzot, gadījumā, ja Tiesa nolemtu atcelt apstrīdēto lēmumu, Parlaments uzskata, ka saskaņā ar LESD 264. panta otro daļu ir jāsaglabā apstrīdētā lēmuma sekas līdz brīdim, kad tas tiek aizstāts ar pareizā un atbilstošā formā pieņemtu tiesību aktu.

      (1)  OV L 272, 44. lpp.

      (2)  OV L 127, 32. lpp.


title: Lieta C-570/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 10. novembrī iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) – Volker Willmeroth kā TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth e. K. īpašnieks/Martina Broßonn

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 10. novembrī iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) – Volker Willmeroth kā TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth e. K. īpašnieks/Martina Broßonn

   (Lieta C-570/16)
   (2017/C 053/28)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundesarbeitsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Volker Willmeroth kā TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth e. K. īpašnieks

      Atbildētāja: Martina Broßonn

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (1) 7. pantu vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 2. punktu darba ņēmēja, kas ir miris darba attiecību laikā, mantiniekam tiek piešķirtas tiesības uz finansiālo kompensāciju par darba ņēmējam pirms viņa nāves pienākošos minimālo ikgadējo atvaļinājumu, lai gan atbilstoši Bundesurlaubsgesetz (BUrlG) 7. panta 4. punktam, lasot kopsakarā ar Bürgerliches Gesetzbuch (BGB) 1922. panta 1. punktu, tas ir izslēgts?

               2.

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša:
               vai tas ir piemērojams arī tad, ja darba attiecības pastāvēja starp divām privātpersonām?

      (1)  OV L 299, 9. lpp.


title: Lieta C-14/08: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 25. jūnija spriedums ( Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n o 5 de San Javier (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Roda Golf & Beach Resort SL (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas kompetence — Jēdziens strīds — Regula (EK) Nr. 1348/2000 — Ārpustiesas dokumentu izsniegšana ārpus tiesvedības — Notariālais akts)

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/7

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 25. jūnija spriedums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 5 de San Javier (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Roda Golf & Beach Resort SL

   (Lieta C-14/08) (1)

   (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas kompetence - Jēdziens “strīds” - Regula (EK) Nr. 1348/2000 - Ārpustiesas dokumentu izsniegšana ārpus tiesvedības - Notariālais akts)
   2009/C 205/10
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 5 de San Javier

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Roda Golf & Beach Resort SL

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de San Javier — Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1348/2000 par tiesas un ārpustiesas civillietu un komerclietu dokumentu izsniegšanu Eiropas Savienības dalībvalstīs (OV L 160, 37. lpp.) 16. panta interpretācija — Tikai starp privātpersonām notikusi ārpustiesas dokumentu izsniegšana ārpus tiesvedības, izmantojot Eiropas Savienības tiesu materiālos un personāla resursus

      Rezolutīvā daļa:

   Tāda notariālā akta kā pamata prāvā izsniegšana ārpus tiesvedības ietilpst Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1348/2000 par tiesas un ārpustiesas civillietu un komerclietu dokumentu izsniegšanu Eiropas Savienības dalībvalstīs piemērošanas jomā.

      (1)  OV C 92, 12.04.2008.


title: Lieta C-533/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 20. oktobrī iesniedza Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) – Volkswagen AG/Finančné riaditeľstvo SR

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 20. oktobrī iesniedza Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) – Volkswagen AG/Finančné riaditeľstvo SR

   (Lieta C-533/16)
   (2017/C 022/08)
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Volkswagen AG

      Atbildētāja: Finančné riaditeľstvo SR

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīva 2008/9 (1) un tiesības uz nodokļa atmaksu ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesību uz PVN atmaksu īstenošanai ir kumulatīvi jāizpilda divi nosacījumi:

                           i)

                           preču piegāde vai pakalpojumu sniegšana, un

                           ii)

                           PVN piemērošana rēķinā, ko sagatavo piegādātājs/sniedzējs.

                     Citiem vārdiem, vai ir iespējams, ka nodokļa atmaksu prasa nodokļu maksātājs, kuram rēķinā nav piemērots PVN?

               2)

               Vai samērīguma principam un PVN neitralitātes principam atbilst tas, ka nodokļa atmaksas termiņu aprēķina no brīža, kad vēl nav izpildīti visi materiāltiesiskie nosacījumi tiesību uz nodokļa atmaksu īstenošanai?

               3)

               Vai, ievērojot nodokļu neitralitātes principu, PVN direktīvas 167. pantā un 178. panta a) punktā minētās tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka apstākļos, kādi ir pamatlietā, un ar nosacījumu, ka ir izpildīti visi pārējie materiāltiesiskie un procesuālie nosacījumi, kas nepieciešami, lai īstenotu nodokļa atskaitīšanas tiesības, tās nepieļauj tādu nodokļu iestāžu rīcību, ar kuru nodokļu maksātājam tiek liegtas Direktīvā 2008/9 paredzētajā termiņā īstenotās tiesības uz nodokļa atmaksu, ja nodokli viņam rēķinā ir piemērojis piegādātājs un piegādātājs to ir samaksājis pirms ir iestājies valsts tiesiskajā regulējumā paredzētais noilguma termiņš?

               4)

               Vai, ievērojot neitralitātes principu un samērīguma principu, kas ir PVN kopējās sistēmas pamatprincipi, Slovākijas nodokļu iestādes ir pārsniegušas to, kas ir vajadzīgs PVN direktīvā izvirzītā mērķa sasniegšanai, gadījumā, ja tās ir atteikušas nodokļu maksātājam tiesības uz samaksātā nodokļa atmaksu, jo ir iestājies valsts tiesiskajā regulējumā noteiktais tiesību uz nodokļa atmaksu noilguma termiņš, lai arī minētajā laikposmā nodokļu maksātājs nebūtu varējis īstenot tiesības uz nodokļa atmaksu un lai arī nodoklis ir pienācīgi iekasēts un izvairīšanās no nodokļu samaksas vai nesamaksāšanas risks ir pilnīgi izslēgts?

               5)

               Vai ir iespējams interpretēt tiesiskās noteiktības principu, tiesiskās paļāvības principu un tiesības uz labu pārvaldību Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta izpratnē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesiskā regulējuma tiesību normu interpretāciju, atbilstīgi kurai, lai ievērotu nodokļa atmaksas termiņu, noteicošais ir valsts pārvaldes lēmuma par nodokļa atmaksu brīdis, un nevis brīdis, kad nodokļu maksātājs ir izmantojis tiesības uz nodokļa atmaksu?

      (1)  Padomes 2008. gada 12. februāra Direktīva 2008/9/EK, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Direktīvā 2006/112/EK paredzētajai pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību attiecīgās valsts teritorijā, bet veic uzņēmējdarbību citā dalībvalstī (OV 2008, L 44, 23. lpp.).


title: Lieta T-55/10: Prasība, kas celta 2010. gada 10. februārī — SP /Komisija

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/44

         Prasība, kas celta 2010. gada 10. februārī — SP/Komisija
   (Lieta T-55/10)
   2010/C 80/70
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SP SpA (Brescia, Itālija) (pārstāvis — G. Belotti, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 8. decembra lēmumu, ar kuru grozīts tās iepriekš, 2009. gada 30. septembrī pieņemtais Lēmums C(2009) 7492, galīgā redakcija;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar 2009. gada 8. decembra lēmumu, kas apstrīdēts šīs prasības ietvaros, Komisija grozīja tās iepriekš, 2009. gada 30. septembrī pieņemto Lēmumu C (2009) 7492, galīgā redakcija, kurā Komisija atsevišķiem uzņēmumiem, to skaitā arī prasītājai, bija inkriminējusi dalību aizliegtas vienošanās īstenošanā. Ar 2009. gada 8. decembra lēmumu Komisija, vispirms atzīstot, ka 2009. gada 30. septembra lēmumā ir izdarīta “atsauce uz pielikumu, kurā ir ietvertas tabulas, kas atspoguļo betona stiegru cenu izmaiņas aizliegtās vienošanās darbības laikā”, un norādot, ka “šis pielikums 2009. gada 30. septembra lēmumā nav ietverts”, nolēma grozīt šo lēmumu, lai, pievienojot trūkstošās tabulas, papildinātu šīs prasības ietvaros apstrīdēto lēmumu.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja ir izvirzījusi šādus prasības pamatus:

               1)

               vēlākas trūkumu novēršanas lēmumā, kurā pieļauta būtiska kļūda, prettiesiskums: Komisija nav tiesīga a posteriori novērst trūkumus lēmumā, kurš ir acīmredzami spēkā neesošs, jo tā pieņemšanas laikā tas bija nepilnīgs; tas ir ļoti būtisks apstāklis, kas kā tāds nav labojams;

               2)

               kļūdaina juridiskā pamata izvēle: Komisija ir norādījusi, ka apstrīdētā lēmuma juridiskais pamats ir EOTKL 65. pants un Regula (EK) Nr. 1/2003 (1), bet šie juridiskie pamati ir acīmredzami nepiemēroti Komisijas izvirzīto mērķu sasniegšanai (proti, papildināt/grozīt tās iepriekš pieņemto lēmumu, kurš ir bijis nepilnīgs). Tā rezultātā otrais lēmums, kurš tiek apstrīdēts šīs prasības ietvaros, ir atceļams acīmredzama atbilstoša juridiskā pamata trūkuma dēļ.

         Prasītāja norāda arī uz labas pārvaldības principa pārkāpumu.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Lieta T-91/16: Prasība, kas celta 2016. gada 29. februārī – Itālija/Komisija

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/42

         Prasība, kas celta 2016. gada 29. februārī – Itālija/Komisija
   (Lieta T-91/16)
   (2016/C 136/58)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri un P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu atbilstoši LESD 264. pantam atcelt Komisijas 2015. gada 17. decembra Lēmumu C(2015) 9413, kas paziņots 2015. gada 18. decembrī un kas attiecas uz Eiropas Sociāla Fonda atbalsta samazinājumu Sicīlijas operatīvajai programmai, kas ietilpst Kopienas atbalsta sistēmā Kopienas struktūrpalīdzības sniegšanai Itālijas reģionos, uz kuriem attiecas mērķis Nr. 1 (POR Sicilia 2000-2006); un tādējādi lemt, ka Komisijai ir pilnībā jāapmierina Itālijas iestāžu iesniegtais galīgais maksāšanas lūgums. Turklāt tiek lūgts Komisijai piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas ir radušies šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1.

               Lēmums esot pieņemts, prettiesiski veicot dubultas pārbaudes, kuras ir paredzētas Padomes 1999. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (OV L 161, 1. lpp.), 30. pantā, kuras tika atkārtoti uzsāktas un atkārtoti veiktas ar 2008. gada revīziju pēc tam, kad vismaz attiecībā uz visiem izdevumiem, kas bija apstiprināti 2006. gada 31. decembrī, tās bija veiktas un pabeigtas ar 2005. un 2006. gada revīzijām.

               2.

               Apstrīdētajā lēmumā esot pārkāpts labas pārvaldības princips, jo 2008. gada revīzijas rezultātus Komisija esot paziņojusi ar astoņpadsmit mēnešu nokavēšanos pēc uzdevuma izpildes.

               3.

               Apstrīdētajā lēmumā esot sagrozīti fakti, jo neesot ņemts vērā apstāklis, ka laikposmā pēc revīzijas 2005. un 2006. gadā kļūdu īpatsvars burtiski esot samazinājies no 53,13 % uz 3,05 % 2007. gadā un uz 1,45 % – 2008. un 2009. gadā.

               4.

               Apstrīdētajā lēmumā esot pārkāpts samērīguma princips, jo tajā neesot ņemts vērā, ka apstiprinātie izdevumi attiecībā uz trim gadiem no 2007. līdz 2009. gadam, kuros kļūdu īpatsvars bija minimāls, bija apmēram puse no visas programmas summas attiecībā uz ESF daļu.

               5.

               Apstrīdētais lēmums esot faktiski un juridiski nepamatots, jo sistemātiskie trūkumi, kas bija radušies un tika novērsti laikposmā līdz 2006. gada 31. decembrim, tajā ir attiecināti arī uz trim nākamajiem gadiem, attiecībā uz tiem neveicot nekādu īpašu pāraudi.

               6.

               Apstrīdētajā lēmumā neesot arī norādīts pamatojums. Prasītāja uzskata, ka šajā lēmumā ir izmantota ekstrapolācijas tehnika, kura izpaužas kā kļūdas īpatsvara, kāds ir konstatēts attiecībā uz pārbaudītajiem izdevumiem, attiecināšana arī uz nepārbaudītajiem izdevumiem, kaut gan šāda tehnika ir atļauta tikai ar regulām, kas attiecas uz programmām saistībā ar 2007.–2013. gadu; tomēr attiecībā uz 2007.–2009. gadu tiek uzskatīts, ka kļūdas īpatsvars ir 8,39 %, lai gan Itālijas iestādes esot paskaidrojušas, ka Komisijas 2001. gada 2. marta Regulas (EK) Nr. 438/2001, ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Regulai (EK) Nr. 1260/1999 (OV L 63, 21. lpp.), 10. pantā paredzētais paraugs nebija līdzsvarots, jo bija izveidots nevis nejauši, kā īsts statistikas paraugs, bet gan apzināti koncentrējot to uz projektiem, kam bija raksturīgi riska faktori.


title: Lieta F-98/07: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 29. janvāra spriedums – Petrilli /Komisija (Civildienests — Papildu līgumdarbinieki — Pieņemamība — Nelabvēlīgs akts — PDNK 3.b un 88. pants — Līguma termiņš — Komisijas 2004. gada 28. aprīļa Lēmuma par personāla, kas nav pastāvīgi darbinieki, nodarbināšanas Komisijas dienestos maksimālo ilgumu 3. panta 1. punkts — Tiesiskums)

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/37

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 29. janvāra spriedums – Petrilli/Komisija
   (Lieta F-98/07) (1)

   (Civildienests - Papildu līgumdarbinieki - Pieņemamība - Nelabvēlīgs akts - PDNK 3.b un 88. pants - Līguma termiņš - Komisijas 2004. gada 28. aprīļa Lēmuma par personāla, kas nav pastāvīgi darbinieki, nodarbināšanas Komisijas dienestos maksimālo ilgumu 3. panta 1. punkts - Tiesiskums)
   2009/C 102/54
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nicole Petrilli, Woluwé-Saint-Étienne (Beļģija) (pārstāvis – J.-L. Lodomez, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji – D. Martin un B. Eggers)

      Priekšmets

   Pirmkārt, iecēlējinstitūcijas lēmuma, ar kuru atbilstoši Komisijas 2004. gada 28. aprīļa lēmumam par personāla, kas nav pastāvīgi darbinieki, nodarbināšanas Komisijas dienestos maksimālo ilgumu, noraidīts prasītājas lūgums atjaunot viņas līgumdarbinieka līgumu, atcelšana un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2007. gada 20. jūlija lēmumu, ar kuru noraidīts lūgums par Petrilli kundzes kā papildu līgumdarbinieces līguma pagarināšanu;

               2)

               lietas dalībnieki trīs mēnešu laikā no šā starpsprieduma pasludināšanas dienas paziņo Civildienesta tiesai vai nu sakarā ar 2007. gada 20. jūlija lēmuma prettiesiskumu noteiktās naudas kompensācijas apmēru, par ko lietas dalībnieki ir vienojušies, vai, ja šāda vienošanās netiek panākta, savus prasījumus skaitliskā izteiksmē attiecībā uz šo summu;

               3)

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

      (1)  OV C 297, 8.12.2008, 48. lpp.


title: Lieta T-448/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. jūnijā  – Hitachi Metals /Komisija

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/48

         Prasība, kas celta 2014. gada 17. jūnijā – Hitachi Metals/Komisija
   (Lieta T-448/14)
   2014/C 282/62
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hitachi Metals Ltd (Tokija, Japāna) (pārstāvji – P. Crowther un C. Drew, Solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 2. aprīļa Lēmumu C(2014) 2139 par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru lietā AT.39610 – Elektrokabeļi (turpmāk tekstā – “lēmums”);

               —

               pakārtoti, daļēji atcelt lēmumu un būtiski samazināt J-Power Systems Corporation un prasītājai uzliktā naudas soda apmēru un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka lēmums ir jāatceļ, jo Komisija nav pierādījusi vienota, kompleksa un turpināta pārkāpuma esamību, kas ietver vienošanos starp Āzijas un Eiropas ražotājiem neveikt darbību otra teritorijā un vienošanos sadalīt starp Eiropas uzņēmumiem Eiropas Ekonomikas zonas (EEZ) projektus.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pieļāva kļūdu faktos un kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 101. pantu, ciktāl lēmumā nav juridiski pietiekami pierādīta J-Power Systems Corporation dalība visa pārkāpuma laikā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pieļāva kļūdas tiesību piemērošanā un kļūdas vērtējumā, aprēķinot J-Power Systems Corporation uzlikto naudas sodu, jo šis naudas sods neatspoguļo pārkāpuma smagumu un J-Power Systems Corporation nenozīmīgo lomu ievērojamu pārkāpuma laiku.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka lēmums ir jāatceļ pilnībā, ciktāl tas izšķirošā mērā ir balstīts uz pierādījumiem, kurus Komisija prettiesiski ieguva kratīšanas, kas tika veikta Nexans telpās, laikā. Šādi pierādījumi ir nozīmīgi Komisijas secinājumiem, un it īpaši, lai noteiktu pārkāpuma vienoto un turpināto raksturu, kā arī Eiropas Ekonomiskas zonā (EEZ) īstenojamo projektu sadalījumu starp Eiropas uzņēmumiem.