title: Lieta C-230/14: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 1. oktobra spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Weltimmo s.r.o./Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi — Direktīva 95/46/EK — 4. panta 1. punkts un 28. panta 1., 3. un 6. punkts — Pārzinis, kas formāli nodibināts dalībvalstī — Tādu tiesību uz personas datu aizsardzību aizskārums, kas skar fiziskas personas citā dalībvalstī — Piemērojamo tiesību noteikšana un kompetentā uzraudzības iestāde — Uzraudzības iestādes pilnvaru īstenošana — Pilnvaras piemērot sankcijas

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/6

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 1. oktobra spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Weltimmo s.r.o./Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

   (Lieta C-230/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi - Direktīva 95/46/EK - 4. panta 1. punkts un 28. panta 1., 3. un 6. punkts - Pārzinis, kas formāli nodibināts dalībvalstī - Tādu tiesību uz personas datu aizsardzību aizskārums, kas skar fiziskas personas citā dalībvalstī - Piemērojamo tiesību noteikšana un kompetentā uzraudzības iestāde - Uzraudzības iestādes pilnvaru īstenošana - Pilnvaras piemērot sankcijas)
   (2015/C 381/06)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Weltimmo s.r.o.

      Atbildētāja: Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46 par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir ļauts piemērot citas dalībvalsts, kas nav tā valsts, kurā ir reģistrēts par šo datu apstrādi atbildīgais pārzinis, tiesību aktus par personas datu aizsardzību, ciktāl tas, izmantojot stabilu veidojumu šīs dalībvalsts teritorijā, veic reālu un efektīvu darbību – pat ja tā ir minimāla –, kuras ietvaros notiek šī apstrāde.
               Lai tādos apstākļos kā pamatlietā noteiktu, vai tas tā ir, iesniedzējtiesa var it īpaši ņemt vērā faktu, ka, pirmkārt, par minēto apstrādi atbildīgā pārziņa darbība, kuras ietvaros šī apstrāde notiek, izpaužas kā tādu nekustamā īpašuma sludinājumu interneta vietņu pārvaldīšana, kuras attiecas uz šīs dalībvalsts teritorijā esošiem nekustamā īpašuma objektiem un kuras ir šīs dalībvalsts valodā, un kuras tādējādi galvenokārt vai pat pilnībā ir vērstas uz minēto dalībvalsti, un ka, otrkārt, šim pārzinim minētajā dalībvalstī ir pārstāvis, kura uzdevums ir piedzīt no šīs darbības izrietošos prasījumus, kā arī to pārstāvēt administratīvajos procesos un tiesvedībās saistībā ar attiecīgo datu apstrādi.
               Savukārt jautājumam par to personu valstspiederību, kurus šī datu apstrāde skar, nav nozīmes;

               2)

               gadījumā, ja kādas dalībvalsts uzraudzības iestāde, kurā iesniegtas sūdzības atbilstoši Direktīvas 95/46 28. panta 4. punktam, secinātu, ka attiecīgo personas datu apstrādei ir piemērojamas nevis šīs dalībvalsts tiesības, bet gan citas dalībvalsts tiesības, šīs direktīvas 28. panta 1., 3. un 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī uzraudzības iestāde varētu īstenot savas efektīvās iejaukšanās pilnvaras, kas tai ir piešķirtas atbilstoši minētās direktīvas 28. panta 3. punktam, tikai tās dalībvalsts teritorijā, kurai šī iestāde ir piederīga. Tādējādi šī iestāde datu pārzinim, kuram nav nodibinājuma šajā teritorijā, nevar piemērot sankcijas uz šīs dalībvalsts tiesību pamata, bet tai atbilstoši šīs pašas direktīvas 28. panta 6. punktam ir jāpieprasa iejaukties tās dalībvalsts uzraudzības iestādei, kuras tiesības ir piemērojamas;

               3)

               Direktīva 95/46 ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “adatfeldolgozás” (tehniskas datu apstrādes darbības), kas izmantots šīs direktīvas ungāru valodas redakcijā, it īpaši tās 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā un 28. panta 6. punktā, ir jāsaprot tādā pašā nozīmē kā termins “adatkezelés” (datu apstrāde).

      (1)  OV C 245, 28.7.2014.


title: Lieta T-484/13: Prasība, kas celta 2013. gada 9. septembrī — Lumene /ITSB ( “THE YOUTH EXPERTS” )

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/59

         Prasība, kas celta 2013. gada 9. septembrī — Lumene/ITSB (“THE YOUTH EXPERTS”)
   (Lieta T-484/13)
   2013/C 344/109
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lumene Oy (Espoo, Somija) (pārstāvis — L. Laaksonen, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 26. jūnija lēmumu lietā R 187/2013-2.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “THE YOUTH EXPERTS” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3,. 5. un 44. klasē — Starptautiska reģistrācija Nr. 1 112 578, ko attiecina uz Eiropas Savienību

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Kopienas preču zīmes regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpums


title: Lieta C-297/15: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 10. novembra spriedums (Sø- og Handelsretten (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ferring Lægemidler A/S, kas pārstāv Ferring BV/Orifarm A/S Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Preču zīmes — Direktīva 2008/95/EK — 7. panta 2. punkts — Farmaceitiskie produkti — Paralēlais imports — Tirgu sadale — Nepieciešamība pārsaiņot preci, uz kuras ir norādīta preču zīme — Farmaceitisks produkts, ko eksporta un importa tirgos vienādos iepakojumos laidis preču zīmes īpašnieks

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/9

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 10. novembra spriedums (Sø- og Handelsretten (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ferring Lægemidler A/S, kas pārstāv Ferring BV/Orifarm A/S

   (Lieta C-297/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Preču zīmes - Direktīva 2008/95/EK - 7. panta 2. punkts - Farmaceitiskie produkti - Paralēlais imports - Tirgu sadale - Nepieciešamība pārsaiņot preci, uz kuras ir norādīta preču zīme - Farmaceitisks produkts, ko eksporta un importa tirgos vienādos iepakojumos laidis preču zīmes īpašnieks)
   (2017/C 014/12)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Sø- og Handelsretten

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ferring Lægemidler A/S, kas pārstāv Ferring BV

      Atbildētāja: Orifarm A/S

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 7. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka preču zīmes īpašnieks var iebilst pret zāļu tirdzniecību, ko veic paralēlais importētājs, ja pēdējais minētais šīs zāles ir atkārtoti iepakojis jaunā iepakojumā un uz tā piestiprinājis preču zīmi, ja, pirmkārt, attiecīgās zāles drīkst tirgot importētājvalstī, kas ir 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu puse, tādā pašā iesaiņojumā, kādā tās tiek tirgotas eksportētājvalstī, kas ir Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu puse, un, otrkārt, importētājs nav pierādījis, ka importētais izstrādājums var tikt tirgots tikai ierobežotā importētājvalsts tirgus daļā, tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 294, 7.9.2015.


title: Lieta C-6/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 9. janvārī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Wucher Helicopter GmbH , Euro-Aviation Versicherungs AG / Fridolin Santer

text:
               28.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 9. janvārī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Wucher Helicopter GmbH, Euro-Aviation Versicherungs AG/Fridolin Santer

   (Lieta C-6/14)
   2014/C 129/10
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Wucher Helicopter GmbH, Euro-Aviation Versicherungs AG

      Atbildētājs: Fridolin Santer

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 785/2004 par apdrošināšanas prasībām, kas attiecas uz gaisa pārvadātājiem un gaisa kuģu ekspluatantiem (1), 3. panta g) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka persona, kas atrodas vienā no sabiedrības gaisa transporta uzņēmumiem piederošajā helikopterī,

                           —

                           kurš tiek pārvadāts uz līguma pamata (konkrēti, līgums starp gaisa pārvadātāju un helikopterī atrodošās personas darba devēju),

                           —

                           kura pārvadāšana tomēr norit darba pienākumu izpildes mērķa labad (konkrēti, lavīnu spridzināšana), un

                           —

                           kurš šajā operācijā līdzdarbojas kā “vietējo apvidu labi pārzinošs instruētājs” un kuram pēc pilota norādījuma lidojuma laikā atvērt durvis pēc tam noteiktā veidā un noteiktu laiku tās ir jātur vaļā,

                                       a)

                                       ir “pasažieris” vai

                                       b)

                                       ir pieskaitāms pie “lidojuma apkalpes un stjuartiem”?

               2.

               Ja uz 1a) jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši:
               vai 1999. gada 28. maija Konvencija par dažu starptautiskā gaisa transporta noteikumu unifikāciju (2) ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “pasažieris” katrā ziņā ietver jēdzienu “pasažieris” Regulas (EK) Nr. 785/2004 3. panta g) apakšpunkta izpratnē?

               3.

               Ja uz 2. jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde:
               vai Monreālas konvencijas 17. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka persona, kas atrodas vienā no sabiedrības gaisa transporta uzņēmumiem piederošajā helikopterī, ar 1. jautājumā minētajiem nosacījumiem ir “pasažieris”?

      (1)  OV L 138, 1. lpp.

      (2)  OV 2001, L 194, 39. lpp.


title: Lieta C-423/08: Prasība, kas celta 2008. gada 24. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/16

         Prasība, kas celta 2008. gada 24. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-423/08)
   (2008/C 313/23)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Aresu un A. Caeiros)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka Itālijas Republika nav izpildījusi Padomes 1989. gada 29. maija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1552/89 (1), ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, un Padomes 2000. gada 22. maija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 (2), ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, 2., 6., 9., 10. un 11. pantā, kā arī Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (3) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 220. pantā paredzētos pienākumus, jo tā nav ievērojusi Kopienu pašu resursu nodošanas termiņus vēlākas iekasēšanas gadījumā un līdz ar to novēloti šos resursus nodevusi Kopienai;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija pārmet Itālijas iestādēm, ka tās muitas resursu vēlākas iekasēšanas gadījumā nav ievērojušas termiņus šajā jomā piemērojamajā Kopienu tiesiskajā regulējumā paredzēto pašu resursu ierakstīšanai, jo šīs iestādes pirms importa nodokļu aprēķināšanas debitoram ir piešķīrušas termiņa pagarinājumu (par sešdesmit dienām), lai tas iepazītos ar protokolu, kurā ir konstatēts nodokļu parāds, radot nokavējumu attiecīgo Kopienu pašu resursu iekasēšanā. Šis fakts tika atklāts, Itālijā veicot pašu resursu pārbaudi no 2000. gada 6. līdz 10. novembrim.
   Komisija uzskata, ka šāda pastāvošā prakse nav saderīga ar spēkā esošajām Kopienu tiesību normām vēlākas iekasēšanas jomā. Patiesībā nosacījumi nodokļu noteikšanai ir izpildīti, tiklīdz valsts iestādes ir sagatavojušas protokolu, kurā debitors tiek informēts par iekasējamo nodokļu apmēru, ja vien šajā dokumentā vienlaikus ir norādīts parādnieka vārds un iekasējamo nodokļu apmērs. Tiktāl, ciktāl Itālijā nodokļi tiek noteikti un ierakstīti norēķinu grāmatās tikai tā termiņa beigās, kas debitoram piešķirts, lai apstrīdētu tam paziņoto nodokļu korekciju, konkrētais valsts tiesiskais regulējums nav saderīgs ar attiecīgajām Kopienu tiesību normām un var radīt nokavējumu tiktāl, ciktāl šajā gadījumā jautājums ir par datumu, kad tiek nodoti Kopienu pašu resursi.

      (1)  OV L 155, 1. lpp.

      (2)  OV L 130, 1. lpp.

      (3)  OV L 302, 1. lpp.


title: Lieta C-37/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 22. janvārī iesniedza Landgericht Berlin (Vācija) — Landwirtschaftliches Unternehmen e.G. Sondershausen/BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 22. janvārī iesniedza Landgericht Berlin (Vācija) — Landwirtschaftliches Unternehmen e.G. Sondershausen/BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH

   (Lieta C-37/10)
   2010/C 100/30
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Berlin

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Landwirtschaftliches Unternehmen e.G. Sondershausen

      Atbildētāja: BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH

      Prejudiciālais jautājums

   Vai 5. panta 1. punkta otrais un trešais teikums Flächenerwerbsverordnung (Zemes iegūšanas noteikumi), kas ir izdoti, lai izpildītu Ausgleichsleistungsgesetz (Likums par kompensācijas maksājumiem) 4. panta 3. punkta 1. apakšpunktu ir pretrunā EKL 87. pantam?


title: Lieta T-386/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. jūlijā – Falegnameria Universo dei F.lli/EUIPO – Zanini Porte (“silente PORTE & PORTE”)

text:
               17.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/15

         Prasība, kas celta 2016. gada 22. jūlijā – Falegnameria Universo dei F.lli/EUIPO – Zanini Porte (“silente PORTE & PORTE”)
   (Lieta T-386/16)
   (2016/C 383/21)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Falegnameria Universo dei F.lli Priarollo Snc (Caerano di San Marco, Itālija) (pārstāvis – B. Osti, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Zanini Porte (Corbiolo di Bosco Chiesanuova, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “silente PORTE & PORTE” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 4 191 425

      Process EUIPO: atcelšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 28. aprīļa lēmums lietā R 240/2015–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               visupirms atzīt apstrīdētā lēmuma extra petita raksturu un līdz ar to nodot to atpakaļ EUIPO Apelācijas padomei Regulas Nr. 207/2009 75. un 76. punkta pārkāpuma dēļ; ņemot vērā Komisijas 1996. gada 5. februāra Regulu (EK) Nr. 216/96 un tajā vēlāk ieviesto 1.d pantu saistībā ar prasības nodošanu Apelācijas padomei, kura par šo jautājumu vēl nav lēmusi;

               —

               pēc būtības – grozīt apstrīdēto lēmumu un līdz ar to piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un prasītājai radušos izdevumus procesā Apelācijas padomē, jo šis lēmums faktiski un juridiski ir nepamatots; katrā ziņā vienlīdzīgi atlīdzināt izdevumus;

               —

               pierādījumu savākšanas ietvaros – uzlikt pienākumu iegūt dokumentus, kuri bija iesniegti procesā EUIPO Iebildumu nodaļā Nr. 000008977 C un tam sekojošajā apelācijas procesā Nr. R0240/2015.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. un 76. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 2868/95 37. noteikuma b) punkta i) apakšpunkta un 50. noteikuma 1. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-18/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 19. janvārī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – Brisal – Auto Estradas do Litoral SA , KBC Finance Ireland / Fazenda Pública

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 19. janvārī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – Brisal – Auto Estradas do Litoral SA, KBC Finance Ireland/Fazenda Pública

   (Lieta C-18/15)
   (2015/C 118/22)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal Administrativo

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Brisal – Auto Estradas do Litoral SA, KBC Finance Ireland

      Atbildētāja: Fazenda Pública

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 56. pants nepieļauj tādus valsts nodokļu tiesību aktus, kuros paredzēts, ka nerezidējošas kredītiestādes Portugāles teritorijā tiek apliktas ar nodokli par šajā teritorijā gūtajiem procentiem, nodokli ieturot ienākumu gūšanas vietā, piemērojot galīgo likmi 20 % apmērā (vai zemāku likmi, ja pastāv konvencija nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu), to piemērojot bruto ienākumiem, bez iespējas atskaitīt profesionālos izdevumus, kas tieši saistīti ar veikto finansiālo darbību, savukārt rezidējošu kredītiestāžu gūtie procenti tiek ieskaitīti kopējos ar nodokli apliekamajos ienākumos un tad, kad tiek noteikta peļņa uzņēmumu ienākuma nodokļa mērķiem, tiek atskaitīti jebkādi izdevumi, kas saistīti ar veikto darbību, un tādējādi pamatlikme 25 % apmērā tiek piemērota neto procentu ienākumiem?

               2)

               Vai [minētais pants šos tiesību aktus] nepieļauj arī tad, ja rezidējošu kredītiestāžu nodokļa bāzei pēc tam, kad ir atskaitītas ar procentu ienākumiem saistītās finansēšanas izmaksas vai ar šādiem ienākumiem ekonomiski tieši saistītie izdevumi, tiek vai var tikt piemērots lielāks nodoklis nekā tas, kas tiek ieturēts ienākumu gūšanas vietā no nerezidējošu iestāžu bruto ienākumiem?

               3)

               Vai šajā nolūkā ar izsniegtajiem aizdevumiem saistītās finansēšanas izmaksas vai ar saņemtajiem procentu ienākumiem ekonomiski tieši saistītos izdevumus var pierādīt ar EURIBOR (Euro Interbank Offered Rate) vai LIBOR (London Interbank Offered Rate) sniegtajiem datiem – kas ir vidējās procentu likmes, kas tiek piemērotas starpbanku finansēšanai un kuras bankas izmanto savas darbības veikšanai?


title: Lieta F-122/12: Prasība, kas celta 2012. gada 22. oktobrī — ZZ /Padome

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/72

         Prasība, kas celta 2012. gada 22. oktobrī — ZZ/Padome
   (Lieta F-122/12)
   2013/C 26/147
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — J. Lecuyer, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Padomes lēmumu atlaist prasītāju un izmaksāt kompensāciju par viņam nodarītajiem materiālajiem zaudējumiem un morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes, kura atlaida prasītāju, pieņemto lēmumu un, ciktāl nepieciešams, atcelt viņa sūdzības par šo lēmumu noraidīšanu;

               —

               piespriest Padomei samaksāt prasītājam provizoriskus EUR 160 181,85 kā viņam nodarīto materiālo zaudējumu atlīdzinājumu;

               —

               piespriest Padomei samaksāt prasītājam provizoriskus EUR 25 000 kā viņam nodarītā morālā kaitējuma atlīdzinājumu;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-240/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 7. decembrī ( Cour d'appel (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Administration de l'enregistrement et des domaines pret Eurodental Sàrl (Sestā PVN direktīva — Atbrīvojumi no nodokļa — 13. panta A daļas 1. punkta e) apakšpunkts, 17. panta 3. punkta b) apakšpunkts un 28.c panta A daļas a) punkts — Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu — Zobu protēžu izgatavošana un labošana — Kopienas iekšējie darījumi, kas attiecas uz darījumiem, par kuriem dalībvalstī piemēro atbrīvojumu no nodokļa — Atkāpes saturošas pagaidu sistēmas, kas paredzēta 28. panta 3. punkta a) apakšpunktā kopā ar E pielikuma 2. punktu, sekas — Nodokļu neitralitātes princips — PVN daļēja saskaņošana)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/11

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 7. decembrī (Cour d'appel (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Administration de l'enregistrement et des domaines pret Eurodental Sàrl

   (Lieta C-240/05) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Atbrīvojumi no nodokļa - 13. panta A daļas 1. punkta e) apakšpunkts, 17. panta 3. punkta b) apakšpunkts un 28.c panta A daļas a) punkts - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Zobu protēžu izgatavošana un labošana - Kopienas iekšējie darījumi, kas attiecas uz darījumiem, par kuriem dalībvalstī piemēro atbrīvojumu no nodokļa - Atkāpes saturošas pagaidu sistēmas, kas paredzēta 28. panta 3. punkta a) apakšpunktā kopā ar E pielikuma 2. punktu, sekas - Nodokļu neitralitātes princips - PVN daļēja saskaņošana)
   (2006/C 331/17)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour d'appel
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Administration de l'enregistrement et des domaines

      Atbildētāja: Eurodental Sàrl

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Luksemburgas Lielhercogistes Cour d'appel — 13. panta A daļas 1. punkta e) apakšpunkta, 17. panta 3. punkta b) apakšpunkta un 28.c panta A daļas a) punkta interpretācija Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), redakcijā ar grozījumiem — Iespēja atskaitīt PVN, kas samaksāts par precēm, kuras izmanto, lai veiktu dažus Kopienas iekšējos darījumus gadījumā, kad šie darījumi ir atbrīvoti no nodokļa, ja tos veic valsts teritorijā — Zobu protēžu izgatavošana un labošana
   Rezolutīvā daļa:
   darījums, uz kuru attiecas atbrīvojums no pievienotās vērtības nodokļa dalībvalsts teritorijā atbilstoši 13. panta A daļas 1. punkta e) apakšpunktam Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, redakcijā, kas izriet no Padomes 1991. gada 16. decembra Direktīvas 91/680/EEK, kas papildina pievienotās vērtības nodokļu kopējo sistēmu un groza Direktīvu 77/388 nolūkā atcelt fiskālās robežas, un Padomes 1992. gada 14. decembra Direktīvas 92/111/EEK, ar ko ievieš vienkāršošanas pasākumus attiecībā uz pievienotās vērtības nodokļiem, nedod tiesības atskaitīt iepriekš saskaņā ar šīs direktīvas 17. panta 3. punkta b) apakšpunktu samaksātu pievienotās vērtības nodokli, pat ja tas ir Kopienas iekšējais darījums, un neatkarīgi no tā, kāda ir galamērķa dalībvalstī piemērojamā pievienotās vērtības nodokļa sistēma.

      (1)  OV C 193, 6.8.2005.


title: Lieta C-154/09: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 7. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2002/22/EK — Elektroniskie sakari — Tīkli un pakalpojumi — 3. panta 2. punkts un 8. panta 2. punkts — Par universālā pakalpojuma saistībām atbildīgo uzņēmumu izraudzīšanās — Nepareiza transponēšana)

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/5

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 7. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-154/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2002/22/EK - Elektroniskie sakari - Tīkli un pakalpojumi - 3. panta 2. punkts un 8. panta 2. punkts - Par universālā pakalpojuma saistībām atbildīgo uzņēmumu izraudzīšanās - Nepareiza transponēšana)
   2010/C 328/07
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Guerra e Andrade un A. Nijenhuis)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes, pārstāvis, un L. Morais, advokāts)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) (OV L 108, 51. lpp.) 3. panta 2. punkta un 8. panta 2. punkta pārkāpums — Par universālā pakalpojuma saistībām atbildīgo uzņēmumu izraudzīšanās

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               valsts tiesībās pareizi netransponējot Savienības tiesību normas, kas reglamentē universālā pakalpojuma sniedzēja vai sniedzēju izraudzīšanos, un katrā ziņā praksē nenodrošinot šo normu piemērošanu, Portugāles Republika nav izpildījusi Direktīvas 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) 3. panta 2. punktā un 8. panta 2. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 153, 04.07.2009.


title: Lieta C-258/06: Prasība, kas celta  2006. gada 12. jūnijā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/28

         Prasība, kas celta 2006. gada 12. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti
   (Lieta C-258/06)
   (2006/C 178/45)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Vidal Puig un N. Yerrell)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasījumi

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 9. decembra Direktīvas 2002/92/EK par apdrošināšanas starpniecību (1) prasības, vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2002/92/EK transponēšanai valsts tiesību sistēmā beidzās 2005. gada 15. janvārī.

      (1)  OV L 9, 3. lpp.


title: Lieta C-7/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) 2008. gada 9. janvāra rīkojumu — Har Vaessen Douane Service BV en Staatssecretaris van Financiën

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) 2008. gada 9. janvāra rīkojumu — Har Vaessen Douane Service BV en Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-7/08)
   (2008/C 92/18)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Har Vaessen Douane Service BV en Staatssecretaris van Financiën

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 1983. gada 28. marta Regulas (EEK) Nr. 918/83 (1), kas grozīta ar 1991. gada 7. novembra Regulu (EEK) Nr. 3357/91 (2), 27. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, nosūtot preces, var pamatoties uz šajā pantā minēto atbrīvojumu, ja tām, katru atsevišķi vērtējot, ir neliela vērtība, bet, noformējot kā kopīgu sūtījumu, tam piemērotā šādi nosūtīto preču kopējā vērtība pārsniedz 27. pantā noteikto robežvērtību?

               2)

               Vai, piemērojot minētās Regulas 27. pantu, ir jāuzskata, ka jēdzienā “sūtījums no trešās valsts saņēmējam Kopienā” ir ietverts arī gadījums, ka, lai gan prece pirms nosūtīšanas saņēmējam atrodas trešajā valstī, saņēmēja līgumslēdzēja puse tomēr ir reģistrēta Kopienā?

      (1)  Padomes 1983. gada 28. marta Regula (EEK) Nr. 918/83, ar kuru izveido Kopienas sistēmu atbrīvojumiem no muitas nodokļiem (OV L 105. 1. lpp.)

      (2)  OV L 318, 3. lpp.


title: Lieta C-321/03: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 25. janvārī ( High Court of Justice ( England & Wales ), Chancery Division (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Dyson Ltd pret Registrar of Trade Marks (Preču zīmes — Tiesību aktu tuvināšana — Direktīva 89/104/EEK — 2. pants — Apzīmējuma, no kura var sastāvēt preču zīme, jēdziens — Caurspīdīga uzkrājējtvertne vai uzkrājējnodalījums, kas ir daļa no putekļu sūcēja ārējās virsmas)

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/2

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 25. janvārī (High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Dyson Ltd pret Registrar of Trade Marks

   (Lieta C-321/03) (1)

   (Preču zīmes - Tiesību aktu tuvināšana - Direktīva 89/104/EEK - 2. pants - Apzīmējuma, no kura var sastāvēt preču zīme, jēdziens - Caurspīdīga uzkrājējtvertne vai uzkrājējnodalījums, kas ir daļa no putekļu sūcēja ārējās virsmas)
   (2007/C 56/02)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Chancery Division)

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Pras ītāja: Dyson Ltd

      Atbildētājs: Registrar of Trade Marks

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (Chancery Division) — Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.), 3. panta 3. punkta interpretācija — Preču zīme, kas sastāv no funkcionālas iezīmes (caurspīdīgas plastmasas cilindrs), kas ir daļa no putekļu sūcēja
   Rezolutīvā daļa
   Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 2. pants ir interpretējams tādējādi, ka tāds preču zīmes reģistrācijas pieteikuma priekšmets, kāds iesniegts pamata lietā un kas attiecas uz visām iespējamajām caurspīdīgas uzkrājējtvertnes vai uzkrājējnodalījuma formām, kas ir daļa no putekļu sūcēja ārējās virsmas, nav “apzīmējums” šīs normas izpratnē un tāpēc tas nevar veidot preču zīmi tās izpratnē.

      (1)  OV C 239, 4.10.2003.


title: Lieta T-271/15 P: Vispārējās tiesas 2017. gada 9. februāra spriedums – LD/EUIPO Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Novērtējuma ziņojums — 2011./2012. gada novērtējums — Faktu sagrozīšana — Kļūda tiesību piemērošanā — Uzticības ļaunprātīga izmantošana — Tiesiskā paļāvība

text:
               27.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/8

         Vispārējās tiesas 2017. gada 9. februāra spriedums – LD/EUIPO

   (Lieta T-271/15 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Novērtējuma ziņojums - 2011./2012. gada novērtējums - Faktu sagrozīšana - Kļūda tiesību piemērošanā - Uzticības ļaunprātīga izmantošana - Tiesiskā paļāvība)
   (2017/C 095/15)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: LD (pārstāvis – H. Tettenborn, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – A. Lukošiūtė)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas celta par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas spriedumu [konfidenciāli]
       (2), lūdzot to atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               LD sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) izdevumus šajā tiesu instancē.

      (1)  OV C 262, 10.8.2015.

      (2)  Konfidenciālie dati ir aizsegti.


title: Lieta T-250/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Knut IP Management /ITSB — Zoologischer Garten Berlin ( “KNUT — DER EISBÄR” ) (Kopienu preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “KNUT — DER EISBÄR” — Reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “KNUD” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. panta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/17

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Knut IP Management/ITSB — Zoologischer Garten Berlin (“KNUT — DER EISBÄR”)
   (Lieta T-250/10) (1)

   (Kopienu preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “KNUT — DER EISBÄR” - Reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “KNUD” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. panta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 336/34
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Knut IP Management Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — sākotnēji C. Jaeckel, vēlāk J. Steinberg, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Zoologischer Garten Berlin AG (Berlīne, Vācija) (pārstāvji — J. Schulz un P. Vatankhah, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 17. marta lēmumu lietā R 650/2009-1 saistībā ar iebildumu procesu starp Zoologischer Garten Berlin AG un Knut IP Management Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               ību noraidīt;

               2)

               Knut IP Managment Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 209, 31.7.2010.


title: lieta T-462/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko HEG Limited un Graphite India Limited iesniedza 2004. gada 30. novembrī

text:
               19.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/17

         Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko HEG Limited un Graphite India Limited iesniedza 2004. gada 30. novembrī
   (lieta T-462/04)
   (2005/C 69/34)
   tiesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 30. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko cēla HEG Limited, Ņudeli, Indija, un Graphite India Limited, Kalkuta, Indija, kuras pārstāv Dr. K. Adamantopoulos, advokāts, un J. Branton, Solicitor.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               saskaņā ar EKL 230. pantu atzīt par spēkā neesošu Padomes 2004. gada 13. septembra Regulu (EK) Nr. 1628/2004 (1), ar kuru uzliek galīgo kompensācijas maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas uzlikts tādu konkrētu grafīta elektrodu sistēmu importam, kuru izcelsme ir Indijā;

               —

               saskaņā ar EKL 230. pantu atzīt par spēkā neesošu Padomes 2004. gada 13. septembra Regulu (EK) Nr. 1629/2004 (2), ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas uzlikts dažu Indijas izcelsmes grafīta elektrodu sistēmu importam;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomi atlīdzināt izdevumus, ko radījusi šī tiesvedība.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pēc sūdzībām, ko iesniedza Kopienas grafīta elektrodu ražotāji, Komisija uzsāka paralēlu antisubsīdiju un antidempinga procesu pret šī izstrādājuma importu no Indijas. Šī procesa rezultātā tika pieņemts apstrīdētais regulējums.
   Prasītājas ir divas Indijas sabiedrības, kas ražo un piegādā minēto izstrādājumu Eiropas Savienībai. Pamatojot savu pieteikumu tās pirmkārt norāda, ka Komisijas dienesti un, visbeidzot, Padome nav izmeklējusi citus acīmredzamus kaitējuma cēloņus, proti, dempinga importu no citām trešajām valstīm, pat tad, kad Indijas eksportētāji par tiem iesnieguši nopietnus pierādījumus. Uz šī pamata prasītāji atsaucas uz Regulas 384/96 (3) 9. panta 5. punkta un Nolīguma par VVTT (GATT) VI panta īstenošanu 9. panta 2. punkta (Antidempinga nolīgums) pārkāpumiem, nediskriminācijas principa un nozīmīgu procesuālu prasību pārkāpumu, kā arī būtisku kļūdu novērtējumā.
   Tālāk prasītājas arī apgalvo, ka abas apstrīdētās Regulas par spēkā neesošām padara tas, ka pārkāptas nozīmīgas procesuālās prasības, kas paredzētas attiecīgi Regulā 2026/97 (4) un Regulā 384/96, kā arī Antidempinga nolīgumā un Nolīgumā par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem, uzliekot antidempinga un kompensācijas pasākumus, vadoties no Kopienas 25 dalībvalstu sastāvā, kaut arī izmeklēšana tika uzsākta un veikta uz 15 dalībvalstu pamata.
   Tāpat prasītājas norāda, ka Regula 1628/2004 attiecībā uz Indijas DEPB pēc eksporta shēmu paredz kompensācijas maksājumus neatbilstošā apmērā, tādējādi pārkāpjot Regulu 2026/97, Nolīgumu par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem un samērīguma principu, izdarot būtisku kļūdu novērtējumā un nozīmīgu procesuālu prasību pārkāpumu.
   Prasītājas atsaucas arī uz, attiecīgi, Regulas 2026/97 un Regulas 384/96 pārkāpumiem, Antidempinga nolīguma un Nolīguma par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem pārkāpumiem, kā arī uz būtisku kļūdu novērtējumā, apgalvojot, ka apstrīdētie tiesību akti, novērtējot materiālo kaitējumu, balstās uz datiem, ko par neatbilstošiem padara pret konkurenci vērstu tirgu sadalošu un cenas nosakošu nolīgumu pastāvēšana starp Kopienas ražošanas dalībniekiem, kuru pastāvēšanu apliecina un pieļauj pats Komisijas lēmums.
   Visbeidzot, prasītājas norāda, ka apstrīdētie tiesību akti attiecīgi pārkāpj Regulas 384/96 3. panta 2. punktu un Regulas 2026/97 8. panta 7. punktu, jo nenovērš citu faktoru iespaidu uz tās veiktā galīgā kaitējuma novērtējumu un tādējādi piedēvē citu faktoru izraisīto kaitējumu importam no Indijas.

      (1)  OV L 295, 18.09.2004, 4. lpp.

      (2)  OV L 295, 18.09.2004, 10. lpp.

      (3)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, OV L 56, 06.03.1994, 1. lpp.

      (4)  Padomes 1997. gada 6. oktobra Regula (EK) Nr. 2026/97 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, OV L 288, 21.10.1997, 1. lpp.


title: Lieta T-78/10: Prasība, kas celta 2010. gada 19. februārī — Lehning Entreprise /ITSB — Certmedica International ( L112 )

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/55

         Prasība, kas celta 2010. gada 19. februārī — Lehning Entreprise/ITSB — Certmedica International (“L112”)
   (Lieta T-78/10)
   2010/C 113/86
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lehning Entreprise (Sainte-Barbe, Francija) (pārstāvis — P. Demoly, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Certmedica International GmbH (Aschaffenburg, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               ņemot vērā apzīmējumu un attiecīgo preču līdzību pastāv sajaukšanas iespēja starp strīdus preču zīmēm L.114 un L112 attiecībā uz visām precēm, kas ietilpst 5. klasē, kuras minētas reģistrācijā. Līdz ar to pieņemtais lēmums būtu atceļams, ciktāl ar to noraidīts prasītājas pieteikums par atzīšanu par spēkā neesošu attiecībā uz sekojošām precēm: “higiēnas preparāti” un “diētiskie pārtikas koncentrāti uz vēžveidīgo bāzes (kā kitozāns)” un pārējā daļā būtu apstiprināms;

               —

               visbeidzot, un ņemot vērā lietas apstākļus, būtu īpaši netaisnīgi prasītājai segt pašai neatgūstamos izdevumus, kuri tai radušies šajā tiesvedībā, kas ir acīmredzami nepamatota. Prasītāja lūdz piespriest Société Certmedica International GmbH atlīdzināt prasītājai kopš iebildumu procesa radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “L112” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. un 29. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 2 349 728)

      Kopienas preču zīmes īpašniece: Certmedica International GmbH

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: valsts preču zīme “L.114”, kas reģistrēta Francijā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē (Nr. 1 312 700)

      Anulēšanas nodaļas lēmums: daļēji apmierināt pieteikumu par attiecīgās preču zīmes attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē, atzīšanu par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji apmierināt Certmedica International GmbH apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8., 52. un 53. panta pārkāpums, jo pastāv sajaukšanas iespēja starp konfliktējošajām preču zīmēm attiecībā uz precēm “Higiēnas preparāti” un “Diētiskie pārtikas koncentrāti uz vēžveidīgo bāzes (kā kitozāns)”


title: Lieta T-818/14: Prasība, kas celta 2014. gada 19. decembrī – BSCA /Komisija

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/42

         Prasība, kas celta 2014. gada 19. decembrī – BSCA/Komisija
   (Lieta T-818/14)
   (2015/C 065/58)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Brussels South Charleroi Airport (BSCA) (Šarlruā, Belģija) (pārstāvis – P. Frühling, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 3. pantu, ciktāl Komisija nolemj, ka Beļģijas, pārkāpjot Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punktu, prettiesiski ieviestie pasākumi BSCA labā atbilstoši 2002. gada 15. aprīļa vienošanās par subkoncesiju starp SOWAER un BSCA un Valonijas reģiona un BSCA vienošanās 2002. gada 29. marta papildvienošanās Nr. 3, kā arī atbilstoši Valonijas reģiona 2003. gada 3. aprīļa lēmumam par investīcijām kopš 2014. gada 4. aprīļa ir ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts atbilstoši minētā līguma 107. panta 1. punktam;

               —

               tādēļ atcelt apstrīdētā lēmuma 4., 5. un 6. pantu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus un izmaksas.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā prasības pieteikumā prasītāja lūdz atcelt daļā Komisijas 2014. gada 1. oktobra Lēmumu C(2014) 6849, galīgā redakcija, par pasākumiem, kurus Beļģija īstenojusi Brussels South Charleroi Airport (BSCA) un Ryanair labā (valsts atbalsts SA.14093 (C76/2002)), kurā Komisija uzskatīja, ka pasākumi, kas īstenoti atbilstoši (i) 2002. gada 15. aprīļa vienošanās par valsts subkoncesiju, kas noslēgta starp Société wallonne des aéroports (turpmāk tekstā – “SOWAER”) un BSCA, (ii) Valonijas reģiona un BSCA vienošanās 2002. gada 29. marta papildvienošanās Nr. 3, kā arī (iii) Valonijas reģiona 2003. gada 3. aprīļa lēmumam par investīcijām, ir ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts. Tādēļ Komisija liek to atgūt.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza deviņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota kļūda tiesību piemērošanā un acīmredzama kļūda vērtējumā, ko Komisija pieļāvusi, nosakot lēmuma, ar kuru Valonijas reģions piešķir finansējumu BSCA, datumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas prasības celšanai ir iestājies noilgums, jo procedūra par apstrīdēto pasākumu pārbaudi tika uzsākta vairāk nekā desmit gadus pēc lēmumiem par šo pasākumu piešķiršanu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota kļūda tiesību piemērošanā un faktu kļūda, acīmredzama kļūda vērtējumā, kā arī pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde, jo Komisija ieguldījumus un būtiskus ILS (Instrument Landing System; Instrumentālā nosēšanās sistēma) un ceļu marķēšanas labojumus ir kvalificējusi kā ekonomiskus.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvota faktu kļūda un acīmredzama kļūda vērtējumā, kā arī pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde, jo Komisija ir uzskatījusi, ka neekonomisko ieguldījumu procentuālās izmaksas, kas īstenotas jaunajā lidostā, bija tikai 7 %.

               5.

               Ar piekto un sesto pamatu tiek apgalvotas kļūdas tiesību piemērošanā un faktu kļūdas, kā arī acīmredzamas kļūdas vērtējumā, ko pieļāvusi Komisija, nosakot apstrīdēto pasākumu aktualizētās neto vērtības.

               6.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvota pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde un kļūda tiesību piemērošanā, ko pieļāvusi Komisija, nosakot papildu maksu, kas maksājama no 2016. gada 1. janvāra, kādēļ neesot bijis iespējams veikt visu šīs maksas summas aprēķinu.

               7.

               Ar astoto pamatu tiek apgalvotas kļūdas tiesību piemērošanā un faktu kļūdas, acīmredzama kļūda vērtējumā, kā arī pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde, ko pieļāvusi Komisija, pārbaudot attiecīgo tirgu un apgalvotos konkurences izkropļojumus Šarlruā lidostas un Briseles nacionālās lidostas starpā.

               8.

               Ar devīto pamatu tiek apgalvots tiesiskās paļāvības principa pārkāpums.


title: Lieta C-539/13: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 12. februāra spriedums ( Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Merck Canada Inc. , Merck Sharp & Dohme Ltd / Sigma Pharmaceuticals plc Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — 2003. gada Akts par pievienošanos Eiropas Savienībai — IV pielikums — 2. nodaļa — Īpašie pasākumi — Patentētu zāļu imports — Iepriekšējas paziņošanas pienākums

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/8

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 12. februāra spriedums (Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd/Sigma Pharmaceuticals plc

   (Lieta C-539/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - 2003. gada Akts par pievienošanos Eiropas Savienībai - IV pielikums - 2. nodaļa - Īpašie pasākumi - Patentētu zāļu imports - Iepriekšējas paziņošanas pienākums)
   (2015/C 118/10)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd

      Atbildētāja: Sigma Pharmaceuticals plc

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Akta par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, IV pielikuma 2. nodaļā paredzēto īpašo pasākumu otrā daļa ir interpretējama tādējādi, ka ar to patenta vai papildu aizsardzības sertifikāta īpašniekam vai tā labuma guvējam nav paredzēts pienākums paziņot par savu nodomu iebilst pret plānoto importu, pirms tas atsaucas uz savām tiesībām, kas paredzētas šo pasākumu pirmajā daļā. Tomēr, ja minētais īpašnieks vai tā labuma guvējs minēto pasākumu otrajā daļā noteiktajā mēnesi ilgajā termiņā šo nodomu nepauž, persona, kura plāno ievest attiecīgās zāles, ir tiesīga vērsties kompetentajās iestādēs, lai saņemtu atļauju šī izstrādājuma importam, un attiecīgā gadījumā uzsākt tā importu un tirdzniecību. Tādējādi īpašie pasākumi īpašniekam vai tā labuma guvējam liedz iespēju izmantot savas tiesības, kas paredzētas šo pasākumu pirmajā daļā, attiecībā uz aizsargāto zāļu importu un tirdzniecību, kas īstenoti jau pirms šī nodoma paušanas;

               2)

               īpašo pasākumu otrā daļa ir interpretējama tādējādi, ka paziņojums ir jāadresē patenta vai papildu aizsardzības sertifikāta īpašniekam vai tā labuma guvējam, ar šo jēdzienu saprotot personas, kurām ir tādas pašas tiesības kā patenta vai papildu aizsardzības sertifikāta īpašniekam;

               3)

               īpašo pasākumu otrā daļa ir interpretējama tādējādi, ka ar to personai, kura ir iecerējusi veikt attiecīgo zāļu importu vai tirdzniecību, nav paredzēts pienākums pašai arī nosūtīt paziņojumu, ja vien šajā paziņojumā minētā persona tiek skaidri identificēta.

      (1)  OV C 9, 11.1.2014.


title: Lieta C-338/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Austrija) 2009. gada 24. augusta rīkojumu — Yellow Cab Verkehrsbetriebs GmbH

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Austrija) 2009. gada 24. augusta rīkojumu — Yellow Cab Verkehrsbetriebs GmbH

   (Lieta C-338/09)
   2009/C 282/42
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Unabhängigen Verwaltungssenat Wien

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs:
      Yellow Cab Verkehrsbetriebs GmbH

      Atbildētājs:
      Magistrat der Stadt Wien

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar brīvību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību EKL 49. panta un nākamo pantu izpratnē un ar ES konkurences tiesībām EKL 81. panta un nākamo pantu izpratnē ir saderīga valsts tiesību norma, kas transporta līnijas apkalpošanas atļaujas piešķiršanai, tas ir, publiska masu transporta līdzekļa ierīkošanai, kurš regulāri piestātu noteiktās pieturvietās atbilstoši transporta plānam, kā nosacījumu atļaujas piešķiršanai nosaka:

                           a)

                           ka ES uzņēmumam, kas iesniedz pieteikumu, jau pirms līnijas apkalpošanas uzsākšanas un it īpaši koncesijas piešķiršanas brīdī valstī, kas izsniedz atļauju, ir jābūt juridiskai adresei vai pastāvīgam uzņēmumam;

                           b)

                           ka ES uzņēmumam, kas iesniedz pieteikumu, vismaz līnijas apkalpošanas uzsākšanas brīdī valstī, kas izsniedz atļauju, ir jābūt juridiskai adresei vai pastāvīgam uzņēmumam.

               2)

               Vai ar brīvību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību EKL 49. panta un nākamo pantu izpratnē un ES konkurences tiesībām EKL 81. panta un nākamo pantu izpratnē ir saderīga valsts tiesību norma, kas nosaka, ka ir jāatsaka transporta līnijas apkalpošanas atļauja, tas ir, publiska masu transporta līdzekļa ierīkošana, kurš regulāri piestātu noteiktās pieturvietās atbilstoši transporta plānam, ja pieteiktās transporta līnijas satiksmes uzsākšanas gadījumā konkurējoša uzņēmuma, kas apkalpo daļēji vai pilnībā identisku maršrutu, ienākumi no tā apkalpotā maršruta samazinātos tik ievērojami, ka no tirgus ekonomikas viedokļa nebūtu rentabli turpināt apkalpot konkurējošā uzņēmuma maršrutu?


title: Lieta C-79/06: Tiesas trešās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 7. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/27

         Tiesas trešās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 7. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku
   (Lieta C-79/06) (1)

   (2007/C 82/52)

      Tiesvedības valoda — franču

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 86, 8.4.2006.


title: Lietas C-147/05 izslēgšana no reģistra

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/27

         Lietas C-147/05 (1) izslēgšana no reģistra
   (2006/C 36/56)

      (tiesvedības valoda — holandiešu)

   2005. gada 14. novembrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-147/05 Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste.

      (1)  OV C 143, 11.06.2005.


title: Lieta T-348/14: Prasība, kas celta 2014. gada 14. maijā – Yanukovych /Padome

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/40

         Prasība, kas celta 2014. gada 14. maijā – Yanukovych/Padome
   (Lieta T-348/14)
   2014/C 253/54
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (Doņecka, Ukraina) (pārstāvis – T. Beazley, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 66, 26. lpp.), [kuru īsteno ar] Padomes 2014. gada 14. aprīļa [Īstenošanas] lēmumu 2014/216/KĀDP (OV L 111, 91. lpp.), kā arī Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 66, 1. lpp.), [ko īsteno ar] Padomes 2014. gada 14. aprīļa [Īstenošanas] Regulu (ES) Nr. 381/2014 (OV L 111, 33. lpp.), ciktāl tie attiecas uz prasītāju; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Savienības Padome (turpmāk tekstā – “Padome”) nav izvēlējusies pareizu juridisko pamatu lēmuma un regulas pieņemšanai. Pamats tiek pamatots tostarp ar šādiem argumentiem: a) lēmumā neesot tikuši izpildīti nosacījumi tam, lai Padome varētu pamatoties uz LES 29. pantu. Tostarp: i) Padome savus skaidri norādītos mērķus (konsolidēt tiesiskumu un cilvēktiesības Ukrainā) faktiski neesot varējusi pamatot, jo turpinājumā tā norādīja šo mērķu norādīšanas pamatus (kas ir saistīti ar apgalvoto Ukrainas valsts līdzekļu piesavināšanos un to prettiesisku pārskaitīšanu ārpus Ukrainas, ko prasītājs noliedz), kas neesot bijuši saderīgi un neesot atbilduši nedz norādītajiem, nedz jebkādiem citiem atbilstošiem LES 21. panta mērķiem. ii) Lēmums un Regula esot pretrunā citiem atbilstošiem mērķiem, kas norādīti [LES] 21. pantā, ciktāl ar tiem neesot tikusi “konsolidēta un atbalstīta demokrātija [..] [un] starptautisko tiesību principi”, it īpaši veicot kļūdainu vērtējumu un rīkojoties, pamatojoties uz to, ka likumīgās un demokrātiskās vēlēšanās ievēlēts Ukrainas prezidents, prezidents Yanukovych, bija “agrākais prezidents”, kas esot pretrunā Ukrainas un starptautiskajām tiesībām, un atbalstot tā saucamo “pagaidu prezidentu un valdību”, kuri neesot tikuši ievēlēti likumīgās un demokrātiskās vēlēšanās un kuri šo savu varu esot ieguvuši, laiku pa laikam izmantojot prettiesisku spēku, pārkāpjot tiesiskumu, demokrātijas principus un starptautiskās tiesības. b) Neesot tikuši izpildīti nosacījumi, lai pamatotos uz LESD 215. pantu, jo neesot ticis pieņemts spēkā esošs lēmums atbilstoši LESD V sadaļas 2. nodaļai. c) Neesot pastāvējusi pietiekama saikne LESD 215. panta izpratnē, lai uz to varētu atsaukties attiecībā uz prasītāju.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir nepareizi izmantojusi savas pilnvaras. Padome, ieviešot Lēmumu (un līdz ar to arī Regulu), patiesībā esot vēlējusies iegūt Ukrainas tā sauktā “pagaidu režīma” labvēlību, lai Ukraina turpinātu veidot ciešākas saiknes ar Savienību (demokrātiskās vēlēšanās ievēlētais Ukrainas prezidents un viņa valdība bija atteikušies veidot šādas ciešākas saiknes), nevis sasniegt Lēmuma un Regulas preambulas apsvērumos minētos mērķus.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav norādījusi pamatojumu. Pamatojums Lēmumā un Regulā, lai iekļautu prasītāju [sarakstā], (papildus tam, ka tas ir kļūdains), esot formāls, nepiemērots un neesot konkrēts, kā tas ir prasīts.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka prasītājs nav atbildis norādītajiem kritērijiem tam, lai persona tiktu iekļauta sarakstā attiecīgajā laikā. Padome tostarp neesot iesniegusi atbilstošu informāciju, bet, ciktāl viņam ir zināms, a) kāda tiesa vai atbilstošā iestāde nevienā brīdī nav identificējusi prasītāju kā personu, kas ir atbildīga par Ukrainas valsts līdzekļu piesavināšanos vai to prettiesisku pārskaitīšanu, un b) attiecīgajā laikā pret prasītāju netika veikta izmeklēšana par iesaistīšanos noziegumos saistībā ar Ukrainas valsts līdzekļu piesavināšanos un to prettiesisku pārskaitīšanu uz ārvalstīm.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, iekļaudama prasītāju to personu sarakstā, kurām ir piemērojami strīdīgie pasākumi. Padomei tostarp neesot bijuši un katrā ziņā neesot bijuši “konkrēti” pierādījumi tam, ka pieņēmumi attiecībā uz prasītāju bija “materiāli pareizi”, un kļūdaini esot balstījusies uz prettiesiskā tā sauktā “pagaidu režīma” apgalvojumiem, kurš vēlējies uzurpēt varu, un ir acīmredzami centusies sniegt šādus apgalvojumus nepiemērotiem mērķiem.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir tikušas pārkāptas prasītāja tiesības uz aizstāvību un/vai ka viņam tikušas liegtas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā. Padome tostarp neesot iesniegusi prasītājam pilnu pamatojumu, tostarp pret viņu izvirzītos pierādījumus, un nav sniegusi viņam precīzu informāciju un materiālus, ar ko būtu attaisnota viņa līdzekļu iesaldēšana, un viņam esot nācies celt prasību netaisnīgi īsā laikposmā.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir tikušas pārkāptas prasītāja tiesības uz īpašumu atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 1. punktam, ciktāl tostarp ierobežojošie pasākumi esot nepamatots un nesamērīgs šo tiesību ierobežojums.


title: Lieta C-469/16: Prasība, kas celta 2016. gada 27. jūlijā – Mauro Infante/Itālijas Republika

text:
               27.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/4

         Prasība, kas celta 2016. gada 27. jūlijā – Mauro Infante/Itālijas Republika
   (Lieta C-469/16)
   (2017/C 095/08)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mauro Infante (pārstāvis – M. Iervolino, advokāts)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Ar 2016. gada 13. decembra rīkojumu Tiesa (desmitā palāta) atzina, ka Eiropas Savienības Tiesa acīmredzami nav kompetenta izskatīt prasību, un piesprieda Mauro Infante savus tiesāšanās izdevumus segt pašam.


title: Apvienotās lietas C-208/06 un C-209/06: Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 27. septembra spriedums ( Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Medion AG (C-208/06)/ Hauptzollamt Duisburg ,  Canon Deutschland GmbH (C-209/06)/ Hauptzollamt Krefeld (Kopējais muitas tarifs — Tarifu klasifikācija — Kombinētā nomenklatūra — Videokameras)

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/3

         Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 27. septembra spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Medion AG (C-208/06)/Hauptzollamt Duisburg, Canon Deutschland GmbH (C-209/06)/Hauptzollamt Krefeld

   (Apvienotās lietas C-208/06 un C-209/06) (1)

   (Kopējais muitas tarifs - Tarifu klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - Videokameras)
   (2007/C 283/03)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Finanzgericht Düsseldorf
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Medion AG (C-208/06), Canon Deutschland GmbH (C-209/06)

      Atbildētājs: Hauptzollamt Duisburg (C-208/06), Hauptzollamt Krefeld (C-209/06)
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Düsseldorf — I pielikuma interpretācija Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.), kas ir grozīta ar Komisijas 2003. gada 11. septembra Regulu (EK) Nr. 1789/2003 par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā (OV L 281, 1. lpp.) — Apakšpozīcija 8525 40 91 (videokameras, kas spēj ierakstīt tikai ar televīzijas kameru uzņemtu skaņu un attēlus) un 8525 40 99 (citādi) — Videokameras, kas ievešanas brīdī nevar uztvert un ierakstīt datus no citām ierīcēm, bet tajās vēlāk var aktivizēt “dv-in” funkciju, taču ražotājs vai pārdevējs šādu iespēju nav norādījis vai neatbalsta
   Rezolutīvā daļa:
   videokameru tikai tad var klasificēt kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 8525 40 99, kas ir ietverta I pielikumā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2000. gada 13. oktobra Regulu (EK) Nr. 2263/2000, Komisijas 2001. gada 6. augusta Regulu (EK) Nr. 2031/2001 un Komisijas 2003. gada 11. septembra Regulu (EK) Nr. 1789/2003, ja attēla un skaņas, kas nāk no citiem avotiem, nevis no integrētas kameras vai mikrofona, ieraksta funkcija ir aktīva muitošanas brīdī vai, pat ja ražotājs šādu īpašību iepriekš nav paredzējis, minēto funkciju var aktivizēt vēlāk, lietotājam bez īpašām zināšanām un bez videokameras materiālas pārveidošanas veicot vienkāršu aparāta manipulāciju. Gadījumā, ja aktivizēšana tiek veikta vēlāk, tāpat ir nepieciešams, pirmkārt, ka, tiklīdz aktivizācija ir veikta, videokamera funkcionē analogi tādai videokamerai, kurai attēla un skaņas, kas nāk no citiem avotiem, nevis no integrētas kameras vai mikrofona, ierakta funkcija ir aktīva muitošanas brīdī un, otrkārt, ka tā funkcionē autonomi. Šo nosacījumu esamība ir jāpārbauda muitošanas brīdī. Valsts tiesai ir jānovērtē, vai šie nosacījumi ir izpildīti. Ja šie nosacījumi nav izpildīti, minētā videokamera ir jāklasificē Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 8525 40 91.

      (1)  OV C 224, 16.9.2006.


title: Lieta C-272/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. maijā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – K.M. Zyla/Staatssecretaris van Financiën

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. maijā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – K.M. Zyla/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-272/17)
   (2017/C 277/36)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: K.M. Zyla

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai LESD 45. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj dalībvalsts regulējumu, atbilstoši kuram darba ņēmējs, kurš saskaņā ar Regulu Nr. 1408/71 (1) vai attiecīgi Regulu Nr. 883/2004 (2) tikai noteiktā kalendārā gada laikposmā ir šīs dalībvalsts sociālā nodrošinājuma sistēmas dalībnieks, aprēķinot atbilstošās apdrošināšanas iemaksas, var izmantot tikai proporcionāli apdrošināšanas periodam aprēķinātu vispārējo nodokļu samazinājumu par sociālās apdrošināšanas iemaksu daļu, ja attiecīgais darba ņēmējs atlikušajā kalendārā gada laikā nav šīs dalībvalsts sociālā nodrošinājuma sistēmas dalībnieks, šajā laikā dzīvo citā dalībvalstī un savus kopējos gada ienākumus ir guvis (gandrīz) tikai pirmajā minētajā dalībvalstī?

      (1)  Padomes Regula (EEK) Nr. 1408/71 (1971. gada 14. jūnijs) par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (PB 1971, L 149, blz. 2).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlxis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (PB 2004, L 166, blz. 1).


title: Lieta C-531/10: Prasība, kas celta 2010. gada 16. novembrī — Eiropas Komisija/Slovākijas Republika

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/22

         Prasība, kas celta 2010. gada 16. novembrī — Eiropas Komisija/Slovākijas Republika
   (Lieta C-531/10)
   ()
   2011/C 30/37
   Tiesvedības valoda — slovāku

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Zadra un J. Javorský)

      Atbildētāja: Slovākijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka tiktāl, ciktāl Slovākijas Republikas Satiksmes, pasta pakalpojumu un telekomunikāciju ministrija, iepriekš nepublicējot paziņojumu par paredzamo publisko iepirkumu, ir noslēgusi līgumu par konsultāciju pakalpojumu sniegšanu, kuram ir pārrobežu nozīme, Slovākijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai pastāv atbilstoši nediskriminācijas un pārskatāmības principiem, kas izriet no LESD 49. un 56. panta un kas minēti Direktīvas 2004/18/EK (1) 2. pantā;

               —

               piespriest Slovākijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Slovākijas Republikas Satiksmes, pasta pakalpojumu un telekomunikāciju ministrija ir noslēgusi līgumu par pakalpojumu sniegšanu, kuram, ņemot vērā līguma vērtību, prasīto tehnisko spēju un to, ka iepriekšējais pakalpojumu sniedzējs bija citā dalībvalstī reģistrēta sabiedrība, ir pārrobežu nozīme. Līgums tika noslēgts bez iepriekšējas paziņojuma par paredzamo publisko iepirkumu publicēšanas. Līdz ar to acīmredzami ir pārkāpts pārskatāmības princips, jo citi subjekti, izņemot tos, kuriem pēc ministrijas pašas ieskatiem tika paziņots par paredzamo publisko iepirkumu, nebija informēti par šo publisko iepirkumu un tiem nebija iespējas iesniegt savus piedāvājumus. Pārkāpdama pārskatāmības principu, ministrija vienlaicīgi ir pārkāpusi arī nediskriminācijas principu, jo ir īstenojusi atšķirīgu attieksmi pret to uzņēmumu grupu, kurus tā bija informējusi par paredzamo publisko iepirkumu, un otru grupu — kurā ietilpst arī ārpus Slovākijas Republikas reģistrēti uzņēmumi — kuriem nebija paziņots par šo publisko iepirkumu, bet kuri varēja būt tajā ieinteresēti. Tā kā attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršana netika īstenota atklātas konkursa procedūras ietvaros, ministrija pati ir atteikusies no priekšrocībām, kas šajā gadījumā varēja izrietēt no iekšējā tirgus pastāvēšanas un kas ļautu ministrijai saņemt visizdevīgāko piedāvājumu konsultāciju pakalpojumu sniegšanai no lielāka skaita Eiropas Savienībā reģistrētu uzņēmumu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.).


title: Tiesas (virspalāta) 2004. gada 13. jūlija spriedums lietā C-262/02: Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku Valsts pienākumu neizpilde (EKL 59. pants (jaunajā redakcijā — EKL 49. pants) — Televīzijas apraide — Reklāma — Valsts pasākumi, ar ko aizliedz šajā valstī apgrozībā esošo alkoholisko dzērienu reklāmu televīzijā, ciktāl tas attiecas uz netiešu televīzijas reklāmu, kuras rezultātā dažu sporta pasākumu retranslācijas laikā uz ekrāna parādās reklāmas plakāti — Loi “Evin”))

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/5

      TIESAS (VIRSPALĀTA)

   2004. gada 13. jūlija
   spriedums lietā C-262/02: Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (1)

   Valsts pienākumu neizpilde
   (EKL 59. pants (jaunajā redakcijā - EKL 49. pants) - Televīzijas apraide - Reklāma - Valsts pasākumi, ar ko aizliedz šajā valstī apgrozībā esošo alkoholisko dzērienu reklāmu televīzijā, ciktāl tas attiecas uz netiešu televīzijas reklāmu, kuras rezultātā dažu sporta pasākumu retranslācijas laikā uz ekrāna parādās reklāmas plakāti - Loi “Evin”))
   (2004/C 228/09)
   tiesvedības valoda: franču
   Lietā C-262/02 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis H. van Lier), ko atbalsta Lielbritānijas Apvienotā Karaliste un Ziemeļīrija (pārstāvis K. Manji, kam palīdz K. Beal, barrister) pret Francijas Republiku (pārstāvji G. de Bergues un R. Loosli-Surrans) par pieteikumu atzīt, ka, uzliekot par pienākumu Francijas televīzijas kanāliem, kas pārraida citā dalībvalstī notiekošus sporta pasākumus Francijā, iepriekš novērst alkoholisko dzērienu reklāmu, Francijas Republika nav izpildījusi ar EKL 59. pantu (jaunajā redakcijā - EKL 49. pants), Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris, palātu priekšsēdētāji P. Jann (referents), A. Rosas, C. Gulmann, J.-P. Puissochet un J. N. Cunha Rodrigues, tiesneši R. Schintgen un S. von Bahr, un R. Silva de Lapuerta, ģenerāladvokāts: A. Tizzano, sekretāre: M. Múgica Arzamendi, galvenā administratore, 2004. gada 13. jūlijā pasludināja spriedumu, kura rezultatīvā daļa ir šāda:

               1.

               Prasības pieteikumu noraidīt.

               2.

               Piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

               3.

               Lielbritānijas Apvienotā Karaliste un Ziemeļīrija savus izdevumus sedz pašas.

      (1)  OV C 202, 24.8.2002.


title: Lieta C-529/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 17. oktobrī iesniedza Finanzgericht München (Vācija) – Hamamatsu Photonics Deutschland GmbH/Hauptzollamt München

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 17. oktobrī iesniedza Finanzgericht München (Vācija) – Hamamatsu Photonics Deutschland GmbH/Hauptzollamt München

   (Lieta C-529/16)
   (2017/C 030/19)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht München

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Hamamatsu Photonics Deutschland GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt München

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai atbilstoši Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (1) grozītajā redakcijā, kas ietverta Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. novembra Regulā (EK) Nr. 2700/2000 (2), 28. un nākamajiem pantiem ir atļauts kā muitas vērtību izmantot transfertcenu, par kuru ir notikusi vienošanās un kuru veido vispirms rēķinā norādītā un deklarētā summa un vispārīga korekcija pēc pārskata perioda beigām, piemērojot sadales kritēriju kā muitas vērtību, neatkarīgi no tā, vai pārskata perioda beigās, personām, kuru precēm tiek uzlikts muitas nodoklis, korekcijas rezultātā tiek noteikts papildu maksājums vai tiek piešķirta atmaksa?

               2)

               Ja atbilde ir apstiprinoša:
               Vai muitas vērtība var tikt pārbaudīta vai noteikta, izmantojot vienkāršotas pieejas, ja ir jāatzīst vēlāk notikušas transfertcenas pielāgošanas (gan to paaugstinot, gan to samazinot) sekas?

      (1)  OV L 302, 1. lpp.

      (2)  OV L 311, 17. lpp.


title: Lieta T-164/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 19. septembra spriedums — Reddig /ITSB — Morleys (Naža spals) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas trīsdimensiju preču zīme — Naža spals — Absolūts atteikuma pamatojums — Apzīmējums, ko veido vienīgi preces forma, kura vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) daļa — Spēkā neesamības atzīšana, ko veic Apelāciju padome)

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/21

      Vispārējās tiesas 2012. gada 19. septembra spriedums — Reddig/ITSB — Morleys (Naža spals)
      (Lieta T-164/11) (1)

      (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas trīsdimensiju preču zīme - Naža spals - Absolūts atteikuma pamatojums - Apzīmējums, ko veido vienīgi preces forma, kura vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) daļa - Spēkā neesamības atzīšana, ko veic Apelāciju padome)
      (2012/C 331/38)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Reddig GmbH (Drebber, Vācija) (pārstāvis — C. Thomas, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Morleys Ltd (Preston, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — A. Stein, M. Terbach, advokāti, un E. Gunaratnam, solicitor)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 15. decembra lēmumu lietā R 1072/2009-2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Morleys Ltd un Reddig GmbH

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Reddig GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 152, 21.5.2011.


title: Lieta T-140/07: Prasība, kas celta 2007. gada 26. aprīlī — Chi Mei Optoelectronics Europe un Chi Mei Optoelectronics UK /Komisija

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/28

         Prasība, kas celta 2007. gada 26. aprīlī — Chi Mei Optoelectronics Europe un Chi Mei Optoelectronics UK/Komisija
   (Lieta T-140/07)
   (2007/C 155/54)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Chi Mei Optoelectronics Europe BV, Hoofddorp (Nīderlande), Chi Mei Optoelectronics UK Ltd, Havant (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Völcker, F. Louis, A. Vallery, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Iesniedzot šo prasību, prasītāji vēlas panākt Komisijas 2007. gada 15. februāra Lēmuma C(2007)546 atcelšanu, pamatojoties uz kuru, Komisija atbilstoši Padomes Regulas Nr. 1/2003 (1) 18. panta 3. punktam pieprasīja prasītājiem iesniegt konkrētu informāciju un dokumentus par darbībām, kas tiek pārbaudītas lietā COMP/F/39309 — Thin Films Transistors Liquid Crystal Displays.
   Prasītāji apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir prettiesisks, jo Komisijai nav izmeklēšanas un piespiedu izpildes pilnvaru, kas ļautu tai pieprasīt ES reģistrētām meitas sabiedrībām iesniegt dokumentus un informāciju, kas ietilpst vienīgi ārpus Komisijas jurisdikcijas esošu juridisko vienību kompetencē un kontrolē. Tādējādi tiek norādīts, ka Komisija kļūdījās tiesību piemērošanā, nosūtot formālu informācijas pieprasījumu prasītājiem un pieprasot tiem iesniegt tādus dokumentus un informāciju, kas ir vienīgi to ārpus ES teritorijas izvietotās mātes sabiedrības kontrolē un īpašumā.
   Konkrētāk, prasītāji apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunā ar Padomes Regulas Nr. 1/2003 18. panta 1. un 3. punktu, jo tajā nav ņemta vērā dokumentu īpašumtiesību un kontroles doktrīna un līdz ar to — šajos noteikumos ietvertie ierobežojumi. Prasītāji turklāt apgalvo, ka, piemērojot izpildes pilnvaras attiecībā uz ārpus ES teritorijas izvietotu sabiedrību, ar apstrīdēto lēmumu tiek pārkāpti vispārīgie starptautisko tiesību principi saistībā ar teritoriālo piederību, suverenitāti, neiejaukšanos un valstu vienlīdzību.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-80/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Tribunale ordinario di Novara  (Itālija)  2006. gada 10. februāra  nolēmumu lietā  Carp Snc di L. Moleri  un  V. Corsi ,  Associazione Nazionale Artigiani Legno e Arredamenti  pret  Ecorad Srl

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale ordinario di Novara (Itālija) 2006. gada 10. februāra nolēmumu lietā Carp Snc di L. Moleri un V. Corsi, Associazione Nazionale Artigiani Legno e Arredamenti pret Ecorad Srl

   (Lieta C-80/06)
   (2006/C 131/50)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa

      Tribunale ordinario di Novara (Itālija).
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Carp Snc di L. Moleri un V. Corsi, Associazione Nazionale Artigiani Legno e Arredamenti.

      Atbildētāja: Ecorad Srl.
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Lēmuma 1999/93/EK (1) 2. un 3. punkts un II un III pielikums jāinterpretē tādējādi, ka durvis, kuras ir paredzēts aprīkot ar avārijas rokturiem, nevar ražot uzņēmējs (durvju izgatavotājs), kas neizpilda atbilstības apliecināšanas sistēmas Nr. 1 nosacījumus?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai nosacījumi, kas ir ietverti Lēmuma 1999/93/EK 2. un 3. pantā un II un III pielikumā, neatkarīgi no tā, vai Eiropas Standartizācijas komiteja (CEN) ir pieņēmusi tehniskus standartus, ir tiesiski saistoši no iepriekš minētā lēmuma spēkā stāšanās dienas attiecībā uz atbilstības apliecināšanas procedūras veidu, ko ražotājiem (durvju izgatavotājiem) ir jāievēro attiecībā uz tām durvīm, kuras ir paredzēts aprīkot ar avārijas rokturiem?

               3)

               Vai Lēmuma 1999/93/EK 2. un 3. pants un II un III pielikums ir jāuzskata par spēkā neesošiem, jo tie ir pretrunā samērīguma principam tajā daļā, kur tie uzliek pienākumu visiem ražotājiem ievērot atbilstības apliecināšanas procedūru Nr. 1, lai tie pašu saražotās, ar avārijas rokturiem, durvis varētu apzīmogot ar EK atbilstības zīmi to (CEN izsniegtā pilnvara pieņemt attiecīgos tehniskus standartus)?

      (1)  Komisijas 1999. gada 25. janvāra Lēmums 1999/93/EK par būvizstrādājumu atbilstības apliecināšanas procedūru saskaņā ar Padomes Direktīvas 89/106/EEK 20. panta 2. punktu attiecībā uz durvīm, logiem, slēģiem, aizvirtņiem, žalūzijām un sauljumiem (OV 1999 L 29, 51. lpp.).


title: Lieta C-523/12: Tiesas (septītā palāta) 2013. gada 12. decembra spriedums ( Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Dirextra Alta Formazione Srl/Regione Puglia (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Eiropas Sociālā fonda līdzfinansētas valsts subsīdijas, ko izmaksā studentiem, kuri ir piereģistrējušies pēcdiploma kvalifikācijas celšanas studijām — Reģionālais tiesiskais regulējums, kura mērķis ir uzlabot izglītības līmeni vietējā mērogā un ar kuru stipendiju piešķiršanai ir izvirzīti nosacījumi, kas attiecas uz uzņēmumiem, kuri organizē pēcdiploma studiju programmas — Nosacījums par nepārtrauktu desmit gadu pieredzi)

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/15

         Tiesas (septītā palāta) 2013. gada 12. decembra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Dirextra Alta Formazione Srl/Regione Puglia

   (Lieta C-523/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Eiropas Sociālā fonda līdzfinansētas valsts subsīdijas, ko izmaksā studentiem, kuri ir piereģistrējušies pēcdiploma kvalifikācijas celšanas studijām - Reģionālais tiesiskais regulējums, kura mērķis ir uzlabot izglītības līmeni vietējā mērogā un ar kuru stipendiju piešķiršanai ir izvirzīti nosacījumi, kas attiecas uz uzņēmumiem, kuri organizē pēcdiploma studiju programmas - Nosacījums par nepārtrauktu desmit gadu pieredzi)
   2014/C 45/27
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Dirextra Alta Formazione Srl

      Atbildētājs: Regione Puglia

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia — LESD 56., 101. un 107. panta interpretācija — Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 9. un 10. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 11. un 14. panta interpretācija — Samērīguma un nediskriminācijas principi — Eiropas Sociālā fonda līdzfinansētas valsts subsīdijas studentiem, kas ir pieteikušies pēcdiploma maģistra studijām — Reģionālais tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts uzlabot vietējo izglītības līmeni un kurā stipendiju piešķiršana ir pakļauta iestāžu, kas organizē maģistra studijas, profesionalitātes līmenim — Iestāde, kam ir vajadzīgā pieredze nodrošināto apmācības stundu skaita ziņā, bet kas tās nav nodrošinājusi paredzētajā laikposmā un veidā

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 56. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesību normu, kāda ir aplūkota pamatlietā un kas prasa, lai augstākās izglītības iestādēm, kurās ir paredzējuši reģistrēties studenti, kas lūdz viņiem piešķirt reģionālo stipendiju, kuru finansē Eiropas Sociālais fonds, būtu desmit gadu pieredze, ja šīs iestādes nav ne valsts tiesībās atzītas universitātes, ne iestādes, kas nodrošina akreditētas maģistra studiju programmas.

      (1)  OV C 32, 2.2.2013.


title: Lieta C-455/08: Prasība, kas celta 2008. gada 17. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/12

         Prasība, kas celta 2008. gada 17. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (Lieta C-455/08)
   (2009/C 32/20)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Zavvos, M. Konstantinidis un D. Kukovec)

      Atbildētāja: Īrija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka ar 2006. gada Statutory Instruments [Normatīvais akts] Nr. 329 49. pantu, kas ir Direktīvas 2004/18/EK (1) transponēšanas akts Īrijā, un ar 2007. gada Statutory Instruments Nr. 50 51. pantu, kas ir Direktīvas 2004/17/EK (2) transponēšanas akts Īrijā, tā ir pieņēmusi normas, kuras reglamentē līgumslēdzēju iestāžu un subjektu lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu un to pamatojuma paziņošanu pretendentiem, tādā veidā, ka faktiski var izrādīties, ka tajā brīdī, kad pretendentiem ir sniegta pilnīga informācija par to piedāvājuma noraidīšanas pamatojumu, nogaidīšanas termiņš līguma noslēgšanai jau ir beidzies;

               —

               atzīt, ka tādējādi Īrija nav izpildījusi savus pienākumus, kas noteikti Direktīvas 89/665/EEK (3) 1. panta 1. punktā un 2. panta 1. punktā un Direktīvas 92/13/EEK (4) 1. panta 1. punktā un 2. panta 1. punktā, atbilstoši interpretācijai, ko Eiropas Kopienu Tiesa sniedza spriedumā lietā C-81/98 (5) (spriedums “Alcatel”) un lietā C-212/02 (6) (Komisija/Austrija);

               —

               piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Īrijas Statutory Instruments Nr. 329
   Īrijas Statutory Instruments Nr. 329, kas ir Direktīvas 2004/18/EK transponēšanas akts Īrijā, 49. pantā ir prasīts, lai pretendenti tiktu informēti par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas lēmumu, izmantojot visātrākos saziņas līdzekļus, cik ātri vien iespējams pēc tam, kad līgumslēdzēja iestāde ir pieņēmusi lēmumu. Nogaidīšanas termiņš, kam jāpaiet līdz līguma noslēgšanai, skaitot no dienas, kad pretendentiem ir paziņots par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas lēmumu, nevar būt īsāks par 14 dienām.
   Tomēr saskaņā ar Īrijas tiesību aktiem līgumslēdzējai iestādei ir pienākums sniegt piedāvājuma noraidīšanas pamatojumu tikai tad, kad tā ir saņēmusi attiecīgo pieprasījumu. Līgumslēdzējai iestādei ir jāsniedz pamatojums “cik drīz vien iespējams un jebkurā gadījumā ne vēlāk kā 15 dienu laikā”. Komisija uzskata, ka tas nozīmē, ka nogaidīšanas termiņš var izrādīties jau beidzies tajā brīdī, kad neveiksmīgajam pretendentam ir sniegta pilnīga informācija par tā piedāvājuma noraidīšanas pamatojumu.
   Lai izpildītu prasības, kas izriet no Tiesas judikatūras spriedumā “Alcatel” un spriedumā lietā Komisija/Austrija, ir jānodrošina, ka līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas lēmuma pamatojums ir sniegts laicīgi, lai ļautu to efektīvi pārsūdzēt līdz nogaidīšanas termiņa beigām. Komisija apgalvo, ka Īrijas tiesību normas neatbilst šai prasībai, jo tās nenodrošina, ka informācija par to piedāvājuma noraidīšanas pamatojumu pretendentiem tiek sniegta laicīgi un pietiekami ilgi pirms nogaidīšanas termiņa beigām. Tas pārkāpj pretendentu tiesības uz efektīvu tiesisko aizsardzību, kā prasīts Direktīvā 89/665/EEK.
   Īrijas 2007. gada Statutory Instruments Nr. 50
   Saskaņā ar Īrijas 2007. gada Statutory Instruments Nr.50, kas ir Direktīvas 2004/17/EK transponēšanas akts Īrijā, 51. pantu, kad līgumslēdzēji paziņo pretendentiem par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas lēmumu, tiem ir jānorāda neveiksmīgiem pretendentiem uz “galveno iemeslu vai iemesliem, kāpēc to piedāvājums nav pieņemts”. Līgumslēdzējs paziņo neveiksmīgiem pretendentiem pieņemtā piedāvājuma “raksturojumu un salīdzinošas priekšrocības”“cik drīz vien iespējams un jebkurā gadījumā ne vēlāk kā 15 dienu laikā” pēc tam, kad tas ir saņēmis attiecīgo pieprasījumu. Nogaidīšanas termiņš ir 14 dienas, skaitot no līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas lēmuma paziņošanas dienas. Komisija uzskata, ka tas nozīmē, ka nogaidīšanas termiņš var izrādīties jau beidzies tajā brīdī, kad neveiksmīgajam pretendentam ir sniegta pilnīga informācija par tā piedāvājuma noraidīšanas pamatojumu.
   Komisija apgalvo, ka attiecībā uz līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrām, uz kurām attiecas Direktīva 2004/17/EK un Direktīva 92/13/EEK, Īrijas tiesību aktos ir ieviestas normas par paziņošanu pretendentiem tādā veidā, kas ierobežo neveiksmīgu pretendentu tiesības uz efektīvu tiesisko aizsardzību, un neatbilst spēka esošajām direktīvām tiesiskās aizsardzības līdzekļu jomā — Direktīvai 89/665/EEK un Direktīvai 92/13/EEK — atbilstoši Tiesas sniegtajai interpretācijai.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu, piegādes valsts [publiskā iepirkuma] līgumu un pakalpojumu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/17/EK, ar ko koordinē [publiskā] iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs (OV L 134, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīva 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārsūdzības] procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām [piegādes un būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesības] (OV L 395, 33. lpp.).

      (4)  Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīva 92/13/EEK, ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu [publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību] piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē (OV L 76, 14. lpp.).

      (5)  1999. gada 28. oktobra spriedums lietā C-81/98 — Alcatel Austria AG un citi, Siemens AG Österreich, Sag-Schrack Anlagentechnik AK/Bundesministerium für Wissenschaft und Verkehr.

      (6)  2004. gada 24. jūnija spriedums lietā C-212/02 Komisija/Austrijas Republika.


title: Lieta T-611/11: Prasība, kas celta 2011. gada 1. decembrī — Spa Monopole /ITSB — South Pacific Management ( “Manea Spa” )

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/34

         Prasība, kas celta 2011. gada 1. decembrī — Spa Monopole/ITSB — South Pacific Management (“Manea Spa”)
   (Lieta T-611/11)
   2012/C 32/69
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Beļģija) (pārstāvji –L. De Brouwer, E. Cornu un E. De Gryse, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: South Pacific Management (Papeete, Polinēzija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 8. septembra lēmumu apvienotajās lietās R 1776/2010-1 un R 1886/2010-1;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: South Pacific Management

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Manea Spa” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 24., 25., 43. un 44. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Beniluksa vārdisku preču zīmju “Spa” un “Les Thermes de Spa” reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 32. un 42. klasē (šobrīd — 44. klase)

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, kas pieļauts konfliktējošo preču zīmju līdzības vērtējumā attiecībā uz preču zīmes “SPA” izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas nozīmes un sajaukšanas iespējas vērtējumu,, kā arī Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpums attiecībā uz preču zīmju “Spa” un “Les Thermes de Spa” reputācijas vērtējumu


title: Lieta T-405/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 12. novembra spriedums — Deutsche Bahn /ITSB (Pelēkas un sarkanas krāsas vertikāla kombinācija) (Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes, ko veido pelēkas un sarkanas krāsas vertikāla kombinācija, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/25

         Vispārējās tiesas 2010. gada 12. novembra spriedums — Deutsche Bahn/ITSB (Pelēkas un sarkanas krāsas vertikāla kombinācija)
   (Lieta T-405/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas preču zīmes, ko veido pelēkas un sarkanas krāsas vertikāla kombinācija, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 13/49
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Bahn AG (Berlīne, Vācija) (pārstāvji — U. Hildebrandt, K. Schmidt-Hern un B. Weichhaus, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 23. jūlija lēmumu lietā R 372/2009-1 attiecībā uz pieteikumu kā Kopienas preču zīmi reģistrēt krāsainu apzīmējumu, ko veido sarkanas un pelēkas krāsas kombinācija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Deutsche Bahn AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 297, 05.12.2009.


title: Lieta T-444/10: Prasība, kas celta 2010. gada 28. septembrī — ESGE /ITSB — Kenwood Appliances Luxembourg ( KMIX )

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/44

         Prasība, kas celta 2010. gada 28. septembrī — ESGE/ITSB — Kenwood Appliances Luxembourg (“KMIX”)
   (Lieta T-444/10)
   ()
   2010/C 317/78
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ESGE AG (Bussnang, Šveice) (pārstāvis — J. Klink, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Kenwood Appliances Luxembourg SA (Luksemburga, Luksemburga)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 14. jūlija lēmumu lietā R 1249/2009-2;

               —

               grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 14. jūlija lēmumu lietā R 1249/2009-2 tādējādi, lai tiktu atcelts Iebildumu nodaļas 2008. gada 21. augusta lēmums lietā B 1252958;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tajā skaitā apelācijas procesā radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Kenwood Appliances Luxembourg SA

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “KMIX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. un 11. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “BAMIX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. un 40. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp konfliktējošajām preču zīmēm esot sajaukšanas iespēja

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-186/09: Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 4. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2004/113/EK — Vīriešu un sieviešu vienlīdzība — Pieeja precēm un pakalpojumiem, preču piegāde un pakalpojumu sniegšana — Netransponēšana noteiktajā termiņā attiecībā uz Gibraltāru)

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/6

         Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 4. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-186/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2004/113/EK - Vīriešu un sieviešu vienlīdzība - Pieeja precēm un pakalpojumiem, preču piegāde un pakalpojumu sniegšana - Netransponēšana noteiktajā termiņā attiecībā uz Gibraltāru)
   2010/C 80/11
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. van Beek un P. Van den Wyngaert)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvis — H. Walker)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Noteikumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2004. gada 13. decembra Direktīvas 2004/113/EK, ar kuru īsteno principu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm, attiecībā uz pieeju precēm un pakalpojumiem, preču piegādi un pakalpojumu sniegšanu (OV L 373, 37. lpp.), prasības, nepieņemšana noteiktajā termiņā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot visus normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2004. gada 13. decembra Direktīvu 2004/113/EK, ar kuru īsteno principu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm, attiecībā uz pieeju precēm un pakalpojumiem, preču piegādi un pakalpojumu sniegšanu, prasības, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 180, 01.08.2009.