title: Lieta C-76/08: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Maltas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Pieņemamība — Savvaļas putnu aizsardzība — Direktīva 79/409/EEK — Pavasara medības — Aizliegums — Atkāpe no aizsardzības sistēmas — Nosacījums par cita pieņemama risinājuma neesamību — Tiesiskā paļāvība)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/16

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Maltas Republika
   (lieta C-76/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pieņemamība - Savvaļas putnu aizsardzība - Direktīva 79/409/EEK - Pavasara medības - Aizliegums - Atkāpe no aizsardzības sistēmas - Nosacījums par cita pieņemama risinājuma neesamību - Tiesiskā paļāvība)
   2009/C 267/27
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Rekja [D. Recchia], D. Lavunmi [D. Lawunmi] un P. Olivers [P. Oliver])

      Atbildētāja: Maltas Republika (pārstāvji — S. Kamiljēri [S. Camilleri] un D. Mandžiona [D. Mangion], pārstāvji, un J. Bukērts [J. Bouckaert], advocaat)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp.) 9. panta pārkāpums — Direktīvā noteikto kritēriju neievērošana attiecībā uz atkāpes, kas atļauj paiju un paipalu medības pavasara migrācijas laikā, piešķiršanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atļaujot paipalu (Coturnix coturnix) un dūju (Streptopelia turtur) medības pavasara periodā laikā no 2004. līdz 2007. gadam, neievērojot Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību, kurā attiecībā uz 2004.–2006. gadu grozījumi veikti ar Padomes 2003. gada 14. aprīļa Regulu (EK) Nr. 807/2003, un attiecībā uz 2007. gadu — ar Padomes 2006. gada 20. novembra Direktīvu 2006/105/EK, 9. panta 1. punktā paredzētos nosacījumus, Maltas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā noteiktos pienākumus;

               2)

               Maltas Republikai jāatlīdzina tiesāšanās izdevumi.

      (1)  OV C 92, 12.04.2008.


title: Lieta F-46/07: Prasība, kas celta 2007. gada 18. maijā — Tzirani /Komisija

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/42

         Prasība, kas celta 2007. gada 18. maijā — Tzirani/Komisija
   (Lieta F-46/07)
   (2007/C 170/81)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marie Tzirani, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — E. Boigelot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 30. augusta lēmumu atkārtoti iecelt X amatā direkcijas “Civildienesta noteikumi: politika, vadība un padomdošana” direktora amatā vispārīgajā direkcijā “Personāls un administrācija” un līdz ar to noraidīt prasītājas kandidatūru šim amatam;

               —

               piespriest atbildētajai samaksāt kā atlīdzību par morālo kaitējumu un materiālajiem zaudējumiem un prasītājas karjeras apdraudējumu summu EUR 25 000 apmērā, kurai pieskaitīti procenti ar likmi 7 % gadā sākot no 2006. gada 29. novembra, sūdzības iesniegšanas dienas;

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja pēc tam, kad tā lūdza Komisijas 2003. gada 21. janvāra lēmumu par X iecelšanu iepriekš minētajā amatā, un viņas prasība atcelt tika apmierināta lietas T-45/04 (1) ietvaros, pašreiz apstrīd tās procedūras likumību, kuras rezultātā pēc lēmuma atcelšanas Komisija atkārtoti iecēla minētajā amatā to pašu personu.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja atsaucas vispirms uz EKL 233. panta pārkāpumu, jo Komisija nav veikusi nepieciešamos pasākumus Pirmās instances tiesas sprieduma izpildei. Pēc prasītājas domām vēlreiz bija jāuzsāk procedūra ne tikai pēdējā posmā intervijas laikā ar Komisāru, bet jau kandidātu atbilstības kritērijiem, kas ir noteikti paziņojumā par vakanto amatu, pārbaudes posmā.
   Turklāt prasītāja norāda uz Eiropas Kopienu civildienesta noteikumu 7., 14., 29. un 45. panta pārkāpumu, vairāku vispārējo principu neievērošanu, kā arī pilnvaru nepareizu izmantošanu.

      (1)  Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. jūlija spriedums lietā Tzirani/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts).


title: Lieta T-319/16: Prasība, kas celta 2016. gada 24. jūnijā – BASF Antwerpen/Komisija

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/43

         Prasība, kas celta 2016. gada 24. jūnijā – BASF Antwerpen/Komisija
   (Lieta T-319/16)
   (2016/C 305/58)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BASF Antwerpen NV (Antverpene, Beļģija) (pārstāvji – H. Gilliams un J. Bocken, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 11. janvāra lēmumu par valsts atbalsta shēmu, ko veido virspeļņas atbrīvošana no nodokļiem SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ko ieviesusi Beļģijas Karaliste;

               —

               pakārtoti, atcelt Lēmuma 2.–4. pantu;

               —

               jebkurā gadījumā atcelt Lēmuma 2.–4. pantu, ciktāl šajos pantos: a) ir uzdots atgūt no struktūrvienībām, kas nav tās struktūrvienības, kurām ir izdoti “virspeļņas noteikumi”, kā definēts Lēmumā, un b) ir uzdots atgūt summu, kas atbilst saņēmēja nodokļu uzkrājumiem, neļaujot Beļģijai ņemt vērā šobrīdējo korekciju uz augšu, ko ir veikusi cita nodokļu administrācija;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, pilnvaru pārsniegšana un nav ticis norādīts pietiekams pamatojums, ciktāl Komisijas 2016. gada 11. janvāra lēmumā par valsts atbalsta shēmu, ko veido virspeļņas atbrīvošana no nodokļiem SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ko ieviesusi Beļģijas Karaliste, tiek apgalvots, ka pastāv valsts atbalsta shēma.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots ir ticis pārkāpts LESD 107. pants un nav ticis ievērots pienākums norādīt pamatojumu, kā arī ir tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, ciktāl apstrīdētajā lēmumā apgalvotā shēma tiek kvalificēta par selektīvu pasākumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 107. pants un nav ticis ievērots pienākums norādīt pamatojumu, kā arī ir tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, ciktāl apstrīdētajā lēmumā ir ticis uzskatīts, ka ar apgalvoto shēmu tiek piešķirta priekšrocība.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 107. pants, tiesiskās paļāvības aizsardzības princips, ir tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, tikušas pārsniegtas pilnvaras, kā arī nav ticis norādīts pienācīgs pamatojums, ciktāl apstrīdētajā lēmumā Beļģijai tiek uzdots atgūt atbalstu.


title: Lieta C-439/11 P: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedums — Ziegler SA /Eiropas Komisija (Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — EKL 81. pants un EEZ līguma 53. pants — Starptautisko pārcelšanās pakalpojumu tirgus Beļģijā — Pamatnostādnes par starpvalstu tirdzniecības ietekmēšanu — Juridiskais spēks — Pienākums noteikt konkrēto tirgu — Piemērošanas joma — Tiesﾫbas uz lietas taisnīgu izskatīšanu — Labas pārvaldības princips — Komisijas objektīvā objektivitāte — 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai — Pārdošanas apjoma daļa — Pienākums norādīt pamatojumu — Naudas soda samazināšana maksātnespējas vai lietas īpatnību dēļ — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/8

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedums — Ziegler SA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-439/11 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - EKL 81. pants un EEZ līguma 53. pants - Starptautisko pārcelšanās pakalpojumu tirgus Beļģijā - Pamatnostādnes par starpvalstu tirdzniecības ietekmēšanu - Juridiskais spēks - Pienākums noteikt konkrēto tirgu - Piemērošanas joma - Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu - Labas pārvaldības princips - Komisijas objektīvā objektivitāte - 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai - Pārdošanas apjoma daļa - Pienākums norādīt pamatojumu - Naudas soda samazināšana maksātnespējas vai lietas īpatnību dēļ - Vienlīdzīga attieksme)
   2013/C 252/12
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Ziegler SA (pārstāvji — J.-F. Bellis, M. Favart un A. Bailleux, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet un N. von Lingen)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-199/08 Ziegler/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2008. gada 11. marta Lēmumu C(2008) 926, galīgā redakcija, par [EK] līguma 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanu (Lieta COMP/38.543 — starptautiskie pārcelšanās pakalpojumi) — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Kļūdas tiesību piemērošanā — Būtiska tirdzniecības starp dalībvalstīm ietekme — Naudas sods — Tiesību uz lietas taisnīgu izskatīšanu un vienlīdzīgas attieksmes principa un nediskriminācijas principa pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Ziegler SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 347, 26.11.2011.


title: Lieta T-100/13: Prasība, kas celta 2013. gada 20. februārī — CMT /ITSB — Camomilla ( “Camomilla” )

text:
               18.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/21

         Prasība, kas celta 2013. gada 20. februārī — CMT/ITSB — Camomilla (“Camomilla”)
   (Lieta T-100/13)
   2013/C 141/37
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) (Neapole, Itālija) (pārstāvji — G. Floridia un R. Floridia, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Camomilla SpA (Buccinasco, Itālija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 29. novembra lēmumu lietā R 1616/2011-1, [un] konstatēt, ka ir izpildīti Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētie nosacījumi par absolūto spēkā neesamības pamatu, kas balstīts uz Kopienas preču zīmes īpašnieces ļaunticību reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī, kā arī 53. panta 1. punkta a) apakšpunktā, lasot to kopā ar Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 8. panta 5. punktu, paredzētie nosacījumi par relatīvo atteikuma pamatojumu;

               —

               pakārtoti, un tikai gadījumā, ja Vispārējā tiesa konstatētu, ka vēlāk Apelāciju padomē kopā ar apelācijas sūdzību iesniegtie dokumenti ir nepieņemami, un uzskatītu šos dokumentus par būtiskiem apelācijas sūdzības apmierināšanai, atcelt apstrīdēto lēmumu sakarā ar sacīkstes principa neievērošanu un tiesību uz aizstāvību pārkāpumu, un nodot lietu atkārtotai izskatīšanai Anulēšanas nodaļā;

               —

               katrā ziņā noteikt Birojam pienākumu veikt vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu Vispārējās tiesas spriedumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un [Kopienas preču zīmes] īpašniecei piespriest atlīdzināt procesā Anulēšanas nodaļā un Apelāciju padomē radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “CAMOMILLA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 9., 11., 14., 16., 18., 20., 21., 24., 25., 27., 28., 30. un 33. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 7 077 555

      Kopienas preču zīmes īpašniece: Camomilla SpA

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: valsts grafiska preču zīme ar vārdisku elementu “CAMOMILLA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopā ar 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums


title: Lieta T-217/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 5. jūnija rīkojums – Saf – Holland /ITSB ( “INTEGRAL” ) Kopienas preču zīme — Reģistrācijas atteikums — Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/51

         Vispārējās tiesas 2014. gada 5. jūnija rīkojums – Saf–Holland/ITSB (“INTEGRAL”)
   (Lieta T-217/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Reģistrācijas atteikums - Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 315/86
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Saf-Holland GmbH (Bessenbach, Vācija) (pārstāvis – M.-C. Seiler, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – G. Marten un G. Schneider)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 31. janvāra lēmumu lietā R 2087/2011-1 attiecība uz pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “INTEGRAL” kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta F-75/14: Prasība, kas celta 2014. gada 31. jūlijā – ZZ/Kopuzņēmums ECSEL

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/48

         Prasība, kas celta 2014. gada 31. jūlijā – ZZ/Kopuzņēmums ECSEL

   (Lieta F-75/14)
   (2014/C 431/77)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – V. A. Christianos, advokāts)

      Atbildētājs: Kopuzņēmums ECSEL

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu par 2012. gadu.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ar ko ARTEMIS ir noraidījis prasītāja sūdzību, un atcelt apstrīdēto aktu, ko 2013. gada 15. novembrī ir pieņēmusi apelācijas instance par prasītāja motivētu atteikumu piekrist novērtējuma ziņojuma par 2012. gadu saturam;

               —

               piespriest Kopuzņēmumam ECSEL atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Tiesas spriedums (sestā palāta) 2004. gada 13. jūlijā lietā C-277/03, ko iesniedza Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 2000/53/EK — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/14

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2004. gada 13. jūlijā
   lietā C-277/03, ko iesniedza Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 2000/53/EK - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2004/C 228/27)
   Tiesvedības valoda: angļu
   Lietā C-277/03, Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji: X. Lewis un M. Konstantinidis) pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (pārstāve C. Jackson), par lūgumu atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvos aktus, kas ir nepieciešami, lai panāktu atbilstību 2000. gada 18. septembra Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2000/53/EK par nolietotiem transportlīdzekļiem (OV L 269, 34.lpp.), vai jebkurā gadījumā neinformējot Komisiju par šiem pasākumiem, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kurus tai uzliek šī Direktīva, un jo īpaši tās 10. panta 1. punkts, kā arī EK Līgums, Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J.P.Puissochet, tiesneši: F.Macken un S. von Bahr, ģenerāladvokāts Poiares Maduro, sekretārs R.Grass, 2004. gada 13. jūlija ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvos aktus, kas ir nepieciešami, lai panāktu atbilstību 2000. gada 18. septembra Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2000/53/EK par nolietotiem transportlīdzekļiem (OV L 269, 34.lpp.), vai jebkurā gadījumā neinformējot Komisiju par šiem pasākumiem, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kurus tai uzliek šī direktīva,

               2)

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 200, 23.8.2003.


title: Lieta C-591/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 13. novembrī iesniedza High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) – The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 13. novembrī iesniedza High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) – The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury

   (Lieta C-591/15)
   (2016/C 027/22)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited

      Atbildētāji: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               LESD 56. panta izpratnē un ņemot vērā konstitucionālās attiecības starp Gibraltāru un Apvienoto Karalisti:

                           1.1.

                           vai pret Gibraltāru un Apvienoto Karalisti ir jāizturas tā, it kā tie būtu daļa no vienas dalībvalsts ES tiesību aktu izpratnē, un tā, lai nav piemērojams LESD 56. pants, izņemot, ciktāl tas piemērojams iekšējam pasākumam? Alternatīvi,

                           1.2.

                           vai, ņemot vērā LESD 355. panta 3. punktu, Gibraltāra konstitucionālais statuss ir Apvienotās Karalistes atsevišķa teritorija Eiropas Savienībā, kas nozīmē, ka pakalpojumu sniegšana starp Gibraltāru un Apvienoto Karalisti ir jāuzskata par ES iekšējo tirdzniecību LESD 56. panta izpratnē? Alternatīvi,

                           1.3.

                           vai Gibraltārs ir uzskatāms par trešo valsti vai teritoriju, kas nozīmē, ka ES tiesību akti ir piemērojami attiecībā uz tirdzniecību starp tām tikai tiktāl, ciktāl ES tiesību akti ir spēkā starp dalībvalsti un trešo valsti? Alternatīvi,

                           1.4.

                           vai konstitucionālās attiecības starp Gibraltāru un Apvienoto Karalisti ir jāvērtē citādi LESD 56. panta izpratnē?

               2.

               Vai valsts nodokļu sistēmas pasākumi, kuru pazīmes atbilst Jaunajā nodokļu režīmā minētajām pazīmēm, ir tiesību uz brīvu pakalpojumu apriti ierobežojums LESD 56. panta izpratnē?

               3.

               Ja tas tā ir, vai mērķi, uz kuru sasniegšanu ir vērsti iekšzemes pasākumi (piemēram, Jaunais nodokļu režīms), atbilstoši iesniedzējtiesas konstatētajam, ir likumīgi mērķi, ar kuriem var pamatot tiesību uz brīvu pakalpojumu apriti ierobežojumus saskaņā ar LESD 56. pantu?


title: Paziņojuma Oficiālajā Vēstnesī lietā T-475/08 P labojums ( OV C 69, 21.3.2009., 40. lpp. )

text:
               18.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 167/29

         Paziņojuma Oficiālajā Vēstnesī lietā T-475/08 P labojums
   (
         “Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis” C 69, 2009. gada 21. marts, 40. lpp.
      )
   2009/C 167/57
   Paziņojumu OV lietā T-475/08 P, Duta/Tiesa lasīt šādi:

         “Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2008. gada 4. septembra spriedumu lietā F-103/07 Duta/Tiesa 2008. gada 29. oktobrī iesniedzis Radu Duta
         (lieta T-475/08 P)
         2009/C 69/93
         Tiesvedības valoda — franču

            Lietas dalībnieki

            Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Radu Duta, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvis — F. Krieg, advokāts)

            Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Tiesa

            Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi

                     —

                     atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu;

                     —

                     atzīt to par pamatotu pēc būtības;

                     —

                     tādējādi, grozot Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2008. gada 4. septembra spriedumu, atzīt prasītāja iesniegto prasību par pieņemamu un pamatotu;

                     —

                     tādējādi, turpmāk uzskaitīto iemeslu dēļ atcelt apstrīdētos lēmumus;

                     —

                     ja nepieciešams, vērsties pie kompetentās iestādes, lai tā pieņemtu lēmumus atbilstoši taisītajam spriedumam;

                     —

                     piespriest atbildētājai samaksāt 1 100 000 (viens miljons, simts tūkstoši) euro kā zaudējumu atlīdzību;

                     —

                     ja nepieciešams, norīkot ekspertīzes veikšanu, lai aprēķinātu prasītaja ciesto zaudējumu apmēru;

                     —

                     piespriest prasītājai atlīdzināt visus tiesāšanās un pārejos izdevumus;

                     —

                     ļaut apelācijas sūdzības iesniedzējam atsaukties uz tiem pašiem prasījumiem, uz kuriem viņš atsaucas pirmajā instancē, kuri ir pievienoti šai apelācijas sūdzībai un ir tās neatņemama sastāvdaļa;

                     —

                     pārējā daļā — ļaut apelācijas sūdzības iesniedzējam atsaukties uz prasījumiem attiecībā uz visiem pienākumiem, tiesībām, pamatiem un prasījumiem un it īpaši attiecībā uz vēršanos Eiropas Cilvēktiesību Tiesā.

            Pamati un galvenie argumenti

         Ar šo apelācijas sūdzību apelācijas sūdzības iesniedzējs lūdz atcelt Civildienesta tiesas (CDT) 2008. gada 4. septembra spriedumu lietā F-103/07 Duta/Tiesa, ar ko kā nepieņemama tika noraidīta prasība, kurā prasītājs lūdza, pirmkārt, atcelt paziņojumu, ar ko viņam tika darīts zināms, ka viņam netiks piedāvāts tiesneša palīga amats un, otrkārt, piespriest atlīdzināt šķietami radušos zaudējumus.
         Savas apelācijas prasības atbalstam viņš norāda, ka, pirmkārt, ir tikušas pārkāptas viņa tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu, kas paredzētas Eiropas Cilvēktiesību un Pamatbrīvību konvencijas 6. panta 1. punktā, jo Pirmās instances tiesas sastāvi neesot strukturāli objektīvi un Pirmās instances tiesas locekļi un Civildienesta tiesā apstrīdēto lēmumu autori esot personīgi pazīstami. Otrkārt, prasītājs vērš uzmanību uz argumentiem un pamatiem, kurus viņš izvirzījis tiesvedībā pirmajā instancē, tostarp uz pārskatāmības, labas ticības un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpumu.
         Prasītājs turklāt uzskata, ka tiesību aizsardzību viņš var panākt tādā instancē, kura ir patiesi neatkarīga no pretējās puses šajā tiesvedībā — Eiropas Kopienu Tiesas — un ka viņš patur tiesības celt prasību Eiropas Cilvēktiesību Tiesā.”


title: Lieta C-198/13: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 10. jūlija spriedums ( Juzgado de lo Social n ° 1 de Benidorm (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Víctor Manuel Julián Hernández  u.c./ Puntal Arquitectura S . L . un citi Darba ņēmēju aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā — Direktīva 2008/94/EK — Piemērošanas joma — Darba devēja tiesības saņemt no dalībvalsts kompensāciju saistībā ar darba ņēmējam šī pēdējā minētā atlaišanas no darba apstrīdēšanas procesā izmaksātām algām, sākot ar 60. darba dienu no apstrīdēšanas prasības iesniegšanas dienas — Tiesību uz kompensāciju neesamība spēkā neesošas atlaišanas no darba gadījumā — Darba ņēmēja subrogācija, stājoties viņa darba devēja tiesībās uz kompensāciju šī pēdējā minētā pagaidu maksātnespējas gadījumā — Darba ņēmēju, kuru atlaišana no darba ir spēkā neesoša, diskriminācija — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — Piemērošanas joma — 20. pants

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/13

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 10. jūlija spriedums (Juzgado de lo Social no 1 de Benidorm (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Víctor Manuel Julián Hernández u.c./Puntal Arquitectura S.L. un citi
   (Lieta C-198/13) (1)

   (Darba ņēmēju aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā - Direktīva 2008/94/EK - Piemērošanas joma - Darba devēja tiesības saņemt no dalībvalsts kompensāciju saistībā ar darba ņēmējam šī pēdējā minētā atlaišanas no darba apstrīdēšanas procesā izmaksātām algām, sākot ar 60. darba dienu no apstrīdēšanas prasības iesniegšanas dienas - Tiesību uz kompensāciju neesamība spēkā neesošas atlaišanas no darba gadījumā - Darba ņēmēja subrogācija, stājoties viņa darba devēja tiesībās uz kompensāciju šī pēdējā minētā pagaidu maksātnespējas gadījumā - Darba ņēmēju, kuru atlaišana no darba ir spēkā neesoša, diskriminācija - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Piemērošanas joma - 20. pants)
   2014/C 315/19
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

   Juzgado de lo Social no 1 de Benidorm

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Víctor Manuel Julián Hernández, Chems Eddine Adel, Jaime Morales Ciudad, Bartolomé Madrid Madrid, Martín Selle Orozco, Alberto Martí Juan un Said Debbaj

      Atbildētāji: Puntal Arquitectura S.L., Obras Alteramar S.L., Altea Diseño y Proyectos S.L., Ángel Muñoz Sánchez, Vicente Orozco Miro un Subdelegación del Gobierno de España en Alicante

      Rezolutīvā daļa:

   Tāds valsts regulējums, kāds tiek aplūkots pamatlietā, atbilstoši kuram darba devējs var prasīt no attiecīgas dalībvalsts izmaksāt atlaišanas no darba apstrīdēšanas procesā maksājamas darba algas, sākot ar 60. darba dienu no prasības iesniegšanas dienas, un atbilstoši kuram, ja darba devējs šīs darba algas nav izmaksājis un atrodas pagaidu maksātnespējas stāvoklī, attiecīgais darba ņēmējs, izmantojot likumisko subrogāciju, var tieši prasīt no šīs valsts minēto algu izmaksu, neietilpst Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/94/EK par darba ņēmēju aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā piemērošanas jomā un tādējādi nevar tikt izvērtēts saistībā ar pamattiesībām, kuras ir garantētas ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartu, tostarp saistībā ar tās 20. pantu.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta F-99/12: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 8. aprīļa rīkojums – Chevalier/Reģionu komiteja

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/54

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 8. aprīļa rīkojums – Chevalier/Reģionu komiteja
   (Lieta F-99/12) (1)

   (2016/C 191/79)
   Tiesvedības valoda – franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 343, 10.11.2012., 24. lpp.


title: Lieta T-238/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 15. februāra spriedumu lietā F-81/09 Marcuccio /Komisija 2011. gada 4. maijā iesniedza Luigi Marcuccio

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/31

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 15. februāra spriedumu lietā F-81/09 Marcuccio/Komisija 2011. gada 4. maijā iesniedza Luigi Marcuccio

   (Lieta T-238/11 P)
   2011/C 186/57
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu tiktāl, ciktāl pirmās instances tiesa: a) ir noraidījusi prasītāja celto prasību; b) ir noteikusi, ka trīs ceturtdaļas tiesāšanās izdevumu, kas prasītājam radušies tiesvedībā pirmajā instancē, sedz pats prasītājs; un turklāt

                           —

                           pamatā:

                                       (B.1.1.)

                                       apmierināt visus prasījumus, ko prasītājs izvirzījis tiesvedībā pirmajā instancē, izņemot prasījumus, kuri saistīti ar tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanu;

                                       (B.2.2.)

                                       piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājam trīs ceturtdaļas tiesāšanās izdevumu, ko pirmās instances tiesa ir piespriedusi segt pašam prasītājam;

                           —

                           vai pakārtoti:

                                       (B.2.)

                                       nosūtīt lietu atpakaļ Civildienesta tiesai citā iztiesāšanas sastāvā, lai tā no jauna lemtu pēc būtības par katru no iepriekšējos punktos (B.1.1.) un (B.2.2.) norādītajiem prasījumiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par Civildienesta tiesas 2011. gada 15. februāra spriedumu lietā F-81/09. Ar šo spriedumu ir noraidīta prasība, pirmkārt, atcelt Eiropas Kopienu Komisijas lēmumu, ar ko daļēji ir noraidīts prasītāja lūgums samaksāt viņam nokavējuma procentus par invaliditātes pabalsta, ko viņam izmaksāja minētā iestāde, izmaksas nokavējumu, un, otrkārt, piespriest Komisijai samaksāt viņam summu, kas atbilst starpībai starp nokavējuma procentiem, kuri aprēķināti atbilstoši kritērijiem, kas, viņaprāt, bija jāpiemēro, un viņam faktiski izmaksāto summu.

               1)

               Pirmais pamats attiecas uz pamatojuma nenorādīšanu pārsūdzētā sprieduma 32. punktā minētajā lēmumā, kā arī uz pienākuma norādīt pamatojumu, kas ir noteikts ikvienai Eiropas Savienības iestādei, neizpildi (pārsūdzētā sprieduma 41.–47. punkts).

               2)

               Otrais pamats attiecas uz kļūdainu, nepareizu un nesaprātīgu pārsūdzētā sprieduma 53. punktā minētā 2003. gada 8. maija paziņojuma satura interpretāciju un piemērošanu.

               3)

               Trešais pamats attiecas uz kļūdainu, nepareizu un nesaprātīgu jēdziena “tiesību normas piemērošana pēc analoģijas” un saistīto tiesību normu un judikatūras interpretāciju un piemērošanu (pārsūdzētā sprieduma 57. un 58. punkts).

               4)

               Ceturtais pamats attiecas uz tiesību principa patere legem quam ipse feristi pārkāpumu, kas nenovēršami esot pieļauts apstrīdētajā lēmumā, un absolūtu pamatojuma nenorādīšanu attiecībā uz argumenta, kas saistīts ar principa patere legem quam ipse fecisti pārkāpumu, noraidīšanu (it īpaši pārsūdzētā sprieduma 59. punkts).

               5)

               Piektais pamats attiecas uz “prasības piespriest samaksāt atlīdzību” noraidījuma prettiesiskumu (pārsūdzētā sprieduma 69. un 70. punkts), jo netika lemts par prasītāja lūgumu attiecībā uz kompensācijas procentiem.

               6)

               Sestais pamats attiecas uz prasības atlīdzināt zaudējumus noraidījuma prettiesiskumu (pārsūdzētā sprieduma 73. un 76. punkts).

               7)

               Septītais pamats attiecas uz prasītājam noteiktā pienākuma segt trīs ceturtdaļas no tiesāšanās izdevumiem prettiesiskumu.


title: Lieta C-391/12: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 17. oktobra spriedums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — RLvS Verlagsgesellschaft mbH/Stuttgarter Wochenblatt GmbH (Direktīva 2005/29/EK — Negodīga komercprakse — Piemērojamība personām — Maldinoši izlaidumi reklāmrakstos — Dalībvalsts tiesību normas, kas aizliedz jebkādas maksas publikācijas, ja tām nav pievienota piezīme “sludinājums” ( “Anzeige” ) — Pilnīga saskaņošana — Stingrāki pasākumi — Preses brīvība)

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/18

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 17. oktobra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — RLvS Verlagsgesellschaft mbH/Stuttgarter Wochenblatt GmbH

   (Lieta C-391/12) (1)

   (Direktīva 2005/29/EK - Negodīga komercprakse - Piemērojamība personām - Maldinoši izlaidumi reklāmrakstos - Dalībvalsts tiesību normas, kas aizliedz jebkādas maksas publikācijas, ja tām nav pievienota piezīme “sludinājums” (“Anzeige”) - Pilnīga saskaņošana - Stingrāki pasākumi - Preses brīvība)
   2013/C 367/31
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: RLvS Verlagsgesellschaft mbH

      Atbildētāja: Stuttgarter Wochenblatt GmbH

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof — Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (OV L 149, 22. lpp.), un īpaši tās 3. panta 5. punkta, 4. panta, 7. panta 2. punkta, kā arī I pielikuma 11. punkta interpretācija — Maldinoši izlaidumi reklāmrakstos — Dalībvalsts tiesību normas, kas aizliedz maksas publikācijas, ja tām nav pievienota piezīme “sludinājums” (“Anzeige”)

      Rezolutīvā daļa:

   Tādos apstākļos, kādi pastāv pamatlietā, attiecībā pret preses izdevumu redaktoriem nevar atsaukties uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvu 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“negodīgas komercprakses direktīva”), no kā izriet, ka šajos apstākļos šī direktīva ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļauts piemērot tādu valsts tiesību normu, saskaņā ar kuru preses izdevumu redaktoriem katrai to periodiskos izdevumos veiktai publikācijai, par kuru tie saņem atlīdzību, ir jāpievieno īpaša norāde, kas šajā gadījumā ir vārds “sludinājums” (“Anzeige”), ja vien šīs publikācijas izkārtojums un noformējums vispārīgi neļauj atpazīt publikācijas reklāmas raksturu.

      (1)  OV C 343, 10.11.2012.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 26. maijā lietā C-409/03 (Bundesfinanzhof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Société d'exportation de produits agricoles SA (SEPA) pret Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Eksporta kompensācijas — Liellopu un teļa gaļa — Nokaušana īpašas steidzamības kārtībā — Regula (EEK) Nr. 3665/87 — 13. pants — Veselības prasībām atbilstoša, pienācīgi laba tirdzniecības kvalitāte — Derīgums pārdošanai parastos apstākļos)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/10

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 26. maijā
   lietā C-409/03 (Bundesfinanzhof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Société d'exportation de produits agricoles SA (SEPA) pret Hauptzollamt Hamburg-Jonas
       (1)

   (Eksporta kompensācijas - Liellopu un teļa gaļa - Nokaušana īpašas steidzamības kārtībā - Regula (EEK) Nr. 3665/87 - 13. pants - Veselības prasībām atbilstoša, pienācīgi laba tirdzniecības kvalitāte - Derīgums pārdošanai parastos apstākļos)
   (2005/C 182/18)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-409/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Bundesfinanzhof (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 15. jūlijā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 1. oktobrī, tiesvedībā
         Société d'exportation de produits agricoles SA (SEPA)
       pret
         Hauptzollamt Hamburg-Jonas
      , Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jāns [P. Jann], tiesneši K. Lēnartss [K. Lenaerts], N. Kolnerika [N. Colneric], K. Šīmans [K. Schiemann] un E. Juhāss [E. Juhász] (referents), ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretāre M.-F. Kontē [M.-F. Contet], galvenā administratore, 2005. gada 26. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   13. pants Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulā (EEK) Nr. 3665/87 par lauksaimniecības produktu eksporta kompensāciju sistēmas kopējiem piemērošanas noteikumiem ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka gaļu, kas atbilst veselības prasību kritērijiem un kuras pārdošanu Eiropas Kopienā lietošanai uzturā Kopienas tiesiskais regulējums ierobežo vietējā tirgus ietvaros sakarā ar to, ka tās izcelsme ir no dzīvniekiem, kas nokauti īpašas steidzamības kārtībā, nevar uzskatīt par tādu, kam piemīt “veselības prasībām atbilstoša, pienācīgi laba tirdzniecības kvalitāte”, kas ir nepieciešams nosacījums eksporta kompensāciju piešķiršanai.

      (1)  OV C 275, 15.11.2003.


title: Lieta T-390/14: Prasība, kas celta 2014. gada 3. jūnijā  – Établissement Amra/ITSB ( “KJ KANGOO JUMPS XR” )

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/64

         Prasība, kas celta 2014. gada 3. jūnijā – Établissement Amra/ITSB
   (“KJ KANGOO JUMPS XR”)
   (Lieta T-390/14)
   2014/C 315/108
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Établissement Amra (Vaduz, Lihtenšteina) (pārstāvis – S. Rizzo, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2014. gada 10. marta lēmumu lietā R 1511/2013–2 pilnībā;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: pozīcijas preču zīme, kuru veido sporta un vieglatlētikas aprīkojuma apakšējā daļa un kas ietver vārdiskus elementus “KJ KANGOO JUMPS XR”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 28. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 7 26  494

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: lieta T-133/07: Prasība, kas celta 2007. gada 18. aprīlī — Mitsubishi Electric /Komisija

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/37

         Prasība, kas celta 2007. gada 18. aprīlī — Mitsubishi Electric/Komisija
   (lieta T-133/07)
   (2007/C 140/62)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mitsubishi Electric Corp., Tokija (Japāna) (pārstāvji — R. Denton, Solicitor un K. Haegeman, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, it īpaši tā 1.–4. pantu, daļā, kas attiecas uz Melco un TMT&D par laikposmu, kurā Melco ir kopīga un atsevišķu atbildība ar Toshiba par TMT&D darbībām; vai

               —

               atcelt lēmuma 2. panta g) punktu un 2. panta h) punktu daļā, kas attiecas uz Melco; vai

               —

               grozīt lēmuma 2. pantu daļā, kas attiecas uz Melco, atceļot vai, pakārtoti, ievērojami samazinot Melco uzlikto naudas sodu; un katrā ziņā

               —

               piespriest Komisijai segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt Melco tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar šo tiesvedību.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja — Mitsubishi Electric Corporation (turpmāk tekstā — “Melco”) ir iesniegusi prasību, pamatojoties uz EKL 230. un 229. pantu, atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra lēmumu (lieta COMP/F/38.899 — Gāzes izolācijas slēgiekārtas — C(2006) 6762 galīgā redakcija), ar kuru Komisija ir atzinusi prasītāju, tāpat kā citus uzņēmumus, par vainīgu EKL 81. panta 1. punkta pārkāpumā un kopš 1994. gada 1. janvāra — arī EEZ 53. panta pārkāpumā gāzes izolācijas slēgiekārtu nozarē (turpmāk tekstā — “GIS”), kas izdarīts, noslēdzot vienošanās un veicot saskaņotas darbības, kas ietvēra a) tirgus sadali, b) kvotu piešķiršanu un attiecīgo tirgus daļu saglabāšanu, c) individuālu GIS projektu (bid-rigging) piešķiršanu atsevišķiem ražotājiem un manipulēšanu ar šo projektu piešķiršanas procedūrām, d) cenu noteikšanu, e) vienošanās izbeigt licenču līgumus ar uzņēmumiem, kas nav karteļa dalībnieki un f) slepenas tirgus informācijas apmaiņu. Pakārtoti, prasītāja prasa atcelt vai samazināt noteikto naudas sodu.

      Melco savas prasības pamatojumam izvirza šādus pamatus:
   Komisija nav atbilstoši pierādījusi, ka prasītāja ir pārkāpusi EKL 81. pantu, piedaloties kartelī, kura mērķis vai sekas bija konkurences ierobežošana EEZ.
   Prasītāja apgalvo, ka Komisija nav pierādījusi, ka pastāv līgums, kura dalībniece būtu Melco un kas pārkāptu EKL 81. pantu.
   Prasītāja tāpat piebilst, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu vērtējumā, neņemot vērā tehniskos un ekonomiskos pierādījumus, kas izskaidro to, ka Melco nav pārstāvēts Eiropas tirgū un pierāda tās grūtības, kas saistītas ar tās iesaistīšanos šajā tirgū.
   Prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi pierādīšanas noteikumus, nepamatoti apvēršot pierādīšanas pienākumu un ir pārkāpusi nevainīguma prezumciju.
   Turklāt pēc prasītājas uzskatiem Komisija ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principus dažādos aspektos: aprēķinot Melco uzlikto naudas sodu, pamatojoties uz 2001. gada, nevis 2003. gada, apgrozījumu; aprēķinot Melco piemērojamo koeficientu un kļūdaini nosakot GIS pasaules tirgu un Melco daļu tajā. Turklāt Komisija ir pārkāpusi samērīguma principu, uzliekot Melco naudas sodu par tās piedalīšanos kvotu sadales līgumā tādā pašā veidā, kā Eiropas ražotājiem, kas piedalījušies gan kvotu sadales līgumā, gan Eiropas kvotu līgumā.
   Prasītāja apgalvo, ka Komisija nav ievērojusi pienākumu sniegt pamatojumu, uzskatot, ka Melco uzliktais naudas sods ir jāaprēķina, pamatojoties uz 2001. gada apgrozījumu, un ka Melco ir 15–20 % no GIS pasaules tirgus.
   Turklāt Komisija ir pārkāpusi labas pārvaldības principu, nosakot kopējo GIS tirgus vērtību.
   Prasītāja apgalvo, ka Komisija nav ņēmusi vērā ekonomiskos un tehniskos pierādījumus, vērtējot Melco rīcības sekas un aprēķinot Melco naudas sodu. Pēc prasītājas uzskatiem, Komisija ir kļūdījusies arī, nosakot inkriminētā karteļa ilgumu.
   Prasītāja arī apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvēšanos un tiesības tikt uzklausītam, noteikdama naudas sodu, nenorādot Melco būtiskus pierādījumus, kas apliecinātu tās vainu vai nevainīgumu. Visbeidzot, Komisija administratīvās procedūras laikā nav izskaidrojusi Melco savus apsvērumus par kompensācijas teoriju, tādējādi pārkāpjot tiesības uz aizstāvēšanos.


title: Lieta F-133/11: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 12. decembra spriedums — BV /Komisija (Civildienests — Iecelšana amatā — Kandidāti, kuri iekļauti tādu konkursu rezerves sarakstos, paziņojumi par kuriem tikuši publicēti pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā — Klasificēšana pakāpē — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Diskriminācija vecuma dēļ — Personu brīva pārvietošanās)

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/27

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 12. decembra spriedums — BV/Komisija
   (Lieta F-133/11) (1)

   (Civildienests - Iecelšana amatā - Kandidāti, kuri iekļauti tādu konkursu rezerves sarakstos, paziņojumi par kuriem tikuši publicēti pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā - Klasificēšana pakāpē - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Diskriminācija vecuma dēļ - Personu brīva pārvietošanās)
   2014/C 39/48
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BV (Berlīne, Vācija) (pārstāvis — P. Goergen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers)

      Persona, kas iestājusies lietā: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J. Herrmann un A. F. Jensen)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu par prasītājas, kura bija iekļauta konkursa EPSO/A/17/04 rezerves sarakstā, paziņojums par kuru tika publicēts pirms jauno Civildienesta noteikumu spēkā stāšanās, klasificēšanu AD 6 pakāpes 2. līmenī saskaņā ar nelabvēlīgākiem noteikumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               BV sedz savus, ka arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 133, 5.5.2013, 29. lpp.


title: Lieta T-242/15: Prasība, kas celta 2015. gada 18. maijā – ACDA u.c./Komisija

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/45

         Prasība, kas celta 2015. gada 18. maijā – ACDA u.c./Komisija
   (Lieta T-242/15)
   (2015/C 236/61)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Automobile Club des Avocats – ACDA (Parīze, Francija), Organisation des Transporteurs Routiers Européens – OTRE (Bordo, Francija), Fédération française des motards en colère – FFMC (Parīze), Fédération française de motocyclisme (Parīze) un Union nationale des automobile clubs (Parīze) (pārstāvis – M. Lesage, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt, ka prasība ir pieņemama;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 28. oktobra atzinumu SA.38271 par valsts atbalstu SA.2014/N 38271, kas saistīts ar autoceļu būvdarbu uzsākšanas Francijas teritorijā plānu, kas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (ESOV) publicēts 2015. gada 20. februārī.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Francijas autoceļu būvdarbu uzsākšanas plāna (turpmāk tekstā – “ABUP”) dēļ ar valsts līdzekļu palīdzību labvēlīgā stāvoklī nonāks īpaši autoceļu koncesionāres sabiedrības.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar ABUP tiek ietekmēta konkurence.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka izmaksas, kas jāsedz autoceļu koncesionārēm sabiedrībām, tiek kompensētas pārmērīgi, kas neesot saderīgs ar viņu vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes uzdevumu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka tiek radīti šķēršļi tirdzniecībai dalībvalstu starpā.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka grozījumi, kas tika veikti ABUP, no jauna par tiem nepaziņojot Komisijai kopš atzinuma SA.38271, ir prettiesiski.


title: Lieta C-307/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 13. septembrī ( Juzgado de lo Social de San Sebastián (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Yolanda Del Cerro Alonso / Osakidetza (Servicio Vasco de Salud) (Direktīva 1999/70/EK — Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 4. klauzula — Nediskriminācijas princips — Darba nosacījumu jēdziens — Piemaksas par darba stāžu — Ietveršana — Atšķirīgu attieksmi pamatojoši objektīvi iemesli — Neesamība)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/7

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 13. septembrī (Juzgado de lo Social de San Sebastián (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Yolanda Del Cerro Alonso/Osakidetza (Servicio Vasco de Salud)

   (Lieta C-307/05) (1)

   (Direktīva 1999/70/EK - Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 4. klauzula - Nediskriminācijas princips - “Darba nosacījumu’ jēdziens - Piemaksas par darba stāžu - Ietveršana - Atšķirīgu attieksmi pamatojoši objektīvi iemesli - Neesamība)
   (2007/C 269/14)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Juzgado de lo Social de San Sebastián
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Yolanda Del Cerro Alonso

      Atbildētājs: Osakidetza (Servicio Vasco de Salud)

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Juzgado de lo Social de San Sebastián — Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.) interpretācija — Darba apstākļi, kas ietver vai neietver ekonomiskus nosacījumus — Piemaksa par darba stāžu — Nesaņemšana, pamatojoties uz darbinieku arodbiedrības pārstāvju un administrācijas savstarpēji noslēgtajiem nolīgumiem — Pietiekami objektīvi iemesli
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               1999. gada 18. martā noslēgtā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas pievienots pielikumā Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvai 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, 4. klauzulas 1. punktā minētais jēdziens “darba nosacījumi” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas var būt pamats tādai prasībai, kas aplūkota pamata lietā, ar ko tiek prasīts noteikta laika darba ņēmējam piešķirt piemaksu par stāžu, kas atbilstoši valsts tiesību aktiem ir paredzēta tikai pastāvīgiem darba ņēmējiem;

               2)

               pamatnolīguma 4. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj atšķirīgu attieksmi pret noteikta laika darba ņēmējiem un pastāvīgiem darba ņēmējiem, kas ir pamatota tikai ar to, ka šāda attieksme ir paredzēta dalībvalsts tiesību akta vai tiesiskajā regulējumā, vai kolektīvajā līgumā, ko ir parakstījuši darba ņēmēju arodbiedrību pārstāvji un attiecīgais darba devējs.

      (1)  OV C 257, 15.10.2005.


title: Lieta T-256/06: Prasība, kas celta 2006. gada 18. septembrī — Neoperl Servisys pret ITSB ( HONEYCOMB )

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/29

         Prasība, kas celta 2006. gada 18. septembrī — Neoperl Servisys pret ITSB (“HONEYCOMB”)
   (Lieta T-256/06)
   (2006/C 261/55)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Neoperl Servisys AG, Reinach (Šveice) (pārstāvis — H. Börjes-Pestalozza)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu lietā R 1388/2005-4 un uzlikt Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam par pienākumu publicēt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 2906139 nolūkā to reģistrēt;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “HONEYCOMB” attiecībā uz 11. klasē ietilpstošajiem precēm (reģistrācijas pieteikums Nr. 2906139).

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt.

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt.

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktā preču zīme esot gan kopumā, gan attiecībā uz tās atsevišķām daļām novērtēta kļūdaini un attiecīgās sabiedrības daļas izvērtēšanai ir izvirzīta acīmredzami pārāk plaša tirdzniecības uztvere.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.)


title: Pirmās Instances Tiesas Spriedums 2005. gada 2. jūnijā lietā T-177/03 Andreas Strohm pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Atteikums paaugstināt A4 pakāpē — Nopelnu salīdzinošs izvērtējums — Pienākums norādīt pamatojumu — Papildu pamatojums — Prasība atcelt tiesību aktu un par zaudējumu atlīdzību — Pieņemamība)

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/24

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 2. jūnijā
   lietā T-177/03 Andreas Strohm pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Atteikums paaugstināt A4 pakāpē - Nopelnu salīdzinošs izvērtējums - Pienākums norādīt pamatojumu - Papildu pamatojums - Prasība atcelt tiesību aktu un par zaudējumu atlīdzību - Pieņemamība)
   (2005/C 193/39)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā T-177/03 Andreass Stroms [Andreas Strohm], Eiropas Kopienu Komisijas ierēdnis, ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), ko pārstāv K. Illigs [C. Illig], avocat, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — K. Berardī Kaizere [C. Berardis-Kayser], kurai palīdz B. Vēgenbaurs [B. Wägenbaur], avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2002. gada 14. augusta lēmumu nepaaugstināt prasītāju A4 pakāpē 2002. gadā, kā arī par prasību par zaudējumu atlīdzību, Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Vilars [M. Vilaras], tiesneši F. Deuss [F. Dehousse] un D. Švābi [D. Šváby], sekretāre D. Kristensena [C. Kristensen], administratore, 2005. gada 2. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt Komisijas 2002. gada 14. augusta lēmumu nepaaugstināt prasītāju A4 pakāpē 2002. gada paaugstināšanas procedūrā;

               2)

               noraidīt prasību kā nepieņemamu, ciktāl tā attiecas uz prasītāja zaudējumu atlīdzību;

               3)

               atbildētāja atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 200, 20.08.2003.


title: Lieta C-684/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 23. decembrī iesniedza Vestre Landsret (Dānija) — Johannes Demmer/Fødevareministeriets Klagecenter

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 23. decembrī iesniedza Vestre Landsret (Dānija) — Johannes Demmer/Fødevareministeriets Klagecenter

   (Lieta C-684/13)
   2014/C 85/27
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Vestre Landsret

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Johannes Demmer

      Atbildētājs: Fødevareministeriets Klagecenter

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai nosacījums, ka lauksaimniecības teritorija, ko neizmanto “ar lauksaimniecību nesaistītām darbībām” Regulas Nr. 1782/2003 (1) 44. panta 2. punkta izpratnē un nosacījums, ka zemes gabalu “jāizmanto ar lauksaimniecību saistītām darbībām vai [..] pārsvarā izmanto lauksaimniecības darbībām” Regulas Nr. 73/2009 (2) 34. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, ir jāinterpretē tādējādi, ka nosacījums atbalsta saņemšanai ir tāds, ka zeme pārsvarā jāizmanto lauksaimniecības darbībām?

                           a)

                           Apstiprinošas atbildes gadījumā Tiesai tiek lūgts precizēt, kādi parametri ir jāņem vērā izlemjot, kāds izmantošanas mērķis ir “pārsvarā”, ja zemi vienlaikus izmanto vairākiem mērķiem.

                           b)

                           Apstiprinošas atbildes gadījumā Tiesai tālāk tiek lūgts lemt par to, vai tad, ja iepriekš minētais ir piemērojams, tas nozīmē, ka par drošības zonām ap lidostu skrejceļiem, manevrēšanas ceļiem un bremzēšanas joslām, kas ir lidostas daļa un kam piemēro tādus īpašus noteikumus un ierobežojumus kā tos, uz ko atteicas šī lieta par zemes izmantošanu, taču kuras vienlaikus izmanto siena ražas ievākšanai sausbarības izgatavošanai, to veida un izmantošanas dēļ var pretendēt uz atbalstu saskaņā ar iepriekš minētajām tiesību normām.

               2)

               Vai nosacījums par to, ka lauksaimniecības zemei ir jāietilpst lauksaimnieka “saimniecībā” Regulas Nr. 1782/2003 44. panta 2. punkta un Regulas Nr. 73/2009 34. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nozīmē, ka par drošības zonām ap lidostu skrejceļiem, manevrēšanas ceļiem un bremzēšanas joslām, kas ir lidostas daļa un kam piemēro tādus īpašus noteikumus un ierobežojumus kā tos, uz ko atteicas šī lieta par zemes izmantošanu, taču kuras vienlaikus izmanto siena ražas ievākšanai sausbarības izgatavošanai, to veida un izmantošanas dēļ var pretendēt uz atbalstu saskaņā ar iepriekš minētajām tiesību normām?

               3)

               Noliedzošas atbildes gadījumā uz 1. jautājuma b) punktu un 2. jautājumu, vai tādēļ, ka zemes gabalus izmanto kā ilggadīgas pļavas sausbarības ražošanai, kuri reizē ir drošības zonas ap skrejceļiem, manevrēšanas ceļiem un bremzēšanas joslām,

                           a)

                           tā ir kļūda, par kuru var pamatoti uzskatīt, ka lauksaimnieks to varēja atklāt Regulas Nr. 73/2009 137. panta izpratnē, kaut arī tiesības uz maksājumiem par šo teritoriju ir piešķirtas?

                           b)

                           tā ir kļūda, par kuru var pamatoti uzskatīt, ka lauksaimnieks to varēja atklāt Komisijas īstenošanas Regulas Nr. 796/2004 (3) 73. panta 4. punkta izpratnē, kaut arī tiesības uz maksājumiem par šo teritoriju ir piešķirtas?

                           c)

                           tas ir nepamatots maksājums attiecībā uz kuru saņēmēju nevar uzskatīt par tādu, kas rīkojies labā ticībā Komisijas īstenošanas Regulas Nr. 796/2004 73. panta 5. punkta izpratnē, kaut arī tiesības uz maksājumiem par šo teritoriju ir piešķirtas?

               4)

               Kad ir jāveic novērtējums par to, vai

                           a)

                           pastāv kļūda, par kuru var pamatoti uzskatīt, ka lauksaimnieks to varēja atklāt Regulas Nr. 73/2009 137. panta izpratnē,

                           b)

                           pastāv kļūda, par kuru var pamatoti uzskatīt, ka lauksaimnieks to varēja atklāt Komisijas īstenošanas Regulas Nr. 796/2004 73. panta 4. punkta izpratnē,

                           c)

                           saņēmēju nevar uzskatīt par tādu, kas rīkojies labā ticībā Komisijas īstenošanas Regulas Nr. 796/2004 73. panta 5. punkta izpratnē?

               5)

               Vai novērtējums, kas ir minēts 4. jautājuma a)–c) punktā ir jāveic par katru atsevišķu atbalsta gadu, vai arī par maksājumiem kopumā?

      (1)  Padomes 2003. gada 29. septembra Regula (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001 (OV L 270, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2009. gada 19. janvāra Regula (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003 (OV L 30, 16. lpp.).

      (3)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko ievieš kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV L 141, 18. lpp.).


title: Lieta T-167/08: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. jūnija spriedums — Microsoft /Komisija (Konkurence — Dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Klientu personālo datoru (PC) operētājsistēmas — Darba grupas serveru operētājsistēmas — Dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma atteikums sniegt informāciju par savstarpēju izmantojamību un atļaut tās izmantošanu — Pienākumu, kas izriet no lēmuma, ar kuru konstatēts pārkāpums un noteikti rīcības pasākumi, izpilde — Kavējuma nauda)

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/13

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. jūnija spriedums — Microsoft/Komisija
   (Lieta T-167/08) (1)

   (Konkurence - Dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Klientu personālo datoru (PC) operētājsistēmas - Darba grupas serveru operētājsistēmas - Dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma atteikums sniegt informāciju par savstarpēju izmantojamību un atļaut tās izmantošanu - Pienākumu, kas izriet no lēmuma, ar kuru konstatēts pārkāpums un noteikti rīcības pasākumi, izpilde - Kavējuma nauda)
   2012/C 243/24
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Microsoft (Redmonda, Vašingtona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — J.-F. Bellis un I. Forrester, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — T. Christoforou, V. Di Bucci, F. Castillo de la Torre un N. Khan)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: The Computing Technology Industry Association, Inc. (Okbrukterase, Ilinoisa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — G. van Gerven un T. Franchoo, advokāti) un Association for Competitive Technology, Inc. (Vašingtona, Kolumbijas apgabals, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — sākotnēji D. Went un H. Pearson, solicitors, vēlāk H. Mercer, QC)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Free Software Foundation Europe eV (Hamburga, Vācija) un Samba Team (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — C. Piana un T. Ballarino, advokāti); Software & Information Industry Association (Vašingtona, Kolumbijas apgabals) (pārstāvji — T. Vinje un D. Dakanalis, solicitors, un A. Tomtsis, advokāts), European Committee for Interoperable Systems (ECIS) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — T. Vinje, solicitor, M. Dolmans, N. Dodoo un A. Ferti, advokāts), International Business Machines Corp. (Ārmonka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — M. Dolmans un T. Graf, advokāts); Red Hat, Inc. (Vilmingtona, Delavēra, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — C.-D. Ehlermann, S. Völcker, advokāti, un C. O’Daly, solicitor) un Oracle Corp. (Redvudšora, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — T. Vinje, solicitor, un D. Paemen, advokāts)

      Priekšmets

   Komisijas 2008. gada 27. februāra Lēmuma C(2008) 764 galīgajā redakcijā, ar kuru tika noteikta kavējuma nauda par dienu, kura Microsoft tika uzlikta ar Lēmumu C(2005) 4420 galīgajā redakcijā, kurš grozīts ar Lēmumu C(2006) 3143 galīgajā redakcijā (Lieta Nr. COMP/C-3/37.792 — Microsoft), atcelšana, kā arī, pakārtoti, kavējuma naudas apmēra atcelšana vai samazināšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               kavējuma nauda, kas Microsoft Corp. uzlikta Komisijas 2008. gada 27. februāra Lēmuma C(2008) 764, galīgā redakcija, par kavējuma naudas galīgās summas noteikšanu, kas uzlikta Microsoft Corporation ar Lēmumu C(2005) 4420, galīgā redakcija (Lieta COMP/C-3/37.792 — Microsoft), 1. pantā, ir noteikta EUR 860 miljonu apmērā;

               2)

               Microsoft sedz savus tiesāšanās izdevumus, 95 % no Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumiem, izņemot tās tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar The Computing Technology Industry Association, Inc. un Association for Competitive Technology, Inc. iestāšanos lietā, un 80 % no tiesāšanas izdevumiem, kas radušies Free Software Foundation Europe e.V. un Samba Team, Software & Information Industry Association, European Committee for Interoperable Systems, International Business Machines Corp., Red Hat Inc. un Oracle Corp.;

               3)

               Komisija sedz 5 % no saviem tiesāšanās izdevumiem, izņemot tos, kas radušies saistībā ar The Computing Technology Industry Association, Inc. un Association for Competitive Technology, Inc. iestāšanos lietā;

               4)

               The Computing Technology Industry Association un Association for Competitive Technology katra sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar to iestāšanos lietā;

               5)

               Free Software Foundation Europe un Samba Team, Software & Information Industry Association, European Committee for Interoperable Systems, International Business Machines, Red Hat un Oracle sedz 20 % no saviem tiesāšanās izdevumiem pašas.

      (1)  OV C 171, 05.07.2008.


title: Lieta T-498/12: Prasība, kas celta 2012. gada 16. novembrī — Koinopraxia Touristiki Loutrakiou /Komisija

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/58

         Prasība, kas celta 2012. gada 16. novembrī — Koinopraxia Touristiki Loutrakiou/Komisija
   (Lieta T-498/12)
   2013/C 26/118
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA — Loutraki AE — Club Hotel Loutraki Casino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE (Loutraki, Grieķija) (pārstāvis — S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 18. septembra apstiprinošo lēmumu — Αres (2012)1082114 —, ar kuru tika noraidīts prasītājas lūgumus piekļūt konkrētiem dokumentiem, un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja saskaņā ar LESD 263. pantu lūdz atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 18. septembra lēmumu, ar kuru galīgā veidā ir noraidīts prasītājas atkārtotais lūgums ļaut tai piekļūt 2012. gada 16. maija vēstulei no Grieķijas valsts iestādēm saistībā ar nelikumīgā valsts atbalsta, kas ir atgūstams saskaņā ar Eiropas Komisijas Konkurences ģenerāldirektorāta 2011. gada 24. maija lēmumu (1), apmēra noteikšanu.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus:

               Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts administrācijas pienākums norādīt noraidošā lēmuma pamatojumu, ņemot vērā, ka savā atbildē administrācija tikai vispārīgi atsaucas uz izņēmumiem, kas ir noteikti Regulā Nr. 1049/2001, turpmāk to nepaskaidrojot un nenorādot lēmuma faktisko pamatojumu.

               Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts pārskatāmības princips, jo ir pārkāpta minētā Regula Nr. 1049/2011 un Regula Nr. 659/1999 (2), ņemot vērā, ka apstrīdētajā lēmumā sabiedrībai nav sniegta plašākā iespējamā piekļuve dokumentiem, nedz interpretējot, nedz stingri piemērojot izņēmumus, kas ir noteikti Regulā Nr. 1049/2001.

               Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts LESD 108. panta 2. punkts, kā arī Regulas Nr. 659/1999 6. un 20. pants, jo ir pārkāptas prasītāja tiesības uz aizstāvību un, paplašināti, labas pārvaldības princips.

      (1)  Eiropas Komisijas 2011. gada 24. maija Lēmums C(2011) 3504, galīgā redakcija, par Grieķijas piešķirto valsts atbalstu dažiem Grieķijas kazino C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09) (OV L 285, 25. lpp.).

      (2)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-258/10: Prasība, kas celta 2010. gada 10. jūnijā — France Télécom /Komisija

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/40

         Prasība, kas celta 2010. gada 10. jūnijā — France Télécom/Komisija
   (Lieta T-258/10)
   ()
   2010/C 234/74
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: France Télécom (Parīze, Francija) (pārstāvji — M. van der Woude un D. Gillet, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt lēmumu un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 30. septembra Lēmumu C(2009) 7426, galīgā redakcija (1), ar ko tiek atzīts, ka sabiedrisko pakalpojumu izdevumu kompensācija EUR 59 miljonu apmērā, ko Francijas iestādes piešķīrušas uzņēmumu grupai par ļoti liela ātruma platjoslas elektronisko sakaru tīkla izveidošanu un uzturēšanu (projekts THD92) Hauts-de-Seine departamentā, nav valsts atbalsts.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus, apgalvodama:

               —

               ka ir pārkāpts valsts atbalsta jēdziens LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, jo Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, tāpēc ka šajā lietā nav piemērojusi četrus Altmark judikatūras kritērijus, jo:

                           —

                           projektam THD92 nav vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes, bet tā mērķis ir Hauts-de-Seine departamenta kā starptautiska darījumu centra konkurētspēja;

                           —

                           projekts THD92 norisinās “melnā zonā” un tas nav saistāms ar tirgus fiasko, un

                           —

                           kompensācija EUR 59 miljonu apmērā ir nesamērīga un tā ir piešķirta, pamatojoties uz iepriekš nezināmiem atlases kritērijiem;

               —

               ka ir pārkāpts LESD 108. panta 2. punkts, jo Komisija, neierosinādama oficiālu izmeklēšanas procedūru, ir pārkāpusi prasītājas procesuālās tiesības un tādējādi liegusi prasītājai kā ieinteresētai pusei paust savu viedokli.

      (1)  Valsts atbalsts N 331/2008 — Francija.


title: Lieta C-394/10: Prasība, kas celta 2010. gada 4. augustā — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/17

         Prasība, kas celta 2010. gada 4. augustā — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-394/10)
   ()
   2010/C 274/26
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Troosters un J. Sénéchal)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvas 2006/24/EK par tādu datu saglabāšanu, kurus iegūst vai apstrādā saistībā ar publiski pieejamu elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniegšanu vai publiski pieejamu komunikāciju tīklu nodrošināšanu, un par grozījumiem Direktīvā 2002/58/EK (1) prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par minēto aktu pieņemšanu, Luksemburga nav izpildījusi šīs direktīvas 15. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš Direktīvas 2006/24/EK transponēšanai beidzās 2007. gada 15. septembrī. Līdz šīs prasības celšanas dienai atbildētāja joprojām nebija veikusi visus direktīvas transponēšanai vajadzīgos pasākumus vai katrā ziņā nebija tos darījusi zināmus Komisijai.

      (1)  OV L 105, 54. lpp.


title: Lieta T-133/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Gérard Meric iesniedza 2005. gada 17. martā

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/39

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Gérard Meric iesniedza 2005. gada 17. martā
   (Lieta T-133/05)
   (2005/C 143/74)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 17. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Žerards Meriks [Gérard Méric], ar dzīvesvietu Parīzē, (Francija), kuru pārstāv Paskāls Murzo [Pascal Murzeau], avocat.

      ARBORA & AUSONIA, S. L. arī piedalījās procesā ITSB Apelāciju pirmajā padomē.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               bez atrunām grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 17. janvāra lēmumu un tā rezultātā:

               —

               noraidīt sabiedrības ARBORA & AUSONIA, S.L., iesniegto iebildumu pret preču zīmes “PAM-PIM'S BABY-PROP” reģistrāciju;

               —

               piespriest minētajai sabiedrībai atlīdzināt visus prasītāja izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītājs

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Vārdiskā preču zīme “PAM-PIM'S BABY-PROP” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16. klasē (papīra vai celulozes (vienreizējās) autiņbiksītes)

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

                  ARBORA & AUSONIA, S.L.

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Valsts vārdiskās un grafiskās preču zīmes “PAM-PAM” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 16. un 25. klasē (visu veidu šūtie apģērbi, it īpaši autiņbiksītes, kurpes, biksītes menstruācijām, higēniskās paketes…- Spānijas preču zīmes Nr. 855.391, Nr. 1.146.300 un Nr. 1.153.492)

               ITSB Iebildumu nodaļas lēmums:

               Pieņemt iebildumu, kas pamatojas uz valsts vārdisko preču zīmi “PAM-PAM” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16. klasē (papīra un celulozes autiņi un autiņbiksītes — Spānijas preču zīme Nr. 1.146.300)

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Prasītāja iesniegto apelāciju noraidīt

               Izvirzītie pamati:

               Vidusmēra Spānijas patērētājam starp konfliktējošajām preču zīmēm nepastāv sajaukšanas iespēja Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, tāpēc, ka nepastāv līdzība ne starp pieprasīto preču zīmi un agrākajām preču zīmēm, ne starp precēm, kas apzīmētas ar pieprasīto preču zīmi un agrākajām preču zīmēm


title: Lieta C-144/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 26. februāra Arbeitsgericht München rīkojumu lietā Werner Mangold pret Rüdiger Helm

text:
               29.5.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/1

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 26. februāra Arbeitsgericht München rīkojumu lietā Werner Mangold pret Rüdiger Helm
   (Lieta C-144/04)
   (2004/C 146/01)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 26. februārī Arbeitsgericht München (Vācija) izdotu rīkojumu lietā Werner Mangold pret Rüdiger Helm un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 17. martā.
   Arbeitsgericht München lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1 a)

               Vai 8. klauzulas 3. punkts pamatnolīgumā (Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK (1) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku) ir interpretējams tādējādi, ka transponēts iekšējās tiesībās tas aizliedz stāvokļa pasliktināšanu, kas izriet no vecuma robežas samazinājuma no 60 uz 58 gadiem?

               1 b)

               Vai 5. klauzulas 1. punkts pamatnolīgumā (Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku) ir interpretējams tādējādi, ka tas iestājas pret valsts noregulējumu, kas, - kā šajā gadījumā -, nesatur ierobežojumus nevienas no 1. punktā minēto trīs alternatīvu nozīmē.

               2.

               Vai 6. pants Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvā 2000/78/EK (2), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, ir interpretējams tādējādi, ka tas iestājas pret valsts noregulējumu, kas, - kā šajā gadījumā -, atšķirībā no principa par prasību pastāvēt objektīvam iemeslam pieļauj slēgt darba līgumus uz noteiktu laiku ar darbiniekiem, sākot no 52 gadu vecuma, lai gan šāds objektīvs iemesls nepastāv?

               3.

               Ja uz vienu no trīm jautājumiem atbilde ir apstiprinoša, vai valsts tiesneša pienākums ir nepiemērot valstisko regulējumu, kas ir pretējs Kopienu tiesībām, un vai tad ir piemērojams vispārējais iekšējo tiesību princips, saskaņā ar kuru termiņa noteikšana ir pieļaujama tikai gadījumos, kad pastāv svarīgs iemesls?

      (1)  OV L 175, 43. lpp.

      (2)  OV L 303, 16. lpp.


title: Lieta C-666/16 P: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 19. jūlija rīkojums – Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH/Eiropas Ķimikāliju aģentūra Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Regula (ES) Nr. 528/2012 — Biocīdu piedāvāšana tirgū un lietošana — 95. pants — Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) — Aktīvo vielu saraksta publicēšana — Sabiedrības kā aktīvās vielas piegādātājas iekļaušana

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/9

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 19. jūlija rīkojums – Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH/Eiropas Ķimikāliju aģentūra
   (Lieta C-666/16 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Regula (ES) Nr. 528/2012 - Biocīdu piedāvāšana tirgū un lietošana - 95. pants - Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) - Aktīvo vielu saraksta publicēšana - Sabiedrības kā aktīvās vielas piegādātājas iekļaušana)
   (2017/C 300/12)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH (pārstāvji – M. Grunchard un K. Van Maldegem, advokāti, P. Sellar, Advocate)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (pārstāvji – M. Heikkilä un C. Buchanan, pārstāvji, kuriem palīdz P. Oliver, barrister)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH un Ecolab Deutschland GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH, Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA), BASF SE un Oxea GmbH paši sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pieteikumu par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 53, 20.2.2017.


title: Lieta C-194/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 6. februāra spriedumu lietā T-27/10 AC-Treuhand AG /Eiropas Komisija 2014. gada 17. aprīlī iesniedza AC-Treuhand AG

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/20

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 6. februāra spriedumu lietā T-27/10 AC-Treuhand AG/Eiropas Komisija 2014. gada 17. aprīlī iesniedza AC-Treuhand AG

   (Lieta C-194/14 P)
   2014/C 184/24
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja:
      AC-Treuhand AG (pārstāvji – C. Steinle un I. Bodenstein, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               1.

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               2.

               atcelt Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmumu C(2009) 8682, galīgā redakcija (Lieta COMP/38589 – Termiskie stabilizatori), ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju;
               pakārtoti – samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējai iepriekš minētā lēmuma 2. panta 17) un 38) punktā uzliktā naudas soda apmēru;

               3.

               pakārtoti attiecībā pret 2. punktā izvirzīto prasījumu – nodot lietu Vispārējai tiesai nolēmuma pieņemšanai atbilstoši Tiesas spriedumā sniegtajam juridiskajam vērtējumam;

               4.

               katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un Tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Apelācijas sūdzība ir iesniegta par Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2014. gada 6. februāra spriedumu lietā T-27/10. Ar šo spriedumu Vispārējā tiesa noraidīja prasību, ko apelācijas sūdzības iesniedzēja 2010. gada 27. janvārī bija cēlusi par Eiropas Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmumu C(2009) 8682, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38589 – Termiskie stabilizatori).

               2.

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja kopumā ir izvirzījusi četrus apelācijas sūdzības pamatus.

               3.

               Ar pirmo apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pretēji Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 49. panta 1. punktā paredzētajam tiesiskuma principam (nullem crimen sine lege and nulla poena sine lege), interpretējot EKL 81. pantu (jaunajā redakcijā – LESD 101. pants) tik plaši, ka šajā lietā vairs nav nodrošināts tāds noteiktības un paredzamības līmenis, kādam ir jābūt nodrošinātam tiesiskā valstī saistībā ar EKL 81. pantā paredzēto pārkāpumu. Tādējādi Vispārējā tiesa esot pārkāpusi EKL 81. pantu un Hartas 49. panta 1. punktu.

               4.

               Ar otro apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka, noraidot ceturto prasības pamatu, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, ciktāl tā nav ievērojusi robežas, kas atbilstoši tiesiskuma principam (Hartas 49. panta 1. punkts) un vienlīdzīgas attieksmes principam šajā lietā ir noteiktas attiecībā uz Komisijas rīcības brīvību naudas sodu uzlikšanas jomā.

               5.

               Ar trešo apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. un 3. punktu un Pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai. Apelācijas sūdzības iesniedzēja ir norādījusi, ka atbilstoši 2006. gada pamatnostādnēs noteiktajai metodoloģijai tai uzliktais naudas sods nebija jānosaka pēc vienotas likmes, bet gan, pamatojoties uz atlīdzību, kas ir saņemta par ar pārkāpumiem saistīto pakalpojumu sniegšanu. Vispārējā tiesa esot kļūdaini noraidījusi šo argumentu un atzinusi naudas soda apmēru par atbilstošu.

               6.

               Ar ceturto apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi LESD 261. pantu, Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punktu un 31. pantu, jo tā ir nepietiekami un kļūdaini īstenojusi savu neierobežoto kompetenci. Turklāt, īstenojot šo neierobežoto kompetenci, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi tiesiskuma principu (Hartas 49. panta 1. punkts), vienlīdzīgas attieksmes principu un samērīguma principu.


title: Lieta T-567/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūlija spriedums – Monster Energy/EUIPO – Mad Catz Interactive (Melna kvadrāta ar četrām baltām svītrām attēls) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kurā ir attēlots melns kvadrāts ar četrām baltām svītrām, reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kurā ir attēloti trīs vertikāli izvietoti nagu skrāpējumi — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               29.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/23

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūlija spriedums – Monster Energy/EUIPO – Mad Catz Interactive (Melna kvadrāta ar četrām baltām svītrām attēls)
   (Lieta T-567/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kurā ir attēlots melns kvadrāts ar četrām baltām svītrām, reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kurā ir attēloti trīs vertikāli izvietoti nagu skrāpējumi - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 314/32)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Monster Energy Company (Korona, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – P. Brownlow, solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – D. Gája)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Mad Catz Interactive, Inc. (Sandjego, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 1. jūlija lēmumu lietā R 2368/2014-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Monster Energy Company un Mad Catz Interactive

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Monster Energy Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 381, 16.11.2015.


title: Lieta C-45/16 P: Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 26. janvāra rīkojums – d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis/Eiropas Komisija Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Šķīrējklauzula — Līgums “Multi-level patient — specific artery and artherogenesis model for outcome prediction, decision support treatment, and virtual hand-on training (ARTreat)”, kas noslēgts septītās pētniecības, tehnoloģijas attīstības un paraugdemonstrējumu pamatprogrammas ietvaros (2007–2013) — Šī līguma izbeigšana tādēļ, ka ir pieļauti pārkāpumi cita ar Eiropas Komisiju noslēgta līguma izpildē — Labticība — Tiesiskā paļāvība, ka līgums nav pārtraukts

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/23

         Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 26. janvāra rīkojums – d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis/Eiropas Komisija
   (Lieta C-45/16 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Šķīrējklauzula - Līgums “Multi-level patient - specific artery and artherogenesis model for outcome prediction, decision support treatment, and virtual hand-on training (ARTreat)”, kas noslēgts septītās pētniecības, tehnoloģijas attīstības un paraugdemonstrējumu pamatprogrammas ietvaros (2007–2013) - Šī līguma izbeigšana tādēļ, ka ir pieļauti pārkāpumi cita ar Eiropas Komisiju noslēgta līguma izpildē - Labticība - Tiesiskā paļāvība, ka līgums nav pārtraukts)
   (2017/C 104/33)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (pārstāvis – K. Damis, dikigoros)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvis – R. Lyal)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 98, 14.3.2016.


title: Lieta C-364/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2009. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-226/08 Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), otrai lietas dalībniecei esot Schwarzbräu GmbH, 2009. gada 14. septembrī iesniegusi Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/48

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2009. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-226/08 Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), otrai lietas dalībniecei esot Schwarzbräu GmbH, 2009. gada 14. septembrī iesniegusi Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH
   (lieta C-364/09 P)
   2009/C 267/81
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja:
      Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH (pārstāvis — P. Wadenbach, Rechtsanwalt)

      Citi lietas dalībnieki:

               —

               Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi);

               —

                  Schwarzbräu GmbH.

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               1.

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-226/08;

               2.

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 8. aprīļa lēmumu lietā R 1124/2004-4;

               3.

               pilnībā izslēgt no reģistra Kopienas preču zīmi Nr. 505503 “ALASKA” absolūto atteikuma pamatojumu esamības dēļ;

               4.

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pakārtoti iepriekš 3. punktā noradītājam prasījumam apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesu:
   atzīt par spēkā neesošu Kopienas preču zīmi Nr. 505503 “ALASKA” vismaz attiecībā uz šādām precēm: “minerālūdeņi un gāzēti ūdeņi un citi 32. klasē ietilpstošie bezalkoholiskie dzērieni”.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par Pirmās instances tiesas spriedumu, ar kuru noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzējas prasība par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 8. aprīļa lēmumu. Ar minēto lēmumu Apelāciju padome bija noraidījusi apelācijas sūdzības iesniedzējas pieteikumu par Kopienas vārdiskas preču zīmes “ALASKA” atzīšanu par spēkā neesošu attiecībā uz visām reģistrācijā norādītajām precēm (minerālūdeņi, gāzēti ūdeņi un citi bezalkoholiskie dzērieni; augļu dzērieni un augļu sulas; sīrupi un citas sastāvdaļas dzērienu pagatavošanai).
   Strīds starp lietas dalībniekiem galvenokārt attiecas uz jautājumu, vai pastāv absolūts atteikuma pamatojums, kas balstīts uz prasību saglabāt ģeogrāfiskās izcelsmes norādes pieejamību.
   Savā apelācijas sūdzībā apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Pirmās instances tiesa esot nepareizi interpretējusi Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, it īpaši attiecībā uz judikatūrā izstrādātajiem principiem.
   Saskaņā ar minētās Regulas par Kopienas preču zīmi normas formulējumu, lai Kopienas preču zīmes reģistrācija būtu nepieļaujama, pietiek ar to, ka preču zīmi veido tikai apzīmējumi vai norādes, ko var izmantot komercdarbībā, lai norādītu reģistrācijas pieteikumā paredzēto preču ģeogrāfisko izcelsmi. No šīs normas izriet, ka ģeogrāfiskie apzīmējumi, kurus var izmantot uzņēmumi, arī ir jāsaglabā tiem pieejami kā ģeogrāfiskās izcelsmes norādes attiecībā uz konkrētu preču grupu. Minētās Regulas par Kopienas preču zīmi normas piemērošanai nav nepieciešams, lai norādes pieejamības prasība būtu reāla, aktuāla vai patiesa.
   Ja Pirmās instances tiesa būtu pareizi interpretējusi Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu un judikatūrā izstrādātos principus piemērošanai šajā lietā, tā būtu konstatējusi, ka Aļaska ir lielākais dzeramā ūdens avots Amerikas Savienotajās Valstīs, ka konkrētā sabiedrības daļa asociē Aļasku ar dabisko tīrā ūdens pārpilnību visādās formās, ka Aļaskā tiek ražots ievērojamais no ekonomiska viedokļa minerālūdeņu apjoms un ka šie minerālūdeņi jau tiek izplatīti Kopienā, kas nozīmē, ka ir ļoti iespējama turpmāka tirdzniecība. Līdz ar to bija skaidrs, ka konkurenti nākotnē varēs izmantot apzīmējumu “ALASKA” kā ģeogrāfiskās izcelsmes norādi.
   Tā vietā Pirmās instances tiesa esot nepareizi interpretējusi Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu un judikatūrā izstrādātos principus, kad tā, veicot izdevīguma testu, t.i., novērtējot, vai minerālūdeņu no Aļaskas izplatīšana Kopienā ir ekonomiski izdevīga (ņemot vērā konkurenci tirgū, transporta izmaksas), noteica papildu prasības, kas pārsniedz minētos principus. Šīs plašākas prasības ir pārāk stingras, ievērojot 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta mērķus, formulējumu un it īpaši judikatūrā izstrādātos principus, un tādēļ ir tikusi piemērota pārāk plaša interpretācija, kas neatbilst Kopienas tiesību normas mērķim.


title: Lieta C-16/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. janvārī iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) – TGE Gas Engineering GmbH – Sucursal em Portugal/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/34

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. janvārī iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) – TGE Gas Engineering GmbH – Sucursal em Portugal/Autoridade Tributária e Aduaneira

   (Lieta C-16/17)
   (2017/C 104/49)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: TGE Gas Engineering GmbH – Sucursal em Portugal

      Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Prejudiciālais jautājums

   Vai PVN direktīvas (Direktīvas 2006/112) (1) 44. pants, 45.opants, 132.opanta 1. punkta f) apakšpunkts, 167., 168., 169., 178., 179. un 192.a, 193., 194. un 196. pants, Īstenošanas regulas (ES) Nr. 282/2011 (2) 10. un 11. pants un neitralitātes princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā, ka Portugāles nodokļu administrācija atsaka vācu sabiedrības filiālei tiesības atskaitīt PVN situācijā, kurā:

               —

               vācu sabiedrība Portugālē kā nerezidente bez pastāvīga dibinājuma bija saņēmusi nodokļu maksātāja numuru atsevišķa darījuma veikšanai, proti, “līdzdalības iegādei”;

               —

               pēc tam minētās vācu sabiedrības filiāle Portugālē tika reģistrēta kā šīs sabiedrības pastāvīgs dibinājums, kam piešķirts pašam savs nodokļu maksātāja numurs;

               —

               vēlāk šī vācu sabiedrība, izmantojot pirmo nodokļu maksātāja numuru, ar kādu citu uzņēmumu noslēdza vienošanos par ekonomisko interešu grupas (Agrupamento Complementar de Empresas – ACE) izveidi, lai Portugālē izpildītu kādu uzņēmuma līgumu;

               —

               pēcāk šī filiāle, izmantojot savu nodokļu maksātāja numuru, noslēdza apakšuzņēmuma līgumu ar ACE, kurā tika izklāstītas filiāles un ACE savstarpējās saistības un noteikts, ka ACE radušās izmaksas apakšuzņēmēji sedz atbilstoši nolīgtajām proporcionālām daļām;

               —

               debetnotās, ko ACE izrakstīja, lai debitētu filiālei izmaksas, tā norādīja šīs filiāles nodokļu maksātāja numuru un aprēķināja PVN;

               —

               filiāle atskaitīja debetnotās aprēķināto PVN kā priekšnodokli;

               —

               (darbu apakšuzņēmuma līgumu rezultātā) ACE darījumus veido darījumi, ko veic filiāle un otrs ACE ietilpstošais uzņēmums, kas abi ir izrakstījuši ACE rēķinus par visiem tās no šā pasūtītāja gūstamajiem ieņēmumiem?

      (1)  Padomes 2006. ada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2011. gada 15. marta Īstenošanas regula (ES) Nr. 282/2011, ar ko nosaka īstenošanas pasākumus Direktīvai 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2011, L 77, 1. lpp.).