title: Lieta C-423/07: Prasība, kas celta 2007. gada 13. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/21

         Prasība, kas celta 2007. gada 13. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-423/07)
   (2007/C 297/35)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Kukovec, pārstāvis, un M. Canal Fontcuberta, advokāte)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, paziņojumā par koncesiju un konkursa nosacījumos par valsts koncesijas piešķiršanu autoceļa uz Segobiju [Segovia] un Avilu [Ávila] būvniecībai, uzturēšanai un izmantošanas nodrošināšanai, kā arī šī paša autoceļa posmā Vilalba-Adanero [Villalba-Adanero] uzturēšanai un izmantošanas nodrošināšanai, to darbu vidū, kas ir piešķirami ar koncesiju, nenorādot darbus, kas vēlāk tika piešķirti, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 3. pants un 11. panta 3., 6., 7., 11. un 12. punkts Direktīvā 93/37/EEK (1), kā arī EK līguma principi, it īpaši vienlīdzīgas attieksmes princips un nediskriminācijas princips;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Atbilstoši 5. novembra Karaļa Dekrētam 1724/99 Infrastruktūras un transporta ministrija piešķīra koncesiju maksas autoceļa būvniecības, uzturēšanas un izmantošanas nodrošināšanas pakalpojumu sniegšanai A-6 maksas autoceļa posmā uz Segobiju, A-6 maksas autoceļa posmā uz Avilu, kā arī uzturēšanas un izmantošanas nodrošināšanas pakalpojumu sniegšanai no 2018. gada A-6 maksas autoceļa posmā starp Vilalbu un Adanero. Piešķirot šo koncesiju, tika piešķirti arī citi darbi, par kuriem netika paziņots, kuru vērtība bija lielāka nekā visu publicēto darbu vērtība un kas daļēji bija jāveic ārpus koncesijā norādītas teritorijas.
   Pirmkārt, Komisija apgalvo, ka Spānijas Karaliste ir pārkāpusi Direktīvas 93/37 3. pantu un līdz ar to šīs pašas direktīvas 11. panta 3., 6., 7., 11. un 12. punktu, piešķirot darbus bez iepriekšēja paziņojuma. Komisija uzsver, ka visi piešķirtie darbi ir jāpublicē Oficiālajā Vēstnesī atbilstoši Direktīvas 93/37 noteikumiem.
   Otrkārt, Komisija uzskata, ka ne paziņojumā, ne konkursa nosacījumos nebija informācijas, kas ļautu konkursa dalībniekiem iesniegt piedāvājumus tādu darbu veikšanai posmos, kas nebija saistīti ar A-6 maksas autoceļu uz Avilu un Segobiju, bet kas vēlāk tika piešķirti. Komisija tādēļ uzskata, ka Spānijas iestādes ir pārkāpušas vienlīdzīgas attieksmes principu, apstiprinot konkursu, kas acīmredzami neatbilst publicētā paziņojuma un konkursa nosacījumu pamata noteikumiem.

      (1)  Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīva par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras (OV 1993, L 199, 54. lpp.).


title: Lieta C-221/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Verwaltungsgerichtshof  (Austrija)  2006. gada 15. maija  rīkojumu —  Stadtgemeinde Frohnleiten  un  Gemeindebetriebe Frohnleiten GmbH  pret  Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft ,  Umwelt und Wasserwirtschaft

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgerichtshof (Austrija) 2006. gada 15. maija rīkojumu — Stadtgemeinde Frohnleiten un Gemeindebetriebe Frohnleiten GmbH pret Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

   (Lieta C-221/06)
   (2006/C 178/35)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Stadtgemeinde Frohnleiten un Gemeindebetriebe Frohnleiten GmbH

      Atbildētājs: Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

   Prejudiciālais jautājums
   Vai ar EKL 10., 12., 23., 25., 49. vai 90. pantu ir pretrunā valsts tiesību normas par nodevām, kas par atkritumu apglabāšanu atkritumu izgāztuvē uzliek nodevu [Altlastenbeitrag (nodeva par bīstamu piesārņojumu)], bet paredz atbrīvot no šīs nodevas atkritumu apglabāšanu, kas neapšaubāmi ir radušies piesārņotu platību (potenciāli piesārņotas vai bīstami piesārņotas platības) drošības pasākumu vai sanācijas rezultātā, ja šīs platības (potenciāli piesārņotas vai bīstami piesārņotas platības) ir reģistrētas likumā noteiktajā oficiālajā reģistrā (potenciāli piesārņoto platību kadastrs vai bīstami piesārņoto platību karte), turklāt šajā reģistrā var tikt reģistrētas tikai valsts teritorijā esošas platības, līdz ar to arī atbrīvot no nodevas var vienīgi to atkritumu apglabāšanu, kas ir radušies valsts teritorijā esošās potenciāli piesārņotās vai bīstami piesārņotās platībās?


title: Lieta C-458/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 28. augustā iesniedza Landgericht Saarbrücken (Vācija) – krimināllieta pret K. B.

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 28. augustā iesniedza Landgericht Saarbrücken (Vācija) – krimināllieta pret K. B.

   (Lieta C-458/15)
   (2015/C 354/28)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Saarbrücken

      Lietas dalībnieks pamatlietā

   K. B.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Liberation Tigers of Tamil Eelam iekļaušana Padomes 2001. gada 27. decembra Regulas (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām (1), 2. panta 3. punktā paredzētajā sarakstā laikposmā no 2007. gada 11. augusta līdz 2009. gada 27. novembrim (ieskaitot), it īpaši, pamatojoties uz Padomes lēmumiem, kas pieņemti 2007. gada 28. jūnijā (2007/445/EK) (2), 2007. gada 20. decembrī (2007/868/EK, redakcijā ar tajā pašā dienā pieņemtiem labojumiem) (3), 2008. gada 15. jūlijā (2008/583/EK) (4), 2009. gada 26. janvārī (2009/62/EK) (5), un 2009. gada 15. jūnija Regula (EK) Nr. 501/2009 (6) ir spēkā neesoša?

      (1)  OV L 344, 70. lpp.

      (2)  OV L 169, 58. lpp.

      (3)  OV L 340, 100. lpp.

      (4)  OV L 188, 21. lpp.

      (5)  OV L 23, 25. lpp.

      (6)  OV L 151, 14. lpp.


title: Lieta C-561/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 5. decembrī iesniedza Riigikohus (Igaunija) — Nordecon AS, Ramboll Eesti AS/Rahandusministeerium

text:
               9.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 5. decembrī iesniedza Riigikohus (Igaunija) — Nordecon AS, Ramboll Eesti AS/Rahandusministeerium

   (Lieta C-561/12)
   2013/C 38/17
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Iesniedzējtiesa

      Riigikohus

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Prasītājas un kasācijas sūdzības iesniedzējas:
      Nordecon AS, Ramboll Eesti AS

      Atbildētāja un atbildētāja kasācijas tiesvedībā:
      Rahandusministeerium (Finanšu ministrija)

      Trešā persona, kas iestājusies lietā:
      Maanteeamet (Autoceļu departaments)

      Prejudiciālie jautājumi

               a)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK (1) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu [būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu] slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 30. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas līgumslēdzējai iestādei ļauj ar pretendentiem vest sarunas par tādiem piedāvājumiem, kuri neatbilst iepirkuma līguma tehniskajās specifikācijās noteiktajām obligātajām prasībām?

               b)

               Ja atbilde uz a) jautājumu ir apstiprinoša: vai tad Direktīvas 2004/18/EK 30. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas līgumslēdzējai iestādei ļauj sarunu gaitā pēc piedāvājumu atvēršanas tehnisko specifikāciju obligātās prasības grozīt ar noteikumu, ka publiskā iepirkuma līguma priekšmets netiek grozīts un tiek nodrošināta vienāda attieksme pret visiem pretendentiem?

               c)

               Ja atbilde uz b) jautājumu ir apstiprinoša: vai tad Direktīvas 2004/18/EK 30. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā būtu regulējums, saskaņā ar kuru tehnisko specifikāciju obligāto prasību grozīšana sarunu gaitā ir izslēgta?

               d)

               Ja atbilde uz a) jautājumu ir apstiprinoša: vai tad Direktīvas 2004/18/EK 30. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to līgumslēdzējai iestādei tiek liegts šādu piedāvājumu noteikt kā labāko, kurš sarunu nobeigumā nav atbilstošs tehnisko specifikāciju obligātajām prasībām?

      (1)  OV L 134, 114. lpp.


title: Lieta T-402/13: Prasība, kas celta 2013. gada 31. jūlijā — Orange /Komisija

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/28

         Prasība, kas celta 2013. gada 31. jūlijā — Orange/Komisija
   (Lieta T-402/13)
   2013/C 313/53
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Orange (Parīze, Francija) (pārstāvji — J.-P. Gunther un A. Giraud, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītājs lūdz atcelt Komisijas 2013. gada 25. un 27. jūnija lēmumus, kuri adresēti France Télécom un Orange, kā arī visām sabiedrībām, ko tās tieši vai netieši kontrolē, un ar kuriem atbilstoši Padomes Regulas Nr. 1/2003 (1) 20. panta 4. punktam tiem ir noteiktas pārbaudes. Šie lēmumi ir pieņemti LESD 102. panta un EEZ līguma 54. panta piemērošanas procedūrā saistībā ar interneta savienojumu pakalpojumu sniegšanas nozari (lieta AT.40090)
   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots vajadzības un samērīguma principa pārkāpums, jo Komisija ir noteikusi pārbaudes praksēm, kas ir ļoti līdzīgas tām, kuras ir norādītas Francijas konkurences iestādes tikai pirms deviņiem mēnešiem pieņemtajā lēmumā, un pat, neraugoties uz to, ka Francijas konkurences iestāde nevienu Orange darbību nav kvalificējusi kā pret konkurenci vērstu. Prasītājs apgalvo, ka pārbaudes laikā Komisija nav meklējusi papildu elementus jau tās rīcībā esošajiem elementiem, kas tai būtu bijis jādara atbilstoši judikatūrai šajā jomā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots apstrīdēto lēmumu patvaļīgais raksturs, jo Komisijai nebija pietiekami nopietnu un detalizētu norāžu, lai veiktu tik ietekmējošu pasākumu kā pārbaude.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti (LESD 101.) un (102.) pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-173/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 8. aprīlī iesniedza Court of Appeal ( England & Wales ) ( Civil Division ) (Apvienotā Karaliste) — Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League, PA Sport UK Ltd/Sportradar GmbH (Vācijā reģistrēta sabiedrība), Sportradar (Šveicē reģistrēta sabiedrība)

text:
               2.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 8. aprīlī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) — Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League, PA Sport UK Ltd/Sportradar GmbH (Vācijā reģistrēta sabiedrība), Sportradar (Šveicē reģistrēta sabiedrība)
   (Lieta C-173/11)
   2011/C 194/13
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League, PA Sport UK Ltd

      Atbildētājas: Sportradar GmbH (Vācijā reģistrēta sbiedrība), Sportradar (Šveicē reģistrēta sabiedrība)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ja viena puse augšupielādē datus no datubāzes, kura ir aizsargāta ar sui generis tiesībām atbilstoši Direktīvai 96/9/EK (1) (“Datubāzu direktīva”), tās interneta serverī, kurš atrodas dalībvalstī A, un, atbildot uz lietotāju, kuri atrodas citā dalībvalstī B, pieprasījumiem, no interneta servera pārsūta šādu informāciju uz lietotāja datoru, tādā veidā, ka šie dati tiek saglabāti šī datora atmiņā un parādās uz tā ekrāna,

                           a)

                           vai, pārsūtot datus, šī puse ir “ieguvusi datubāzu saturu” vai “to atkārtoti izmantojusi”?

                           b)

                           vai jebkura “datubāzu satura iegūšana” vai “atkārtota izmantošana”, kuru veikusi šī puse, ir notikusi

                                       i)

                                       tikai dalībvalstī A,

                                       ii)

                                       tikai dalībvalstī B vai

                                       iii)

                                       gan A, gan B?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 11. marta Direktīva 96/9/EK par datubāzu tiesisko aizsardzību, OV L 77, 20. lpp.


title: Lieta F-24/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. februārī — Wilms /Komisija

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/34

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. februārī — Wilms/Komisija
   (Lieta F-24/08)
   (2008/C 116/65)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Günter Wilms, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — M. van der Woude, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un apraksts
   2007. gada 17. aprīļa lēmuma atcelšana tiktāl, ciktāl tas prasītājam 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros nepiešķir nevienu papildu prioritātes punktu, piešķirot kopumā vienu prioritātes punktu, kas kopumā veido 19 punktus, un piespriešana atbildētajai samaksāt kompensāciju.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2007. gada 17. aprīļa lēmumu tiktāl, ciktāl tas prasītājam 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros nepiešķir nevienu papildu prioritātes punktu, piešķirot kopumā vienu prioritātes punktu, kas kopumā veido 19 punktus, un piespriest atbildētajai samaksāt kompensāciju;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt kompensāciju vismaz EUR 5 000 apmērā;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-612/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā  – Souruh /Padome

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/25

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā – Souruh/Padome
   (Lieta T-612/14)
   2014/C 361/38
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Souruh SA (Damaska, Sīrija) (pārstāvji – E. Ruchat un C. Cornet d’Elzius, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasītājas prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               tādējādi atcelt 2014. gada 28. maija Lēmumu 2014/309/KĀDP un sekojošos tā īstenošanas aktus, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus..

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatojumam prasītājs izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kuri ir izvirzīti lietā T-432/11 Makhlouf/Padome (1).

      (1)  OV C 290, 13. lpp.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 20. janvārī lietā C-27/02 (Oberlandesgericht Innsbruck lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Petra Engel pret Janus Versand GmbH (Briseles Konvencija — Lūgums sniegt 5. panta 1. un 3. punkta, ka arī 13. panta pirmās daļas 3. punkta interpretāciju — Patērētāja, kas saņēmis maldinošu reklāmu, tiesības tiesā prasīt acīmredzami laimēto balvu — Vērtējums — 13. panta pirmās daļas 3. punktā vai 5. panta 1. punktā norādītā līgumiska rakstura prasība vai 5. panta 3. punktā norādītā delikta prasība — Nosacījumi)

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 20. janvārī
   lietā C-27/02 (Oberlandesgericht Innsbruck lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Petra Engel pret Janus Versand GmbH
       (1)

   (Briseles Konvencija - Lūgums sniegt 5. panta 1. un 3. punkta, ka arī 13. panta pirmās daļas 3. punkta interpretāciju - Patērētāja, kas saņēmis maldinošu reklāmu, tiesības tiesā prasīt acīmredzami laimēto balvu - Vērtējums - 13. panta pirmās daļas 3. punktā vai 5. panta 1. punktā norādītā līgumiska rakstura prasība vai 5. panta 3. punktā norādītā delikta prasība - Nosacījumi)
   (2005/C 57/03)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-27/02 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši 1971. gada 3. jūnija protokolam par Kopienu tiesas interpretāciju 1968. gada 27. septembra konvencijai par jurisdikciju un tiesas spriedumu izpildi civillietās un komerclietās, ko Oberlandesgericht Innsbruck (Austrija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2002. gada 14. janvārī un kas Tiesā reģistrēts 2002. gada 31. janvārī tiesvedībā
         Petra Engel
       pret
         Janus Versand GmbH
      , Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši C. Gulmann un R. Schintgen (referents), ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretāre M.-F. Contet, galvenā administratore, 2005. gada 20. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   1968. gada 27. septembra konvencijā par jurisdikciju un tiesas spriedumu izpildi civillietās un komerclietās, kurā izdarīti grozījumi ar 1978. gada 9. oktobra konvenciju par Dānijas Karalistes, Īrijas un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes pievienošanos, ar 1982. gada 25. oktobra konvenciju par Grieķijas Republikas pievienošanos, ar 1989. gada 26. maija konvenciju par Spānijas Karalistes un Portugāles Republikas pievienošanos un ar 1996. gada 29. novembra konvenciju par Austrijas Republikas, Somijas Republikas un Zviedrijas Karalistes pievienošanos, izklāstītās jurisdikcijas normas jāinterpretē šādi:

               —

               tiesā celtajai prasībai, ar ko patērētājs, piemērojot līgumslēdzējas valsts, kurā ir tā dzīvesvieta, tiesību aktus, tiecas panākt, lai tiesa piespriež sabiedrībai, kas nodarbojas ar preču pārdošanu pa pastu un ir reģistrēta citā līgumslēdzējā valstī, izmaksāt viņa acīmredzami laimēto balvu, ir līgumisks raksturs šīs konvencijas 5. panta 1. punkta izpratnē ar nosacījumu, ka, no vienas puses, šī sabiedrība, lai rosinātu patērētāju iesaistīties, šim konkrētajam patērētajam adresē personīgu sūtījumu, ar ko rada iespaidu, ka viņam tiks piešķirta balva, tiklīdz ieinteresētā persona nosūtīs atpakaļ šim sūtījumam pievienoto “maksājuma uzdevumu”, un ka, no otras puses, minētais patērētājs pieņem pārdevēja noteiktos nosacījumus un tiešām pieprasa apsolītā laimesta izmaksu;

               —

               turpretim, kaut gan minētais sūtījums turklāt ietvēra šīs pašas sabiedrības preču reklāmas katalogu kopā ar veidlapu “Pieprasījums izmēģināt preci, neuzņemoties saistības”, abi fakti – ka balvas piešķiršana nav atkarīga no preču pasūtījuma un ka patērētājs faktiski nav izdarījis šādu pasūtījumu –neietekmē iepriekš minēto interpretāciju.

      (1)  OV C 109, 04.05.2002.


title: Lieta T-71/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 16. februāra spriedums – Jaguar Land Rover/EUIPO – Nissan Jidosha (“Land Glider”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Land Glider” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības un valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “LAND ROVER” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/44

         Vispārējās tiesas 2017. gada 16. februāra spriedums – Jaguar Land Rover/EUIPO – Nissan Jidosha (“Land Glider”)
   (Lieta T-71/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Land Glider” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības un valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “LAND ROVER” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   (2017/C 104/62)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Jaguar Land Rover Ltd (Koventrija, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – R. Ingerl, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – J. Garrido Otaola)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Nissan Jidosha KK (Jokohama, Japāna) (pārstāvis – A. Franke, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 9. decembra lēmumu lietā R 1415/2013-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Jaguar Land Rover un Nissan Jidosha

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 9. decembra lēmumu lietā R 1415/2013-4;

               2)

               EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Jaguar Land Rover Ltd tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Nissan Jidosha KK sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 118, 13.4.2015.


title: Tiesas Spriedums (sestā palāta) 2005. gada 16. jūnijā lietā C-191/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Piesārņojums un dūņas — Komunālo notekūdeņu attīrīšana — Direktīva 91/271/EEK)

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/7

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2005. gada 16. jūnijā
   lietā C-191/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Piesārņojums un dūņas - Komunālo notekūdeņu attīrīšana - Direktīva 91/271/EEK)
   (2005/C 193/11)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-191/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 23. aprīlī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Bordess [A. Bordes] un G. Valero Hordana [G. Valero Jordana]) pret Francijas Republiku (pārstāvji — Ž. de Bergess [G. de Bergues] un S. Jurgensena-Mersjē [C. Jurgensen-Mercier]), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet] (referents), tiesneši A. La Pergola [A. La Pergola] un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 16. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               sešu mēnešu laikā pēc pieprasījuma, ko Komisija nosūtīja 2000. gada 18. decembrī, nenosūtot Eiropas Kopienu Komisijai informāciju, kas kompetentajām iestādēm vai atbilstošajām organizācijām bija jāsavāc līdz 1999. gada 31. decembrim, veicot uzraudzību pār notekūdeņu un dūņu novadīšanas stāvokli, ko paredz 15. pants Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvā 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu, attiecībā uz konkrētām aglomerācijām, kurām [komunālo notekūdeņu kanalizācijas sistēmas bija jāizveido] līdz 1998. gada 31. decembrim, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 15. panta 4. punkts;

               2)

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 156, 12.06.2004.


title: Lieta C-83/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Thüringer Finanzgericht , Gotha (Vācija) 2008. gada 25. februāra rīkojumu — Glückauf Brauerei GmbH / Hauptzollamt Erfurt

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Thüringer Finanzgericht, Gotha (Vācija) 2008. gada 25. februāra rīkojumu — Glückauf Brauerei GmbH/Hauptzollamt Erfurt

   (Lieta C-83/08)
   (2008/C 128/35)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Thüringer Finanzgericht, Gotha (Vācija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Glückauf Brauerei GmbH

      Atbildētājs: Hauptzollamt Erfurt

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/83/EEK par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, 4. panta 1. punktā (1) saistībā ar pazeminātu nodokļu likmju piemērošanu minētās pazīmes “juridiski un saimnieciski neatkarīga” [alus darītava], ņemot vērā direktīvas preambulas apsvērumus, ir jāinterpretē tādējādi, ka citādi juridiski neatkarīgas alus darītavas ir saimnieciski atkarīgas vienīgi tādā gadījumā, ja attiecīgās alus darītavas tirgū nevar darboties kā konkurentes, viena otru neietekmējot, vai arī neatkarības kritērijs netiek izpildīts jau tādā gadījumā, ja faktiski pastāv iespēja ietekmēt alus darītavu komercdarbību?

      (1)  OV L 316, 1992, 21. lpp.


title: Lieta C-270/10: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums ( Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lotta Gistö (Protokols par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās — 14. panta pirmā daļa — Savienības ierēdņa laulātā nodokļu rezidences noteikšana — Valsts tiesību akts, kurā ir paredzēts noteikums, saskaņā ar kuru persona, kas ir trīs gadus uzturējusies ārvalstīs, vairs netiek uzskatīta par valsts rezidentu un viņai tādējādi vairs nav pienākuma maksāt nodokli pilnā apmērā)

text:
               8.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/8

         Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lotta Gistö

   (Lieta C-270/10) (1)

   (Protokols par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās - 14. panta pirmā daļa - Savienības ierēdņa laulātā nodokļu rezidences noteikšana - Valsts tiesību akts, kurā ir paredzēts noteikums, saskaņā ar kuru persona, kas ir trīs gadus uzturējusies ārvalstīs, vairs netiek uzskatīta par valsts rezidentu un viņai tādējādi vairs nav pienākuma maksāt nodokli pilnā apmērā)
   2011/C 298/13
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Lotta Gistö

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Korkein hallinto-oikeus — Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 14. panta (tagad — 13. panta) interpretācija — Eiropas Savienības ierēdņu un viņu laulāto, kuri izcelsmes dalībvalstī nav atsevišķi iesaistījušies algotā darbā, nodokļu rezidences noteikšana — Valsts tiesību akts, kurā attiecībā uz pilsoņiem ir paredzēts noteikums, saskaņā ar kuru tad, kad ir pagājuši trīs gadi kopš tā gada beigām, kurā pilsonis ir atstājis valsti, pilsonis vairs netiek uzskatīts par valsts rezidentu un viņam tādējādi vairs nav pienākuma maksāt nodokli pilnā apmērā attiecībā uz viņa ienākumiem

      Rezolutīvā daļa:

   Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās, kas sākotnēji bija pievienots Līgumam par vienotas Eiropas Kopienu Padomes un vienotas Eiropas Kopienu Komisijas izveidi un pēc tam atbilstoši Amsterdamas līgumam — EK līgumam, 14. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz personas laulāto, kurš tikai tādēļ, ka šī persona uzsāk darbu Eiropas Savienības dienestā, apmetas uz dzīvi tādas dalībvalsts teritorijā, kas nav dalībvalsts, kurā bija viņa nodokļu rezidence, minētajai personai uzsākot darbu Savienības dienestā, tiek pieņemts, ka viņa nodokļu rezidence joprojām ir šajā pēdējā dalībvalstī, ja vien viņš pats nav atsevišķi iesaistījies algotā darbā.

      (1)  OV C 221, 14.08.2010.


title: Lieta T-504/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 12. novembra spriedums – Murnauer Markenvertrieb /ITSB ( “NOTFALL CREME” ) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes “NOTFALL CREME” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Vienlīdzīga attieksme

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/22

         Vispārējās tiesas 2014. gada 12. novembra spriedums – Murnauer Markenvertrieb/ITSB (“NOTFALL CREME”)
   (Lieta T-504/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “NOTFALL CREME” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Vienlīdzīga attieksme)
   (2014/C 462/33)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Murnauer Markenvertrieb GmbH (Egelsbach, Vācija) (pārstāvji – F. Traub un H. Daniel, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Poch)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 20. septembra lēmumu lietā R 271/2012–4 attiecībā uz pieteikumu grafisku apzīmējumu “NOTFALL CREME” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Murnauer Markenvertrieb GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: lieta C-221/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Supreme Court, Īrija, 2005. gada 11. maija rīkojumu lietā Sam McCauley Chemists (Blackpool) Ltd un Mark Sadja pret Pharmaceutical Society of Ireland, Minister for Health and Children, Ireland un Attorney General

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Supreme Court, Īrija, 2005. gada 11. maija rīkojumu lietā Sam McCauley Chemists (Blackpool) Ltd un Mark Sadja pret Pharmaceutical Society of Ireland, Minister for Health and Children, Ireland un Attorney General
   (lieta C-221/05)
   (2005/C 193/20)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 11. maija rīkojumu lietā Sam McCauley Chemists (Blackpool) Ltd un Mark Sadja pret Pharmaceutical Society of Ireland, Minister for Health and Children, Ireland un Attorney General un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 19. maijā.

      Supreme Court lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:
   Vai 2. pants Padomes 1985. gada 16. septembra Direktīvā 85/433/EEK par farmācijas diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu, tostarp par pasākumiem, kas palīdz sekmīgi īstenot tiesības veikt uzņēmējdarbību attiecībā uz noteiktām darbībām farmācijas jomā (1)

               a)

               nosaka tikai vienu pienākumu, proti, prasību dalībvalstij atzīt direktīvas 2. panta 1. punktā minēto kvalifikāciju, ko neattiecina uz jaunu aptieku dibināšanu saskaņā ar 2. panta 2. punktu, vai

               b)

               tā nosaka dalībvalstij atsevišķu pienākumu atzīt Direktīvas 2. panta 1. punktā minēto kvalifikāciju, bet papildus piešķir tai diskrecionāru varu paplašināt šo atzīšanu, attiecinot to uz personām ar šādu kvalifikāciju, kas dibina jaunas publiskas aptiekas saskaņā ar 2. panta 2. punktu?

      (1)  OV L 254, 24.09.1985, 37. lpp.


title: Lieta C-112/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instance tiesas (septītā palāta) 2009. gada 13. janvāra spriedumu lietā T-456/08 Sociedad General de Autores y Editores de España /Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 24. martā iesniedza Sociedad General de Autores y Editores de España

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instance tiesas (septītā palāta) 2009. gada 13. janvāra spriedumu lietā T-456/08 Sociedad General de Autores y Editores de España/Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 24. martā iesniedza Sociedad General de Autores y Editores de España

   (Lieta C-112/09 P)
   2010/C 63/30
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: General de Autores y Editores (SGAE) (pārstāvji — R. Allendesalazar Corcho un R. Vallina Hoset, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
   Ar 2010. gada 14. janvāra rīkojumu Tiesa (astotā palāta) apelācijas sūdzību noraidīja.


title: Lieta T-46/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 30. janvāra spriedums — Komisija/ Environmental Management Consultants (Šķīrējtiesas klauzula — Avansa atmaksa — Nokavējuma procenti — Pārkāpuma procedūra)

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/34

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 30. janvāra spriedums — Komisija/Environmental Management Consultants

   (Lieta T-46/05) (1)

   (Šķīrējtiesas klauzula - Avansa atmaksa - Nokavējuma procenti - Pārkāpuma procedūra)
   (2008/C 64/54)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou, pārstāvis, kam palīdz N. Korogiannakis, advokāts)

      Atbildētājs: Environmental Management Consultants, Nicosie (Kipra)
   Priekšmets
   Komisijas iesniegtā prasība atbilstoši EKL 238. pantam par summas EUR 31 965,28 atmaksu, ko tā samaksāja līguma IC18-CT98-0273 izpildes ietvaros, kam pieskaitīti likumiskie procenti.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

                  Environment Management Consultants LTD tiek piespriests atmaksāt Eiropas Kopienu Komisijai summu EUR 31 965,28 apmērā, kam pieskaitīti procenti:

                           —

                           ar likmi 9,26 % gadā par laika posmu no 2001. gada 1. augusta līdz 31. augustam;

                           —

                           ar likmi 8,62 % gadā par laika posmu no 2001. gada 1. septembra līdz 2002. gada 31. decembrim;

                           —

                           ar likmi 10,57 % gadā par laika posmu no 2002. gada 1. janvāra līdz 30. jūnijam;

                           —

                           ar likmi 10,47 % gadā par laika posmu no 2002. gada 1. jūlija līdz 31. decembrim;

                           —

                           ar likmi 9,97 % gadā par laika posmu no 2003. gada 1. janvāra līdz 30. jūnijam;

                           —

                           ar likmi 9,22 % gadā par laika posmu no 2003. gada 1. jūlija līdz 31. decembrim;

                           —

                           ar likmi 9,14 % gadā par laika posmu no 2004. gada 1. janvāra līdz 30. jūnijam;

                           —

                           ar likmi 9,13 % gadā par laika posmu no 2004. gada 1. jūlija līdz 31. decembrim;

                           —

                           ar likmi 9,21 % gadā par laika posmu no 2005. gada 1. janvāra līdz 31. janvārim;

                           —

                           ar likumisko procentu likmi, kas aprēķināta atbilstoši Bürgerliches Gesetzbuch (Vācijas civilkodekss) 288. pantam, bet likme nedrīkst pārsniegt 9,21 % laika posmā no 2005. gada 1. februāra līdz pilnīgai parāda nomaksai.

               2)

                  Environment Management Consultants atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 108, 6.5.2006.


title: Lieta T-199/13: Prasība, kas celta 2013. gada 8. aprīlī — DTM Ricambi /ITSB — Star ( “STAR” )

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/51

         Prasība, kas celta 2013. gada 8. aprīlī — DTM Ricambi/ITSB — Star (“STAR”)
   (Lieta T-199/13)
   2013/C 156/94
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: DTM Ricambi Srl (Boloņa, Itālija) (pārstāvis — V. Catelli, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Star SpA (Lodi, Itālija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 24. janvāra lēmumu lietā R 124/2012-1 un apmierināt Kopienas preču zīmes “STAR” reģistrācijas pieteikumu, reģistrācijas pieteikums Nr. 5878038, attiecībā uz 7., 9. un 12. klasi;

               —

               piespriest Star segt savus un atlīdzināt prasītājas izdevumus, tostarp tos, kas radušies procesā ITSB Iebildumu nodaļā un Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme ar vārdisku elementu “STAR” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7., 9. un 12. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Star

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiska preču zīme ar vārdisku elementu “STAR” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 39. klasē, un valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes ar vārdiskiem elementiem “STAR LODI” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 12., 38., 39. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               sajaukšanas iespējas neesamība

               —

               agrākās preču zīmes “vājināšana”


title: Lieta T-682/14: Prasība, kas celta 2014. gada 19. septembrī – Mylan Laboratories un Mylan/Komisija

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/32

         Prasība, kas celta 2014. gada 19. septembrī – Mylan Laboratories un Mylan/Komisija
   (Lieta T-682/14)
   (2014/C 431/55)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Mylan Laboratories Ltd (Hyderabad, Indija) un Mylan, Inc. (Canonsburg, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – S. Kon, C. Firth un C. Humpe, Solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 9. jūlija Lēmuma C(2014) 4955, galīgā redakcija, lietā AT.39612 Perindoprils (Servier) 2., 7. un 8. pantu, ciktāl tie skar prasītājas, vai

               —

               alternatīvi, atcelt Komisijas 2014. gada 9. jūlija Lēmuma C(2014) 4955, galīgā redakcija, lietā AT.39612 Perindoprils (Servier) 7. pantu, ciktāl ar to noteikts naudas sods prasītājām, vai

               —

               arī alternatīvi, samazināt naudas sodu, kas noteikts prasītājām atbilstoši Komisijas 2014. gada 9. jūlija Lēmuma C(2014) 4955, galīgā redakcija, lietā AT.39612 Perindoprils (Servier) 7. pantam, vai

               —

               visbeidzot alternatīvi, atcelt Komisijas 2014. gada 9. jūlija Lēmuma C(2014) 4955, galīgā redakcija, lietā AT.39612 Perindoprils (Servier) 2., 7. un 8. pantu, ciktāl tie skar Mylan Inc.;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza astoņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā kļūdā esot faktu kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, analizējot atbilstošo faktisko, tiesisko un ekonomisko kontekstu, kādā tika noslēgts patentu mierizlīgums starp Mylan Laboratories (pirms tam zināmas kā Matrix Laboratories) un Servier.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir tiesiski un faktiski trūkumi, secinot, ka Matrix bija potenciāls Servier konkurents.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā nav tiesiski pienācīgi pierādīts, ka patentu mierizlīguma mērķis bija ierobežot konkurenci, kas ir pretrunā LESD 101. pantam.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā nav tiesiski pienācīgi pierādīts, ka patentu mierizlīguma sekas bija konkurences ierobežošana, kas ir pretrunā LESD 101. pantam.

               5.

               Ar piekto pamatu alternatīvi tiek apgalvots, ka, nosakot naudas sodu prasītājām, Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2203 (1) 23. pantu, kā arī samērīguma principu, nullum crimen nulla poena sine lege principu un tiesiskās noteiktības principu.

               6.

               Ar sesto pamatu, arī alternatīvi tiek apgalvots, ka Komisija ir noteikusi naudas sodu, kas ir acīmredzami nesamērīgs ar apgalvotā pārkāpuma smagumu.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Mylan Inc. procesuālās tiesības uz aizstāvību, bez papildu iebildumu raksta izdošanas pārformulējot pamatu, uz kura apstrīdētajā lēmumā atbildība tiek piedēvēta Mylan Inc., tādā veidā, kas atšķiras no pamata, uz kura šāda atbildība ir tikusi sākotnēji noteikta iebildumu rakstā.

               8.

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir (i) pārkāpusi personiskās atbildības principu un nevainīguma prezumpciju, nospriežot, ka Mylan Inc. ir atbildīga par apgalvoto Matrix pārkāpumu, un (ii) ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka Mylan Inc. īstenoja izšķirošu ietekmi uz Matrix uzvedību attiecīgajā laikposmā.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [LESD 101.] un [LESD 102.] pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā 72/03 (lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Commissione tributaria provinciale di Massa Carrara): Carbonati Apuani Srl pret Commune di Carrara (Maksājumi ar muitas nodoklim līdzvērtīgu iedarbību — Nodoklis, ko iekasē par pašvaldības teritorijā iegūta marmora izvešanu ārpus pašvaldības teritorijas)

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/9

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2004. gada 9. septembrī
   lietā 72/03 (lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Commissione tributaria provinciale di Massa Carrara): Carbonati Apuani Srl pret Commune di Carrara (1)

   (Maksājumi ar muitas nodoklim līdzvērtīgu iedarbību - Nodoklis, ko iekasē par pašvaldības teritorijā iegūta marmora izvešanu ārpus pašvaldības teritorijas)
   (2004/C 262/18)
   tiesvedības valoda – itāļu
   Lietā 72/03 par lūgumu, ko Tiesai atbilstoši EKL 234. pantam iesniedza Commissione tributaria provinciale di Massa Carrara (Itālija) ar 2002. gada 11. decembra lēmumu, kurš reģistrēts Tiesā 2003. gada 18. februārī, tiesvedībā, ko uzsāka Carbonati Apuani Srl pret Commune di Carrara, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši A. Rosas un S. von Bahr, tiesnese R. Silva de Lapuerta un tiesnesis K. Lenaerts, ģenerāladvokāts M. Poiares Maduro, sekretāre L. Hewlett, galvenā administratore, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               ar preces svaru samērīgs nodoklis, ko iekasē tikai vienā dalībvalsts pašvaldībā un kas attiecas uz vienu preču grupu sakarā ar to, ka šīs preces izved ārpus pašvaldības teritorijas, ir maksājums ar izvedmuitas nodoklim līdzvērtīgu iedarbību EKL 23. panta nozīmē, neraugoties uz to, ka šis nodoklis attiecas arī uz precēm, kuru galamērķis ir attiecīgās dalībvalsts iekšienē;

               2)

               uz EKL 23. pantu kā uz pamatojumu pieteikumiem atlīdzināt summas, kas kā nodoklis par marmoru iekasētas līdz 1992. gada 16. jūlijam, var atsaukties tikai tie pieteikumu iesniedzēji, kuri līdz minētajai dienai ir cēluši prasību tiesā vai iesnieguši atbilstošu sūdzību.

      (1)  OV C 83, 05.04.2003.


title: Lieta C-368/10: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 10. maija spriedums — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2004/18/EK — Būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras — Publiskais iepirkums par karstu dzērienu tirdzniecības automātu piegādi, uzstādīšanu un uzturēšanu un par tējas, kafijas un citu sastāvdaļu piegādi — 23. panta 6. un 8. punkts — Tehniskās specifikācijas — 26. pants — Līgumsaistību izpildes nosacījumi — 53. panta 1. punkts — Līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriji — Saimnieciski visizdevīgākais piedāvājums — Bioloģiskās lauksaimniecības un godīgas tirdzniecības produkti — Kvalitātes marķējumu lietošana tehnisko specifikāciju un piešķiršanas kritēriju formulējumā — 39. panta 2. punkts — Jēdziens “papildu informācija” — 2. pants — Līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas principi — Pārskatāmības princips — 44. panta 2. punkts un 48. pants — Atbilstības pārbaude un dalībnieku atlase — Tehnisko vai profesionālo spēju minimālie līmeņi — “Ilgtspējīgas pirktspējas un sociāli atbildīgas rīcības kritēriju” ievērošana)

text:
               30.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/3

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 10. maija spriedums — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-368/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2004/18/EK - Būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras - Publiskais iepirkums par karstu dzērienu tirdzniecības automātu piegādi, uzstādīšanu un uzturēšanu un par tējas, kafijas un citu sastāvdaļu piegādi - 23. panta 6. un 8. punkts - Tehniskās specifikācijas - 26. pants - Līgumsaistību izpildes nosacījumi - 53. panta 1. punkts - Līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriji - Saimnieciski visizdevīgākais piedāvājums - Bioloģiskās lauksaimniecības un godīgas tirdzniecības produkti - Kvalitātes marķējumu lietošana tehnisko specifikāciju un piešķiršanas kritēriju formulējumā - 39. panta 2. punkts - Jēdziens “papildu informācija” - 2. pants - Līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas principi - Pārskatāmības princips - 44. panta 2. punkts un 48. pants - Atbilstības pārbaude un dalībnieku atlase - Tehnisko vai profesionālo spēju minimālie līmeņi - “Ilgtspējīgas pirktspējas un sociāli atbildīgas rīcības kritēriju” ievērošana)
   2012/C 194/04
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Zadra un F. Wilman)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. Wissels un M. de Ree)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.) 2. panta, 23. panta 6. un 8. punkta, 44. panta 2. punkta, 48. panta 1. un 2. punkta un 53. panta 1. punkta pārkāpums — Līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas principi — Tehniskās specifikācijas — Atbilstības pārbaude un dalībnieku atlase, līgumu slēgšanas tiesību piešķiršana — Tehniskās vai profesionālās spējas — Līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriji — Kafijas automātu piegāde, uzstādīšana un uzturēšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Tāpēc, ka, Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī 2008. gada 16. augustā publicējot paziņojumu saistībā ar publiskā iepirkuma konkursu par kafijas automātu piegādi un apkopi, Ziemeļholandes province:

                           —

                           ir noteikusi ar Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18 par to, kā koordinēt būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2007. gada 4. decembra Regulu (EK) Nr. 1422/2007, 23. panta 6. punktu nesaderīgu tehnisku specifikāciju, pieprasot, lai konkrētiem piegādājamiem produktiem būtu noteikts ekomarķējums, nevis izmantojot sīki izstrādātas specifikācijas;

                           —

                           ir noteikusi ar šīs direktīvas 53. panta 1. punkta a) apakšpunktu nesaderīgus piešķiršanas kritērijus, paredzot, ka fakts, ka konkrētiem produktiem ir noteikti kvalitātes marķējumi, deva pamatu piešķirt konkrētu punktu skaitu ekonomiski visizdevīgākā piedāvājumā atlasē, neuzskaitot šo kvalitātes marķējumu pamatā esošos kritērijus, nedz ļaujot ar jebkuriem atbilstošiem līdzekļiem iesniegt pierādījumus, ka produkts atbilst šiem attiecīgajiem kritērijiem;

                           —

                           ir noteikusi tehnisko spēju minimālo līmeni, kas saskaņā ar šīs pašas direktīvas 44. panta 2. punktu un 48. pantu nav atļauts, iepirkuma procedūras specifikācijās attiecībā uz atbilstības prasībām un spēju minimālajiem līmeņiem paredzot nosacījumu, atbilstoši kuram pretendenti ievēro “ilgtspējīgas pirktspējas un sociāli atbildīgas rīcības kritērijus” un norāda veidu, kādā tie ievēro šos kritērijus un “sekmē kafijas tirgus ilgtspējas uzlabošanu un ekoloģiski, sociāli un ekonomiski atbildīgu kafijas produktu ražošanu”, un

                           —

                           ir paredzējusi tās pašas direktīvas 2. pantā noteiktajam pārskatāmības pienākumam pretēju noteikumu, paredzot nosacījumu, atbilstoši kuram pretendenti ievēro “ilgtspējīgas pirktspējas un sociāli atbildīgas rīcības kritērijus” un norāda veidu, kādā tie ievēro šos kritērijus un “sekmē kafijas tirgus ilgtspējas uzlabošanu un ekoloģiski, sociāli un ekonomiski atbildīgu kafijas produktu ražošanu”,

                     Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi tai iepriekšminētajās normās paredzētos pienākumus;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Nīderlandes Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 328, 04.12.2010.


title: Lieta C-18/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 16. janvārī iesniedza College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) – CO Sociedad de Gestion y Participación SA  u.c./ De Nederlandsche Bank NV , De Nederlandsche Bank NV / CO Sociedad de Gestion y Participación SA  u.c.

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 16. janvārī iesniedza College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) – CO Sociedad de Gestion y Participación SA u.c./De Nederlandsche Bank NV, De Nederlandsche Bank NV/CO Sociedad de Gestion y Participación SA u.c.
   (Lieta C-18/14)
   2014/C 112/29
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: CO Sociedad de Gestion y Participación SA, Depsa 96 SA, INOC SA, Corporación Catalana Occidente SA, La Previsión 96 SA, Grupo Catalana Occidente SA, Grupo Compañia Española de Crédito y Caución SL, Atradius NV, Atradius Insurance Holding NV, J.M. Serra Farré, M.A. Serra Farré, J. Serra Farré

      Atbildētāja: De Nederlandsche Bank NV
   un

      Prasītāja: De Nederlandsche Bank NV

      Atbildētāji: CO Sociedad de Gestion y Participación SA, Depsa 96 SA, INOC SA, Corporación Catalana Occidente SA, La Previsión 96 SA, Grupo Catalana Occidente SA, Grupo Compañia Española de Crédito y Caución SL, Atradius NV, Atradius Insurance Holding NV, J.M. Serra Farré, M.A. Serra Farré, J. Serra Farré

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai kompetentajai iestādei, ja tā nepārprotami atļauj plānoto līdzdalības iegūšanu Direktīvas 2007/44 (1) 15.a panta izpratnē, šī atļauja, pamatojoties uz valsts tiesību aktiem, ir jāierobežo vai jāpakļauj nosacījumiem? Vai turklāt ir atšķirība, vai šie ierobežojumi vai nosacījumi ir pamatoti ar piekrišanu, ko dod potenciālās līdzdalības ieguvējs direktīvas preambulas 3. apsvēruma izpratnē?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša: vai kompetentās iestādes noteiktajiem ierobežojumiem vai prasībām ir jābūt nepieciešamiem tādā ziņā, ka, nepastāvot šiem ierobežojumiem vai prasībām un pamatojoties uz novērtējumu, ko minētā iestāde ir veikusi saskaņā ar Direktīvas 2007/44 15.b panta 1. punktā minētajiem kritērijiem, nepieciešamības gadījumā tā būtu spiesta celt iebildumu pret plānoto līdzdalības iegūšanu?

               3)

               Ja ir pieļaujams noteikt ierobežojumus vai izvirzīt prasības: vai direktīvas 15.b panta 1. punkts ir pamats tam, lai kompetentās iestādes līdzdalības iegūšanas ietvaros izvirzītu prasības attiecībā uz uzņēmumu, kura iegūšana ir plānota, “Corporate Governance”, piemēram, veidot uzraudzības padomi “two tier board” locekļu sastāvā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīva 2007/44, ar ko groza Padomes Direktīvu 92/49/EEK un Direktīvas 2002/83/EK, 2004/39/EK, 2005/68/EK un 2006/48/EK attiecībā uz procedūras noteikumiem un vērtēšanas kritērijiem, kas piemērojami, veicot piesardzīgu novērtējumu par līdzdalības iegūšanu un palielināšanu finanšu nozarē (OV L 247, 1. lpp.).
   * Piezīme. Acīmredzot runa ir par Direktīvas 92/49/EEK (OV L 228, 1. lpp.) 15.a un 15.b pantu un Direktīvu 2002/83/EK (OV L 345, 1. lpp.), nevis par šiem Direktīvas 2007/44/EK pantiem.


title: Lieta T-128/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 3. oktobra rīkojums — Meridiana un Meridiana fly /Komisija (Valsts atbalsts — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasītāju bezdarbība — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/32

         Vispārējās tiesas 2011. gada 3. oktobra rīkojums — Meridiana un Meridiana fly/Komisija
   (Lieta T-128/09) (1)

   (Valsts atbalsts - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasītāju bezdarbība - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2011/C 347/53
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Meridiana SpA (Olbija, Itālija) un Meridiana fly SpA, agrāk — Eurofly SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji — N. Green, QC, K. Bacon, barrister, C. Osti un A. Prastaro, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Flynn, D. Grespan un E. Righini)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri un P. Gentili, avvocati dello Stato); un Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA (Fjumičino, Itālija) (pārstāvji — G. M. Roberti, G. Bellitti un I. Perego, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 12. novembra Lēmumu C(2008) 6745, galīgā redakcija (Valsts atbalsts N 510/2008 — Itālija — Alitalia aktīvu pārdošana)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Meridiana SpA un Meridiana fly SpA sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas un Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 141, 20.06.2009.


title: Lieta C-533/11: Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 17. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 91/271/EEK — Komunālo notekūdeņu attīrīšana — Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde — Neizpilde — LESD 260. pants — Finansiālas sankcijas — Naudas soda un kavējuma naudas noteikšana)

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/3

         Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 17. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-533/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 91/271/EEK - Komunālo notekūdeņu attīrīšana - Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde - Neizpilde - LESD 260. pants - Finansiālas sankcijas - Naudas soda un kavējuma naudas noteikšana)
   2013/C 367/04
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Wils un A. Marghelis un S. Pardo Quintillán)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — C. Pochet un M. Neumann un T. Materne, pārstāvji, kam palīdz A. Lepièce, E. Gillet, J. Bouckaert un H. Viaene, avocats)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbrinānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — C. Murrell, pārstāvis, kam palīdz D. Anderson, QC)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesas 2004. gada 8. jūlija sprieduma lietā C-27/03 Komisija/Beļģija (Krājumā nav publicēts) par Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (OV L 135, 40. lpp.) noteikumu netransponēšanu noteiktajā termiņā nepilnīga izpilde — Minētās direktīvas 3. panta 1. punkta (otrā teikuma) un 5. panta 2. un 3. punkta pārkāpums — Sankciju aprēķināšana: kavējuma naudas un naudas soda kumulatīvs maksājums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Tiesas 2004. gada 8. jūlija spriedumu lietā C-27/03 Komisija/Beļģija, ar kuru ir konstatēta Beļģijas Karalistes pienākumu, kas izriet no Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu, kas grozīta ar Komisijas 1998. gada 27. februāra Direktīvu 98/15/EK, 3. un 5. panta, neizpilde, šī dalībvalsts nav izpildījusi LESD 260. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               piespriest Beļģijas Karalistei samaksāt Eiropas Komisijai naudas sodu EUR 10 miljonu apmērā, ieskaitot šo summu kontā “Eiropas Savienības pašu resursi”;

               3)

               gadījumā, ja 1. punktā konstatētā pienākumu neizpilde turpinās līdz šī sprieduma izpildes dienai, piespriest Beļģijas Karalistei samaksāt Komisijai kontā “Eiropas Savienības pašu resursi” kavējuma naudu EUR 859 404 apmērā par katru sešu mēnešu kavējumu vajadzīgo pasākumu, lai izpildītu iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Beļģija, veikšanā, skaitot no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Beļģija pilnīgai izpildei, un tās faktiskā summa ir jāaprēķina katra sešu mēnešu laikposma beigās, kopējo summu, kas attiecas uz šiem laikposmiem, samazinot procentuāli cilvēka ekvivalenta skaitam, attiecībā uz ko līdz šā laikposma beigām ir izpildīts iepriekš minētais spriedums lietā Komisija/Beļģija, salīdzinājumā ar cilvēka ekvivalenta skaitu, kas neatbilst šim spriedumam tā pasludināšanas dienā;

               4)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               5)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta C-540/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 28. novembrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) — Rena Schmeel /Vācijas Federatīvā Republika

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 28. novembrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) — Rena Schmeel/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-540/12)
   2013/C 46/26
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Rena Schmeel

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Savienības primārās un/vai sekundārās tiesības, šajā gadījumā it īpaši Direktīva 2000/78/EK (1), kurās noteikts pilnīgs nepamatotas diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums, ir jāinterpretē tādējādi, ka šis aizliegums attiecas arī uz valsts tiesību normām par federācijas ierēdņu atalgojumu?

               2)

               Ja uz 1. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai no šo Savienības primāro un/vai sekundāro tiesību interpretācijas izriet, ka valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru ierēdņa pamatalgas apmērs, viņam stājoties civildienesta attiecībās, noteicoši ir atkarīgs no viņa vecuma un galu galā pieaug atkarībā no civildienesta attiecību ilguma, ir uzskatāma par tiešu vai netiešu diskrimināciju vecuma dēļ?

               3)

               Ja arī uz 2. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai šādas valsts tiesību normas attaisnošana ar likumdošanas mērķi atlīdzināt darba pieredzi ir pretrunā Savienības primāro un/vai sekundāro tiesību interpretācijai?

               4)

               Ja arī uz 3. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai, ja nav ieviesti nediskriminējoši tiesību akti par atalgojumu, Savienības primāro un/vai sekundāro tiesību interpretācijai atbilst kādas citas tiesiskās sekas, nevis algas ar atpakaļejošu spēku izmaksāšana diskriminētajām personām atbilstoši viņu atalgojuma pakāpes augstākajam līmenim?
               Vai tādējādi diskriminācijas aizlieguma pārkāpuma tiesiskās sekas izriet no pašām Savienības primārām un/vai sekundārām tiesībām, šajā gadījumā it īpaši no Direktīvas 2000/78/EK, vai tiesības izriet tikai no Eiropas tiesībām atbilstošas valsts atbildības Savienības tiesību nepilnīgas transponēšanas dēļ?

               5)

               Vai Savienības primāro un/vai sekundāro tiesību interpretācijai ir pretrunā valsts pasākums, atbilstoši kuram tiesības uz (pēc)apmaksu vai tiesības uz kompensāciju ir atkarīgas no tā, vai ierēdnis tās ir izmantojis savlaicīgi?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, OV L 303, 16. lpp.


title: Lieta F-112/07: Prasība, kas celta 2007. gada 16. oktobrī — Doumas /Komisija

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/46

         Prasība, kas celta 2007. gada 16. oktobrī — Doumas/Komisija
   (Lieta F-112/07)
   (2007/C 315/90)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Georgios DOUMAS, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja 2006. gada 24. novembra pieteikums;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai samaksāt prasītājam atalgojumu, kas viņam būtu bijis jāsaņem laikposmā no 2003. gada 1. novembra līdz 2007. gada 16. septembrim, kas ir viņa faktiskās atjaunošanas amatā diena, viņam nodarītā mantiskā zaudējuma atlīdzināšanai;

               —

               neizslēdzot summas palielināšanas vai samazināšanas iespēju tiesvedības gaitā, piespriest Komisijai samaksāt prasītājam EUR 200 000 par kaitējumu, kas viņam nodarīts karjeras aizkavēšanas dēļ, un par to, ka viņš esot zaudējis savas karjeras attīstības iespējas (paaugstināšana amatā, līmenī, pensiju sistēma), kā arī par morālo kaitējumu, it īpaši viņa veselības stāvokļa pasliktināšanos, ko izraisījis nedrošības stāvoklis attiecībā uz viņa karjeras attīstību, kurā viņš atradies vairāk nekā trīs gadus iecēlējinstitūcijas pieļauto kļūdu dēļ;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, A5 pakāpes 3. līmeņa ierēdnis, ar 2003. gada 1. augusta vēstuli, t.i., trīs mēnešus pirms beidzās viņa atvaļinājums personisku iemeslu dēļ (API), kas paņemts laikposmam no 2002. gada 1. oktobra līdz 2003. gada 31. oktobrim, izteica vēlmi nelūgt sava API pagarināšanu. 2006. gada 24. novembrī viņš iesniedza iecēlējinstitūcijai pieteikumu, lūdzot, pirmkārt, atjaunot viņu amatā pirmajā vakantajā amatā, kas atbilstu viņa pakāpei, un, otrkārt, atlīdzināt kaitējumu, kas viņam radies tādēļ, ka Komisijas pieļauto kļūdu dēļ viņš nebija ticis atjaunots amatā; atjaunot viņu amatā kā administratoru izdevās tikai 2007. gada 16. septembrī.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs cita starpā norāda, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 40. pants, Komisijas 1988. gada 5. septembra lēmuma 4. un turpmākie panti, kas piemērojami viņa API, kā arī 8. pants jaunajā Komisijas 2004. gada 28. aprīļa lēmumā, kas attiecas uz API un kas stājās spēkā 2004. gada 1. maijā.
   Turklāt prasītājs norāda, ka Komisijas lēmumam neatjaunot viņu amatā pilnīgi nav pamatojuma.
   Prasītājs cita starpā apgalvo, ka šo kļūdu, kas viņam radīja būtisku kaitējumu, atkārtošana ir psiholoģiska vajāšana Civildienesta noteikumu 12.a panta izpratnē.
   Visbeidzot, prasītājs norāda, ka Komisijas neesot ievērojusi Civildienesta noteikumu 40. panta 4. punktu un labas pārvaldības principu.


title: Lieta C-384/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2008. gada 27. augusta rīkojumu — Attanasio Group Srl / Comune di Carbognano

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2008. gada 27. augusta rīkojumu — Attanasio Group Srl/Comune di Carbognano

   (Lieta C-384/08)
   (2008/C 301/31)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Attanasio Group Srl

      Atbildētāja: Comune di Carbognano

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai Itālijas reģionālo un valsts tiesību noteikumi, kuros ir paredzēts ievērot minimālo attālumu starp degvielas uzpildes ceļa malā stacijām, un it īpaši Lacio reģiona likuma 13. pants (kas ir piemērojams šajā lietā un, kā iepriekš tas tika apgalvots, ir būtisks, lai varētu atrisināt šajā tiesā ierosināto lietu), kā arī attiecīgie valsts tiesību noteikumi (Likumdošanas dekrēts Nr. 32/1998 ar grozījumiem un papildinājumiem, Likums Nr. 57/2001 un 2001. gada 31. oktobra Ministrijas dekrēts) tiktāl, ciktāl ar tiem, īstenojot Itālijas valstij atzīto likumdošanas kompetenci, atļauj vai katrā ziņā neliedz pieņemt minēto 13. pantu, saskaņā ar kuru ir noteikts minimālais attālumus starp degvielas uzpildes stacijām, ir saderīgi ar Kopienu tiesībām un it īpaši ar EK līguma 43., 48., 49. un 56. pantu un Līgumā paredzētajiem ekonomiskās konkurences un nediskriminācijas principiem?


title: Lieta C-447/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Fővárosi Bíróság (Ungārijas Republika) 2006. gada 2. novembra rīkojumu — Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt. e Innomed Medical Orvostechnikai Rt. pret Magyar Állam, Budapest Főváros Képviselő-testülete un Esztergom Város Önkormányzat Képviselő-testülete

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/37

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Fővárosi Bíróság (Ungārijas Republika) 2006. gada 2. novembra rīkojumu — Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt. e Innomed Medical Orvostechnikai Rt. pret Magyar Állam, Budapest Főváros Képviselő-testülete un Esztergom Város Önkormányzat Képviselő-testülete

   (Lieta C-447/06)
   (2006/C 326/79)
   Tiesvedības valoda — ungāru
   Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Bíróság (Ungārijas Republika)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt. e Innomed Medical Orvostechnikai Rt.

      Atbildētāji: Magyar Állam, Budapest Főváros Képviselő-testülete un Esztergom Város Önkormányzat Képviselő-testülete

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Akta par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā (turpmāk tekstā — “Pievienošanās akts”) (1) X pielikuma 4. nodaļas 3. punkta a) apakšpunktā panāktā vienošanās, kas piemērojama saskaņā ar minētā Pievienošanās akta 24. pantu, par to, ka neskarot EK līguma 87. un 88. pantu, Ungārija var līdz 2007. gada 31. decembrim, ieskaitot, piemērot uzņēmumu ienākuma [vietējā] nodokļa [saimnieciskās darbības nodokļa] samazinājumus [atlaides], kas nepārsniedz 2 % no peļņas un ko uz noteiktu laiku piešķir vietējās iestādes atbilstīgi 6. un 7. pantam 1990. gada C Aktā [Likumā C] par vietējiem nodokļiem, jāinterpretē kā pārejas posma izņēmums, kas ļauj Ungārijai saglabāt saimnieciskās darbības nodokli līdz minētā termiņa beigām?

               2)

               Vai no šā viedokļa Padomes Sestās direktīvas 77/388/EEK (2) 33. panta 1. punkts jāinterpretē kā tāds, kas aizliedz dalībvalstij saglabāt vai ieviest nodokli, ar ko apliek peļņas gūšanas nolūkā veiktu komercdarbību un kura bāze ir uzņēmuma tīrie ienākumi pēc pārdoto preču iegādes un trešo personu sniegto pakalpojumu izmaksu un izejvielu izmaksu atskaitīšanas?

               3)

               Vai, balstoties uz atbildi, kas sniedzama uz diviem iepriekšējiem jautājumiem, un ņemot vērā Tiesas judikatūru, Ungārijas pirmās un otrās instances nodokļu iestāžu patreizējā prakse, tām izvairoties pārbaudīt saimnieciskās darbības nodokļa saderīgumu ar Kopienu tiesībām un piedāvājot nodokļa maksātājiem brīvprātīgas korekcijas kārtībā izdarīt labojumus viņu deklarācijā, jāinterpretē tādējādi, ka minētā prakse, ar kuru tiek apgrūtināta un traucēta Kopienu tiesību efektīva piemērošana, nodokļa maksātājus pakļaujot nodokļu procedūrai ar nenoteiktu iznākumu, tiem liedz izmantot viņu tiesības un tādējādi Ungārijas Republika nepilda EK līguma 10. pantā noteikto?

      (1)  OV L 236, 846. lpp.

      (2)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta T-146/15: Prasība, kas celta 2015. gada 23. martā – hyphen/ITSB – Skylotec

text:
               26.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/34

         Prasība, kas celta 2015. gada 23. martā – hyphen/ITSB – Skylotec

   (Lieta T-146/15)
   (2015/C 171/41)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: hyphen GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis – M. Gail, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Skylotec GmbH (Neuwied, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme (daudzstūra attēlojums) –Kopienas preču zīme Nr. 2 255 537

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2015. gada 9. marta lēmums lietā R 1506/2014-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-118/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 29. novembra rīkojums ( Commissione tributaria provinciale di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Diagram APS Applicazioni Prodotti Software pret Agenzia Entrate Ufficio Roma 6

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/25

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 29. novembra rīkojums (Commissione tributaria provinciale di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Diagram APS Applicazioni Prodotti Software pret Agenzia Entrate Ufficio Roma 6

   (Lieta C-118/06) (1)

   (2006/C 331/52)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 121, 20.5.2006.


title: Lieta T-361/08: Prasība, kas celta 2008. gada 27. augustā — Peek & Cloppenburg un van Graaf /ITSB — Taizeme ( Thai Silk )

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/42

         Prasība, kas celta 2008. gada 27. augustā — Peek & Cloppenburg un van Graaf/ITSB — Taizeme (“Thai Silk”)
   (Lieta T-361/08)
   (2008/C 301/71)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Peek & Cloppenburg (Hamburga, Vācija) un van Graaf GmbH & Co. KG (Vīne, Austrija) (pārstāvji: V. von Bomhard, A. Renck, T. Dolde un J. Pause, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Taizeme
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 10. jūnija lēmumu lietā R 1677/2007-4 un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Taizeme;

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Thai Silk” ar norādi uz krāsām “tumši zila un balta” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 24. un 25. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 099 297);

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieces: prasītājas;

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:pāva attēls melnā un baltā krāsā attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 18., 25. un 35. klasē;

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums sakarā ar sajukšanas iespējas starp konfliktējošajām preču zīmēm esamību, jo vispārējais vizuālais iespaids esot līdzīgs.


title: Lieta C-559/08 P: Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 16. septembra rīkojums — Deepak Rajani ( “Dear! Net Online” )/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Artoz-Papier AG (Apelācija — Kopienas preču zīme — Vārdiska preču zīme “ATOZ” — Starptautiskas vārdiskas preču zīmes “ARTOZ” īpašnieka iebildumi — Reģistrācijas atteikums)

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/6

         Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 16. septembra rīkojums — Deepak Rajani (“Dear! Net Online”)/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Artoz-Papier AG

   (Lieta C-559/08 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Vārdiska preču zīme “ATOZ” - Starptautiskas vārdiskas preču zīmes “ARTOZ” īpašnieka iebildumi - Reģistrācijas atteikums)
   2011/C 80/10
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Deepak Rajani (pārstāvis — A. Kockläuner, Rechtsanwalt)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral) un Artoz-Papier AG

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2008. gada 26. novembra spriedumu lietā T-100/06 Rajani/ITSB — Artoz-Papier (“ATOZ”), ar ko Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt tiesību aktu, ko vārdiskas preču zīmes “ATOZ” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 41. klasē, reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs cēla par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2006. gada 11. janvāra lēmumu R 1126/2004-2, ar kuru tika noraidīta apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu, ar kuru tika atteikta minētās preču zīmes reģistrācija saistībā ar starptautisku vārdisku preču zīmju “ARTOZ” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 41. klasē, īpašnieka iesniegtajiem iebildumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

               Rajani atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 04.04.2009.


title: Lieta T-333/09: Prasība, kas celta 2009. gada 20. augustā — Polija/Komisija

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/71

         Prasība, kas celta 2009. gada 20. augustā — Polija/Komisija
   (lieta T-333/09)
   2009/C 267/130
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvis — M. Dowgielewicz)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 10. jūnija Lēmuma 2009/444/EK, ar ko nosaka Padomes Regulas (EK) Nr. 73/2009 7. un 10. pantā paredzētās modulācijas rezultātā iegūto summu piešķiršanu dalībvalstīm 2009.–2012. gadam (izziņots ar dokumenta numuru C(2009) 4375) (1), I pielikumu, ciktāl tajā modulācijas rezultātā iegūtās summas 2012. gadā dalībvalstīm piešķirtas atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 73/2009 9. panta 2. un 3. punktam;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja lūdz daļēji atcelt Komisijas Lēmumu 2009/444/EK un prasību pamatu ar šādiem iebildumiem.
   Pirmkārt, pieņemot pasākumus, kas nav saderīgi ar Regulas Nr. 73/2009 (2) 9. panta 2. punktu, tiek pārkāpts normu hierarhijas princips. Apstrīdētajā lēmumā kopējā 2009.–2012. gada periodā paredzētās summas sadalītas tikai starp piecpadsmit vecajām dalībvalstīm, lai gan šīs valstis saskaņā ar Regulas Nr. 73/2009 9. panta 2. punktu no 2012. gada nav vairs vienīgās dalībvalstis, uz kurām attiecas modulācija. Tāpēc šis mehānisms 2012. gadā ir jāattiecina arī uz jaunajām dalībvalstīm.
   Otrkārt, ir pārkāpts Regulas Nr. 73/009 14. apsvērumā un 9. panta 2. punktā noteiktais princips par modulācijas rezultātā iegūto līdzekļu sadalījumu saskaņā ar objektīviem kritērijiem, kā arī solidaritātes princips.
   Treškārt, ir pārkāpts nediskriminācijas princips, jo Komisijas piemērotie kritēriji attiecībā uz modulācijas rezultātā iegūto līdzekļu sadalījumu 2012. gadā (piemēram, dalībvalsts pievienošanās Eiropas Savienībai datums un dalībvalsts iemaksu apmērs, lai saņemtu modulācijas rezultātā iegūtos līdzekļus), kas izraisa Polijas Republikas un citu jauno dalībvalstu neiekļaušanu šo līdzekļu apguvē, nav ne objektīvi, ne arī nodrošina no modulācijas mehānisma izrietošo apgrūtinājumu un priekšrocību proporcionālu sadalījumu.
   Ceturtkārt, apstrīdētais lēmums ir pretrunā EKL 253. pantam, jo Komisija ne apstrīdētajā lēmumā, it īpaši tās pamatojuma apsvērumos, ne arī lēmuma sagatavošanas laikā nav izklāstījusi pamatus, kāpēc jaunajām dalībvalstīm 2012. gadā netiek ļauts piedalīties modulācijas rezultātā iegūto līdzekļu daļā, kas ir jāsadala starp visām modulācijas mehānismu izmantojošām dalībvalstīm saskaņā ar objektīviem kritērijiem.
   Piektkārt, atbildētāja ir pārkāpusi būtisku procesuālu prasību, jo tā apstrīdēto lēmumu pieņēmusi, pārkāpjot Tiešo maksājumu pārvaldības komitejas darba kārtības noteikumus un Padomes Regulas Nr. 1, ar ko nosaka Eiropas Ekonomikas kopienā lietojamās valodas (3), 3. pantu. Komisija Polijas Republikas pārstāvim, neskatoties uz attiecīgu lūgumu, nav iesniegusi apstrīdētā lēmuma projektu poļu valodā, kas prasītājai ir apgrūtinājis šī lēmumprojekta novērtēšanu un nepieciešamās saskaņošanas izpildi.

      (1)  OV L 148, 29. lpp.

      (2)  Padomes 2009. gada 19. janvāra Regula (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003 (OV L 30, 16. lpp.).

      (3)  OV 1958, Nr. 17, 385. lpp.


title: Lieta T-349/06: Prasība, kas celta 2006. gada 4. decembrī — Vācija pret Komisiju

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/20

         Prasība, kas celta 2006. gada 4. decembrī — Vācija pret Komisiju
   (Lieta T-349/06)
   (2007/C 20/29)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma, C. Schulze-Bahr, kam palīdz C. von Donat, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 25. septembra lēmumu K(2006) 4194 galīgā redakcijā par ar Komisijas 1995. gada 27. jūlija lēmumu Nr. K(95) 1736 piešķirtās ERAF finanšu dalības Ziemeļreinas-Vestfālenes operatīvajā programmā RESIDER ietvaros (ERAF Nr. 49.02.10.036/ARINCO Nr. 94.DE.16.051) samazināšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar apstrīdēto lēmumu Komisija samazināja Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) dalību Ziemeļreinas-Vestfālenes programmā RESIDER.
   Pamatojot savu prasību, prasītāja norāda Regulas Nr. 4253/88 (1) pārkāpumu, jo samazinājuma priekšnosacījumi nepastāv. Šajā sakarā tā īpaši norāda, ka atkāpes no orientējošā finansēšanas plāna nav uzskatāmi par būtisku programmas grozījumu.
   Prasītāja norāda, ka pat tad, ja pastāvētu būtisks programmas grozījums, tika sniegta Komisijas iepriekšējā piekrišana, kas izriet no tās “Pamatnostādnēm struktūrfondu operatīvo pasākumu (1994. — 1999.) finanšu noslēgumam” (SEK (1999) 1316).
   Pieņemot, ka samazināšanas priekšnosacījumi pastāv, prasītāja iebilst, ka attiecībā uz konkrēto programmu atbildētāja nav izmantojusi tai piešķirtās vērtējuma pilnvaras. Prasītāja uzskata, ka Komisijai būtu jāizvērtē, vai ERAF dalības samazināšana ir samērīga.
   Visbeidzot, ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts labas pārvaldības princips, jo šī lēmuma dēļ prasītāja ir spiesta celt jaunu prasību par lēmumu, ko uz prasības celšanas brīdi tiesa jau izskata.

      (1)  Padomes 1988. gada 19. decembra Regula (EEK) Nr. 4253/88, ar ko paredz īstenošanas noteikumus Regulai (EEK) Nr. 2052/88 attiecībā uz dažādu struktūrfondu, no vienas puses, struktūrfondu un Eiropas Investīciju bankas un citu pastāvošo finansēšanas instrumentu darbības, no otras puses, koordināciju (OV L 374, 31.12.1988., 1. lpp.).


title: Lieta T-45/01: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. jūlija spriedums — Sanders e.a. /Komisija (Kopuzņēmumā JET nodarbinātais personāls — Cita tiesiskā statusa, kas nav pagaidu darbinieka tiesiskais statuss, piemērošana — Ciesto materiālo zaudējumu atlīdzināšana)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/26

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. jūlija spriedums — Sanders e.a./Komisija
   (Lieta T-45/01) (1)

   (Kopuzņēmumā JET nodarbinātais personāls - Cita tiesiskā statusa, kas nav pagaidu darbinieka tiesiskais statuss, piemērošana - Ciesto materiālo zaudējumu atlīdzināšana)
   (2007/C 199/47)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Stephern G. Sanders, Oxon (Apvienotā Karaliste) un deviņdesmit četri citi prasītāji, kuru vārdi ir nosaukti sprieduma pielikumā (pārstāvji — sākotnēji P. Rots [P. Roth], QC, I. Hatons [I. Hutton], E. Mitrofanus [E. Mitrophanous] un A. Hovards [A.. Howard], barristers, un pēc tam P. Rots, I. Hatons un B. Lasks [B. Lask], barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — J. Kurals [J. Currall])

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: Dž. P. Hikss [J.-P. Hix] un A. Pilete [A. Pilette] un pēc tam Hikss un B. Drīsens [B. Driessen])
   Priekšmets
   Apmēra atlīdzībai par finansiālajiem zaudējumiem, ko katrs no prasītājiem cieta tāpēc, ka netika pieņemts darbā kā Eiropas Kopienu pagaidu darbinieks laikā, kad viņš strādāja kopuzņēmumā Joint European Torus (JET), noteikšana saskaņā ar Pirmās instances tiesas 2004. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-45/01 Sanders u.c./Komisija (Krājums, II-3315. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               piespriest Komisijai izmaksāt katram no prasītājiem atlīdzību, kas atbilst katram no viņiem šā sprieduma 3. pielikuma 6. ailē norādītajai summai;

               2)

               par šo summu tiek rēķināti procenti ar likmi 5,25 %, sākot no 1999. gada 31. decembra līdz faktiskās samaksas brīdim;

               3)

               Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina prasītāju tiesāšanās izdevumus saistībā ar visu tiesvedību Pirmās instances tiesā;

               4)

               Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 134, 5.5.2001.


title: Lieta F-78/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. septembrī — Locchi /Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/66

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. septembrī — Locchi/Komisija
   (Lieta F-78/08)
   (2008/C 301/128)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carlo Locchi, Besozzo (Itālija) (pārstāvis — F. Parrat, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un apraksts
   Lēmuma neiekļaut prasītāju ierēdņu sarakstā, kas iepriekš atlasīti 2007. gada sertifikācijas procedūrai, atcelšana, kā arī Komisijas 2007. gada 20. novembra Lēmuma C(2007)5694 par Civildienesta noteikumu 45.a panta vispārīgajiem īstenošanas noteikumiem atcelšana.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu neiekļaut prasītāju galīgajā tādu kandidātu sarakstā, kas iepriekš atlasīti 2007. gada sertifikācijas procedūrai, un līdz ar to lēmumu neiekļaut prasītāju iepriekš atlasīto tādu kandidātu sarakstā, kuri ir vispiemērotākie, kā arī sertifikācijas procedūrai pielaisto kandidātu sarakstu;

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 20. novembra Lēmumu C(2007)5694 par Civildienesta noteikumu 45.a panta vispārīgajiem īstenošanas noteikumiem;

               —

               vajadzības gadījumā atcelt lēmumu par sūdzības noraidīšanu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-256/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 9. septembra rīkojums — Wrigley /ITSB — Mejerigaarden ( POLAR ICE ) (Kopienas preču zīme — Iebildums — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/49

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 9. septembra rīkojums — Wrigley/ITSB — Mejerigaarden (“POLAR ICE”)
   (Lieta T-256/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildums - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2009/C 282/94
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Wm. Wrigley Jr. Company, Čikāga (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — M. Kinkeldey, S. Schäffler un A. Bognár, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — W. Verburg)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā:
      Mejerigaarden Holding A/S, Thisted (Dānija) (pārstāvis — A. Ellermann Holmbom, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 15. aprīļa lēmumu lietā R 845/2006-2 par iebildumu procesu starp Mejerigaarden Holding A/S un Wm. Wrigley Jr. Company.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par prasību;

               2)

               prasītāja sedz savus, kā arī atlīdzina atbildētāja tiesāšanās izdevumus;

               3)

               persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 209, 15.08.2008.


title: Lieta C-557/12: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 5. jūnija spriedums ( Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KONE AG , Otis GmbH , Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH , Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH , ThyssenKrupp Aufzüge GmbH / ÖBB Infrastruktur AG LESD 101. pants — Aizliegtas vienošanās, kas aizliegta ar šo pantu, radīto zaudējumu atlīdzināšana — Zaudējumi, kas radušies tāpēc, ka uzņēmums, neesot aizliegtās vienošanās dalībnieks, tās dēļ ir noteicis augstāku cenu ( “Umbrella pricing” ) — Cēloņsakarība

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/9

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 5. jūnija spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KONE AG, Otis GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, ThyssenKrupp Aufzüge GmbH/ÖBB Infrastruktur AG

   (Lieta C-557/12) (1)

   (LESD 101. pants - Aizliegtas vienošanās, kas aizliegta ar šo pantu, radīto zaudējumu atlīdzināšana - Zaudējumi, kas radušies tāpēc, ka uzņēmums, neesot aizliegtās vienošanās dalībnieks, tās dēļ ir noteicis augstāku cenu (“Umbrella pricing”) - Cēloņsakarība)
   2014/C 253/11
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: KONE AG, Otis GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, ThyssenKrupp Aufzüge GmbH

      Atbildētāja: ÖBB Infrastruktur AG

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Oberster Gerichtshof – LESD 101. panta interpretācija – Aizliegtas vienošanās, kas aizliegta ar šo pantu, radīto zaudējumu atlīdzināšana – Zaudējumi, kas radušies tāpēc, ka uzņēmums, neesot aizliegtās vienošanās dalībnieks, tās dēļ ir noteicis augstāku cenu

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 101. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu dalībvalsts tiesību aktu interpretāciju un piemērošanu, saskaņā ar kuru juridisku apsvērumu dēļ tiek kategoriski izslēgts, ka uzņēmumi, kas ir aizliegtās vienošanās dalībnieki, ir civiltiesiski atbildīgi par zaudējumiem, kas radušies tāpēc, ka uzņēmums, kas nav šīs aizliegtās vienošanās dalībnieks, ņemot vērā minētās aizliegtās vienošanās aktivitātes, savas cenas nosaka augstākas, nekā tās būtu, ja aizliegtās vienošanās nebūtu

      (1)  OV C 71, 9.3.2013.


title: Lieta T-315/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 20. janvāra rīkojums — Groupe Partouche /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Koncentrācija — Lēmums, ar ko koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu — Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Nepieņemamība)

text:
               17.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/18

         Vispārējās tiesas 2012. gada 20. janvāra rīkojums — Groupe Partouche/Komisija
   (Lieta T-315/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Koncentrācija - Lēmums, ar ko koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu - Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Nepieņemamība)
   2012/C 80/31
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Groupe Partouche (Parīze, Francija) (pārstāvis — J. J. Sebag, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Biolan, F. Ronkes Agerbeek un N. von Lingen)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: La française des jeux (Boulogne-Billancourt, Francija) un Groupe Lucien Barrière (Parīze, Francija) (pārstāvji — D. Théophile un P. Mèle, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 21. maija Lēmumu C(2010) 3333, ar kuru par saderīgu ar iekšējo tirgu un Eiropas ekonomikas zonas (EEZ) līgumu ir atzīta uzņēmumu koncentrācijas darbība, kura ir vērsta uz to, lai Française des Jeux un Groupe Lucien Barrière iegūtu kopīgu kontroli pār uzņēmumu Newco (lieta COMP/M.5786 — Française des jeux/Groupe Lucien Barrière/JV)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Groupe Partouche sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina tos, kas radušies Eiropas Komisijai, Française des jeux un Groupe Lucien Barrière.

      (1)  OV C 274, 09.10.2010.


title: Lieta C-458/08: Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 18. novembra spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 49. panta pārkāpums — Būvniecības nozare — Prasība saņemt atļauju darbības veikšanai šajā nozarē — Pamatojums)

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 18. novembra spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-458/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 49. panta pārkāpums - Būvniecības nozare - Prasība saņemt atļauju darbības veikšanai šajā nozarē - Pamatojums)
   2011/C 13/03
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Traversa un P. Guerra e Andrade)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes un F. Nunes dos Santos)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Polijas Repubika (pārstāvis — M. Dowgielewicz)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 49. panta pārkāpums — Būvniecības nozare — Prasība par licenci darbības veikšanai nozarē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieprasot citā dalībvalstī reģistrētiem celtniecības pakalpojumu sniedzējiem izpildīt visus nosacījumus, kas attiecīgajā valsts sistēmā, īpaši 2004. gada 9. janvāra Dekrētlikumā Nr. 12/2004, ir noteikti atļaujas saņemšanai, lai Portugālē varētu veikt darbību būvniecības nozarē, un tādējādi izslēdzot, ka pienācīgi tiek ņemti vērā līdzvērtīgi pienākumi, kuri šiem pakalpojumu sniedzējiem ir jāievēro dalībvalstī, kurā tie ir reģistrēti, kā arī šajā ziņā minētās dalībvalsts iestāžu jau veiktās pārbaudes, Portugāles Republika nav izpildījusi EKL 49. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Polijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 327, 20.12.2008.