title: Lieta T-110/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 13. jūnija spriedums — Insula /Komisija (Šķīrējklauzula — Izpētes un izstrādes projektu finansēšanas līgumi — El Hierro līgums — Paziņoto izdevumu pamatojošu dokumentu neesamība un neatbilstība līguma nosacījumiem — Izmaksāto summu atmaksāšana — Komisijas pretprasība)

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/18

         Vispārējās tiesas 2012. gada 13. jūnija spriedums — Insula/Komisija
   (Lieta T-110/10) (1)

   (Šķīrējklauzula - Izpētes un izstrādes projektu finansēšanas līgumi - El Hierro līgums - Paziņoto izdevumu pamatojošu dokumentu neesamība un neatbilstība līguma nosacījumiem - Izmaksāto summu atmaksāšana - Komisijas pretprasība)
   2012/C 217/37
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) (Parīze, Francija) (pārstāvji — J.-D. Simonet un P. Marsal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji A.-M. Rouchaud-Joët un F. Mirza, vēlāk A.-M. Rouchaud-Joët un D. Calciu, pārstāvji, kuriem palīdz L. Defalque un S. Woog, avocats)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta saskaņā ar LESD 272. pantu, pirmkārt, lai tiktu atzīts par nepamatotu Komisijas prasījums atmaksāt summu EUR 84 120 apmērā, un, otrkārt, lai Komisijai tiktu uzdots izdot “parādzīmi” šīs summas apmērā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) ir jāmaksā Eiropas Komisijai pamatsumma EUR 84 120 apmērā, kurai pieskaitīti nokavējuma procenti ar likmi 2,5 % gadā, skaitot no 2010. gada 26. janvāra līdz minētās pamatsummas pilnīgai samaksai;

               3)

               atlikušajā daļā Komisijas pretprasību noraidīt;

               4)

               Insula sedz savus, kā arī Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 134, 22.05.2010.


title: Lieta C-353/11: Prasība, kas celta 2011. gada 5. jūlijā — Eiropas Komisija/Čehijas Republika

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/26

         Prasība, kas celta 2011. gada 5. jūlijā — Eiropas Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-353/11)
   2011/C 252/49
   Tiesvedības valoda — čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Manhaeve un M. Thomannová–Körnerová)

      Atbildētāja: Čehijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot visus nepieciešamos normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu 2010. gada 8. februāra Komisijas Direktīvas 2010/5/ES, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/8/EK, lai iekļautu tās I pielikumā aktīvo vielu akroleīnu (1), prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Čehijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 2. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Paredzētais termiņš šīs direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2010. gada 31. augustā.

      (1)  OV L 36, 24. lpp.


title: Lieta C-191/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Tribunale di Lecce  —  Sezione distaccata di Gallipoli 2006. gada 4. aprīļa  rīkojumu — kriminālprocess pret  Aniello Gallo  un  Gianluca Damonte

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale di Lecce — Sezione distaccata di Gallipoli2006. gada 4. aprīļa rīkojumu — kriminālprocess pret Aniello Gallo un Gianluca Damonte

   (Lieta C-191/06)
   (2006/C 165/24)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Lecce, Sezione distaccata di Gallipoli

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Aniello Gallo un Gianluca Damonte

   Prejudiciālais jautājums
   Vai likuma Nr. 401/89 4. panta 4.a punkts — arī no tā izrietošā ietekme uz valsts tiesību sistēmu — ir nesaderīgs ar EK līguma 43. un 49. pantā noteiktajiem principiem jautājumā par brīvību veikt uzņēmējdarbību un pārobežu pakalpojumu sniegšanas brīvību, ņemot vērā arī atšķirīgo interpretāciju, kas sniegta Eiropas Kopienu Tiesas nolēmumos (it īpaši spriedumā lietā Gambelli) un Suprema Corte di Cassazione a Sezioni Unite lēmumā Nr. 23271/04? It sevišķi, vai var piemērot tādu krimināltiesisko regulējumu, uz ko ir atsauce Gallo Aniello un Damonte Gianluca apsūdzībā Itālijā?


title: lieta T-61/05: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Cornelius Rozemeijer un citi iesniedza 2005. gada 10. februārī

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/30

         Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Cornelius Rozemeijer un citi iesniedza 2005. gada 10. februārī
   (lieta T-61/05)
   (2005/C 106/64)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 10. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko cēla Kornēliuss Rozemaijers [Cornelius Rozemeijer], ar dzīvesvietu Alkmārā [Alkmaar] (Nīderlande), Gastons Veskens [Gaston Vaesken], ar dzīvesvietu Senmandrijē [Saint-Mandrier] (Francija) un Pjereta Veskena [Pierrette Vaesken], ar dzīvesvietu Sanarīmērā [Sanary/Mer] (Francija), kurus pārstāv advokāti Žoržs Vandersandens [Georges Vandersanden], Lora Levi [Laure Levi] un Aurora Finhelštaina [Aurore Finchelstein].
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt prasītāju pensijas izmaksu apliecinošos dokumentus par 2004. gada maiju, lai piemērotu korekcijas koeficientu viņu dzīvesvietas valsts galvaspilsētas līmenī vai vismaz tādu korekcijas koeficientu, kas atbilstoši atspoguļo dzīves dārdzību vietās, kur prasītāji tērē līdzekļus;

               2)

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Izvirzītie pamati un galvenie argumenti ir tādi paši, kādi izvirzīti lietā T-35/05 Elisabeth Agne-Dapper un citi pret Komisiju.


title: Lieta T-286/10: Prasība, kas celta 2010. gada 30. jūnijā — Fondation de l'Institut de Recherche Idiap /Komisija

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/57

         Prasība, kas celta 2010. gada 30. jūnijā — Fondation de l'Institut de Recherche Idiap/Komisija
   (Lieta T-286/10)
   ()
   2010/C 221/91
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Fondation de l'Institut de Recherche Idiap (pārstāvis — G. Chapus-Rapin, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               pirmām kārtām atzīt, ka šai prasībai ir apturoša iedarbība;

               —

               galvenokārt

                           —

                           atzīt prasību par pieņemamu;

                           —

                           pieņemt prasību izskatīšanai;

               —

               līdz ar to

                           —

                           atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 11. maija lēmumu;

                           —

                           atzīt, ka izmaksas, kas saistītas ar IDIAP pētniekiem, ar kuriem noslēgti līgumi uz nenoteiktu laiku un kuri strādā AMIDA, BACS un DIRAC programmu ietvaros, atbilst nosacījumiem, lai tās segtu no Eiropas Savienības ārējiem fondiem;

                           —

                           atzīt, ka IDIAP nav jāatmaksā EUR 98 042,45 par DIRAC un EUR 251 505,76 par AMIDA;

                           —

                           piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus;

                           —

                           piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt IDIAP advokāta izdevumus un honorārus;

               —

               pakārtoti:

                           —

                           atzīt prasību par pieņemamu;

                           —

                           pieņemt prasību izskatīšanai;

               —

               līdz ar to

                           —

                           atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 11. maija lēmumu;

                           —

                           atzīt, ka Eiropas Komisijai ir jāveic jauna audita pārbaude IDIAP un ka tai ir jāuzdod veikt šo pārbaudi nevis Treureva, bet citai organizācijai;

                           —

                           piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus;

                           —

                           piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt IDIAP advokāta izdevumus un honorārus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību, kas balstīta uz šķīrējtiesas klauzulu, prasītājs būtībā lūdz Vispārējo tiesu atzīt to izmaksu atbilstību, kas radušās saistībā ar pētniekiem, ar kuriem noslēgti darba līgumi uz nenoteiktu laiku, tādu AMIDA, BACS un DIRAC līgumu ietvaros, kas iekļaujas īpašajās pētniecības, tehnoloģijas attīstības un demonstrējumu programmās “Eiropas pētniecības telpas integrēšana un stiprināšana (2002-2006)” un “Informācijas sabiedrības tehnoloģijas (2002-2006)”.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs norāda, ka:

               —

                  AMIDA, BACS un DIRAC līgumu interpretācija, kuru izmantojusi Eiropas Komisija un saskaņā ar kuru izmaksas, kas attiecas uz pētnieku darba līgumiem uz nenoteiktu laiku, ir parastas darbības izmaksas, kas neatbilst maksājumu nosacījumiem un kas nav ar projektiem saistītas papildu izmaksas, esot patvaļīga vai vismaz nepamatota, jo:

                           —

                           līguma modelis, kas ir AMIDA, BACS un DIRAC līgumu pamatā, neizslēdz no izmaksām, kas atbilst maksājumu nosacījumiem, uz nenoteiktu laiku noslēgtus darba līgumus;

                           —

                           saistība starp pētnieku darba līgumiem un AMIDA, BACS un DIRAC projektiem ir tieši minēta darba līgumos;

                           —

                           pētnieku darba līgumi pastāv tikai projektu dēļ, jo prasītājam nav savu līdzekļu, lai maksātu atlīdzību pētniekiem ārpus projektiem;

                           —

                           vislabākais veids, lai nodrošinātu iespēju izbeigt attiecības ar pētniekiem projekta beigās, ir līgums uz nenoteiktu laiku, jo saskaņā ar Šveices tiesībām (prasītāja reģistrācijas vieta) to var izbeigt jebkurā brīdī bez jebkāda pamatojuma ar īslaicīgu iepriekšēju paziņojumu;

               —

               Komisijas izmantotā interpretācija esot pretrunā labas ticības un tiesiskās paļāvības principam, jo šī interpretācija pakāpeniski esot tikusi grozīta;

               —

               pakārtoti, audita procedūrā, kas ir apstrīdētā lēmuma priekšmets, ir pieļauti nenovēršami trūkumi, kuru dēļ tas esot atceļams.


               12.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/1

         2011/C 46/01
   Eiropas Savienības Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 38, 5.2.2011.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 30, 29.1.2011.

      OV C 13, 15.1.2011.

      OV C 346, 18.12.2010.

      OV C 328, 4.12.2010.

      OV C 317, 20.11.2010.

      OV C 301, 6.11.2010.

   Šie teksti pieejami arī
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-124/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2009. gada 15. decembra spriedumu lietā T-156/04 Électricité de France ( EDF )/Komisija 2010. gada 8. martā iesniedza Eiropas Komisija

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/16

      Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2009. gada 15. decembra spriedumu lietā T-156/04 Électricité de France (EDF)/Komisija 2010. gada 8. martā iesniedza Eiropas Komisija
      (Lieta C-124/10 P)
      (2010/C 161/23)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Gippini Fournier, B. Stromsky un D. Grespan)

         Pārējie lietas dalībnieki: Électricité de France (EDF), Francijas Republika un Iberdrola SA

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

                  —

                  atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2009. gada 15. decembra spriedumu lietā T-156/04 EDF/Komisija, kas Komisijai paziņots 2009. gada 16. decembrī, tiktāl, ciktāl ar to:

                              —

                              atcelts Komisijas 2003. gada 16. decembra lēmuma (C 2003/4367) par valsts atbalstu uzņēmumam EDF un elektroenerģijas un gāzes rūpniecībai (C 68/2002, N 504/2003 un C 25/2003) 3. un 4. pants;

                              —

                              Komisijai piespriests segt savus, kā arī atlīdzināt Électricité de France (EDF) tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  nodot lietu atpakaļ iztiesāšanai Vispārējai tiesai;

                  —

                  lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

         Pamati un galvenie argumenti

      Eiropas Komisija savas apelācijas sūdzības pamatojumam izvirza divus pamatus.
      Ar pirmo pamatu tā apgalvo, ka Vispārējā tiesa sagrozījusi lietas pamatā esošos faktus. Pretēji pārsūdzētajā spriedumā norādītajam Francijas Republika nevis nodokļu kredītu iekļāva kapitālā, bet gan vienkārši piešķīra EDF atbalstu atbrīvojuma no sabiedrības ienākuma nodokļa formā. EDF rekapitalizācija kā tāda apstrīdētajā lēmumā nav tikusi uzskatīta par valsts atbalstu, un Komisija par tādu kvalificēja vienīgi tās fiskālo ietekmi.
      Ar savu otro pamatu, ko veido četras daļas, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatīdama Francijas valdības darbības šajā lietā par tirgus ekonomikā pieredzējuša privātā ieguldītāja rīcību.
      Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja apstrīd Vispārējās tiesas vērtējumu, saskaņā ar kuru atšķirība starp valsti kā akcionāru un valsti kā valsts varas īstenotāju galvenokārt ir atkarīga no valsts īstenotā mērķa — kas šajā gadījumā ir EDF rekapitalizācija —, un nevis no objektīviem un pārbaudāmiem pieradījumiem. Pirmkārt, Tiesa atkārtoti it atgādinājusi, ka EKL 87. panta 1. punkts neparedz atšķirības atkarībā no valsts iejaukšanās iemesliem un mērķiem. Otrkārt, kritērijs par valsts nodomu ir īpaši nepiemērots, lai novērtētu valsts atbalsta pastāvēšanu, jo šāds kritērijs pēc sava rakstura ir subjektīvs un pakļauts interpretācijai.
      Otrkārt, Komisija Vispārējai tiesai pārmet, ka tā savu analīzi nav balstījusi uz salīdzinošu izpēti par, pirmkārt, rīcību, kādu līdzīgos apstākļos būtu izvēlējies pieredzējis privātais ieguldītājs bez privilēģijām, un, otrkārt, ar savām valsts varas privilēģijām apveltītās Francijas valsts rīcību šajā lietā.
      Treškārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka pārsūdzētajā spriedumā ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes pret valsts un privātiem uzņēmumiem princips, tādejādi pieļaujot labvēlīgāku nodokļu attieksmi pret valsti, tostarp attiecībā uz sabiedrībām, kurās valsts nav vienīgais akcionārs.
      Visbeidzot, pēc Komisijas domām, Vispārējā tiesa nav ievērojusi noteikumus par pierādīšanas pienākuma sadali attiecībā uz tirgus ekonomikā pieredzējuša privātā ieguldītāja principa piemērojamību, un ir ņēmusi vērā pēc atceltā lēmuma pieņemšanas notikušus faktus.


title: Lieta F-89/14: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 21. oktobra rīkojums – Arsène/Komisija Civildienests — Atalgojums — Ekspatriācijas pabalsts — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētais nosacījums — Desmit gadu ilgs atsauces laikposms — Termiņa sākums — Nodarbinātības laikposmu, kas veikti starptautiskas organizācijas labā, izslēgšana — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta noteikumu piemērošana pēc analoģijas — Pastāvīgā dzīvesvieta ārpus dienesta vietas valsts pirms nodarbinātības starptautiskā organizācijā — Reglamenta 81. pants — Acīmredzami nepamatota prasība

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/78

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 21. oktobra rīkojums – Arsène/Komisija
   (Lieta F-89/14) (1)

   (Civildienests - Atalgojums - Ekspatriācijas pabalsts - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētais nosacījums - Desmit gadu ilgs atsauces laikposms - Termiņa sākums - Nodarbinātības laikposmu, kas veikti starptautiskas organizācijas labā, izslēgšana - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta noteikumu piemērošana pēc analoģijas - Pastāvīgā dzīvesvieta ārpus dienesta vietas valsts pirms nodarbinātības starptautiskā organizācijā - Reglamenta 81. pants - Acīmredzami nepamatota prasība)
   (2015/C 398/93)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Maria Lucia Arsène (Bukareste, Rumānija) (pārstāvis – M.-A. Lucas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall un T. S. Bohr)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu atteikt izmaksāt ekspatriācijas pabalstu un prasība, lai Komisija to samaksātu kopā ar procentiem no prasītājas stāšanās dienestā sākuma

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu;

               2)

               M. L. Arsène sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 421, 24.11.2014., 62. lpp.


title: Lieta T-466/12: Prasība, kas celta 2012. gada 23. oktobrī — RFA International /Komisija

text:
               15.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/7

         Prasība, kas celta 2012. gada 23. oktobrī — RFA International/Komisija
   (Lieta T-466/12)
   2012/C 389/12
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: RFA International, LP (Kalgari, Kanāda) (pārstāvis — B. Evtimov, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Komisijas 2012. gada 10. augusta Lēmumu C(2012) 5577, galīgā redakcija, Lēmumu C(2012) 5585, galīgā redakcija, Lēmumu C(2012) 5588, galīgā redakcija, Lēmumu C(2012) 5595, galīgā redakcija, Lēmumu C(2012) 5596, galīgā redakcija, Lēmumu C(2012) 5598, galīgā redakcija, un Lēmumu C(2012) 5611, galīgā redakcija, ciktāl ar tiem ir atteikts atmaksāt antidempinga maksājumus, kā to ir lūgusi prasītāja, izņemot summas, par kurām iesniegtie pieteikumi tika atzīti par nepieņemamiem, jo bija iesniegti pēc tiesību aktos noteiktā termiņa beigām;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek norādīts uz:

                           —

                           kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kas ir pieļautas Komisijas secinājumā, ka pilnīga administratīvo, pārdošanas un pārējo uzņēmuma saimnieciskās darbības izmaksu, kā arī peļņas atskaitīšana no CHEMK Group eksporta cenas bija pamatota, kā arī ar to saistītajā Komisijas secinājumā, ka vienai ekonomiskai vienībai nav nozīmes eksporta cenas aprēķinā (ieskaitot eksporta cenas pielāgojumus) atbilstoši Pamatregulas (1) 2. panta 9. punktam. Tiktāl, ciktāl Komisija, iespējams, ir pamatojusies uz prasītājas apgalvojuma par vienas ekonomiskas vienības esamību noraidījumu, prasītāja apgalvo, ka arī ar šo noraidījumu ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un/vai acīmredzama kļūda vērtējumā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek norādīts uz:

                           —

                           acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kas ir pieļauta Komisijas secinājumā, ka bija mainījušies apstākļi Pamatregulas 11. panta 9. punkta nozīmē, kas pamatoja atšķirīgu metožu piemērošanu galīgās dempinga starpības aprēķināšanai. Prasītāja atsaucas arī uz Pamatregulas 11. panta 9. punkta pārkāpumu, kas izriet no tā, ka Komisija piemēroja jaunas metodes, kas atšķīrās no attiecīgajām sākotnējā izmeklēšanā izmantotajām metodēm.

      (1)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).


title: Lieta C-179/10: Tiesas (sestā palāta) priekšsēdētāja 2011. gada 28. septembra rīkojums — Eiropas Komisija/Francijas Republika

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/45

      Tiesas (sestā palāta) priekšsēdētāja 2011. gada 28. septembra rīkojums — Eiropas Komisija/Francijas Republika
      (Lieta C-179/10) (1)

      (2012/C 25/85)
      Tiesvedības valoda — franču
      Tiesas (sestā palāta) priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 161, 19.06.2010.


title: Lieta C-34/04: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 15. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Nīderlandes Karalisti ( Valsts pienākumu neizpilde — Zvejas licences — Regula (EK) Nr. 3690/93 — Kuģis Wiron III un kuģis Wiron IV — Šo kuģu galīga pārvešana uz Argentīnu )

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/2

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 15. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Nīderlandes Karalisti
   (Lieta C-34/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Zvejas licences - Regula (EK) Nr. 3690/93 - Kuģis Wiron III un kuģis Wiron IV - Šo kuģu galīga pārvešana uz Argentīnu)
   (2007/C 82/02)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — T. van Reins [T. van Rijn] un K. Diderihs [C. Diderich], pārstāvji)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāve — H. H. Sevenstere [H. G. Sevenster], pārstāve)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 3690/93, ar ko izveido Kopienas sistēmu, kura paredz noteikumus par informācijas minimumu, kas iekļaujama zvejas licencēs (OV L 341, 93. lpp.) — Kuģa Wiron III un kuģa Wiron IV zvejas licenču neatņemšana pēc to galīgas pārvešanas uz Argentīnu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 71, 20.3.2004.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2005. gada 24. februārī lietā C-318/02 Nīderlandes Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju (ELVGF — Lēmums 2002/524/EK — Finanšu korekcijas, ko piemēro Nīderlandes cūkgaļas nozares atbalsta pasākumu radītajiem izdevumiem — Regula (EK) Nr. 413/97)

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 24. februārī
   lietā C-318/02 Nīderlandes Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (ELVGF - Lēmums 2002/524/EK - Finanšu korekcijas, ko piemēro Nīderlandes cūkgaļas nozares atbalsta pasākumu radītajiem izdevumiem - Regula (EK) Nr. 413/97)
   (2005/C 106/05)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-318/02 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 230. pantam, ko 2002. gada 4. septembrī cēla Nīderlandes Karaliste (pārstāves H. G. Sevenstere [H. G. Sevenster] un S. Terstāla [S. Terstal] un pārstāvis N. A. J. Bels [N. A. J. Bel]) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvis T. van Rijns [T. van Rijn]), Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesnese N. Kolnerika [N. Colneric] un tiesnesis K. Šīmans [K. Schiemann] (referents), ģenerāladvokāts A. Ticano [A. Tizzano], sekretāre L. Hjūleta [L. Hewlett], 2005. gada 24. februārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nīderlandes Karalistei ir jāatlīdzina tiesāšanās izdevumi.

      (1)  OV C 305, 07.12.2002.


title: lieta T-10/06: Prasība, kas celta  2006. gada 11. janvārī  —  PORTELA & C a , S. A.  pret ITSB

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/47

         Prasība, kas celta 2006. gada 11. janvārī — PORTELA & Ca, S. A. pret ITSB
   (lieta T-10/06)
   (2006/C 60/89)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PORTELA & Ca, S. A. (S. Mamede do Coronado, Portugāle) (pārstāvis — João M. Pimenta, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Citi procesa Apelāciju padomē dalībnieki: Juan Torres Quadrado un Josep Gilbert Sanz

   Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 14. septembra lēmumu lietā R 897/2004-1 un atļaut reģistrēt Kopienas preču zīmi Nr. 1.400.183 attiecībā uz šādām precēm:

                           —

                           5. klase: farmaceitiskie, veterinārie un higiēnas preparāti; diētiskie produkti medicīniskiem nolūkiem, dezinfekcijas līdzekļi, preparāti kaitēkļu iznīcināšanai;

                           —

                           42. klase: medicīnas pakalpojumi, farmaceitisko laboratoriju pakalpojumi, zinātniskā un rūpnieciskā izpēte, jaunu preparātu izpēte un izstrādne, medicīniskā izpēte, izpēte laboratorijas apstākļos;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: PORTELA & Ca, S. A.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Bial” (reģistrācijas pieteikums Nr. 1400183)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieki: Juan Torres Quadrado un Josep Gilbert Sanz

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas preču zīme “Bial”

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumu iesniedzēja prasījumus

      Apelāciju padomes lēmums: pilnībā apstiprināt Iebildumu nodaļas lēmumu

      Izvirzītie pamati: ITSB ir pārkāpis Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, nepareizi interpretējot šo normu, un apstrīdēto lēmumu par spēkā neesošu padara būtiski formālo prasību pārkāpumi (iebildumos preču zīme nav tikusi norādīta atbilstošā veidā; prasītājai noteiktajā termiņā nav tikusi sniegta būtiska informācija par pretnostatīto preču zīmi; lēmums par izdevumiem ir nepareizs).


title: Lieta T-394/14: Prasība, kas celta 2014. gada 4. jūnijā – Turon & Ros /Komisija

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/29

         Prasība, kas celta 2014. gada 4. jūnijā – Turon & Ros/Komisija
   (Lieta T-394/14)
   2014/C 245/40
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Inmobiliaria Turon & Ros, SL (Barselona, Spānija) (pārstāvji – J. C. García Muñoz, J. I. Jiménez-Blanco Carrillo de Albornoz un J. Corral García, abogados)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-392/14 jau izklāstītie.


title: Lieta C-454/13: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 17. decembra spriedums (Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Proximus SA, iepriekš Belgacom SA/Commune d'Etterbeek Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi — Direktīva 2002/20/EK — 12. un 13. pants — Administratīvi maksājumi — Maksa par tiesībām uzstādīt iekārtas — Piemērošanas joma — Pašvaldību noteikumi — Mobilās telefonijas antenu nodoklis

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/2

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 17. decembra spriedums (Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Proximus SA, iepriekš Belgacom SA/Commune d'Etterbeek

   (Lieta C-454/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi - Direktīva 2002/20/EK - 12. un 13. pants - Administratīvi maksājumi - Maksa par tiesībām uzstādīt iekārtas - Piemērošanas joma - Pašvaldību noteikumi - Mobilās telefonijas antenu nodoklis)
   (2016/C 068/02)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Proximus SA, iepriekš Belgacom SA

      Atbildētāja: Commune d'Etterbeek

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) 12. un 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem netiek aizliegts tas, ka tāds nodoklis kā pamatlietā aplūkotais tiek ieturēts no visām fiziskām vai juridiskām personām, kurām ir lietu tiesības vai lietošanas tiesības attiecībā uz mobilās telefonijas antenu.

      (1)  OV C 313, 26.10.2013.


title: Lieta T-143/17: Prasība, kas celta 2017. gada 6. martā – Ilunga Luyoyo/Padome

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/32

         Prasība, kas celta 2017. gada 6. martā – Ilunga Luyoyo/Padome
   (Lieta T-143/17)
   (2017/C 129/49)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ferdinand Ilunga Luyoyo (Kasa-Vubu, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvis – O. Okito, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējā tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Regulu (ES) 2016/2230, ar kuru tiek īstenots Padomes 2016. gada 12. decembra Lēmums (KĀDP) 2016/2231, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku, un grozīts Lēmums 2010/788/KĀDP, ciktāl šī regula attiecas uz Ferdinand Ilunga Luyoyo;

               —

               piespriest Padomei segt savus, kā arī atlīdzināt prasītāja un visu lietā iestājušos personu tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kuri ir izvirzīti lietā T-139/17 Kibelisa/Padome.


title: Lieta C-64/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Obvodní soud pro Prahu 3 2006. gada 6. februāra  rīkojumu —  Český Telecom as  pret  Czech On Line as

text:
               20.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Obvodní soud pro Prahu 32006. gada 6. februāra rīkojumu — Český Telecom as pret Czech On Line as

   (Lieta C-64/06)
   (2006/C 121/03)
   Tiesvedības valoda — čehu
   Iesniedzējtiesa

      Obvodní soud pro Prahu 3

   Lietas dalībnieki pamata procesā
   Prasītājs: Český Telecom as

   Atbildētāja: Czech On Line as

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Český telekomunikační úřad (Čehijas telekomunikācijas reglamentējošā iestāde) varēja ar administratīvu lēmumu, kas izdots pēc 2004. gada 1. maija (tātad, pēc Čehijas Republikas iestāšanās Eiropas Kopienā), noteikt pienākumu telekomunikāciju uzņēmumam, kuram ir būtiska vara (dominējošs stāvoklis) telekomunikāciju tirgū, noslēgt vienošanos par sava tīkla savstarpēju savienošanu ar cita operatora tīklu?

               2)

               Apstiprinājuma gadījumā:
               Vai valsts reglamentējošai iestādei bija tiesības uzlikt šādu pienākumu tikai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/19/EK (piekļuves direktīva) 8. panta 2. punktā paredzētajos apstākļos, proti, saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK (pamatdirektīva) 16. pantu veiktās tirgus analīzes rezultātā un pamatojoties uz pamatdirektīvas 2002/21/EK 6. un 7. pantā paredzēto iepriekšējo procedūru,
               vai (piemēram, atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes piekļuves direktīvas 2002/19/EK piecpadsmitajam apsvērumam, 3. pantam, 4. panta 1. punktam, 5. panta 1. punkta a) apakšpunktam un 4. punktam, 10. panta 1. un 2. punktam) tā to varēja darīt, iepriekš neveicot tirgus analīzi?

               3)

               Vai fakts, ka konkrēta operatora lūgums pieņemt lēmumu, ar ko nosaka tā tīkla savstarpēju savienošanu ar cita operatora — kuram ir būtiska vara (dominējošs stāvoklis) telekomunikāciju tirgū — tīklu, tika iesniegts valsts reglamentējošai iestādei pirms 2004. gada 1. maija un ka pēc būtības procedūra par šo lūgumu šajā iestādē tika uzsākta pirms 2004. gada 1. maija, proti, pirms Čehijas Republikas iestāšanās Eiropas Kopienā, ietekmē atbildi uz otro jautājumu?

               4)

               Vai tiktāl, ciktāl faktisko apstākļu norises laikā — proti, laikposmā no 2004. gada 1. maija līdz 2005. gada 30. aprīlim — Čehijas Republika bija nepietiekami transponējusi iepriekš minētās direktīvas, Direktīvu 2002/21/EK (pamatdirektīva) un Direktīvu 2002/19/EK (“savstarpējā savienojuma” direktīva) var piemērot tieši, un tādējādi

                           a)

                           vai šīs direktīvas (vai viena no tām) ir beznosacījuma un pietiekami precīzas, lai tiesa tās piemērotu valsts tiesību aktu vietā?

                           b)

                           vai operatoram, kam ir būtiska vara (dominējošs stāvoklis) telekomunikāciju tirgū, šo direktīvu kļūdainas transponēšanas rezultātā ir tiesības atsaukties (vai tam ir tiesības atsaukties) uz Direktīvas 2002/19/EK (“piekļuves” direktīva) un Direktīvas 2002/21/EK (“pamatdirektīva”) tiešo iedarbību un vai šīs direktīvas (vai viena no tām) garantē šāda operatora interešu aizsardzību, kurš atteicās noslēgt vienošanos ar citiem valsts telekomunikāciju operatoriem par tīklu savstarpējo savienošanu (ADSL pakalpojumi) (un ka saskaņā ar valsts telekomunikācijas reglamentējošās iestādes atzinumu, kuru Tiesai jākontrolē, šis operators neievēro jaunā tiesiskā pamatregulējuma mērķus)?

                           c)

                           vai šis pats operators var atsaukties uz nepietiekami transponētu direktīvu tiešo iedarbību (vai uz vienas no tām tiešo iedarbību), ja (pat ja direktīvās paredzētie nosacījumi ir izpildīti) valsts telekomunikācijas reglamentējošā iestāde savos lēmumos vienmēr lemj par konkrētiem operatoru tīklu savstarpējā savienojuma nosacījumiem un tādējādi uzliek konkrētus pienākumu indivīdiem?


title: Lieta C-690/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. decembrī iesniedza Efetio Thrakis (Greece) — Trapeza Eurobank Ergasias A. E./Agrotiki Trapeza tis Ellados (A.T.E.), Pavlos Sidiropoulos

text:
               15.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. decembrī iesniedza Efetio Thrakis (Greece) — Trapeza Eurobank Ergasias A. E./Agrotiki Trapeza tis Ellados (A.T.E.), Pavlos Sidiropoulos

   (Lieta C-690/13)
   2014/C 78/09
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Efetio Thrakis

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Trapeza Eurobank Ergasias A. E.

      Atbildētāji: Agrotiki Trapeza tis Ellados (A.T.E.), Pavlos Sidiropoulos

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

                           a)

                           vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkts ir piemērojams materiālajām un procesuālajām priekšrocībām, kas A. T. E. AE ir piešķirtas ar Likuma Nr. 4332/1929 12. pantu un 13. panta 1. punktu, kas aplūkots kopā ar Likuma Nr. 1914/1990 26. panta 1. punktu;

                           b)

                           vai šādi ierobežojumi ir piemērojami arī tad, ja tiek nolemts, ka A. T. E. AE atbilstoši saviem statūtiem turpina veikt “sabiedriski lietderīgu” darbību?

               2)

               apstiprinošas atbildes gadījumā uz 1.a) un 1.b) jautājumu, vai Grieķijai ir pienākums izpildīt šī paša Līguma 108. panta 3. punktā paredzēto procedūru, lai varētu saglabāt spēkā iepriekš minētās privilēģijas?

               3)

               vai šajā lietā šai Apelācijas tiesai nebūtu jāpiemēro Likuma Nr. 4332/1929 12. panta un 13. panta 1. punkta normas [..], kuras, iespējams, ir pretrunā LESD 107. panta 1. punktam un 108. panta 3. punktam?


title: Lieta T-226/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. septembra spriedums — Prana Haus /ITSB ( PRANAHAUS ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes PRANAHAUS reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/39

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. septembra spriedums — Prana Haus/ITSB (“PRANAHAUS”)
   (Lieta T-226/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “PRANAHAUS’ reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2008/C 285/72)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Prana Haus GmbH, Fribourg-en-Brisgau (Vācija) (pārstāvis — N. Hebeis, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Weberndörfer)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 18. aprīļa lēmumu lietā R 1611/2006-1 attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “PRANAHAUS” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Prana Haus GmBH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 8.9.2007.


title: Lieta T-239/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 14. septembra rīkojums — Itālija/Komisija (ERAF — Finanšu atbalsta samazināšana — Apstrīdētā paziņojuma par parādu atsaukšana — Strīda priekšmeta zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               12.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/21

         Vispārējās tiesas 2011. gada 14. septembra rīkojums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-239/10) (1)

   (ERAF - Finanšu atbalsta samazināšana - Apstrīdētā paziņojuma par parādu atsaukšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2011/C 331/41
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Prete un A. Steiblytė)

      Priekšmets

   Prasība atcelt 2010. gada 26. februāra paziņojumu par parādu Nr. 3241001630 saistībā ar Komisijas 2009. gada 22. decembra Lēmumu C(2009) 10350 par Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) finanšu atbalsta samazināšanu, kas piešķirts, piemērojot Komisijas 2000. gada 8. augusta Lēmumu C(2000) 2349 par darbības programmas apstiprināšanu POR Puglia periodam no 2000. līdz 2006. gadam atbilstīgi mērķim Nr. 1.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 195, 17.07.2010.


title: Lieta C-467/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2009. gada 9. septembra spriedumu apvienotajās lietās no T-30/01 līdz T-32/01 un no T-86/02 līdz T-88/02 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava u.c./Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 26. novembrī iesniegusi Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/6

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2009. gada 9. septembra spriedumu apvienotajās lietās no T-30/01 līdz T-32/01 un no T-86/02 līdz T-88/02 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava u.c./Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 26. novembrī iesniegusi Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa

   (Lieta C-467/09 P)
   2010/C 37/09
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (pārstāvji — I. Sáenz-Cortabarría Fernández un M. Morales Isasi, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Eiropas Kopienu Komisija un Comunidad Autónoma de la Rioja

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               apmierināt pirmajā instancē celto prasību;

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai un vajadzības gadījumā noteikt tai pienākumu veikt atteikto pierādījumu iegūšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt gan pirmajā, gan apelācijas instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Kļūda tiesību piemērošanā pārsūdzētā sprieduma pamatojumā jautājumā par prasības lietā T-31/01 priekšmeta zudumu.

               2.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT uzskatot, ka strīdīgā nodokļu pasākuma iepriekšējas izskatīšanas procedūras noslēgšanai pirms Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) stāšanās spēkā bija vajadzīgs konkrēts Komisijas (dalībvalstij adresēts) lēmums.

               3.

               2000. gada 28. novembra lēmuma sagrozīšana, PIT uzskatot, ka ar minēto lēmumu tika noslēgta strīdīgā nodokļu pasākuma iepriekšējas izskatīšanas procedūra, kura tika uzsākta, pamatojoties uz 1994. gada aprīlī reģistrētu sūdzību. Kļūda tiesību piemērošanā, PIT neuzskatot, ka strīdīgā nodokļu pasākuma atkārtota izskatīšana 2000. gadā bija jāveic saskaņā ar pastāvošajam atbalstam noteikto procedūru.

               4.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT neievērojot procesuālās normas par pierādīšanas pienākumu un pierādījumu vērtējumu, it īpaši attiecībā uz dokumentāro pierādījumu — 2000. gada 28. novembra lēmumu (tā ticamību un pierādījuma spēku). Tiesību uz taisnīgu lietas izskatīšanu pārkāpums.

               5.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT pārkāpjot procesuālās normas par pierādījumu vērtējumu un pierādīšanas pienākumu attiecībā uz objektīvajiem, atbilstīgajiem, saskanīgajiem un neatspēkojamajiem pierādījumiem, kas atrodas lietas materiālos un apliecina, ka pirms 2000. gada 28. novembra lēmuma Komisija bija veikusi strīdīgā nodokļu pasākuma iepriekšēju izskatīšanu un šo izskatīšanu beigusi. Kļūda tiesību piemērošanā, PIT neuzskatot, ka strīdīgā nodokļu pasākuma atkārtota izskatīšana 2000. gadā bija jāveic saskaņā ar pastāvošajam atbalstam noteikto procedūru.

               6.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT neievērojot procesuālās normas pierādījumu iegūšanas jautājumā un nolemjot neveikt prasītājas lūgtās pierādījumu iegūšanas darbības attiecībā uz noteiktu tādu Komisijas dokumentu uzrādīšanu, kuri, ievērojot argumentus, ko PIT izmantoja, lai noraidītu prasītājas prasību, ir būtiski tās interešu aizstāvībai. Tiesību uz taisnīgu lietas izskatīšanu, pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principa un tiesību uz aizstāvību pārkāpums.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta C-669/15: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 30. jūnija rīkojums (Cour d'appel de Versailles (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Electricité Réseau Distribution France SA (ERDF)/Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesību normu neesamība — Acīmredzama nepieņemamība — Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/16

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 30. jūnija rīkojums (Cour d'appel de Versailles (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Electricité Réseau Distribution France SA (ERDF)/Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS

   (Lieta C-669/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību normu neesamība - Acīmredzama nepieņemamība - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants)
   (2016/C 343/25)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Versailles

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Electricité Réseau Distribution France SA (ERDF)

      Atbildētājas: Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS

      Rezolutīvā daļa:

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Cour d’appel de Versailles (Francija) iesniegusi ar 2015. gada 8. decembra nolēmumu, ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 78, 29.2.2016.


title: Lieta F-74/09: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 14. decembra spriedums — Gowitzke /Europol (Civildienests — Eiropola personāls — Eiropola Civildienesta noteikumu 27. pants — Eiropola personāla pakāpju un līmeņu noteikšanas politikas 4. pants — Amata pārvērtēšana uz augstāku pakāpi — Klasificēšana līmenī)

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/60

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 14. decembra spriedums — Gowitzke/Europol
   (Lieta F-74/09) (1)

   (Civildienests - Eiropola personāls - Eiropola Civildienesta noteikumu 27. pants - Eiropola personāla pakāpju un līmeņu noteikšanas politikas 4. pants - Amata pārvērtēšana uz augstāku pakāpi - Klasificēšana līmenī)
   2011/C 30/115
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Werner Siegfried Gowitzke (Hāga, Nīderlande) (pārstāvis — D. C. Coppens, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Europol) (pārstāvji — D. Neumann un D. El Khoury, kuriem palīdz B. Wägenbaur, avocat)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Europol2009. gada 5. jūnija lēmumu, ar kuru tika noraidīts prasītāja lūgums mainīt viņa klasifikāciju 5. pakāpes 1. līmenī

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājs atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 267, 07.11.2009., 85. lpp.


title: Lieta T-242/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 27. maija rīkojums — Danzeisen /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Regula Nr. 271/2010 — Prasības priekšmeta zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               23.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/16

         Vispārējās tiesas 2011. gada 27. maija rīkojums — Danzeisen/Komisija
   (Lieta T-242/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Regula Nr. 271/2010 - Prasības priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2011/C 219/24
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Werner Danzeisen (Eichstetten, Vācija) (pārstāvis — H. Schmidt, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. von Rintelen, F. W. Bulst, un M. Vollkommer)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2010. gada 24. marta Regulu (ES) Nr. 271/2010, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 889/2008, ar ko paredz sīki izstrādātus bioloģiskās ražošanas, marķēšanas un kontroles noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 834/2007, attiecībā uz bioloģiskās ražošanas logotipu (OV L 84, 19. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 221, 14.08.2010.


title: Lieta C-237/05: Tiesas (otrā palāta) 2007. gada 11. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 92/50/EEK — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Lauksaimniekiem sniedzamie palīdzības pakalpojumi attiecībā uz 2001. gadu — Regula (EEK) Nr. 3508/92 — Integrētās pārvaldīšanas un kontroles sistēmas (IPKS) īstenošana Grieķija — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā neesamība — Prasības nepieņemamība)

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/5

         Tiesas (otrā palāta) 2007. gada 11. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-237/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 92/50/EEK - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Lauksaimniekiem sniedzamie palīdzības pakalpojumi attiecībā uz 2001. gadu - Regula (EEK) Nr. 3508/92 - Integrētās pārvaldīšanas un kontroles sistēmas (IPKS) īstenošana Grieķija - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā neesamība - Prasības nepieņemamība)
   (2007/C 297/06)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakia un X. Lewis)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — G. Kanellopoulos un S. Charitaki)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai (OV L 209, 1. lpp.) 3. panta 2. punkta, 7. panta, 11. panta 1. punkta un 15. panta 2. punkta pārkāpums.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 193, 6.8.2005.


title: Lieta C-240/16 P: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 1. februāra rīkojums – Vedran Vidmar u.c./Eiropas Komisija Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Akts par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai — Saistības attiecībā uz tiesu reformas stratēģiju — Tiesu izpildītāja amata izveide un tai sekojoša likvidēšana — Kaitējums, kas nodarīts personām, kuras tikušas ieceltas par tiesu izpildītājiem — Eiropas Komisijas pareizi veikta Horvātijas Republikas saistību pārraudzība — Prasības noraidīšana — Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/3

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 1. februāra rīkojums – Vedran Vidmar u.c./Eiropas Komisija
   (Lieta C-240/16 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Akts par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai - Saistības attiecībā uz tiesu reformas stratēģiju - Tiesu izpildītāja amata izveide un tai sekojoša likvidēšana - Kaitējums, kas nodarīts personām, kuras tikušas ieceltas par tiesu izpildītājiem - Eiropas Komisijas pareizi veikta Horvātijas Republikas saistību pārraudzība - Prasības noraidīšana - Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)
   (2017/C 129/03)
   Tiesvedības valoda – horvātu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Vedran Vidmar, Saša Čaldarević, Irena Glogovšek, Gordana Grancarić, Martina Grgec, Ines Grubišić, Sunčica Horvat Peris, Zlatko Ilak, Mirjana Jelavić, Romuald Kantoci, Svjetlana Klobučar, Ivan Kobaš, Tihana Kušeta Šerić, Damir Lemaić, Željko Ljubičić, Gordana Mahovac, Martina Majcen, Višnja Merdžo, Tomislav Perić, Darko Radić, Damjan Saridžić (pārstāvis – D. Graf, odvjetnik)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Ječmenica un G. Wils)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Vedran Vidmar, Saša Čaldarević, Irena Glogovšek, Gordana Grancarić, Martina Grgec, Ines Grubišić, Sunčica Horvat Peris, Zlatko Ilak, Mirjana Jelavić, Romuald Kantoci, Svjetlana Klobučar, Ivan Kobaš, Tihana Kušeta Šerić, Damir Lemaić, Željko Ljubičić, Gordana Mahovac, Martina Majcen, Višnja Merdžo, Tomislav Perić, Darko Radić un Damjan Saridžić atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 251, 11.7.2016.


title: Lieta C-350/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instance tiesas (otrā palāta) 2009. gada 30. jūnija spriedumu lietā T-444/07 Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise (CPEM)/Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 2. septembrī iesniedzis Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise (CPEM)

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instance tiesas (otrā palāta) 2009. gada 30. jūnija spriedumu lietā T-444/07 Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise (CPEM)/Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 2. septembrī iesniedzis Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise (CPEM)

   (Lieta C-350/09 P)
   2009/C 312/19
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise (CPEM) (pārstāve — C. Bonnefoi, avocate)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas spriedumu;

               —

               pilnībā vai daļēji apmierināt prasījumus, kas izvirzīti pirmajā instancē;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Lai pamatotu savu apelācijas sūdzību, apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīspadsmit pamatus, kuri attiecas uz to, ka Pirmās instances tiesa noraidīja tās prasību atcelt Komisijas 2007. gada 4. oktobra Lēmumu, ar kuru tika atcelts atbalsts, kuru bija piešķīris Eiropas Sociālais Fonds (ESF) ar 1999. gada 17. augusta Lēmumu C (1999) 2645.
   Ar pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, jo tā nav izpildījusi prasības par taisnīgu līdzsvaru starp lietas dalībnieku argumentiem. Vienīgi vairākas reizes norādot, ka Komisija noraida vai atspēko CPEM argumentus, Pirmās instances tiesa neprecizē ne Komisijas argumentus, ne kādā veidā tā noraida vai atspēko prasītāja argumentus, līdz ar ko tas rada līdzsvara trūkumu debašu atspoguļošanā un līdz ar to šo argumentu apskatīšanā spriedumā.
   Ar otro pamatu CPEM apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atsakoties atzīt Komisijas “līdzatbildību” tiktāl, ciktāl tā zināja par attiecīgajiem faktiem, bet neīstenoja nekādus pasākumus subsidētā projekta realizācijas periodisko kontroļu gaitā, lai bloķētu atbalsta avansu un atlikuma izmaksu. Pienākums, kas gulstas uz CPEM, izmaksāt visu piešķirto finanšu atbalstu tādēļ nav pamatots, ņemot vērā CPEM argumentus, ar kuriem tiek vismaz pierādīta Komisijas līdzatbildība šajā zaudējumus izraisošās situācijas radīšanā.
   Ar trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka Pirmās instances tiesa nepamatoti nav izvērtējusi tās argumentus par kontroles juridiskā pamatojuma izvēli, kura ir prettiesiska tiktāl, ciktāl šī kontrole tika veikta, pamatojoties uz atšķirīgu regulu nekā to, uz kuras pamata šī kontrole tika oficiāli veikta.
   Ar ceturto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot par nepieņemamiem prasījumus, ar kuriem tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu par tās publiskā tēla aizskaršanu. OLAF jau bija sniedzis vietējai presei informāciju, kaut gan CPEM vēl nebija saņēmis paziņojumu par atgūšanas lēmumu. Šajos apstākļos šādas informācijas publiskošana smagi aizskāra organizācijas tēlu, kurai ir vispārējo interešu uzdevums un kurai nav ne kases, ne klientūras, un tās finansējums nāk no ziedotājiem no publiskā un privātā sektora.
   Ar piekto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un pārkāpusi samērīguma principu, noraidīt prasību par simbolisko zaudējumu atlīdzību personālam sakarā ar to, ka netika sniegts specifisks pilnvarojums advokātam, kaut gan kļūdas, kuras prasītājs izvirzīja sakarā ar OLAF izmeklētāju un Komisijas personāla pilnvarošanu minētā tiesa neizvērtēja.
   Ar sesto pamatu CPEM pārmet Pirmās instances tiesai to, ka tā ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, samazinot sūdzības apjomu un izvērtējot pirmo pamatu vienīgi saistībā ar tiesībām uz aizstāvību, kaut gan prasītājs bija tieši norādījis uz pamattiesībām un tiesībām uz aizstāvību un uz vispārējiem tiesību principiem.
   Ar septīto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Pirmās instances tiesa turklāt ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, attiecinot tiesību uz aizstāvību ievērošanas jomu vienīgi uz iespēju, kas tiek piešķirta lēmuma adresātiem, kuri intereses ievērojamā mērā skar šis lēmumus, efektīvi paust savu viedokli. Tomēr tiesību uz aizstāvību ievērošanas joma ir daudz plašāka. Turklāt debašu ar OLAF un Komisiju “efektivitāte” un visu šīs lietas apstākļu izvērtēšana ar “rūpību un objektivitāti” ir ļoti apšaubāma, gluži kā jebkādas OLAF komunikācijas trūkums par sūdzību priekšmetu, kuras iesniegtas pret CPEM.
   Ar astoto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs konkrētāk pārmet Pirmās instances tiesai to, ka tā pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā tiktāl, ciktāl tā uzskatīja, ka fakts, ka prese tika informēta par administratīva lēmuma, kurš paredz sankciju, saturu, pat pirms apelācijas sūdzības iesniedzējs bija saņēmis paziņojumu, nav tiesību uz aizstāvību pārkāpšana.
   Ar devīto pamatu CPEM pārmet Pirmās instances tiesai to, ka tā noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzēja pamatu par to, ka Komisija netika procedūras, kuras rezultātā tika pieņemts apstrīdētais lēmums, ietvaros ievērojusi tiesības uz aizstāvību un nevainīguma prezumpcijas principu, tiesiskās drošības principu, līdzsvara principu un kontroļu neitralitātes principu. Šie vispārējie tiesību principi ir jāievēro ne tikai administratīvajās procedūrās, kuru rezultātā var tikt noteiktas sankcijas, bet arī iepriekšējās izmeklēšanas procedūrās.
   Ar desmito pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neievērojot Francijas jēdzienu “bezpeļņas organizācija”, kā arī dažādās attiecības, kādas var būt šādai organizācijai ar dažādām pašvaldībām. Tādējādi šī tiesa ir apstiprinājusi Komisijas un OLAF sākotnējo kļūdu, kuri uzskatīja saiknes starp CPEM un pašvaldībām, tostarp Marseļas pilsētu, par smagi prettiesiskām.
   Ar vienpadsmito pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi faktu kļūdu, jo šī tiesa uzskatīja “iesniedzēja vadlīnijas” par neesošām spēkā un noraidīja argumentus šajā sakarā, kaut gan faktiski tā neuzskatīja vadlīnijas par neesošām spēkā, bet vienīgi pārmeta to, ka pastāv vairākas dažādas versijas, kas izraisa tiesiskās drošības trūkumu un sacīkstes principa neievērošanu.
   Ar divpadsmito pamatu CPEM norāda, ka Pirmās instances tiesa ir kļūdaini interpretējusi jēdzienu “valorizācija”, pārņemot Komisijas juridiski kļūdaino argumentu, ka šī izdevumu attiecināšanas tehnika ir atļauta saistībā ar “klasiskajiem” projektiem, kas ietilpst ESF, bet ir aizliegta saistībā ar pilotprojektiem Regulas Nr. 4255/88 (1) 6. panta 1. punkta a) apakšpunkta nozīmē.
   Ar trīspadsmito un pēdējo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka Pirmās instances tiesa nav ievērojusi tiesiskās drošības principu, jo tā ir izvairījusies no debatēm par pamatu, ar kuru tiek apgalvots, ka nav piemērojama Regula Nr. 1605/2002 (2), uz kuras ir balstīts OLAF un Komisijas lēmums, kaut gan attiecīgo faktu laikā spēkā bija 1977. gada 21. decembra finanšu regula (3). Turklāt CPEM lūdz, lai saskaņā ar Tiesas Reglamenta 47. panta 1. punkta 2. un 3. daļu tiktu pārbaudīti fakti, uzklausot lieciniekus.

      (1)  Padomes 1988. gada 19. decembra Regula (EEK) Nr. 4255/88 par tiesību normām, ar kurām tiek piemērota Regula (EEK) Nr. 2052/88 saistībā ar Eiropas Sociālo Fondu (OV L 374, 21. lpp.).

      (2)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.).

      (3)  1977. gada 21. decembra Finanšu regula, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 356, 1. lpp.), tādā versijā, kas izriet no Padomes 1998. gada 17. decembra Regulas (EK, EOTK, Euratom) Nr. 2779/98, ar ko tiem grozīta 1977. gada 21. decembra Finanšu regula (OV L 347, 3. lpp.).


title: Lieta T-332/13: Prasība, kas celta 2013. gada 4. jūnijā — Christodoulou un Stavrinou /Komisija un Eiropas Centrālā banka

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/35

         Prasība, kas celta 2013. gada 4. jūnijā — Christodoulou un Stavrinou/Komisija un Eiropas Centrālā banka
   (Lieta T-332/13)
   2013/C 252/59
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Chrysanthi Christodoulou (Pafosa, Kipra) un Maria Stavrinou (Larnaka, Kipra) (pārstāvji — E. Efstathiou, K. Efstathiou un K. Liasidou, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Centrālā banka un Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Eurogrupas 2013. gada 25. marta lēmumu, kas kļuvis galīgs ar Kipras Centrālās bankas pārvaldnieka kā Eiropas Centrālo banku sistēmas locekļa un/vai pārstāvja 2013. gada 29. martā pieņemto lēmumu KDP [kanonistiki diokitiki praxi; reglamentējošs akts] 104/2013, ar kuru tika nolemts veikt “atsevišķu [Cyprus Popular Bank Public Co Ltd] darbības virzienu pārdošanu” un kas būtībā ir Eiropas Centrālās bankas un Eiropas Komisijas kopējs lēmums;

               —

               pakārtoti, atzīt, ka iepriekš minētais Eurogrupas lēmums, neraugoties uz tā formu, būtībā ir Eiropas Centrālās bankas lēmums un/vai kopā ar Eiropas Komisiju pieņemts lēmums;

               —

               piespriest Eiropas Centrālajai bankai un/vai Eiropas Komisijai atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums nav spēkā esošs, jo ar to ir pārsniegtas pilnvaras, kas ar Līgumu par Eiropas Savienību ir piešķirtas Eiropas Centrālajai bankai, kā arī Eiropas Komisijai, un tādējādi abas šīs iestādes attiecīgo lēmumu ir pieņēmušas, pārsniedzot savas pilnvaras.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāptas tiesības uz īpašumu, kas ir garantētas Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 1. protokola 1. pantā un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 14. pantā un apstiprinātas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir acīmredzami nepamatots, tam nav juridiskā pamata un tas ir pretrunā samērīguma principam.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunā arī vispārīgi atzītajiem tiesību principiem, kas izriet no Savienības tiesībām, kā arī principam, saskaņā ar kuru neviens nedrīkst atsaukties pats uz savām kļūdām, lai iegūtu kādu priekšrocību un/vai pamatotu kļūdainu un/vai prettiesisku rīcību.


title: Lieta C-461/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2009. gada 23. septembra spriedumu lietā T-493/07 The Wellcome Foundation Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2009. gada 23. novembrī iesniegusi The Wellcome Foundation Ltd

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/4

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2009. gada 23. septembra spriedumu lietā T-493/07 The Wellcome Foundation Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2009. gada 23. novembrī iesniegusi The Wellcome Foundation Ltd

   (Lieta C-461/09 P)
   2010/C 37/06
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: The Wellcome Foundation Ltd (pārstāvis — R. Gilbey, avocat)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Serono Genetics Institute S. A.

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, apstiprinot apstrīdēto Apelāciju padomes lēmumu, Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi Regulas Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 52. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētās prasības;

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu, ar kuru apstiprināts Apelāciju padomes lēmums, ar kuru noraidītas prasības atcelt visus ITSB un Pirmās instances tiesas lēmumus par tiesāšanās izdevumiem, un piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka balstoties uz lietas apstākļiem, kādi norādīti preču zīmju reģistrā un iesniegti ITSB, Pirmās instances tiesa bez juridiska pamata esot uzskatījusi, ka konkrētajai sabiedrības daļai esot bijusi augsta uzmanības pakāpe.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Pirmās instances tiesa esot atteikusies ņemt vērā apelācijas sūdzības iesniedzējas iesniegtos pierādījumus, ko, tā kā tie bija vienīgi izvērsums ITSB jau iesniegtajiem argumentiem un pierādījumiem, būtu bijis jāpieņem.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka, aprakstot preču līdzības pakāpi, Pirmās instances tiesa esot izmantojusi neskaidru un pretrunīgu terminoloģiju, tādējādi nesniedzot precīzus, skaidrus un atbilstošus pamatojumus spriedumam šajā lietā.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka, balstoties uz Pirmās instances tiesā iesniegtajiem apstākļiem, tā esot piemērojusi nepareizus, nepilnīgus un kļūdainus juridiskus kritērijus, lai nonāktu pie secinājuma, ka Apelāciju padome pamatoti konstatējusi, ka preču līdzības pakāpe ir zema.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Pirmās instances tiesa, balstoties uz tai iesniegtajiem apstākļiem, neesot piemērojusi pareizos kritērijus apzīmējumu visaptverošajam salīdzinājumam, konstatējot, ka preču līdzības pakāpe ir zema.
   Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka piemērojusi juridiski nepareizus, nepilnīgus vai kļūdainus standartus, nosakot konkrēto sabiedrības daļu, novērtējot preču līdzības pakāpi un novērtējot apzīmējumu līdzību, Pirmās instances tiesa savus secinājumus attiecībā uz sajaukšanas iespēju esot balstījusi uz nepareiziem, nepilnīgiem vai kļūdainiem juridiskiem kritērijiem.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-144/06: Tiesas (astotā palāta) 2007. gada 4. oktobra spriedums — Henkel KGaA /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Reģistrācijas atteikums — Grafiska preču zīme — Taisnstūra veida tabletes sarkanā un baltā krāsā ar zilu, ovālu vidu attēlojums — Atšķirtspēja)

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/10

         Tiesas (astotā palāta) 2007. gada 4. oktobra spriedums — Henkel KGaA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-144/06) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Reģistrācijas atteikums - Grafiska preču zīme - Taisnstūra veida tabletes sarkanā un baltā krāsā ar zilu, ovālu vidu attēlojums - Atšķirtspēja)
   (2007/C 297/14)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Henkel KGaA (pārstāvis — K. Osterīts [C. Osterrieth], Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zimes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Šneiders [G. Schneider])
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (otrās palātas) 2006. gada 17. janvāra spriedumu lietā T-398/04 Henkel KGaA/ITSB, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt lēmumu, ar kuru ITSB ir atteicies attiecībā uz mazgāšanas līdzekļiem reģistrēt trīsdimensiju preču zīmi, ko veido taisnstūra veida tablete sarkanā un baltā krāsā ar zilu, ovālu vidu — Trīsdimensiju preču zīme, ko veido preces forma — Preču zīmes atšķirtspēja
   Rezolutīvā daļa

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Henkel KGaA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 121, 20.5.2006.


title: Lieta C-451/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Unabhängigen Finanzsenats, Außenstelle Wien (Austrija) 2006. gada 6. novembra rīkojumu — Gabriele Walderdorff pret Finanzamt Waldviertel

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/39

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Unabhängigen Finanzsenats, Außenstelle Wien (Austrija) 2006. gada 6. novembra rīkojumu — Gabriele Walderdorff pret Finanzamt Waldviertel

   (Lieta C-451/06)
   (2006/C 326/83)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Unabhängigen Finanzsenats, Außenstelle Wien (Austrija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Gabriele Walderdorff

      Atbildētāja: Finanzamt Waldviertel
   Prejudiciālais jautājums
   Vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (1) (pēdējo reizi grozīta ar Padomes 2006. gada 24. jūlija Direktīvu 2006/69/EK (2)), turpmāk tekstā — “Sestā direktīva”, 13. panta B. daļas b) punkts ir interpretējams tādejādi, ka tiesību uz zveju piešķiršana pret atlīdzību uz 10 gadiem nomas līguma veidā, ko noslēguši

               1.

               nekustamā īpašuma īpašnieks, kura īpašuma teritorijā atrodas ūdens klajs, saistībā ar kuru piešķirtas tiesības uz zveju,

               2.

               tiesību zvejot publiskajā īpašumā esošajā ūdens klajā turētājs,

         ir uzskatāma par “nekustamā īpašuma izīrēšanu un iznomāšanu”?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.

      (2)  OV L 221, 9. lpp.


title: Lieta C-501/11 P: Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums — Schindler Holding Ltd, Schindler Management AG, Schindler SA, Schindler Sàrl, Schindler Liften BV, Schindler Deutschland Holding GmbH /Eiropas Komisija, Eiropas Savienības Padome (Apelācija — Aizliegtas vienošanās — Liftu un eskalatoru ierīkošanas un apkopes tirgus — Mātesuzņēmuma atbildība par tā meitasuzņēmuma izdarītiem aizlieguma noslēgt aizliegtas vienošanās pārkāpumiem — Holdinga sabiedrība — Uzņēmuma iekšējā atbilstības programma ( “Atbilstības konkurences noteikumiem programma” ) — Pamattiesības — Tiesiskas valsts principi naudas sodu noteikšanā — Varas dalīšana, tiesiskuma princips, atpakaļejoša spēka aizlieguma princips, tiesiskās paļāvības aizsardzības princips un vainojamības princips — Regula (EK) Nr. 1/2003 — 23. panta 2. punkts — Spēkā esamība — Komisijas 1998. gada pamatnostādņu tiesiskums)

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/7

         Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums — Schindler Holding Ltd, Schindler Management AG, Schindler SA, Schindler Sàrl, Schindler Liften BV, Schindler Deutschland Holding GmbH/Eiropas Komisija, Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-501/11 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - Liftu un eskalatoru ierīkošanas un apkopes tirgus - Mātesuzņēmuma atbildība par tā meitasuzņēmuma izdarītiem aizlieguma noslēgt aizliegtas vienošanās pārkāpumiem - Holdinga sabiedrība - Uzņēmuma iekšējā atbilstības programma (“Atbilstības konkurences noteikumiem programma”) - Pamattiesības - Tiesiskas valsts principi naudas sodu noteikšanā - Varas dalīšana, tiesiskuma princips, atpakaļejoša spēka aizlieguma princips, tiesiskās paļāvības aizsardzības princips un vainojamības princips - Regula (EK) Nr. 1/2003 - 23. panta 2. punkts - Spēkā esamība - Komisijas 1998. gada pamatnostādņu tiesiskums)
   2013/C 260/12
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Schindler Holding Ltd, Schindler Management AG, Schindler SA, Schindler Sàrl, Schindler Liften BV, Schindler Deutschland Holding GmbH (pārstāvji – R. Bechtold un W. Bosch, Rechtsanwälte, J. Schwarze, Prozessbevollmächtigter)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji R. Sauer un C. Hödlmayr, pārstāvji, kuriem palīdz A. Böhlke, Rechtsanwalt), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – F. Florindo Gijón un M. Simm)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 13. jūlija spriedumu lietā T-138/07 Schindler Holding u.c./Komisija, ar ko Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību atcelt Komisijas 2007. gada 21. februāra Lēmumu C(2007) 512, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL 81. pantu] (Lieta COMP/E 1/38.823 – Lifti un eskalatori) attiecībā uz aizliegtu vienošanos liftu un eskalatoru ierīkošanas un uzturēšanas tirgū Beļģijā, Vācijā, Luksemburgā un Nīderlandē, par manipulāciju ar uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumus publiskā iepirkuma procedūrā, par tirgu sadali, cenu noteikšanu, projektu un ar to saistīto līgumu piešķiršanu un informācijas apmaiņu, kā arī, pakārtoti, samazināt prasītājiem piemēroto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Schindler Holding Ltd, Schindler Management AG, Schindler SA, Schindler Sàrl, Schindler Liften BV un Schindler Deutschland Holding GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 347, 26.11.2011.


title: Lieta T-215/13: Prasība, kas celta 2013. gada 15. aprīlī — Deutsche Rockwool Mineralwoll /ITSB — Recticel (Lambda)

text:
               22.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/12

         Prasība, kas celta 2013. gada 15. aprīlī — Deutsche Rockwool Mineralwoll/ITSB — Recticel (Lambda)
   (Lieta T-215/13)
   2013/C 178/23
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Vācija) (pārstāvis — J. Krenzel, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Recticel SA (Brisele, Beļģija)

      Prasītājas prasījumi:

               atcelt ITSB lēmumu lietā R 112/2012-5 un

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par atcelšanu: grafiska preču zīme sarkanā un baltā krāsā, kurā attēlots grieķu valodas burts lambda — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 2 960 789

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atcelt Kopienas preču zīmi: prasītāja

      Anulēšanas nodaļas lēmums: daļēji anulēt Kopienas preču zīmi

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt daļēji

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-324/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division 2009. gada 12. augusta rīkojumu — L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie, L'Oréal (UK) Limited/eBay International AG, eBay Europe SARL, eBay (UK) Limited, Stephan Potts, Tracy Ratchford, Marie Ormsby, James Clarke, Joanna Clarke, Glen Fox, Rukhsana Bi

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/40

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division 2009. gada 12. augusta rīkojumu — L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie, L'Oréal (UK) Limited/eBay International AG, eBay Europe SARL, eBay (UK) Limited, Stephan Potts, Tracy Ratchford, Marie Ormsby, James Clarke, Joanna Clarke, Glen Fox, Rukhsana Bi
   (lieta C-324/09)
   2009/C 267/71
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji:
      L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie, L'Oréal (UK) Limited

      Atbildētāji:
      eBay International AG, eBay Europe SARL, eBay (UK) Limited, Stephan Potts, Tracy Ratchford, Marie Ormsby, James Clarke, Joanna Clarke, Glen Fox, Rukhsana Bi

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Ja smaržu un kosmētikas testeri (t.i., paraugi, kas izmantojami produktu demonstrēšanai patērētājiem mazumtirdzniecības veikalos) un pudeles, no kurām tiek piepildīti paraugi (t.i., trauki, no kuriem nelielus produkta daudzumus var izplatīt patērētājiem bez maksas), ko nav paredzēts pārdot patērētājiem (un kas bieži vien ir marķēti ar norādi “nav paredzēts pārdošanai” vai “nav paredzēts pārdot atsevišķi”), bez maksas tiek piegādāti izplātītājiem, kam preču zīmes īpašnieks devis atļauju, vai var uzskatīt, ka šādas preces ir “laistas tirgū” Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK (1) (turpmāk tekstā — “Preču zīmju direktīva”) 7. panta 1. punkta un Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas Nr. 40/94 (2) par Kopienas preču zīmi (turpmāk tekstā — “KPZ regula”) 13. panta 1. punkta nozīmē?

               2.

               Vai tas, ka smaržas vai kosmētiku izpako no kastes (vai cita ārējā iepakojuma) bez preču zīmes īpašnieka piekrišanas, ir “likumīgs iemesls” preču zīmes īpašniekam iebilst pret preču turpmāku tirdzniecību bez kastes Preču zīmes direktīvas 7. panta 2. punkta un KPZ regulas 13. panta 2. punkta nozīmē?

               3.

               Vai atbilde uz 2. jautājumu būs citādāka, ja:

                           a.

                           preces izpakošanas no kastes (vai cita ārējā iepakojuma) rezultātā uz produktiem bez kastēm nebūs informācijas, kas paredzēta Padomes 1976. gada 27. jūlija Direktīvas 76/768/EEK (3) [par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem] (turpmāk tekstā — “Kosmētikas līdzekļu direktīva”) 6. panta 1. punktā, un it īpaši nebūtu sastāvdaļu saraksta vai “derīguma termiņa”?

                           b.

                           šādas informācijas neesamības rezultātā produktu, kam nav kastes, piedāvāšana pārdošanai vai pārdošana ir krimināltiesību pārkāpums saskaņā ar tās Kopienas dalībvalsts likumu, kurā tos piedāvā pārdošanai vai pārdod trešās personas?

               4.

               Vai atbilde uz 2. jautājumu būs citādāka, ja turpmāka pārdošana kaitē vai varētu kaitēt preču tēlam un tādējādi arī preču zīmes reputācijai? Apstiprinošas atbildes gadījumā, vai šādas sekas ir jāprezumē, vai arī tās ir jāpierāda preču zīmes īpašniekam?

               5.

               Ja tirgotājs, kas darbojas tiešsaistes tirgū, no meklētājprogrammas operatora nopērk tiesības kā atslēgvārdu izmantot apzīmējumu, kas ir identisks reģistrētai preču zīmei, kā rezultātā meklētājprogramma lietotājam parāda apzīmējumu sponsorētā saitē uz tiešsaistes tirgus operatora interneta vietni, vai apzīmējuma parādīšanās sponsorētā saitē ir atzīstama par apzīmējuma “izmantošanu” Preču zīmes direktīvas 5. panta 1. punkta a) apakšpunkta un KPZ regulas 9. panta 1. punkta a) apakšpunkta nozīmē?

               6.

               Ja uzklikšķinot uz sponsorētās saites, kas minēta iepriekš 5. jautājumā, lietotājs tieši piekļūst tādu preču sludinājumiem vai tirdzniecības piedāvājumiem, kas identiskas tām, attiecībā uz kurām ir reģistrēta preču zīme, un uz kurām ir apzīmējums, ko interneta vietnē ievietojušas citas personas, dažas no kurām ir pretrunā preču zīmes īpašnieka tiesībām, bet dažas no kurām nav pretrunā preču zīmes īpašnieka tiesībām, jo attiecīgo preču statuss atšķiras, vai tas nozīmē, ka tiešsaistes tirgus dalībnieks izmanto apzīmējumu “attiecībā uz” neatļautām precēm Preču zīmes direktīvas 5. [panta] 1. punkta a) apakšpunkta un KPZ regulas 9. panta 1. punkta a) apakšpunkta nozīmē?

               7.

               Ja starp precēm, kas interneta vietnē tiek reklamētas un piedāvātas tirdzniecībai un kas minētas iepriekš 6. jautājumā, ir arī preces, ko EEZ tirgū nav laidis preču zīmes īpašnieks vai kas tajā nav laistas ar preču zīmes īpašnieka piekrišanu, vai pietiek ar to, ka šādai izmantošanai ir piemērojams Preču zīmju direktīvas 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts un KPZ regulas 9. panta 1. punkta a) apakšpunkts un nav piemērojams Preču zīmju direktīvas 7. panta 1. punkts un KPZ regulas 13. panta 1. punkts, lai sludinājums vai tirdzniecības piedāvājums būtu vērsts uz patērētājiem teritorijā, uz kuru attiecas preču zīme, vai arī preču zīmes īpašniekam ir jāpierāda, ka sludinājums vai tirdzniecības piedāvājums noteikti ir saistīts ar attiecīgo preču laišanu tirgū teritorijā, uz kuru attiecas preču zīme?

               8.

               Vai atbildes uz 5. un 7. jautājumu būs citādākas, ja izmantošana, par kuru sūdzas preču zīmes īpašnieks, izpaustos kā apzīmējuma parādīšanās pašā tiešsaistes tirgus dalībnieka interneta vietnē, nevis sponsorētajā saitē?

               9.

               Ja pietiek ar to, ka šādai izmantošanai ir piemērojams Preču zīmju direktīvas 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts un KPZ regulas 9. panta 1. punkta a) apakšpunkts un nav piemērojams Preču zīmju direktīvas 7. panta 1. punkts un KPZ regulas 13. panta 1. punkts, lai sludinājums vai tirdzniecības piedāvājums būtu vērsts uz patērētājiem teritorijā, uz kuru attiecas preču zīme:

                           a.

                           vai šāda izmantošana nozīmē vai tā iekļauj “pakalpojuma saņēmēja piedāvātās informācijas glabāšanu” [Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvas 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū] (turpmāk tekstā — “Direktīva par elektronisko tirdzniecību”) 14. panta 1. punkta nozīmē?

                           b.

                           ja izmantošana nav tikai un vienīgi darbības, kam ir piemērojams Direktīvas par elektronisko tirdzniecību 14. panta 1. punkts, bet tā iekļauj šādas darbības, vai tiešsaistes tirgus dalībnieks nav saucams pie atbildības tiktāl, ciktāl izmantošana sastāv no šādām darbībām, un ja tas tā ir, vai zaudējumu atlīdzību vai citu finansiālu atlīdzību var piešķirt attiecībā uz šādu izmantošanu tiktāl, ciktāl tā nav atbrīvota no atbildības iestāšanās?

                           c.

                           gadījumā, ja tiešsaistes tirgus dalībnieks zina, ka preces tā interneta vietnē tiek reklamētas, piedāvātas pārdošanai un pārdotas, pārkāpjot reģistrētas preču zīmes, un ka šādu reģistrētu preču zīmju pārkāpumi, iespējams, turpināsies, tiem pašiem vai citiem interneta vietnes lietotājiem reklamējot, piedāvājot pārdošanai un pārdodot tādas pašas vai līdzīgas preces, vai tas ir uzskatāms par “faktiskām zināšanām” vai “ziņu iegūšanu” Direktīvas par elektronisko tirdzniecību 14. panta 1. punkta nozīmē?

               10.

               Ja starpnieka, piemēram, interneta vietnes operatora pakalpojumus izmanto trešā persona, lai pārkāptu reģistrētas preču zīmes īpašnieka tiesības, vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/48 (4) par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu (turpmāk tekstā — “Piemērošanas direktīva”) 11. pants liek dalībvalstīm nodrošināt to, ka preču zīmes īpašnieks var pieprasīt izdot rīkojumu, lai starpnieks novērš turpmākus minētās preču zīmes pārkāpumus, neļaujot turpināt konkrēto pārkāpumu, un ja tas tā ir, kādas būs attiecīgās rīkojuma sekas?

      (1)  Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmā direktīva 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.).

      (2)  OV L 11, 1. lpp.

      (3)  Padomes 1976. gada 27. jūlija Direktīva 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem (OV L 262, 169. lpp.).

      (4)  OV L 157, 45. lpp.


title: Lieta C-27/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums  2006. gada 27. aprīlī  ( Finanzgericht Hamburg  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Elfering Export GmbH  pret  Hauptzollamt Hamburg-Jonas  (Eksporta kompensācijas — Būtisks nosacījums — Regula (EK) Nr. 800/1999 — Liellopu un teļa gaļa — Produktu izcelsmes pierādījumu neesamība — Sankciju piemērojamība)

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/18

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 27. aprīlī (Finanzgericht Hamburg lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Elfering Export GmbH pret Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lieta C-27/05) (1)

   (Eksporta kompensācijas - Būtisks nosacījums - Regula (EK) Nr. 800/1999 - Liellopu un teļa gaļa - Produktu izcelsmes pierādījumu neesamība - Sankciju piemērojamība)
   (2006/C 143/32)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Elfering Export GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Hamburg — Komisijas 1999. gada 15. aprīļa Regulas (EK) Nr. 800/1999, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem (OV L 102, 11. lpp.), 5. panta 4. punkta un 51. panta 2. punkta interpretācija — Produktu Kopienas izcelsmes norāde eksporta deklarācijā — Produktu izcelsmes pierādījumu neesamība — Sankciju piemērojamība
   Rezolutīvā daļa:
   atbilstoši Komisijas 1999. gada 15. aprīļa Regulas (EK) Nr. 800/1999, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem, 51. panta 2. punktam, skatot to kopā ar 5. panta 4. punktu, produkta, par kuru ir pieprasīta kompensācija, Kopienas izcelsmes deklarācija, kura ir ietverta eksporta deklarācijas veidlapā, ir tādas informācijas daļa, par kuras nesniegšanu ir piemērojama sankcija.

      (1)  OV C 82, 02.04.2005.


title: Lieta T-85/12: Prasība, kas celta 2012. gada 21. februārī — Lilleborg /ITSB — Hardford ( “Pierre Robert” )

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/31

         Prasība, kas celta 2012. gada 21. februārī — Lilleborg/ITSB — Hardford (“Pierre Robert”)
   (Lieta T-85/12)
   2012/C 118/52
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lilleborg AS (Oslo, Norvēģija) (pārstāvji — E. Ullberg un M. Plogell, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Hardford AB (Limhamn, Zviedrija)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 7. decembra lēmumu lietā R 2462/2010-1, un, līdz ar to, uzdot ITSB izvērtēt pierādījumus par agrākās preču zīmes pastāvēšanu, spēkā esamību un apjomu, kurus iesniegusi prasītāja;

               —

               vai, pakārtoti, grozīt Apelāciju pirmās padomes lēmumu, pieņemot savu lēmumu un atsakot Kopienas preču zīmes Nr. 8541849 “Pierre Robert” reģistrāciju; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies procesā ITSB Iebildumu nodaļā un Apelāciju pirmajā padomē

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Pierre Robert” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5. un 44. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8541849

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Zviedrijas preču zīmes reģistrācija Nr. 164251 vārdiskai preču zīmei “PIERRE ROBERT” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus pilnībā noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 2868/95 50. noteikuma 1. punkta pārkāpums un Padomes Regulas Nr. 207/2009 76. panta, 8. panta un 8. panta 2. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome i) neesot izmantojusi savas tiesības pēc pašas iniciatīvas izmeklēt faktiskos apstākļus un ņemt vērā faktiskos apstākļus, kas varētu ietekmēt iebildumu iznākumu; ii) esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neatzīstot, ka “PIERRE ROBERT” ir plaši pazīstama preču zīme; iii) pieļāvusi kļūdu, neņemot vērā pierādījumus, 1. pielikumu, kas bija iesniegts saistībā ar iebildumu iesniegšanu un iv) pieļāvusi kļūdu, nepieņemot izziņu no Zviedrijas Patentu un reģistrācijas biroja, kura bija iesniegta pirms Iebildumu nodaļas lēmuma pieņemšanas


title: Lieta T-692/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 2. marta rīkojums – SACBO/INEA

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/54

         Vispārējās tiesas 2016. gada 2. marta rīkojums – SACBO/INEA

   (Lieta T-692/13) (1)

   (2016/C 156/73)
   Tiesvedības valoda – itāļu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 45, 15.2.2014.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā VēstnesīOV C 262, 23.10.2004

text:
               6.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/39

         (2004/C 273/74)

      Tiesas pēdējā publikācija

         Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 262, 23.10.2004.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 251, 9.10.2004.

      OV C 239, 25.9.2004.

      OV C 228, 11.9.2004.

      OV C 217, 28.8.2004.

      OV C 201, 7.8.2004.

      OV C 190, 24.7.2004.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta T-444/07: Prasība, kas celta 2007. gada 5. decembrī — Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise /Komisija

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/29

         Prasība, kas celta 2007. gada 5. decembrī — Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise/Komisija
   (Lieta T-444/07)
   (2008/C 37/45)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise [Centrs nodarbinātības veicināšanai mazos uzņēmumos] (CPEM), Marseļa (Francija) (pārstāvis — C. Bonnefoi, avocate)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 4. oktobra Lēmumu Nr. C (2007) 4645, ar ko izbeigts atbalsts, ko Eiropas Sociālais fonds piešķīra ESF subsīdiju finansēšanai Francijā (CPEM) ar 1999. gada 17. augusta Lēmumu Nr. C (1999) 2645;

               —

               atzīt tiesības uz atlīdzību par publiski nodarītu kaitējumu tās organizācijas reputācijai, kas darbojas vispārējo interešu aizsardzības uzdevumā (lēsta EUR 100 000 apmērā);

               —

               atzīt tiesības uz individuālu atlīdzību “simboliska EUR 1” apmērā CPEM personāla darbiniekiem par kaitējumu viņu sirdsmieram darbā (draudi viņu daba struktūrai nākotnē un tādejādi — viņu nodarbinātībai, jo miljona EUR maksāšana nozīmē CPEM un MSD slēgšanu);

               —

               atlīdzināt advokāta honorāru un atlīdzību par juridisko palīdzību, kas kļuva vajadzīga un par kuru var tikt iesniegti attaisnojošie dokumenti.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītājs lūdz atcelt Komisijas 2007. gada 4. oktobra Lēmumu Nr. C (2007) 4645, ar ko pēc OLAF ziņojuma saņemšanas izbeigts atbalsts, ko Eiropas Sociālais fonds (1) piešķīra prasītāja veiktā pilotprojekta finansēšanai vispārīgas subsīdijas veidā.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs atsaucas uz divām pamatu grupām, pirmā no kurām attiecas uz veidu, kādā OLAF īstenoja izmeklēšanas procedūru, kuras rezultātā tika pieņemts apstrīdētais lēmums, un ir saistīta ar tiesību uz aizstāvību pārkāpumu; otrā pamatu grupa attiecas uz apstrīdētā lēmuma būtību.
   Pirmkārt, prasītājs apgalvo, ka OLAF veiktās izmeklēšanas veida dēļ tika pārkāpti vairāki Kopienu tiesību un objektīvas izmeklēšanas principi, tādi kā nevainīguma prezumpcijas princips un tiesības zināt patieso un precīzo to apsūdzību saturu, kas iekļauti sūdzībās, kuras ir procedūras pamatā. Turklāt tas apgalvo, ka OLAF ir sajaucis Regulā Nr. 2185/96 (2) paredzētās procedūras ar tām, kas attiecas uz izmeklēšanu saskaņā ar Regulu Nr. 2988/95 (3). Otrkārt, prasītājs pārmet OLAF to, ka tas pamatoja savu pret viņu vērsto slēdzienu ar dažādiem un progresējošiem “Vadlīniju sponsoram” izdevumiem.
   Pēc būtības prasītājs Komisijai pārmet tās lēmuma pamatošanu ar OLAF, kurš būtiski pārprata Francijas tiesību jēdzienus “bezpeļņas organizācijas” un “nodošanas rīcībā”, ziņojuma slēdzienu. Turklāt tas apgalvo, ka OLAF esot iebildis prasītājam, ka “Vadlīnijām sponsoram”, salīdzinot ar Kopienu tiesisko regulējumu, ir pārāks spēks. Tas arī apgalvo, ka Komisijai bija zināmi un tā pat bija atļāvusi rīcību, ko prasītājam pārmet OLAF un apstrīdētais lēmums. Visbeidzot, prasītājs atsaucas uz pamatu, kas saistīts ar Regulas Nr. 1605/2002 (4), uz kuru daļēji balstīta OLAF argumentācija un apstrīdētais lēmums, nepiemērojamību un spēkā neesamību.

      (1)  Komisijas 1999. gada 17. augusta Lēmums Nr. C(1999)2645, ko groza 2001. gada 18. septembra Lēmums Nr. C (2001) 2144.

      (2)  Padomes 1996. gada 11. novembra Regula (Euratom, EK) Nr. 2185/96 par pārbaudēm un apskatēm uz vietas, ko Komisija veic, lai aizsargātu Eiropas Kopienu finanšu intereses pret krāpšanu un citām nelikumībām (OV L 292, 2. lpp.).

      (3)  Padomes 1995. gada 18. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 1. lpp.).

      (4)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.).


title: Lieta T-430/08: Prasība, kas celta 2008. gada 30. septembrī — Grain Millers /ITSB — Grain Millers ( GRAIN MILLERS )

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/46

         Prasība, kas celta 2008. gada 30. septembrī — Grain Millers/ITSB — Grain Millers (“GRAIN MILLERS”)
   (Lieta T-430/08)
   (2008/C 313/83)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grain Millers, Inc., Eden Prairie (Savienotās Valstis) (pārstāvis — L.-E. Ström, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Grain Millers GmbH & Co. KG, Brēmene (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 23. jūlija lēmumu lietā R 478/2007-2 un

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “GRAIN MILLERS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29., 30. un 31. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 365 0256

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijā reģistrēts komercnosaukums “GRAIN MILLERS” un tā grafiskais attēlojums

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 4. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot piešķīrusi pārāk lielu nozīmi pierādījumiem, ko iesniedza otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, pamatojot prioritātes tiesības salīdzinājumā ar agrāko preču zīmi