title: Lieta C-39/10: Prasība, kas celta 2010. gada 22. janvārī — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/42

         Prasība, kas celta 2010. gada 22. janvārī — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-39/10)
   2010/C 63/66
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un K. Saaremäel-Stoilov)

      Atbildētāja: Igaunijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, savos tiesību aktos neparedzot, ka atbrīvojums no ienākuma nodokļa ir piemērojams tādiem nerezidentiem, kuru kopējie ienākumi ir tik zemi, ka tie būtu atbrīvoti no ienākuma nodokļa, ja tie būtu rezidenti, kas ir nodokļu maksātāji, Igaunijas Republika nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 45. pantā un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 28. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Igaunijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija saņēma sūdzību no Somijas Republikā dzīvojoša Igaunijas Republikas pilsoņa par Igaunijas Republikas izmaksātās pensijas aplikšanu ar ienākuma nodokli. Šis pilsonis apgalvoja, ka attiecībā uz viņa pensiju Igaunijas Republika nav piemērojusi nedz parasto rezidentiem paredzēto ar nodokli neapliekamo summu, nedz arī rezidentiem-pensionāriem paredzēto papildus ar nodokli neapliekamo summu.
   Sūdzības iesniedzējs pusi savu ienākumu gūst kā pensiju no Igaunijas Republikas, bet otru pusi — kā pensiju no Somijas Republikas. Viņa ienākumi esot ļoti zemi un, ja viņš visus ienākumus gūtu vienā un tajā pašā dalībvalstī, tie ar nodokli tiktu aplikti zemākā apmērā, vai vispār nemaz.
   No Tiesas pastāvīgās judikatūras izrietot, ka tiešo nodokļu piemērošana gan ir dalībvalstu kompetencē, tomēr dalībvalstīm šī kompetence ir jāīsteno saskaņā ar Eiropas Savienības tiesībām un jānovērš diskriminācija pilsonības dēļ.
   Ja nodokļu maksātājam-nerezidentam, kurš ir izmantojis darba ņēmēju pārvietošanās brīvību, netiek piemērots atbrīvojums no nodokļa, kādu piemēro nodokļu maksātājiem-rezidentiem, rezidentiem un nerezidentiem netiek piemērota vienlīdzīga attieksme un tiek radīts šķērslis pārvietošanās brīvībai.
   Vai un, ja jā, tad ciktāl šādu nevienlīdzīgu attieksmi atšķirīgās dzīvesvietas dēļ var atzīt par samērīgu un attaisnot?
   Situācijā, kad nodokļu maksātāja kopumā gūtie ienākumi ir tik zemi, ka ienākumu gūšanas valsts tos vispār neapliktu ar nodokli vai darītu to ļoti nelielā apmērā, ja runa būtu par rezidentu, dalībvalstīm, kā uzskata Komisija, iekasējot ienākuma nodokli no nerezidentiem, ir jāņem vērā to personīgie un ģimenes apstākļi, lai nodrošinātu tiem vienlīdzīgu attieksmi salīdzinājumā ar nodokļu maksātājiem-rezidentiem.
   Ja dalībvalsts tiesību aktos ir paredzēta robeža, zem kuras nodokļu maksātāja ienākumi ir uzskatāmi par pārāk zemiem, lai tas varētu atļauties segt publiskus izdevumus, tad nav pamata šādus nodokļu maksātājus, kuru ienākumi ir zem minētās robežas, nodalīt atkarībā no to dzīvesvietas.
   Komisija uzskata, ka Igaunijas Republikas Iedzīvotāju ienākumu un sabiedrību ienākumu nodokļa likuma normas, kuras izslēdz, ka atbrīvojumu no ienākumu nodokļa varētu piemērot nerezidentiem, kuri pusi savu ienākumu gūst Igaunijas Republikā, bet otru pusi — citā dalībvalstī, un kuru kopējie ienākumi ir tik zemi, ka tiem pienāktos atbrīvojums no nodokļa, ja tie būtu rezidenti, ir pretrunā Līguma par Eiropas Savienības darbību 45. pantam un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 28. pantam.


title: Lieta C-280/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Consiglio di Stato (Itālija) 2006. gada 27. jūnija rīkojumu — Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato pret Ente Tabacchi Italiani — ETI SpA, Philip Morris Products SA, Philip Morris Holland BV, Philip Morris GmbH, Philip Morris Products Inc., Philip Morris International Management SA

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Consiglio di Stato (Itālija) 2006. gada 27. jūnija rīkojumu — Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato pret Ente Tabacchi Italiani — ETI SpA, Philip Morris Products SA, Philip Morris Holland BV, Philip Morris GmbH, Philip Morris Products Inc., Philip Morris International Management SA
   (Lieta C-280/06)
   (2006/C 224/40)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Consiglio di Stato
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Atbildētāji: Ente Tabacchi Italiani — ETI SpA, Philip Morris Products SA, Philip Morris Holland BV, Philip Morris GmbH, Philip Morris Products Inc., Philip Morris International Management SA.
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Kuru kritēriju saskaņā ar Līguma 81. pantu un turpmākajiem pantiem, un vispārējiem Kopienu tiesību principiem ir jāpiemēro, lai noteiktu uzņēmumu, uz kuru jāattiecina sods par noteikumu pārkāpšanu konkurences jomā tādā gadījumā, kad vispārēji sodāmas rīcības ietvaros šīs rīcības beigu posmu veica uzņēmums, kas šajā saimnieciskajā sektorā pārņēma saistības no sākotnējā uzņēmuma, ja sākotnējais uzņēmums, neskatoties uz to, ka nebija beidzis savu darbību, nav vairs komercuzņēmums vismaz tajā saimnieciskajā sektorā, uz kuru tika attiecināts sods;

               2)

               Vai, nosakot sodāmo subjektu, konkurences iestādei, kas ir atbildīga par pretmonopola noteikumu piemērošanu, ir diskrecionāri jāizvērtē apstākļu gaitu, kas attaisno atbildības attiecināšanu uz saimniecisko darbību pārņēmēju par konkurences noteikumu pārkāpumiem, ko veica tās pārņemtā juridiskā persona, pat tad, ja tā nebija beigusi pastāvēt brīdī, kad tika pieņemts lēmums, tādējādi, lai ar veiktajiem uzņēmumu juridiskās formas grozījumiem netiktu apdraudēta konkurences noteikumu lietderīgā iedarbība?


title: Lieta C-460/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgerichtshof (Austrija) 2007. gada 11. oktobra rīkojumu — Sandra Puffer / Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgerichtshof (Austrija) 2007. gada 11. oktobra rīkojumu — Sandra Puffer/Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz

   (Lieta C-460/07)
   (2007/C 315/46)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Sandra Puffer

      Atbildētāja: Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (1) (turpmāk tekstā — “Sestā direktīva”), it īpaši tās 17. pants, ir pretrunā ar Kopienu pamattiesībām (vienlīdzības principam Kopienu tiesībās), jo izraisa to, ka nodokļa maksātājs īpašumu — dzīvojamo objektu, ko viņš izmanto dzīvošanai (patēriņš), var iegādāties par aptuveni 5 % izdevīgāku cenu nekā citi Kopienas pilsoņi, turklāt šīs priekšrocības absolūtā summa palielinās līdz ar dzīvojamā objekta iegādes un ražošanas izmaksu kāpumu? Vai šāda veida pārkāpums izriet arī tādēļ, ka nodokļa maksātājs īpašumu — dzīvojamo objektu, ko viņš izmanto dzīvošanai un kaut nedaudz uzņēmējdarbībai, var iegādāties par aptuveni 5 % izdevīgāku cenu nekā citi nodokļa maksātāji, kuri savas privātās dzīvojamās ēkas uzņēmējdarbībai neizmanto nemaz?

               2)

               Vai Sestās direktīvas, it īpaši tās 17. panta, transponēšanā ietvertais valsts pasākums ir pretrunā ar EKL 87. pantu, jo tas piešķir 1. jautājumā minēto priekšrocību attiecībā uz nodokļa maksātāja izmantotajiem dzīvojamiem objektiem, proti, katram nodokļa maksātājam, kas veic ar nodokli apliekamus darījumus, taču šo priekšrocību nepiešķir nodokļa maksātājiem, kuru darījumus ar nodokli neapliek?

               3)

               Vai Sestā direktīvas 17. panta 6. punkta darbība izpaužas arī tad, ja valsts likumdevējs valsts tiesību normu attiecībā uz pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšanu (šeit 1994. gada Likuma par apgrozījuma nodokli 12. panta 2. punkta 1. rinda), kas varētu tikt balstīta uz Sestā direktīvas 17. panta 6. punktu, maina ar skaidru nodomu, lai šo pievienotās vērtības nodokļa atskaitījuma izslēgšanu saglabātu, un no valsts Likuma par apgrozījuma nodokli šī izslēgšana arī izrietētu, taču valsts likumdevējs tikai vēlāk pamanītas kļūdas attiecībā uz Kopienu tiesību interpretāciju (šeit Sestās direktīvas 13. panta B daļas b) apakšpunkts) dēļ ir pieņēmis regulējumu, kurš, apskatot to izolēti, saskaņā ar Kopienu tiesībām (Sestās direktīvas 13. panta B daļas b) apakšpunkta interpretācijā spriedumā lietā Seeling) pieļauj pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšanu?

               4)

               Gadījumā, ja uz 3. jautājumu atbilde ir noliedzoša:
               Vai to var ierobežot uz Sestās direktīvas 17. panta 6. punkta “standstill klauzulas” [izņēmuma klauzula] balstīta pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšanas iedarbība (šeit 1994. gada Likuma par apgrozījuma nodokli 12. panta 2. punkta 2. daļas a) apakšpunkts), ja valsts likumdevējs maina vienu no divām savstarpēji saistītām pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšanu liedzošām valsts tiesību normām (šeit 1994. gada Likuma par apgrozījuma nodokli 12. panta 2. punkta 2. rindas a) apakšpunkts un 1994. gada Likuma par apgrozījuma nodokli 12. panta 2. punkta 1. rinda) un galu galā atceļ tā iemesla dēļ, ka ir atklājis savu juridisko kļūdu?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta T-178/17: Prasība, kas celta 2017. gada 21. martā – W&O medical esthetics/EUIPO – Fidia farmaceutici (“HYALSTYLE”)

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/58

         Prasība, kas celta 2017. gada 21. martā – W&O medical esthetics/EUIPO – Fidia farmaceutici (“HYALSTYLE”)
   (Lieta T-178/17)
   (2017/C 144/79)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: W&O medical esthetics GmbH (Oberursel, Vācija) (pārstāvis – A. Finkentey, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Fidia farmaceutici SpA (Abano Terme, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “HYALSTYLE” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 645 471

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 17. janvāra lēmums lietā R 872/2016-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-625/16 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 10. marta rīkojums – Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej/ECHA Pagaidu noregulējums — Eiropas Ķimikāliju aģentūra — REACH — Maksājums par vielas reģistrāciju — Mikrouzņēmumiem un mazajiem un vidējiem uzņēmumiem piešķirts samazinājums — Lēmums, ar ko uzlikts administratīvs maksājums un papildu maksājums — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/46

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 10. marta rīkojums – Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej/ECHA

   (Lieta T-625/16 R)
   (Pagaidu noregulējums - Eiropas Ķimikāliju aģentūra - REACH - Maksājums par vielas reģistrāciju - Mikrouzņēmumiem un mazajiem un vidējiem uzņēmumiem piešķirts samazinājums - Lēmums, ar ko uzlikts administratīvs maksājums un papildu maksājums - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2017/C 144/64)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej sp. z o.o. (Grajewo, Polija) (pārstāvis – T. Dobrzyński, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji – E. Maurage un J. Trnka un M. Heikkilä)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru tiek prasīts noteikt pagaidu pasākumus, pirmkārt, attiecībā uz 2016. gada 23. jūnija Lēmuma Nr. SME(2016) 2851 izpildes apturēšanu, kurā ir konstatēts, ka prasītāja nevar saņemt vidējiem uzņēmumiem piemērojamos maksājumu samazinājumus, un, otrkārt, piespriežot atbildētājai anulēt rēķinus, kas izdoti, pamatojoties uz minēto lēmumu, tas ir, ECHA2016. gada 23. jūnija rēķinu Nr. 10058238 un Nr. 10058239

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-271/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 20. marta spriedumu lietā T-489/11 Rousse Industry AD/Eiropas Komisija 2013. gada 16. maijā iesniedza Rousse Industry AD

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/31

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 20. marta spriedumu lietā T-489/11 Rousse Industry AD/Eiropas Komisija 2013. gada 16. maijā iesniedza Rousse Industry AD

   (Lieta C-271/13 P)
   2013/C 207/52
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Rousse Industry AD (pārstāvji — Al. Angelov, Sv. Panov, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 20. marta spriedumu lietā T-489/11;

               —

               taisīt galīgu spriedumu un atzīt par spēkā neesošu Eiropas Komisijas 2011. gada 13. jūlija Lēmuma par valsts atbalstu C 12/2010 un N 389/09, kuru Bulgārija ir piešķīrusi sabiedrībai Rousse Industry AD, 2., 3., 4. un 5. pantu;

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus.

               1)

                  Pirmais pamats: procesuālo noteikumu pārkāpums, kas aizskar apelācijas sūdzības iesniedzējas intereses

                           i)

                           Vispārējā tiesa sava sprieduma motīvu daļā neesot iedziļinājusies lietas dalībniekiem procesa organizatorisko pasākumu ietvaros uzdotajos būtiskajos jautājumos par faktiem, kā arī par lietas dalībnieku nostāju attiecībā uz šiem faktiem.

                           ii)

                           Iepriekš minētais esot būtisks procesuāls pārkāpums, kas ietilpst Tiesas Statūtu 58. panta piemērošanas jomā, jo Vispārējās tiesas pienākums esot bijis aplūkot visus lietas dalībnieku izvirzītos prasījumus, iebildumus un argumentus.

               2)

                  Otrais pamats: Vispārējās tiesas izdarīts Savienības tiesību pārkāpums

                           i)

                           Uzskatot, ka pastāv jauns atbalsts sabiedrībai Rousse Industry AD, Vispārējā tiesa esot prettiesiski piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu, to lasot kopā ar Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai, 1. panta c) punktu.

                           ii)

                           Vispārējā tiesa savu spriedumu esot taisījusi, pārkāpjot LESD 107. panta 1. punktu, jo tā nepamatoti esot uzskatījusi, ka atbalsts nav savienojams ar Savienības iekšējo tirgu un ietekmē konkurenci un ka apstāklis, ka valsts nav pieprasījusi atmaksāt nesamaksātās parādu summas, esot priekšrocība sabiedrībai.

                           iii)

                           Vispārējās tiesas spriedums neatbilstot LESD 107. panta 1. punktam un 297. pantam, jo palāta savā vērtējumā par Eiropas Komisijas izvēlētajiem kritērijiem attiecībā uz privātā sektora kreditoru esot piemērojusi no juridiskā viedokļa kļūdainu pieeju. Eiropas Komisija savus lēmumā esošos secinājumus par privātā sektora kreditora kritēriju neesot pamatojusi ar analīzi un ekonomisku pamatojumu, un tādēļ Vispārējai tiesai neesot bijis pamata piekrist Eiropas Komisijas argumentiem.

                           iv)

                           Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi un piemērojusi Regulas (EK) Nr. 659/1999 14. pantu un LESD 296. pantu, jo Eiropas Komisijai lēmumā esot bijis jānorāda atgūstamā pārmaksātā atbalsta apmērs un procentu maksājumi, turklāt procentu maksājumi esot jāaprēķina pēc Eiropas Komisijas noteiktas atbilstīgas likmes, bet tas tā neesot noticis, t. i., Eiropas Komisijas tiesību akts neesot pamatots.

      (1)  OV L 83, 1. lpp.


title: Lieta C-196/14: Tiesas priekšdēdētāja 2015. gada 2. septembra rīkojums (Landgericht Aachen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Horst Hoeck/Grieķijas Republika

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/22

         Tiesas priekšdēdētāja 2015. gada 2. septembra rīkojums (Landgericht Aachen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Horst Hoeck/Grieķijas Republika
   (Lieta C-196/14) (1)

   (2015/C 398/28)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 194, 24.6.2014.


title: Lieta C-529/13: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 21. janvāra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Georg Felber/Bundesministerin für Unterricht, Kunst und Kultur Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Direktīva 2000/78/EK – 2. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts un 6. panta 1. un 2. punkts – Atšķirīga attieksme vecuma dēļ – Civildienests – Pensiju shēma – Valsts tiesiskais regulējums, kurā netiek ņemts vērā mācību laiks pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/10

      Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 21. janvāra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Georg Felber/Bundesministerin für Unterricht, Kunst und Kultur

      (Lieta C-529/13) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2000/78/EK - 2. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts un 6. panta 1. un 2. punkts - Atšķirīga attieksme vecuma dēļ - Civildienests - Pensiju shēma - Valsts tiesiskais regulējums, kurā netiek ņemts vērā mācību laiks pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas)
      (2015/C 107/12)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Georg Felber

         Atbildētāja: Bundesministerin für Unterricht, Kunst und Kultur

         Rezolutīvā daļa:

      Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts un 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, kurā, nosakot ierēdņa tiesības uz pensiju, kā arī tā vecuma pensijas apmēra aprēķinā netiek ņemts vērā viņa mācību laiks pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas, ja tas, pirmkārt, ir objektīvi un loģiski pamatots ar likumīgu mērķi, kas saistīts ar nodarbinātības un darba tirgus politiku, un, otrkārt, ir atbilstīgs un vajadzīgs līdzeklis šī mērķa īstenošanai.

         (1)  OV C 15, 18.1.2014.


title: Lieta C-173/05: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 18. aprīlī

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/6

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 18. aprīlī
   (Lieta C-173/05)
   (2005/C 155/11)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 18. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv E. Traversa [E. Traversa] un Ž. Otjo [J. Hottiaux], Komisijas Juridiskā dienesta locekļi.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka Itālijas Republika, ieviešot un uzturot spēkā ar Sicīlijas 2002. gada 26. martaLegge Regionale Nr. 2 (publicēts GURS, 2002. gada I daļa Nr. 14) “tributo ambientale” (vides nodokli) gāzes vadiem, nav izpildījusi savus pienākumus, ko tai uzliek Eiropas Kopienu dibināšanas līguma 23., 25., 26. un 133. pants un 4. un 9. pants Sadarbības nolīgumā starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Alžīrijas Tautas Demokrātisko Republiku, kas parakstīts 1976. gada 26. aprīlī un pieņemts ar Padomes 1978. gada 26. septembra Regulu (EEK) Nr. 2210/78 (1);

               2)

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Minētā Sicīlijas reģiona likuma 6. pants pārkāpj kopīgu muitas tarifu pamatprincipus, jo tas ievieš nodokli ar ievedmuitas nodoklim (ievedot Kopienā) vai izvedmuitas nodoklim (izvedot uz citām dalībvalstīm) līdzīgu iedarbību; šāds nodoklis ir aizliegts kā tāds minētajās Līguma normās un atvasinātajās tiesībās.
   Formāli raugoties un saskaņā ar apstrīdētās tiesību normas tekstu, priekšnoteikums nodoklim ir īpašuma tiesības uz iekārtu, bet nodokļa bāze ir kubikmetros izteikts vadu tilpums. Taču Sicīlijas likumdevējs 6. panta 3. punktā ir precizējis, ka priekšnoteikums nodoklim ir īpašuma tiesības uz gāzes vadiem, “kuri satur gāzi”, un šī panta 4. punktā ir noteikts, ka nodoklis ir jāmaksā tiem gāzes vadu īpašniekiem, “kas veic vismaz vienu no [ar gāzi saistītajām darbībām] (pārvadāšana, pārdošana, iegūšana)”. Komisija no tā secina, ka Sicīlijas likumdevēja patiesais mērķis ir apgrūtināt pārvadāto produktu (metāns) un nevis infrastruktūru.
   Saskaņā ar Tiesas judikatūru par iekšējiem nodokļiem, kas minēti EKL 90. pantā, arī nodoklis, kas noteikts pārvadāšanas līdzeklim atbilstoši pārvadāto produktu svaram, ietilpst Kopienu tiesību normu par preču aplikšanu ar nodokļiem piemērošanas jomā, jo šāds nodoklis nenovēršami un tieši iedarbojas uz pārvadājamās preces cenu, neatkarīgi no tā, vai ir runa par iekšzemes vai ievestu preci. No šajā judikatūrā noteiktā interpretācijas principa, kas pilnībā ir attiecināms uz nodokļiem, kam ir muitas nodoklim līdzvērtīga iedarbība, izriet, ka valsts nodoklis šajā gadījumā, kaut arī formāli tas attiecas uz pārvadāšanas līdzekli (gāzes vadiem), atkarībā no pārvadātā produkta (metāns) tilpuma, faktiski apgrūtina pašu produktu, nenovēršami un tieši ietekmējot tā cenu.

      (1)  OV L 263, 27.09.1978.


title: Lieta T-572/14: Prasība, kas celta 2014. gada 31. jūlijā – Laverana /ITSB ( “BIO CON ESTRATTI VEGETALI DI PRODUZIONE PROPRIA” )

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/14

         Prasība, kas celta 2014. gada 31. jūlijā – Laverana/ITSB (“BIO CON ESTRATTI VEGETALI DI PRODUZIONE PROPRIA”)
   (Lieta T-572/14)
   2014/C 361/19
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Vācija) (pārstāvji – J. Wachinger, M. Zöbisch un D. Chatterjee, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 27. maija lēmumu lietā R 527/2014-4;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “BIO CON ESTRATTI VEGETALI DI PRODUZIONE PROPRIA”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5. un 35. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 2 1 30  076

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               nepareiza pilnvaru izmantošana lēmumā, kas balstīts uz konkurences tiesību apsvērumiem.


title: Lieta C-302/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 18. jūnijā iesniedza Højesteret (Dānija) — Infopaq International A/S/Danske Dagblades Forening

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 18. jūnijā iesniedza Højesteret (Dānija) — Infopaq International A/S/Danske Dagblades Forening

   (Lieta C-302/10)
   ()
   2010/C 221/49
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Højesteret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Infopaq International A/S

      Atbildētāja: Danske Dagblades Forening

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ir nozīme tam, kurā tehnoloģiskā procesa stadijā notiek reproducēšanas darbība, lai noteiktu, vai tā veido “tehnoloģiska procesa neatņemamu un būtisku daļu” Direktīvas 2001/29 (1) 5. panta 1. punkta izpratnē?

               2)

               Vai īslaicīga reproducēšanas darbība var būt “tehnoloģiska procesa neatņemama un būtiska daļa”, ja tā sastāv no visu laikraksta rakstu manuālas skenēšanas, kuras gaitā šie raksti no drukātas informācijas tiek pārveidoti par digitālu informāciju?

               3)

               Vai “likumīgas izmantošanas” jēdziens Direktīvas 2001/29 5. panta 1. punktā attiecas uz visiem izmantošanas veidiem, kam nav vajadzīga autortiesību īpašnieka piekrišana?

               4)

               Vai fakts, ka uzņēmums skenē visus laikraksta rakstus un pēc tam iegūto reprodukciju apstrādā, lai to izmantotu uzņēmuma veiktajā kopsavilkumu sagatavošanā, ietilpst “likumīgas izmantošanas” jēdzienā, kas minēts Direktīvas 2001/29 5. panta 1. punktā, pat ja autortiesību īpašnieks nav devis piekrišanu šīm darbībām, ja ir izpildīti pārējie šajā tiesību normā paredzētie nosacījumi?
               Vai ir jāatbild uz jautājumu, vai 11 vārdi tiek saglabāti pēc datu apstrādes procesa pabeigšanas?

               5)

               Kādi kritēriji ir jāizmanto, lai noskaidrotu, vai īslaicīgām reproducēšanas darbībām ir “patstāvīga ekonomiska nozīme” Direktīvas 2001/29 5. panta 1. punkta izpratnē, ja ir izpildīti pārējie šajā tiesību normā paredzētie nosacījumi?

               6)

               Vai, izvērtējot, vai darbībām ir “patstāvīga ekonomiska nozīme” Direktīvas 2001/29 5. panta 1. punkta izpratnē, var ņemt vērā produktivitātes uzlabojumus, ko lietotājs gūst, veicot īslaicīgas reproducēšanas darbības?

               7)

               Vai to, ka uzņēmums skenē visus laikraksta rakstus un pēc tam iegūto reprodukciju apstrādā, var pieskaitīt pie “dažiem īpašiem gadījumiem, kas nav pretrunā [laikrakstu rakstu] parastajai izmantošanai”, un vai var uzskatīt, ka tas “nepamatoti [neskar] tiesību subjekta likumīgās intereses” Direktīvas 2001/29 5. panta 5. punkta izpratnē, ja ir izpildītas direktīvas 5. panta 1. punkta prasības?
               Vai ir jāatbild uz jautājumu, vai 11 vārdi tiek saglabāti pēc datu apstrādes procesa pabeigšanas?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 10. lpp.).


title: Tiesas spriedums (sestā palāta)  2006. gada 19. janvārī  lietā C-90/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 79/1072/EEK — PVN — Atmaksa — Nodokļu maksātāji, kas nav attiecīgās valsts iedzīvotāji)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/10

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2006. gada 19. janvārī
   lietā C-90/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 79/1072/EEK - PVN - Atmaksa - Nodokļu maksātāji, kas nav attiecīgās valsts iedzīvotāji)
   (2006/C 60/20)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-90/05 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2005. gada 18. februārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — D. Triantafyllou) pret Luksemburgas Lielhercogisti (pārstāvis — S. Schreiner), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Malenovský, tiesneši A. La Pergola un U. Lõhmus (referents), ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretārs R. Grass, 2006. gada 19. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               neievērojot sešu mēnešu termiņu, lai atlīdzinātu pievienotās vērtības nodokli nodokļu maksātājiem, kas nav attiecīgās valsts iedzīvotāji, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1979. gada 6. decembra Astotā Direktīva 79/1072/EEK par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — kārtība pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti attiecīgajā valstī;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 2.4.2005.


title: Lieta C-164/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  2006. gada 27. marta Commissione tributaria provinciale di Roma  rīkojumu —  Nissan Italia Srl  pret  Agenzia Entrate Ufficio Roma 3

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar 2006. gada 27. martaCommissione tributaria provinciale di Roma rīkojumu — Nissan Italia Srl pret Agenzia Entrate Ufficio Roma 3

   (Lieta C-164/06)
   (2006/C 154/13)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Commissione tributaria provinciale di Roma
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Nissan Italia Srl

      Atbildētājs: Agenzia Entrate Ufficio Roma 3

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Direktīvas 77/388/EEK (1) (kā to groza ar Direktīvu 91/680/EEK (2)) 33. pants jāinterpretē tādā nozīmē, ka tas aizliedz piemērot IRAP (ražošanas nodoklis) uz tādas produkcijas kopējo vērtību, veicot patstāvīgu darbību kopējo gala produkcijas vērtību, kas rodas, veicot patstāvīgu darbību, kas vērsta uz preču ražošanu vai preču apriti, vai arī pakalpojumu tirdzniecību?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.

      (2)  OV L 376, 1. lpp


title: Tiesas pēdējā publikācija  Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 154, 1.7.2006 .

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/38

         (2006/C 165/76)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 154, 1.7.2006.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 143, 17.6.2006.

      OV C 131, 3.6.2006.

      OV C 121, 20.5.2006.

      OV C 108, 6.5.2006.

      OV C 96, 22.4.2006.

      OV C 86, 8.4.2006.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta C-206/14: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 17. oktobra rīkojums – Eiropas Komisija/Igaunijas Republika

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/24

      Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 17. oktobra rīkojums – Eiropas Komisija/Igaunijas Republika
      (Lieta C-206/14) (1)

      (2015/C 016/37)
      Tiesvedības valoda – igauņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 212, 7.7.2014.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 14. jūlijā lietā C-386/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Lidostas — Lidlauka sniegtie pakalpojumi — Direktīva 96/67/EK)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/11

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 14. jūlijā
   lietā C-386/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Lidostas - Lidlauka sniegtie pakalpojumi - Direktīva 96/67/EK)
   (2005/C 217/21)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-386/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 12. septembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Hutunens [M. Huttunen] un M. Nījārs [M. Niejahr]) pret Vācijas Federatīvo Republiku (pārstāvji — V.-D. Plesings [W.-D. Plessing] un A. Tīmane [A. Tiemann]), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermanss], tiesneši R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta](referente), K. Gulmans [C. Gulmann], R. Šintgens [R. Schintgen], J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretāre M.F. Kontē [M.-F. Contet], galvenā administratore, 2005. gada 14. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               1997. gada 10. decembra Noteikumu par lidlauku sniegtajiem pakalpojumiem lidostās (Verordnung über Bodenabfertigungsdienste auf Flugplätzen) 8. panta 2. punkta un 9. panta 3. punkta ietvaros ieviesdama pasākumus, kas ir pretrunā ar Padomes 1996. gada 15. oktobra Direktīvas 96/67/EK par pieeju lidlauka sniegto pakalpojumu tirgum Kopienas lidostās 16. un 18. pantu, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar šo Direktīvu;

               2)

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 264, 01.11.2003.


title: Lieta C-19/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 15. janvārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Ministero dell’Interno/Fastweb SpA

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 15. janvārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Ministero dell’Interno/Fastweb SpA

   (Lieta C-19/13)
   2013/C 86/18
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Ministero dell’Interno

      Atbildētāja: Fastweb SpA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2007/66 (1) 2.d panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja līgumslēdzēja iestāde — pirms tiešas līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas konkrētam saimnieciskās darbības subjektam, kurš izvēlēts, nepublicējot paziņojumu par paredzamo publisko iepirkumu, — Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī ir publicējusi paziņojumu par nodomu noslēgt līgumu un ir nogaidījusi vismaz 10 dienas, lai noslēgtu līgumu, valsts tiesai automātiski — vienmēr un katrā ziņā — ir aizliegts atzīt līgumu par spēkā neesošu, pat ja tā konstatē tādu tiesību normu pārkāpumu, atbilstoši kurām ar zināmiem nosacījumiem ir atļauts piešķirt līguma slēgšanas tiesības bez konkursa procedūras?

               2)

               Vai Direktīvas 2007/66 2.d panta 4. punkts, ja to interpretē tādējādi, ka ar to ir izslēgta jebkāda iespēja līgumu atzīt par spēkā neesošu saskaņā ar valsts tiesībām (Administratīvā procesa kodeksa 122. pants), lai arī tiesa ir konstatējusi tādu tiesību normu pārkāpumu, atbilstoši kurām ar zināmiem nosacījumiem ir atļauts piešķirt līguma slēgšanas tiesības bez konkursa procedūras, ir saderīgs ar pušu vienlīdzības, nediskriminācijas un konkurences aizsardzības principiem un nodrošina tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta izpratnē?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. decembra Direktīva 2007/66/EK, ar ko Padomes Direktīvas 89/665/EEK un 92/13/EEK groza attiecībā uz pārskatīšanas procedūru efektivitātes uzlabošanu valsts līgumu [publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību] piešķiršanas jomā; OV L 335, 31. lpp.


title: Lieta C-436/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 12. jūlija rīkojumu lietā T-264/00 Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl , kas atrodas likvidācijas procesā/Eiropas Komisija 2012. gada 28. septembrī iesniedza Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl , kas atrodas likvidācijas procesā

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 12. jūlija rīkojumu lietā T-264/00 Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl, kas atrodas likvidācijas procesā/Eiropas Komisija 2012. gada 28. septembrī iesniedza Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl, kas atrodas likvidācijas procesā
   (Lieta C-436/12 P)
   2012/C 379/27
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl, kas atrodas likvidācijas procesā (pārstāvji — A. Vianello, A. Bortoluzzi un A. Veglianiti, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt 2012. gada 12. jūlija rīkojumu lietā T-264/00 Compagnia Generale delle Acque SpA un Itālijas Republika/Eiropas Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi VEOLIA celto prasību atcelt Komisijas 1999. gada 25. novembra Lēmumu 2000/394/EK par atbalsta pasākumiem Venēcijas un Chioggia teritorijās dibinātajiem uzņēmumiem, kas ir paredzēti Likumos Nr. 30/1997 un Nr. 206/1995;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Kļūda tiesību piemērošanā, piemērojot principus, kurus Tiesa ir paudusi spriedumā lietā Comitato Venezia vuole vivere, attiecībā uz pierādīšanas pienākuma sadalījumu saistībā ar EKL 87. panta 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem; nepietiekams, kļūdains un katrā ziņā pretrunīgs pamatojums.


title: Lieta T-270/12: Vispārējās tiesas 2016. gada 29. februāra spriedums – Panalpina World Transport (Holding) u.c./Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Starptautiskie gaisa kravu pārvadājumu pakalpojumi — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums — Cenu noteikšana — Uzcenojumi un tarifu noteikšanas mehānismi, kas ietekmē galīgo cenu — Naudas sodi — Samērīgums — Pārkāpuma smagums — Vienlīdzīga attieksme — Pienākums norādīt pamatojumu — Izlīgums — 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/28

         Vispārējās tiesas 2016. gada 29. februāra spriedums – Panalpina World Transport (Holding) u.c./Komisija
   (Lieta T-270/12) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Starptautiskie gaisa kravu pārvadājumu pakalpojumi - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums - Cenu noteikšana - Uzcenojumi un tarifu noteikšanas mehānismi, kas ietekmē galīgo cenu - Naudas sodi - Samērīgums - Pārkāpuma smagums - Vienlīdzīga attieksme - Pienākums norādīt pamatojumu - Izlīgums - 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai)
   (2016/C 136/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Panalpina World Transport (Holding) Ltd (Bāzele, Šveice), Panalpina Management AG (Bāzele), Panalpina China Ltd (Honkonga, Ķīna) (pārstāvji – S. Mobley, A. Stratakis, T. Grimmer un B. Smith, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – V. Bottka, G. Meessen un P. Van Nuffel, piedaloties C. Thomas, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2012. gada 28. marta Lēmumu C(2012) 1959 final par procedūru saskaņā ar [LESD] 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/39462 – Kravu pārvadājumi), ciktāl tas attiecas uz prasītājām, kā arī prasība grozīt prasītājām šajā lēmumā noteikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG un Panalpina China Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 243, 11.8.2012.


title: Lieta C-632/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 20. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-394/08, T-408/08, T-453/08 un T-454/08 Regione autonoma della Sardegna u.c./Komisija 2011. gada 8. decembrī iesniedza Timsas Srl

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/9

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 20. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-394/08, T-408/08, T-453/08 un T-454/08 Regione autonoma della Sardegna u.c./Komisija 2011. gada 8. decembrī iesniedza Timsas Srl

   (Lieta C-632/11 P)
   2012/C 118/14
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Timsas Srl (pārstāvji — D. Dodaro un S. Pinna, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Regione autonoma della Sardegna, Selene di Alessandra Cannas Sas u.c.

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 20. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-394/08, T-408/08, T-453/08 un T-454/08 daļā, kurā tajā ir noraidīts apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirzītais iebildums par pamatojuma nenorādīšanu saistībā ar strīdīgā atbalsta attīstību veicinošās iedarbības novērtējumu;

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 2. jūlija Lēmumu 2008/854/EK par valsts atbalsta shēmu “1998. gada reģionālais likums Nr. 9 — Atbalsta N 272/98 nepareiza izmantošana” (ex NN 158/03 un CP 15/2003) (OV L 302, 9. lpp.);

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt abās instancēs radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pārsūdzētais spriedums esot kļūdains, jo tajā ir sagrozīti prasības pamati, pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, kā arī ir norādīts neloģisks un pretrunīgs pamatojums. It īpaši apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa neesot pat ne netieši norādījusi pamatojumu, kādēļ ir noraidīts iebildums par acīmredzamu Komisijas pieļauto kļūdu atbalsta attīstību veicinošās iedarbības vērtējumā. Vispārējā tiesa ir norādījusi, ka ir “vienīgi jāizvērtē, vai prasītāji ir pierādījuši, ka šajā gadījumā pastāvēja apstākļi, kas varēja nodrošināt strīdīgās atbalsta shēmas attīstību veicinošo iedarbību, pat ja pieteikums nebija iesniegts pirms attiecīgā projekta īstenošanas sākuma”, tomēr tā neesot atzinusi, ka prasītāji nebūtu to pierādījuši, un nav arī norādījusi nevienu iemeslu, pamatojoties uz kuru būtu iespējams saprast šādas (visai netiešas) pārliecības pamatojumu.
   Attiecīgā sprieduma 227. punktā, atbilstoši kuram Komisijai nebija pienākuma izvērtēt individuālo saņēmēju īpašos apstākļus, apstiprinātais secinājums esot nepietiekams un pretrunīgs. Neesot saprotams, kā prasītāji būtu varējuši pamatot attīstību veicinošas iedarbības esamību, neizklāstot to konkrētā gadījuma apstākļus: Komisijai un prasības stadijā arī Vispārējai tiesai esot vajadzējis izstrādāt vienveidīgu principu, objektīvi izvērtējot katra attiecīgā lietas dalībnieka situāciju, ko varētu uzskatīt par īpašu vai tikai tam raksturīgu ņemot vērā vienīgi konkrētas norādes, bet tās ir paudušas vispārīgu un abstraktu apgalvojumu.
   Visbeidzot, gan Komisija apstrīdētajā lēmumā, gan Vispārējā tiesa pārsūdzētajā spriedumā esot sagrozījušas apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumus, tai piedēvējot nolūku uz vispārīgu shēmu attiecošos lēmumu pārnest individualizētā kontekstā, un šīs kļūdīšanās dēļ esot kļūdaini atteikušās ņemt vērā, kā apstākļi, uz kuriem tām norādījusi apelācijas sūdzības iesniedzēja, esot varējuši ietekmēt atbalsta shēmas vēriena vispārīgu vērtējumu.


title: Lieta F-38/16: Prasība, kas celta 2016. gada 28. jūlijā – ZZ/Parlaments

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/58

      Prasība, kas celta 2016. gada 28. jūlijā – ZZ/Parlaments
      (Lieta F-38/16)
      (2016/C 364/76)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZZ (pārstāvis – C. Bernard-Glanz, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Strīda priekšmets un apraksts

      Prasība atcelt 2014. gada novērtējuma ziņojumu, kas apstiprināts ar 2015. gada 20. oktobra lēmumu, un lēmumu par nopelnu punktu piešķiršanu par 2014. gadu, kā arī lēmumu par nepaaugstināšanu amatā 2015. gadā

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atcelt apstrīdētos lēmumus un, ja vajadzīgs, lēmumu par sūdzības noraidīšanu;

                  —

                  piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-236/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 29. marta rīkojums — Asociación Española de Banca /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Atbalsta shēma, kas ļauj nodokļu vajadzībām norakstīt nemateriālo vērtību saistībā ar ārvalstu kapitāla daļu iegādi — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma ir atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu, bet nav noteikts atbalstu atgūt — Asociācija — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība)

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/28

         Vispārējās tiesas 2012. gada 29. marta rīkojums — Asociación Española de Banca/Komisija
   (Lieta T-236/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Atbalsta shēma, kas ļauj nodokļu vajadzībām norakstīt nemateriālo vērtību saistībā ar ārvalstu kapitāla daļu iegādi - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma ir atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu, bet nav noteikts atbalstu atgūt - Asociācija - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   2012/C 151/46
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Asociaciôn Española de Banca (Madride, Spānija) (pārstāvji — J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñioz de Juan un R. Calvo Salinero, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un C. Urraca Caviedes)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 28. oktobra Lēmuma 2011/5/EK par nemateriālās vērtības norakstīšanu nodokļu vajadzībām saistībā ar kapitāla daļu iegādi ārvalstīs C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), ko īstenojusi Spānija (OV 2011, L 7, 48. lpp.), 1. panta 1. punktu un, pakārtoti, 4. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Asociaciôn Española de Banca atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 195, 17.07.2010.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 25. maijā lietā T-67/04 Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “SPA-FINDERS” reģistrācijas pieteikums — Valsts agrākās vārdiskas preču zīmes “SPA” un “LES THERMES DE SPA” — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 5. punkts)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/35

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 25. maijā
   lietā T-67/04 Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
       (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SPA-FINDERS” reģistrācijas pieteikums - Valsts agrākās vārdiskas preču zīmes “SPA” un “LES THERMES DE SPA” - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 5. punkts)
   (2005/C 182/66)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā T-67/04 Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV, Spa (Beļģija), ko pārstāv L. de Brūvers [L. de Brouwer], E. Kornu [E. Cornu], E. de Grīss [E. De Gryse] un D. Moro [D. Moreau], avocats, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji — A. Foliārs-Mongirāls [A. Folliard-Monguiral]), otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks — Spa-Finders Travel Arrangements Ltd, Ņujorka (ASV), par prasību par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2003. gada 10. decembra lēmumu lietā R 131/2003-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV un Spa-Finders Travel Arrangements Ltd., Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirungs [J. Pirrung], tiesneši N. Dž. Forvuds [N. J. Forwood] un S. Papasavs [S. Papasavvas], sekretāre K. Kristensena [C. Kristensen], administratore, 2005. gada 25. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 94, 17.04.2004.


title: Lieta C-225/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 8. maijā iesniedza Tribunal d'instance de Dieppe (Francija) – Facet SA / Jean Henri

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 8. maijā iesniedza Tribunal d'instance de Dieppe (Francija) – Facet SA/Jean Henri

   (Lieta C-225/14)
   2014/C 223/13
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal d'instance de Dieppe

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Facet SA

      Atbildētājs: Jean Henri

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīvas 2008/48/EK (1) par patēriņa kredītlīgumiem 22. pants, ko interpretē, ņemot vērā Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvu 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (2), aizliedz tādu standarta klauzulu ietveršanu kredītlīgumos un to piemērošanu, ar kurām patērētājs atzīst aizdevēja pienākumu izpildi?

               2)

               Vai Kopienu tiesību vispārējais efektivitātes princips un Direktīvas 2008/48/EK 22. pants, ko interpretē, ņemot vērā Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvu 93/13/EEK, nepieļauj to, ka aizdevējs var pierādīt savu pienākumu izpildi pirms līguma noslēgšanas un savu līgumsaistību izpildi tikai ar kredītlīgumos ietvertām standarta klauzulām, ar kurām patērētājs atzīst aizdevēja pienākumu izpildi, neuzrādot paša aizdevēja sagatavotus un aizņēmējam izsniegtus dokumentus?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīva 200/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 87/102/EEK (OV L 133, 66. lpp.).

      (2)  OV L 95, 29. lpp.


title: Lieta C-153/09: Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 2. decembra spriedums ( Verwaltungsgericht Schwerin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agrargut Bäbelin GmbH & Co. KG/Amt für Landwirtschaft Bützow (Kopējā lauksaimniecības politika — Integrētā administrācijas un kontroles sistēma konkrētām atbalsta shēmām — Regula (EK) Nr. 1782/2003 — Vienreizējo maksājumu shēma — Tiesības atstāt zemi atmatā — 54. panta 6. punkts — Regula (EK) Nr. 796/2004 — 50. panta 4. punkts — Visu savu platību deklarēšana, lai aktivētu tiesības uz maksājumu par atmatā atstātu zemi — 51. panta 1. punkts — Sankcija)

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/4

         Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 2. decembra spriedums (Verwaltungsgericht Schwerin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agrargut Bäbelin GmbH & Co. KG/Amt für Landwirtschaft Bützow

   (Lieta C-153/09) (1)

   (Kopējā lauksaimniecības politika - Integrētā administrācijas un kontroles sistēma konkrētām atbalsta shēmām - Regula (EK) Nr. 1782/2003 - Vienreizējo maksājumu shēma - Tiesības atstāt zemi atmatā - 54. panta 6. punkts - Regula (EK) Nr. 796/2004 - 50. panta 4. punkts - Visu savu platību deklarēšana, lai aktivētu tiesības uz maksājumu par atmatā atstātu zemi - 51. panta 1. punkts - Sankcija)
   2011/C 30/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Verwaltungsgericht Schwerin

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Agrargut Bäbelin GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Amt für Landwirtschaft Bützow

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgericht Schwerin — Padomes 2003. gada 29. septembra Regulas (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001 (OV L 270, 1. lpp.), 54. panta un Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003 (OV L 141, 18. lpp.), 50. un 51. panta interpretācija — Atbalsts lauksaimniecībai — Lauksaimnieka pienākums pirms jebkuru citu tiesību aktivēšanas, aktivēt tiesības uz maksājumu par atmatā atstātu zemi, lai novērstu, ka tiek deklarētas pārāk lielas platības — Šī pienākuma pārkāpums, ko izdarījis lauksaimnieks, kura rīcībā pēc atstāšanas atmatā nav nevienas aramzemes — Sankcijas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2003. gada 29. septembra Regulas (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001, kas grozīta ar Padomes 2006. gada 20. februāra Regulu (EK) Nr. 319/2006, 54. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka lauksaimnieks var pieprasīt atbalstu, pamatojoties uz viņa rīcībā esošajām tiesībām uz maksājumu, tostarp arī saistībā ar platībām, par kurām nav tiesību uz maksājumu par atmatā atstātu zemi, tikai tad, ja viņš vispirms ir aktivējis visas savas tiesības atstāt zemi atmatā;

               2)

               Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Regulā Nr. 1782/2003, kas grozīta ar Komisijas 2006. gada 27. aprīļa Regulu (EK) Nr. 659/2006, 51. pants, lasot to kopā ar šīs regulas 50. panta 4. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka, ņemot vērā tiesiskās drošības principu, 51. panta 1. punktā paredzētā sankcija nav piemērojama lauksaimniekam, kurš, neaktivējot visas savas tiesības atstāt zemi atmatā, tādēļ ka viņa rīcībā nav pietiekošs to hektāru skaits, par kuriem ir tiesības uz maksājumu par atmatā atstātu zemi, ir aktivējis savas tiesības uz maksājumu, pamatojoties uz pastāvīgajām ganībām.

      (1)  OV C 180, 01.08.2009.


title: Lieta T-130/16: Prasība, kas celta 2016. gada 29. martā – Coesia/EUIPO (Riņķveida formas, kuru veido divas simetriskas ieliektas līnijas sarkanā krāsā, atveidojums)

text:
               10.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/19

         Prasība, kas celta 2016. gada 29. martā – Coesia/EUIPO (Riņķveida formas, kuru veido divas simetriskas ieliektas līnijas sarkanā krāsā, atveidojums)
   (Lieta T-130/16)
   (2016/C 165/22)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Coesia SpA (Boloņa, Itālija) (pārstāve – S. Rizzo, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme (Riņķveida formas, kuru veido divas simetriskas ieliektas līnijas sarkanā krāsā, atveidojums) –reģistrācijas pieteikums Nr. 13 681 151

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 26. janvāra lēmums lietā R 1933/2015–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums.


title: Lieta C-641/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 12. decembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Tünkers France, Tünkers Maschinenbau GmbH/Expert France

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 12. decembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Tünkers France, Tünkers Maschinenbau GmbH/Expert France

   (Lieta C-641/16)
   (2017/C 070/15)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Tünkers France, Tünkers Maschinenbau GmbH

      Atbildētāja: Expert France

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 (1) par maksātnespējas procedūrām 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka prasība par atbildību, kurā darbības nozares, kas iegūta maksātnespējas procedūras ietvaros, cesionāram tiek pārmesta kļūdaina sevis pasniegšana par tādu, kurš nodrošina parādnieka ražoto preču ekskluzīvu izplatīšanu, ir vienīgi tās tiesas kompetencē, kura ir uzsākusi šo maksātnespējas procedūru?

      (1)  OV L 160, 1. lpp.


title: Lieta C-364/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 21. aprīļa spriedumu lietā T-360/12 Louis Vuitton Malletier/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG 2015. gada 13. jūlijā iesniedza Louis Vuitton Malletier

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 21. aprīļa spriedumu lietā T-360/12 Louis Vuitton Malletier/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG2015. gada 13. jūlijā iesniedza Louis Vuitton Malletier

   (Lieta C-364/15 P)
   (2015/C 414/17)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Louis Vuitton Malletier (pārstāvji – P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi, N. Parrotta, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Nanu–Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 21. aprīļa spriedumu lietā T-360/12, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai paziņots 2015. gada 29. aprīlī;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējai šajās tiesvedībās radušos tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest Nanu–Nana atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējai šajās tiesvedībās radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Ar šo apelācijas sūdzību Louis Vuitton Malletier (turpmāk tekstā – “Louis Vuitton” vai “apelācijas sūdzības iesniedzēja”) lūdz Tiesu atcelt Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 21. aprīļa spriedumu lietā T-360/12 (turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”), ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja Louis Vuitton prasību atcelt ITSB Apelācijas pirmās padomes 2012. gada 16. maija lēmumu lietā R 1854/2011–1, ar kuru Kopienas grafiskas preču zīmes reģistrācija Nr. 658751 atzīta par pilnībā spēkā neesošu atšķirtspējas neesamības dēļ.

               2.

               Šīs apelācijas sūdzības mērķis ir norādīt, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, secinot, ka Regulas par Kopienas preču zīmi (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir piemērojams attiecībā uz apstrīdēto preču zīmi.

               3.

               Apstiprinot Apelācijas padomes lēmumu, ar kuru apstrīdētā preču zīme atzīta par spēkā neesošu raksturīgās atšķirtspējas neesamības dēļ, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi noteikumus attiecībā uz pierādīšanas pienākumu spēkā neesamības atzīšanas procesā.

               4.

               It īpaši apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka, lai nodrošinātu atbilstību Kopienas preču zīmēm piemītošās spēkā esamības prezumpcijas principam un pierādīšanas pienākuma sadalījumam spēkā neesamības atzīšanas procesā, Vispārējai tiesai bija jāatceļ apstrīdētais lēmums, pamatojoties uz to, ka Nanu–Nana nav izpildījusi savu pierādīšanas pienākumu, jo tā nav spējusi pierādīt, kādas tiesību normas un paražas attiecīgajā sektorā pastāvēja apstrīdētās preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas dienā un ka tādējādi apstrīdētā preču zīme būtiski neatšķīrās no tām.

               5.

               Iepriekš norādīto apsvērumu gaismā apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesu atcelt pārsūdzēto spriedumu un piespriest ITSB un Nanu–Nana atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējai šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78,1. lpp.


title: Lieta T-487/17: Prasība, kas celta 2017. gada 3. augustā – UE/Komisija

text:
               23.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/19

         Prasība, kas celta 2017. gada 3. augustā – UE/Komisija
   (Lieta T-487/17)
   (2017/C 357/24)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: UE (pārstāvji – S. Rodrigues un A. Tymen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2016. gada 4. oktobra lēmumu, ar ko ir noraidīti prasītāja 2013. gada 14. oktobra lūgumi;

               —

               ja nepieciešams, atcelt Eiropas Komisijas 2017. gada 26. aprīļa lēmumu, ar ko ir noraidīta prasītāja 2017. gada 5. janvāra sūdzība;

               —

               atlīdzināt prasītājam morālo kaitējumu un materiālos zaudējumus, ko tas cietis atbildētājas vainas dēļ, un kas novērtēti EUR 120 000 apmērā (morālais kaitējums), EUR 748 800 apmērā (zaudētie ienākumi) un EUR 576 000 apmērā (zaudētā pensija);

               —

               atlīdzināt prasītājam kaitējumu, kas nodarīts izmeklēšanas par psiholoģisko vardarbību gaitā un rezultātā, un kas novērtēts EUR 50 000 apmērā;

               —

               atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots labas pārvaldības principa, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta, tiesību tikt uzklausītam un sacīkstes principa pārkāpums.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā, kļūdas faktos un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 35. panta otrā teikuma pārkāpums.


title: Lieta T-373/14: Prasība, kas celta 2014. gada 26. maijā  – Petro Suisse Intertrade /Padome

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/36

         Prasība, kas celta 2014. gada 26. maijā – Petro Suisse Intertrade/Padome
   (Lieta T-373/14)
   2014/C 261/61
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Petro Suisse Intertrade Co. SA (Pully, Šveice) (pārstāvji – J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, D. Sellers un N. Pilkington, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes lēmumu, kas ietverts 2014. gada 14. marta vēstulē, kura tika nosūtīta prasītājas advokātiem saistībā to personu un vienību saraksta pārskatīšanu, kas ir ietverts Padomes Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un kas ir grozīts ar Padomes 2012. gada 21. decembra Lēmumu 2012/829/KĀDP, II pielikumā un Padomes 2012. gada 21. decembra Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, kas īstenota ar Padomes 2012. gada 21. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1264/2012, IX pielikumā, ciktāl apstrīdētais lēmums ir uzskatāms par atteikumu dzēst prasītājas nosaukumu no to personu un vienību saraksta, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi;

               —

               apvienot šo lietu ar lietu T-156/13 saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 50. panta 1. punktu;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus, kuri ir balstīti uz nepietiekamu pamatojumu un Padomes acīmredzamu kļūdu vērtējumā.
   Prasītāja apgalvo, ka, kaut arī tā ir sabiedrības National Iranian Oil Company (NIOC), kas ir ietverta sarakstā, meitasuzņēmums, Padome nav pierādījusi, ka tas jebkādā veidā radītu ekonomisku priekšrocību Irānas valstij, kura būtu pretrunā apstrīdēto pasākumu mērķim.


title: Lieta C-292/13 P: Tiesas (sestā palāta) priekšsēdētāja 2014. gada 21. maija rīkojums – Fabryka Łożysk Tocznych – Kraśnik S . A ./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Impexmetal S . A .

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/18

         Tiesas (sestā palāta) priekšsēdētāja 2014. gada 21. maija rīkojums – Fabryka Łożysk Tocznych–Kraśnik S.A./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Impexmetal S.A.
   (Lieta C-292/13 P) (1)

   2014/C 261/31
   Tiesvedības valoda – poļu
   Tiesas (sestā palāta) priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 215, 27.7.2013.


title: Lieta T-142/11: Vispārējās tiesas 2011. gada 6. jūlija rīkojums — SIR /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas pieņemti saistībā ar situāciju Kotdivuārā — Attiecīgo personu izslēgšana no saraksta — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/21

         Vispārējās tiesas 2011. gada 6. jūlija rīkojums — SIR/Padome
   (Lieta T-142/11) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas pieņemti saistībā ar situāciju Kotdivuārā - Attiecīgo personu izslēgšana no saraksta - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2011/C 282/44
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société ivoirienne de raffinage (SIR) (Abidjan, Kotdivuāra) (pārstāvis — M. Ceccaldi, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — B. Driessen un A. Vitro)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmumu 2011/18/KĀDP, ar kuru groza Padomes Lēmumu 2010/656/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Kotdivuāru (OV L 11, 36. lpp.), kā arī Padomes 2011. gada 14. janvāra Regulu Nr. 25/2011, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 560/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā (OV L 11, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl ar šiem tiesību aktiem ievieš ierobežojošos pasākumus, kas ir nelabvēlīgi prasītājai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               nav jālemj par Eiropas Komisijas pieteikumu par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 130, 30.04.2011.


title: Lieta C-52/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 31. janvārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Posteshop SpA — Divisione Franchising Kipoint/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 31. janvārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Posteshop SpA — Divisione Franchising Kipoint/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri

   (Lieta C-52/13)
   2013/C 123/16
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Posteshop SpA — Divisione Franchising Kipoint

      Atbildētājas: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīva 2006/114/EK (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka tirgotāju aizsardzības jomā tajā ir sniegta atsauce uz reklāmu, kura vienlaicīgi ir gan maldinoša, gan neatļauta salīdzinošā reklāma, vai uz diviem atšķirīgiem prettiesiskiem faktiem, kuri arī katrs atsevišķi ir atbilstoši un kurus attiecīgi veido maldinoša reklāma un neatļauta salīdzinošā reklāma?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīva 2006/114/EK par maldinošu un salīdzinošu reklāmu (OV L 376, 21. lpp.)


title: Lieta C-173/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 17. aprīlī iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) – GE Healthcare GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 17. aprīlī iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) – GE Healthcare GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf

   (Lieta C-173/15)
   (2015/C 236/32)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: GE Healthcare GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Düsseldorf

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai licences maksa Padomes Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (1) (MK) 32. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē var tikt iekļauta muitas vērtībā, ja nedz līguma noslēgšanas, nedz muitas parāda rašanās brīdī, kas šajā strīdā izriet no MK 201. panta 2. punkta, 214. panta 1. punkta, licences maksas rašanās nav konstatēta?

               2)

               Ja uz 1. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai licences maksa par preču zīmi MK 32. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē attiecas uz importētajām precēm, ja tā tiek maksāta arī par pakalpojumiem un kopīgās sabiedrību grupas nosaukuma būtiskākās daļas izmantošanu?

               3)

               Ja uz 2. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai licences maksa par preču zīmi MK 32. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē var būt importēto preču pārdošanas nosacījums, tās izvedot uz Kopienu, MK 32. panta 5. punkta b) apakšpunkta izpratnē, ja tās samaksu pieprasīja ar pārdevēju un pircēju saistīts uzņēmums un tā ir veikta?

               4)

               Ja uz 3. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde un tāda licences maksa kā šajā gadījumā daļēji attiecas uz importētajam precēm un daļēji uz pakalpojumiem pēc importēšanas: vai pienācīga sadalīšana, pamatojoties vienīgi uz objektīviem un izmērāmiem datiem, atbilstoši 158. panta 3. punktam Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (2) (MKĪR), un atbilstoši MKĪR 23. pielikumā minētajai MK 32. panta 2. punkta skaidrojošajai piezīmei nozīmē, ka var tikt koriģēta tikai muitas vērtība MK 29. panta izpratnē vai arī, ja muitas vērtība nevar tikt noteikta atbilstoši MK 29. pantam, ir iespējama, nosakot muitas vērtību atbilstoši MK 31. pantam, MKĪR 158. panta 3. punktā paredzētā sadalīšana, ja vien šīs izmaksas citādi netiktu ņemtas vērā?

      (1)  OV L 302, 1. lpp.

      (2)  OV L 253, 1. lpp.


title: Lieta T-82/13: Prasība, kas celta 2013. gada 13. februārī — Panasonic un MT Picture Display /Komisija

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/28

         Prasība, kas celta 2013. gada 13. februārī — Panasonic un MT Picture Display/Komisija
   (Lieta T-82/13)
   2013/C 101/57
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Panasonic Corp. (Kadoma, Japāna) un MT Picture Display Co. Ltd (Matsuocho, Japāna) (pārstāvji — R. Gerrits un A.-H. Bischke, advokāti, M. Hoskins, QC (Queen's Counsel), un S. Abram, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               daļēji vai pilnībā atcelt Komisijas 2012. gada 5. decembra Lēmumu C(2012) 8839, galīgā redakcija, lietā COMP/39.437 — Televizoru un datoru monitoru lampas — tiktāl, ciktāl tajā ir atzīts, ka prasītājas ir pārkāpušas LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu;

               —

               atcelt prasītājām uzliktos naudas sodus vai atbilstoši samazināt šos naudas sodus; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības tikt uzklausītam laikposmā līdz 2003. gada 10. februārim, jo

                           —

                           apstrīdētajā lēmumā izdarītais secinājums, ka Matsushita Electric Industrial Co., Ltd. (turpmāk tekstā — “MEI”) piedalījās apgalvotā vienotā un turpinātā LESD 101. panta pārkāpumā saistībā ar krāsu kineskopiem (“CPT aizliegtā vienošanās”) laikposmā pirms 2003. gada 10. februāra, ir pamatots ar diviem jauniem iebildumiem, kas nav norādīti paziņojumā par iebildumiem, proti, pirmkārt, ka MEI zināja vai tai bija jāzina par CPT aizliegto vienošanos un, otrkārt, ka MEI pieņēma stratēģisku lēmumu piedalīties CPT aizliegtā vienošanās ar divpusējas saziņas starpniecību. Tāpat arī apstrīdētajā lēmumā pirmo reizi ir atsauces uz noteiktiem mutiskiem apgalvojumiem un rakstiskiem pierādījumiem vai to daļām, kas pamato šos apgalvojumus;

                           —

                           šo apgalvojumu un materiālu iekļaušana pirmo reizi apstrīdētajā lēmumā ir nopietns Panasonic Corporation (turpmāk tekstā — “Panasonic”) tiesību uz aizstāvību pārkāpums, tā ir nepieļaujama un tādēļ minētais lēmums ir jāatceļ, ciktāl tas attiecas uz MEI attiecībā uz šo laikposmu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav pierādīts, ka MEI zināja vai tai bija jāzina par CPT aizliegtās vienošanās attiecībā uz laikposmu līdz 2003. gada 10. februārim pastāvēšanu un/vai saturu, jo

                           —

                           pat tad, ja apgalvojumu un/vai pierādījumi, uz kuriem ir norādīts pirmajā pamatā, būtu pieņemami, Komisija nav pierādījusi, ka MEI zināja vai tai bija jāzina, ka divpusējā saziņa, kurā tā piedalījās, bija kopēja plāna daļa un ka šis kopējais plāns ietvēra visus apgalvotās CPT aizliegtās vienošanās komponentus;

                           —

                           pierādījumi nav arī piemēroti, lai pierādītu, ka MEI ir izdarījusi stratēģisku izvēli piedalīties jebkādā CPT aizliegtā vienošanās ar divpusēju sanāksmju starpniecību.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav pierādīts, ka MEI/MT Picture Display Co., Ltd. (turpmāk tekstā — “MTPD”) kopš 2003. gada 10. februāra piedalījās vienotā un turpinātā pārkāpumā, kas ir konstatēts apstrīdētājā lēmumā, jo

                           —

                           darbība Eiropā un Āzijā kopš 2003. gada 10. februāra nebija daļa no kopēja plāna ar vienu vienīgu mērķi,

                           —

                              MEI/MTPD nepiedalījās daudzpusējās CPT sanāksmēs Eiropā;

                           —

                           attiecībā uz MEI/MTPD divpusēju saziņu šajā laikposmā Komisija nav pierādījusi, ka MEI/MTPD zināja vai tām bija jāzina par daudzpusējas aizliegtas vienošanās, kurā iesaistīti citi apstrīdētā lēmuma adresāti, ietvaros veikto darbību Eiropā pastāvēšanu un/vai saturu.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Panasonic/MTPD uzliktais naudas sods ir pilnībā jāatceļ, pakārtoti — jāsamazina, jo

                           —

                           vispirms pilnībā jāatceļ konstatējumi par Panasonic/MTPD pārkāpumiem un pilnībā jāatceļ katrai no tām uzliktais naudas sods;

                           —

                           pakārtoti, ja Panasonic/MTPD atcelšanas prasība tiek apmierināta attiecībā uz dažiem, bet ne visiem pamatiem, Panasonic/MTPD uzliktais naudas sods ir atbilstoši jāsamazina;

                           —

                           papildus vai pakārtoti, pat tad, ja tiek apstiprināts konstatējums par pārkāpumu, Panasonic/MTPD uzliktais naudas sods ir pārmērīgs, jo apstrīdētajā lēmumā ir izmantota kļūdaina naudas sodu aprēķināšanas metode, ar kuru tiek piešķirta kļūdaini pārspīleta vērtība tirdzniecībai grupas iekšienē;

                           —

                           papildus vai pakārtoti tam, ja netiek pilnībā atcelts Panasonic/MTPD uzliktais naudas sods, tas ir jāsamazina, atzīstot to mazāko līdzdalību CPT aizliegtajā vienošanās.


title: Lieta F-137/14: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 5. februāra spriedums – GV/EĀDD Civildienests — EĀDD personāls — Līgumdarbinieks — Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums — Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 47. panta c) punkts — Atlaišanas iemesli — Uzticības saiknes zudums — Tiesības tikt uzklausītam — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants — Labas pārvaldības princips — Mantiskais kaitējums — Morālais kaitējums

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/47

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 5. februāra spriedums – GV/EĀDD
   (Lieta F-137/14) (1)

   (Civildienests - EĀDD personāls - Līgumdarbinieks - Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 47. panta c) punkts - Atlaišanas iemesli - Uzticības saiknes zudums - Tiesības tikt uzklausītam - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants - Labas pārvaldības princips - Mantiskais kaitējums - Morālais kaitējums)
   (2016/C 106/57)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: GV (pārstāvis – H. Tettenborn, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (pārstāvji – S. Marquardt un M. Silva)

      Priekšmets

   Prasība atcelt EĀDD lēmumu izbeigt prasītāja darba līgumu uz nenoteiktu laiku un prasība atlīdzināt zaudējumus par apgalvoto morālo un materiālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2014. gada 29. janvāra lēmumu, ar kuru Eiropas Ārējās darbības dienesta “Cilvēkresursu” direktorāta direktors, rīkojoties institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, vārdā, nolēma ar 2014. gada 31. augustu izbeigt GV darba līgumu;

               2)

               piespriest Eiropas Ārējās darbības dienestam samaksāt GV summu EUR 5 000 apmērā kā atlīdzību par nodarīto morālo kaitējumu;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Eiropas Ārējās darbības dienests sedz savus un atlīdzina GV tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 34, 2.2.2015., 54. lpp.


title: lieta T-459/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Jorge Manuel Pinheiro de Jesus Ferreira iesniedza 2004. gada 22. novembrī

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/25

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Jorge Manuel Pinheiro de Jesus Ferreira iesniedza 2004. gada 22. novembrī
   (lieta T-459/04)
   (2005/C 45/57)
   tiesvedības valoda franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 22. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Jorge Manuel Pinheiro de Jesus Ferreira, ar dzīvesvietu Briselē, kuru pārstāv Georges Vandersanden, advokāts.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 18. marta lēmumu, ar kuru prasītājs ir klasificēts A5 pakāpē, 3. līmenī;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt starpību starp atalgojumu, kas atbilst prasītāja klasifikācijai A5 pakāpē, 3. līmenī un atalgojumu, kas atbilst klasifikācijai augstākā pakāpē, palielinot šo starpību par kavējuma procentiem, kas aprēķināti pēc gada procentu likmes 5,75 % par periodu no 2002. gada 1. decembra;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisiju atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, kurš ir Komisijas ierēdnis, izvirzīja savu kandidatūru amatam A5/A4 līmenī nodokļu un muitas nozarē. Būdams iecelts amatā, viņš tika klasificēts A5 pakāpē, 3. līmenī. Prasītājs apstrīd šo pēdējo lēmumu, apgalvojot, ka viņš ir sevišķi kvalificēts darbinieks un viņam ir īpašas iemaņas, līdz ar to, viņu būtu jāieceļ amatā A4 pakāpē. Pamatojoties uz minēto, prasītājs atsaucas uz acīmredzamu kļūdu novērtējumā, kas veikts, piemērojot Civildienesta noteikumu 31. pantu.
   Prasītājs arī atsaucas uz to, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību, tā kā atbildētāja nedeva viņam iespēju paust savu viedokli pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas.
   Beidzot, prasītājs atsaucas uz EK līguma 253. panta pārkāpumu, uzsverot, ka apstrīdētais lēmums nav pamatots, vai pakārtoti – ka tas nav pietiekami pamatots.


title: Lieta T-350/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 18. marta rīkojums — Papierfabrik Hamburger-Spremberg /Komisija

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/50

         Vispārējās tiesas 2010. gada 18. marta rīkojums — Papierfabrik Hamburger-Spremberg/Komisija
   (Lieta T-350/08) (1)

   2010/C 134/82

      Tiesvedības valoda — vācu

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Lieta T-175/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 17. februāra spriedumu lietā F-51/08 Stols/Padome 2009. gada 27. aprīlī iesniegusi Eiropas Savienības Padome

text:
               18.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 167/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 17. februāra spriedumu lietā F-51/08 Stols/Padome 2009. gada 27. aprīlī iesniegusi Eiropas Savienības Padome
   (Lieta T-175/09 P)
   2009/C 167/31
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bauer un G. Kimberley)

      Cits lietas dalībnieks: Willem Stols, Halsteren (Nīderlande)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2009. gada 17. februāra spriedumu lietā F-51/08 (Willem Stols/Padome),

               —

               noraidīt 2008. gada 21. maija prasību, ar kuru Stols lūdza atcelt 2007. gada 16. jūlija lēmumu, ar kuru Padome bija atteikusies viņu iekļaut AST 11 pakāpē paaugstināmo ierēdņu sarakstā 2007. gada paaugstināšanas amatā ietvaros, kā arī 2008. gada 5. februāra lēmumu, ar kuru Padomes ģenerālsekretāra vietnieks kā iecēlējinstitūcija bija noraidījis viņa sūdzību, kas iesniegta, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu,

               —

               piespriest atbildētajam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelācijas sūdzību Eiropas Savienības Padome lūdz atcelt Civildienesta tiesas 2009. gada 17. februāra spriedumu lietā F-51/08 Stols/Padome, ar kuru Civildienesta tiesa bija noraidījusi Padomes lēmumus par atteikšanos Stols paaugstināt amatā AST 11 pakāpē 2007. gada paaugstināšanas amatā ietvaros.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam Padome izvirza divus pamatus:

               —

               kļūdu tiesību piemērošanā, jo Civildienesta tiesa esot pārsniegusi judikatūrā noteiktās robežas attiecībā uz Kopienu tiesas kontroli pār iecēlējinstitūcijas plašo rīcības brīvību, veicot salīdzinošu vērtējumu par tādu ierēdņu nopelniem, kuri pretendē uz paaugstināšanu amatā;

               —

               pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, jo pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauti vairāki trūkumi un neprecizitātes, kas padarot nesaprotamu pamatu, saskaņā ar kuru Civildienesta tiesa faktiski secinājusi Padomes acīmredzamu kļūdu.


title: Lieta F-65/06: Civildienesta tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2011. gada 28. septembra rīkojums — Pereira Sequeira /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Iecelšana amatā — Pirms 2004. gada 1. maija publicēts iekšējais konkurss — Pirms 2006. gada 1. maija piemēroto kandidātu sarakstā iekļauts pagaidu darbinieks — Klasificēšana pakāpē — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 4. punkts un 12. panta 3. punkts — Sekretariāta piemaksa — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/38

         Civildienesta tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2011. gada 28. septembra rīkojums — Pereira Sequeira/Komisija
   (Lieta F-65/06) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Iecelšana amatā - Pirms 2004. gada 1. maija publicēts iekšējais konkurss - Pirms 2006. gada 1. maija piemēroto kandidātu sarakstā iekļauts pagaidu darbinieks - Klasificēšana pakāpē - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 4. punkts un 12. panta 3. punkts - Sekretariāta piemaksa - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)
   2011/C 340/76
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rosa Maria Pereira Sequeira (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji T. Bontinck un J. Feld, avocats, pēc tam T. Bontinck un S. Woog, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Krämer)

      Priekšmets

   Iecēlējinstitūcijas lēmuma, kas prasītājai paziņots 2005. gada 19. septembrī un ar ko prasītāja, kura ir pagaidu darbiniece un iekšējā konkursa COM/PC/04 veiksmīgā kandidāte, ir iecelta par ierēdni, klasificējot viņu C*1 pakāpē atbilstoši Civildienesta noteikumu XIII pielikumam, atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 165, 15.07.2006., 36. lpp.


title: Lieta T-389/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 12. jūlija spriedums — Guccio Gucci /ITSB — Chang Qing Qing ( “GUDDY” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “GUDDY” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “GUCCI” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Agrākās preču zīmes augsta atšķirtspēja saistībā ar to, ka preču zīme ir pazīstama sabiedrībai — Pierādījums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants)

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/20

         Vispārējās tiesas 2012. gada 12. jūlija spriedums — Guccio Gucci/ITSB — Chang Qing Qing (“GUDDY”)
   (Lieta T-389/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “GUDDY” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “GUCCI” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Agrākās preču zīmes augsta atšķirtspēja saistībā ar to, ka preču zīme ir pazīstama sabiedrībai - Pierādījums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   2012/C 258/37
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Guccio Gucci SpA (Florence, Itālija) (pārstāvis — F. Jacobacci, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — V. Melgar)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Chang Qing Qing (Florence)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 14. aprīļa lēmumu lietā R 143/2010-1 par iebildumu procesu starp Guccio Gucci SpA un Chang Qing Qing

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 14. aprīļa lēmumu lietā R 143/2010-1 attiecībā, pirmkārt, uz precēm, kas atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām ietilpst 9. klasē, kā arī, otrkārt, uz dārgakmeņiem un cēlmetāliem, kas ietilpst minētā Nolīguma 14. klasē;

               2)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 282, 24.09.2011.


title: lieta T-486/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Christos Michail iesniedza 2004. gada 13. decembrī

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/32

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Christos Michail iesniedza 2004. gada 13. decembrī
   (lieta T-486/04)
   (2005/C 57/55)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 13. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Christos Michail, Brisele, kuru pārstāv Haralambos Meidanis, avocat.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt atbildētājas 2004. gada 20. marta Lēmumu par tieši neizteiktu lūguma piešķirt atbalstu atbilstoši Civildienesta noteikumu 24. pantam noraidīšanu, ko prasītājs iesniedza 2003. gada 20. novembrī, un 2004. gada 13. septembra Lēmumu par prasītāja iesniegtās sūdzības noraidīšanu;

               —

               pieņemt atbilstošu lēmumu par izdevumiem.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, Komisijas ierēdnis, 2003. gada 20. novembrī iesniedza lūgumu piešķirt atbalstu atbilstoši Civildienesta noteikumu 24. pantam, apgalvojot, ka viņa iestādes administrācija viņu ir morāli vajājusi. Ar savu prasību viņš vēlas, lai tiktu atcelts tieši neizteikts lēmums noraidīt šo lūgumu, kā arī lēmums, ar kuru noraidīta viņa atbilstoši Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktam iesniegtā sūdzība.
   Prasītājs pārmet atbildētājai to, ka tā nav rīkojusies, saņemot viņa sūdzības par apgalvotajām Kopienu līdzfinansējuma pārbaužu un kontroles nelikumībām, bet – tieši otrādi – sakarā ar šādām sūdzībām tā ir izturējusies pret viņu pazemojoši un negatīvi ietekmēja viņa karjeru. Savas prasības pamatojumam viņš atsaucas uz Civildienesta noteikumu 12.a, 21.a, 22.b un 24. pantu, Finanšu regulas tiesību normām, labās finanšu pārvaldības un Komisijas finanšu interešu aizsardzības principu, pamatotas un taisnīgas attieksmes pret personālu principu, kā arī uz Komisijas acīmredzamo kļūdu novērtējumā.


title: lieta C-514/08: Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 24. marta rīkojums (Tribunal de première instance de Namur (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Atenor Group SA/Beļģijas valsts

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/36

         Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 24. marta rīkojums (Tribunal de première instance de Namur (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Atenor Group SA/Beļģijas valsts
   (lieta C-514/08) (1)

   2009/C 141/72

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 32, 07.02.2009.


title: Lieta T-303/10: Prasība, kas celta 2010. gada 19. jūlijā — Wam /Komisija

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/38

         Prasība, kas celta 2010. gada 19. jūlijā — Wam/Komisija
   (Lieta T-303/10)
   ()
   2010/C 246/65
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wam SpA (Modena, Itālija) (pārstāvji — G. Roberti, avvocato, un I. Perego, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā:

                           —

                           ir atzīts, ka atbilstoši 1995. gada un 2000. gada finansēšanas līgumiem, kas noslēgti saskaņā ar Likuma 394/1981 2. pantu, WAM ir saņēmusi nelikumīgu valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē;

                           —

                           ir secināts, ka atbilstoši 1995. gada un 2000. gada finansēšanas līgumiem piešķirtais atbalsts ir nesaderīgs ar kopējo tirgu;

                           —

                           ir izdots rīkojums atgūt nesaderīgo atbalstu atbilstoši tā kvantitatīvajam novērtējumam un paredzēts, ka par atgūstamo summu ir jāmaksā procenti no dienas, kad šis atbalsts tika piešķirts WAM;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apstrīdētais lēmums ir tas pats, kas lietā T-257/10 Itālija/Komisija (1).

      WAM ir izvirzījusi septiņus prasības pamatus, apgalvojot, ka Eiropas Komisija:

               —

               ir kļūdaini piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu šai lietai un katrā ziņā ir kļūdaini novērtējusi lietas faktiskos apstākļus un nav norādījusi pamatojumu, tiktāl, ciktāl tā ir secinājusi, ka ar procentu likmi saistītās subsīdijas, kuras WAM saņēma trešo valstu tirgu iekarošanas programmu ietvaros, varēja ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm un izkropļot konkurenci, neņemdama vērā Eiropas Savienības Tiesas (spriedumā lietā C-94/06 P (2)) un Vispārējās tiesas (spriedumā lietā T-316/04 (3)) šajā jautājumā jau izdarītos secinājumus, tādējādi pārkāpjot LESD 266. pantu;

               —

               ir kļūdaini un, nesniedzot nekādu pamatojumu, secinājusi, ka attiecīgajai finanšu palīdzībai ir piemērojams LESD 107. panta 1. punkts, neņemot vērā principus un noteikumus, kurus tā pati ir piemērojusi līdzīgiem atbalsta pasākumiem trešo valstu tirgu iekarošanas programmu ietvaros. Komisija neuzskatīja, ka šī finanšu palīdzība ir tikusi piešķirta Likumā Nr. 394/1981 paredzētās atbalsta shēmas ietvaros un tādējādi tā ir pārkāpusi arī LESD 108. panta 1. punktu un Regulas Nr. 659/1999 1. panta b) punktu;

               —

               nenorādot atbilstošu pamatojumu, ir kļūdaini secinājusi, ka WAM saņemtais atbalsts ir daļēji nesaderīgs ar kopējo tirgu, tādējādi pārkāpjot LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, de minimis regulu un attiecīgās grupu atbrīvojuma regulas;

               —

               ir kļūdaini aprēķinājusi atbalsta, ko WAM saņēmusi subsidēto procentu likmju veidā, subsīdiju ekvivalentu;

               —

               nav uzsākusi LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru ar mērķi pieņemt jaunu lēmumu Eiropas Savienības Tiesas un Vispārējās tiesas atceltā lēmuma vietā, tādējādi pārkāpjot WAM tiesības uz aizstāvību;

               —

               ir pārkāpusi labas pārvaldības un pienācīgas rūpības principus, it īpaši saistībā ar administratīvās procedūras pārmērīgo ilgumu.

      (1)  Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts.

      (2)  Lieta C-494/06 P Komisija/Itālija un Wam (Krājums, I-3639. lpp.).

      (3)  Lieta T-316/04 Itālija un Wam/Komisija (Krājums, II-3197. lpp.).


title: Lieta C-481/09: Prasība, kas celta 2009. gada 27. novembrī — Eiropas Komisija/Čehijas Republika

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/41

         Prasība, kas celta 2009. gada 27. novembrī — Eiropas Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-481/09)
   2010/C 24/71
   Tiesvedības valoda — čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Pardo Quintillán un M. Thomannová-Körnerová)

      Atbildētāja: Čehijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. februāra Direktīvas 2006/7/EK par peldvietu ūdens kvalitātes pārvaldību un Direktīvas 76/160/EEK atcelšanu (1), prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Čehijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 18. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2008. gada 24. martā.

      (1)  OV L 64, 37. lpp.