title: Lieta T-47/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 10. maija spriedums – Vācija/Komisija Valsts atbalsts — Atjaunojamo energoresursu enerģija — Atbalsts, kas piešķirts ar noteiktām grozītā Vācijas likuma par atjaunojamiem energoresursiem (2012. gada EEG likums) tiesību normām — Atbalsts atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un EEG piemaksas samazinājums energoietilpīgiem lietotājiem — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Valsts atbalsta jēdziens — Priekšrocība — Valsts līdzekļi

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/16

         Vispārējās tiesas 2016. gada 10. maija spriedums – Vācija/Komisija
   (Lieta T-47/15) (1)

   (Valsts atbalsts - Atjaunojamo energoresursu enerģija - Atbalsts, kas piešķirts ar noteiktām grozītā Vācijas likuma par atjaunojamiem energoresursiem (2012. gada EEG likums) tiesību normām - Atbalsts atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un EEG piemaksas samazinājums energoietilpīgiem lietotājiem - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Valsts atbalsta jēdziens - Priekšrocība - Valsts līdzekļi)
   (2016/C 222/18)
   Tiesvedības valoda –vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – sākotnēji T. Henze un K. Petersen, pēc tam M. Henze un K. Stranz, pārstāvji, kuriem palīdz T. Lübbig, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji T. Maxian Rusche un R. Sauer, vēlāk – T. Maxian Rusche un K. Herrmann)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta uz LESD 263. panta pamata un kurā lūgts atcelt Komisijas 2014. gada 25. novembra Lēmumu (ES) 2015/1585 par atbalsta shēmu SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) (ko Vācija īstenojusi atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas un energoietilpīgu lietotāju atbalstam) (OV 2015, L 250, 122. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 127, 20.4.2015.


title: Lieta T-235/15 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 1. septembra rīkojums – Pari Pharma/EMA Pagaidu noregulējums — Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — EMA rīcībā esošie dokumenti, kas ietver informāciju, kuru uzņēmums iesniedzis saistībā ar pieteikumu tirdzniecības atļaujas saņemšanai attiecībā uz zālēm — Lēmums piešķirt trešajai personai piekļuvi dokumentiem — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamība — Fumus boni juris — Interešu izsvēršana

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/42

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 1. septembra rīkojums – Pari Pharma/EMA

   (Lieta T-235/15 R)
   (Pagaidu noregulējums - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - EMA rīcībā esošie dokumenti, kas ietver informāciju, kuru uzņēmums iesniedzis saistībā ar pieteikumu tirdzniecības atļaujas saņemšanai attiecībā uz zālēm - Lēmums piešķirt trešajai personai piekļuvi dokumentiem - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamība - Fumus boni juris - Interešu izsvēršana)
   (2015/C 381/50)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pari Pharma GmbH (Starnberg, Vācija) (pārstāvji – M. Epping un W. Rehmann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra (EMA) (pārstāvji – T. Jabłoński, N. Rampal Olmedo, A. Rusanov un S. Marino)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – C. Schoonderbeek, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība būtībā panākt, ka tiek apturēta EMA2015. gada 24. aprīļa Lēmuma EMA/271043/2015, ar ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.) trešajai personai tiek piešķirta piekļuve dažiem dokumentiem, kuros ir ietverta informācija, kas ir iesniegta saistībā ar pieteikumu tirdzniecības atļaujas saņemšanai attiecībā uz zālēm Vantobra, izpilde

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apturēt Eiropas Zāļu aģentūras (EMA) 2015. gada 24. aprīļa Lēmuma EMA/271043/2015 izpildi, ciktāl ar to saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem trešajai personai ir piešķirta piekļuve novērtējuma ziņojumam (EMA/CHMP/702525/2014) par Vantobra līdzību ar Cayston un TOBI Podhaler, kā arī novērtējuma ziņojumam (EMA/CHMP/778270/2014) par Vantobra klīnisko pārākumu pār TOBI Podhaler;

               2)

               izdot rīkojumu EMA nepubliskot abus 1) punktā minētos ziņojumus;

               3)

               noraidīt Novartis Europharm Ltd pieteikumu par piekļuvi visiem lietas materiāliem;

               4)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-503/11: Prasība, kas celta 2011. gada 27. septembrī — Al-Aqsa /Padome

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/38

         Prasība, kas celta 2011. gada 27. septembrī — Al-Aqsa/Padome
   (Lieta T-503/11)
   2011/C 347/69
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Stichting Al-Aqsa (Heerlen, Nīderlande) (pārstāvis — A. van Eik, advocaat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 687/2011 nav spēkā tiktāl, ciktāl tā ir piemērojama prasītājam;

               —

               atzīt, ka Regula (EK) Nr. 2580/2001 nav piemērojama prasītājam;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Lai pamatotu savu prasību, prasītājs izvirza desmit pamatus.

               1)

               Pirmais pamats: ciktāl Īstenošanas regula Nr. 687/2011 (1) attiecas uz prasītāju, tā, ņemot vērā Tiesā vēl izskatāmo par Vispārējās tiesas 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-348/07 Al-Aqsa/Padome iesniegto apelācijas sūdzību un Nīderlandes Ārlietu ministra 2011. gada 18. aprīļa Lēmumu par Sanctieregeling Terrorisme 2007-II (Ministrijas Noteikumi par sankcijām terorisma jomā) piemērošanu prasītājam, esot pretrunā pareizas tiesvedības principam un procesuālās ekonomijas principam.

               2)

               Otrais pamats: prasītājs neietilpstot kopējās nostājas (2) piemērošanas jomā.

               3)

               Trešais pamats: trūkstot kompetentās iestādes lēmuma atbilstoši kopējās nostājas 1. panta 4. punktam. Par kompetentās iestādes lēmumu nevarot uzskatīt nedz pagaidu noregulējuma tiesneša 2003. gada 3. jūnija spriedumu, nedz arī 2011. gada 18. aprīļa Lēmumu, saskaņā ar kuru Sanctieregeling Terrorisme 2007-II tiek atzīti par piemērojamiem prasītajam.

               4)

               Ceturtais pamats: prasītājs uzskata, ka trūkstot pierādījumu prasītāja “zināšanas” aspektam, kas tiek prasīts atbilstoši kopējās nostājas 1. panta 3. punkta k) apakšpunktam.

               5)

               Piektais pamats: attiecībā uz prasītāju nevarot pieņemt, ka tas (joprojām) atvieglo teroristisku darbību īstenošanu, jo tas neizrietot nedz no pagaidu noregulējuma tiesneša 2003. gada 3. jūnija sprieduma, nedz arī no Nīderlandes Ārlietu ministra 2011. gada 18. aprīļa Lēmuma par Sanctieregeling Terrorisme 2007-II piemērošanu prasītajam.

               6)

               Sestais pamats: būtisku formas prasību pārkāpums un rīcības brīvības pārsniegšana. Prasītājs uzskata, ka Padome nepamatoti neesot veikusi jaunu pārbaudi un neesot ievērojusi pierādīšanas pienākumu, kas tai esot noteikts lēmuma par atkārtotu piemērošanu gadījumā.

               7)

               Septītais pamats: samērīguma principa pārkāpums.

               8)

               Astotais pamats: Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta pārkāpums, jo ar Īstenošanas regulu esot pieļauta nesamērīga iejaukšanās īpašuma netraucētas izmantošanas tiesībās.

               9)

               Devītais pamats: LESD 296. panta pārkāpums.

               10)

               Desmitais pamats: tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību un tiesību uz aizstāvēšanos [pārkāpums], jo Padome neesot pietiekamā mērā sniegusi specifisku un konkrētu informāciju, kāpēc saraksta saglabāšana spēkā ir vajadzīga.

      (1)  Padomes 2011. gada 18. jūlija Īstenošanas regula (ES) Nr. 687/2011, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulas (ES) Nr. 610/2010 un (ES) Nr. 83/2011 (OV L 188, 2. lpp.).

      (2)  Padomes 2001. gada 27. decembra Kopējā nostāja par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu (OV L 344, 93. lpp.).


title: Lieta T-583/15: Prasība, kas celta 2015. gada 5. oktobrī – Monster Energy/ITSB (Miera simbola attēls)

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/33

         Prasība, kas celta 2015. gada 5. oktobrī – Monster Energy/ITSB (Miera simbola attēls)
   (Lieta T-583/15)
   (2015/C 414/44)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Monster Energy Company (Corona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – P. Brownlow, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme (Miera simbola attēls) – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 363 611

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas otrās padomes 2015. gada 17. jūlija lēmums lietā R 2788/2014–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               nodot prasītājas lietu atpakaļ Apelācijas otrajai padomei lēmuma pieņemšanai pēc būtības par restitutio in integrum pieteikumu attiecībā uz Apelācijas pirmās padomes 2013. gada 11. decembra lēmumu lietā R 1285/2013–1;

               —

               piespriest ITSB segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 58. panta, 65. panta 5. punkta, 75. panta, 81. panta 1. punkta un 4. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 2868/95 65. noteikuma pārkāpums.


title: Lieta C-317/05: Tiesas (piektā palāta) spriedums 2006. gada 26. oktobrī ( Sozialgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — G. Pohl-Boskamp GmbH & Co. KG pret Gemeinsamer Bundesausschuss (Direktīva 89/105/EEK — 6. panta 1. un 2. punkts — Pozitīvais saraksts — Pienākums norādīt pamatojumu un informāciju par pārsūdzības iespējām)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/17

         Tiesas (piektā palāta) spriedums 2006. gada 26. oktobrī (Sozialgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — G. Pohl-Boskamp GmbH & Co. KG pret Gemeinsamer Bundesausschuss

   (Lieta C-317/05) (1)

   (Direktīva 89/105/EEK - 6. panta 1. un 2. punkts - Pozitīvais saraksts - Pienākums norādīt pamatojumu un informāciju par pārsūdzības iespējām)
   (2006/C 326/33)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Sozialgericht Köln
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: G. Pohl-Boskamp GmbH & Co. KG

      Atbildētājs: Gemeinsamer Bundesausschus

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās (OV L 40, 8. lpp.) 6. panta 1) un 2) apakšpunkta interpretācija — “Pozitīvā saraksta” jēdziens — Valsts regulējums, ar ko paredz zāļu, kuras parasti ir brīvā pārdošanā un netiek apmaksātas, bet kuras gadījumā, ja tās ietilpst vispārpieņemtajā smagu slimību ārstēšanā, izņēmuma kārtā var segt valsts veselības apdrošināšanas sistēma, saraksta izveidošanu — Pienākums pieņemt lēmumu par iekļaušanu sarakstā noteiktā termiņā, pamatot atteikumu, kā arī informēt pieteicēju par pieejamām pārsūdzības iespējām
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīva 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā iestājas pret dalībvalsts regulējumu, kas pēc bezrecepšu zāļu izslēgšanas no valsts veselības aizsardzības sistēmā paredzētas zāļu izsniegšanas kārtības kādai šīs sistēmas iestādei piešķir tiesības pieņemt noteikumus, kas terapeitiskus produktus no šīs izslēgšanas atbrīvo, neparedzot procedūru saskaņā ar Direktīvas 89/105 6. panta 1. un 2. punktu.

               2)

               Direktīvas 89/105 6. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tādu lēmumu, kura rezultātā noteiktas zāles, kas ietver tajā minētās aktīvās vielas, ir iekļautas apmaksājamo zāļu skaitā, skartajiem zāļu ražotājiem šī norma piešķir tiesības uz pamatotu lēmumu, kurā ietverta informācija par pieejamām pārsūdzības iespējām, pat ja dalībvalsts tiesiskais regulējums neparedz nedz atbilstošas procedūras, nedz arī pārsūdzības iespējas.

      (1)  OV C 281, 12.11.2005.


title: Lieta T-325/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 22. marta rīkojums — TUI /ITSB

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/38

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 22. marta rīkojums — TUI/ITSB
   (Lieta T-325/05) (1)

   (2007/C 96/79)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 257, 15.10.2005.


title: Lieta C-312/12: Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 21. februāra rīkojums ( Tribunal du travail de Huy (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agim Ajdini /Beļģijas valsts (Reglaments — 53. panta 2. punkts, 93. panta a) punkts un 99. pants — Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vērtējums par valsts tiesību normas saderīgumu gan ar Savienības tiesībām, gan ar valsts konstitūciju — Valsts tiesiskais regulējums, kurā konstitucionalitātes pārbaudes tiesvedībai ir paredzēta prioritāte — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — Savienības tiesību neīstenošana — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/12

         Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 21. februāra rīkojums (Tribunal du travail de Huy (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agim Ajdini/Beļģijas valsts
   (Lieta C-312/12) (1)

   (Reglaments - 53. panta 2. punkts, 93. panta a) punkts un 99. pants - Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vērtējums par valsts tiesību normas saderīgumu gan ar Savienības tiesībām, gan ar valsts konstitūciju - Valsts tiesiskais regulējums, kurā konstitucionalitātes pārbaudes tiesvedībai ir paredzēta prioritāte - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Savienības tiesību neīstenošana - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   2013/C 108/23
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal du travail de Huy

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Agim Ajdini

      Atbildētāja: Beļģijas valsts

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal du travail de Huy — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20., 21. un 26. panta un EKL 234. panta interpretācija — Pamattiesības — Nediskriminācijas princips — Serbijas pilsonis ar invaliditāti — Tāda valsts tiesiskā regulējuma pieļaujamība, kas izslēdz noteiktām personām iespēju saņemt invalīdiem paredzētos pabalstus šo personu pilsonības dēļ — Trešās valsts, kura ir oficiāla Eiropas Savienības kandidātvalsts, pilsonis — Iesniedzējtiesas iespēja vērsties Tiesā — Tāda valsts tiesiskā regulējuma pieļaujamība, kurā valsts tiesai ir paredzēts pienākums vispirms vērsties konstitucionālajā tiesā

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesas kompetencē acīmredzami neietilpst atbildes sniegšana uz Tribunal du travail de Huy (Beļģija) uzdotajiem jautājumiem.

      (1)  OV C 287, 22.9.2012.


title: EBTAS tiesas pieprasījums pēc padomdevēja atzinuma no Frostating lagmannsrett ar šīs tiesas2004. gada 23. aprīļa spriedumu Fokus Bank ASA v Staten v/Skattedirektoratet lietā (Lieta E-1/04)

text:
               17.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 40/14

         EBTAS tiesas pieprasījums pēc padomdevēja atzinuma no
         Frostating lagmannsrett
       ar šīs tiesas 2004. gada 23. aprīļa spriedumu
         Fokus Bank ASA v Staten v/Skattedirektoratet
       lietā
   (Lieta E-1/04)
   (2005/C 40/07)
   Pieprasījums EBTA tiesai tika iesniegts ar Trondheimas, Norvēģijas 2004. gada 23. aprīļa Frostating lagmannsrett (Frostating apelācijas tiesas) spriedumu, kas 2004. gada 27. aprīlī tika saņemts tiesas reģistratūrā, lai gūtu padomdevēja atzinumu Fokus Bank ASA v Staten v/Skattedirektoratet lietā par zemāk redzamajiem jautājumiem:

               1.

               Vai tas ir savienojams ar EEA līguma 40. pantu, ka piedēvēto nodokļu kredīts ieturamajam nodoklim nav piešķirts nodokļu maksātājiem iedzīvotājiem citās dalībvalstīs?

                           (a)

                           Vai tas ir juridiski nozīmīgi, ja nodokļu maksātājs ir dalībvalsts iedzīvotājs dalībvalstī, kas nodokļu līgumā ar Norvēģiju ir apņēmies piešķirt kredītu ieturamajam nodoklim?

                           (b)

                           Vai tas ir juridiski nozīmīgi, ja nodokļu maksātājam īpašā gadījumā patiešām tiek piešķirts vai tiks piešķirts kredīts ieturamajam nodoklim?

               2.

               Vai tas ir saskaņā ar EEA līgumu, ka dalībvalsts tikai sadarbojas ar piegādes uzņēmumu, nosakot nodokļu apmēru un atkārtoti izvērtējot dividenžu nodokli (ieturamo nodokli) tajos gadījumos, kad lēmums par aplikšanu ar nodokli ārvalstu nodokļu maksātājiem ir balstīts uz pieņēmumu, ka īpašnieks nodokļu jautājumā ir kaut kas cits nekā persona, kas 1) ir īpašnieks saskaņā ar privāttiesībām, 2) ir reģistrēts VPS reģistrā kā īpašnieks un 3) ir pasludināts kā īpašnieks attiecībā pret nodokļu iestādi, bez tā vai nu īpašnieks nodokļu dēļ, vai VPS reģistrēts īpašnieks saskaņā ar privāttiesībām ir brīdināts par atkārtotu klasifikāciju?


title: lieta C-101/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Regeringsrätten2004. gada 15. oktobra lēmumu lietā Skatteverket pret A

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Regeringsrätten2004. gada 15. oktobra lēmumu lietā Skatteverket pret A
   (lieta C-101/05)
   (2005/C 106/36)
   tiesvedības valoda — zviedru
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Regeringsrätten (Augstākā administratīvā tiesa, Zviedrija) 2004. gada 15. oktobra lēmumu lietā Skatteverket pret A un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 28. februārī.

      Regeringsrätten lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:

               1.

               vai tādā situācijā, kāda ir izskatāmajā lietā, normas par brīvu kapitāla apriti starp dalībvalstīm un trešajām valstīm liedz A uzlikt nodokli par X izmaksātajām dividendēm, jo X nav juridiskas adreses valstī, kas ietilpst EEZ, vai valstī, ar kuru Zviedrija ir noslēgusi nodokļu konvenciju, kurā ietverta norma par informācijas apmaiņu?


title: Lieta T-221/12: Prasība, kas celta 2012. gada 25. maijā — Sunrider /ITSB — Nannerl ( “SUN FRESH” )

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/26

         Prasība, kas celta 2012. gada 25. maijā — Sunrider/ITSB — Nannerl (“SUN FRESH”)
   (Lieta T-221/12)
   2012/C 217/56
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Sunrider Corp. (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — N. Dontas un E. Markakis, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Nannerl GmbH & Co. KG (Anthering bei Salzburg, Austrija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 26. marta lēmumu lietā R 2401/2010-4;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt prasītājas izdevumus procesā Apelāciju ceturtajā padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SUN FRESH” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6171433

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “SUNNY FRESH” reģistrācija Nr. 605014 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Apvienotās Karalistes grafiskas melnbaltas preču zīmes “SUNRIDER SUNNY FRESH” reģistrācija Nr. 2016689 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē; Īrijas grafiskas melnbaltas preču zīmes “SUNRIDER SUNNY FRESH” reģistrācija Nr. 169766 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē; Ungārijas vārdiskas preču zīmes “SUNNYFRESH” reģistrācija Nr. 144500 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Beniluksa grafiskas melnbaltas preču zīmes “SUNRIDER SUNNY FRESH” reģistrācija Nr. 574389 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 29. un 32. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus un noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt iebildumus

      Izvirzītie pamati:

               —

               Padomes Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkta pārkāpums;

               —

               Padomes Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrā teikuma un 76. panta 1. punkta otrā teikuma pārkāpums;

               —

               Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-91/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 9. septembra spriedums – LG Electronics/Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Televizoru un datoru monitoru kineskopu pasaules tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Vienošanās un saskaņotas darbības cenu, tirgu sadales un ražošanas jaudas jomā — Vienots un turpināts pārkāpums — Mātesuzņēmuma vainojamība kopuzņēmuma izdarītā pārkāpumā — Vienlīdzīga attieksme — Naudas soda aprēķina metode — Kineskopu pārdošanas vērtības ņemšana vērā ar pārstrādātu produktu starpniecību — Noilguma termiņš — Samērīgums — Administratīvā procesa ilgums

text:
               19.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/19

         Vispārējās tiesas 2015. gada 9. septembra spriedums – LG Electronics/Komisija
   (Lieta T-91/13) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Televizoru un datoru monitoru kineskopu pasaules tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Vienošanās un saskaņotas darbības cenu, tirgu sadales un ražošanas jaudas jomā - Vienots un turpināts pārkāpums - Mātesuzņēmuma vainojamība kopuzņēmuma izdarītā pārkāpumā - Vienlīdzīga attieksme - Naudas soda aprēķina metode - Kineskopu pārdošanas vērtības ņemšana vērā ar pārstrādātu produktu starpniecību - Noilguma termiņš - Samērīgums - Administratīvā procesa ilgums)
   (2015/C 346/21)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: LG Electronics, Inc. (Seula, Dienvidkoreja) (pārstāvji – G. van Gerven un T. Franchoo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji C. Hödlmayr, M. Kellerbauer un P. Van Nuffel, vēlāk M. Kellerbauer, P. Van Nuffel un A. Biolan)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2012. gada 5. decembra Lēmumu C(2012) 8839 final attiecībā uz procedūru atbilstīgi LESD 101. pantam un EEZ līguma 53. pantam (lieta COMP/39.437 – TV un datoru monitoru kineskopi) un prasība samazināt prasītājai uzliktos naudas sodus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               LG Electronics, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 108, 13.4.2013.


title: Lieta T-645/16: Prasība, kas celta 2016. gada 7. septembrī – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank/SRB

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/55

         Prasība, kas celta 2016. gada 7. septembrī – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank/SRB

   (Lieta T-645/16)
   (2016/C 402/65)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG (Bregenz, Austrija) (pārstāvis – G. Eisenberger, advokāts)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Vienotās noregulējuma valdes, šķiet, 2016. gada 15. aprīļa lēmumu vismaz tiktāl, ciktāl šis lēmums attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats ir balstīts uz būtisku procedūras noteikumu rupju pārkāpumu, jo apstrīdētais lēmums nav (pilnībā) paziņots;

               2.

               Otrais pamats ir balstīts uz būtisku procedūras noteikumu rupju pārkāpumu, jo apstrīdētais lēmums nav pietiekami pamatots.


title: Lieta C-404/04 P: Apelācija, ko 2004. gada 22. septembrī iesniedza Technische Glaswerke Ilmenau GmbH par 2004. gada 8. jūlija Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) spriedumu lietā T-198/01 Technische Glaswerke Ilmenau GmbH / Eiropas Kopienu Komisija, ko atbalsta Schott Glas

text:
               6.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/23

         Apelācija, ko 2004. gada 22. septembrī iesniedza Technische Glaswerke Ilmenau GmbH par 2004. gada 8. jūlija Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) spriedumu lietā T-198/01 Technische Glaswerke Ilmenau GmbH / Eiropas Kopienu Komisija, ko atbalsta Schott Glas
   (Lieta C-404/04 P)
   (2004/C 273/44)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai 2004. gada 22. septembrī ir iesniegta apelācija par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2004. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-198/01 Technische Glaswerke Ilmenau GmbH pret Eiropas Kopienas Komisiju, ko atbalsta Schott Glas, ko iesniedza Technische Glaswerke Ilmenau GmbH, kuru pārstāv Christoph Arhold un Dr. Norbert Wimmer, Rechtsanwälte, White & Case LLP, 62 rue de la Loi, B-1040 Brisele, kuri norādīja adresi Luksemburgā.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt 2004. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-198/01 (1);

               2)

               atzīt Komisijas 2001. gada 12. jūnija lēmumu par spēkā neesošu;

               3)

               pakārtoti otrajam prasījumam nodot lietu atpakaļ jaunai izskatīšanai Pirmās instances tiesā;

               4)

               piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja apstrīd Pirmās instances tiesas 2004. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-198/01, ar kuru noraida prasību atzīt par spēkā neesošu Komisijas lēmumu, ar kuru Komisija kā atbalstu kvalificēja pirkuma cenas samazinājumu par 4 miljoniem DEM vienai no fiduciāra (vēlāk BvS) privatizētajām ražotnēm un attiecīgi pieprasīja atmaksāšanu.

               2.

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja gan atbalsta izmeklēšanas procedūras laikā, gan tiesvedībā pirmajā instancē apgalvoja, ka tai ir tiesības uz pirkuma cenas samazinājumu darījuma pamata zuduma dēļ, jo viņa un pārdevējs – fiduciārs – pie cenas noteikšanas vienprātīgi vadījās no tā, ka Tīringenes brīvā zeme atbalstīs (MVU pieļaujamo) augstāku atbalsta likmi no GA-Līdzekļiem (viena no Komisijas apstiprinātajām vispārējām reģionālā atbalsta programmām) apelācijas sūdzības iesniedzējas ieguldījumiem privatizētajā uzņēmumā. Šis atbalsts tika izmantots aprēķinu pamatā. Pēc parastā nevis lielākā atbalsta piešķiršanas bija zudis aprēķinu pamats, tādēļ bija nepieciešams attiecīgi pielāgot pirkuma cenu. Tā kā pastāvēja civiltiesiska prasība uz pirkuma cenas pielāgošanu, kura būtu piemērojama arī jebkuram privātam pārdevējam, tad nevar būt runa par valsts atbalstu (ne par ekonomisku priekšrocību, ne selektivitāti EKL 87. panta 1. punkta izpratnē). Tas ir arī tādēļ, ka atbilstoši privatizācijas laikā spēkā esošajam fiduciārajam režīmam attiecīgi zemākas pirkuma cenas noteikšana būtu pieļaujama no valsts atbalsta kontroles viedokļa.

               3.

               Juridisku apsvērumu dēļ Komisija ir noraidījusi apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentāciju un norādījusi uz to, ka prasījumi pret fiduciāru un pret Tīringenes brīvo zemi izskatāmi atsevišķi. Pirmās instances tiesa šādu argumentāciju ir apstiprinājusi un turklāt norādījusi uz to, ka prasītāja tiesvedības laikā nav iesniegusi rakstiskus pierādījumus par Tīringenes brīvās zemes atbalsta apsolījumu.

               4.

               Pret šo arī ir vērsta apelācijas sūdzība. Saistībā ar darījuma pamata zudumu apelācijas sūdzības iesniedzēja jo īpaši izvirza šādus prasījuma pamatus:

                           —

                           Tiesa nepamatoti noliedza Komisijas pārkāpumu attiecība uz pamatošanas pienākumu (EKL 253. pants), jo pēc Komisijas sniegtā pamatojuma nevarēja saprast, kādēļ Komisija noraidījusi prasītāja prasību pret fiduciāru (tagad BvS) sakarā ar darījuma pamata zudumu.

                           —

                           Ja Komisijas sniegtais pamatojums atbilda EKL 253. panta prasībām, tad Tiesai jebkurā gadījumā vajadzēja konstatēt nepārprotamu Komisijas kļūdu novērtējumā, jo Komisijas pamatojums acīmredzami nebija piemērots tam, lai apšaubītu apelācijas sūdzības iesniedzējas atsauci uz darījuma pamata zudumu. Attiecīgi Tiesai bija jākonstatē Komisijas EKL 87. panta 1. punkta pārkāpums.

                           —

                           Tie pamatojumi, uz kuriem Tiesa balstījās, bet kurus nebija minējusi Komisija (pierādījuma trūkums par Tīringenes brīvās zemes apsolījumu), nav pieņemami (pamatojuma mainīšana) un nav vērā ņemami (nevis Tīringenes apsolījumam bija pierādījuma raksturs, bet gan līgumslēdzēju pušu kļūdainajam priekšstatam par atbalsta apmēru).

                           —

                           Bez tam Tiesa ir pārkāpusi būtiskus procesuālus pamatprincipus, tostarp, tiesības tikt uzklausītam, jo Tiesa spriedumā noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzējas iesniegtos pierādījumus par aprēķina pamatu un vienlaicīgi spriedumā balstījās uz to, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja nav pierādījusi sava izteikuma pamatotību.

               5.

               Papildus šiem pamatiem apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda uz juridisku kļūdu attiecībā uz citiem trūkumiem Komisijas lēmuma pamatojumā, kā arī prettiesisku noliegumu sakarā ar Komisijas pieļautajām būtiskajām procesuālajām kļūdām.

      (1)  Krājumā vēl nav publicēts.


title: Lieta C-671/13: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 25. jūnija spriedums (Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedības, ko ierosinājuši “Indėlių ir investicijų draudimas” VĮ, Virgilijus Vidutis Nemaniūnas Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīvas 94/19/EK un 97/9/EK — Noguldījumu garantiju un ieguldītāju kompensācijas sistēmas — Uzkrājumu un ieguldījumu instrumenti — Finanšu instruments Direktīvas 2004/39/EK izpratnē — Garantijas izslēgšana — Tieša iedarbība — Nosacījumi Direktīvas 97/9/EK izmantošanai

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/10

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 25. jūnija spriedums (Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedības, ko ierosinājuši “Indėlių ir investicijų draudimas” VĮ, Virgilijus Vidutis Nemaniūnas

   (Lieta C-671/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīvas 94/19/EK un 97/9/EK - Noguldījumu garantiju un ieguldītāju kompensācijas sistēmas - Uzkrājumu un ieguldījumu instrumenti - Finanšu instruments Direktīvas 2004/39/EK izpratnē - Garantijas izslēgšana - Tieša iedarbība - Nosacījumi Direktīvas 97/9/EK izmantošanai)
   (2015/C 279/11)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Pamatlietas puses

      Indėlių ir investicijų draudimas“VĮ, Virgilijus Vidutis Nemaniūnas

      piedaloties: Vitoldas Guliavičius, bankas “Snoras” AB, likvidācijas procesā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 30. maija Direktīvas 94/19/EK par noguldījumu garantiju sistēmām, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 11. marta Direktīvu 2009/14/EK, 7. panta 2. punkts un tās I pielikuma 12. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstis var izslēgt no šajā direktīvā paredzētās garantijas kredītiestādes emitētus noguldījuma sertifikātus, ja tiem ir tirgojamu vērtspapīru raksturs – kas ir jānosaka iesniedzējtiesai –, un nav jāpārliecinās, vai šiem sertifikātiem piemīt visas finanšu instrumenta iezīmes Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK, izpratnē;

               2)

               Direktīva 94/19, kas grozīta ar Direktīvu 2009/14, un Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 3. marta Direktīva 97/9/EK par ieguldītāju kompensācijas sistēmām ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja uz prasījumiem pret kredītiestādi var vienlaicīgi attiekties gan “noguldījuma” jēdziens Direktīvas 94/19 nozīmē, gan “finanšu instrumenta” jēdziens Direktīvas 97/9 nozīmē, bet valsts likumdevējs ir izmantojis Direktīvas 94/19 I pielikuma 12. punktā sniegto iespēju izslēgt šos prasījumus no šajā direktīvā paredzētās garantiju sistēmas, šādas izslēgšanas sekas nevar būt tādas, ka šie prasījumi tādējādi ir izslēgti arī no Direktīvā 97/9 paredzētās aizsardzības sistēmas, atskaitot šīs pēdējās direktīvas 4. panta 2. punktā paredzētajos apstākļos;

               3)

               Direktīvas 97/9 2. panta 2. punkts un 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, atbilstoši kuram iespēja izmantot šajā direktīvā paredzēto kompensēšanas sistēmu ir atkarīga no tā, vai attiecīgā kredītiestāde ir pārskaitījusi vai izmantojusi attiecīgos līdzekļus vai vērtspapīrus bez ieguldītāja piekrišanas.

               4)

               Direktīva 97/9 ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesai, ciktāl tā uzskata, ka pamatlietās šī direktīva ir izvirzīta pret organizāciju, kura atbilst nosacījumiem, lai pret to varētu atsaukties uz šīs direktīvas tiesību normām, ir pienākums nepiemērot tādu valsts tiesību normu kā pamatlietā, atbilstoši kurai iespēja izmantot šajā pašā direktīvā paredzēto kompensēšanas sistēmu ir atkarīga no tā, vai attiecīgā kredītiestāde ir pārskaitījusi vai izmantojusi attiecīgos līdzekļus vai vērtspapīrus bez ieguldītāja piekrišanas.

      (1)  OV C 71, 8.3.2014.


title: Lieta F-43/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 19. septembra spriedums — Tuomo Talvela /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Novērtēšana — Karjeras attīstības ziņojums — Novērtējums par 2004. gadu — Tiesības uz aizstāvību — Pienākums norādīt ziņojuma pamatojumu — Administratīvā izmeklēšana)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/68

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 19. septembra spriedums — Tuomo Talvela/Komisija
   (Lieta F-43/06) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Novērtēšana - Karjeras attīstības ziņojums - Novērtējums par 2004. gadu - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt ziņojuma pamatojumu - Administratīvā izmeklēšana)
   (2007/C 269/123)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Tuomo Talvela, Oslo (Norvēģija) (pārstāvis — É. Boigelot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un M. Velardo)
   Priekšmets
   Civildienests — Pirmkārt, prasītāja 2004. gada karjeras attīstības ziņojuma atcelšana un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 143, 17.6.2006., 38. lpp.


title: Lieta C-244/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Landgericht Koblenz  (Vācija)  2006. gada 31. maija  rīkojumu —  Dynamic Medien Vertriebs GmbH  pret  Avides Media AG .

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Landgericht Koblenz (Vācija) 2006. gada 31. maija rīkojumu — Dynamic Medien Vertriebs GmbH pret Avides Media AG.
   (Lieta C-244/06)
   (2006/C 178/40)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Landgericht Koblenz

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Dynamic Medien Vertriebs GmbH

      Atbildētāja: Avides Media AG

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai preču brīvas aprites princips EKL 28. panta izpratnē ir pretrunā Vācijas tiesību normai, kas tirdzniecībā pa pastu aizliedz izplatīt tādus attēlu ierakstus (DVD un video), uz kuriem nav norādes, ka Vācijas kompetentās iestādes ir pārbaudījušas to piemērotību jauniešu auditorijai?
   Īpaši:
   vai aizliegums tirdzniecībā pa pastu izplatīt šādus attēlu ierakstus ir uzskatāms par pasākumu ar līdzvērtīgu iedarbību EKL 28. panta izpratnē?
   Apstiprinošas atbildes gadījumā:
   vai EKL 30. pants, ņemot vērā Direktīvu 2000/31/EK (1), attaisno šādu aizliegumu arī gadījumā, ja attēlu ierakstu piemērotību jauniešu auditorijai ir pārbaudījusi cita ES dalībvalsts un uz tiem ir attiecīga norāde, vai arī šāda pārbaude, ko veikusi cita ES dalībvalsts, uzskatāma par mazāk ierobežojošu pasākumu šī noteikuma izpratnē?

      (1)  OV L 178, 1. lpp.


title: Apvienotās lietas T-102/07 un T-120/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 3. marta spriedums — Freistaat Sachsen u.c./Komisija (Valsts atbalsts — Vācijas piešķirts atbalsts ieguldījumu un galvojumu aizdevumiem veidā — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Vispārēja atbalsta programma, ko apstiprinājusi Komisija — Jēdziens grūtībās nonācis uzņēmums — Pamatnostādnes attiecībā uz valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai — Atbalsta summa — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/37

         Vispārējās tiesas 2010. gada 3. marta spriedums — Freistaat Sachsen u.c./Komisija
   (Apvienotās lietas T-102/07 un T-120/07) (1)

   (Valsts atbalsts - Vācijas piešķirts atbalsts ieguldījumu un galvojumu aizdevumiem veidā - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Vispārēja atbalsta programma, ko apstiprinājusi Komisija - Jēdziens “grūtībās nonācis uzņēmums” - Pamatnostādnes attiecībā uz valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai - Atbalsta summa - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2010/C 100/57
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Freistaat Sachsen (Vācija) (pārstāvji — C. von Donat un G. Quardt, avocats) (lieta T-102/07); MB Immobilien Verwaltungs GmbH (Neukirch, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji G. Brüggen, pēc tam A. Seidl, K. Lengert un W. Sommer, avocats); un MB System GmbH & Co. KG (Nordhausen, Vācija) (pārstāvis — G. Brüggen, avocat) (lieta T-120/07)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — K. Gross un T. Scharf)

      Priekšmets

   Par prasību atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmumu 2007/492/EK par Vācijas valsts atbalstu C 38/2005 (ex NN 52/2004) par labu Biria grupai (OV L 183, 27. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmumu 2007/492/EK par Vācijas valsts atbalstu C 38/2005 (ex NN 52/2004) par labu Biria grupai;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tiesāšanās izdevumus par pagaidu noregulējuma tiesvedību lietā T-120/07.

      (1)  OV C 129, 09.06.2007.


title: Lieta C-492/04: Tiesas (ceturtā palāta) rīkojums 2007. gada 10. maijā ( Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lasertec Gesellschaft für Stanzformen mbH / Finanzamt Emmendingen (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Kapitāla brīva aprite — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Nodokļi — Sabiedrību ienākuma nodoklis — Aizdevuma līgums starp sabiedrībām — Aizņēmēja sabiedrība, kas ir rezidente — Aizdevēja akcionāre sabiedrība, kas dibināta trešā valstī — Būtiska skaita kapitāldaļu jēdziens — Aizdevuma procentu maksājums — Kvalifikācija — Slēpta ienākumu izmaksāšana)

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/7

         Tiesas (ceturtā palāta) rīkojums 2007. gada 10. maijā (Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lasertec Gesellschaft für Stanzformen mbH/Finanzamt Emmendingen

   (Lieta C-492/04) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Kapitāla brīva aprite - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Nodokļi - Sabiedrību ienākuma nodoklis - Aizdevuma līgums starp sabiedrībām - Aizņēmēja sabiedrība, kas ir rezidente - Aizdevēja akcionāre sabiedrība, kas dibināta trešā valstī - “Būtiska skaita kapitāldaļu’ jēdziens - Aizdevuma procentu maksājums - Kvalifikācija - Slēpta ienākumu izmaksāšana)
   (2007/C 155/11)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Finanzgericht Baden-Württemberg
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Lasertec Gesellschaft für Stanzformen mbH

      Atbildētājs: Finanzamt Emmendingen

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Baden-Württemberg — EKL 56. panta 1. punkta, 57. panta 1. punkta un 58. panta interpretācija — Valsts nodokļu tiesību akti — Sabiedrību ienākuma nodoklis — Nodokļu piemērošana kā slēptiem ienākumiem tādiem ienākumiem, kas gūti, izmaksājot trešā valstī dibinātai akcionārei sabiedrībai procentus, ko samaksājusi valsts sabiedrība, kā atlīdzību par aizdoto kapitālu
   Rezolutīvā daļa
   Valsts pasākums, atbilstoši kuram kapitālsabiedrības, kas ir rezidente, akcionārei, kas nav rezidente, bet kam pieder būtisks skaits šīs sabiedrības kapitāldaļu, samaksātie aizdevuma procenti, kurus ar atsevišķiem nosacījumiem uzskata par slēptiem izmaksātiem ienākumiem, par ko nodokļus maksā aizņēmēja sabiedrība, būtiski pārkāpj brīvību veikt uzņēmējdarbību EKL 43. un turpmāko pantu nozīmē. Šīs tiesību normas nevar attiecināt uz situāciju, kurā ir iesaistīta trešās valsts sabiedrība.

      (1)  OV C 31, 5.2.2005.


title: Lieta T-229/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. jūnija spriedums – Norma Lebensmittelfilialbetrieb/ITSB – Yorma’s (“Yorma Eberl”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Yorma Eberl” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas un valsts vārdiskas preču zīmes “NORMA” — Relatīvi atteikuma pamati — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 8. panta 4. punkts

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/24

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. jūnija spriedums – Norma Lebensmittelfilialbetrieb/ITSB – Yorma’s (“Yorma Eberl”)
   (Lieta T-229/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Yorma Eberl” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas un valsts vārdiskas preču zīmes “NORMA” - Relatīvi atteikuma pamati - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 8. panta 4. punkts)
   (2015/C 262/32)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Norma Lebensmittelfilialbetrieb Stiftung & Co. KG (Nuremberg, Vācija) (pārstāvis – A. Parr, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Yorma’s AG (Deggendorf, Vācija) (pārstāvji – A. Weiß un C. Muck, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 11. februāra lēmumu lietā R 532/2013-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Norma Lebensmittelfilialbetrieb Stiftung & Co. KG un Yorma’s AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Norma Lebensmittelfilialbetrieb Stiftung & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 194, 24.6.2014.


title: Lieta C-339/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 7. jūlijā iesniedza Varhoven administrativen sad (Bulgārija) — Krasimir Asparuhov Estov, Monika Lyusien Ivanova un Kemko International EAD/Ministerski savet na Republika Bulgaria

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 7. jūlijā iesniedza Varhoven administrativen sad (Bulgārija) — Krasimir Asparuhov Estov, Monika Lyusien Ivanova un Kemko International EAD/Ministerski savet na Republika Bulgaria

   (Lieta C-339/10)
   ()
   2011/C 13/26
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Varhoven administrativen sad

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Krasimir Asparuhov Estov, Monika Lyusien Ivanova un Kemko International EAD

      Atbildētājs: Ministerski savet na Republika Bulgaria

   Ar 2010. gada 12. novembra rīkojumu Tiesa (astotā palāta) nosprieda, ka tai acīmredzami nav kompetences atbildēt uz Varhoven administrativen sad (Bulgārija) uzdotajiem jautājumiem.


title: Lieta T-502/15: Prasība, kas celta 2015. gada 1. septembrī – Spānija/Komisija

text:
               19.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/36

         Prasība, kas celta 2015. gada 1. septembrī – Spānija/Komisija
   (Lieta T-502/15)
   (2015/C 346/41)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis – L. Banciella Rodríguez-Miñón)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Komisijas 2015. gada 22. jūnija izpildes lēmumu, no Eiropas Savienības finansējuma izslēdzot noteiktus dalībvalstīm segtus izdevumus no Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (FEADER), attiecībā uz Spānijas Karalisti;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.
   Attiecībā uz Comunidad Autónoma de Cataluña:

               1.

               Piespriestā vienotas likmes korekcija EUR 609 337,80 apmērā un piemērotā aprēķina metode ir pretrunā Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu 31. panta 2. punktam un Komisijas 1997. gada 23. decembra dokumenta VI/5330/97 un dokumenta AFR-64043–2005 (Communication Irom the Commission, on how the Commission intends in the context 01 the EAGGF-Guarantee clearance procedure to handle shortcomings in the context 01 cross-compliance control system implemented by the Member State) vadlīnijām (vadlīnijas finanšu līdzekļu atgūšanai, sagatavojot lēmumu par ELGF garantiju nodaļas gada noslēgumu), jo nebija jāatsaucas uz vienotās likmes aplēsi tādēļ, ka Spānijas Karaliste iesniedza precīzu reālā riska novērtējumu fondam. Komisijas veiktā piemērošana, papildus tam, kā ir kļūdaina, ir arī nesamērīga un nepamatota.

               2.

               Vienotās likmes 2 % vispār un konkrētās piespriestās korekcijas EUR 609 337,80 kopsumma, kā arī aprēķina metode ir pretrunā Padomes Regulas (EK) Nr. 1290/2005 31. panta 2. punktam un Komisijas dokumentiem par vadlīnijām finanšu korekciju aprēķinam, jo nav bijis pareizi vienam un tam pašam pārkāpumam pielietot un vienlaicīgi apvienot divas aprēķina metodes. Papildus tam, ka runa ir par juridisku nevienveidību, tas arī nav samērīgi un ir nepamatoti.

               3.

               Noteiktā korekcija par pieteikumu 2009. gadam, 2011. un 2012. finanšu gadam pārkāpj Regulas (EK) Nr. 1290/2005 31. panta 4. punktu un nozīmē, ka ir pārkāpts lojālas sadarbības princips. Turklāt tas Spānijas Karalisti kavē aizstāvēties, jo Komisija nepieļaujamā kārtā finanšu korekciju ir izvērsusi uz 24 mēnešiem pirms paziņojuma, kaut arī Spānijas Karaliste trūkumus šai laikā turklāt ir labojusi.

         Attiecībā uz Comunidad Autónoma de Canarias:

               4.

               Piespriestā vienotas likmes korekcija EUR 1 689 689,03 apmērā un piemērotā aprēķina metode ir pretrunā Padomes Regulas (EK) Nr. 1290/2005 31. panta 2. punktam un Komisijas dokumenta AGRI/D/40474/2010-REV 1 vadlīnijām.


title: Lieta C-479/13: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 5. marta spriedums – Eiropas Komisija/Francijas Republika Valsts pienākumu neizpilde — Nodokļi — PVN — Samazinātas likmes piemērošana — Digitālo vai elektronisko grāmatu piegāde

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/8

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 5. marta spriedums – Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-479/13) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Nodokļi - PVN - Samazinātas likmes piemērošana - Digitālo vai elektronisko grāmatu piegāde)
   (2015/C 138/09)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Soulay un F. Dintilhac)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji – D. Colas un J. S. Pilczer)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Beļģijas Karaliste (pārstāvji – M. Jacobs un J. C. Halleux)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               piemērojot samazinātu pievienotās vērtības nodokļa likmi digitālo vai elektronisko grāmatu piegādei, Francijas Republika nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kas grozīta ar Padomes 2010. gada 7. decembra Direktīvu 2010/88/ES, 96. un 98. pantā, skatot tos kopsakarā ar minētās direktīvas II un III pielikumu, kā arī Padomes 2011. gada 15. marta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 282/2011, ar ko nosaka īstenošanas pasākumus Direktīvai 2006/112 par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, paredzētos pienākumus;

               2)

               Francijas Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Beļģijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 344, 23.11.2013.


title: Tiesas spriedums (ceturtā palāta) 2004. gada 28. oktobrī lietā C-497/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28. pants — Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību — Pārtikas piedevu pārdošana pa pastu — Aizliegums)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/17

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2004. gada 28. oktobrī
   lietā C-497/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 28. pants - Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību - Pārtikas piedevu pārdošana pa pastu - Aizliegums)
   (2005/C 6/31)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-497/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 24. novembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji J. C. Schieferer un B. Schima) pret Austrijas Republiku (pārstāvis E. Riedl), Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Lenaerts, tiesneši J. N. Cunha Rodrigues un M. Ilešič (referents), ģenerāladvokāts D. Ruiz-Jarabo Colomer, sekretārs R. Grass, 2004. gada 28. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               ar Gewerbeordnung 50. panta 2. daļu aizliedzot pa pastu pārdot pārtikas piedevas, Austrijas Republika ir pārkāpusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 28. pants;

               2)

               piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 21, 24.1.2004.


title: Lieta C-61/06: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2006. gada 3. februārī

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/13

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2006. gada 3. februārī
   (Lieta C-61/06)
   (2006/C 86/24)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 3. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv B. Schima un D. Recchia, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, līdz 2004. gada 1. jūlijam neiesniedzot ikgadējo valsts ziņojumu par biodegvielas izmantošanas veicināšanu, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 4. panta 1. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 8. maija Direktīvā 2003/30/EK par biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas izmantošanas veicināšanu transportā (1);

               2)

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ziņojums, kas minēts šīs direktīvas 4. panta 1. punktā, bija jāiesniedz Komisijai līdz 2004. gada 1. jūlijam Vēl joprojām Komisija nav saņēmusi nekādu informāciju no Itālijas valsts iestādēm.
   Tāpēc Komisija uzskata, ka Itālija vēl joprojām nav nosūtījusi ziņojumu par biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas izmantošanas veicināšanu transportā, kā tas ir paredzēts minētās direktīvas 4. panta 1. punktā.

      (1)  OV L 123, 42. lpp.


title: Lieta C-41/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 25. janvārī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) – Isabel González Castro/Mutua Umivale y Prosegur España S.L.

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 25. janvārī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) – Isabel González Castro/Mutua Umivale y Prosegur España S.L.

   (Lieta C-41/17)
   (2017/C 121/19)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Isabel González Castro

      Atbildētāji: Mutua Umivale y Prosegur España S.L.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 92/85/EEK (1) 7. pants ir interpretējams tādējādi, ka nakts darbs, kas nav jāveic darbiniecēm, kuras ir norādītas 2. pantā, tostarp darbiniecēm, kas baro bērnu ar krūti, ietver ne tikai darbu, kas pilnībā ir veicams nakts laikā, bet gan arī maiņu darbu, kad, kā tas ir pamatlietā, dažas no maiņām tiek strādātas nakts laikā?

               2)

               Vai tiesvedībā, kurā tiek izskatīta riska situācijas pastāvēšana laikā, kad darbiniece baro bērnu ar krūti, ir piemērojami īpašie noteikumi par pierādīšanas pienākumu, kas ir noteikti Direktīvas 2006/54/EK (2) 19. panta 1. punktā, – kas ir transponēts Spānijas tiesību sistēmā tostarp ar Likuma Nr. 36/2011 96. panta 1. punktu, – saistībā ar nosacījumiem, kas ir noteikti Direktīvas 92/85/EEK 5. pantā, – kas ir transponēts Spānijas tiesību sistēmā ar Ley de Prevención de Riesgos Laborales [Darba aizsardzības likuma] 26. pantu, – atvaļinājuma piešķiršanai laikā, kad darbiniece baro bērnu ar krūti, un attiecīgi pabalsta [saņemšanas] atzīšanai saistībā ar šo situāciju atbilstoši valsts tiesību aktiem saskaņā ar minētās Direktīvas 92/85/EEK 11. panta 1. punktu?

               3)

               Vai minētās Direktīvas 2006/54/EK 19. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka “fakti, pēc kuriem var secināt, ka ir notikusi” darbinieces “tieša vai netieša diskriminācija” laikā, kad tā baro bērnu ar krūti – tiesvedībā, kurā tiek izskatīta riska situācijas pastāvēšana laikā, kad darbiniece baro bērnu ar krūti, piešķirot atvaļinājumu, kas ir paredzēts Direktīvas 92/85/EEK 5. pantā un kas ir transponēts Spānijas tiesību sistēmā ar Spānijas Darba aizsardzības likuma 26. pantu,– ir tie, ka: 1) darbiniece kā apsardzes darbiniece veic pienākumus maiņu darba režīmā un dažās maiņās strādā nakts laikā un turklāt vienatnē, un turklāt 2) iet apgaitās un attiecīgajā gadījumā uzrauga ārkārtas gadījumus (pārkāpumus, ugunsgrēkus un citus starpgadījumus); un turklāt 3) nav pierādīts, ka darba vietā pastāvētu piemērota vieta barošanai ar krūti vai attiecīgi piena mehāniskai atslaukšanai?

               4)

               Vai pēc tam, kad ir apstiprinājušies “fakti, pēc kuriem var secināt, ka ir notikusi tieša vai netieša diskriminācija” atbilstoši Direktīvas 2006/54/EK 19. panta 1. punktam saistībā ar Direktīvas 92/85/EEK 5. pantu, – kas ir transponēts Spānijas tiesību sistēmā ar Darba aizsardzības likuma 26. pantu – tiesvedībā, kurā tiek izskatīta riska situācijas pastāvēšana laikā, kad darbiniece baro bērnu ar krūti, un atvaļinājuma piešķiršana darbiniecei, kas baro bērnu ar krūti, būtu pieprasāms, lai atvaļinājuma piešķiršanai atbilstoši valsts tiesību aktiem, – ar kuriem ir transponēts Direktīvas 92/85/EEK 5. panta 2. un 3. punkts, – viņa pierāda, ka darba apstākļu un/vai darba laika maiņa tehniski un/vai objektīvi nav iespējama, vai tā nav pieņemama, un tehniski un/vai objektīvi nav iespējama darbinieces pārcelšana citā darbā, vai tā nav pieņemama? Vai, gluži pretēji, šādu jautājumu pierādīšana būtu atbildētāju (darba devēja un iestādes, kas izmaksā sociālās apdrošināšanas pabalstu par darba līguma darbības apturēšanu) pienākums?

      (1)  Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīva 92/85/EEK par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti (OV 1992, L 348, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīva 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (OV 2006, L 204, 23. lpp.).


title: Lieta C-171/05 P: Tiesas rīkojums  2006. gada 23. februāris  —  Laurent Piau  pret Eiropas Kopienu Komisiju,  Fédération Internationale de Football Association  ( FIFA ) (Apelācija — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Konkurence — Nolikums par spēlētāju aģentu darbību — Apelācijas sūdzība, kas (vienā) daļā ir acīmredzami nepieņemama un (otrā) daļā ir acīmredzami nepamatota)

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/3

         Tiesas rīkojums 2006. gada 23. februāris — Laurent Piau pret Eiropas Kopienu Komisiju, Fédération Internationale de Football Association (FIFA)
   (Lieta C-171/05 P) (1)

   (Apelācija - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Konkurence - Nolikums par spēlētāju aģentu darbību - Apelācijas sūdzība, kas (vienā) daļā ir acīmredzami nepieņemama un (otrā) daļā ir acīmredzami nepamatota)
   (2006/C 154/06)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Laurent Piau (pārstāvis — M. Fauconnet, avocat)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija, (pārstāvji — A. Bouquet un O. Beynet), Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (pārstāvji — F. Lois un A. Vallery, avocats)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība, kas celta pret Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2005. gada 26. janvāra spriedumu lietā T-193/02 Piau/Komisija, ar ko Pirmās instances tiesa ir noraidījusi prasību atcelt Komisijas 2002. gada 15. aprīļa lēmumu, ar ko, savukārt, tiek noraidīta prasītāja iesniegtā sūdzība par Starptautiskās Futbola federācijas (FIFA) nolikumu, kas reglamentē spēlētāju aģentu darbību
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Piau atlīdzina tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      (1)  OV C 155, 25.06.2005.


title: Lieta C-302/07: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 5. marta spriedums ( VAT and Duties Tribunal, London (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – J D Wetherspoon PLC/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs (Pirmā un Sestā PVN direktīva — Nodokļu neitralitātes un samērīguma princips — Noteikumi par PVN summu noapaļošanu — Noapaļošanas metodes un līmeņi)

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 5. marta spriedums (VAT and Duties Tribunal, London (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – J D Wetherspoon PLC/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

   (Lieta C-302/07) (1)

   (Pirmā un Sestā PVN direktīva - Nodokļu neitralitātes un samērīguma princips - Noteikumi par PVN summu noapaļošanu - Noapaļošanas metodes un līmeņi)
   2009/C 102/06
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      VAT and Duties Tribunal, London

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: J D Wetherspoon PLC

      Atbildētājs: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – VAT and Duties Tribunal, London – Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkta, 12. panta 3. punkta a) apakšpunkta un 22. panta 3. punkta b) apakšpunkta un Padomes 1967. gada 11. aprīļa Pirmās direktīvas 67/227/EEK par dalībvalstu tiesību aktu par apgrozījuma nodokļiem saskaņošanu (OV 71, 1301. lpp.) 2. panta pirmās un otrās daļas interpretācija – Noteikumi par pievienotās vērtības nodokļa summu noapaļošanu

      Rezolutīvā daļa

               1)

               pašreizējās Kopienu tiesībās nav ietverta īpaša prasība attiecībā uz pievienotās vērtības nodokļa summu noapaļošanas metodi. Ja nav īpaša Kopienu tiesiskā regulējuma, dalībvalstīm ir jāparedz noteikumi un metodes pievienotās vērtības nodokļa summu noapaļošanai un, to darot, jāievēro principi, kas ir kopējās šā nodokļa sistēmas pamatā, tostarp nodokļu neitralitātes un samērīguma princips. Konkrētāk, Kopienu tiesības, no vienas puses, ļauj piemērot valsts tiesību normu, kurā ir paredzēta prasība veikt pievienotās vērtības nodokļa summu noapaļošanu uz augšu, ja attiecīgās naudas valūtas vismazākās vienības daļa ir 0,5 vai pārsniedz to, un, no otras puses, neietver prasību atļaut nodokļu maksātājiem noapaļot uz leju pievienotās vērtības nodokļa summu, kas ietver nacionālās valūtas vismazākās vienības daļu;

               2)

               ja pārdošanas cena ietver pievienotās vērtības nodokli un ja nav īpaša Kopienu tiesiskā regulējuma, katrai dalībvalstij, ievērojot Kopienu tiesībās paredzētās robežas un it īpaši nodokļu neitralitātes un samērīguma principu, ir jānosaka līmenis, kurā var veikt vai ir jāveic tādas pievienotās vērtības nodokļa summas noapaļošana, kas ietver nacionālās valūtas vismazākās vienības daļu;

               3)

               ņemot vērā, ka to uzņēmēju situācija, kuri savu preču pārdošanas un pakalpojumu sniegšanas cenu aprēķinā iekļauj pievienotās vērtības nodokli, atšķiras no to uzņēmēju situācijas, kas veic tāda paša veida darījumus par cenām bez pievienotās vērtības nodokļa, pirmie minētie uzņēmēji nevar atsaukties uz nodokļu neitralitātes principu, lai prasītu atļaut arī viņiem noapaļot maksājamā pievienotās vērtības nodokļa summas uz leju vienādu preču grupas līmenī un darījuma līmenī.

      (1)  OV C 211, 8.9.2007.


title: Lieta T-262/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. aprīlī  – Bionecs /ITSB – Fidia Farmaceutici  ( “BIONECS” )

text:
               21.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/25

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. aprīlī – Bionecs/ITSB – Fidia Farmaceutici (“BIONECS”)
   (Lieta T-262/14)
   2014/C 235/35
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bionecs GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis – M. Knitter, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Fidia Farmaceutici SpA (Abano Terme, Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 6. februāra lēmumu lietā R 1179/2013–1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “BIONECS” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 5., 29. un 35. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 0 6 50  638

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: starptautiskas vārdiskas preču zīmes “BIONECT” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē, reģistrācija Nr. 7 15  915

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt daļēji

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-626/16 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 16. februāra rīkojums – Troszczynski/Parlaments Pagaidu noregulējums — Eiropas Parlamenta loceklis — Parlamentārās palīdzības izmaksas sedzošo piemaksu atgūšana kompensācijas ceļā — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/33

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 16. februāra rīkojums – Troszczynski/Parlaments
   (Lieta T-626/16 R)
   (Pagaidu noregulējums - Eiropas Parlamenta loceklis - Parlamentārās palīdzības izmaksas sedzošo piemaksu atgūšana kompensācijas ceļā - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2017/C 121/49)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mylène Troszczynski (Noyon, Francija) (pārstāvis – M. Ceccaldi, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – G. Corstens un S. Alonso de León)

      Priekšmets

   Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru tiek prasīts apturēt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2016. gada 23. jūnija lēmuma, ar ko tiek noteikta EUR 56 554 piedziņa no prasītājas, izpildi un paziņojuma par parādu Nr. 2016-888, kas izdots uz šī lēmuma pamata, izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-154/11: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums ( Landesarbeitsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ahmed Mahamdia /Alžīrijas Tautas Demokrātiskā Republika (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — Jurisdikcija individuālu darba līgumu jomā — Ar trešās valsts vēstniecību noslēgts līgums — Darba devējas valsts imunitāte — “Filiāles, aģentūras vai citas struktūras” jēdziens 18. panta 2. punkta izpratnē — Vienošanās par jurisdikcijas noteikšanu trešās valsts tiesām saderība ar 21. pantu)

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/11

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums (Landesarbeitsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ahmed Mahamdia/Alžīrijas Tautas Demokrātiskā Republika
   (Lieta C-154/11) (1)

   (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - Jurisdikcija individuālu darba līgumu jomā - Ar trešās valsts vēstniecību noslēgts līgums - Darba devējas valsts imunitāte - “Filiāles, aģentūras vai citas struktūras” jēdziens 18. panta 2. punkta izpratnē - Vienošanās par jurisdikcijas noteikšanu trešās valsts tiesām saderība ar 21. pantu)
   2012/C 295/17
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landesarbeitsgericht Berlin

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ahmed Mahamdia

      Atbildētāja: Alžīrijas Tautas Demokrātiskā Republika

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landesarbeitsgericht Berlin — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.) 18., 19. un 21. panta interpretācija — Tiesas jurisdikcijas noteikšana lietā par tāda prasītāja darba attiecību uzteikšanas spēkā esamību, kurš ir dalībvalsts un trešās valsts pilsonis un kurš dalībvalstī, kuras pilsonis viņš ir, pieņemts darbā kā šoferis trešās valsts, kuras pilsonis viņš ir, vēstniecībā saskaņā ar darba līgumu, kurā paredzēts strīdus izšķirt šajā pēdējā minētajā valstī

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 18. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka trešās valsts vēstniecība, kas atrodas dalībvalsts teritorijā, ir “struktūra” šīs tiesību normas izpratnē strīdā par darba līgumu, ko šī vēstniecība ir noslēgusi nosūtošās valsts vārdā, ja darba ņēmēja veiktās funkcijas neietilpst publiskās varas īstenošanā. Valsts tiesas, kas izskata lietu, ziņā ir noteikt, kāds tieši ir darba ņēmēja veikto funkciju raksturs;

               2)

               Regulas Nr. 44/2001 21. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī tiesību norma attiecas uz vienošanos par jurisdikciju, kas ir noslēgta pirms domstarpību rašanās, ciktāl tā darba ņēmējam papildus iespējai vērsties tiesās, kurām parasti ir jurisdikcija saskaņā ar šīs regulas 18. un 19. panta īpašajiem noteikumiem, sniedz iespēju vērsties citās tiesās, ieskaitot tās, kas atrodas ārpus Savienības.

      (1)  OV C 173, 11.06.2011.


title: Lieta T-188/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 21. janvāra spriedums – Grundig Multimedia/ITSB (“GentleCare”) (Kopienas preču zīme – Kopienas vārdiskas preču zīmes “GentleCare” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts – Vienlīdzīga attieksme)

text:
               2.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/29

      Vispārējās tiesas 2015. gada 21. janvāra spriedums – Grundig Multimedia/ITSB (“GentleCare”)
      (Lieta T-188/14) (1)

      (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “GentleCare” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Vienlīdzīga attieksme)
      (2015/C 073/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Grundig Multimedia AG (Stansstad, Šveice) (pārstāvji – S. Walter un M. Neuner, advokāti)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Geroulakos)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju piektās padomes 2014. gada 24. janvāra lēmumu lietā R 739/2013–5, ar kuru apstiprināta pieteikuma vārdisku apzīmējumu “GentleCare” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi noraidīšana

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Grundig Multimedia AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 151, 19.5.2014.


title: lieta T-410/05: Prasība, kas celta  2005. gada 14. novembrī  —  Eerola  pret Komisiju

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/34

         Prasība, kas celta 2005. gada 14. novembrī — Eerola pret Komisiju
   (lieta T-410/05)
   (2006/C 48/68)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Iiro Eerola (Brisele, Beļģija) [pārstāvji: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, advokāti]

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru tika atteikts prasītājam piešķirt Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punktā paredzēto ekspatriācijas pabalstu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, Somijas pilsonis, tika iecelts par Komisijas ierēdni 2004. gada 1. oktobrī. Komisija atteicās piešķirt viņam ekspatriācijas pabalstu, uzskatot, ka atsauces laikposmā — no 1999. gada 1. janvāra līdz 2003. gada 31. decembrim — prasītājs dzīvoja Beļģijā.
   Prasītājs apstrīdēja minēto lēmumu, norādot, ka laikposms no 2003. gada 1. aprīļa līdz 2003. gada 31. decembrim, kad viņš strādāja Briselē par Somijas Akadēmijas zinātnisko padomnieku, nav jāņem vērā, jo Somijas Akadēmija nav atsevišķa juridiska persona, bet Somijas valsts struktūrvienība. Sakarā ar minēto prasītājs norāda uz Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta pārkāpumu, kā arī uz kļūdu tiesību piemērošanā.


title: Lietas T-385/02 izslēgšana no reģistra

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/64

         Lietas T-385/02 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 217/136)

      (tiesvedības valoda — angļu)

   2005. gada 10. jūnijā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-385/02 Marta Andreasen pret Eiropas Kopienu Komisiju.

      (1)  OV C 44, 22.2003.


title: Lieta T-355/06: Prasība, kas celta 2006. gada 5. decembrī — Koninklijke BAM Groep pret Komisiju

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/23

         Prasība, kas celta 2006. gada 5. decembrī — Koninklijke BAM Groep pret Komisiju
   (Lieta T-355/06)
   (2007/C 20/34)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Koninklijke BAM Groep NV (pārstāvji — B. W. Biesheuvel un J. K. de Pree, advocaten)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 13. septembra Lēmumu par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu (Lieta COMP/38.456 — Bitumens — NL — C(2006) 4090 final) vai vismaz atcelt šo lēmumu tiktāl, ciktāl tajā konstatēts, ka BAM ir pārkāpusi EKL 81. pantu, par to BAM ir piemērots naudas sods, BAM tiek uzdots izbeigt šo pārkāpumu un nākotnē atturēties no jebkādām 1. pantā minētajām darbībām vai rīcības, un no jebkādām darbībām vai rīcības, kurai ir tāds pats vai līdzīgs mērķis vai sekas, un tiktāl, ciktāl šis lēmums ir adresēts BAM;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas 2006. gada 13. septembra Lēmumu saistībā ar procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu (Lieta Nr. COMP/38.456 — Bitumens — NL), ar kuru prasītājai par EKL 81. panta pārkāpumu ir piemērots naudas sods.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja norāda, ka Komisija, secinot, ka prasītāja ir pārkāpusi EKL 81. pantu, ir rīkojusies pretrunā EKL 81. pantam, kā arī Regulas Nr. 1/2003 7. pantam un 23. panta 2. punktam. Prasītāja uzskata, ka Komisija kļūdaini piedēvēja tai kā mātes sabiedrībai tās meitas sabiedrības iespējami izdarīto pārkāpumu.
   Pakārtoti prasītāja norāda, ka Komisija ir kļūdaini noteikusi tai piemērotā naudas soda apmēru. Komisija piemēroja naudas sodu, pamatojoties uz divu gadu un piecu mēnešu laika periodu, kura laikā prasītājai šķietami piederēja 100 % BAM NBM akciju, lai gan šis periods patiesībā bija tikai viens gads un pieci mēneši.


title: Lieta T-311/08: Prasība, kas celta 2008. gada 5. augustā — Fitoussi /ITSB — Loriot ( IBIZA REPUBLIC )

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/32

         Prasība, kas celta 2008. gada 5. augustā — Fitoussi/ITSB — Loriot (“IBIZA REPUBLIC”)
   (Lieta T-311/08)
   (2008/C 272/59)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Paul Fitoussi, Vincennes (Francija) (pārstāvji — K. Manhaeve, T. van Innis un G. Glas, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Bernadette Nicole J. Loriot, Ibica (Spānija)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju otrās padomes 2008. gada 7. maija lēmumu lietā R 1135/2007-2;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Bernadette Nicole J. Loriot

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “IBIZA REPUBLIC” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25., 41., 43. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 868 072

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītājs

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts grafiska preču zīme, kas attēlota kā piecstaru zvaigzne, kuru ietver aplis, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, tā kā i) agrākā preču zīme būtu vērtējama kā piecstaru zvaigznes, kuru ietver aplis, attēls un nevis vienkārši kā zvaigzne; ii) agrākajai preču zīmei esot raksturīga stipra atšķirtspēja un tā nav preču zīme ar vāju atšķirtspēju, un iii) reģistrācijai pieteiktās preču zīmes grafiskais elements esot dominējošais salīdzinājumā ar vārdisko elementu un nevis otrādi.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 29. jūnijā lietā T-254/04 Spyridon de Athanassios Pappas pret Eiropas Savienības Reģionu komiteju (Ierēdņi — Pieņemšana darbā — Reģionu komitejas ģenerālsekretāra amats — Pirmās instances tiesas sprieduma, ar ko atcelts lēmums par iecelšanu amatā, izpilde — Paziņojuma par vakanci atcelšana, ko veic iestāde, un jaunas amatā iecelšanas procedūras uzsākšana)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/42

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 29. jūnijā
   lietā T-254/04 Spyridon de Athanassios Pappas pret Eiropas Savienības Reģionu komiteju (1)

   (Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Reģionu komitejas ģenerālsekretāra amats - Pirmās instances tiesas sprieduma, ar ko atcelts lēmums par iecelšanu amatā, izpilde - Paziņojuma par vakanci atcelšana, ko veic iestāde, un jaunas amatā iecelšanas procedūras uzsākšana)
   (2005/C 217/92)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-254/04 Spiridons de Atanasioss Papass [Spyridon de Athanassios Pappas], ar dzīvesvietu Krainemā [Kraainem] (Beļģija), ko pārstāv K. Gusta [X. Gousta], advokāts, pret Eiropas Savienības Reģionu komiteju, ko pārstāv P. Servila [P. Cervilla], pārstāvis, kam palīdz B. Vēgenbaurs [B. Wägenbaur], advokāts, par prasību atcelt Reģionu komitejas 2003. gada 8. oktobra lēmumu, ar ko atceļ procedūru 2000/C 28 A/01, kuras mērķis ir pieņemt darbā Reģionu komitejas ģenerālsekretāru, un ar ko uzsāk jaunu procedūru attiecībā uz to pašu amatu, Pirmās instances tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Jēgers [M. Jaeger], tiesneši V. Tīli [V. Tiili] un O. Cūcs [O. Czúcz], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 29. jūnijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību vienā daļā noraidīt kā nepieņemamu un pārējā daļā — kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta C-355/13: Tiesas (septītā palāta) 2013. gada 12. decembra rīkojums ( Commissione Tributaria Regionale dell'Umbria (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Umbra Packaging srl/Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale di Perugia (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Reglaments — 53. panta 2. punkts un 99. pants — No judikatūras skaidri secināma atbilde uz prejudiciālu jautājumu — Acīmredzami nepieņemams lūgums — Elektronisko sakaru tīkli un pakalpojumi — Direktīva 2002/20/EK ( “atļauju izsniegšanas” direktīva) — 3. pants — Nodoklis par valdības piešķirto atļauju, kas tiek iekasēts telefonsakaru abonēšanas līguma noslēgšanas gadījumā — Nodoklis, kas netiek piemērots telefonsakaru priekšapmaksas kartēm — LESD 102. pants)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/24

         Tiesas (septītā palāta) 2013. gada 12. decembra rīkojums (Commissione Tributaria Regionale dell'Umbria (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Umbra Packaging srl/Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale di Perugia

   (Lieta C-355/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Reglaments - 53. panta 2. punkts un 99. pants - No judikatūras skaidri secināma atbilde uz prejudiciālu jautājumu - Acīmredzami nepieņemams lūgums - Elektronisko sakaru tīkli un pakalpojumi - Direktīva 2002/20/EK (“atļauju izsniegšanas” direktīva) - 3. pants - Nodoklis par valdības piešķirto atļauju, kas tiek iekasēts telefonsakaru abonēšanas līguma noslēgšanas gadījumā - Nodoklis, kas netiek piemērots telefonsakaru priekšapmaksas kartēm - LESD 102. pants)
   2014/C 52/42
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione Tributaria Regionale dell'Umbria

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Umbra Packaging srl

      Atbildētāja: Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale di Perugia

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Commissione Tributaria Regionale dell'Umbria — Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 20/2002 par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (“atļauju izsniegšanas” direktīva) (OV L 108, 21. lpp.) 3. panta un LESD 102. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta nodeva mobilo telefonsakaru operatoriem — Nodoklis par valdības piešķirto atļauju, kas tiek iekasēts telefonsakaru abonēšanas līguma noslēgšanas gadījumā — Nodoklis, kas netiek piemērots telefonsakaru priekšapmaksas kartēm

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (“atļauju izsniegšanas” direktīva) 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas attiecas uz nodokļa piemērošanu darbībām valdības koncesijas ietvaros.

      (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: Lieta C-358/08: Tiesas (virspalāta) 2009. gada 2. decembra spriedums ( House of Lords (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Aventis Pasteur SA/OB (Direktīva 85/374/EEK — Atbildība par produktiem ar trūkumiem — 3. un 11. pants — Kļūda, kvalificējot par ražotāju — Tiesvedība — Lūgums aizstāt sākotnējo atbildētāju ar ražotāju — Noilguma termiņa beigas)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/11

         Tiesas (virspalāta) 2009. gada 2. decembra spriedums (House of Lords (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Aventis Pasteur SA/OB

   (Lieta C-358/08) (1)

   (Direktīva 85/374/EEK - Atbildība par produktiem ar trūkumiem - 3. un 11. pants - Kļūda, kvalificējot par “ražotāju” - Tiesvedība - Lūgums aizstāt sākotnējo atbildētāju ar ražotāju - Noilguma termiņa beigas)
   2010/C 24/17
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      House of Lords

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Aventis Pasteur SA

      Atbildētāja: OB

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — House of Lords — Padomes 1985. gada 25. jūlija Direktīvas 85/374/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz atbildību par produktiem ar trūkumiem (OV L 210, 29. lpp.) interpretācija — Prasība, kas celta pret sabiedrību, kura kļūdaini ir tikusi uzskatīta par produkta, kuram, iespējams, ir trūkumi, ražotāju — Iespēja aizstāt atbildētāju ar citu lietas dalībnieku pēc tam, kad ir beidzies Direktīvas 11. pantā noteiktais 10 gadu termiņš tiesību izmantošanai — Persona, kura ir noteikta par atbildētāju tiesvedībā 10 gadu laika posmā, bet kurai nepiemīt Direktīvas 3. punktā noteiktā “ražotāja” pazīme

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1985. gada 25. jūlija Direktīvas 85/374/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz atbildību par produktiem ar trūkumiem 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj, ka valsts tiesiskais regulējums, kas atļauj aizstāt vienu atbildētāju ar citu tiesvedības laikā, tiek piemērots tādā veidā, ka pēc desmit gadu termiņa beigām “ražotājs” šīs direktīvas 3. panta izpratnē tiek piesaistīts kā atbildētājs tiesvedībā, kas šī termiņa laikā ir ierosināta pret citu personu.
   Tomēr, pirmkārt, minētais 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tas, ka valsts tiesa uzskata, ka tiesvedībā, kas šajā pantā noteiktajā termiņā uzsākta pret “ražotāja” simtprocentīgu meitas sabiedrību Direktīvas 85/374 3. panta 1. punkta izpratnē, šo meitas sabiedrību var aizstāt ar minēto ražotāju, ja šī tiesa konstatē, ka attiecīgā produkta laišanu apgrozībā tiešām ir noteicis šis ražotājs.
   Otrkārt, Direktīvas 85/374 3. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja persona, kurai ir kaitējis produkts, kam, iespējams, ir trūkumi, saprātīgi nevarēja identificēt šī produkta ražotāju pirms prasības celšanas pret tā piegādātāju, šis piegādātājs ir jāuzskata par “ražotāju”, piemērojot it īpaši šīs direktīvas 11. pantu, ja tas aizskarto personu pēc savas iniciatīvas un ar pienācīgu rūpību nav informējis par ražotāja identitāti vai par to, kas viņam produktu piegādājis, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, ievērojot lietas apstākļus.

      (1)  OV C 260, 11.10.2008.


title: Lieta T-574/14: Prasība, kas celta 2014. gada 1. augustā  – EAEPC /Komisija

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/47

         Prasība, kas celta 2014. gada 1. augustā – EAEPC/Komisija
   (Lieta T-574/14)
   2014/C 409/67
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: European Association of Euro Pharmaceutical Companies (EAEPC) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – J. Buendía Sierra, L. Ortiz Blanco, Á. Givaja Sanz un M. Araujo Boyd, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību atcelt tiesību aktu par pieņemamu;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 27. maija lēmumu lietā Nr. COMP/AT.36957 Glaxo Wellcome;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt EAEPC tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja prasa atcelt Komisijas 2014. gada 27. maija Lēmumu C(2014) 3654, galīgā redakcijā, lietā COMP/AT.36957 – Glaxo Wellcome, ciktāl Komisija noraida prasītājas sūdzību, tādējādi atsakot tālāku izmeklēšanu saistībā ar apgalvoto Glaxo Wellcome SA, tagad – GlaxoSmithKline SA, izdarīto LESD 101. panta pārkāpumu, ievērojot 2006. gada 27. septembra spriedumu GlaxoSmithKline Services/Komisija (T-168/01; Krājums, EU:T:2006:265) un 2009. gada 6. oktobra spriedumu GlaxoSmithKline Services/Komisija (C-501/06 P, C-513/06 P, C-515/06 P un C-519/06 P; Krājums, EU:C:2009:610).
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, pārkāpjot LESD 101., 105. un 266. pantu un Regulas Nr. 1/2003 (1) 7. pantu, uzskatot, ka sprieduma GlaxoSmithKline Services/Komisija (EU:C:2009:610) sekas ir tādas, ka sākotnējais 2001. gada lēmums tiek uzskatīts par spēkā neesošu un ir jāuzskata, ka stāvoklis ir tāds, kāds tas būtu, ja Komisija nekad nebūtu pieņēmusi 2001. gada lēmumu. Turpinājumā prasītāja apgalvo, ka Komisija nav ievērojusi savu pienākumu norādīt pietiekamu pamatojumu un savu pienākumu uzklausīt prasītāju pirms galīgā lēmuma pieņemšanas.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu tiek pārkāpts LESD 101. pants vai ka Komisija nav izpildījusi savu pienākumu sniegt pamatojumu atbilstoši LESD 296. pantam, novērtējot ES intereses šajā lietā. Turpinājumā prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi prasītājas pamattiesības tikt uzklausītai.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā nav analizēti visi faktiskie un tiesību jautājumi.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [LESD 101. un 102.] pantā (OV 2003 L 1, 1. lpp.).


title: Lieta T-450/05: Prasība, kas celta  2005. gada 21. decembrī  —  Automobiles Peugeot  un  Peugeot Nederland  pret Komisiju

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/25

         Prasība, kas celta 2005. gada 21. decembrī — Automobiles Peugeot un Peugeot Nederland pret Komisiju
   (Lieta T-450/05)
   (2006/C 74/48)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Automobiles Peugeot SA (Parīze, Francija) un Peugeot Nederland NV (Utrehta, Nīderlande), (pārstāvji — O. d'Ormesson, N. Zacharie, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Lēmumu, tostarp tā rezolutīvo un motīvu daļu,

               —

               pakārtoti, grozīt Lēmuma 3. pantu un tā pamatā esošos motīvus, samazinot naudas sodu, kas noteikts 49,5 miljonu eiro apmērā,

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītājas lūdz atcelt Komisijas 2005. gada 5. oktobra Lēmumu C(2005)3683 final, kurš pieņemts EK līguma 81. panta piemērošanas procedūras ietvaros (lietas 36.263, 36.820 un 37.275 — SEP u.c./Automobiles Peugeot SA) un kurā Komisija atzina prasītāju darbības, ar ko ierobežo automobiļu eksportu, par konkurenci ierobežojošām. Apstrīdētais lēmums attiecas, it sevišķi, uz individuālajiem pasākumiem, ko prasītājas ir veikušas attiecībā uz izplatītājiem: izplatītajiem piešķiramo atlaižu sistēmu, reklāmas kampaņu ierobežošanas politiku, izplatītāju apgādes ierobežojumiem, tiešajiem norādījumiem. Turklāt prasītājas pakārtoti lūdz samazināt Komisijas uzlikto naudas sodu.
   Savu prasījumu atbalstam prasītājas apgalvo, ka Komisija ar savu lēmumu ir pārkāpusi EK līguma 81. panta 1. punktu, konstatējot, ka prasītāju veiktie pasākumi var tikt uzskatīti par “vienošanos” minētā panta izpratnē.
   Pakārtoti, prasītājas izvirza pamatus par kļūdu faktos, par kļūdu faktu novērtējumā un par tiesību kļūdu, ciktāl Komisija uzskata, ka izplatītāju atlīdzības sistēmas mērķis ir vērsts pret konkurenci EK līguma 81. panta 1. punkta izpratnē. Turklāt prasītājas apstrīd Komisijas lēmumā ietverto novērtējumu par pārkāpuma ilgumu, jo Komisija ir pieļāvusi kļūdu faktos un kļūdu faktu novērtējumā, kas, kā norāda prasītājas, izraisīja pretrunas lēmuma motīvu daļā.
   Saskaņā ar citu izvirzīto pamatu apstrīdētajam lēmumam nav pietiekams pamatojums attiecībā uz Komisijas norādīto pasākumu seku analīzi. Turklāt saistībā ar to pašu pamatu prasītājas apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu faktos un kļūdu faktu novērtējumā, izraisot pretrunas lēmuma motīvu daļā.
   Atbalstot savu pakārtotu prasījumu par Komisijas uzliktā naudas soda samazināšanu, prasītājas izvirza pamatu, saskaņā ar kuru Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktu un Pamatnostādnes naudas soda noteikšanai (1), piemērojot minētos noteikumus.

      (1)  Pamatnostādnes sodanaudas [naudas soda] noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17/62 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu (OV C 9, 14.1.1998., 3. lpp.).


title: Lieta T-322/08: Prasība, kas celta 2008. gada 12. augustā — Musumeci /Komisija

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/36

         Prasība, kas celta 2008. gada 12. augustā — Musumeci/Komisija
   (Lieta T-322/08)
   (2008/C 272/70)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Antonio Musumeci, Bagnara Calabra (Itālija) (pārstāvji — A. Maiorana, avvocato, A. De Matteis, avvocato, A. De Francesco, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 12. jūnija Regulu (EK) Nr. 530/2008, ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz seineriem, kas zvejo zilās tunzivis Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45° R garuma un Vidusjūrā (OV L 155, 9. lpp.);

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-313/08 Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c./Komisija izvirzītie.


title: Lieta T-447/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 21. maija spriedums – Catinis /Komisija Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti OLAF veiktā izmeklēšanā, kas attiecas uz infrastruktūras modernizācijas projekta īstenošanu Sīrijā — Piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar pārbaudes, izmeklēšanas un revīzijas mērķu aizsardzību

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/23

         Vispārējās tiesas 2014. gada 21. maija spriedums – Catinis/Komisija
   (Lieta T-447/11) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti OLAF veiktā izmeklēšanā, kas attiecas uz infrastruktūras modernizācijas projekta īstenošanu Sīrijā - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar pārbaudes, izmeklēšanas un revīzijas mērķu aizsardzību)
   2014/C 212/27
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Lian Catinis (Damaska, Sīrija) (pārstāvis – S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-P. Keppenne un F. Clotuche–Duvieusart)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) 2011. gada 10. jūnija lēmumu par atteikumu apmierināt apgalvoto lūgumu, kura mērķis ir panākt OLAF izmeklēšanas saistībā ar infrastruktūras modernizācijas projekta īstenošanu Sīrijā izbeigšanu, no vienas puses, un piešķirt piekļuvi noteiktiem šīs izmeklēšanas lietas materiālu dokumentiem, no otras puses

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Lian Catinis atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 298, 8.10.2011.