title: Lieta C-587/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 27. septembra spriedums ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR)/Finanzamt Plauen (Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis — Preču piegāde — Secīgu darījumu aplikšana ar nodokli — Atbrīvojuma atteikums pircēja identifikācijas numura PVN mērķiem neesamības dēļ)

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 27. septembra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR)/Finanzamt Plauen

   (Lieta C-587/10) (1)

   (Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis - Preču piegāde - Secīgu darījumu aplikšana ar nodokli - Atbrīvojuma atteikums pircēja identifikācijas numura PVN mērķiem neesamības dēļ)
   2012/C 366/14
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR)

      Atbildētāja: Finanzamt Plauen

      piedaloties: Bundesministerium der Finanzen

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 9. nod., 1. sēj., 23. lpp.), interpretācija — Preču piegāde — Secīgu darījumu aplikšana ar nodokli — Preču iegāde, ko kādā dalībvalstī iedibināts uzņēmums veic no trešajā valstī iedibināta uzņēmuma, kam nav PVN identifikācijas numura un kurš preces saņem no kādā citā dalībvalstī iedibināta uzņēmuma, jo piegādātājs šīs preces tieši nosūta pircējam uzņēmumam — Gadījums, kad piegādātājs uzrāda pircēja PVN identifikācijas numuru

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, tās redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1998. gada 12. oktobra Direktīvu 98/80/EK, 28.c panta A daļas a) punkta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tai nav pretrunā, ja dalībvalsts nodokļu administrācija piegādes Kopienas iekšienē atbrīvošanu no pievienotās vērtības nodokļa pakārto prasībai, ka piegādātājs norāda pircēja identifikācijas numuru pievienotās vērtības nodokļa mērķiem, tomēr ar nosacījumu, ka tiesību izmantot šo atbrīvojumu no nodokļa piešķiršana netiek atteikta tāpēc vien, ka nav ticis izpildīts šis pienākums, ja piegādātājs, rīkodamies labticīgi un būdams izdarījis visu, kas no tā būtu saprātīgi sagaidāms, nespēj norādīt šo identifikācijas numuru, taču sniedz arī citas norādes, ar kurām pietiekami var tikt apliecināts, ka pircējs ir nodokļa maksātājs un konkrētajā darījumā rīkojas šādā statusā.

      (1)  OV C 80, 12.03.2011.


title: Lieta F-96/10: Prasība, kas celta 2010. gada 5. oktobrī — Andrecs u.c./Komisija

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/63

         Prasība, kas celta 2010. gada 5. oktobrī — Andrecs u.c./Komisija
   (Lieta F-96/10)
   ()
   2011/C 30/123
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Stefan Robert Andrecs (Brisele, Beļģija) un citi (pārstāvis — L. Vogel, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Atbildētājas lēmuma, ar kuru tiek pielīdzināti prasītāju atalgojumi, pensijas un citi pabalsti kopš 2009. gada 1. jūlija un kas ietverts viņu paziņojumos par atalgojumu, ikgadējās ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojuma un pensiju koriģēšanas ietvaros, pamatojoties uz Padomes (ES, Euratom) 2009. gada 23. decembra Regulu Nr. 1296/2009, atcelšana

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru iecēlējinstitūcija ir noteikusi jaunu summu Civildienesta noteikumos paredzētajiem prasītāju atalgojumiem, pensijām un citiem pabalstiem, kā tas ir it īpaši izklāstīts ieinteresēto personu atalgojuma lapās R6/2009 un 01/2010, un atcelt lēmumu, ar kuru 2010. gada 24. jūnijā iecēlējinstitūcija ir noraidījusi prasītāju 2010. gada 29. marta sūdzību, tiktāl, ciktāl ar minētajiem lēmumiem prasītājiem tiek atteikts paaugstināt viņu atalgojumus, pensijas un citus pabalstus 3,70 % apmērā no to sākotnējās summas un tiek noraidīts viņu lūgums piešķirt procentus no summas, saistībā ar kuru tie ir kreditori, atbilstoši fiksētajai likmei, kuru Eiropas Centrālā banka ir noteikusi galvenajiem refinansēšanas darījumiem un kurai pieskaitīti divi punkti, no datuma, kurā bija jāmaksā galvenās pieprasītās summas, līdz to pilnīgai samaksai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-267/07: Prasība, kas celta 2007. gada 5. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Slovēnijas Republika

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/18

         Prasība, kas celta 2007. gada 5. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Slovēnijas Republika
   (Lieta C-267/07)
   (2007/C 170/32)
   Tiesvedības valoda — slovēņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — N. Yerrel un D. Kukovec, pārstāvji)

      Atbildētāja: Slovēnijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Slovēnijas Republika, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/50/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 96/48/EK par Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/16/EK par Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību (OV 2004 L 164), un jebkurā gadījumā nepaziņojot par to Komisijai, nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Slovēnijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2004/50/EK transponēšanas valsts tiesībās termiņš beidzās 2006. gada 29. aprīlī.


title: Lieta C-346/10: Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 4. augusta rīkojums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/14

         Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 4. augusta rīkojums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-346/10) (1)

   2011/C 340/24
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 246, 11.09.2010.


title: Apvienotās lietas no C-187/05 līdz C-190/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 7. septembrī ( Areios Pagos (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — G. Agorastoudis pret Goodyear Hellas ABEE (Kolektīvā atlaišana — Direktīva 75/129/EEK — 1. panta 2. punkta d) apakšpunkts — Uzņēmuma darbības izbeigšana saskaņā ar tiesas lēmumu — Uzņēmuma darbības izbeigšana vienīgi pēc darba devēja iniciatīvas)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/10

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 7. septembrī (Areios Pagos (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — G. Agorastoudis pret Goodyear Hellas ABEE

   (Apvienotās lietas no C-187/05 līdz C-190/05) (1)

   (Kolektīvā atlaišana - Direktīva 75/129/EEK - 1. panta 2. punkta d) apakšpunkts - Uzņēmuma darbības izbeigšana saskaņā ar tiesas lēmumu - Uzņēmuma darbības izbeigšana vienīgi pēc darba devēja iniciatīvas)
   (2006/C 326/20)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Areios Pagos
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Georgios Agorastoudis u.c. (C-187/05), Ioannis Pannou u.c. (C-188/05), Kostandinos Kotsabougioukis u.c. (C-189/05), Georgios Akritopoulos u.c. (C-190/05)

      Atbildētājs: Goodyear Hellas ABEE

      Piedaloties: Geniki Synomospondia Ergaton Elladas (GSEE), Ergatoypalliliko kentro Thessalonikis (C-187/05 un C-189/05)
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Areios Pagos — Padomes 1975. gada 17. februāra Direktīvas 75/129/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu kolektīvās atlaišanas jomā (OV L 48, 1975, 29. lpp.) 1. panta 2. punkta interpretēšana — Direktīvas nepiemērošana attiecībā uz darbiniekiem, kurus skar uzņēmuma darbības izbeigšana saskaņā ar tiesas lēmumu — Piemērojamība
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes 1975. gada 17. februāra Direktīvu 75/129/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu ir jāinterpretē tā, ka tā ir piemērojama kolektīvai atlaišanai sakarā ar uzņēmuma vai saimniecības pilnīgu darbības izbeigšanu, par kuru ir izlemts tikai pēc darba devēja iniciatīvas, nepastāvot iepriekšējam tiesas lēmumam, un šīs direktīvas 1. panta 2. punkta d) apakšpunkts šo piemērošanu novērst nevar.

      (1)  OV C 171, 09.07.2005.


               18.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/21

         Jauna tiesneša iekļaušana palātu sastāvā
   (2006/C 42/07)
   Eiropas Kopienu Tiesa 2006. gada 17. janvāra sapulcē nolēma Bay Larsen kungu iekļaut otrajā un piektajā palātā.
   Līdz ar to otrās un piektās palātas sastāvs ir šāds:
   Otrā palāta
   K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], palātas priekšsēdētājs
   J. Makarčiks [J. Makarczyk], R. Šintgens [R. Schintgen], R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], P. Kūris [P. Kūris], Dž. Arestis [G. Arestis], J. Klučka [J. Klučka] un L. Bejs Larsens [L. Bay Larsen], tiesneši
   Piektā palāta
   J. Makarčiks [J. Makarczyk], palātas priekšsēdētājs
   R. Šintgens [R. Schintgen], R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], P. Kūris [P. Kūris], Dž. Arestis [G. Arestis], J. Klučka [J. Klučka] un L. Bejs Larsens [L. Bay Larsen], tiesneši


title: Lieta T-721/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 27. oktobra rīkojums – Beļģija/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Tiešsaistes azartspēļu pakalpojumi — Patērētāju un spēlētāju aizsardzība un nepilngadīgo iesaistīšanās šajās spēlēs novēršana — Komisijas ieteikums — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība

text:
               21.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 429/25

         Vispārējās tiesas 2015. gada 27. oktobra rīkojums – Beļģija/Komisija
   (Lieta T-721/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Tiešsaistes azartspēļu pakalpojumi - Patērētāju un spēlētāju aizsardzība un nepilngadīgo iesaistīšanās šajās spēlēs novēršana - Komisijas ieteikums - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   (2015/C 429/32)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji – L. Van den Broeck un M. Jacobs, pārstāvji, kam palīdz P. Vlaemminck un B. Van Vooren, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – H. Tserepa Lacombe un F. Wilman)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2014. gada 14. jūlija Ieteikumu 2014/478/ES par principiem, ko piemēro, lai aizsargātu tiešsaistes azartspēļu pakalpojumu patērētājus un spēlētājus un novērstu nepilngadīgo iesaistīšanos tiešsaistes azartspēlēs (OV L 214, 38. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               izbeigt tiesvedību saistībā ar Grieķijas Republikas un Portugāles Republikas pieteikumiem par iestāšanos lietā;

               3)

               Beļģijas Karaliste sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijai radušos tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Beļģijas Karaliste, Grieķijas Republika, Portugāles Republika un Komisija katra sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pieteikumiem par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 431, 1.12.2014.


title: Lieta C-4/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 6. janvārī iesniedza Korkein oikeus (Somija) — Christophe Bohe/Ingrid Wiertz

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/12

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 6. janvārī iesniedza Korkein oikeus (Somija) — Christophe Bohe/Ingrid Wiertz

      (Lieta C-4/14)
      (2014/C 71/21)
      Tiesvedības valoda — somu

         Iesniedzējtiesa

         Korkein oikeus

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Christophe Bohez

         Atbildētāja: Ingrid Wiertz

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Briseles I (1) regulas 1. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs regulas piemērošanas jomā neietilpst lietas, kurās runa ir par tādas kavējuma naudas (astreinte) piedziņu, kura tiesvedībā par aizgādību un saskarsmes tiesībām ir noteikta pamatsaistības izpildes nodrošināšanai?

                  2)

                  Ja iepriekšējā jautājumā minētās lietas ietilpst Briseles I regulas piemērošanas jomā, vai šīs regulas 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecīgi par katru dienu noteiktā kavējuma nauda, kuras piedziņa izcelsmes dalībvalstī pati par sevi ir veicama noteiktajā apmērā, taču tās galīgais apmērs var tikt koriģēts, pamatojoties uz personas, kurai ir pienākums maksāt šo kavējuma naudu, pieteikumu vai argumentiem, vienā dalībvalstī ir piedzenama tikai tad, kad tās apmērs ir ticis atsevišķi galīgi noteikts izcelsmes dalībvalstī?

                  3)

                  Ja iepriekšējā jautājumā minētās lietas neietilpst Briseles I regulas piemērošanas jomā, vai Briseles IIa regulas (2) 47. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka īstenošanas un nodrošināšanas pasākumi, kuri attiecas uz aizgādību un saskarsmes tiesībām, ietilpst izpildes procedūrā šīs tiesību normas izpratnē, attiecībā uz kuru noteicošie ir izpildes dalībvalsts tiesību akti, vai arī tie var būt daļa no tāda nolēmuma par aizgādību un saskarsmes tiesībām, kurš citā dalībvalstī ir izpildāms saskaņā ar Briseles IIa regulu?

                  4)

                  Ja pieteikums par kavējuma naudas piedziņu tiek iesniegts citā dalībvalstī, vai ir jāpieprasa, lai piedzenamās kavējuma naudas apmērs dalībvalstī, kurā ir ticis pieņemts nolēmums, atsevišķi tiek noteikts galīgi, arī ja Briseles I regula izpildē netiek piemērota?

                  5)

                  Ja saskarsmes tiesību īstenošanai noteiktās kavējuma naudas (astreinte) piedziņa ir veicama citā dalībvalstī, un izcelsmes dalībvalstī piedzenamās kavējuma naudas apmērs izcelsmes dalībvalstī atsevišķi galīgi nav ticis noteikts,

                              a)

                              vai nosacījums kavējuma naudas piedziņai tomēr ir tas, ka vēlāk tiek pārbaudīts, vai saskarsmes tiesības ir tikušas liegtas tādu iemeslu dēļ, kas obligāti jāņem vērā bērna tiesību interesēs; un

                              b)

                              kura tiesa tādā gadījumā ir kompetenta pārbaudīt šos apstākļus, precīzāk sakot,

                                          i)

                                          vai izpildes dalībvalsts tiesas kompetence aprobežojas tikai ar to, ka tā pārbauda, vai apgalvojums par šķērsli saskarsmes tiesību īstenošanai ir pamatots ar to, kas nepārprotami izriet no pamatlietā pieņemtā nolēmuma, vai

                                          ii)

                                          vai no bērna tiesībām, kuras ir aizsargātas saskaņā ar [Eiropas] Savienības Pamattiesību hartu, izrietēt, ka izpildes dalībvalsts tiesai ir plašākas pilnvaras vai pienākums pārbaudīt, vai saskarsmes tiesības ir tikušas liegtas tādu iemeslu dēļ, kas obligāti jāņem vērā bērna tiesību interesēs?

         (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.).

         (2)  Padomes 2003. gada 27. novembra Regula (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (OV L 338, 1. lpp.).


title: Lieta T-386/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – FIH Holding un FIH Erhvervsbank/Komisija Valsts atbalsts — Banku sektors — Atbalsts, kas piešķirts Dānijas bankai FIH un kas izpaudies kā tās samazinātas vērtības aktīvu nodošana jaunam meitasuzņēmumam un vēlāka to atpirkšana, ko ir īstenojusi Dānijas iestāde, kuras uzdevums ir garantēt finanšu stabilitāti — Valsts atbalsts bankām krīzes periodā — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu — Atbalsta jēdziens — Privātā ieguldītāja kritērijs — Privātā kreditora kritērijs — Atbalsta summas aprēķins — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/37

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – FIH Holding un FIH Erhvervsbank/Komisija
   (Lieta T-386/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Banku sektors - Atbalsts, kas piešķirts Dānijas bankai FIH un kas izpaudies kā tās samazinātas vērtības aktīvu nodošana jaunam meitasuzņēmumam un vēlāka to atpirkšana, ko ir īstenojusi Dānijas iestāde, kuras uzdevums ir garantēt finanšu stabilitāti - Valsts atbalsts bankām krīzes periodā - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - Atbalsta jēdziens - Privātā ieguldītāja kritērijs - Privātā kreditora kritērijs - Atbalsta summas aprēķins - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2016/C 402/40)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: FIH Holding A/S (Kopenhāgena, Dānija) un FIH Erhvervsbank A/S (Kopenhāgena) (pārstāvis – O. Koktvedgaard, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Flynn un P.-J. Loewenthal)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 263. pantam, kurā ir lūgts atcelt Komisijas 2014. gada 11. marta Lēmumu 2014/884/ES par valsts atbalstu SA.34445 (12/C), ko Dānija sniegusi ar īpašumu saistīto FIH aktīvu nodošanai FSC (OV 2014, L 357, 89. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2014. gada 11. marta Lēmumu 2014/884/ES par valsts atbalstu SA.34445 (12/C), ko Dānija sniegusi ar īpašumu saistīto FIH aktīvu nodošanai FSC;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 253, 4.8.2014.


title: Lieta T-494/13: Prasība, kas celta 2013. gada 16. septembrī — Sales & Solutions /ITSB — Inceda Holding ( “watt” )

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/60

         Prasība, kas celta 2013. gada 16. septembrī — Sales & Solutions/ITSB — Inceda Holding (“watt”)
   (Lieta T-494/13)
   2013/C 344/111
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sales & Solutions (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvis — K. Gründig-Schnelle, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Inceda Holding (Ķelne, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 15. jūlija lēmumu apelācijas lietā R 1192/2012-4;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies procesā Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme “watt” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 39. un 42. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 3 820 313

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Inceda Holding

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts, lasot to kopā ar 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: attiecīgo preču zīmi atzīt par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-96/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. marta rīkojums — Telecom Italia Media/Komisija (Valsts atbalsts — Subsīdijas ciparu dekodētāju iegādei — Telekomunikācijas — Komisijas lēmums, ar ko atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Tiesvedības laikā pieņemts dalībvalsts lēmums neatgūt atbalstu no uzņēmuma, kas ir apstrīdējis Komisijas lēmumu, iesniedzot prasību to atcelt — Intereses celt prasību zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/35

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. marta rīkojums — Telecom Italia Media/Komisija
   (Lieta T-96/07) (1)

   (Valsts atbalsts - Subsīdijas ciparu dekodētāju iegādei - Telekomunikācijas - Komisijas lēmums, ar ko atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Tiesvedības laikā pieņemts dalībvalsts lēmums neatgūt atbalstu no uzņēmuma, kas ir apstrīdējis Komisijas lēmumu, iesniedzot prasību to atcelt - Intereses celt prasību zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2009/C 113/72
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Telecom Italia Media (TI Media) SpA, Roma (Itālija) (pārstāvji — F. Bassan un S. Venturini, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Righini, G. Conte un B. Martenczuk)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Sky Italia Srl, Roma (Itālija) (pārstāvji — F. González Díaz un D. Gerard, advokāti)

      Priekšmets

   Lūgums atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmumu 2007/374/EK par valsts atbalstu C 52/2005 (ex NN 88/2005, ex CP 101/2004), ko Itālijas Republika piešķīrusi kā subsīdiju ciparu dekodētāju iegādei (OV L 147, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 117, 29.5.2007.


title: Lieta T-403/16: Prasība, kas celta 2016. gada 28. jūlijā – Stada Arzneimittel/EUIPO – Vivatech (“Immunostad”)

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/51

         Prasība, kas celta 2016. gada 28. jūlijā – Stada Arzneimittel/EUIPO – Vivatech (“Immunostad”)
   (Lieta T-403/16)
   (2016/C 335/68)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Vācija) (pārstāvji – R. Kaase un J. Plate, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Vivatech (Parīze, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Immunostad” –Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 552 225

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 19. aprīļa lēmums lietā R 863/2015–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus saistībā ar apelācijas procesu.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums.


title: Lieta C-113/14: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 7. septembra spriedums – Vācijas Federatīvā Republika/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Juridiskā pamata izvēle — LESD 43. panta 2. punkts vai LESD 43. panta 3. punkts — Lauksaimniecības produktu tirgu kopīgā organizācija — Regula (ES) Nr. 1308/2013 — 7. pants — Regula (ES) Nr. 1370/2013 — 2. pants — Pasākumi cenu noteikšanai — Salīdzināmie robežlielumi — Intervences cenas

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/2

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 7. septembra spriedums – Vācijas Federatīvā Republika/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-113/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Juridiskā pamata izvēle - LESD 43. panta 2. punkts vai LESD 43. panta 3. punkts - Lauksaimniecības produktu tirgu kopīgā organizācija - Regula (ES) Nr. 1308/2013 - 7. pants - Regula (ES) Nr. 1370/2013 - 2. pants - Pasākumi cenu noteikšanai - Salīdzināmie robežlielumi - Intervences cenas)
   (2016/C 402/02)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze, A. Lippstreu un A. Wiedmann)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji – L.G. Knudsen un R. Kaškina), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – G. Maganza, J.-P. Hix un S. Barbagallo)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – M. Holt, C. Brodie un J. Kraehling, kuriem palīdz A. Bates, barrister), Čehijas Republika (pārstāvji – M. Smolek, J. Škeřík, J. Vláčil un D. Hadroušek)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētāju prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Triantafyllou un G. von Rintelen)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulas Nr. 1308/2013, ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007, 7. pantu;

               2)

               atcelt Padomes 2013. gada 16. decembra Regulas Nr. 1370/2013 par konkrēta atbalsta un kompensāciju noteikšanas pasākumiem saistībā ar lauksaimniecības produktu tirgu kopīgo organizāciju 2. pantu;

               3)

               Regulas Nr. 1308/2013 7. panta un Regulas Nr. 1370/2013 2. panta sekas tiek saglabātas līdz – saprātīgā termiņā, kas nevar pārsniegt piecus mēnešus no šī sprieduma pasludināšanas dienas, – stāsies spēkā jauns tiesiskais regulējums, kas tiks pieņemts, pamatojoties uz piemērotu juridisko pamatu, proti, LESD 43. panta 3. punktu;

               4)

               Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               5)

               Čehijas Republika un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, kā arī Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 129, 28.4.2014.


title: Lieta C-247/10 P: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 15. novembra spriedums — Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd /Eiropas Savienības Padome, Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd, Eiropas Komisija, Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC) un BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas (Apelācija — Dempings — Regula (EK) Nr. 1472/2006 — Tādu konkrētu Ķīnas un Vjetnamas izcelsmes apavu imports, kuriem ir ādas virsa — Regula (EK) Nr. 384/96 — 2. panta 7. punkta b) apakšpunkts — Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss — 9. panta 6. punkts — Individuāla pieeja — 17. panta 3. punkts — Atlase — 20. panta 5. punkts — Tiesības uz aizstāvību)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/5

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 15. novembra spriedums — Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd/Eiropas Savienības Padome, Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd, Eiropas Komisija, Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC) un BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas

   (Lieta C-247/10 P) (1)

   (Apelācija - Dempings - Regula (EK) Nr. 1472/2006 - Tādu konkrētu Ķīnas un Vjetnamas izcelsmes apavu imports, kuriem ir ādas virsa - Regula (EK) Nr. 384/96 - 2. panta 7. punkta b) apakšpunkts - Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss - 9. panta 6. punkts - Individuāla pieeja - 17. panta 3. punkts - Atlase - 20. panta 5. punkts - Tiesības uz aizstāvību)
   2013/C 9/05
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd (pārstāvis — M. Sánchez Rydelski, Rechtsanwalt)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix un R. Szostak, pārstāvji, kam palīdz G. Berrisch, Rechtsanwalt, un N. Chesaites, Barrister), Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd, Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un T. Scharf), Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC) un BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 4. marta spriedumu apvienotajās lietās T-407/06 un T-408/06 Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd un Wenzhou Taima Shoes Co./Eiropas Savienības Padome, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību daļēji atcelt Padomes 2006. gada 5. oktobra Regulu (EK) Nr. 1472/2006, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa (OV L 275, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Vispārējās tiesas 2010. gada 4. marta spriedumu apvienotajās lietās T-407/06 un T-408/06 Zhejiang Aokang Shoes un Wenzhou Taima Shoes/Padome;

               2)

               atcelt Padomes 2006. gada 5. oktobra Regulu (EK) Nr. 1472/2006, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, daļā, kurā minētā regula attiecas uz Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd;

               3)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd gan pirmajā instancē, gan šajā tiesvedībā;

               4)

               Eiropas Komisija pati atlīdzina savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies gan pirmajā instancē, gan šajā tiesvedībā.

      (1)  OV C 209, 31.7.2010.


title: Lieta T-151/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 11. jūlija spriedums – Telefónica de España un Telefónica Móviles España /Komisija Valsts atbalsts — Sabiedriskā apraide — Atbalsts, ko Spānija plāno īstenot attiecībā uz RTVE  — Grozījumi finansējuma shēmā — Reklāmas ieņēmumu aizstāšana ar jauniem nodokļiem televīzijas raidorganizācijām un telekomunikāciju operatoriem — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu — Procesuālās tiesības — Jauns atbalsts — Grozījumi pastāvošā atbalsta shēmā — Nodokļu pasākums, kas veido atbalsta finansēšanas veidu — Nepieciešamās saiknes starp nodokļa mērķi un atbalstu esamība — Nodokļa ieņēmumu tieša ietekme uz atbalsta apmēru — Samērīgums — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/29

         Vispārējās tiesas 2014. gada 11. jūlija spriedums – Telefónica de España un Telefónica Móviles España/Komisija
   (Lieta T-151/11) (1)

   (Valsts atbalsts - Sabiedriskā apraide - Atbalsts, ko Spānija plāno īstenot attiecībā uz RTVE - Grozījumi finansējuma shēmā - Reklāmas ieņēmumu aizstāšana ar jauniem nodokļiem televīzijas raidorganizācijām un telekomunikāciju operatoriem - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - Procesuālās tiesības - Jauns atbalsts - Grozījumi pastāvošā atbalsta shēmā - Nodokļu pasākums, kas veido atbalsta finansēšanas veidu - Nepieciešamās saiknes starp nodokļa mērķi un atbalstu esamība - Nodokļa ieņēmumu tieša ietekme uz atbalsta apmēru - Samērīgums - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2014/C 292/34
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Telefónica de España, SA (Madride, Spānija) un Telefónica Móviles España, SA (Madride) (pārstāvji – F. González Díaz un F. Salerno, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Valero Jordana un C. Urraca Caviedes)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvji –sākotnēji M. Muñoz Pérez, vēlāk – S. Centeno Huerta un N. Díaz Abad, vēlāk – N. Díaz Abad un visbeidzot – M. Sampol Pucurull, Abogados del Estado) un Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE) (Madride) (pārstāvji – A. Martínez Sánchez, A. Vázquez–Guillén Fernández de la Riva un J. Rodríguez Ordóñez, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 20. jūlija Lēmumu 2011/1/ES par valsts atbalsta shēmu C 38/09 (ex NN 58/09), ko Spānija plāno īstenot attiecībā uz Corporación de Radio y Televisión Española (RTVE) (OV 2011, L 1, 9. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Telefónica de España, SA un Telefónica Móviles España, SA sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas un solidāri atlīdzina Eiropas Komisijas un Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 145, 14.5.2011.


title: Lieta F-56/07: Prasība, kas celta 2007. gada 11. jūnijā — Gerochristos /Parlaments

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/44

         Prasība, kas celta 2007. gada 11. jūnijā — Gerochristos/Parlaments
   (Lieta F-56/07)
   (2007/C 183/86)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ioannis Gerochristos, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — E. Boigelot, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Parlamenta 2006. gada 26. septembra lēmumu, ar kuru pārbaudāmais prasītājs iecelts administratoru funkciju grupā ar klasifikāciju AD 6 pakāpes 3. līmenī;

               —

               atcelt vēlāk pieņemto Parlamenta lēmumu, ar kuru ieturēti EUR 994,95 no prasītāja pamatalgas, un viņam atlīdzināt šo summu pēc iespējas ātrāk tad, kad būs pieņemts lēmums atcelt šo pasākumu;

               —

               piespriest atbildētājam samaksāt par morālo un materiālo kaitējumu, kā arī prasītāja karjeras traucēšanu summu EUR 25 000 apmērā, paturot iespēju šo summu palielināt un/vai samazināt tiesvedības laikā;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, tā vispārīgā konkursa EPSO A/18/04 (1) laureāts, kura paziņojums tika publicēts pirms stājās spēkā Padomes 2004. gada 22. marta Regula (EK, Euratom) Nr. 723/2004, ar ko groza Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (2), bija AST 8 pakāpes pagaidu darbinieks laikā, kad viņš tika pieņemts darbā kā AD 6 pakāpes ierēdnis.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs atsaucas, pirmkārt, uz pienākuma norādīt pamatojumu, ko paredz Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 25. panta 2. punkts, pārkāpumu, jo administrācija viņam nevienā brīdī nav paskaidrojusi to, kādēļ viņš ir klasificēts AD 6 pakāpē, kā arī lēmumu ieturēt EUR 994,95 no pamatalgas.
   Otrkārt, prasītājs uzsver Civildienesta noteikumu 31. panta, un Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2. un 8. panta un paziņojuma par konkursu noteikumu pārkāpumu, no vienas puses, un izvirza iebildi par Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 13. panta 1. punkta prettiesiskumu, no otras puses.
   Treškārt, prasītājs apgalvo, ka administrācija nav ievērojusi vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu, cita starpā tādēļ, ka prasītājs ticis sodīts salīdzinājumā ar pagaidu darbiniekiem un ierēdņiem, kas tikuši klasificēti augstākā pakāpē saskaņā ar Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 2. un 4. punktu vai ar noteiktām tiesību normām, ko Parlamenta birojs bija pieņēmis 2006. gada 13. februārī.
   Ceturtkārt, prasītājs atsaucas uz tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principu pārkāpumu, cita starpā tādēļ, ka paziņojums par konkursu paredzēja rezerves saraksta izveidi A7/A6 pakāpes administratoru pieņemšanai darbā.
   Piektkārt, prasītājs apgalvo, ka ir pārkāpts labas pārvaldības princips un pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses.
   Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka ieturot iepriekš minēto summu no viņa pamatalgas, administrācija pārkāpa Civildienesta noteikumu 85. pantu.

      (1)  OV C 96 A, 21.4.2004., 1. lpp.

      (2)  OV L 124, 27.4.2004., 1. lpp.


title: Lieta C-350/12 P: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 3. jūlija spriedums – Eiropas Savienības Padome/ Sophie in 't Veld Apelācija — Piekļuve iestāžu dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešais ievilkums, 2. punkta otrais ievilkums un 6. punkts — Padomes Juridiskā dienesta atzinums par sarunu sākšanu starptautiska līguma noslēgšanai — Tiesību piekļūt dokumentiem izņēmumi — Sabiedrības interešu aizsardzība saistībā ar starptautiskajām attiecībām — Juridisko atzinumu aizsardzība — Lēmums par daļēju piekļuves atteikumu

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 3. jūlija spriedums – Eiropas Savienības Padome/Sophie in 't Veld

   (Lieta C-350/12 P) (1)

   (Apelācija - Piekļuve iestāžu dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešais ievilkums, 2. punkta otrais ievilkums un 6. punkts - Padomes Juridiskā dienesta atzinums par sarunu sākšanu starptautiska līguma noslēgšanai - Tiesību piekļūt dokumentiem izņēmumi - Sabiedrības interešu aizsardzība saistībā ar starptautiskajām attiecībām - Juridisko atzinumu aizsardzība - Lēmums par daļēju piekļuves atteikumu)
   2014/C 292/03
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – P. Berman, B. Driessen un C. Fekete)

      Pārējie lietas dalībnieki: Sophie in 't Veld (pārstāvji – O. Brouwer, E. Raedts un J. Blockx, advocaaten) un Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Smulders un P. Costa de Oliveira)

      Persona, kas iestājusies lietā Sophie in 't Veld prasījumu atbalstam: Eiropas Parlaments (pārstāvji – N. Lorenz un N. Görlitz)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Parlaments un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 303, 6.10.2012.


title: Lieta T-595/13: Prasība, kas celta 2013. gada 13. novembrī — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte /ITSB — LG Electronics ( “compressor technology” )

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/21

         Prasība, kas celta 2013. gada 13. novembrī — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte/ITSB — LG Electronics (“compressor technology”)
   (Lieta T-595/13)
   2014/C 39/36
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis –S. Biagosch, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: LG Electronics, Inc. (Seula, Koreja)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 5. septembra lēmumu lietā R 1176/2012-1;

               —

               piespriest ITSB segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “compressor technology” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7., 9. un 11. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 7 420 151

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: LG Electronics, Inc.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiskas preču zīmes “KOMPRESSOR PLUS” un “KOMPRESSOR” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. un 11. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību daļēji noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-133/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 22. janvāra spriedums – Pro – Aqua International /ITSB – Rexair  ( “WET DUST CAN’T FLY” ) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “WET DUST CAN’T FLY”  — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/16

         Vispārējās tiesas 2015. gada 22. janvāra spriedums – Pro–Aqua International/ITSB – Rexair (“WET DUST CAN’T FLY”)
   (Lieta T-133/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “WET DUST CAN’T FLY” - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2015/C 081/20)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pro–Aqua International GmbH (Ansbaha, Vācija) (pārstāvis – T. Raible, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – M. Rajh un J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Rexair LLC (Troja, Mičigana, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – A. Bayer, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 17. decembra lēmumu lietā R 211/2012–2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Pro–Aqua International GmbH un Rexair LLC

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Pro-Aqua International GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 123, 27.4.2013.


title: Lieta C-424/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. jūlijā iesniedza Bayerischen Verwaltungsgerichtshofs (Vācija) — Zuchtvieh-Export GmbH/Stadt Kempten

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. jūlijā iesniedza Bayerischen Verwaltungsgerichtshofs (Vācija) — Zuchtvieh-Export GmbH/Stadt Kempten

   (Lieta C-424/13)
   2013/C 336/14
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bayerischen Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Zuchtvieh-Export GmbH

      Atbildētāja: Stadt Kempten

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas (EK) Nr. 1/2005 (1) 14. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka izbraukšanas vietas kompetentā iestāde zirgu dzimtas dzīvnieku un liellopu, aitu, kazu un cūku sugas mājdzīvnieku tālu pārvadājumu gadījumā, ja izbraukšanas vieta ir kādā no Eiropas Savienības dalībvalstīm, bet galamērķa vieta ir trešā valstī, organizatora iesniegtajā pārvadājuma žurnālā atbilstoši regulas 14. panta 1. punkta c) apakšpunktam zīmogu drīkst iespiest tikai tad, ja pārvadājuma žurnāls atbilst 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļā izvirzītajām prasībām attiecībā uz visu pārvadājuma maršrutu no izbraukšanas vietas līdz galamērķa vietai, tātad arī attiecībā uz pārvadājuma posmiem pilnībā ārpus Eiropas Savienības teritorijas?

               2)

               Vai Regulas (EK) Nr. 1/2005 14. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka saskaņā ar šo tiesību normu izbraukšanas vietas kompetentā iestāde atbilstoši regulas 14. panta 1. punkta b) apakšpunktam drīkst noteikt pārvadājuma organizatoram pienākumu mainīt plānotā tālā pārvadājuma kārtību tādējādi, lai tā attiecībā uz visu pārvadājuma maršrutu no izbraukšanas vietas līdz galamērķa vietai atbilstu šīs regulas tiesību normām, pat ja noteikti pārvadājuma posmi atrodas tikai trešās valstīs?

      (1)  Padomes 2004. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 1/2005 par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas un saistīto darbību laikā un grozījumu izdarīšanu Direktīvās 64/432/EEK un 93/119/EK un Regulā (EK) Nr. 1255/97 (OV 2005 L 3, 1. lpp.)


title: Lieta C-87/06: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 28. novembra rīkojums ( Juzgado de lo Social n o 3 de Valladolid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vicente Pascual García / Confederación Hidrográfica del Duero

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/29

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 28. novembra rīkojums (Juzgado de lo Social no 3 de Valladolid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vicente Pascual García/Confederación Hidrográfica del Duero

   (Lieta C-87/06) (1)

   (2008/C 171/47)

      Tiesvedības valoda — spāņu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 121, 20.5.2006.


title: Lieta C-329/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 25. janvārī ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Finanzamt Dinslaken pret Gerold Meindl (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — EK līguma 52. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem-EKL 43. pants) — Pašnodarbināta persona — Ienākuma nodoklis — Laulātie, kas ir šķirti uz neilgu laiku — Atteikums uzlikt nodokli apvienotiem ienākumiem — Atsevišķi dzīvojoši laulātie — Kompensējošs pabalsts par algas zaudējumu nerezidentam laulātajam — Ienākumi, kuriem nav uzliekams nodoklis laulātā dzīvesvietas dalībvalstī)

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/7

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 25. janvārī (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Finanzamt Dinslaken pret Gerold Meindl

   (Lieta C-329/05) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - EK līguma 52. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem-EKL 43. pants) - Pašnodarbināta persona - Ienākuma nodoklis - Laulātie, kas ir šķirti uz neilgu laiku - Atteikums uzlikt nodokli apvienotiem ienākumiem - Atsevišķi dzīvojoši laulātie - Kompensējošs pabalsts par algas zaudējumu nerezidentam laulātajam - Ienākumi, kuriem nav uzliekams nodoklis laulātā dzīvesvietas dalībvalstī)
   (2007/C 56/11)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Finanzamt Dinslaken

      Atbildētājs: Gerold Meindl

      Persona, kas iestājusies lietā: Christine Meindl-Berger
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — EKL 43. panta interpretācija — Valsts tiesību normas par ienākumu nodokli — Atteikums uzlikt nodokli apvienotiem laulāto ienākumiem, jo laulātās saņemtie ienākumi viņas dzīvesvietas dalībvalstī pārsniedz noteiktu līmeni, neskatoties uz to, ka šajā citā dalībvalstī šiem ienākumiem nav uzliekams nodoklis
   Rezolutīvā daļa:
   EK līguma 52. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem — EKL 43. pants) liedz dalībvalstij, kurā dzīvo nodokļu maksātājs, atteikt uzlikt nodokli viņa un viņa laulātās, no kuras viņš nav šķīries un kas dzīvo citā dalībvalstī, apvienotajiem ienākumiem tāpēc, ka šī laulātā šajā citā dalībvalstī ir saņēmusi vairāk nekā 10 % no apvienotajiem ģimenes ienākumiem un vairāk nekā DEM 24 000, ja minētās laulātās saņemtajiem ienākumiem šajā dalībvalstī neuzliek ienākuma nodokli.

      (1)  OV C 271, 29.10.2005.


title: Lieta C-301/07: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 6. oktobra spriedums ( Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — PAGO International GmbH/Tirolmilch registrierte Genossenschaft mbH (Preču zīmes — Regula (EK) Nr. 40/94 — 9. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Preču zīme ar reputāciju Kopienā — Reputācijas ģeogrāfiskā izplatība)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/3

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 6. oktobra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — PAGO International GmbH/Tirolmilch registrierte Genossenschaft mbH

   (Lieta C-301/07) (1)

   (Preču zīmes - Regula (EK) Nr. 40/94 - 9. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Preču zīme ar reputāciju Kopienā - Reputācijas ģeogrāfiskā izplatība)
   2010/C 24/04
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof [Augstākā tiesa]

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: PAGO International GmbH

      Atbildētāja: Tirolmilch registrierte Genossenschaft mbH

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberster Gerichtshof — Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.) 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Preču zīmes, kam ir reputācija Kopienā, īpašnieka tiesības — Preču zīme, kurai ir reputācija tikai vienā dalībvalstī — Preču zīmes aizsardzība visā Kopienā vai tikai viena dalībvalstī

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 9. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai Kopienas preču zīme saņemtu šajā normā paredzēto aizsardzību, tai ir jābūt pazīstamai būtiskai sabiedrības daļai, uz kuru attiecas ar šo preču zīmi aptvertās preces vai pakalpojumi, Kopienas teritorijas būtiskā daļā un ka, ņemot vērā pamata lietas apstākļus, attiecīgās dalībvalsts teritorija var tikt uzskatīta par tādu, kas veido Eiropas Kopienas teritorijas būtisku daļu.

      (1)  OV C 223, 22.09.2007.


title: Lieta T-359/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 19. septembrī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Civildienesta tiesas 2007. gada 5. jūlija spriedumu lietā F-26/06 Bertolete u.c./Komisija

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/31

         Apelācija, ko 2007. gada 19. septembrī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Civildienesta tiesas 2007. gada 5. jūlija spriedumu lietā F-26/06 Bertolete u.c./Komisija
   (Lieta T-359/07 P)
   (2007/C 283/57)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Martin un L. Lozano Palacios, pārstāvji)

      Pretējā puse procesā: M. Bertolete, Wolowé-Saint-Lambert (Beļģija), A. P. Cunha Correia, Koekelberg (Beļģija), M. Lichteveld, Wavre (Beļģija), M. Mozelsio, Enghien (Beļģija), F. Orlando, Anderlecht (Beļģija), F. Pendville, Etterbeek (Beļģija), B. Simons, Bocholt (Beļģija), D. Sneessens, Auderghem (Beļģija), S. Voisin, Forest (Beļģija)
   Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2007. gada 5. jūlija spriedumu lietā F-26/06;

               —

               nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Civildienesta tiesai;

               —

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu;

               —

               pakārtoti, atcelt Civildienesta tiesas 2007. gada 5. jūlija spriedumu lietā F-26/06 un, pašai izskatot lietu, apmierināt atbildētājas pirmajā instancē izvirzītos prasījumus un līdz ar to noraidīt prasību lietā F-26/06; piespriest atbildētājiem apelācijas tiesvedībā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar 2007. gada 5. jūlija spriedumu lietā F-26/06 Bertolette u.c./Komisija Civildienesta tiesa atcēla lēmumus, ar kuriem Komisija bija noteikusi, ka prasītāji ir jāklasificē un to atalgojums jānosaka atbilstoši to līgumdarbinieku līgumiem. Prasītāji — bijušie darba ņēmēji, kas bija nodarbināti atbilstoši Beļģijas tiesiskajam regulējumam, — bija pieņemti darbā kā mazbērnu novietņu un bērnudārzu darbinieki, pēc Eiropas Kopienu pārējiem darbiniekiem piemērojamās sistēmas izmaiņām.
   Pirmais pamats, ko Komisija izvirzījusi savas apelācijas sūdzības pamatojumam, ir saistīts ar kļūdu tiesību piemērošanā, jo Civildienesta tiesa, interpretējot piemērojamos noteikumus, nav ievērojusi vienlīdzīgas attieksmes principa piemērojamību, it īpaši saistībā ar Komisijas izmantoto konceptu, kurā ģimenes pabalsti ir integrēti atalgojuma jēdzienā.
   Otrais pamats ir saistīts ar pamatojuma norādīšanas principa pārkāpumu, jo Civildienesta tiesa nav izskatījusi jautājumu par atalgojuma jēdzienu.


title: Lieta C-313/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 25. jūnijā iesniedza Tribunal de commerce de Paris (Francija) – Eco-Emballages SA/Sphère France SAS, Schweitzer SAS, Carrefour Import SAS, Tissue France SCA, SCA Hygiène Products SAS, WEPA Troyes SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL, Kimberly-Clark SAS, Gopack SAS, Delipapier, CMC France SARL, Paul Hartmann SA, Wepa Lille SAS, Industrie Cartarie Tronchetti France SAS, Melitta France SAS, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Scamark SAS, Système U Centrale Nationale SAS

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/38

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 25. jūnijā iesniedza Tribunal de commerce de Paris (Francija) – Eco-Emballages SA/Sphère France SAS, Schweitzer SAS, Carrefour Import SAS, Tissue France SCA, SCA Hygiène Products SAS, WEPA Troyes SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL, Kimberly-Clark SAS, Gopack SAS, Delipapier, CMC France SARL, Paul Hartmann SA, Wepa Lille SAS, Industrie Cartarie Tronchetti France SAS, Melitta France SAS, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Scamark SAS, Système U Centrale Nationale SAS

   (Lieta C-313/15)
   (2015/C 294/49)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de commerce de Paris

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Eco-Emballages SA

      Atbildētājas: Sphère France SAS, Schweitzer SAS, Carrefour Import SAS, Tissue France SCA, SCA Hygiène Products SAS, WEPA Troyes SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL, Kimberly-Clark SAS, Gopack SAS, Delipapier, CMC France SARL, Paul Hartmann SA, Wepa Lille SAS, Industrie Cartarie Tronchetti France SAS, Melitta France SAS, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Scamark SAS, Système U Centrale Nationale SAS

      Prejudiciālais jautājums

   Vai iepakojuma jēdzienā, kas definēts Direktīvas 94/62/EK, kas grozīta ar Direktīvu 2004/12/EK (1), 3. pantā, ietilpst “kartona serdeņi” (rullīši, caurulītes un cilindri), ap kuriem ir aptīts elastīgs materiāls, piemēram, papīrs vai plēve, kas tiek pārdots patērētājam?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Direktīva 2004/12/EK, ar ko groza Direktīvu 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu (OV L 47, 26. lpp.).


title: Lieta C-513/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-358/08 Spānija/Komisija 2013. gada 25. septembrī iesniedza Spānijas Karaliste

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-358/08 Spānija/Komisija 2013. gada 25. septembrī iesniedza Spānijas Karaliste
   (Lieta C-513/13 P)
   2013/C 336/24
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — A. Rubio González)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               apmierināt šo apelācijas sūdzību un atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-358/08 Spānijas Karaliste/Eiropas Komisija;

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 25. jūnija Lēmumu C(2008) 3249 par tā atbalsta samazināšanu, kas Kohēzijas fonda ietvaros ar Komisijas 1996. gada 26. jūlija Lēmumu C(96) 2095 piešķirts projekta Nr. 96/11/61/018 — “Saneamiento de Zaragoza” īstenošanai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

                     Kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz Padomes 1994. gada 16. maija Regulas (EK) Nr. 1164/94 par Kohēzijas fonda izveidi

                   (1)

                     II pielikuma H panta 2. punktā paredzētā termiņa iedarbību
                  . Pēc minētā termiņa beigām Komisija vairs nedrīkst veikt nekādus finanšu korekcijas pasākumus un tādēļ tai ir pienākums veikt maksājumu, un īstenotā korekcija ir prettiesiska.

               2)

                     Kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz būves jēdzienu, uzskatot, ka tīkla kopums ir vienota būve Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/37/EEK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu [būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību] piešķiršanas procedūras

                   (2),
                     1. panta c) punkta izpratnē
                  . Pārsūdzētais spriedums saturot atkāpes no judikatūras, kas izriet no 2000. gada 5. oktobra sprieduma lietā C-16/98 Komisija/Francija (Recueil, I-8315. lpp.), jo tajā nav ņemta vērā būvju kopuma ģeogrāfiskās turpinātības un savstarpējās atkarības nepieciešamība, proti, savstarpējās saistības nepieciešamība, lai varētu sniegt pakalpojumu.

      (1)  OV L 130, 1. lpp.

      (2)  OV L 199, 54. lpp.


title: Lieta T-671/15 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 4. decembra rīkojums – E-Control/ACER Pagaidu noregulējums — Atzinums par valsts regulatīvo iestāžu lēmumu, ar kuriem tiek apstiprinātas pārrobežu elektrības pārvades jaudas piešķiršanas metodes, saderību — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Formas prasību neievērošana — Nepieņemamība

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/51

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 4. decembra rīkojums – E-Control/ACER

   (Lieta T-671/15 R)
   (Pagaidu noregulējums - Atzinums par valsts regulatīvo iestāžu lēmumu, ar kuriem tiek apstiprinātas pārrobežu elektrības pārvades jaudas piešķiršanas metodes, saderību - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Formas prasību neievērošana - Nepieņemamība)
   (2016/C 048/59)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Vīne, Austrija) (pārstāvis – F. Schuhmacher, advokāts)

      Atbildētāja: Energoregulatoru sadarbības aģentūra (ACER)

      Priekšmets

   Prasība apturēt Energoregulatoru sadarbības aģentūras 2015. gada 23. septembra atzinuma Nr. 09/2015 par valsts regulatīvo iestāžu lēmumu, ar kuriem tiek apstiprinātas pārrobežu elektrības pārvades jaudas piešķiršanas metodes Centrālajā un Austrumeiropā, saderību ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regulu (EK) Nr. 714/2009 par nosacījumiem attiecībā uz piekļuvi tīklam elektroenerģijas pārrobežu tirdzniecībā un par Regulas (EK) Nr. 1228/2003 atcelšanu (OV 2009, L 211, 15. lpp.) un ar Pamatnostādnēm par starpvalstu savienojumu elektrosistēmām pieejamās pārvades jaudas pārvaldību un sadali, kas ir šīs regulas 1. pielikumā, izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-585/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 8. jūnija spriedums – Monster Energy/EUIPO (“GREEN BEANS”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “GREEN BEANS” reģistrācijas pieteikums — Pieteikums par restitutio in integrum — Termiņa prasības celšanai Vispārējā tiesā neievērošana

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/43

         Vispārējās tiesas 2016. gada 8. jūnija spriedums – Monster Energy/EUIPO (“GREEN BEANS”)
   (Lieta T-585/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “GREEN BEANS” reģistrācijas pieteikums - Pieteikums par restitutio in integrum - Termiņa prasības celšanai Vispārējā tiesā neievērošana)
   (2016/C 270/48)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Monster Energy Company (Korona, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – P. Brownlow, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – D. Gája)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 22. jūlija lēmumu lietā R 3002/2014–2 attiecībā uz pieteikumu vārdisku preču zīmi “GREEN BEANS” reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Monster Energy Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 406, 7.12.2015.


title: Lieta C-364/11: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 19. decembra spriedums ( Fővárosi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mostafa Abed El Karem El Kott, Chadi Amin A Radi, Hazem Kamel Ismail/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal (Direktīva 2004/83/EK — Minimālie standarti bēgļa statusa vai alternatīvās aizsardzības statusa piešķiršanai — Palestīniešu izcelsmes bezvalstnieki, kuri faktiski ir saņēmuši Apvienoto Nāciju Organizācijas Palīdzības un darba aģentūras Palestīnas bēgļiem Tuvajos Austrumos (UNRWA) palīdzību — Šo bezvalstnieku tiesības uz bēgļa statusa atzīšanu, pamatojoties uz Direktīvas 2004/83 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta otro teikumu — Piemērošanas nosacījumi — Minētās UNRWA palīdzības izbeigšana “jebkādu iemeslu dēļ” — Pierādījumi — Sekas attiecībā uz ieinteresētajām personām, kuras lūdz piešķirt bēgļa statusu — Tiesības “paša šā fakta dēļ uz [šīs] direktīvas sniegto labumu” — “Bēgļa” statusa automātiska atzīšana šīs pašas direktīvas 2. panta c) punkta izpratnē un bēgļa statusa piešķiršana atbilstoši tās 13. pantam)

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/8

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 19. decembra spriedums (Fővárosi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mostafa Abed El Karem El Kott, Chadi Amin A Radi, Hazem Kamel Ismail/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

   (Lieta C-364/11) (1)

   (Direktīva 2004/83/EK - Minimālie standarti bēgļa statusa vai alternatīvās aizsardzības statusa piešķiršanai - Palestīniešu izcelsmes bezvalstnieki, kuri faktiski ir saņēmuši Apvienoto Nāciju Organizācijas Palīdzības un darba aģentūras Palestīnas bēgļiem Tuvajos Austrumos (UNRWA) palīdzību - Šo bezvalstnieku tiesības uz bēgļa statusa atzīšanu, pamatojoties uz Direktīvas 2004/83 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta otro teikumu - Piemērošanas nosacījumi - Minētās UNRWA palīdzības izbeigšana “jebkādu iemeslu dēļ” - Pierādījumi - Sekas attiecībā uz ieinteresētajām personām, kuras lūdz piešķirt bēgļa statusu - Tiesības “paša šā fakta dēļ uz [šīs] direktīvas sniegto labumu” - “Bēgļa” statusa automātiska atzīšana šīs pašas direktīvas 2. panta c) punkta izpratnē un bēgļa statusa piešķiršana atbilstoši tās 13. pantam)
   2013/C 46/14
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Bíróság

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Mostafa Abed El Karem El Kott, Chadi Amin A Radi, Hazem Kamel Ismail

      Atbildētāja: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

      Persona, kas iestājusies lietā: ENSZ Menekültügyi Főbiztossága

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Fovárosi Bíróság — Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu (OV L 304, 12. lpp.) 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Palestīniešu bezvalstnieks, kas ir saņēmis Apvienoto Nāciju Organizācijas Palīdzības un darba aģentūras Palestīnas bēgļiem Tuvajos Austrumos (UNRWA) aizsardzību — Šī bezvalstnieka tiesības ipso facto pamatoties uz Direktīvu 2004/83/EK, ja šīs organizācijas nodrošinātā aizsardzība ir beigusies — Nosacījumi, pastāvot kuriem var uzskatīt, ka aizsardzība ir beigusies — Jēdziens “direktīvas sniegtais labums”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu, 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka kādas ANO organizācijas vai aģentūras, izņemot ANO Augsto komisāru bēgļu jautājumos (AKBJ), sniegtās aizsardzības vai palīdzības izbeigšana “jebkādu iemeslu dēļ” ietver arī situāciju, kurā personai pēc tam, kad viņa faktiski bija saņēmusi šo aizsardzību vai palīdzību, vairs to nesaņem tāda iemesla dēļ, kuru viņa pati nespēj ietekmēt un kas nav atkarīgs no viņas gribas. Par šādas personas iesniegta patvēruma pieteikuma izskatīšanu atbildīgās dalībvalsts kompetentajām iestādēm, pamatojoties uz šī pieteikuma individuālu izvērtējumu, ir jāpārbauda, vai šī persona ir bijusi spiesta pamest šīs organizācijas vai aģentūras darbības teritoriju, kas tā ir gadījumā, ja viņas personiskā drošība ir bijusi nopietni apdraudēta un ja attiecīgā organizācija vai aģentūra nav spējusi viņai šajā teritorijā nodrošināt dzīves apstākļus atbilstoši minētajai organizācijai vai aģentūrai uzticētajai misijai;

               2)

               Direktīvas 2004/83 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, kad par patvēruma pieteikuma izskatīšanu atbildīgās dalībvalsts kompetentās iestādes ir konstatējušas, ka attiecībā uz pieteikuma iesniedzēju ir īstenojies nosacījums saistībā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Palīdzības un darba aģentūras Palestīnas bēgļiem Tuvajos Austrumos (UNRWA) sniegtās aizsardzības vai palīdzības izbeigšanu, tiesības paša šā fakta dēļ “uz [šīs] direktīvas sniegto labumu” nozīmē, ka šī dalībvalsts atzīst bēgļa statusu minētās direktīvas 2. panta c) punkta izpratnē un ipso facto piešķir šim pieteikuma iesniedzējam bēgļa statusu, tomēr ar nosacījumu, ka uz minēto pieteikuma iesniedzēju neattiecas šī 12. panta 1. punkta b) apakšpunkts vai 2. un 3. punkts.

      (1)  OV C 347, 26.11.2011.


title: Lieta C-159/06: Prasība, kas celta  2006. gada 21. martā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Somijas Republiku

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/33

         Prasība, kas celta 2006. gada 21. martā — Eiropas Kopienu Komisija pret Somijas Republiku
   (Lieta C-159/06)
   (2006/C 131/62)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Wölker, F. Simonetti un K. Nyberg)

      Atbildētāja: Somijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, attiecībā uz Ālandu [Åland] apgabalu nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīvu 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Somijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Somijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 21. jūlijā.

      (1)  OV L 197, 21.07.2001, 30. lpp.


title: Lieta T-161/04: Prasība pret Eiropas Komisiju, ko Gregorio Valero Jordana iesniedza 2004. gada 26. aprīlī

text:
               26.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/12

         Prasība pret Eiropas Komisiju, ko Gregorio Valero Jordana iesniedza 2004. gada 26. aprīlī
   (Lieta T-161/04)
   (2004/C 168/24)
   Tiesvedības valoda: spāņu
   Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 26. aprīlī iesniedza Gregorio Valero Jordana ar dzīvesvietu Briselē un kuru pārstāv advokāts Massimo Merola.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2004. gada 10. februāra lēmumu, kas liedza prasītajam piekļuvi vispārējā konkursa A7/A6 COM/A/637 rezervistu sarakstam un individuālajiem lēmumiem pēc 1995. gada 5. oktobra, ar kuriem ierēdņi tika iecelti A6 kategorijā;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai segt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā procesā prasītajs apstrīd atbildētājas lēmumu, kas liedza prasītajam piekļuvi vispārējā konkursa A7/A6 COM/A/637 rezervistu sarakstam un individuālajiem lēmumiem sākot ar 1995. gada 5. oktobri, ar kuriem ierēdņi tika iecelti A6 kategorijā.
   Lai pamatotu savu prasību, prasītājs apgalvo, ka, pirmkārt, tika nepareizi piemērots izņēmums, kas noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes 2001 gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā. (1) Šis izņēmums skar indivīda privātās dzīves neaizskaramības principu un indivīda neaizskaramību, jo īpaši, saistībā ar Kopienas tiesību aktiem par personas datu aizsardzību. Prasītājs apgalvo, ka šajā sakarā nevar uzskatīt, ka sniedzot piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem, tiktu pārkāpts to personu privātās dzīves neaizskaramības princips, kuru vārdi minēti dokumentos, jo piederība civildienstam neietilpst privātās dzīves neaizskaramības principa piemērošanas jomā.
   Vēl jo vairāk, tik tālu, cik individuālie lēmumi attiecībā par Eiropas civildienesta ierēdņu iecelšanu ir publiski, prasītājs apgalvo, ka ir pārkāpts Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti 5. panta b) apakšpunkts. (2)

   Prasītājs arī apgalvo, ka nav izpildīts pienākums informēt par pamatojumu un pārkāpts labas pārvaldes princips.

      (1)  OV L 145, 31/05/2001, 43. lpp.

      (2)  OV L 8, 12/01/2001, 1. lpp.


title: Lieta T-275/16: Prasība, kas celta 2016. gada 27. maijā – Mubarak un citi/Padome

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/57

         Prasība, kas celta 2016. gada 27. maijā – Mubarak un citi/Padome
   (Lieta T-275/16)
   (2016/C 270/64)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Kaira, Ēģipte), Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Kaira), Heidy Mahmoud Magdy Hussein Rasekh (Kaira), Khadiga Mahmoud El Gammal (Kaira) (pārstāvji: B. Kennelly un J. Pobjoy, Barristers, un G. Martin un M. Rushton, Solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2016. gada 18. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/411, ar ko groza Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē, (OV 2016, L 74, 40. lpp.), ciktāl tas attiecas uz prasītājiem;

               —

               atzīt, ka Padomes 2011. gada 21. marta Lēmuma 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2011, L 76, 63. lpp.) 1. panta 1. punkts un Padomes 2011. gada 21. marta Regulas (ES) Nr. 270/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2011, L 76, 4. lpp.), 2. panta 1. punkts nav piemērojami, ciktāl tie attiecas uz prasītājiem, un tādējādi atcelt Lēmumu (KĀDP) 2016/411, ciktāl tas attiecas uz prasītājiem;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome neesot norādījusi atbilstošu juridisko pamatu Lēmuma 2011/172/KĀDP (turpmāk tekstā – “lēmums”) 1. panta 1. punktam un Regulas (ES) Nr. 270/2011 (turpmāk tekstā – “regula”) 2. panta 1. punktam. Neesot pierādījumu, ka Padome, pieņemot Lēmumu (KĀDP) 2016/411 (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), būtu pārskatījusi lēmuma 1. panta 1. punkta juridisko pamatu, kaut gan šis pienākums ir skaidri noteikts lēmuma 5. pantā. Fakts, ka 1. panta 1. punktam varēja būt bijis spēkā esošs juridisks pamats tad, kad šis lēmums 2011. gada 21. martā pirmo reizi tika pieņemts, neparedz šai tiesību normai nemainīgu juridisku pamatu, kas pastāv līdz 2016. gadam vai vēlāk.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, uzskatot, ka Ēģiptē notikušajās tiesvedībās esot tikušas ievērotas pamattiesības, Padome esot pārkāpusi prasītāju tiesības, kas paredzētas LES 6. pantā, lasot to kopsakarā ar 2. un 3. pantu, un ES Pamattiesību hartas 47. un 48. pantā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, uzskatot, ka kritērijs prasītāju ierakstīšanai lēmuma 1. panta 1. punkta un regulas 2. panta 1. punkta sarakstā esot ticis izpildīts, Padome esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, Padome neesot norādījusi pietiekamu pamatojumu prasītāju ierakstīšanai no jauna.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pārkāpusi prasītāju tiesības uz aizstāvību un tiesības uz labu pārvaldību, un tiesības uz efektīvu pārbaudi tiesā. It īpaši, Padome neesot rūpīgi un objektīvi pārbaudījusi, vai iemesli, uz kuriem tā atsaukusies, lai pamatotu prasītāju ierakstīšanu no jauna, ir bijuši pietiekami pamatoti, ņemot vērā prasītāju pirms atkārtotas ierakstīšanas paustos apsvērumus.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot nepamatoti un nesamērīgi pārkāpusi prasītāju pamattiesības, tostarp viņu tiesības uz īpašuma un reputācijas aizsardzību. Padomes Lēmuma (KĀDP) 2016/411 ietekme uz prasītājiem esot visaptveroša – gan attiecībā uz viņu īpašumu, gan viņu reputāciju visā pasaulē. Padome neesot pierādījusi, ka prasītāju līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana ir saistīta vai pamatota ar leģitīmu mērķi, un vēl jo mazāk, ka tā būtu ar šādu mērķi samērīga.


title: Lieta T-477/07: Prasība, kas celta 2007. gada 17. decembrī — Cofra /Komisija

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/43

         Prasība, kas celta 2007. gada 17. decembrī — Cofra/Komisija
   (Lieta T-477/07)
   (2008/C 64/69)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cofra srl, Barletta (Itālija) (pārstāvis — M. A. Calabrese, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 17. oktobra Lēmumu SG/E/3/MIB/mbp D(2007) 8992;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-417/07 Lodato Gennaro & Co minētie.


title: Lieta C-551/03 P: Tiesas (trešā palāta) spriedums  2006. gada 6. aprīlī  —  General Motors BV  (agrākais nosaukums —  General Motors Nederland BV  un  Opel Nederland BV ) pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — Aizliegtas vienošanās — EKL 81. pants — Regula (EEK) Nr. 123/85 un Regula (EK) Nr. 1475/95 — Opel markas transportlīdzekļu izplatīšana — Tirgus sadale — Eksporta ierobežojumi — Ierobežojošā prēmiju sistēma — Naudas sods — Naudas soda aprēķināšanas pamatnostādnes)

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/5

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 6. aprīlī — General Motors BV (agrākais nosaukums — General Motors Nederland BV un Opel Nederland BV) pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-551/03 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - EKL 81. pants - Regula (EEK) Nr. 123/85 un Regula (EK) Nr. 1475/95 - Opel markas transportlīdzekļu izplatīšana - Tirgus sadale - Eksporta ierobežojumi - Ierobežojošā prēmiju sistēma - Naudas sods - Naudas soda aprēķināšanas pamatnostādnes)
   (2006/C 143/10)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki
   Prasītāja: General Motors BV (agrākais nosaukums — General Motors Nederland BV un Opel Nederland BV)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Mūls [W. Mölls] un A. Velans [A. Whelan], pārstāvji, kam palīdz D. Flinns [J. Flynn])
   Priekšmets
   Apelācija par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2003. gada 21. oktobra spriedumu lietā T-368/00 General Motors Nederland un Opel Nederland/Komisija — Komisijas 2000. gada 20. septembra Lēmuma C(2000)2707 par EKL 81. panta piemērošanas procedūru (COMP/36.653 — Opel) daļēja atcelšana un prasītājai uzliktā naudas soda summas samazināšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

                  General Motors atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 71, 20.03.2004.


title: Lieta C-234/04: Tiesas (pirmā palāta) spriedums  2006. gada 16. martā  ( Landesgericht Innsbruck  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Rosmarie Kapferer  pret  Schlank & Schick GmbH  (Jurisdikcija civillietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — 15. panta interpretācija — Jurisdikcija patērētāju līgumu jomā — Solījums piešķirt laimestu — Maldinoša reklāma — Tiesas nolēmums par jurisdikciju — Res judicata — Pārskatīšana apelācijas instancē — Tiesiskā drošība — Kopienu tiesību pārākums — EKL 10. pants)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/14

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 16. martā (Landesgericht Innsbruck lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rosmarie Kapferer pret Schlank & Schick GmbH

   (Lieta C-234/04) (1)

   (Jurisdikcija civillietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 15. panta interpretācija - Jurisdikcija patērētāju līgumu jomā - Solījums piešķirt laimestu - Maldinoša reklāma - Tiesas nolēmums par jurisdikciju - Res judicata - Pārskatīšana apelācijas instancē - Tiesiskā drošība - Kopienu tiesību pārākums - EKL 10. pants)
   (2006/C 131/25)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Landesgericht Innsbruck
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Rosmarie Kapferer

      Atbildētājs: Schlank & Schick GmbH

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landesgericht Innsbruck — EKL 10. panta interpretācija — Apelācijas tiesas pienākums pārskatīt pirmās instances tiesas galīgo spriedumu par jurisdikciju Kopienu tiesību pārkāpuma gadījumā — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.) 15. panta 1. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums patērētāju aizsardzības jomā, kas maldinošās reklāmas saņēmējam paredz tiesības uz it kā iegūto balvu
   Rezolutīvā daļa:
   Sadarbības princips, kas izriet no EKL 10. panta, neuzliek valsts tiesai pienākumu izvairīties no iekšējo procesuālo noteikumu piemērošanas, lai pārskatītu galīgu tiesas nolēmumu un, ja izrādīsies, ka tas ir pretrunā ar Kopienu tiesībām, — to atceltu.

      (1)  OV C 251, 09.10.2004.


title: Mila ehf. 2013. gada 13. februāra prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi (Lieta E-1/13)

text:
               9.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/13

      Mila ehf.2013. gada 13. februāra prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Lieta E-1/13)
   2013/C 132/08

      Mila ehf., ko pārstāv advokāti Thomas Nordby un Espen I. Bakken, Arntzen de Besche Advokatfirma AS, Bygdøy allé 2, 0204 Oslo, Norvēģija, 2013. gada 13. februārī EBTA Tiesā iesniedza prasību pret EBTA Uzraudzības iestādi.
   Prasības iesniedzējs EBTA Tiesai pieprasa:

               1)

               pasludināt par spēkā neesošu ESA Lēmuma Nr. 410/12/COL 1. pantu;

               2)

               likt EBTA Uzraudzības iestādei segt pašreizējās tiesvedības izmaksas.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats.

               —

               Pieteikuma iesniedzējs lūdz atcelt EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada 21. novembra Lēmumu Nr. 410/12/COL, kas paredz bez oficiālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanas slēgt lietu par to, vai optisko šķiedru, kuras iepriekš izmantoja NATO, subsidēta iznomāšana Vodafone ir uzskatāma par valsts atbalstu.

               —

               Apstrīdēto lēmumu pieņēma pēc tam, kad bija saņemta sūdzība no Míla ehf. par, iespējams, nelikumīgi piešķirtu valsts atbalstu no Islandes Ārlietu ministrijas, subsidējot divu optisko šķiedru, kuras iepriekš izmantoja NATO, nomu. Lēmumā EBTA Uzraudzības iestāde secināja, ka 2010. gada 1 februāra nomas līgums starp Islandes Aizsardzības ministrijas Aizsardzības aģentūru un Og fjarskipti (saukts arī Vodafone), kas ļauj izmatot optiskās šķiedras, nav uzskatāms par valsts atbalstu EEZ līguma 61. panta 1. punkta nozīmē, un slēdza lietu bez turpmākas izmeklēšanas.

               —

               Iesniedzējs uzskata, inter alia, ka:

                           —

                           strīdīgais Lēmums balstīts uz neatbilstošu faktu izvērtējumu un kļūdainu attiecīgās juridikatūras piemērošanu,

                           —

                           EBTA Uzraudzības iestāde nav uzsākusi oficiālu izmeklēšanas procedūru par piešķirto atbalstu un

                           —

                           EBTA Uzraudzības iestāde nav nodrošinājusi pietiekamu pamatojumu saviem konstatējumiem.


title: Lieta C-518/08: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 15. aprīļa spriedums ( Tribunal de grande instance de Paris , Francija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fundación Gala-Salvador Dalí, Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos/Société Auteurs dans les arts graphiques et plastiques, Juan–Leonardo Bonet Domenech, Eulalia–María Bas Dalí, María del Carmen Domenech Biosca, Antonio Domenech Biosca, Ana-María Busquets Bonet, Mónica Busquets Bonet (Tiesību aktu tuvināšana — Intelektuālais īpašums — Autortiesības un blakustiesības — Tālākpārdošanas tiesības par labu mākslas oriģināldarba autoram — Direktīva 2001/84/EK — Tālākpārdošanas tiesību labuma guvēji pēc darba autora nāves — Jēdziens “tiesīgie mantinieki” — Valsts tiesiskais regulējums, kas saglabā tiesības uz 70 gadiem par labu mantiniekiem, izslēdzot legatārus un tiesību pārņēmējus — Atbilstība Direktīvai 2001/84)

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/7

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 15. aprīļa spriedums (Tribunal de grande instance de Paris, Francija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fundación Gala-Salvador Dalí, Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos/Société Auteurs dans les arts graphiques et plastiques, Juan–Leonardo Bonet Domenech, Eulalia–María Bas Dalí, María del Carmen Domenech Biosca, Antonio Domenech Biosca, Ana-María Busquets Bonet, Mónica Busquets Bonet

   (Lieta C-518/08) (1)

   (Tiesību aktu tuvināšana - Intelektuālais īpašums - Autortiesības un blakustiesības - Tālākpārdošanas tiesības par labu mākslas oriģināldarba autoram - Direktīva 2001/84/EK - Tālākpārdošanas tiesību labuma guvēji pēc darba autora nāves - Jēdziens “tiesīgie mantinieki” - Valsts tiesiskais regulējums, kas saglabā tiesības uz 70 gadiem par labu mantiniekiem, izslēdzot legatārus un tiesību pārņēmējus - Atbilstība Direktīvai 2001/84)
   2010/C 148/10
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de grande instance de Paris

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Fundación Gala-Salvador Dalí, Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos

      Atbildētāji: Société Auteurs dans les arts graphiques et plastiques, Juan-Leonardo Bonet Domenech, Eulalia-María Bas Dalí, María del Carmen Domenech Biosca, Antonio Domenech Biosca, Ana-María Busquets Bonet, Mónica Busquets Bonet

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Parīzes Pirmās instances tiesa — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. septembra Direktīvas 2001/84/EK par tālākpārdošanas tiesībām par labu mākslas oriģināldarba autoram (OV L 272, 32. lpp.) 6. panta un 8. panta 2. un 3. punkta interpretācija — Tālākpārdošanas tiesību ieguvējs pēc darba autora nāves — Tādu valsts tiesību aktu saderība ar Direktīvu 2001/84/EK, ka paredz, ka 70 gadus pēc autora nāves tālākpārdošanas tiesības ir šī autora mantiniekiem, izslēdzot visus legatārus un tiesību pārņēmējus

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. septembra Direktīvas 2001/84/EK par tālākpārdošanas tiesībām par labu mākslas oriģināldarba autoram 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to nav pretrunā tāda valsts tiesību norma kā pamata prāvā apskatītā, ar kuru tālākpārdošanas tiesības rezervētas vienīgi mākslinieka mantiniekiem, izslēdzot testamentā noteiktus legatārus. Tādējādi iesniedzējtiesai ar mērķi piemērot valsts tiesību normu, ar kuru transponēts minētais 6. panta 1. punkts, ir pienācīgi jāņem vērā visi atbilstošie noteikumi, kuru mērķis ir atrisināt tiesību kolīziju jautājumā par tālākpārdošanas tiesību nodošanu mantošanas ceļā.

      (1)  OV C 32, 07.02.2009.


title: Lieta T-454/17: Prasība, kas celta 2017. gada 14. jūlijā – “Pro NGO!”/Komisija

text:
               2.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/11

         Prasība, kas celta 2017. gada 14. jūlijā – “Pro NGO!”/Komisija
   (Lieta T-454/17)
   (2017/C 330/13)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: “Pro NGO!” (Non-Governmental-Organisations/Nicht-Regierungs-Organisationen) e.V. (Ķelne, Vācija) (pārstāvis – M. Scheid, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 16. maija Lēmumu ARES (2017) 2484833, kā arī

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka lēmuma pieņemšanai nozīmīgie lietas apstākļi ir tikuši apzināti nepilnīgi

                           —

                           Prasītāja atbildētājai pārmet, ka tā nav ņēmusi vērā ne to, ka ārējās revīzijas veicēja Ernst & Young savu sākotnējo konstatējumu ir vēlāk koriģējusi, ne arī to, ka projekta koordinatore ir paskaidrojusi, ka ir pati iesniegusi dokumentus.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka lietas apstākļi ir tikuši novērtēti pretēji pārējiem ziņojumiem

                           —

                           Atbildētāja turklāt esot piemērojusi uz kļūdainu faktu vērtējumu pamatotu prasītājas rīcības, pildot līgumu, novērtējumu, kas esot pretrunā Final Audit Report un OLAF Report ietvertajiem konstatējumiem.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir tikušas pārkāptas tiesības tikt uzklausītam

                           —

                           Proti, prasītājai tikai vairākus gadus pēc tiesvedības uzsākšanas esot tikusi sniegta iespēja iepazīties ar nozīmīgiem dokumentiem, kuri turklāt esot bijuši daļēji anonimizēti.

                           —

                           Turklāt prasītājai neesot juridiska pienākuma veikt iepirkumus un projektā konkrēti ievērot tiesību normas par iepirkumiem.

                           —

                           Prasītāja arī neesot atbildīga par Eiropas Savienības projekta partnera rīcību.


title: Islandes Augstākās Tiesas ( Hæstiréttur Íslands ) 2013. gada 8. oktobra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Íslandsbanki hf. pret Gunnar V. Engilbertsson (Lieta E-22/13)

text:
               20.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/10

         Islandes Augstākās Tiesas (Hæstiréttur Íslands) 2013. gada 8. oktobra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Íslandsbanki hf. pret Gunnar V. Engilbertsson

   (Lieta E-22/13)
   2014/C 81/09
   Ar 2013. gada 8. oktobra vēstuli, kuru EBTA Tiesas kanceleja saņēma 2013. gada 9. oktobrī, Islandes Augstākā Tiesa (Hæstiréttur Íslands) lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Íslandsbanki hf. pret Gunnar V. Engilbertsson saistībā ar šādiem jautājumiem.

               1.

               Vai tas, ka valsts, kura ir EEZ līguma dalībvalsts, tiesību akti atļauj līgumos starp patērētājiem un aizdevumu sniedzējiem nekustamā īpašuma iegādes finansēšanai iekļaut noteikumus, kas paredz, ka aizdevuma maksājumu nomaksa ir jāsaista ar iepriekš noteiktu indeksu, ir saderīgi ar Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvu 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos?

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir tāda, ka aizņēmuma, kas ņemts nekustamā īpašuma iegādes finansēšanai, atmaksas saistīšana ar indeksu ir saderīga ar Direktīvas 93/13/EEK noteikumiem, tad otrais jautājums ir: vai direktīva ierobežo attiecīgās EEZ valsts rīcības brīvību ar tiesību aktiem vai administratīviem noteikumiem noteikt faktorus, kas rada izmaiņas iepriekš noteiktajā indeksā, un metodes, ar kurām šīs izmaiņas novērtēt?

               3.

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir tāda, ka Direktīva 93/13/EEK neierobežo otrajā jautājumā minētās dalībvalsts rīcības brīvību, tad trešais jautājums ir: vai līguma noteikums uzskatāms par atsevišķi apspriestu direktīvas 3. panta 1. punkta nozīmē, ja a) līgumā, kuru patērētājs paraksta, ņemot aizņēmumu, ir noteikts, ka patērētāja saistības ir indeksētas un bāzes indekss, kas jāizmanto, aprēķinot cenu izmaiņas, ir norādīts līgumā, b) līgumam ir pievienots maksājumu grafiks, kurā norādīti detalizēti paredzētie maksājumi, kas jāveic aizņēmuma maksājumu termiņos, un grafikā noteikts, ka paredzētie maksājumi var mainīties saskaņā ar līgumā noteikto indeksāciju, un c) gan patērētājs, gan aizdevējs paraksta maksājumu grafiku vienlaikus un saistībā ar līgumu, ko parakstījis patērētājs?

               4.

               Vai metode, ar ko aprēķina cenu izmaiņas līgumos par aizdevumiem nekustamā īpašuma iegādes finansēšanai, ir uzskatāma par skaidri izskaidrotu patērētājam Direktīvas 93/13/EEK pielikuma 2. punkta d) apakšpunkta nozīmē, ja apstākļi ir kā aprakstīts trešajā jautājumā?

               5.

               Vai valstij, kas ir EEZ līguma dalībvalsts, īstenojot Direktīvas 93/13/EEK 6. panta 1. punktu, ir iespēja vai nu noteikt savos tiesību aktos, ka negodīgi līguma noteikumi saskaņā ar direktīvas 6. panta 1. punktu var tikt atzīti par patērētajam nesaistošiem, vai arī noteikt savos tiesību aktos, ka šādi noteikumi būtu patērētājam nesaistoši vienmēr?


title: Lieta C-6/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. janvārī iesniedza Raad van State van België (Beļģija) – TNS Dimarso NV / Vlaams Gewest

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. janvārī iesniedza Raad van State van België (Beļģija) – TNS Dimarso NV/Vlaams Gewest

   (Lieta C-6/15)
   (2015/C 118/20)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State van België

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: TNS Dimarso NV

      Atbildētājs: Vlaams Gewest

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK (1) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 53. panta 2. punkts, nesaistīti un kopsakarā ar Eiropas tiesībās noteiktajiem vienlīdzības un pārredzamības principiem publiskā iepirkuma jomā, jāinterpretē tādējādi, ka, ja līguma slēgšanas tiesības tiek piešķirtas pretendentam, kurš ir iesniedzis, kā līgumslēdzēja iestāde uzskata, ekonomiski visizdevīgāko piedāvājumu, līgumslēdzējai iestādei ir vienmēr iepriekš jānosaka un jānorāda paziņojumā par iepirkumu vai līguma dokumentos vērtēšanas metode vai vērtības normas, neatkarīgi no to paredzamības, izplatības vai tvēruma, atbilstoši kurām piedāvājumi tiks izvērtēti saskaņā ar piešķiršanas kritērijiem vai apakškritērijiem,

               2)

               vai, ja šāda vispārēja pienākuma nav, ir apstākļi, tādi kā tostarp šo vērtības normu tvērums, neparedzamība vai neizplatība, kuros šāds pienākums tomēr ir?

      (1)  OV L 134, 114. lpp.


title: Tiesas spriedums (virspalāta)  2005. gada 22. novembrī  lietā C-384/02 ( Københavns Byret  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) krimināllieta pret  Knud Grøngaard ,  Allan Bang  (Direktīva 89/592/EEK — Iekšējās informācijas nelikumīga izmantošana — Iekšējās informācijas nodošana trešajām personām — Aizliegums)

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2005. gada 22. novembrī
   lietā C-384/02 (Københavns Byret lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) krimināllieta pret Knud Grøngaard, Allan Bang
       (1)

   (Direktīva 89/592/EEK - Iekšējās informācijas nelikumīga izmantošana - Iekšējās informācijas nodošana trešajām personām - Aizliegums)
   (2006/C 36/01)
   tiesvedības valoda — dāņu
   Lietā C-384/02 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Københavns Byret (Dānija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2002. gada 14. augustā un kas Tiesā reģistrēts 2002. gada 25. oktobrī, tiesvedībā krimināllietā pret Knud Grøngaard, Allan Bang, Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātu priekšsēdētāji P. Janns [P. Jann], K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], A. Ross [A. Rosas], tiesneši Ž. P. Puisošē [J.-P. Puissochet], R. Šintgens [R. Schintgen], S. fon Bārs [S. von Bahr] (referents), H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues] un R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], ģenerāladvokāts M. Pojarešs Maduru [M. Poiares Maduro], sekretārs H. fon Holšteins [H. von Holstein], sekretāra palīgs, 2005. gada 22. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Padomes 1989. gada 13. novembra Direktīvas 89/592/EEK, ar ko koordinē noteikumus par iekšējas informācijas nelikumīgu izmantošanu, 3. panta a) apakšpunkts aizliedz personai, kas saņem iekšēju informāciju kā darbinieku pārstāvis sabiedrības valdē vai kā uzņēmumu grupas sadarbības komitejas loceklis, izpaust šādu informāciju arodbiedrības priekšsēdētājam, kurā apvienojušies darbinieki un kas ir iecēlusi šo personu par sadarbības komitejas locekli, izņemot:

                           —

                           ja pastāv cieša saistība starp informācijas izpaušanu un parastā darba, amata vai pienākumu izpildi un

                           —

                           ja šo informāciju ir bijis nepieciešams izpaust, lai veiktu parasto darbu, amatu vai pienākumus.

                     Pārbaudot nosacījumu izpildi, valsts tiesai saskaņā ar piemērojamām valsts tiesību normām jo īpaši ir jāņem vērā:

                           —

                           tas, ka šis izņēmums no aizlieguma izpaust iekšējo informāciju ir jāinterpretē sašaurināti;

                           —

                           apstāklis, ka ikreiz, atkārtoti izpaužot šādu informāciju, palielinās risks, ka šī informācija var tikt izmantota tāda mērķa sasniegšanai, kas ir pretrunā ar Direktīvu 89/592, un

                           —

                           iekšējās informācijas sensibilitāte.

               2)

               Direktīvas 89/592 3. panta a) apakšpunkts aizliedz arodbiedrības priekšsēdētājam izpaust līdzstrādniekiem tādu iekšēju informāciju, kas minēta šajos jautājumos, izņemot apstākļus, kas minēti atbildē uz pirmo un otro jautājumu.
               Pārbaudot šī nosacījuma izpildi, valsts tiesai saskaņā ar piemērojamām valsts tiesību normām jo īpaši ir jāņem vērā kritēriji, kas arī minēti šajā atbildē.

      (1)  OV C 7, 11.01.2003.