title: Lieta C-223/13: Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 6. februāra rīkojums – Nīderlandes Karaliste/Eiropas Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Regula (ES) Nr. 93/2013 — Lietas nodošana Eiropas Savienības Vispārējai tiesai

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/17

         Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 6. februāra rīkojums – Nīderlandes Karaliste/Eiropas Komisija
   (Lieta C-223/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (ES) Nr. 93/2013 - Lietas nodošana Eiropas Savienības Vispārējai tiesai)
   2014/C 175/20
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji – M. Bulterman un J. Langer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Clausen un P. Van Nuffel)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 1. februāra Regulu (ES) Nr. 93/2013, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā attiecībā uz īpašnieka apdzīvotā mājokļa cenu indeksu noteikšanu piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 2494/95 par saskaņotajiem patēriņa cenu indeksiem (OV L 33, 14. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietu C-223/13 nodot Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta T-417/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 9. marta spriedums — Cortés del Valle López /ITSB ( “¡Que buenu ye! HIJOPUTA” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes “¡Que buenu ye! HIJOPUTA” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Preču zīme, kas ir pretrunā sabiedriskajai kārtībai vai vispārpieņemtiem morāles principiem — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta f) apakšpunkts)

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/15

         Vispārējās tiesas 2012. gada 9. marta spriedums — Cortés del Valle López/ITSB (“¡Que buenu ye! HIJOPUTA”)
   (Lieta T-417/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “¡Que buenu ye! HIJOPUTA” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Preču zīme, kas ir pretrunā sabiedriskajai kārtībai vai vispārpieņemtiem morāles principiem - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta f) apakšpunkts)
   2012/C 126/29
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Federico Cortés del Valle López (Maliaño, Spānija) (pārstāvji — J. Calderón Chavero un T. Villate Consonni, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 18. jūnija lēmumu lietā R 175/2010-2 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt grafisku apzīmējumu “¡Que buenu ye! HIJOPUTA” kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Federico Cortés del Valle López k-gs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 301, 06.11.2010.


title: Lieta T-392/07: Vispārējās tiesas 2013. gada 15. janvāra spriedums — Strack /Komisija (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti, kas saistīti ar atkārtotiem pieteikumiem piekļūt dokumentiem un Vispārējā tiesā iesniegtu lietu — Dokumentu reģistrs — Prasība atcelt tiesību aktu — Netieši izteikts piekļuves atteikums — Interese celt prasību — Pieņemamība — Daļējs piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar privātās dzīves un personas neaizskaramības aizsardzību — Izņēmums saistībā ar trešās personas komerciālo interešu aizsardzību — Izņēmums saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību — Pienākums norādīt pamatojumu — Ārpuslīgumiskā atbildība)

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/9

         Vispārējās tiesas 2013. gada 15. janvāra spriedums — Strack/Komisija
   (Lieta T-392/07) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti, kas saistīti ar atkārtotiem pieteikumiem piekļūt dokumentiem un Vispārējā tiesā iesniegtu lietu - Dokumentu reģistrs - Prasība atcelt tiesību aktu - Netieši izteikts piekļuves atteikums - Interese celt prasību - Pieņemamība - Daļējs piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar privātās dzīves un personas neaizskaramības aizsardzību - Izņēmums saistībā ar trešās personas komerciālo interešu aizsardzību - Izņēmums saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību - Pienākums norādīt pamatojumu - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   2013/C 55/13
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Guido Strack (Ķelne, Vācija) (pārstāvis — H. Tettenborn, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji C. Ladenburger un P. Costa de Oliveira, vēlāk P. Costa de Oliveira un B. Conte)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt visus tiešos un netiešos Komisijas lēmumus, kas pieņemti pēc sākotnējā pieteikuma piekļūt dokumentiem, ko G. Strack iesniedza 2007. gada 20. jūnijā, un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību attiecībā uz netiešo piekļuves atteikumu lēmumu likumību;

               2)

               atcelt Komisijas 2007. gada 25. jūlija lēmumu, ar ko atteikts piekļūt reģistra izrakstam;

               3)

               atcelt 2007. gada 23. oktobra lēmumu par OLAF dokumentiem, ciktāl tas attiecas uz juridisko personu datiem;

               4)

               atcelt Komisijas 2007. gada 28. novembra un 2008. gada 15. februāra lēmumus saistībā ar Komisijas (izņemot OLAF) dokumentiem;

               5)

               atcelt Komisijas 2007. gada 28. novembra un 2008. gada 9. aprīļa lēmumus saistībā ar dokumentiem lietā T-110/04, ciktāl tie attiecas, pirmkārt, uz juridisku personu datu svītrošanu, ja tā nav pamatota ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem 4. panta 2. punktu, otrkārt, uz dokumentu un datu izņemšanu, pamatojoties uz Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunktu, izņemot, pirmkārt, Eiropas Komisijas ģenerāldirektorāta “Tirdzniecība” ierēdņu vārdu un adrešu svītrošanu un, otrkārt, kritikas, ko prasītājs pret tiem vērsis lietā T-110/04, svītrošanu un, treškārt, dokumentu un datu izņemšanu, pamatojoties uz Regulas Nr. 1049.2001 4. panta 3. punkta otro daļu;

               6)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               7)

               Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina divas trešdaļas Guido Strack tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 297, 08.12.2007.


title: Lieta C-407/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2008. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-52/03 Knauf Gips KG/ Komisija 2008. gada 19. septembrī iesniegusi Knauf Gips KG

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2008. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-52/03 Knauf Gips KG/Komisija 2008. gada 19. septembrī iesniegusi Knauf Gips KG

   (Lieta C-407/08 P)
   (2008/C 313/19)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Knauf Gips KG (pārstāvji — M. Klusmann un S. Thomas, Rechtsanwälte)

      Cita lietas dalībniece: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2008. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-52/03 Knauf Gips KG/Komisija kopumā;

               —

               pakāroti, nodod lietu atkārtotai izskatīšanai Pirmās instance tiesā;

               —

               turklāt pakārtoti, samērīgi, bet vismaz par 54,51 miljoniem EUR, samazināt prasītājai apstrīdētā Komisijas 2002. gada 27. novembra lēmuma 3. pantā uzlikto naudas sodu;

               —

               piespriest atbildētajai apelācijas tiesvedībā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas spriedumu, ar kuru ir noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzējas prasība par Komisijas 2002. gada 27. novembra Lēmumu 2005/471/EK, ir balstīta uz šādiem trim pamatiem.

               1.

               Ar pirmo apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza tiesību uz aizstāvību, tostarp tiesību tikt uzklausītai principa pārkāpumu. Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Pirmās instances tiesa nav ņēmusi vērā principus, kas ir spēkā attiecībā uz piekļuves apsūdzošajiem dokumentiem atteikšanas un attaisnojošu pierādījumu slēpšanas tiesiskajām sekām. Ar šī apelācijas sūdzības pamata pirmo daļu apelācijas sūdzības iesniedzēja iebilst, ka Komisijas lēmums būtu bijis jāatceļ, jo Komisija tai nenodrošināja pieķļuvi apsūdzošajiem pierādījumiem, uz kuriem vēlāk lielā mērā ir pamatots lēmums. Ar pirmā apelācijas sūdzības pamata otro daļu apelācijas sūdzības iesniedzēja iebilst pret to, ka pārsūdzētajā spriedumā ir patstāvīgi pārkāptas tās tiesības uz aizstāvību, jo Komisija no tās prettiesiski ir slēpusi arī attaisnojošus pierādījumus, kā rezultātā lēmums būtu bijis jāatceļ.

               2.

               Ar otro apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja iebilst pret EKL 81. panta 1. punkta pārkāpumu, jo ir elementāri pārkāpts pierādījumu tiesiskais regulējums, proti, in dubio pro reo princips, kā arī pret materiālo tiesību pārkāpumu, it īpaši attiecībā uz saskaņotu darbību faktiskajiem apstākļiem, kā rezultātā pārsūdzētajā spriedumā tika izdarīts tiesiski kļūdains EKL 81. panta 1. punkta pārkāpuma esamības pieņēmums.

               3.

               Ar trešo apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja vēršas pret Regulas Nr. 17/62 15. panta 2. punktā paredzētās 10 % robežas pārkāpumu. Apelācijas sūdzības iesniedzēja iebilst, ka Pirmās instances tiesa kļūdaini ir saistījusi apelācijas sūdzības iesniedzēju ar citu sabiedrību, kuras tā nepārvalda un kuras nepārvalda arī apelācijas sūdzības iesniedzēju, apgrozījuma summām. Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka tā neveido kopā ar citām sabiedrībām ekonomisku vienību.


title: Lieta T-346/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 12. jūlija spriedums — Winzer Pharma /ITSB — Alcon ( “BAÑOFTAL” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “BAÑOFTAL” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “KAN-OPHTAL” un “PAN-OPHTAL” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/16

         Vispārējās tiesas 2012. gada 12. jūlija spriedums — Winzer Pharma/ITSB — Alcon (“BAÑOFTAL”)
   (Lieta T-346/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “BAÑOFTAL” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “KAN-OPHTAL” un “PAN-OPHTAL” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 258/27
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dr. Robert Winzer Pharma GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvis — S. Schneller, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Alcon Inc. (Hünenberg, Šveice) (pārstāvis — M. Vidal-Quadras Trias de Bes, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 28. maija lēmumu lietā R 795/2008-1 saistībā ar iebildumu procesu starp Dr. Robert Winzer Pharma GmbH un Alcon Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2009. gada 28. maija lēmumu lietā R 795/2008-1;

               2)

               ITSB sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Dr. Robert Winzer Pharma GmbH tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Alcon Inc. sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 256, 24.10.2009.


title: Lieta C-207/15 P: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 22. jūnija spriedums – Nissan Jidosha KK/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Grafiska preču zīme, kas ietver elementu “CVTC” — Pieteikumi par pagarināšanu, kas ir iesniegti tikai saistībā ar daļu no precēm vai pakalpojumiem, attiecībā uz kuriem ir reģistrēta preču zīme — Papildu termiņš — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 47. pants — Tiesiskās noteiktības princips

text:
               29.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/4

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 22. jūnija spriedums – Nissan Jidosha KK/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   (Lieta C-207/15 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Grafiska preču zīme, kas ietver elementu “CVTC” - Pieteikumi par pagarināšanu, kas ir iesniegti tikai saistībā ar daļu no precēm vai pakalpojumiem, attiecībā uz kuriem ir reģistrēta preču zīme - Papildu termiņš - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 47. pants - Tiesiskās noteiktības princips)
   (2016/C 314/06)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Nissan Jidosha KK (pārstāvji – B. Brandreth, barrister, un D. Cañadas Arcas, abogada)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji – D. Hanf un A. Folliard-Monguiral)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 4. marta spriedumu lietā Nissan Jidosha/ITSB (CVTC) (T-572/12, nav publicēts, EU:T:2015:136);

               2)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2012. gada 6. septembra lēmumu (lieta R 2469/2011-1) attiecībā uz pieteikumu par Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “CVTC” reģistrācijas pagarināšanu;

               3)

               Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) sedz savus, kā arī atlīdzina Nissan Jidosha KK tiesāšanās izdevumus lietā T-572/12, kas radušies gan pirmajā instancē, gan apelācijas tiesvedībā.

      (1)  OV C 262, 10.8.2015.


title: Lieta T-244/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – The Smiley Company/ITSB (Zvaigznes veida sejas forma) Kopienas preču zīme — Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Zvaigznes veida sejas forma — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/50

         Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – The Smiley Company/ITSB (Zvaigznes veida sejas forma)
   (Lieta T-244/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Zvaigznes veida sejas forma - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 398/63)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Smiley Company SPRL (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – A. Freitag un C. Albrecht, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – P. Geroulakos un A. Folliard-Monguiral)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 16. janvāra lēmumu lietā R 838/2013–1 attiecībā uz pieteikumu trīsdimensiju apzīmējumu, ko veido zvaigznes veida sejas forma, reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 16. janvāra lēmumu lietā R 838/2013–1 daļā, ar kuru atteikta reģistrācijai pieteiktās preču zīmes reģistrācija attiecībā uz “konservētiem, saldētiem, žāvētiem (kaltētiem) un termiski apstrādātiem augļiem un dārzeņiem; piena produktiem”;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 282, 25.8.2014.


title: Lieta C-160/14: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 9. septembra spriedums (Varas Cíveis de Lisboa (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – João Filipe Ferreira da Silva e Brito u.c./Estado português Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesību aktu tuvināšana — Darbinieku tiesību aizsardzība uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā — Uzņēmējsabiedrības īpašumtiesību pārejas jēdziens — Pienākums iesniegt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. panta trešajai daļai — Savienības tiesību pārkāpums, kurā ir vainojama valsts tiesa, par kuras nolēmumiem valsts tiesību sistēmā nav paredzēta iespēja vērsties tiesā — Valsts tiesību akti, kuros ir paredzēts, ka tiesības uz šāda pārkāpuma dēļ nodarītā kaitējuma atlīdzināšanu rodas tikai tad, ja ir iepriekš atcelts nolēmums, ar kuru nodarīts šis kaitējums

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/14

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 9. septembra spriedums (Varas Cíveis de Lisboa (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – João Filipe Ferreira da Silva e Brito u.c./Estado português

   (Lieta C-160/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Darbinieku tiesību aizsardzība uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā - Uzņēmējsabiedrības īpašumtiesību pārejas jēdziens - Pienākums iesniegt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. panta trešajai daļai - Savienības tiesību pārkāpums, kurā ir vainojama valsts tiesa, par kuras nolēmumiem valsts tiesību sistēmā nav paredzēta iespēja vērsties tiesā - Valsts tiesību akti, kuros ir paredzēts, ka tiesības uz šāda pārkāpuma dēļ nodarītā kaitējuma atlīdzināšanu rodas tikai tad, ja ir iepriekš atcelts nolēmums, ar kuru nodarīts šis kaitējums)
   (2015/C 363/16)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Varas Cíveis de Lisboa

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: João Filipe Ferreira da Silva e Brito u.c.

      Atbildētāja: Estado português

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā 1. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka “uzņēmējsabiedrības īpašumtiesību pārejas” jēdziens attiecas uz situāciju, kad uzņēmuma, kas darbojas čarterreisu tirgū, darbība tiek izbeigta ar tā vairākuma akcionāra, kurš pats ir gaisa pārvadājumu uzņēmums, lēmumu un kad līdz ar to pēdējais minētais aizstāj likvidēto uzņēmumu, pārņemot lidmašīnu nomas līgumus un izpildāmos līgumus par čarterreisiem, veic darbību, ko agrāk nodrošināja likvidētais uzņēmums, atjauno darbā dažus no darbiniekiem, kuri agrāk strādāja šajā uzņēmumā, uzticot viņiem darba pienākumus, kas ir identiski agrāk veiktajiem pienākumiem, un no minētā uzņēmuma pārņem neliela izmēra aprīkojumu;

               2)

               LESD 267. panta trešā daļa ir interpretējama tādējādi, ka tiesai, kuras nolēmumus saskaņā ar valsts tiesību aktiem nevar pārsūdzēt, ir pienākums vērsties Eiropas Savienības Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu saistībā ar “uzņēmējsabiedrības īpašumtiesību pārejas” jēdziena Direktīvas 2001/23 1. panta 1. punkta izpratnē interpretāciju tādos apstākļos, kādi ir aplūkoti pamatlietā un kam vienlaikus ir raksturīgi gan atšķirīgi zemākas instances tiesu nolēmumi attiecībā uz šī jēdziena interpretāciju, gan šī jēdziena interpretācijas grūtības, kas bieži vien rodas dažādās dalībvalstīs;

               3)

               Savienības tiesības un it īpaši Tiesas noteiktie principi par valsts atbildību par privātpersonām nodarītu kaitējumu sakarā ar Savienības tiesību pārkāpumu, ko ir pieļāvusi tiesa, kuras nolēmumus saskaņā ar valsts tiesību aktiem nevar pārsūdzēt, ir interpretējami tādējādi, ka tiem ir pretrunā tādi valsts tiesību akti, kas kā priekšnosacījumu izvirza šīs tiesas pieņemtā nolēmuma, ar kuru ir nodarīts kaitējums, atcelšanu, lai gan šāda atcelšana praktiski ir neiespējama.

      (1)  OV C 175, 10.6.2014.


title: Lieta T-307/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. marta rīkojums – TechnoCompound/Komisija

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/40

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. marta rīkojums – TechnoCompound/Komisija
   (Lieta T-307/14) (1)

   (2015/C 155/55)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta T-399/09: Prasība, kas celta 2009. gada 6. oktobrī — HSE /Komisija

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/31

         Prasība, kas celta 2009. gada 6. oktobrī — HSE/Komisija
   (Lieta T-399/09)
   2009/C 312/52
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Holding Slovenske elektrarne d.o.o. (HSE), Ļubļana (Slovēnija) (pārstāvis — F. Urlesberger, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 1. panta g) punktu tiktāl, ciktāl ar to prasītāja tiek saukta pie atbildības par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumu;

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 2. panta i) punktu;

               —

                  in eventu, samazināt naudas sodu, kas prasītājai noteikts apstrīdētā lēmuma 2. panta i) punktā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasības pieteikumu prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 22. jūlija lēmumu (Lieta Nr. COMP/F/39/396 — Kalcija un magnēzija reaģenti tērauda un gāzes nozarēm), ar kuru Komisija sauca pie atbildības prasītāju par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta vienotu un turpinātu pārkāpumu, kas izpaudās kā tirgus sadale, kvotu noteikšana, klientu sadale, vienošanās par cenām un jutīgas komerciālas informācijas apmaiņa starp kalcija karbīda un magnēzija granulu tirgotājiem. Pakārtoti, prasītāja lūdz samazināt tai uzlikto naudas sodu.
   Lai pamatotu savus prasījumus, prasītāja apgalvo, ka Komisija pārkāpa EKL 81. pantu un Regulu Nr. 1/2003, pieļaujot šādas kļūdas tiesību piemērošanā:

               Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija nevar attiecināt TDR Metalurgija d.d. (turpmāk tekstā — “TDR”) rīcību uz prasītāju, jo HSE un TDR nekad nav bijusi vienota ekonomiska vienība. Tā kā nav neatspēkojamas prezumpcijas par prasītājas atbildību (šāda prezumpcija būtu attiecināma, vienīgi ja prasītājai HSE būtu pilnīgā piederējusi TDR), Komisija nav pierādījusi, ka HSE faktiski bija noteicoša kontrole pār TDR.

               Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija kļūdaini piemēroja visām pusēm naudas soda pamatsummas palielinājumu par 17 % prevencijas nolūkos. Prasītāja uzskata, ka Komisijai vajadzēja ņemt vērā to, ka prevencijas faktors nebija pamatots saistībā ar HSE, jo Komisija atturējās no naudas soda uzlikšanas tiešajai pārkāpējai TDR (saistībā ar kuru prevencijas summa būtu bijusi atbilstoša) un prasītāja nebija tieši iesaistīta pret konkurenci vērstā rīcībā.

               Treškārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija neņēma vērā atbildību mīkstinošos apstākļus, aprēķinot naudas soda summu, jo tā neņēma vērā to, ka prasītāja rīkojās, ja vispār, vienīgi nolaidīgi, neveicot pienācīgu TDR komercdarbības kontroli, lai novērstu konkurences tiesību pārkāpumu. Turklāt prasītāja apgalvo, ka Komisijai vajadzēja ņemt vērā kā atbildību mīkstinošu apstākli faktu, ka TDR kā sabiedrība, kurai piemita aizliegto vienošanos izmatošanas ieradumi komercdarbībā, tika “uzspiesta” prasītājai ar Slovēnijas valdības politisku lēmumu, un ka ne prasītāja izvēlējās iegūt TDR, ne arī tā izvēlējās ietekmēt tās komercrīcību saistībā ar piedalīšanos aizliegtās vienošanās ietvaros.


title: Lieta T-370/13: Prasība, kas celta 2013. gada 17. jūlijā — Gemeente Eindhoven /Komisija

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/18

         Prasība, kas celta 2013. gada 17. jūlijā — Gemeente Eindhoven/Komisija
   (Lieta T-370/13)
   2013/C 274/31
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gemeente Eindhoven (Eindhoven, Nīderlande) (pārstāvji — G. van der Wal, M. van Heezik un L. Parret, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu daļā attiecībā uz darījumu starp prasītāju un PSV, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja ceļ prasību atbilstoši LESD 263. panta ceturtajai daļai par Komisijas 2013. gada 6. marta lēmumu (SA.33584 (2013/C) (ex 2011/NN) — Atbalsts konkrētiem [profesionāliem] Nīderlandes futbola klubiem 2008.–2011. gadā) (OV C 116, 19. lpp.).
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats par labas pārvaldības principa, tostarp rūpības principa, pārkāpumu
               Prasītāja apgalvo, ka 2011. gada 26. un 28. jūlijā Komisijai tika sniegta informācija, bet Komisija saistībā ar to nav uzdevusi nekādus citus jautājumus Nīderlandes iestādēm. 2013. gada 6. martā Komisija nolēma uzsākt oficiālo izmeklēšanas procedūru. Tā kā esot pagājis ilgs laiks (19 mēneši) un neesot bijis veikts dialogs (pēc būtības), Komisijai oficiālās izmeklēšanas procedūras sākšanas brīdī — tās pašas darbību un bezdarbības rezultātā — neesot bijis pilnīgs priekšstats par attiecīgajiem faktiem.

               2)

               Otrais pamats par tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskās noteiktības principu pārkāpumu
               Šajā prasības pamatā prasītāja apgalvo, ka tai esot bijis pamats pieņemt, ka darījums tiks izvērtēts atbilstoši Paziņojumam par valsts atbalsta elementiem, publiskajām iestādēm pārdodot zemi un ēkas (1), kā tas bija iepriekš, Komisijai novērtējot analogus darījumus.

               3)

               Trešais pamats par acīmredzamu kļūdu vērtējumā
               Uzsākot oficiālo izmeklēšanas procedūru, lai gan neesot pastāvējušas nekādas neskaidrības Regulas (EK) Nr. 659/1999 (2) 4. panta 4. punkta un judikatūras izpratnē, Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Ieņemot jau nostāju, lai gan pastāvēja papildu jautājumi, attiecībā uz valsts atbalsta esamību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, Komisija tāpat neesot ievērojusi saskaņā ar Regulas Nr. 659/1999 6. pantu pieņemamā lēmuma provizorisko raksturu.

               4)

               Ceturtais pamats par nepietiekamu un/vai neatbilstošu pamatojumu
               Turpinot iepriekšējo prasības pamatu attiecībā uz acīmredzamas kļūdas vērtējumā esamību, prasītāja, visbeidzot, apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā neesot izpildīts LESD 296. pantā paredzētais Komisijas pienākums norādīt pamatojumu.

      (1)  Komisijas Paziņojums par valsts atbalsta elementiem, publiskajām iestādēm pārdodot zemi un ēkas (OV 1997, C 209, 3. lpp.).

      (2)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta C-167/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 13. aprīlī iesniedza Tribunale civile di Roma (Itālija) – X/Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 13. aprīlī iesniedza Tribunale civile di Roma (Itālija) – X/Presidenza del Consiglio dei Ministri

   (Lieta C-167/15)
   (2015/C 245/03)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunale civile di Roma

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: X

      Atbildētājs: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai Direktīva 2004/80/EK (1) (12. panta 1. punkts) ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj tādu valsts tiesību aktu par tās transponēšanu, ar kuru, attiecībā uz valsts maksājamo kompensāciju piešķiršanu atsaucoties uz speciālo tiesību normām par labu noziegumos cietušajiem, parastos vardarbīgos noziegumos cietušajiem netiek atzīta pieeja būtībā vispārējai materiālai kompensāciju sistēmai un tiek reglamentēti vienīgi procesuālie aspekti attiecībā uz pieeju šai sistēmai pārrobežu situācijās?

               2)

               vai Direktīva 2004/80/EK (12. panta 2. punkts) tādējādi ir jāinterpretē tādējādi, ka tā uzliek dalībvalstij pienākumu paredzēt būtībā vispārēju materiālu valsts nodrošinātas aizsardzības sistēmu vai paredz vismaz minimālos standartus, un, ja tā, tad kādi ir kritēriji šo standartu noteikšanai?

      (1)  Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/80/EK par kompensāciju noziegumos cietušajiem (OV L 261, 15. lpp.).


title: Lieta T-542/12: Prasība, kas celta 2012. gada 18. decembrī — Mikhalchanka /Padome

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/17

         Prasība, kas celta 2012. gada 18. decembrī — Mikhalchanka/Padome
   (Lieta T-542/12)
   2013/C 55/30
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Aliaksei Mikhalchanka (Minska, Baltkrievija) (pārstāvis — M. Michalauskas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Baltkrieviju — daļā, kas attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 6. novembra Regulu (ES) Nr. 1014/2012, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju — daļā, kas attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 6. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1017/2012, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju — daļā, kas attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi tiem pamatiem, kas izvirzīti lietā T-196/11 AX/Padome (1).

      (1)  OV 2012, C 165, 19. lpp.


title: Lieta T-421/11 R: Vispārējās tiesas pagaidu noregulējuma tiesneša 2011. gada 3. oktobra rīkojums — Qualitest FZE /Padome (Pagaidu noregulējums — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas pieņemti pret Irānu, lai novērstu kodolieroču izplatīšanu — Naudas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/35

         Vispārējās tiesas pagaidu noregulējuma tiesneša 2011. gada 3. oktobra rīkojums — Qualitest FZE/Padome
   (Lieta T-421/11 R)
   (Pagaidu noregulējums - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas pieņemti pret Irānu, lai novērstu kodolieroču izplatīšanu - Naudas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   2011/C 347/63
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Qualitest FZE (Dubaija, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvji — M. Catrain González, avocat, E. Wright un H. Zhu, barristers)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — G. Marhic un R. Liudvinaviciute–Cordeiro)

      Priekšmets

   Pieteikums par, pirmkārt, Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas regulas (ES) Nr. 503/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 136, 26. lpp.), un, otrkārt, Padomes 2011. gada 23. maija Lēmuma 2011/299/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 136, 65. lpp.), piemērošanas apturēšanu attiecībā uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: lieta T-456/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Association Française des Opérateurs de Réseaux et Services de Télécommunications - AFORS Télécom iesniedza 2004. gada 12. novembrī

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/27

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Association Française des Opérateurs de Réseaux et Services de Télécommunications - AFORS Télécom iesniedza 2004. gada 12. novembrī
   (lieta T-456/04)
   (2005/C 31/52)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 12. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Association Française des Opérateurs de Réseaux et Services de Télécommunications - AFORS Télécom, Parīze, kuru pārstāv Olivier Fréget, avocat.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 2. augusta Lēmuma Nr. C(2004) 3060 par valsts atbalstu, ko Francija sniedza France Télécom, 2. pantu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Plāna ietvaros, kura mērķis bija līdzsvarot Francijas telekomunikāciju sabiedrības France Télécom bilanci, Francija, kas tolaik bija šīs sabiedrības vairākuma akcionārs, tai piešķīra avansu savai līdzdalībai tās kapitāla palielināšanā 9 miljardus eiro lielas kredītlīnijas veidā. Ar apstrīdēto lēmumu Komisija konstatēja, ka minētais avanss uzskatāms par valsts atbalstu, tomēr ar šī lēmuma 2. pantu tā nolēma, ka tas nav atgūstams.
   Prasītāja, kas apvieno lielu daļu Francijas telekomunikāciju alternatīvo operatoru, kas ir tiešie sabiedrības France Télécom konkurenti, uzskata, ka tai ir tiesības prasīt šī panta atcelšanu. Savas prasības pamatojumam viņa pirmām kārtām apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatīdama, ka tā nevar veikt Francijas valdības darbību un paziņojumu rezultātā iegūto France Télécom priekšrocību aprēķinu. Komisija bez tam ir pārkāpusi samērīguma principu, jo tirgum mazāku kaitējumu būtu nodarījusi summas, kas mazāka par priekšrocību un ietekmes uz konkurenci reālo vērtību, atgūšana nekā jebkādas atgūšanas izslēgšana. Bez tam prasītāja apgalvo, ka jebkurā gadījumā Komisijai nav pienākuma precīzi noteikt atbalsta apjomu.
   Prasītāja arī uzskata, ka Komisija nav ņēmusi vērā pastāvīgo judikatūru, kas ļauj atkāpties no pienākuma atmaksāt nelikumīgo atbalstu tikai ārkārtējos apstākļos vai gadījumos, kad tas ir pilnīgi neiespējami. Prasītāja arī apgalvo, ka Komisija ir kļūdaini uzskatījusi, ka atbalsta atgūšana pārkāptu tiesības uz aizstāvību un tiesiskās paļāvības principu.
   Bez tam prasītāja uzskata, ka Komisija ir pārkāpusi atklātuma principu, neizsniedzot ieinteresētajām trešajām personām, tostarp prasītājai, noteiktus Francijas iesniegtos ekspertu ziņojumus, kam bija noteicošā loma Komisijas izvēlētā risinājuma pieņemšanā.
   Prasītāja arī uzskata, ka Komisija nav ievērojusi procedūru, neievērojot savu vadlīniju par atbalstiem restrukturizācijai noteiktās robežas. Turklāt fakts, ka atbalsts ir ticis atzīts par nesaderīgu, bet nav prasīta tā atmaksāšana, pēc prasītājas domām, pats par sevi veido pilnvaru nepareizu izmantošanu. Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu.


title: Lieta T-268/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 25. jūnija spriedums — Olympiaki Aeroporia Ypiresies /Komisija (Valsts atbalsts — Valsts atbalsts aviosabiedrībām sakarā ar zaudējumiem, kas tika nodarīti ar 2001. gada 11. septembra atentātiem — Lēmums, ar kuru valsts atbalsta shēma daļēji atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzlikts pienākums atgūt izmaksāto atbalstu — EKL 87. panta 2. punkta b) apakšpunkts — Komisijas 2001. gada 10. oktobra paziņojums par 11. septembra atentātu sekām — Cēloņsakarība starp ārkārtēju notikumu un zaudējumiem — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/22

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 25. jūnija spriedums — Olympiaki Aeroporia Ypiresies/Komisija
   (Lieta T-268/06) (1)

   (Valsts atbalsts - Valsts atbalsts aviosabiedrībām sakarā ar zaudējumiem, kas tika nodarīti ar 2001. gada 11. septembra atentātiem - Lēmums, ar kuru valsts atbalsta shēma daļēji atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzlikts pienākums atgūt izmaksāto atbalstu - EKL 87. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Komisijas 2001. gada 10. oktobra paziņojums par 11. septembra atentātu sekām - Cēloņsakarība starp ārkārtēju notikumu un zaudējumiem - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2008/C 197/37)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE, Atēnas (Grieķija) (pārstāvji — P. Anestis [P. Anestis], advokāts, T. Soueims [T. Soames] un G. Goijetens [G. Goeteyn], solicitors, S. Mavrogenis [S. Mavrogenis] un M. Pinto de Lemos Fermiano Rato [M. Pinto de Lemos Fermiano Rato], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Rigīni [E. Righini] un I. Čacidžanis [I. Chatzigiannis])
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2006. gada 26. aprīļa Lēmumu C(2006) 1580, galīgā redakcija, attiecībā uz valsts atbalsta shēmu C 39/2003 (bijušais NN 119/2002), ko Grieķijas Republika piemēroja par labu gaisa pārvadātājiem saistībā ar zaudējumiem, kas tiem radās laika posmā no 2001. gada 11. līdz 14. septembrim
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2006. gada 26. aprīļa Lēmuma C(2006) 1580, galīgā redakcija, attiecībā uz valsts atbalsta shēmu C 39/2003 (bijušais NN 119/2002), ko Grieķijas Republika piemēroja par labu gaisa pārvadātājiem saistībā ar zaudējumiem, kas tiem radās laika posmā no 2001. gada 11. līdz 14. septembrim, 1. un 2. pantu tiktāl, ciktāl tajos par nesaderīgu ar kopējo tirgu ir atzīts atbalsts, kas tika piešķirts Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE, pirmkārt, sakarā ar zaudējumiem, kas radās saistībā ar lidojuma uz Kanādu 2001. gada 15. septembrī atcelšanu, otrkārt, sakarā ar zaudējumiem saistībā ar tās ārpus Ziemeļatlantijas un Izraēlas tīklu un, treškārt, sakarā ar ieņēmumiem, kas tika zaudēti saistībā ar preču pārvadāšanu, jūtīgo preču iznīcināšanas izdevumiem, papildu izdevumiem saistībā ar preču drošības kontroli, izdevumiem saistībā ar personāla nostrādātajām virsstundām un izdevumiem saistībā ar steidzamiem papildu drošības pasākumiem;

               2)

               atcelt Lēmuma C(2006) 1580, galīgā redakcija, 4. pantu tiktāl, ciktāl tajā ir uzlikts pienākums atgūt iepriekšējā punktā minēto atbalstu;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 294, 2.12.2006.


title: Lieta T-378/12: Prasība, kas celta 2012. gada 14. augustā — Capitalizaciones Mercantiles /ITSB — Leineweber ( “X” )

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/35

         Prasība, kas celta 2012. gada 14. augustā — Capitalizaciones Mercantiles/ITSB — Leineweber (“X”)
   (Lieta T-378/12)
   2012/C 366/72
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Capitalizaciones Mercantiles Ltda (Bogota, Kolumbija) (pārstāvji — J. Devaureix un L. Montoya Terán, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Leineweber GmbH&Co. KG (Herford, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību atcelt tiesību aktu ar visiem tai pievienotajiem dokumentiem atbilstošajā skaitā eksemplāru par pieņemamu;

               —

               atzīst visus lietas materiāliem pievienotos pierādījumus par pieņemamiem;

               —

               apmierināt prasītājas prasību atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 15. maija lēmumu lietā R 1524/2011-1 saistībā ar Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 7045818 un līdz ar to apstiprināt Iebildumu nodaļas 2011. gada 25. maija lēmumu, ar kuru atļauta Kopienas (grafiskas) preču zīmes “X” reģistrācija Nr. 7045818 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē, un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “X” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 7045818

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes “X” reģistrācija Nr. 4736609 tostarp attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt apstrīdēto reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-345/13: Prasība, kas celta 2013. gada 2. jūlijā — Construcción, Promociones e Instalaciones /ITSB — Copisa Proyectos y Mantenimientos Industriales ( «CPI COPISA INDUSTRIAL» )

text:
               24.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/15

         Prasība, kas celta 2013. gada 2. jūlijā — Construcción, Promociones e Instalaciones/ITSB — Copisa Proyectos y Mantenimientos Industriales («CPI COPISA INDUSTRIAL»)
   (Lieta T-345/13)
   2013/C 245/18
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Construcción, Promociones e Instalaciones, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — E. Seijo Veiguela un J. L. Rivas Zurdo, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Copisa Proyectos y Mantenimientos Industriales, SL (L’Hospitalet de Llobregat, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 10. aprīļa lēmumu lietā R 1935/2012-2, ar kuru reģistrēta Kopienas preču zīme Nr. 9 600 313“CPI COPISA INDUSTRIAL” (kombinēta), piespriežot atbildētājam, kā arī, attiecīgā gadījumā, personai, kas iestājusies lietā, ja tā iestājas lietā un iebilst pret prasību, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Copisa Proyectos y Mantenimientos Industriales, SL

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme ar vārdiskiem elementiem “CPI COPISA INDUSTRIAL” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 37. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 600 313

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts grafiska preču zīme ar vārdiskiem elementiem “Cpi construcción promociones e instalaciones, s.a.” un firmas “Construcción, Promociones e Instalaciones, S.A. — C.P.I.” valsts reģistrācija Nr. 85 647 attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 37. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr.207/2009 42. panta 2. un 3. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-672/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. novembra rīkojums — H-Holding /Parlaments (Prasība sakarā ar bezdarbību — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/48

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. novembra rīkojums — H-Holding/Parlaments
   (Lieta T-672/11) (1)

   (Prasība sakarā ar bezdarbību - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)
   2013/C 26/96
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: H-Holding AG (Cham, Šveice) (pārstāvis — R. Závodný, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — U. Rösslein un P. Schonard)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atzīt, ka Parlaments nelikumīgi ir atturējies sākt procedūru sakarā ar bezdarbību pret Čehijas Republiku un lūgt OLAF sākt izmeklēšanu saistībā ar Čehijas Republikas politisko partiju, un, otrkārt, prasība atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājai radies šīs apgalvotās Parlamenta bezdarbības dēļ

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               H-Holding AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 235, 04.08.2012.


title: Lieta T-326/02: Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. jūlija rīkojums — Kotug International u.c. pret Komisiju

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/53

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. jūlija rīkojums — Kotug International u.c. pret Komisiju
   (Lieta T-326/02) (1)

   (2006/C 224/109)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Trešās palātas paplašinātā sastāvā priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 323, 21.12.2002.


title: Lieta F-71/11: Prasība, kas celta 2011. gada 22. jūlijā — ZZ /Eiropas Savienības Tiesa

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/30

         Prasība, kas celta 2011. gada 22. jūlijā — ZZ/Eiropas Savienības Tiesa
   (Lieta F-71/11)
   2011/C 355/52
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvis — J.-M. Bauler, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa

      Strīda priekšmets un apraksts

   Atcelt prasītājas novērtējuma ziņojumu par laikposmu no 2007. gada 1. janvāra līdz 2007. gada 31. decembrim, kā arī piespriest atbildētājai izmaksāt summu kā atlīdzību par morālo kaitējumu.

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt novērtējuma ziņojumu par laikposmu no 2007. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim; pakārtoti, atcelt 2009. gada 9. septembra atzinumu, kas tika pieņemts pēc iepriekšējā novērtējuma ziņojuma par to pašu laikposmu atcelšanas;

               —

               atcelt 2011. gada 14. aprīļa lēmumu par sūdzības noraidīšanu;

               —

               piespriest atbildētājai izmaksāt EUR 50 000 kā atlīdzību par morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Tiesai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-158/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 16. maija spriedums — Trek Bicycle /ITSB — Audi ( ALLTREK ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes ALLTREK reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka vārdiska preču zīme TREK — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Preču līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/22

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 16. maija spriedums — Trek Bicycle/ITSB — Audi (“ALLTREK”)
   (Lieta T-158/05) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ALLTREK’ reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “TREK’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Preču līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2007/C 155/42)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Trek Bicycle Corp., Waterloo, Viskonsina (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — J. Kroher un A. Hettenkofer, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji B. Müller, vēlāk G. Schneider)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Audi AG, Ingolstadt (Vācija) (pārstāvji — L. von Zumbush un M. Groebl, avocats)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2005. gada 2. februāra lēmumu lietā R 587/2004-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Trek Bicycle Corp. un Audi AG

   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 171, 9.7.2005.


title: Lieta T-176/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 24. maija rīkojums — Government of Gibraltar/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība — Lēmums 2009/95/EK — Kopienas nozīmes teritoriju saraksts Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam — Gibraltāra teritoriālo ūdeņu zonas un atklātās jūras sektora iekļaušana Kopienas nozīmes teritorijā ar nosaukumu “Estrecho oriental” — Daļēja atcelšana — Nedalāmība — Nepieņemamība)

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/24

         Vispārējās tiesas 2011. gada 24. maija rīkojums — Government of Gibraltar/Komisija
   (Lieta T-176/09) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Direktīva 92/43/EEK - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - Lēmums 2009/95/EK - Kopienas nozīmes teritoriju saraksts Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam - Gibraltāra teritoriālo ūdeņu zonas un atklātās jūras sektora iekļaušana Kopienas nozīmes teritorijā ar nosaukumu “Estrecho oriental” - Daļēja atcelšana - Nedalāmība - Nepieņemamība)
   2011/C 211/52
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Government of Gibraltar [Gibraltāra valdība] (pārstāvji — D. Vaughan un M. Llamas, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Boelaert un D. Recchia)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītajas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — E. Jenkinson un S. Ossowski, kuriem palīdz D. Wyatt, QC, un M. Wood, barrister)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvji — N. Díaz Abad un M. Muñoz Pérez)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 12. decembra Lēmumu 2009/95/EK, ar ko atbilstīgi Padomes Direktīvai 92/43/EEK pieņem Kopienas nozīmes teritoriju otro atjaunināto sarakstu Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam (OV 2009, L 43, 393. lpp.), tiktāl, ciktāl ar to teritorijā ar nosaukumu “Estrecho oriental” (ES6120032) tiek iekļauti arī Gibraltāra teritoriālie ūdeņi (gan teritorijā UKGIB0002, gan ārpus tās) un atklātās jūras sektors

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Government of Gibraltar sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 153, 04.07.2009.


title: Lieta C-669/16: Prasība, kas celta 2016. gada 23. decembrī – Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/18

         Prasība, kas celta 2016. gada 23. decembrī – Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-669/16)
   (2017/C 063/26)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Norris-Usher, C. Hermes)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nenorādot dabas teritorijas apdraudētās sugas phocoena phocoena (cūkdelfīna) aizsardzībai, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi Direktīvas 92/43/EEK (1) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 4. panta 1. punktā, II un III pielikumā paredzētos pienākumus;

               —

               atzīt, ka ar šai pienākumu neizpildei atbilstošo ieguldījuma nesniegšanu Natura 2000 tīkla izveidē samērīgi ar cūkdelfīna (phocoena phocoena) sugas dzīvotņu teritoriju, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi šīs pašas direktīvas 3. panta 2. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Cūkdelfīns (phocoena phocoena) ir ūdenī mītošo vaļveidīgo suga, kas Dzīvotņu direktīvas II pielikumā ir iekļauta kā Kopienas nozīmes dzīvnieku suga, kam ir nepieciešams noteikt konkrētas aizsargājamas dabas teritorijas. Ievērojama šīs sugas populācija Eiropas Savienībā dzīvo jūras ūdeņos, pār kuriem Apvienotā Karaliste īsteno savas suverēnās tiesības.
   Saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 3. panta 2. punktu un 4. panta 1. punktu, kā arī II un III pielikumu dalībvalstīm, kuru jūras ūdeņos dzīvo cūkdelfīni, ir jāpiedāvā dabas teritorijas viņu aizsargāšanai un šādi rīkojoties jāsniedz ieguldījums Natura 2000 tīkla izveidei. Saskaņā ar Tiesas judikatūru piedāvātajam dabas teritoriju sarakstam ir jābūt izsmeļošam.
   Apvienotā Karaliste nav piedāvājusi pietiekami plašas dabas teritorijas cūkdelfīniem.

      (1)  OV 1992, L 206, 7. lpp.


title: Lieta T-204/12: Prasība, kas celta 2012. gada 15. maijā — Vila Vita Hotel und Touristik /ITSB — Viavita ( “VIAVITA” )

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/25

         Prasība, kas celta 2012. gada 15. maijā — Vila Vita Hotel und Touristik/ITSB — Viavita (“VIAVITA”)
   (Lieta T-204/12)
   2012/C 217/53
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vila Vita Hotel und Touristik GmbH (Frankfurte, Vācija) (pārstāvji — G. Schoenen un V. Töbelmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Viavita SASU (Parīze, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 1. marta lēmumu lietā R 419/2011-1;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus; un

               —

               ja otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece nolemtu iestāties lietā, piespriest tai segt savus tiesāšanās izdevumus pašai.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “VIAVITA” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 36., 37., 38., 39., 40., 41., 42, 43., 44. un 45. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 52201504

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Austrijas preču zīmes reģistrācija Nr. 154631 vārdiskai preču zīmei “VILA VITA PARC” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 39. un 42. klasē; Vācijas preču zīmes reģistrācija Nr. 2097301 grafiskai preču zīmei “VILA VITA TOURISTIK GMBG” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 35., 37., 39. un 41. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu atcelt un iebildumus noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkta pārkāpums


title: Lieta T-134/12 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 8. maija rīkojums — Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT /Komisija (Pagaidu noregulējums — Finanšu atbalsts — Izpēte un attīstība — Pārskaitīto avansa maksājumu atmaksa — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Formas prasību neievērošana — Nepieņemamība)

text:
               23.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/13

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 8. maija rīkojums — Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT/Komisija
   (Lieta T-134/12 R)
   (Pagaidu noregulējums - Finanšu atbalsts - Izpēte un attīstība - Pārskaitīto avansa maksājumu atmaksa - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Formas prasību neievērošana - Nepieņemamība)
   2012/C 184/24
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA (Alicante, Spānija) (pārstāvis — M. Jiménez Perona, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Priekšmets

   Prasība apturēt Komisijas tiesību akta, kas nosūtīts ar 2012. gada 13. janvāra vēstuli, par vairāku prasītājai piešķirto atbalsta summu atsaukšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-748/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. oktobrī – QH/Parlaments

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/38

         Prasība, kas celta 2016. gada 22. oktobrī – QH/Parlaments
   (Lieta T-748/16)
   (2017/C 022/53)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: QH (Woluwé-Saint-Pierre, Beļģija) (pārstāvji – N. Lhoëst un S. Michiels, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2016. gada 26. janvāra lēmumu, ar kuru ir ticis noraidīts prasītāja lūgums sniegt palīdzību, un līdz ar to noraidīt 2016. gada 12. jūlija lēmumu, ar kuru ir tikusi noraidīta viņa sūdzība, un piešķirt prasītājam kompensāciju par viņam, iespējams, nodarīto kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot ticis pieļauts interešu konflikts, tikušas pārkāptas tiesības uz aizstāvību, sacīkstes princips, pušu procesuālo tiesību vienlīdzības princips, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkts un 42. pants.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, ieceļot izmeklētāju, esot tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, ka izmeklētājs neesot bijis neatkarīgs un objektīvs, un ka viņš esot pārkāpis savas pilnvaras.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka neesot ticis ievērots pienākums norādīt pamatojumu lēmumam, ar ko tika noslēgta administratīvā izmeklēšana.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot tikušas pārkāptas tiesības uz labu pārvaldību un rūpības pienākums.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot tikusi pieļauta acīmredzama kļūda psiholoģiskās vardarbības pamatu vērtējumā.


title: Lieta C-220/07: Prasība, kas celta 2007. gada 27. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/11

         Prasība, kas celta 2007. gada 27. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-220/07)
   (2007/C 211/21)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J.-P. Keppenne un M. Shotter)

      Atbildētāja: Francijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, valsts tiesībās transponējot noteikumus par tādu uzņēmumu izraudzīšanos, kas var sniegt universālo pakalpojumu, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek “universālā pakalpojuma” direktīvas 2002/22/EK (1) 8. panta 2. punkts, 12. un 13. pants, kā arī IV pielikums;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savā prasībā Komisija būtībā pārmet atbildētājai, ka tā ir nepareizi transponējusi Direktīvu 2002/22, jo Francijas tiesību aktos ir noteikts, ka kādu no universālā pakalpojuma daļām var uzticēt sniegt jebkuram uzņēmumam, kas šo pakalpojumu var sniegt visā valsts teritorijā. Šādā noteikumā nav ņemts vērā ne iepriekš minētās direktīvas 8. panta 2. punktā paredzētais nediskriminācijas princips, ne arī rentabilitātes un efektivitātes principi, kas izriet no tās 8., 12. un 13. panta, kā arī IV pielikuma, jo ar to a priori tiek izslēgti uzņēmumi, kuri universālo pakalpojumu nevar sniegt visā valsts teritorijā. Pati par sevi direktīva, protams, neizslēdz iespēju beigās izraudzīties tikai vienu uzņēmumu, kam uzticēt sniegt pakalpojumus visā valsts teritorijā, bet katrā ziņā tā uzliek dalībvalstīm pienākumu iepriekš īstenot atklātu procedūru atbilstoši direktīvas 8. panta 2. punktā paredzētajiem kritērijiem, lai nodrošinātu, ka iespējamā viena uzņēmuma izraudzīšanās būtu visefektīvākais un rentablākais risinājums.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) (OV L 108, 51. lpp.).


title: Lieta T-211/04 un T-215/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra spriedums — Gibraltāra valdība un Apvienotā Karaliste/Komisija (Valsts atbalsts — Apvienotās Karalistes paziņotā atbalsta shēma par Gibraltāra valdības uzņēmuma peļņas nodokļa [sabiedrību ienākuma nodokļa] reformu — Lēmums, ar kuru atzīst atbalsta shēmu par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Reģionālā selektivitāte — Materiālā selektivitāte)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/41

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra spriedums — Gibraltāra valdība un Apvienotā Karaliste/Komisija
   (Lieta T-211/04 un T-215/04) (1)

   (Valsts atbalsts - Apvienotās Karalistes paziņotā atbalsta shēma par Gibraltāra valdības uzņēmuma peļņas nodokļa [sabiedrību ienākuma nodokļa] reformu - Lēmums, ar kuru atzīst atbalsta shēmu par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Reģionālā selektivitāte - Materiālā selektivitāte)
   (2009/C 44/69)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja lietā T-211/04: Gibraltāra valdība (pārstāvji — M. Lamass [M. Llamas], barrister, J. Templs Langs [J. Temple Lang], solicitor, kā arī sākotnēji A. Pītersens [A. Petersen] un K. Nordlanders [K. Nordlander], pēc tam K. Karls [K. Karl], advokāti)

      Prasītāja lietā T-211/04: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — M. Bezels [M. Bethell], E. Dženkinsons [E. Jenkinson], kuriem palīdz D. Andersons [D. Anderson], QC, un H. Deiviss [H. Davies], barrister, pēc tam Dženkinsons, Ī. O'Nīla [E. O'Neill] un S. Behzadi-Spensers [S. Behzadi-Spencer]

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — N. Kāns [N. Khan] un V. Di Buči [V. Di Bucci])
   Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītāju lietā T-211/04: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — M. Bezels [M. Bethell], kam palīdz D. Andersons [D. Anderson], QC, un H. Deiviss [H. Davies], barrister, pēc tam E. Dženkinsons [E. Jenkinson] un Ī. O'Nīla [E. O'Neill])
   Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Spānijas Karaliste (pārstāvji — N. Diasa Abada [N. Díaz Abad], abogado del Estado)

   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2004. gada 30. marta Lēmumu 2005/261/EK par atbalsta shēmu, kuru Apvienotā Karaliste plāno īstenot attiecībā uz Gibraltāra uzņēmuma peļņas nodokļa [sabiedrību ienākuma nodokļa] reformu (OV 2005, L 85, 1. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietas T-211/04 un T-215/04 tiek apvienotas sprieduma taisīšanai;

               2)

               atcelt Komisijas 2004. gada 30. marta Lēmumu 2005/261/EK par atbalsta shēmu, kuru Apvienotā Karaliste plāno īstenot attiecībā uz Gibraltāra uzņēmuma peļņas nodokļa reformu;

               3)

               Komisija atlīdzina Gibraltāra valdības un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes tiesāšanās izdevumus lietā un T-215/04 un sedz savus tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste kā persona, kas iestājusies lietā T-211/04,sedz savus tiesāšanās izdevumus pati;

               5)

               Spānijas Karaliste kā persona, kas iestājusies lietās T-211/04 un T-215/04, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 217, 28.8.2004.


title: Lieta C-397/13 P: Tiesas 2014. gada 29. janvāra rīkojums – Simone Gbagbo /Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Kotdivuāras Republika Apelācijas sūdzība — Termiņš — Formas prasības — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/19

         Tiesas 2014. gada 29. janvāra rīkojums – Simone Gbagbo/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Kotdivuāras Republika
   (Lieta C-397/13 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Termiņš - Formas prasības - Acīmredzama nepieņemamība)
   2014/C 175/23
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Simone Gbagbo (pārstāvis – J.-C. Tchikaya, advokāte)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – B. Driessen un M. Chavrier), Eiropas Komisija, Kotdivuāras Republika (pārstāvis – J.-P. Mignard, avokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 25. aprīļa spriedumu lietā T-119/11 Gbagbo/Padome, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību, ar kuru tika lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmumu 2011/18/KĀDP, ar kuru groza Padomes Lēmumu 2010/656/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Kotdivuāru (OV L 11, 36. lpp.), un otrkārt, Padomes 2011. gada 14. janvāra Regulu (ES) Nr. 25/2011, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 560/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā (OV L 11, 1. lpp.), ciktāl tie attiecas uz prasītāju – Līdzekļu iesaldēšana – Pienākums norādīt pamatojumu – Acīmredzama kļūda vērtējumā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Simone Gbagbo sedz savus un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Kotdivuāras Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 274, 21.9.2013.


title: Apvienotās lietas no C-164/10 līdz C-176/10: Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 16. februāra rīkojums ( Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Emanuele Ferazzoli u.c./ Ministero dell’Interno (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Derību par sporta pasākumiem rīkošana — Prasība noslēgt koncesiju — Koncesiju piešķiršanā pieļauta Savienības tiesību pārkāpuma sekas — 16300 papildkoncesiju piešķiršana — Vienlīdzīgas attieksmes princips un pārskatāmības pienākums — Tiesiskās drošības princips — Iepriekšējo koncesiju īpašnieku aizsardzība — Valsts tiesiskais regulējums — Obligātais minimālais attālums starp derību rīkošanas vietām — Pieļaujamība — Pārrobežu darbības, kuras pielīdzināmas darbībām, uz kurām attiecas koncesija — Valsts tiesiskajā regulējumā noteikts aizliegums — Pieļaujamība)

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/9

         Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 16. februāra rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Emanuele Ferazzoli u.c./Ministero dell’Interno

   (Apvienotās lietas no C-164/10 līdz C-176/10) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Derību par sporta pasākumiem rīkošana - Prasība noslēgt koncesiju - Koncesiju piešķiršanā pieļauta Savienības tiesību pārkāpuma sekas - 16 300 papildkoncesiju piešķiršana - Vienlīdzīgas attieksmes princips un pārskatāmības pienākums - Tiesiskās drošības princips - Iepriekšējo koncesiju īpašnieku aizsardzība - Valsts tiesiskais regulējums - Obligātais minimālais attālums starp derību rīkošanas vietām - Pieļaujamība - Pārrobežu darbības, kuras pielīdzināmas darbībām, uz kurām attiecas koncesija - Valsts tiesiskajā regulējumā noteikts aizliegums - Pieļaujamība)
   2012/C 151/16
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Emanuele Ferazzoli (C-164/10), Cosima Barberio (C-165/10), Patrizia Banchetti (C-166/10), Andrea Palomba (C-167/10), Michele Fanelli (C-168/10), Sandra Castronovo (C-169/10), Mirko De Filippo (C-170/10), Andrea Sacripanti (C-171/10), Emiliano Orru’ (C-172/10), Fabrizio Cariulo (C-173/10), Paola Tonachella (C-174/10), Pietro Calogero (C-175/10), Danilo Spina (C-176/10)

      Atbildētājs: Ministero dell’Interno

      Priekšmets

   Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Personu brīva pārvietošanās — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Derību rīkošana — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru derību rīkošanu var veikt tikai tie valsts saimnieciskās darbības subjekti, kuriem ir piešķirta koncesija — Attiecībā uz jauniem koncesionāriem noteiktie ierobežojumi jaunu derību rīkošanas vietu atvēršanai — Koncesiju zaudēšana, ja tiek rīkotas pārobežu azartspēles, kas ir pielīdzināmas tām, kuras tiek uzskatītas par “publiskām” — Saderība ar EKL 43. un 49. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               EKL 43. un 49. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj, ka dalībvalsts, kura, pārkāpjot Savienības tiesības, vienai uzņēmumu kategorijai nav piešķīrusi koncesijas saimnieciskās darbības veikšanai un kura vēlas novērst šo pārkāpumu, izsludinot konkursu uz ievērojamu skaitu jaunu koncesiju, aizsargā darbību uzsākušo uzņēmumu iegūto komercstāvokli, tostarp paredzot minimālus attālumus starp jauno koncesionāru un darbību uzsākušo uzņēmumu pārdošanas vietām;

               2)

               EKL 43. un 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj, ka pret personām, kuras ir saistītas ar uzņēmumu, kurš ir ticis izslēgts no publiskā iepirkuma procedūras, pārkāpjot Savienības tiesības, tiek piemēroti sodi par organizētu derību rīkošanu, nesaņemot koncesiju vai policijas atļauju, pat pēc jaunas publiskā iepirkuma procedūras, kuras mērķis ir bijis novērst šo Savienības tiesību pārkāpumu, jo ar šo publiskā iepirkuma procedūru un tās rezultātā īstenoto jaunu koncesiju piešķiršanu faktiski nav tikusi novērsta šāda uzņēmuma prettiesiska izslēgšana no iepriekšējās publiskā iepirkuma procedūras;

               3)

               no EKL 43. un 49. panta, vienlīdzīgas attieksmes principa, pārskatāmības pienākuma, kā arī tiesiskās drošības principa izriet, ka tādas līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras kā pamatlietā aplūkotā procedūra nosacījumi un kārtība, it īpaši tādi noteikumi kā vienošanās starp Valsts monopolu autonomo pārvaldi un veiksmīgo konkursa dalībnieku par koncesiju attiecībā uz azartspēlēm par notikumiem, kas nav zirgu skriešanās sacīkstes, projekta 23. punkta 2. apakšpunkta a) punkts un 3. apakšpunkts, kuros paredzēta šādas publiskā iepirkuma procedūras noslēgumā piešķirto koncesiju zaudēšana, ir jāformulē skaidri, precīzi un viennozīmīgi, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 161, 19.06.2010.


title: Lieta T-4/05: Pirmās instances tiesas  2006. gada 22. marta  rīkojums —  Strack  pret Komisiju (Ierēdņi — Ierēdnis, kas OLAF ziņo par iespējami sodāmu rīcību — OLAF lēmums izbeigt pārbaudi — Nelabvēlīgs akts — Tiesības celt prasību — Nepieņemamība)

text:
               20.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/12

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 22. marta rīkojums — Strack pret Komisiju
   (Lieta T-4/05) (1)

   (Ierēdņi - Ierēdnis, kas OLAF ziņo par iespējami sodāmu rīcību - OLAF lēmums izbeigt pārbaudi - Nelabvēlīgs akts - Tiesības celt prasību - Nepieņemamība)
   (2006/C 121/21)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki
   Prasītājs: Guido Strack, Wasserliesch (Vācija) (pārstāvis — R. Schmitt, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Ladenburger un H. Kraemer)
   Priekšmets
   Pirmkārt, lūgums atcelt Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) 2004. gada 5. februāra lēmumu izbeigt pārbaudi Nr. OF/2002/0356, kā arī attiecīgās pārbaudes 2004. gada 5. februāra galīgo ziņojumu, un otrkārt, lūgums atsākt minēto pārbaudi un sagatavot no jauna pārbaudes galīgo ziņojumu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 57, 05.03.2005.


title: Lieta C-41/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 2. februārī iesniedza High Court of Ireland (Īrija) – Gerard Dowling, Padraig McManus, Piotr Skoczylas, Scotchstone Capital Fund Limited/Minister for Finance

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 2. februārī iesniedza High Court of Ireland (Īrija) – Gerard Dowling, Padraig McManus, Piotr Skoczylas, Scotchstone Capital Fund Limited/Minister for Finance

   (Lieta C-41/15)
   (2015/C 138/43)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Ireland

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Gerard Dowling, Padraig McManus, Piotr Skoczylas, Scotchstone Capital Fund Limited

      Atbildētājs: Minister for Finance

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Otro uzņēmējdarbības tiesību direktīvu (1) visos apstākļos, arī apstākļos, kādi ir šajā lietā, aizliegts izdot rīkojumu saskaņā ar Credit Institutions (Stabilisation) Act, 2010 9. pantu, pamatojoties uz ministra atzinumu, ka tāds ir nepieciešams, ja šāda rīkojuma sekas ir uzņēmuma kapitāla palielināšana bez kopsapulces piekrišanas; jaunu akciju piešķiršana, nepiedāvājot tās esošajiem akcionāriem ar pirmpirkuma tiesībām, bez kopsapulces piekrišanas; uzņēmuma akciju nominālvērtības pazemināšana bez kopsapulces piekrišanas, un šiem mērķiem uzņēmuma dibināšanas līguma un statūtu mainīšana bez kopsapulces piekrišanas?

               2)

               Vai ar rīkojumu, ko izdeva High Court saskaņā ar Credit Institutions (Stabilisation) Act 2010 9. pantu attiecībā uz Irish Life and Permanent Group Holdings plc un Irish Life and Permanent plc, tika pārkāptas Eiropas Savienības tiesības?

      (1)  Padomes 1976. gada 13. decembra Otrā direktīva 77/91/EEK par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko saistībā ar akciju sabiedrību veidošanu un to kapitāla saglabāšanu un mainīšanu dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma 58. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses.

      OV L 26, 1. lpp.


title: Lieta C-404/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 16. jūlijā iesniedza Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) — R on the application of ClientEarth/Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 16. jūlijā iesniedza Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) — R on the application of ClientEarth/Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

   (Lieta C-404/13)
   2013/C 274/25
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court of the United Kingdom

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: ClientEarth

      Atbildētājs: Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ja atbilstoši Gaisa kvalitātes Direktīvai (2008/50/EK (1)) (turpmāk tekstā — “Direktīva”) konkrētā zonā vai aglomerācijā nav tikusi panākta atbilstība slāpekļa dioksīda robežlielumiem noteiktajā termiņā, kas, kā noteikts Direktīvas XI pielikumā, ir 2010. gada 1. janvāris, vai dalībvalstij saskaņā ar direktīvu un/vai LES 4. pantu ir pienākums lūgt atlikt termiņu atbilstoši Direktīvas 22. pantam?

               2)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā, kādos apstākļos (ja tādi pastāv) dalībvalsti var atbrīvot no šī pienākuma?

               3)

               Kādā apmērā (ja vispār) dalībvalsts, kura nav izpildījusi Direktīvas 13. pantu, pienākumus iespaido 23. pants (it īpaši tā otrais punkts)?

               4)

               Gadījumā, ja netiek izpildīts 13. vai 22. pants, kādi tiesību aizsardzības līdzekļi valsts tiesai (ja vispār) ir jānosaka atbilstoši Eiropas Savienības tiesībām, lai izpildītu Direktīvas 30. pantu un/vai LES 4. vai 19. pantu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 21. maija Direktīva 2008/50/EK par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai (OV L 152, 1. lpp.).


title: Lieta C-131/11: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 15. novembra spriedums ( Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pfeifer & Langen KG/Hauptzollamt Aachen (Lauksaimniecība — Regula (EEK) Nr. 1443/82 — 3. panta 4. punkts — Kvotu sistēmas piemērošana cukura nozarē — Pārlieks cukura daudzums, ko dalībvalsts iestādes vēlāk konstatējušas pārbaudē pie ražotāja — Šī pārliekā daudzuma ņemšana vērā, nosakot galīgo ražošanas daudzumu saimnieciskajam gadam, kurā šis pārliekais daudzums ir konstatēts)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/11

         Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 15. novembra spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pfeifer & Langen KG/Hauptzollamt Aachen

   (Lieta C-131/11) (1)

   (Lauksaimniecība - Regula (EEK) Nr. 1443/82 - 3. panta 4. punkts - Kvotu sistēmas piemērošana cukura nozarē - Pārlieks cukura daudzums, ko dalībvalsts iestādes vēlāk konstatējušas pārbaudē pie ražotāja - Šī pārliekā daudzuma ņemšana vērā, nosakot galīgo ražošanas daudzumu saimnieciskajam gadam, kurā šis pārliekais daudzums ir konstatēts)
   2013/C 9/16
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Düsseldorf

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Pfeifer & Langen KG

      Atbildētāja: Hauptzollamt Aachen

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Düsseldorf — 1982. gada 8. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1443/82, kas nosaka sīki izstrādātus noteikumus kvotu sistēmas piemērošanai cukura nozarē (OV L 158, 17. lpp.), 3. panta 4. punkta interpretācija — Pārlieks izoglukozes daudzums, ko dalībvalsts iestādes vēlāk konstatējušas pārbaudē — Iespējama šī pārliekā daudzuma ņemšana vērā, nosakot galīgo ražošanas daudzumu saimnieciskajam gadam, kurā šis pārliekais daudzums ir konstatēts

      Rezolutīvā daļa:

   Komisijas 1982. gada 8. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1443/82, kas nosaka sīki izstrādātus noteikumus kvotu sistēmas piemērošanai cukura nozarē, kas grozīta ar 1994. gada 23. februāra Komisijas Regulu (EK) Nr. 392/94, 3. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams situācijā, kurā pārlieku cukura daudzumu ir konstatējušas valsts iestādes, veicot a posteriori pārbaudi pie ražotāja, jo šis pārliekais cukura daudzums ir C cukurs.

      (1)  OV C 179, 18.06.2011.


title: Lieta F-63/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 21. februāra rīkojums — Arana de la Cal /Komisija (Civildienests — Līgumdarbinieks — Novēlota sūdzība — Acīmredzami nepamatota prasība)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/60

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 21. februāra rīkojums — Arana de la Cal/Komisija
   (Lieta F-63/05) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieks - Novēlota sūdzība - Acīmredzami nepamatota prasība)
   (2008/C 223/113)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Miriam Arana de la Cal, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — L. Vogel, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un G. Berscheid)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Arpio Santacruz un I. Sulce)
   Priekšmets
   Pirmkārt, Komisijas lēmuma, ar kuru ir noraidīta prasītājas — agrākās palīgdarbinieces — prasība par lēmumu noteikt tās klasifikāciju un atalgojumu kā līgumdarbiniekam, atcelšana, kā arī, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību (iepriekš T-271/05)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 229, 17.9.2005., 31. lpp. (lieta sākotnēji tika reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-271/05 un nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu).


title: Lieta C-344/07 P: Tiesas (piektā palāta) 2008. gada 11. aprīļa rīkojums — Focus Magazin Verlag GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Merant GmbH (Apelācijas sūdzība — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sajaukšanas iespēja — Vārdisks apzīmējums FOCUS )

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/16

         Tiesas (piektā palāta) 2008. gada 11. aprīļa rīkojums — Focus Magazin Verlag GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Merant GmbH

   (Lieta C-344/07 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - Vārdisks apzīmējums “FOCUS’)
   (2008/C 209/22)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Focus Magazin Verlag GmbH (pārstāvji — M. Herrmann un B. Müller, Rechtsanwälte)

      Pārēji lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider), Merant GmbH (pārstāvis — A. Schultz, Rechtsanwalt)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2007. gada 16. maija spriedumu lietā T-491/04 Merant/ITSB, ar ko Pirmās instances tiesa atcēla Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2004. gada 18. oktobra lēmumu lietā R 542/2002-2, ar kuru ir apmierināta apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu, ar kuru tika daļēji noraidīts Kopienas vārdiskas preču zīmes“FOCUS” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 6., 7., 8., 9., 14., 15., 16., 21., 24., 25., 26., 28., 29., 32., 33., 34., 35., 36., 38., 39., 41. un 42. klasē, reģistrācijas pieteikums saistībā ar iebildumiem, ko bija iesniedzis valsts grafiskas preču zīmes “MICRO FOCUS” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 41. un 42. klasē, īpašnieks — Sajaukšanas iespēja starp abām preču zīmēm
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Focus Magazin Verlag GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 79, 29.3.2008.


title: Lieta C-551/15: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 9. marta spriedums (Općinski sud u Puli-Pola (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pula Parking d.o.o./Sven Klaus Tederahn Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (ES) Nr. 1215/2012 — Piemērojamība laikā un materiālā piemērojamība — Civillietas un komerclietas — Piespiedu izpildes procedūra ar mērķi piedzīt nesamaksātu parādu par publiskas autostāvvietas izmantošanu — Ietveršana — Jēdziens “tiesa” — Notārs, kas izsniedzis izpildrakstu, pamatojoties uz “publisku aktu”

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/9

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 9. marta spriedums (Općinski sud u Puli-Pola (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pula Parking d.o.o./Sven Klaus Tederahn

   (Lieta C-551/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (ES) Nr. 1215/2012 - Piemērojamība laikā un materiālā piemērojamība - Civillietas un komerclietas - Piespiedu izpildes procedūra ar mērķi piedzīt nesamaksātu parādu par publiskas autostāvvietas izmantošanu - Ietveršana - Jēdziens “tiesa” - Notārs, kas izsniedzis izpildrakstu, pamatojoties uz “publisku aktu”)
   (2017/C 144/11)
   Tiesvedības valoda – horvātu

      Iesniedzējtiesa

      Općinski sud u Puli-Pola

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Pula Parking d.o.o.

      Atbildētājs: Sven Klaus Tederahn

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 12. decembra Regulas (ES) Nr. 1215/2012 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 1. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka piespiedu izpildes procedūra, ko vietējai pārvaldes iestādei piederoša sabiedrība ir uzsākusi pret citā dalībvalstī dzīvojošu fizisko personu, lai piedzītu nesamaksātu parādu, kuram nav nekāda sodoša rakstura, bet kas ir vienīgi atlīdzība par sniegto pakalpojumu, par tādas publiskas autostāvvietas izmantošanu, kuras pārvaldīšanu minētā pārvaldes iestāde ir uzticējusi šai sabiedrībai, ietilpst šīs regulas piemērošanas jomā;

               2)

               Regula Nr. 1215/2012 ir jāinterpretē tādējādi, ka Horvātijā notāri, tiem darbojoties to kompetenču robežās, kas piespiedu izpildes procedūrās, pamatojoties uz “publisku aktu”, tiem ir noteiktas valsts tiesībās, neietilpst jēdzienā “tiesa” minētās regulas izpratnē.

      (1)  OV C 48, 8.2.2016.


title: Lieta T-556/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 19. aprīļa rīkojums – Portugāle/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — ELGF un ELFLA — Termiņš prasības celšanai — Termiņa sākums — Nokavējums — Nepieņemamība

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/24

         Vispārējās tiesas 2016. gada 19. aprīļa rīkojums – Portugāle/Komisija
   (Lieta T-556/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - ELGF un ELFLA - Termiņš prasības celšanai - Termiņa sākums - Nokavējums - Nepieņemamība)
   (2016/C 200/35)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Portugāles Republika (pārstāvji – L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão un J. Saraiva de Almeida)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Guerra e Andrade un D. Triantafyllou)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2015. gada 22. jūnija Īstenošanas lēmumu (ES) 2015/1119, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2015 L 182, 39. lpp.), ciktāl ar to izslēdz konkrētus Portugāles Republikas izdevumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Portugāles Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 398, 30.11.2015.


title: Lieta T-91/12: Prasība, kas celta 2012. gada 23. februārī — Flying Holding u.c./Komisija

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/20

         Prasība, kas celta 2012. gada 23. februārī — Flying Holding u.c./Komisija
   (Lieta T-91/12)
   2012/C 126/40
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Flying Holding NV (Antwerpen-Wilrijk, Beļģija), Flying Group Lux SA (Luksemburga, Luksemburga) un Flying Service NV (Antwerpen-Deurne, Beļģija) (pārstāvji — C. Doutrelepont un V. Chapoulaud, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 15. decembra un 2012. gada 17. janvāra lēmumus;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas ar šo prasību lūdz atcelt Komisijas lēmumus, ar kuriem noraidīts viņu dalības pieteikums slēgtā publiskā iepirkuma procedūrā par neregulāru pasažieru gaisa satiksmes pārvadājumu un čartera gaisa taksometra pakalpojumu sniegšanu (1).
   Savas prasības pamatošanai prasītājas izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota pamatojuma nepietiekamība vai neesamība, jo Komisija savā otrajā 2012. gada 17. janvāra lēmumā neesot ne izvērtējusi, ne atbildējusi uz prasītāju norādītajiem apstākļiem pēc 2011. gada 15. decembra lēmuma.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots tiesību uz aizstāvību pārkāpums, jo Komisija esot pamatojusies uz informāciju, ko tā ieguvusi no Luksemburgas iestādēm, bet šī informācija pirms 2011. gada 15. decembra lēmuma nav tikusi paziņota prasītājām.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots labas pārvaldības principa pārkāpums, jo Komisija pirmajā lēmumā esot pamatojusies uz dokumentiem, nenoskaidrojot prasītāju viedokli par tiem, un otrajā lēmumā apstiprinājusi pirmo lēmumu, neatbildot uz prasītāju starplaikā norādītajiem jaunajiem apstākļiem.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots samērīguma principa pārkāpums, jo Komisija nav veikusi vismazāk ierobežojošo pasākumu attiecībā uz prasītājām, aizliegdama tām piedalīties slēgtā pamatlīguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā ar pamatojumu, ka iesniegtā informācija par Luksemburgas sabiedrību Flying Group neesot precīza, patiesa un pilnīga, lai gan atbilstošā ar publisko iepirkumu tieši saistītā informācija esot iesniegta laicīgi.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots Finanšu regulas (2) 89. panta pārkāpums un Finanšu regulas Īstenošanas regulas (3) 135. panta pārkāpums, jo Komisija esot prasītājām pieprasījusi, lai tās par tām piederošo Luksemburgas sabiedrību iesniegtu informāciju, kura nav tieši saistīta ar publiskā iepirkuma priekšmetu, kas attiecas tikai uz gaisa transportu no Briseles lidostas.

      (1)  OV 2011/S 192-312059.

      (2)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.).

      (3)  Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 1. lpp.).


title: Lieta C-276/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal du Travail de Verviers (Beļģija) 2006. gada 26. jūnija rīkojumu — Mamate El Youssfi pret Office national des pensions

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal du Travail de Verviers (Beļģija) 2006. gada 26. jūnija rīkojumu — Mamate El Youssfi pret Office national des pensions

   (Lieta C-276/06)
   (2006/C 224/39)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal du Travail de Verviers
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Mamate El Youssfi

      Atbildētājs: Office national des pensions

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai atteikums piešķirt ienākumu garantiju vecāka gadagājuma cilvēkiem

               —

               tāpēc, ka uz prasītāju neattiecas Eiropas Kopienu Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula EK Nr. 1408/71 (1),

               —

               tāpēc, ka viņa nav atzīta par bezpavalstnieku vai bēgli,

               —

               tāpēc, ka viņa nav no valsts, ar kuru Beļģija ir noslēgusi savstarpēju vienošanos saistībā ar ienākumu garantiju vai ir atzinusi šādas vienošanās esamību,

               —

               tāpēc, ka viņai nav tiesību uz vecuma pabalstu vai tiesības saņemt pensiju saskaņā ar Beļģijas likumdošanu,

         neizriet no

               —

               pārāk šauras 2004. gada 29. aprīļa Regulas EK Nr. 883/2004 (2) (ar ko aizstāj 1971. gada 14. jūnija Regulu (EEK) Nr. 1408/71) interpretācijas attiecībā uz ECTK 14. pantu un tās pirmā protokola 1. pantu un 2003. gada 14. maija Regulu (EK) Nr. 859/2003 (3),

               —

               vai tādas Regulas (EK) Nr. 883/2004 interpretācijas, kas ir nesaderīga ar Sadarbības nolīgumu, ko 1976. gada 27. aprīlī Rabātā parakstīja Eiropas Ekonomikas kopiena un Marokas Karaliste un kas 1978. gada 26. septembrī ar Regulu (EEK) Nr. 2211/78 (4) ir apstiprināta Kopienas vārdā (OV L 264, 1. lpp) un ko papildināja ar 1996. gada 26. februāra nolīgumu EK — Maroka (OV L 70, 2000. gada 18. marts)?

      (1)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.)

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EEK) 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV L 166, 1. lpp.

      (3)  Padomes 2003. gada 14. maija Regula (EK) Nr. 859/2003, ar ko Regulas (EEK) Nr. 1408/71 un Regulas (EEK) Nr. 574/72 noteikumus attiecina arī uz tiem trešo valstu pilsoņiem, uz kuriem minētie noteikumi neattiecas tikai viņu valstspiederības dēļ (OV L 124, 1. lpp.)

      (4)  Padomes 1978. gada 26. septembra Regula (EEK) Nr. 2211/78 par Eiropas Ekonomikas Kopienas un Marokas Karalistes Sadarbības nolīguma noslēgšanu (OV L 264, 1. lpp.)


title: Lieta C-189/09: Prasība, kas celta 2009. gada 28. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/33

         Prasība, kas celta 2009. gada 28. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika
   (lieta C-189/09)
   2009/C 180/56
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Balta un B. Schöfer)

      Atbildētāja: Austrijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvu 2006/24/EK par tādu datu saglabāšanu, kurus iegūst vai apstrādā saistībā ar publiski pieejamu elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniegšanu vai publiski pieejamu komunikāciju tīklu nodrošināšanu, un par grozījumiem Direktīvā 2002/58/EK (1), un nepaziņojot par šiem aktiem Komisijai, Austrijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2007. gada 15. septembrī. Šīs prasības celšanas brīdī atbildētāja nebija pieņēmusi šīs direktīvas transponēšanai vajadzīgos aktus vai katrā ziņā nebija par tiem paziņojusi Komisijai.

      (1)  OV L 105, 54. lpp.