title: Lieta F-67/06: Prasība, kas celta  2006. gada 16. jūnijā  —  Lesniak  pret Komisiju

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/43

         Prasība, kas celta 2006. gada 16. jūnijā — Lesniak pret Komisiju
   (Lieta F-67/06)
   (2006/C 178/81)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Christophe Lesniak, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               konstatēt Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. panta prettiesiskumu;

               —

               atcelt 2005. gada 8. augusta lēmumu, ar ko prasītājs iecelts par Eiropas Kopienu ierēdni — daļā, kurā viņam tika noteikta klasifikācija A*6 pakāpes 2. līmenī, un atzīt, ka no 2005. gada 1. septembra ir spēkā viņa klasifikācija agrākajā līmenī;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, kas ir konkursa PE/99/A (par kuru paziņojums tika publicēts, pamatojoties uz iepriekšējiem Civildienesta noteikumiem), laureāts, tobrīd pagaidu darbinieks A6 (tagad — A*10) pakāpē, tika pieņemts darbā kā ierēdnis pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā un klasificēts A*6 pakāpē.
   Papildus pamatiem, kas ir ļoti līdzīgi lietā F-12/06 (1) norādītajiem, prasītājs apgalvo, ka Komisijai atbilstoši Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 4. punktam būtu bijis viņam jāpiešķir tā pati klasifikācija, kura tam bija kā pagaidu darbiniekam. Faktiski prasītājs uzskata, ka minēto normu būtu jāpiemēro arī attiecībā uz atklāto konkursu uzvarētājiem.

      (1)  OV C 86, 08.04.2006., 48. lpp.


title: Lieta C-214/07: Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 13. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika (Valsts atbalsts — Atbalsta shēma — Nesaderība ar kopējo tirgu — Lēmuma izpilde — Izmantošanai nodotā atbalsta atgūšana — Pilnīga izpildes iespējas neesamība)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/5

         Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 13. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-214/07) (1)

   (Valsts atbalsts - Atbalsta shēma - Nesaderība ar kopējo tirgu - Lēmuma izpilde - Izmantošanai nodotā atbalsta atgūšana - Pilnīga izpildes iespējas neesamība)
   (2009/C 6/08)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — K. Žiolito [C. Giolito])

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — Ž. de Bergess [G. de Bergues], S. Ramē [S. Ramet] un Ž. K. Grasija [J.-C. Gracia])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu tiesību normu nepieņemšana noteiktajā termiņā, kas nepieciešamas, lai izpildītu Komisijas 2003. gada 16. decembra lēmumu par Francijas īstenoto atbalsta shēmu saistībā ar grūtībās nonākušu uzņēmumu pārņemšanu [Valsts atbalsts C(2003) 4636, OV 2004, L 108, 38. lpp.] — Pasākumu neveikšana, lai atgūtu nelikumīgi piešķirtu atbalstu — Tāda lēmuma, kurā prasīts atgūt minēto atbalstu, pilnīgas izpildes iespējas neesamības trūkums
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā neizpildot Komisijas 2003. gada 16. decembra Lēmumu 2004/343/EK par Francijas ieviesto atbalsta shēmu saistībā ar grūtībās nonākušu uzņēmumu pārņemšanu, Francijas Republika nav izpildījusi minētā lēmuma 5. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 170, 21.7.2007.


title: Lieta C-378/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. augustā iesniedza Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Apvienotā Karaliste) — Nnamdi Onuekwere/Secretary of State for the Home Department

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. augustā iesniedza Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Apvienotā Karaliste) — Nnamdi Onuekwere/Secretary of State for the Home Department

   (Lieta C-378/12)
   2012/C 295/45
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) Londona

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Prasītājs: Nnamdi Onuekwere

      Atbildētājs: Secretary of State for the Home Department

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Kādos apstākļos, ja tādi ir, brīvības atņemšanas laikposms ir uzskatāms par likumīgas uzturēšanās laikposmu, lai tiktu iegūtas pastāvīgas uzturēšanās tiesības saskaņā ar Direktīvas 2004/38 16. pantu (1)?

               2)

               Ja brīvības atņemšanas laikposms netiek kvalificēts kā likumīgas uzturēšanās laikposms, vai personai, kura ir izcietusi brīvības atņemšanas sodu, ir atļauts summēt pirms un pēc brīvības atņemšanas esošos uzturēšanās laikposmus, lai aprēķinātu piecu gadu laikposmu, kas nepieciešams direktīvā paredzēto pastāvīgas uzturēšanās tiesību nodibināšanai?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK. Dokuments attiecas uz EEZ (OV L 158, 77. lpp.).


title: Lieta F-112/15: Prasība, kas celta 2015. gada 3. augustā – ZZ/Komisija

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/55

         Prasība, kas celta 2015. gada 3. augustā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-112/15)
   (2015/C 320/76)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – R. Rata, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu neiekļaut prasītāju amatā paaugstināto ierēdņu sarakstā 2014. gada amatā paaugstināšanas ietvaros

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas iecēlējinstitūcijas 2014. gada 14. novembra lēmumu, kas izziņots kā administratīvs paziņojums Nr. 41-2014, ar kuru ir izveidots 2014. gadā amatā paaugstināto ierēdņu saraksts, ciktāl tajā nav iekļauts prasītāja vārds;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-571/11: Tiesas astotās palātas priekšsēdētāja 2012. gada 16. novembra rīkojums ( Tribunalul Comercial Cluj (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SC Volksbank România SA/Andreia Câmpan, Ioan Dan Câmpan

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/18

         Tiesas astotās palātas priekšsēdētāja 2012. gada 16. novembra rīkojums (Tribunalul Comercial Cluj (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SC Volksbank România SA/Andreia Câmpan, Ioan Dan Câmpan

   (Lieta C-571/11) (1)

   2013/C 108/39
   Tiesvedības valoda — rumāņu
   Tiesas astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta F-74/15: Prasība, kas celta 2015. gada 11. maijā – ZZ/Komisija

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/55

         Prasība, kas celta 2015. gada 11. maijā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-74/15)
   (2015/C 279/71)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – M. Velardo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu piešķirt pabalsta paaugstinājumu tikai par 20 % no kapitāla, kas paredzēts par pilnīgu pastāvīgu invaliditāti, piemērojot Kopējo Noteikumu par [Savienības] ierēdņu apdrošināšanu pret nelaimes gadījumiem un arodslimībām 14. pantu, un atlīdzināt morālo kaitējumu, kuru prasītājs esot cietis, kā arī piespriest Komisijai samaksāt nokavējuma procentus

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2014. gada 26. jūnija lēmumu, ar kuru Komisija piešķir pabalsta, kas tiek izmaksāts saskaņā ar Noteikumu par [Eiropas Savienības] ierēdņu apdrošināšanu pret nelaimes gadījumiem un arodslimībām 2006. gada 31. decembrī piemērojamā redakcijā 14. pantu, palielinājumu par 20 %, jo ārstu komisijas 2014. gada 8. janvārī sniegtajā atzinumā esot pieļauti nopietni pārkāpumi, tā kā tajā nav pilnībā apmierināti prasītāja lūgumi un ir atzīti tikai 20 % no pabalsta atbilstoši Kopējo Noteikumu 14. pantam par sirdsdarbības un elpošanas traucējumiem, neņemot vērā fiziskos un miega funkcionālos traucējumus horizontālās gulēšanas pozīcijas uz kreisā sāna izmaiņu dēļ;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt zaudējumu, kas novērtēts pro bono et aequo EUR 50  000 apmērā par prasītāja ciesto morālo kaitējumu saistībā ar piešķirtā pabalsta novēlotu izmaksu;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt nokavējuma procentus, ko tiesa pati aprēķina par summu EUR 98  372,51 apmērā par laika posmu no sešu mēnešu termiņa beigām pēc lūguma sakarā ar pasliktināšanos iesniegšanas līdz faktiskās naudas summas samaksas dienai, pēc likmes, ko Eiropas centrālā banka noteikusi galvenajām finansēšanas operācijām un kas piemērojama attiecīgajā laika posmā, tai pieskaitot divus punktus;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt nokavējuma procentus, ko tiesa pati aprēķina par summu, kura ir jāmaksā šīs tiesvedības beigās, sākot no sprieduma datuma līdz faktiskās samaksas dienai, pēc likmes, ko Eiropas centrālā banka noteikusi galvenajām finansēšanas operācijām un kas piemērojama attiecīgajā laika posmā, tai pieskaitot divus punktus;

               —

               katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās un tiesas izdevumus.


title: Lieta C-105/09 un C-110/09: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 17. jūnija spriedums ( Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Terre wallonne ASBL (C-105/09), Inter-Environnement Wallonie ASBL (C-110/09)/ Région wallonne (Direktīva 2001/42/EK — Noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējums — Direktīva 91/676/EEK — Ūdeņu aizsardzība pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti — Rīcības programmas attiecībā uz īpaši jūtīgām zonām)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/13

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 17. jūnija spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Terre wallonne ASBL (C-105/09), Inter-Environnement Wallonie ASBL (C-110/09)/Région wallonne

   (Lieta C-105/09 un C-110/09) (1)

   (Direktīva 2001/42/EK - Noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējums - Direktīva 91/676/EEK - Ūdeņu aizsardzība pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti - Rīcības programmas attiecībā uz īpaši jūtīgām zonām)
   2010/C 221/20
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Terre wallonne ASBL (C-105/09), Inter-Environnement Wallonie ASBL (C-110/09)

      Atbildētājs: Région wallonne

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Valsts Padome — Padomes 1991. gada 12. decembra Direktīvas 91/676/EEK attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti (OV L 375, 1. lpp.), 5. panta 1. punkta, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīvas 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 197, 30. lpp.) 3. panta 2. un 4. punkta interpretācija — Rīcības programmu izveidošana saistībā ar noteiktajām jutīgajām zonām — Pienākuma raksturs un apjoms — Slāpekļa apsaimniekošanas programmas ietekmes uz vidi nepieciešamā izvērtēšana

      Rezolutīvā daļa:

   atbilstoši Padomes 1991. gada 12. decembra Direktīvas 91/676/EEK attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti, 5. panta 1. punktam pieņemta rīcības programma principā ir Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīvas 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu 3. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētais plāns vai programma, jo tā ir “plāns” vai “programma” šīs pēdējās direktīvas 2. panta a) punkta izpratnē un ietver pasākumus, kuru ievērošana ir nosacījums apstiprinājuma sniegšanai, kas var tikt piešķirts Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kurā grozījumi ir izdarīti ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK, I un II pielikumā minēto projektu īstenošanai.

      (1)  OV C 129, 6.6.2009.


title: Lieta T-589/10: Prasība, kas celta 2010. gada 29. decembrī — Just Music Fernsehbetrieb /ITSB — France Télécom ( “Jukebox” )

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/20

         Prasība, kas celta 2010. gada 29. decembrī — Just Music Fernsehbetrieb/ITSB — France Télécom (“Jukebox”)
   (Lieta T-589/10)
   2011/C 72/34
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Just Music Fernsehbetrieb GmbH (Landshut, Vācija) (pārstāvis — T. Kaus, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: France Télécom SA (Parīze, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 14. oktobra lēmumu lietā R 1408/2009-1;

               —

               uzdot atbildētājam noraidīt 2010. gada 30. septembra iebildumu lēmumu lietā B 1304494 un pilnībā apmierināt reģistrācijas pieteikumu Nr. 6163778;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               uzdot otrai procesa Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājai radušies procesā Apelāciju padomē un Iebildumu nodaļā, un

               —

               pakārtoti, apturēt tiesvedību līdz galīgā lēmuma pieņemšanai par prasītājas 2010. gada 21. decembrī ITSB iesniegto pieteikumu par atcelšanu par agrāko Kopienas preču zīmi Nr. 3693108.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Jukebox” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 38. un 41. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6163778

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 3693108 grafiskai preču zīmei “JUKE BOX” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 35., 38., 41. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpti: i) Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta un 42. panta 2. punkts, jo neesot iesniegti pierādījumi par iebildumu procesā izvirzītās preču zīmes — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 3693108 “JUKE BOX” faktisku izmantošanu; ii) Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 9. pants un 65. panta 2. punkts, jo Apelāciju padome esot pieļāvusi kļūdu savā vērtējumā apstrīdētās preču zīmes līdzībai; un iii) Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 78. pants, jo Apelāciju padome neesot izmantojusi savas izmeklēšanas pilnvaras un neesot izmantojusi visas savas pilnvaras.


title: Lieta T-422/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 23. novembra spriedums — Lavagnoli pret Komisiju (Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — Paaugstināšanas amatā veikšana par 2003. gadu — Paaugstināšanas amatā atteikums — Paaugstināšanas amatā punktu piešķiršana)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/37

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 23. novembra spriedums — Lavagnoli pret Komisiju
   (Lieta T-422/04) (1)

   (Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - Paaugstināšanas amatā veikšana par 2003. gadu - Paaugstināšanas amatā atteikums - Paaugstināšanas amatā punktu piešķiršana)
   (2006/C 331/82)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luciano Lavagnoli, Berchem (Luksemburga) (pārstāvji — sākumā G. Bounéou un F. Frabetti, pēc tam F. Frabetti, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un H. Krämer)
   Priekšmets
   Pirmkārt, prasība atcelt ierēdņu, kas paaugstināti, veicot paaugstināšanu amatā par 2003. gadu, sarakstu daļā, kurā nav iekļauts prasītāja uzvārds, kā arī ar šī lēmuma pieņemšanu saistītos aktus, un, otrkārt, pakārtoti — atcelt lēmumu par punktu piešķiršanu, veicot minēto paaugstināšanu amatā, daļā attiecībā uz prasītāju.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 45, 19.2.2005.


title: Lieta C-162/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko 2004. gada 31. martā iesniedza Somijas Republika

text:
               29.5.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/1

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko 2004. gada 31. martā iesniedza Somijas Republika
   (Lieta C-162/04)
   (2004/C 146/02)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 31. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Somijas Republika, kuru pārstāv A. Guimaraes-Purokoski, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Somijas Republikas prasījumi Tiesai ir šādi:
   prioritāri:

               1.

               pasludināt par spēkā neesošu Komisijas 2004. gada 4. februāra Lēmumu 2004/136/EK par dažu maksājumu, ko dalībvalstis veikušas saskaņā ar Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fondu (ELVGF) izslēgšanu no Kopienas finansējuma (1) pasākumu daļā, kas attiecas uz Somiju;

               2.

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.
               pakārtoti:

               3.

               pasludināt par spēkā neesošu Komisijas 2004. gada 4. februāra Lēmumu 2004/136/EK par dažu maksājumu, ko dalībvalstis veikušas saskaņā ar Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fondu (ELVGF) izslēgšanu no Kopienas finansējuma pasākumu daļā, kas attiecas uz summu 3.194.596 Eiro;

               4.

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Somija uzskata, ka pieņemot apstrīdēto lēmumu:

               i)

               Komisija ir nepareizi piemērojusi 9. panta 2. punktu Regulā Nr. 3887/92 (2) un kļūdaini novērtējusi apstākļus ziemeļu Karēlijā. Tā nav pierādījusi, ka Somijas kontroles sistēmai atbalstam pēc platības ziemeļu Karēlijā ir ievērojami trūkumi un to, ka Somijas iestādes nav veikušas Komisijas pieprasītos koriģējošos pasākumus;

               ii)

               Komisija ir kļūdaini novērtējusi apstākļus ziemeļu Ostrobotnie, ziemeļu Savo, centrālajā Somijā, Kainuu un Lapzemē. Tā nav pierādījusi, ka Somijas kontroles sistēmai atbalstam pēc platības ir ievērojami trūkumi apskatāmajos reģionos un to, ka Somijas iestādes nav veikušas Komisijas pieprasītos koriģējošos pasākumus;

               iii)

               Komisija ir pārkāpusi samērīguma principu, apstrīdēto lēmumu attiecinot ne tikai uz ziemeļu Karēliju, bet arī uz ziemeļu Ostrobotnie, ziemeļu Savo, centrālo Somiju, Kainuu un Lapzemi. Visbeidzot,

               iv)

               Komisija nav pierādījusi, ka pasākumu metodes, kuras izmantoja kontroles sistēmai atbalstam pēc platības ziemeļu Karēlijā, ziemeļu Ostrobotnie, ziemeļu Savo, centrālajā Somijā, Kainuu un Lapzemē bija neatbilstošas Kopienu tiesībām.

      (1)  OV L 40, 12.02.2004., 31. lpp.

      (2)  Komisijas 1992. gada 23. decembra Regula (EKK) Nr. 3887/92, ar ko nosaka izsmeļošus noteikumus integrētai vadībai un kontroles sistēmām noteiktām Kopienas atbalsta shēmām.


title: Lieta F-76/07: Prasība, kas celta 2007. gada 17. jūlijā — Birkhoff /Komisija

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/30

         Prasība, kas celta 2007. gada 17. jūlijā — Birkhoff/Komisija
   (Lieta F-76/07)
   (2007/C 235/56)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gerhard Birkhoff, Weitnau (Vācija) (pārstāvis — K. Hösgen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējiestādes lēmumu par prasītāja 18.4.2007 sūdzību (Nr. R/16/07);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja — pensionēta Eiropas Komisijas ierēdņa — meitai, kam ir tiesības saņemt uzturu, ir vajadzīgs ratiņkrēsls viņas muguras nervu paralīzes dēļ. Pēc prasītāja sniegtajām ziņām to vairāk nevar lietot, jo nolietojuma rezultātā tas ir salūzis. Prasītājs prasa izdevumu jaunam ratiņkrēslam uzņemšanos, ko Komisija ir noraidījusi.
   Prasītājs apgalvo, ka ir pārkāptas viņa tiesības, atsaucoties uz Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 72. un 110. pantu, skatītiem kopā ar Vispārīgo noteikumu par ierēdņu veselības aprūpes nodrošināšanu I pielikuma XII daļas F punkta 4. apakšpunktu.


title: Lieta C-512/10: Prasība, kas celta 2010. gada 26. oktobrī — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/16

         Prasība, kas celta 2010. gada 26. oktobrī — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-512/10)
   ()
   2011/C 30/26
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un K. Herrmann)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, transponējot pirmo dzelzceļa tiesiskā regulējuma pakotni, Polijas Republika nav izpildījusi Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvas 91/440/EEK par Kopienas dzelzceļa attīstību (1) pēc grozījumiem 6. panta 3. punktā un II pielikumā un Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju (2) 4. panta 2. punktā un 14. panta 2. punktā, kā arī Direktīvas 2001/14 6. panta 2. un 3. punktā, tās 6. panta 1. punktā, lasot kopā ar Direktīvas 91/440 7. panta 3. un 4. punktu redakcijā pēc grozījumiem, un Direktīvas 2001/14 7. panta 3. punktā un 8. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija apgalvo, ka Polija ir izdarījusi četrus pirmās dzelzceļa tiesiskā regulējuma pakotnes normu pārkāpumus.
   Pirmkārt, Polijas Republika neesot paredzējusi pasākumus, lai nodrošinātu būtiskos uzdevumus veicošās infrastruktūras pārvaldītājas PLK S.A. (Polskie Linie Kolejowe, Spółka Akcyjna [a/s Polijas dzelzceļa līnijas]) lēmumu pieņemšanas un organizatorisko neatkarību no holdinga, proti, kā no vadošās sabiedrības PKP S.A., tā arī no pārējām holdinga sabiedrībām, kuras ir dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumi.
   Otrkārt, Polijas Republika, pretēji Direktīvas 2001/14 6. panta 1. punkta pirmajā daļā, kā arī Direktīvas 91/440 7. panta 3. un 4. punktā noteiktajam, neesot veikusi pasākumus, lai nodrošinātu, ka infrastruktūras pārvaldītāja PLK S.A. samērīgā laika posmā var iegūt finansiālu līdzsvaru. Polijas Republika esot pieļāvusi, ka PLK S.A. līdz 2012. gadam veidosies parādi.
   Treškārt, Polijas Republika neesot izveidojusi vispārēju sistēmu, kas stimulētu PLK S.A. samazināt dzelzceļa infrastruktūras izmaksas un piekļuves maksas atbilstoši Direktīvas 2001/14 6. panta 2. un 3. punktam.
   Ceturtkārt, Polijas Republika pretrunā Direktīvas 2001/14 7. panta 3. punktam neesot veikusi vajadzīgos pasākumus, lai maksa par minimālajiem piekļuves dzelzceļa infrastruktūras pakalpojumiem tiktu aprēķināta atbilstoši tiešajām izmaksām, kādas radušās, sniedzot vilcienu satiksmes pakalpojumus. Turklāt Polijā neesot Direktīvas 2001/14 8. panta 1. punktā paredzētā kontroles mehānisma, lai pārbaudītu, vai dažādās tirgus daļas saimnieciskā ziņā ir spējīgas segt maksu par piekļuvi dzelzceļa infrastruktūrai un tās izmantošanu.

      (1)  OV L 237, 25. lpp.

      (2)  OV L 75, 29. lpp.


title: Lieta T-182/11: Prasība, kas celta 2011. gada 28. martā — Dacoury-Tabley/Padome

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/29

         Prasība, kas celta 2011. gada 28. martā — Dacoury-Tabley/Padome
   (Lieta T-182/11)
   2011/C 152/51
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Philippe Henry Dacoury-Tabley (Abidjan, Kotdivuāra) (pārstāvis G. Collard, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi

               —

               atzīt, ka attiecībā uz prasītāju Philippe Henry DACOURY-TABLEY Padomes 2011. gada 31. janvāra Regula Nr. 85/2011, kas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicēta 2011. gada 2. februārī, un Padomes 2011. gada 31. janvāra Lēmums 2011/71/KĀDP, kas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicēts 2011. gada 2. februārī, faktiski nav pamatoti,

               —

               līdz ar to

                           —

                           atcelt Padomes 2011. gada 31. janvāra Regulu Nr. 85/2011 un Padomes 2011. gada 31. janvāra Lēmumu 2011/71/KĀDP,

                           —

                           pakārtoti izdot rīkojumu par to, ka Philippe Henry DACOURY-TABLEY ir jāsvītro no minētās regulas un minētā lēmuma pielikumā ietvertā saraksta.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, jo pamatojums attiecībā uz prasītāja iekļaušanu to personu un vienību sarakstā, pret kurām vērsti ierobežojoši pasākumi, esot stereotipisks un tajā nav ietverts neviens faktisks elements, kas ļautu izvērtēt minētās iekļaušanas pareizību.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir acīmredzama kļūda vērtējumā, jo

                           —

                           attiecībā uz prasītāju ir norādīts, ka viņš ir atteicies pakļauties A. Ouattara varai, kaut gan viņš esot mēģinājis pakļaut tai Banque centrale des États de l’Afrique de l’Ouest [Rietumāfrikas valstu Centrālo banku] (turpmāk tekstā — “BCEAO”), kuras pārvaldnieks viņš esot;

                           —

                           attiecībā uz prasītāju ir norādīts, ka viņš piedalās Laurent Gbagbo nelikumīgās administrācijas finansēšanā, kaut gan BCEAO [finanšu] operācijas liecinot, ka nekāds finansiāls atbalsts minētajam valstsvīram neesot piešķirts;

                           —

                           prasītājs turklāt vairs neesot bijis BCEAO pārvaldnieks apstrīdētās regulas un apstrīdētā lēmuma pieņemšanas dienā.


title: Lieta C-19/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 29. janvāra spriedums ( Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Migrationsverket / Edgar Petrosian , Nelli Petrosian , Svetlana Petrosian ,  David Petrosian , Maxime Petrosian (Patvēruma tiesības — Regula (EK) Nr. 343/2003 — Patvēruma meklētāja, kura pieteikums ir ticis noraidīts un kurš atrodas citā dalībvalstī, kurā viņš ir iesniedzis jaunu patvēruma pieteikumu, uzņemšana atpakaļ kādā dalībvalstī — Patvēruma meklētāja pārsūtīšanas izpildes termiņa sākuma diena — Pārsūtīšanas procedūra, par kuru ir iesniegta prasība, kam var būt apturoša iedarbība)

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/10

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 29. janvāra spriedums (Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Migrationsverket/Edgar Petrosian, Nelli Petrosian, Svetlana Petrosian, David Petrosian, Maxime Petrosian

   (Lieta C-19/08) (1)

   (Patvēruma tiesības - Regula (EK) Nr. 343/2003 - Patvēruma meklētāja, kura pieteikums ir ticis noraidīts un kurš atrodas citā dalībvalstī, kurā viņš ir iesniedzis jaunu patvēruma pieteikumu, uzņemšana atpakaļ kādā dalībvalstī - Patvēruma meklētāja pārsūtīšanas izpildes termiņa sākuma diena - Pārsūtīšanas procedūra, par kuru ir iesniegta prasība, kam var būt apturoša iedarbība)
   (2009/C 69/15)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Iesniedzējtiesa
   Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Migrationsverket

      Atbildētāji: Edgar Petrosian, Nelli Petrosian, Svetlana Petrosian, David Petrosian, Maxime Petrosian

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen (Zviedrija) — Padomes 2003. gada 18. februāra Regulas (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV L 50, 1. lpp.), 20. panta 1. punkta d) apakšpunkta un 2. punkta interpretācija — Patvēruma pieteikuma iesniedzēja uzņemšana atpakaļ kādā dalībvalstī, ja viņš atrodas citā dalībvalstī un tajā ir iesniedzis jaunu patvēruma pieteikumu — Patvēruma pieteikuma iesniedzēja pārsūtīšanai paredzētā termiņa sākums
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes 2003. gada 18. februāra Regulas (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 20. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 2. punkts ir interpretējami tādējādi, ka tad, ja pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts tiesību aktos paredzēts, ka prasības iesniegšana aptur pārsūtīšanas izpildi, pārsūtīšanas izpildes termiņu sāk skaitīt nevis jau no dienas, kad ir pieņemts tiesas pagaidu lēmums, ar ko ir apturēta pārsūtīšanas procedūras izpilde, bet tikai no dienas, kad ir pieņemts tiesas lēmums, kurā ir lemts par procedūras pamatotību un kurš vairs nevar būt šķērslis šai izpildei.

      (1)  OV C 64, 8.3.2008.


title: Lieta T-88/17: Prasība, kas celta 2017. gada 13. februārī – Spānija/Komisija

text:
               27.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/25

         Prasība, kas celta 2017. gada 13. februārī – Spānija/Komisija
   (Lieta T-88/17)
   (2017/C 095/33)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvji – M. Sampol Pucurull un M. García-Valdecasas Dorrego)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               saistībā ar Eštremaduras maksājumu aģentūru daļēji atcelt Komisijas 2016. gada 30. novembra Īstenošanas lēmumu (ES) Nr. 2016/2113 par dalībvalstu maksājumu aģentūru grāmatojumu noskaidrošanu saistībā ar Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) finansētajiem izdevumiem ELFLA 2007.–2013. gada plānošanas perioda pēdējā izpildes gadā (no 2014. gada 16. oktobra līdz 2015. gada 31. decembrim), jo tā pirmajai minētajai neatmaksā summu EUR 5 364 682,52 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai iestādei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats ir par Padomes 2005. gada 20. septembra Regulas (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2005 L 277, 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2009. gada 25. maija Regulu (EK) Nr. 473/2009 (OV 2009, L 144, 3. lpp.), 69. panta pārkāpumu, jo ar to netiek pieļauts summas samazinājums par EUR 5 364 682,52 (summas, ko nevar izmantot atkārtoti) grāmatojumu noskaidrošanā saistībā ar Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) finansētajiem izdevumiem ELFLA 2007.–2013. gada plānošanas perioda pēdējā izpildes gadā.

               2.

               Otrais pamats ir izvirzīts pakārtoti gadījumā, ja Vispārējā tiesa uzskatīs, ka Regulas Nr. 1698/2005 69. panta pārkāpums nav konstatējams, pamatojoties uz apsvērumu par to, ka atbildētāja ir rīkojusies patvaļīgi, pārsniegdama tai piešķirtās pilnvaras un arī pārkāpdama tiesiskās paļāvības principu.


title: Tiesas Spriedums (virspalāta)  2005. gada 15. novembrī  lietā C-392/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Dānijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Kopienu pašu resursi — Pēc likuma maksājamie muitas nodokļi, kas nav iekasēti valsts muitas iestāžu pieļautās kļūdas rezultātā — Dalībvalstu finansiālā atbildība)

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2005. gada 15. novembrī
   lietā C-392/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Dānijas Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Kopienu pašu resursi - Pēc likuma maksājamie muitas nodokļi, kas nav iekasēti valsts muitas iestāžu pieļautās kļūdas rezultātā - Dalībvalstu finansiālā atbildība)
   (2005/C 330/01)
   tiesvedības valoda — dāņu
   Lietā C-392/02 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2002. gada 7. novembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. P. Hartvigs [H.-P. Hartvig] un G. Vilmss [G. Wilms]) pret Dānijas Karalisti (pārstāvis — J. Molde [J. Molde]), ko atbalsta Beļģijas Karaliste (pārstāve — A. Snoeksa [A. Snoecx]), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvis — V. D. Plesings [W.-D. Plessing], kam palīdz D. Zelners [D. Sellner] un U. Karpenšteins [U. Karpenstein], Rechtsanwälte), Itālijas Republika (pārstāvis — I. M. Bragulja [I. M. Braguglia], kam palīdz Dž. de Bellis [G. de Bellis], avvocato dello Stato), Nīderlandes Karaliste (pārstāves — H. H. Sevenstere [H. G. Sevenster] un J. Van Bakela [J. van Bakel]), Portugāles Republika (pārstāvji — L. Fernandišs [L. Fernandes], A. Seisa Nevišs [Â. Seiça Neves] un H. A. dos Anhoss [J. A. dos Anjos]), Zviedrijas Karaliste (pārstāvji — A. Kruse [A. Kruse], kā arī K. Vistranda [K. Wistrand] un A. Falka [A. Falk]), Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātu priekšsēdētāji P. Janns [P. Jann], K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], A. Ross [A. Rosas] un J. Makarčiks [J. Makarczyk], tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann], A. La Pergola [A. La Pergola], Ž. P. Puisošē [J.-P. Puissochet], S. fon Bārs [S. von Bahr] (referents), P. Kūris [P. Kūris], U. Lehmuss [U. Lõhmus], E. Levits un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], ģenerāladvokāts L. A. Hēlhuds [L. A. Geelhoed], sekretārs H. fon Holšteins [H. von Holstein], sekretāra palīgs, 2005. gada 15. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               tā kā Dānijas iestādes nav nodevušas Komisijas rīcībā pašu resursus DKK 140 409,60 apmērā un atbilstošos nokavējuma procentus, kas aprēķināti, sākot no 1999. gada 20. decembra, Dānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kuri tai uzlikti ar Kopienu tiesībām, un, konkrēti, nav ievērojusi 2. un 8. pantu Padomes 1994. gada 31. oktobra Lēmumā 94/728/EK, Euratom par Eiropas Kopienu pašu resursu sistēmu;

               2)

               Dānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Beļģijas Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika, Itālijas Republika, Nīderlandes Karaliste, Portugāles Republika un Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 31, 08.02.2003.


title: Lieta T-117/17: Prasība, kas celta 2017. gada 23. februārī – Proximus/Padome

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/36

         Prasība, kas celta 2017. gada 23. februārī – Proximus/Padome
   (Lieta T-117/17)
   (2017/C 151/47)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Proximus SA/NV (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – B. Schutyser, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt prasītājai 2016. gada 23. decembrī paziņoto Padomes lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu citam pretendentam, nevis prasītājai;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu, apgalvojot, ka piedāvājumu cenu izvērtēšanai piemērotā metodoloģija neļaujot izvēlēties saimnieciski izdevīgāko piedāvājumu, kā tas ir prasīts Eiropas Savienības tiesībās.


title: Lieta F-127/15: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 21. jūlija spriedums – Pinto Ferreira/Komisija Civildienests – Ierēdņi – Disciplinārsods – Civildienesta noteikumu IX pielikuma 9. panta 2. punkts – Pensijas daļas ieturēšana – Neatļauta ārējā darbība – Iepriekšējas atļaujas lūguma neesamība

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/37

      Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 21. jūlija spriedums – Pinto Ferreira/Komisija
      (Lieta F-127/15) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Disciplinārsods - Civildienesta noteikumu IX pielikuma 9. panta 2. punkts - Pensijas daļas ieturēšana - Neatļauta ārējā darbība - Iepriekšējas atļaujas lūguma neesamība)
      (2016/C 364/45)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: António Gaspar Pinto Ferreira (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – C. W. Godfrey, C. Antoine un M. Gomes Lopes, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Ehrbar un F. Simonetti)

         Priekšmets

      Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru neatļautas ārējas darbības veikšanas dēļ ir piemērots disciplinārsods, ieturot EUR 185 no prasītāja pensijas 12 mēnešus, un kurš stāsies spēkā prasītāja pensionēšanās datumā

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt 2014. gada 16. decembra lēmumu, ar kuru Eiropas Komisijas Iecēlējiestāde piemēroja António Gaspar Pinto Ferreira Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu IX pielikuma 9. panta 2. punktā paredzēto sodu;

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina A. Pinto Ferreira tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 414, 14.12.2015., 43. lpp.


title: Lieta C-53/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 6. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 92/100/EEK — Autortiesības — Nomas un patapinājuma tiesības — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/7

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 6. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku
   (Lieta C-53/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 92/100/EEK - Autortiesības - Nomas un patapinājuma tiesības - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 212/12)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Andrade [P. Andrade] un V. Vilss [W. Wils])

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Fernandišs [L. Fernandes] un N. Gonsalvess [N. Gonçalves])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1992. gada 19. novembra Direktīvas 92/100/EEK par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā (OV L 346, 61. lpp.) 1. un 5. panta pārkāpums
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atbrīvojot visu kategoriju iestādes, kas veic publisko patapinājumu, no pienākuma darbu autoriem maksāt atlīdzību par darbu publisku patapināšanu, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 1. un 5. pants Padomes 1992. gada 19. novembra Direktīvā 92/100/EEK par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 02.04.2005.


title: Lieta T-218/08: Prasība, kas celta 2008. gada 11. jūnijā — Lemans /ITSB — Stephen Turner ( ICON )

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/33

         Prasība, kas celta 2008. gada 11. jūnijā — Lemans/ITSB — Stephen Turner (“ICON”)
   (Lieta T-218/08)
   (2008/C 197/57)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lemans Cooperation, Janesville (Amerikas Savienotās valstis) (pārstāvis — M. Cover, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Stephen Turner, Luddington (Apvienotā Karaliste)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 28. marta lēmumu lietā R 589/2007-2;

               —

               atzīt, ka iebildumi ir noraidāmi un ka attiecīgo Kopienas preču zīmi var reģistrēt un

               —

               piespriest otram procesa Apelāciju padomē dalībniekam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies apelācijas procesā Apelāciju padomē un Pirmās instances tiesā

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “ICON” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 18. un 25. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 2 197 366

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:valsts vārdiska preču zīme “IKON” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē — preču zīmes reģistrācija Apvienotajā Karalistē ar Nr. 2 243 676

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā noraidīt reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Apelāciju padome pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka otram tajā notiekošā procesa dalībniekam ir tiesības (locus standi) iesniegt iebildumus.


title: Lieta C-701/15: Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 13. jūlija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Malpensa Logistica Europa SpA/SEA – Società Esercizi Aeroportuali SpA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publiski līgumi — Transports — Jēdziens “ģeogrāfiska apgabala izmantošana, lai sniegtu lidostu vai cita veida piestātņu pakalpojumus aviopārvadātājiem” — Direktīvas 2004/17/EK un 96/67/EK — Valsts tiesiskais regulējums, kurā nav paredzēta iepriekšēja iepirkuma procedūra lidostas platību piešķiršanai

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/4

         Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 13. jūlija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Malpensa Logistica Europa SpA/SEA – Società Esercizi Aeroportuali SpA

   (Lieta C-701/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski līgumi - Transports - Jēdziens “ģeogrāfiska apgabala izmantošana, lai sniegtu lidostu vai cita veida piestātņu pakalpojumus aviopārvadātājiem” - Direktīvas 2004/17/EK un 96/67/EK - Valsts tiesiskais regulējums, kurā nav paredzēta iepriekšēja iepirkuma procedūra lidostas platību piešķiršanai)
   (2017/C 293/05)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Malpensa Logistica Europa SpA

      Atbildētāja: SEA – Società Esercizi Aeroportuali SpA

      Piedaloties: Beta-Trans SpA

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir pamatlietā, kurā nav paredzēta iepriekšēja publiskā iepirkuma procedūra lidlauka pakalpojumiem paredzētās platības piešķiršanai, arī uz laiku, par ko lidlauka pārvaldītājs nemaksā atlīdzību.

      (1)  OV C 136, 18.4.2016.


title: Lieta F-73/09: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 13. aprīļa spriedums — Sukup /Komisija (Civildienests — Atalgojums un pabalsti — Apgādājamā bērna pabalsts — Pabalsts izglītībai — Piešķiršana ar atpakaļejošu spēku)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/50

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 13. aprīļa spriedums — Sukup/Komisija
   (Lieta F-73/09) (1)

   (Civildienests - Atalgojums un pabalsti - Apgādājamā bērna pabalsts - Pabalsts izglītībai - Piešķiršana ar atpakaļejošu spēku)
   2011/C 252/108
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Viktor Sukup (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un C. Bernard-Glan, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Komisijas Atalgojuma un individuālo tiesību biroja lēmumu nepiešķirt prasītājam apgādājamā bērna pabalstu un pabalstu izglītībai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Sukup atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 267, 07.11.2009., 84. lpp.


title: lieta T-401/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Bactria Industriehygiene-Service Verwaltungs GmbH cēla 2004. gada 1. oktobrī

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/28

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Bactria Industriehygiene-Service Verwaltungs GmbH cēla 2004. gada 1. oktobrī
   (lieta T-401/04)
   (2005/C 19/59)
   tiesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 1. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Bactria Industriehygiene-Service Verwaltungs GmbH, Kirchheimboladen (Vācija), kuru pārstāv K. Van Maldegem un C. Mereu, advokāti.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               piespriest atbildētājai sniegt atbildi uz prasītājas pieprasījumu, vai arī;

               —

               pakārtoti izdot rīkojumu par Eiropas Komisijas akta D 341571(04) atcelšanu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājai provizorisku summu 1 eiro apmērā par Kopienas tiesību aktu neievērošanas rezultātā prasītājai nodarītajiem zaudējumiem, proti, nesniedzot atbildi prasītājai, vai pakārtoti - Eiropas Komisijas akta D 341571(04) [pieņemšanas] rezultātā, kā arī procentus līdz precīza aprēķina un konkrētas summas apmēra noteikšanai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus ar šo tiesvedību saistītos izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati ir līdzīgi tiem, kas izvirzīti lietā T-400/04, Arch Chemicals un Arch Timber Protection/Komisija.


title: Lieta T-240/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. jūlija spriedums — Procter & Gamble /ITSB — Laboratorios Alcala Farma ( oli ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes oli reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes OLAY — Absolūts atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/36

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. jūlija spriedums — Procter & Gamble/ITSB — Laboratorios Alcala Farma (“oli”)
   (Lieta T-240/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “oli” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “OLAY” - Absolūts atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2009/C 205/66
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Procter & Gamble Company, Cincinati, Ohaijo [Cincinnati, Ohio] (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — T. Scourfield, N. Beckett, solicitors, un A. Speck, barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Laboratorios Alcala Farma SL, Madride (Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 2. aprīļa lēmumu lietā R 1481/2007-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp The Procter & Gamble Company un Laboratorios Alcala Farma SL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               The Procter & Gamble Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 209,15.08.2008.


title: Lieta T-488/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 12. jūnija spriedums – Sarc /Komisija Valsts atbalsts — Programmatūras licences līgums — Lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība — Prasība par tiesību akta atcelšanu — Būtiskas ietekmes uz konkurences stāvokli neesamība — Nepieņemamība — Ieinteresēto personu procesuālās tiesības — Pieņemamība — Oficiālās izmeklēšanas procedūras neuzsākšana — Nopietnu grūtību neesamība — Priekšrocība

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/9

         Vispārējās tiesas 2014. gada 12. jūnija spriedums – Sarc/Komisija
   (Lieta T-488/11) (1)

   (Valsts atbalsts - Programmatūras licences līgums - Lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība - Prasība par tiesību akta atcelšanu - Būtiskas ietekmes uz konkurences stāvokli neesamība - Nepieņemamība - Ieinteresēto personu procesuālās tiesības - Pieņemamība - Oficiālās izmeklēšanas procedūras neuzsākšana - Nopietnu grūtību neesamība - Priekšrocība)
   2014/C 245/11
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Scheepsbouwkundig Advies- en Rekencentrum (Sarc) BV (Bussum, Nīderlande) (pārstāvji – H. Speyart un R. Bolhaar, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – H. van Vliet, K. Talabér-Ritz un S. Noë)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji – sākotnēji C. Wissels, M. Noort un B. Koopman, vēlāk C. Wissels, M. Noort, J. Langer un M. Bulterman) un Technische Universiteit Delft (Delft, Nīderlande) (pārstāvji – R. van den Tweel un P. Huurnink, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 10. maija Lēmumu C(2011) 642, galīgā redakcija, valsts atbalsta procedūrā NN 68/2010 – Nīderlande, ar kuru iepriekšējās izskatīšanas stadijas noslēgumā paziņots, ka licences līgums par programmatūras pirmkoda izmantošanu, kas noslēgts starp Technische Universiteit Delft un Delftship BV, nav valsts atbalsts

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Scheepsbouwkundig Advies- en Rekencentrum (Sarc) BV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas un Technische Universiteit Delft tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 331, 12.11.2011.


title: Lieta T-12/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 6. septembra spriedums — Iran Insurance Company /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Juridiskais pamats — Starptautisko tiesību pārkāpums — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Tiesības uz īpašumu — Samērīgums — Vienlīdzīga attieksme — Nediskriminācija)

text:
               19.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/12

         Vispārējās tiesas 2013. gada 6. septembra spriedums — Iran Insurance Company/Padome
   (Lieta T-12/11) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Juridiskais pamats - Starptautisko tiesību pārkāpums - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Tiesības uz īpašumu - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme - Nediskriminācija)
   2013/C 304/22
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Iran Insurance Company (Teherāna, Irāna) (pārstāvis — D. Luff, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop un G. Marhic)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Erlbacher un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   Pirmām kārtām, prasība, pirmkārt, atcelt Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2010. gada 25. oktobra Lēmumu 2010/644/KĀDP (OV L 281, 81. lpp.), II pielikumu un Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulas (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV L 281, 1. lpp.), VIII pielikumu, ciktāl tie attiecas uz prasītāju, otrkārt, atcelt lēmumu, kas pieņemts attiecībā uz prasītāju un kas “ietverts”2010. gada 28. oktobra vēstulē, treškārt, atcelt Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP (OV L 319, 71. lpp.) un Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010 (OV L 319, 11. lpp.), ciktāl tie var ietekmēt prasītājas tiesisko stāvokli, ceturtkārt, atcelt lēmumu, kas pieņemts attiecībā uz prasītāju un kas “ietverts”2011. gada 5. decembra vēstulē, piektkārt, atcelt Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.) IX pielikumu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju un, sestkārt, prasība atcelt jebkuru turpmāko Padomes vai Komisijas regulu vai lēmumu, ar ko tiktu papildināts vai grozīts kāds no apstrīdētajiem tiesību aktiem šajā tiesvedībā, un, otrām kārtām prasība atzīt, ka attiecībā uz prasītāju nevar piemērot Lēmuma 2010/413 12. pantu un 20. panta 1. punkta b) apakšpunktu, Regulas Nr. 961/2010 16. panta 2. punktu un 26. pantu, Padomes 2012. gada 23. janvāra Lēmuma 2012/35/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413 (OV L 19, 22. lpp.) 1. panta 7. punktu, Regulas Nr. 267/2012 23. panta 2. punktu un 35. pantu, Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmuma 2012/635/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413 (OV L 282, 58. lpp.), 1. panta 8. punktu, Padomes 2012. gada 21. decembra Regulas (ES) Nr. 1263/2012, ar kuru groza Regulu Nr. 267/2012 (OV L 356, 34. lpp.), 1. panta 11. punktu, kā arī Padomes 2012. gada 21. decembra Lēmuma 2012/829/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413 (OV L 356, 71. lpp.), 1. panta 2. punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasība nav pieņemama, ciktāl tā ir vērsta uz to, lai atceltu jebkuru turpmāko Eiropas Savienības Padomes vai Eiropas Komisijas regulu vai lēmumu, ar ko tiktu papildināts vai grozīts kāds no apstrīdētajiem tiesību aktiem šajā tiesvedībā;

               2)

               nav jālemj ne par prasījumiem atcelt lēmumus, kas pieņemti attiecībā uz Iran Insurance Company, kuri “ietverti” Padomes 2010. gada 28. oktobra un 2011. gada 5. decembra vēstulēs, ne arī par Padomes izvirzīto iebildi par nepieņemamību, kuru atbalsta Komisija, tikai attiecībā uz prasījumiem atcelt lēmumu, kas pieņemts attiecībā uz Iran Insurance Company, kurš “ietverts” Padomes 2010. gada 28. oktobra vēstulē;

               3)

               atcelt, ciktāl tie attiecas uz Iran Insurance Company, Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2010. gada 25. oktobra Lēmumu 2010/644/KĀDP, II pielikumu, Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulas (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007, VIII pielikumu, Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, un Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu IX pielikumu;

               4)

               Lēmuma 2010/413, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2010/644 un tad ar Lēmumu 2011/783, II pielikums attiecībā uz Iran Insurance Company paliek spēkā, līdz stājas spēkā Regulas Nr. 267/2012 IX pielikuma atcelšana, ciktāl tā attiecas uz Iran Insurance Company;

               5)

               Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Iran Insurance Company tiesāšanās izdevumus;

               6)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 63, 26.2.2011.


title: Lieta C-56/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2011. gada 24. novembra spriedumu lietā T-296/09 European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) /Eiropas Komisija 2012. gada 3. februārī iesniedza European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM)

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2011. gada 24. novembra spriedumu lietā T-296/09 European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM)/Eiropas Komisija 2012. gada 3. februārī iesniedza European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM)

   (Lieta C-56/12 P)
   2012/C 118/18
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) (pārstāvis — D. Ehle, advokāts)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija un Lexmark International Technology SA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 24. novembra spriedumu lietā T-296/09 un pašai izspriest šī sprieduma pamatā esošo tiesību strīdu;

               —

               apmierināt pirmajā instancē izvirzītos prasījumus un tādējādi atcelt Komisijas 2009. gada 20. maija lēmumu lietā C(2009) 4125 saistībā ar procesu atbilstoši EKL 82. pantam (LESD 102. pants);

               —

               piespriest Komisijai un Lexmark International Technology SA atlīdzināt abās tiesu instancēs radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Saistībā ar Vispārējās tiesas 2011. gada 24. novembra spriedumu apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza piecus apelācijas sūdzības pamatus. Tie attiecas uz Komisijas 2009. gada 20. maija lēmumā pausto Savienības intereses esamības un izmeklēšanas konkurences tiesību jomā procesa prioritātes tiesiski kļūdaino noliegumu.
   Pirmkārt, Vispārējā tiesa, neatceļot Komisijas lēmumu, ciktāl tajā pierādījuma par tintes printeru ražotāju kolektīvo un individuālo dominējošo stāvokli attiecībā uz to lejupējiem tintes un tintes patronu tirgiem sniegšana ir atzīta par maziespējamu, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošana.
   Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet pierādījuma par printeru ražotāju dominējošo stāvokli attiecībā uz to tintes kartridžu tirgiem sniegšanas iespējamības tiesiski kļūdainu noliegumu.
   Treškārt, Vispārējā tiesa esot acīmredzami tiesiski kļūdaini kvalificējusi prioritātes kritērija, kas ir noteicošs attiecībā uz lēmumu uzsākt izmeklēšanas procedūru, nozīmi. Šajā sakarā tā, pieļaujot kļūdu tiesību piemērošanā, neesot konstatējusi, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija ir pārkāpusi saistību norādīt pamatojumu attiecībā uz pārkāpuma nozīmīguma, smaguma un ilguma vērtējuma kritēriju.
   Ceturtkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka, tiesiski vērtējot Komisijas diskrecionāro lēmumu, aplūkojot no rīcības brīvības nepareizas izmantošanas viedokļa, spriedumā esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo apstrīdētais Komisijas lēmums tajā nav atcelts, lai gan Komisija izmeklēšanas procedūras uzsākšanu esot noraidījusi, nenorādot pamatojumu, aizbildinoties ar komplekso raksturu un vajadzīgo resursu nesamērību.
   Visbeidzot, ar spriedumu esot pārkāpts 2004. gada 27. aprīļa paziņojums par kompetenci sūdzību konkurences jautājumos jomā un efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips kā Savienības intereses esamības vērtējuma daļa, kā arī Komisijas pienākums norādīt pamatojumu; rezultātā apstrīdētais Komisijas lēmums netika atcelts, lai gan Komisija, vērtējot Savienības intereses esamību, esot nonākusi pretrunā savam 2004. gada 27. aprīļa paziņojumam un neesot pamatojusi pietiekamas tiesību aizsardzības esamību valsts tiesās.


title: Lieta C-351/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 12. novembra spriedums ( Bundessozialgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Christian Grimme/Deutsche Angestellten-Krankenkasse (Personu brīva pārvietošanās — Atbilstoši Šveices tiesībām dibinātas akciju sabiedrības valdes loceklis, kurš vada tās filiāli Vācijā — Pienākums veikt vecuma apdrošināšanu Vācijas apdrošināšanas iestādē — Atbilstoši Vācijas tiesībām dibinātas akciju sabiedrības valdes locekļu atbrīvojums no šī pienākuma)

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/4

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 12. novembra spriedums (Bundessozialgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Christian Grimme/Deutsche Angestellten-Krankenkasse

   (Lieta C-351/08) (1)

   (Personu brīva pārvietošanās - Atbilstoši Šveices tiesībām dibinātas akciju sabiedrības valdes loceklis, kurš vada tās filiāli Vācijā - Pienākums veikt vecuma apdrošināšanu Vācijas apdrošināšanas iestādē - Atbilstoši Vācijas tiesībām dibinātas akciju sabiedrības valdes locekļu atbrīvojums no šī pienākuma)
   2010/C 11/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundessozialgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs:
      Christian Grimme

      Atbildētāja:
      Deutsche Angestellten-Krankenkasse

      Piedaloties: Deutsche Rentenversicherung Bund, Bundesagentur für Arbeit, BGl Bertil Grimme AG Insurance Brokers

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundessozialgericht — 1., 5., 7. un 16. panta interpretācija Nolīgumā starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos (OV L 114, 6. lpp.), kā arī šī nolīguma I pielikuma 12., 17., 18. un 19. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, kas paredz akciju sabiedrības, kas nodibināta atbilstoši Šveices tiesību aktiem un vada tās filiāli Vācijā, valdes loceklim pienākumu apdrošināties Vācijas vecuma pensiju apdrošināšanas iestādē, kamēr atbilstoši Vācijas tiesībām nodibinātas akciju sabiedrības valdes locekļi ir atbrīvoti no šī pienākuma

      Rezolutīvā daļa:

   1999. gada 21. jūnijā Luksemburgā parakstītajam Nolīgumam starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos un it īpaši tā 1., 5., 7. un 16. pantam, kā arī tā I pielikuma 12. un 17.–19. pantam nav pretrunā dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru tiek prasīts, lai persona, kurai ir šīs dalībvalsts pilsonība un kura ir nodarbināta šīs valsts teritorijā, apdrošinātos likumā paredzētā šīs dalībvalsts vecuma apdrošināšanas sistēmā, kaut arī šī persona ir atbilstoši Šveices tiesībām dibinātas akciju sabiedrības valdes loceklis, lai gan atbilstoši šīs dalībvalsts tiesībām dibinātas akciju sabiedrību valdes locekļiem nav jāapdrošinās minētajā apdrošināšanas sistēmā.

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Lieta C-120/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. februārī iesniedza Juzgado de Primera Instancia n° 60 de Madrid (Spānija) – Abanca Corporación Bancaria S.A./Juan José González Rey u.c.

text:
               17.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. februārī iesniedza Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid (Spānija) – Abanca Corporación Bancaria S.A./Juan José González Rey u.c.
   (Lieta C-120/16)
   (2016/C 175/12)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Abanca Corporación Bancaria S.A.

      Atbildētāji: Juan José González Rey, María Consuelo González Rey un Francisco Rodríguez Alonso

      Prejudiciālais jautājums

   Vai nolīgtās aizdevuma lietošanas procentu likmes izmantošana situācijā, kurā ir piemērojami nokavējuma procenti, ir saderīga ar Direktīvu 93/13 (1) vai turpretim uzskatāma par Savienības judikatūrā neatļautu līguma koriģēšanu?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 15. nod., 2. sēj., 288. lpp.).


title: Lieta T-386/06: Prasība, kas celta 2006. gada 15. decembrī — Pegler pret Komisiju

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/34

         Prasība, kas celta 2006. gada 15. decembrī — Pegler pret Komisiju
   (Lieta T-386/06)
   (2007/C 20/51)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pegler Ltd, Donkastera (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — R. Thompson, QC, un A. Collinson, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisiju
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Lēmuma COMP/F-1/38.121 1. un 3. pantu tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju; un

               —

               atcelt lēmuma 2. panta h) punktu tiktāl, ciktāl ar to naudas sods prasītājai uzlikts solidāri;

               —

               pakārtoti, samazināt saskaņā ar lēmuma 2. panta h) punktu uzlikto naudas sodu līdz EUR 5,2 miljoniem; un

               —

               samazināt saskaņā ar lēmuma 2. panta h) punktu prasītājai solidāri uzlikto naudas sodu līdz EUR 1,7 miljoniem;

               —

               katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja lūdz daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 20. septembra Lēmumu C(2006) 4180, galīgā redakcija, lietā COMP/F-1/38.121 — Veidgabali, ar kuru Komisija konstatēja, ka prasītāja kopā ar citiem uzņēmumiem ir pārkāpusi EKL 81. pantu un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonas 53. pantu, nosakot cenas, vienojoties par cenu sarakstiem, vienojoties par atlaidēm un atvieglojumiem, vienojoties par cenu paaugstināšanas ieviešanas mehānismiem, sadalot valstu tirgus, sadalot klientu lokus un apmainoties ar citu komerciālu informāciju.
   Savas prasības pamatojumā prasītāja apgalvo, ka Komisija nav ņēmusi vērā prasītājas dokumentāros pierādījumus un ka apstrīdētais lēmums bija adresējams tikai un vienīgi prasītājas iepriekšējai mātes sabiedrībai Tomkins turpmāk norādīto iemeslu dēļ.
   Attiecībā uz laika posmu no 1988. gada 31. decembra līdz 1989. gada 20. janvārim Komisija, kā to apgalvo prasītāja, ir atzinusi prasītāju par atbildīgu, jo tā 1989. gada 20. janvārī ir iegādājusies nosaukumu “Pegler Ltd” un tai ar Tomkins grupas sabiedrību FHT Holdings Ltd (turpmāk tekstā — “FHT”) esot bijušas aģenta attiecības, lai gan prasītāja nepārņēma pakārtotos aktīvus, darbiniekus vai saistības, bet gan palika pasīva, nesaņemot nekādu atlīdzību kā FHT aģentei.
   Runājot par laika posmu no 1989. gada 20. janvāra līdz 1993. gada 29. oktobrim, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir noteikusi prasītājas atbildību par darbībām, kuras tā varēja izpildīt tikai kā FHT aģente, jo FHT piederēja visi pakārtotie aktīvi, darbinieki un “Pegler” darījumu saistības.
   Līdz ar to Komisija, kā to apgalvo prasītāja, nav identificējusi precīzu apstrīdētā lēmuma adresātu un tā vietā savu lēmumu ir adresējusi diviem dažādiem uzņēmumiem par vieniem un tiem pašiem faktiem.
   Turklāt prasītāja apgalvo, ka Komisija, neievērojot vienlīdzīgas attieksmes principu, Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. pantu un Komisijas pamatnostādnes naudas soda noteikšanai (2), diviem dažādiem uzņēmumiem ir uzlikusi solidāru atbildību par naudas soda samaksu, kas aprēķināts, pamatojoties nevis uz šo uzņēmumu individuālajiem apstākļiem, bet gan tikai uz viena uzņēmuma, proti, Tomkins individuālajiem apstākļiem.
   Pakārtoti, prasītāja apgalvo, ka Komisija, aprēķinot naudas sodu, kas ir jāsamaksā prasītājai, pamatojoties uz cita uzņēmuma, t.i., Tomkins individuālajiem apstākļiem, nav ņēmusi vērā pamatnostādnes naudas soda noteikšanai, pati savu pastāvīgo praksi, kā arī nediskriminācijas un vienlīdzīgas attieksmes principus. Prasītāja turklāt apgalvo, ka Komisija naudas soda aprēķinā ir pieļāvusi kļūdu.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1998. gada 14. janvāra paziņojums ar nosaukumu “Pamatnostādnes sodanaudas [naudas soda] noteikšanai, piemērojot regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu” (OV 1998, C 9, 3. lpp.).


title: Lieta T-355/14 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 8. decembra rīkojums – STC /Komisija Pagaidu noregulējums — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Triģenerācijas elektrostacijas būvniecība un tehniskā apkope — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Fumus boni juris neesamība

text:
               16.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/23

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 8. decembra rīkojums – STC/Komisija
   (Lieta T-355/14 R)
   (Pagaidu noregulējums - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Triģenerācijas elektrostacijas būvniecība un tehniskā apkope - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Fumus boni juris neesamība)
   (2015/C 056/32)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: STC SpA (Forli, Itālija) (pārstāvji – A. Marelli un G. Delucca, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Cappelletti, L. Di Paolo un F. Moro)

      Priekšmets

   Būtībā, pirmkārt, pieteikums apturēt 2014. gada 3. aprīļa lēmuma, ar kuru Komisija noraidīja piedāvājumu, ko STC iesniegusi saistībā ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu JRC IPR 2013 C04 0031 OC gāzturbīnu triģenerācijas elektrostacijas būvniecībai un ar to saistītajai tehniskajai apkopei tās Kopīgā pētniecības centra (KPK) Ispras (Itālija) objektā (OV 2013/S 137–237146), lēmuma, ar kuru Komisija piešķīrusi tiesības slēgt šo līgumu CPL Concordia, un līdz ar to visu nākamo lēmumu izpildi un, otrkārt, pieteikums apturēt Komisijas lēmuma, ar kuru noraidīti gan lūgums piekļūt dokumentiem, gan lūgums veikt pagaidu pasākumu, kas ļautu pilnībā izmantot tiesības piekļūt iepirkuma dokumentiem, izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu pasākumu noteikšanu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-239/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 20. februāra rīkojumu apvienotajās lietās no T-278/00 līdz T-280/00, no T-282/00 līdz T-286/00 un no T-288/00 līdz T-295/00 Albergo Quattro Fontane u.c./Komisija 2013. gada 29. aprīlī iesniedza Bonvecchiati Srl

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/24

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 20. februāra rīkojumu apvienotajās lietās no T-278/00 līdz T-280/00, no T-282/00 līdz T-286/00 un no T-288/00 līdz T-295/00 Albergo Quattro Fontane u.c./Komisija 2013. gada 29. aprīlī iesniedza Bonvecchiati Srl

   (Lieta C-239/13 P)
   2013/C 207/37
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Bonvecchiati Srl (pārstāvji — A. Bianchini un F. Busetto, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Comitato “Venezia vuole vivere” un Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas rīkojumu;

               —

               apmierināt pirmajā instancē izvirzītos prasījumus un līdz ar to:

                           —

                           tiktāl, ciktāl tas ir saprātīgi un prasītāju interesēs, atcelt Eiropas Komisijas 1999. gada 25. novembra Lēmumu 2000/394/EK par atbalsta pasākumiem Venēcijas un Kjodžas teritorijās dibinātajiem uzņēmumiem, kas ir paredzēti Likumos Nr. 30/1997 un Nr. 206/1995, ar ko nosaka atbrīvojumu no sociālā nodrošinājuma maksājumiem;

                           —

                           pakārtoti, atcelt šo iepriekš minēto lēmumu, ciktāl tajā ir uzdots atgūt piešķirtos atbrīvojumus no sociālā nodrošinājuma maksājumiem un ciktāl tajā papildus atgūstamajai atbrīvojumu no sociālā nodrošinājuma maksājumiem summai ir piedzenams arī procentu maksājums par nolēmumā paredzētajiem laikposmiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās tiesvedības instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatojumam ir izvirzīti šādi deviņi pamati:

                  Pirmais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā nav atzīts, ka ar attiecīgajiem pasākumiem, ņemot vērā to kompensējošo raksturu, to saņēmējiem netika piešķirtas nekādas priekšrocības.

                  Otrais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā nav izslēgta vai katrā ziņā nav izvērtēta attiecīgo pasākumu spēja ietekmēt konkurenci un Kopienu iekšējo tirdzniecību.

                  Trešais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta EKL 87. panta 2. punkta b) apakšpunktā (jaunajā redakcijā — LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunkts) un EKL 87. panta 3. punkta b) apakšpunktā (jaunajā redakcijā — LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts) paredzēto izņēmumu piemērojamība.

                  Ceturtais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktā (jaunajā redakcijā — LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts) paredzētā izņēmuma piemērojamība.

                  Piektais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta EKL 87. panta 3. punkta d) un e) apakšpunktā (jaunajā redakcijā — LESD 107. panta 3. punkta d) un e) apakšpunkts) paredzēto izņēmumu piemērojamība.

                  Sestais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta EKL 86. panta 2. punktā (jaunajā redakcijā — LESD 106. panta 2. punkts) paredzētā izņēmuma piemērojamība.

                  Septītais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta pastāvoša atbalsta esamība, tādējādi pārkāpjot EKL 88. panta 3. punktu (jaunajā redakcijā — LESD 108. panta 3. punkts) un Regulas Nr. 659/1999 (1) 15. pantu.

                  Astotais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta Regulas Nr. 659/1999 14. panta 1. punkta piemērojamība attiecībā uz atgūšanas rīkojumu.

                  Devītais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta Regulas Nr. 659/1999 14. panta 1. punkta piemērojamība attiecībā uz procentu maksājuma piemērošanu.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-517/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 29. oktobra spriedums – Éditions Quo Vadis/ITSB – Gómez Hernández (“QUO VADIS”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “QUO VADIS” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “QUO VADIS” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts

text:
               21.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 429/18

         Vispārējās tiesas 2015. gada 29. oktobra spriedums – Éditions Quo Vadis/ITSB – Gómez Hernández (“QUO VADIS”)
   (Lieta T-517/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “QUO VADIS” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “QUO VADIS” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   (2015/C 429/23)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Éditions Quo Vadis (Carquefou, Francija) (pārstāvji – F. Valentin un J. Canlorbe, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – J. Crespo Carrillo un A. Schifko)

      Otrs procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieks: Francisco Gómez Hernández (Jacarilla, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 10. jūlija lēmumu lietā R 1166/2012–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Francisco Gómez Hernández un Éditions Quo Vadis

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Éditions Quo Vadis atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 352, 30.11.2013.


title: Lieta T-374/09: Vispārējās tiesas 2013. gada 28. novembra spriedums — Lorenz Shoe Group /ITSB — Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making ( “Ganeder” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Ganeder” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “Ganter” — Relatīvs atteikuma pamats — Apzīmējumu līdzība — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               18.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 15/14

         Vispārējās tiesas 2013. gada 28. novembra spriedums — Lorenz Shoe Group/ITSB — Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making (“Ganeder”)
   (Lieta T-374/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Ganeder” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “Ganter” - Relatīvs atteikuma pamats - Apzīmējumu līdzība - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 15/18
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lorenz Shoe Group AG (Taufkirchen an der Pram, Austrija) (pārstāvji — sākotnēji M. Douglas, pēc tam N. Hebeis, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — R. Pethke un A. Schifko)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd (Cangshan Fuzhou, Ķīna) (pārstāvis — A. Paschke, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 16. jūlija lēmumu lietā R 1289/2008-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp shoe fashion group Lorenz AG un Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 16. jūlija lēmumu lietā R 1289/2008-1;

               2)

               ITSB sedz savus tiesāšanās izdevumus pats, kā arī atlīdzina Lorenz Shoe Group AG tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 282, 21.11.2009.


title: Lieta C-96/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 22. martā iesniedza Tribunal da Relação de Guimarães (Portugāle) — Domingos Freitas un Maria Adília Monteiro Pinto/Companhia de Seguros Allianz Portugal SA

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 22. martā iesniedza Tribunal da Relação de Guimarães (Portugāle) — Domingos Freitas un Maria Adília Monteiro Pinto/Companhia de Seguros Allianz Portugal SA

   (Lieta C-96/12)
   2012/C 138/06
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal da Relação de Guimarães

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Domingos Freitas un Maria Adília Monteiro Pinto

      Atbildētāja: Companhia de Seguros Allianz Portugal SA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ceļu satiksmes negadījumā, kurā ir iesaistīts mehāniskais transportlīdzeklis un nepilngadīgā vadīts velosipēds, un kura rezultātā šim velosipēda vadītājam tiek nodarīti miesas bojājumi un mantisks kaitējums, šāda kaitējuma atlīdzinājuma izslēgšana vai ierobežošana, ja kaitējumu radošā notikuma izraisīšanā ir vainojama velosipēdista rīcība, ir vai nav pretrunā Kopienu tiesībām, konkrēti Pirmās direktīvas 72/166/EEK (1) 3. panta 1. punktam, Otrās direktīvas 84/5/EEK (2) 2. panta 1. punktam un Trešās direktīvas 90/232/EEK (3) 1.a pantam, kas iestrādāts ar Piektās direktīvas 2005/14/EK (4) 4. pantu (visas šīs direktīvas attiecas uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu), ņemot vērā Tiesas judikatūru jautājumā par apstākļiem, kādos atlīdzinājums atbilstoši ar mehānisko transportlīdzekļu lietošanu saistītās civiltiesiskās atbildības obligātajai apdrošināšanai var tikt ierobežots?

      (1)  Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīva 72/166/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību (OV L 103, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 6. nod., 1. sēj., 10. lpp.).

      (2)  Padomes 1983. gada 30. decembra Otrā direktīva 84/5/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu (OV 1984, L 8, 17. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 6. nod., 7. sēj., 3. lpp.).

      (3)  Padomes 1990. gada 14. maija Trešā direktīva 90/232/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu (OV L 129, 33. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 6. nod., 1. sēj., 249. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/14/EK, ar ko groza Padomes Direktīvas 72/166/EEK, 84/5/EEK, 88/357/EEK un 90/232/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/26/EK attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu lietošanu (OV L 149, 14. lpp.).


title: Lieta T-406/07: Prasība, kas celta 2007. gada 14. novembrī — Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe /ITSB ( PAYWEB CARD )

text:
               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/21

         Prasība, kas celta 2007. gada 14. novembrī — Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe/ITSB (“PAYWEB CARD”)
   (Lieta T-406/07)
   (2008/C 8/38)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe, Strasbūra (Francija) (pārstāvji — P. Greffe un J. Schouman, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 12. septembra lēmumu, kas paziņots 2007. gada 17. septembrī, lietā R 120/2007-1, ciktāl ar to noraida tās Kopienas preču zīmes “PAYWEB CARD” reģistrācijas pieteikumu Nr. 3 861 051 attiecībā uz visām pieteikumā norādītajām precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 36. un 38. klasē;

               —

               reģistrēt Kopienu preču zīmi “PAYWEB CARD” Nr. 3 861 051 attiecībā uz visām reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm un pakalpojumiem.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “PAYWEB CARD” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 36. un 38. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 861 051)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrāciju atteikt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo atbilstoši prasītājas norādītajam un pretēji apstrīdētajā lēmumā ietvertajiem apsvērumiem termins “PAYWEB CARD” neesot aprakstošs, bet gan gluži otrādi — esot atšķirtspējīgs attiecībā uz pieteikumā norādītajām precēm un pakalpojumiem.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta F-50/09: Prasība, kas celta 2009. gada 12. maijā — Missir Mamachi di Lusignano/Komisija

text:
               18.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 167/27

         Prasība, kas celta 2009. gada 12. maijā — Missir Mamachi di Lusignano/Komisija
   (Lieta F-50/09)
   2009/C 167/55
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Livio Missir Mamachi di Lusingano, Kerkhove-Avelgem (Beļģija) (pārstāvji — F. Di Gianni un R. Antonini, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Lūgums atlīdzināt morālo un materiālo kaitējumu, kas radies sakarā ar Komisijas ierēdņa un viņa sievas noslepkavošanu.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2009. gada 3. februāra lēmumu, ar kuru noraidīta sūdzība Nr. R/406/08 par morālā un materiālā kaitējuma, kas radies sakarā ar Alessandro Missir Mamachi di Lusignano un viņa sievas noslepkavošanu 2006. gada 18. septembrī Rabatā [Rabat], Marokā, kur viņš uzturējās dienesta interesēs;

               —

               piespriest Komisijai kā finansiālā zaudējuma kompensāciju samaksāt Alessandro Missir Mamachi di Lusignano mantiniekiem un tiesību un saistību pārņēmējiem EUR 2 552 837,96, kas atbilst nogalinātā ierēdņa atalgojumam par 26 gadiem, kas ir pārvērtējams, ņemot vērā tā karjeras attīstību (gan saistībā ar automātisko pāreju uz nākamo pakāpes līmeni, gan saistībā ar paredzamo paaugstināšanu pakāpē);

               —

               piespriest Komisijai samaksāt Alessandro Missir Mamachi di Lusignano mantiniekiem un tiesību un saistību pārņēmējiem EUR 250 000 kā kompensāciju par morālo kaitējumu, kas cietušajam nodarīts pirms nāves;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt Alessandro Missir Mamachi di Lusignano mantiniekiem un tiesību un saistību pārņēmējiem EUR 1 276 512,00 kā kompensāciju par morālo kaitējumu, kas nodarīts cietušā bērniem, kuri bija viņa traģiskās slepkavības liecinieki;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt Livio Missir Mamachi di Lusignano EUR 212 752,00 kā kompensāciju par morālo kaitējumu, kas viņam nodarīts kā cietušā tēvam;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt kompensējošos procentus un nokavējuma procentus par laikā neizmaksātajām summām;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-175/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Donal Gordon iesniedza 2004. gada 7. maijā

text:
               10.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/17

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Donal Gordon iesniedza 2004. gada 7. maijā
   (Lieta T-175/04)
   (2004/C 179/33)
   Tiesvedības valoda: angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 7. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Donal Gordon, kurš ir norādījis dzīvesvietu Briselē, Beļģijā, kuru pārstāv M. Byrne, Solicitor.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu par prasītāja sūdzību R/402/03;

               —

               atzīt Komisijas 2002. gada 26. aprīļa lēmumu par vispārīgajiem EK Civildienesta noteikumu 43. panta ieviešanas noteikumiem vai attiecīgo pasākumu par spēkā neesošu, ciktāl tas attiecas uz to, ka ziņojumi tiek pabeigti pirms ir apstrādātas visas tās pašas pakāpes tās pašas nodaļas sūdzības;

               —

               atzīt 2002. gada 3. decembra administratīvo paziņojumu Nr. 99-2002 vai attiecīgo pasākumu par spēkā neesošu, ciktāl tas nosaka vidējo mērķa atzīmi;

               —

               segt prasītājam kompensācijas veidā zaudējumus par materiālo kaitējumu viņa karjeras izredzēm, morālo kaitējumu un veselības kaitējumu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai samaksāt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti:
   Savu secinājumu atbalstam prasītājs pirmkārt norāda uz svarīgu procesuālo prasību un tiesību uz aizstāvēšanos pārkāpumu tajā, ka darbinieks, kuram ir tiesības apstiprināt ziņojumu, neaprunājās ar ierēdni piecu darbadienu laikā, kā prasīts Komisijas 2002. gada 26. aprīļa lēmuma par vispārīgajiem EK Civildienesta noteikumu 43. panta ieviešanas noteikumiem 7. panta 5. punktā.
   Prasītājs arī atsaucas uz acīmredzamu novērtēšanas kļūdu, ko pieļāva darbinieks, kuram ir tiesības apstiprināt ziņojumu, parakstot prasītāja karjeras attīstības ziņojumu, ņemot vērā viņam pieejamos anomālos un pretrunīgos datus. Turklāt prasītājs atsaucas uz pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, jo viņam tika liegta iespēja novērst šādu nepārprotamu novērtēšanas kļūdu.
   Visbeidzot prasītājs atsaucas uz svarīgu procesuālo prasību un tiesību uz aizstāvēšanos pārkāpumu, jo iekšējā pārsūdzēšanas sistēma, ko nosaka Komisijas 2002. gada 26. aprīļa lēmums, tika padarīta par pēc būtības neefektīvu ar faktu, ka laikā, kad tika iesniegta sūdzība, citi ziņojumi tajā pašā nodaļā, ar ko pārsūdzētais ziņojums bija saistīts ar vidējo atzīmi, bija neatsaucami apstiprināti, un ar ierobežoto atlicināto punktu skaitu sūdzību segšanai.


               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/40

         (2006/C 96/62)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 86, 8.4.2006.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 74, 25.3.2006.

      OV C 60, 11.3.2006.

      OV C 48, 25.2.2006.

      OV C 36, 11.2.2006.

      OV C 22, 28.1.2006.

      OV C 10, 14.1.2006.

   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta C-342/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 8. novembra spriedums — Eiropas Komisija/Somijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Kapitāla brīva aprite — LESD 63. pants — EEZ līgums — 40. pants — Nerezidentiem pensiju fondiem izmaksāto dividenžu aplikšana ar nodokli)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 8. novembra spriedums — Eiropas Komisija/Somijas Republika
   (Lieta C-342/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Kapitāla brīva aprite - LESD 63. pants - EEZ līgums - 40. pants - Nerezidentiem pensiju fondiem izmaksāto dividenžu aplikšana ar nodokli)
   2013/C 9/06
   Tiesvedības valoda — somu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un I. Koskinen)

      Atbildētāja: Somijas Republika (pārstāvis — J. Heliskoski)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvis: C. Vang), Francijas Republika (pārstāvji: G. de Bergues un N. Rouam), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji: C. Wissels un M. Noort), Zviedrijas Karaliste (pārstāvji: A. Falk un S. Johannesson), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji: H. Walker, kam palīdz G. Facenna, barrister)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — LESD 63. panta un EEZ līguma 40. panta pārkāpums — Diskriminācija nodokļu ziņā — Valsts tiesiskais regulējums, kurā dividendēm, ko rezidentes sabiedrības izmaksā ārvalstu pensiju fondiem, tiek uzlikti lielāki nodokļi nekā dividendēm, kas tiek izmaksātas valsts pensiju fondiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izveidojot un uzturot spēkā diskriminējošu aplikšanas ar nodokli kārtību nerezidentiem pensiju fondiem izmaksātajām dividendēm, Somijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kuri tai ir saistoši saskaņā ar LESD 63. pantu un 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 40. pantu;

               2)

               Somijas Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Dānijas Karaliste, Francijas Republika, Nīderlandes Karaliste, Zviedrijas Karaliste un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 234, 28.8.2010.


title: Lieta C-262/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Østre Landsret [Austrumu apgabaltiesa] (Dānija) 2008. gada 19. jūnija rīkojumu — CopyGene A/S / Skatteministeriet

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/33

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Østre Landsret [Austrumu apgabaltiesa] (Dānija) 2008. gada 19. jūnija rīkojumu — CopyGene A/S/Skatteministeriet

   (Lieta C-262/08)
   (2008/C 209/50)
   Tiesvedības valoda — dāņu
   Iesniedzējtiesa
   Østre Landsret
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: CopyGene A/S

      Atbildētāja: Skatteministeriet

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Sestās direktīvas (1) 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunktā iekļautais jēdziens ar slimnīcas aprūpi “cieši saistītas” darbības ir interpretējams tādējādi, ka tas ietver nosacījumu par termiņu, proti, ka slimnīcas aprūpei, ar kuru pakalpojumi ir cieši saistīti, ir jābūt reālai un veiktai konkrētā veidā, uzsāktai vai ieplānotai, vai arī pietiek ar to, ka šie pakalpojumi tikai varētu būt cieši saistīti ar iespējamu vēl neesošu un vēl neieplānotu slimnīcas aprūpi, līdz ar ko cilmes šūnu bankas pakalpojumi, proti, autologajai transplantācijai paredzētu jaundzimušo nabassaites asiņu ieguve, pārvadāšana, analīze un uzglabāšana, ietilpst šajā jēdzienā?
               Vai šajā sakarā ir nozīme tam, ka iepriekš minētos pakalpojumus var veikt tikai dzemdību laikā?

               2)

               Vai Sestās direktīvas 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka tas attiecas uz vispārīgajiem preventīvos nolūkos sniegtiem pakalpojumiem gan no laika, kad tie tiek sniegti, gan no medicīniskā viedokļa, kaut arī minētie pakalpojumi tiek sniegti pirms slimnīcas vai medicīniskās aprūpes un pirms vēl šāda aprūpe ir paredzēta?

               3)

               Vai Sestās direktīvas 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunktā minētais jēdziens “citas pienācīgā kārtā atzītas līdzīgas iestādes” ir interpretējams tādā veidā, ka tas attiecas arī uz privātām cilmes šūnu bankām, kuru pakalpojumus — ko sniedz pilnvarots medicīnas personāls, proti, medmāsas, vecmātes un bioloģiskās analīzes speciālisti, — veido jaundzimušā nabassaites asiņu ieguve, pārvadāšana, analīze un uzglabāšana autologajai transplantācijai, kas jāveic iespējamas slimnīcas aprūpes laikā nākotnē, kaut arī minētās cilmes šūnu bankas nesaņem nekādu atbalstu no valsts sociālā nodrošinājuma sistēmas un tām izmaksātā atlīdzība netiek segta no šīs sistēmas līdzekļiem?
               Vai šajā sakarā ir nozīme tam, ka atbilstoši valsts likumam, ar kuru ir transponēta Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/23/EK par kvalitātes un drošības standartu noteikšanu cilvēka audu un šūnu ziedošanai, ieguvei, testēšanai, apstrādei, konservācijai, uzglabāšanai un izplatīšanai (2), privātai cilmes šūnu bankai kādas dalībvalsts kompetentās veselības aizsardzības iestādes ir atļāvušas veikt darbības ar cilvēka audiem un šūnām — apstrādājot, konservējot un uzglabājot no nabassaites asinīm iegūtas cilmes šūnas autologās transplantācijas veikšanai?

               4)

               Vai, lai atbildētu uz pirmajiem trim jautājumiem, nozīme ir tam, [ka] minētie pakalpojumi tiek sniegti saistībā ar nākotnē iespējamu alogēno transplantāciju, [un] tos sniedz privāta cilmes šūnu banka, kurai kādas dalībvalsts kompetentās veselības aizsardzības iestādes ir atļāvušas veikt darbības ar cilvēka audiem un šūnām — apstrādājot, konservējot un uzglabājot no nabassaites asinīm iegūtas cilmes šūnas autologās transplantācijas veikšanai — atbilstoši valsts likumam, ar ko ir transponēta Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/23/EK par kvalitātes un drošības standartu noteikšanu cilvēka audu un šūnu ziedošanai, ieguvei, testēšanai, apstrādei, konservācijai, uzglabāšanai un izplatīšanai?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).

      (2)  OV L 102, 48. lpp.