title: Lieta T-68/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. oktobra spriedums — SGL Carbon /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Tādu oglekļa un grafīta izstrādājumu, kas izmantojami elektriskās un mehāniskās ierīcēs, tirgus — Pamatnostādnes naudas sodu apmēra aprēķināšanai — Pārkāpuma smagums un ilgums — Samērīguma princips — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Maksimālā robeža 10 % apmērā no apgrozījuma — Nokavējuma procenti)

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/30

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. oktobra spriedums — SGL Carbon/Komisija
   (Lieta T-68/04) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Tādu oglekļa un grafīta izstrādājumu, kas izmantojami elektriskās un mehāniskās ierīcēs, tirgus - Pamatnostādnes naudas sodu apmēra aprēķināšanai - Pārkāpuma smagums un ilgums - Samērīguma princips - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Maksimālā robeža 10 % apmērā no apgrozījuma - Nokavējuma procenti)
   (2008/C 301/46)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SGL Carbon AG, Vīsbādene (Vācija) (pārstāvji — M. Klusmans [M. Klusmann] un A. fon Bonins [A. von Bonin], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kpienu Komisija (pārstāvji — F. Kastiljo de la Tore [F. Castillo de la Torre] un V. Melss [W. Mölls], pārstāvji, kuriem palīdz H. J. Freinds [H.-J. Freund], advokāts)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2003. gada 3. decembra Lēmumu 2004/420/EK par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta C.38.359 — Elektriskie un mehāniskie oglekļa un grafīta izstrādājumi) un, pakārtoti, prasība samazināt prasītājai ar šo lēmumu uzliktā naudas soda summu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               SGL Carbon AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 106, 30.4.2004.


title: Lieta C-285/05: Tiesas (otrā palāta) rīkojums 2006. gada 28. septembrī ( Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Enosi Efopliston Aktoploïas, ANEK, Minoikes grammes, N.E. Lésvou, Blue Star Ferries pret Ypourgos Emporikis Naftilías, Ypourgos Aigaíou (Reglamenta 104. panta 3. punkts — Regula (EEK) Nr. 3577/92 — Jūras kabotāža — Pārejas laika posms — Tieša piemērojamība — Direktīva 98/18/EK — Pasažieru kuģu drošības noteikumi un standarti — Valsts tiesiskā regulējuma, ar ko aizliedz sniegt pārvadājumu pakalpojumus jūrā ar noteiktu vecumu sasniegušiem kuģiem, saderība)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/23

         Tiesas (otrā palāta) rīkojums 2006. gada 28. septembrī (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Enosi Efopliston Aktoploïas, ANEK, Minoikes grammes, N.E. Lésvou, Blue Star Ferries pret Ypourgos Emporikis Naftilías, Ypourgos Aigaíou

   (Lieta C-285/05) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkts - Regula (EEK) Nr. 3577/92 - Jūras kabotāža - Pārejas laika posms - Tieša piemērojamība - Direktīva 98/18/EK - Pasažieru kuģu drošības noteikumi un standarti - Valsts tiesiskā regulējuma, ar ko aizliedz sniegt pārvadājumu pakalpojumus jūrā ar noteiktu vecumu sasniegušiem kuģiem, saderība)
   (2006/C 326/45)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Symvoulio tis Epikrateias
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Enosi Efopliston Aktoploïas, ANEK, Minoikes grammes, N.E. Lésvou, Blue Star Ferries

      Atbildētāji: Ypourgos Emporikis Naftilías, Ypourgos Aigaíou

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Symvoulio tis Epikrateias — Padomes 1992. gada 7. decembra Regulas (EEK) Nr. 3577/92, ar ko piemēro principu, kurš paredz jūras transporta pakalpojumu sniegšanas brīvību dalībvalstīs (jūras kabotāža) (OV L 364, 7. lpp.), 1. panta 2. punkta, 4. panta un 6. panta 3. punkta interpretācija — Privātpersonu iespēja atsaukties uz Regulu, lai apstrīdētu tāda valsts tiesiskā regulējuma spēka esamību, kas pieņemts pirms Regulā noteiktā atbrīvojuma piemērošanas izbeigšanas — Padomes 1998. gada 17. marta Direktīvas 98/18/EK par pasažieru kuģu drošības noteikumiem un standartiem (OV L 144, 1. lpp.) 5. panta 2. punkta, 6. panta 3. punkta a), b), c), f) un g) apakšpunkta interpretācija — Valsts tiesiskā regulējuma, ar ko aizliedz sniegt pārvadājumu pakalpojumus jūrā ar noteiktu vecumu sasniegušiem kuģiem, saderība
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               ņemot vērā Padomes 1992. gada 7. decembra Regulas (EEK) Nr. 3577/92, ar ko piemēro principu, kurš paredz jūras transporta pakalpojumu sniegšanas brīvību dalībvalstīs (jūras kabotāža) 6. panta 3. punkta normas, šis punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek piešķirtas tiesības privātpersonām līdz 2004. gada 1. janvārim Grieķijas salu kabotāžas jomā regulāri nodrošināt pasažieru pārvadājumu un prāmju pakalpojumus, kā arī pakalpojumus, kurus sniedz ar kuģiem, kuru tonnāža nesasniedz 650 bruto tonnas;

               2)

               Padomes 1998. gada 17. marta Direktīvas 98/18/EK par pasažieru kuģu drošības noteikumiem un standartiem 5. panta 2. punkts, 6. panta 3. punkta a)– c), f) un g) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds tiek aplūkots pamata lietā, ar ko pilnībā liedz veikt pārvadājumus valsts teritorijā ar noteiktu vecumu pārsniegušiem kuģiem, ja attiecīgā dalībvalsts nav veikusi pasākumus, lai uzlabotu drošības normas atbilstoši šīs direktīvas 7. panta 4. punktā paredzētajai procedūrai

      (1)  OV C 243, 01.10.2005.


title: Lieta T-278/17: Prasība, kas celta 2017. gada 10. maijā – The Bank of New York Mellon/EUIPO – Nixen Partners (“NEXEN”)

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/36

         Prasība, kas celta 2017. gada 10. maijā – The Bank of New York Mellon/EUIPO – Nixen Partners (“NEXEN”)
   (Lieta T-278/17)
   (2017/C 213/49)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Bank of New York Mellon Corp. (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – A. Klett un K. Schlüter, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Nixen Partners (Parīze, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “NEXEN” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 374 152

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 23. februāra lēmums lietā R 1570/2016-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto 2017. gada 23. februāra lēmumu lietā R 1570/2016-2 un noraidīt iebildumus;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī izdevumus, kas radušies procesā Apelācijas padomē un Iebildumu nodaļā, ieskaitot visas prasītājas nepieciešamās izmaksas šajos procesos.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-597/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 23. novembrī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)/Antonio Zecca

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 23. novembrī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)/Antonio Zecca

   (Lieta C-597/16)
   (2017/C 063/21)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Atbildētājs: Antonio Zecca

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Savienības Pamattiesību hartas 50. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja ir galīgi konstatēts, ka nav bijis rīcības ar krimināltiesību pārkāpuma elementu, tas – bez vajadzības valsts tiesai veikt turpmākus novērtējumus – nepieļauj iespēju uzsākt vai turpināt turpmāku procesu par tiem pašiem faktiem nolūkā uzlikt sodus, kurus to rakstura un bardzības pakāpes dēļ var kvalificēt par kriminālsodiem?

               2)

               Vai valsts tiesai, izvērtējot sodu efektivitāti, samērīgumu un preventīvo raksturu, lai konstatētu Savienības Pamattiesību hartas 50. pantā minētā ne bis in idem principa pārkāpumu, ir jāņem vērā Direktīvā 2014/57/ES (1) noteiktie soda ierobežojumi?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 16. aprīļa Direktīva 2014/57/ES par kriminālsodiem par tirgus ļaunprātīgu izmantošanu (tirgus ļaunprātīgas izmantošanas direktīva) (OV L 173, 179. lpp.).


title: Lieta C-572/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 8. decembrī iesniedza Tribunal administratif de Saint-Denis de la Réunion (Francija) — Clément Amedee/Garde des sceaux, Ministre de la justice et des libertés, Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 8. decembrī iesniedza Tribunal administratif de Saint-Denis de la Réunion (Francija) — Clément Amedee/Garde des sceaux, Ministre de la justice et des libertés, Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

   (Lieta C-572/10)
   2011/C 72/07
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif de Saint-Denis de la Réunion

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Clément Amedee

      Atbildētāji: Garde des sceaux, Ministre de la justice et des libertés, Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai kārtību, kas ieviesta saskaņā ar Civilo un militāro pensiju kodeksa L.12. panta b) apakšpunkta noteikumiem, ar grozījumiem, kas veikti saskaņā ar 2003. gada 21. augusta likuma 48. panta noteikumiem, un saskaņā ar tā paša kodeksa R.13. panta noteikumiem, kas grozīti ar 2003. gada 26. decembra dekrēta 6. panta noteikumiem, var uzskatīt par tādu, kas rada netiešu diskrimināciju Līguma par Eiropas Savienību 157. panta izpratnē bērnu bioloģiskajiem vecākiem, ņemot vērā vīriešu daļu, kas varētu izpildīt nosacījumu par darba pārtraukšanu vismaz uz diviem mēnešiem, it īpaši tādēļ, ka nepastāv normatīvs ietvars, kas ļautu viņiem izpildīt šo nosacījumu, izmantojot apmaksātu atvaļinājumu?

               2)

               ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai šādi ieviesto minēto netiešo diskrimināciju var leģitimēt saskaņā ar Nolīguma, kas pievienots 14. protokolam, par sociālo politiku, 6. panta 3. punktu?

               3)

               ja atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša, vai Direktīvas Nr. 79/7/EEK (1) noteikumi liedz atstāt spēkā Civilo un militāro pensiju kodeksa L.12. panta b) apakšpunktu un R.13. pantu, un visbeidzot?

               4)

               ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša un atbilde uz otro un trešo jautājumu ir noliedzoša, vai minēto pantu noteikumi ir apstrīdami vienīgi saistībā ar to radīto diskrimināciju vai diskrimināciju, kas izpaužas kā neiespējamība abu dzimumu ierēdņiem izmantot attiecīgās iespējas?

      (1)  Padomes 1978. gada 19. decembra Direktīva 79/7/EEK par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos (OV 1979, L 6, 24. lpp.).


title: Lieta T-14/09: Prasība, kas celta 2009. gada 16. janvārī — Vanhecke /Parlaments

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/47

         Prasība, kas celta 2009. gada 16. janvārī — Vanhecke/Parlaments
   (Lieta T-14/09)
   (2009/C 69/104)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Frank Vanhecke, Brige (Beļģija) (pārstāvji — R. Tournicourt un B. Siffert, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto Eiropas Parlamenta 2008. gada 18. novembra lēmumu, kurš tika paziņots prasītājam 2008. gada 30. novembrī un ar kuru tika atcelta prasītāja parlamentārā imunitāte;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar Eiropas Parlamenta prezidentam adresētu vēstuli Beļģijas tieslietu ministrs lūdza atcelt prasītāja parlamentāro imunitāti. Kā uzskata prasītājs, šis lūgums tika iesniegts kā atbilde uz Dendermondes [Dendermonde] prokuratūras lūgumu, kas vēlējās uzsākt kriminālvajāšanu pret prasītāju sakarā ar vietējā Sintniklāsas [Sint-Niklaas] partijas avīzē, kuras atbildīgais izdevējs bija prasītājs, publicētu rakstu.
   Eiropas Parlaments tādēļ nolēma atcelt prasītāja parlamentāro imunitāti.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs norāda, pirmkārt, ka saskaņā ar Protokola par Eiropas Kopienu imunitātēm un privilēģijām 10. pantu Eiropas Parlamenta locekļiem to attiecīgajā teritorijā ir imunitāte, kāda tiek piešķirta valstu parlamentu locekļiem to valstīs. Kā uzskata prasītājs, no tā izriet, ka izteikt lūgumu atņemt Eiropas Parlamenta locekļa imunitāti var tikai iestāde, kura saskaņā ar valsts tiesībām var lūgt atcelt valsts parlamenta locekļa imunitāti. Tādējādi lūgumu par procedūru par parlamentārās imunitātes atcelšanu tieslietu ministram ir jāadresē ģenerālprokuratūrai, kā tas ir Hof van beroep (Apelācijas tiesas) līmenī un nevis, kā tika izdarīts šajā lietā, vietējā līmeņa prokuratūrai.
   Otrais pamats attiecas uz lēmuma pieņemšanu Eiropas Parlamenta Juridisko lietu komisijā. Prasītājs norāda uz to, ka komisijas locekļiem, kuri lēma par lūgumu atcelt prasītāja parlamentāro imunitāti, vai nu bija jābūt klāt uzklausīšanā, vai tiem bija jābūt pieejamam precīzam ziņojumam, kurā izklāstīti izteiktie argumenti. Prasītājs uzskata, ka šajā gadījumā tā nenotika.
   Treškārt, prasītājs norāda uz konfidencialitātes un slepenības pārkāpumu. Prasītājs šajā sakarā norāda uz to, ka pirms tika veikts Juridisko lietu komisijas galīgais balsojums, komisijas priekšsēdētāja ziņojums bija jau pieejams presei.
   Ceturtkārt, prasītājs apgalvo, ka ir pārkāpts Eiropas Parlamenta Reglamenta 7. pants tādējādi, ka jebkādas debates plenārsēdē bija neiespējami veikt.
   Piektkārt, prasītājs norāda uz nepietiekamu pamatojumu, ciktāl apstrīdētajā lēmumā aprobežojas ar atsauci uz Juridisko lietu komisijas ziņojumu.
   Sestkārt, prasītājs apstrīd Juridisko lietu komisijas izmantoto pamatojumu, ka “Eiropas parlamenta pārstāvja pienākumos neietilpst darboties kā valsts politiskās partijas avīzes atbildīgajam izdevējam”. Kā uzskata prasītājs, politiķa uzdevums ir izteikt un izplatīt politisku viedokli un politisku rakstu izdošana un sagatavošana kā atbildīgajam izdevējam it īpaši ir daļa no Eiropas Parlamenta locekļa uzdevuma.


title: Lieta C-65/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2009. gada 16. februāra rīkojumu – Gebr. Weber GmbH/Jürgen Wittmer

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2009. gada 16. februāra rīkojumu – Gebr. Weber GmbH/Jürgen Wittmer
   (Lieta C-65/09)
   2009/C 90/26
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Gebr. Weber GmbH

      Atbildētājs: Jürgen Wittmer

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Direktīvas 1999/44/EK par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām (1) 3. panta 3. punkta pirmās un otrās daļas noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem ir pretrunā tāda valsts tiesību norma, kurā noteikts, ka pārdevējs var atteikt patērētāja pieprasīto tiesiskās aizsardzības veidu, ja piegādātās patēriņa preces ir neatbilstīgas, arī tad, ja tas pārdevējam rada izmaksas, kas būtu (absolūti) nesamērīgas salīdzinājumā ar vērtību, kas precēm būtu, ja nebūtu neatbilstības, un neatbilstības nozīmīgumu?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai iepriekš minētās direktīvas 3. panta 2. punkta un 3. punkta trešās daļas noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka pārdevējam, atjaunojot patēriņa preču atbilstību, tās nomainot, ir jāsedz izmaksas par neatbilstīgu patēriņa preču demontēšanu no lietas, kurā patērētājs patēriņa preci atbilstoši tās raksturam un izmantošanas nolūkam ir iebūvējis?

      (1)  OV L 171, 12. lpp.


title: Lieta C-49/14: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 18. februāra spriedums (Juzgado de Primera Instancia de Cartagena (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Finanmadrid EFC SA/Jesús Vicente Albán Zambrano, María Josefa García Zapata, Jorge Luis Albán Zambrano, Miriam Elisabeth Caicedo Merino Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 93/13/EEK — Negodīgi noteikumi — Maksājuma rīkojuma procedūra — Piespiedu izpildes procedūra — Valsts izpildes tiesas kompetence pēc savas ierosmes izskatīt jautājumu par negodīga noteikuma spēkā neesamību — Res judicata princips — Efektivitātes princips — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — Tiesību aizsardzība tiesā

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 18. februāra spriedums (Juzgado de Primera Instancia de Cartagena (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Finanmadrid EFC SA/Jesús Vicente Albán Zambrano, María Josefa García Zapata, Jorge Luis Albán Zambrano, Miriam Elisabeth Caicedo Merino

   (Lieta C-49/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi - Maksājuma rīkojuma procedūra - Piespiedu izpildes procedūra - Valsts izpildes tiesas kompetence pēc savas ierosmes izskatīt jautājumu par negodīga noteikuma spēkā neesamību - Res judicata princips - Efektivitātes princips - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Tiesību aizsardzība tiesā)
   (2016/C 145/04)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia de Cartagena

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Finanmadrid EFC SA

      Atbildētāji: Jesús Vicente Albán Zambrano, María Josefa García Zapata, Jorge Luis Albán Zambrano, Miriam Elisabeth Caicedo Merino

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā tiesnesim, kas izskata maksājuma rīkojuma izpildes lietu, nav ļauts pēc savas ierosmes izvērtēt jautājumu par pārdevēja vai piegādātāja ar patērētāju noslēgtā līgumā ietverta noteikuma negodīgumu, kad šādu vērtējumu veikt nav pieteikuma par maksājuma rīkojuma izdošanu izskatošās amatpersonas kompetencē.

      (1)  OV C 135, 5.5.2014.


title: Lieta C-75/13: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 12. jūnija spriedums ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SEK Zollagentur GmbH / Hauptzollamt Gießen Muitas savienība un kopējais muitas tarifs — Tādu preču izņemšana no muitas uzraudzības, kas ir apliekamas ar ievedmuitas nodokli — Muitas parāda rašanās

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/10

         Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 12. jūnija spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SEK Zollagentur GmbH/Hauptzollamt Gießen

   (Lieta C-75/13) (1)

   (Muitas savienība un kopējais muitas tarifs - Tādu preču izņemšana no muitas uzraudzības, kas ir apliekamas ar ievedmuitas nodokli - Muitas parāda rašanās)
   2014/C 282/14
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: SEK Zollagentur GmbH

      Atbildētājs: Hauptzollamt Gießen

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 13. novembra Regulu (EK) Nr. 648/2005, 50. un 203. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka prece, kura nodota pagaidu glabāšanā, ir jāuzskata par izņemtu no muitas uzraudzības, ja tā tiek deklarēta Kopienas ārējā tranzīta procedūrā, taču to neizņem no glabāšanas un tā netiek nogādāta galamērķa muitas iestādē, kaut arī tai ir tikuši uzrādīti tranzīta dokumenti;

               2)

               Regulas Nr. 2913/92, kas grozīta ar Regulu Nr. 648/2005, 203. panta 3. punkta ceturtais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos, kā pamatlietā apskatītie, kad prece tiek izņemta no muitas uzraudzības, persona, kas ir nodevusi šīs preces Kopienas ārējā tranzīta muitas procedūrā kā atzītā nosūtītāja, saskaņā ar šo noteikumu ir parādniece.

      (1)  OV C 147, 25.5.2013.


20150731035616932015/C 270/306572013TC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL20150702242522Lieta T-657/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 2. jūlija spriedums – BH Stores/ITSB – Alex Toys (“ALEX”) Kopienas preču zīme – Iebildumu process – Kopienas vārdiskas preču zīmes “ALEX” reģistrācijas pieteikums – Valsts vārdiska un grafiska preču zīme “ALEX” – Relatīvs atteikuma pamats – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Apelācijas sūdzības pieņemamība Apelācijas padomē – Pienākums norādīt pamatojumu – Regulas Nr. 207/2009 75. pants – Ar konfliktējošām preču zīmēm aptverto preču un pakalpojumu līdzības neesamība – Sajaukšanas iespējas neesamība
 ---documentbreak--- C2702015LV2420120150702LV0030242252Vispārējās tiesas 2015. gada 2. jūlija spriedums – BH Stores/ITSB – Alex Toys (“ALEX”)
   (Lieta T-657/13) (
         1
      )
   “Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “ALEX” reģistrācijas pieteikums — Valsts vārdiska un grafiska preču zīme “ALEX” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Apelācijas sūdzības pieņemamība Apelācijas padomē — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants — Ar konfliktējošām preču zīmēm aptverto preču un pakalpojumu līdzības neesamība — Sajaukšanas iespējas neesamība”2015/C 270/30Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BH Stores BV (Kirasao, autonoma teritorija Nīderlandes sastāvā) (pārstāvji – T. Dolde, advokāts, un M. Hawkins, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – L. Rampini)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Alex Toys LLC (Vilmingtona, Delavēra, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – G. Macías Bonilla, P. López Ronda, G. Marín Raigal un E. Armero, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2013. gada 16. septembra lēmumu lietā R 1950/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp BH Stores BV un Alex Toys LLC

      Rezolutīvā daļa:

            1)

            prasību noraidīt;

            2)

            BH Stores BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp nepieciešamos izdevumus, kas Alex Toys LLC radušies procesā Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas padomē.

      (
         1
      )	OV C 61, 1.3.2014.


title: Lieta T-122/11: Prasība, kas celta 2011. gada 2. martā — Yao N’Dré /Padome

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/18

         Prasība, kas celta 2011. gada 2. martā — Yao N’Dré/Padome
   (Lieta T-122/11)
   2011/C 130/34
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Paul Yao N’Dré (pārstāvis — J.-C. Tchikaya, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

   Prasītājs lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmumu 2011/18/KĀDP, ar kuru groza Padomes Lēmumu 2010/656/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Kotdivuāru, un Padomes 2011. gada 14. janvāra Regulu (ES) Nr. 25/2011, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 560/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā, tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja izvirzītie pamati un galvenie argumenti būtībā ir vienādi ar vai līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietā T-118/11 Attey/Padome.


title: Lieta T-166/16: Prasība, kas celta 2016. gada 13. aprīlī – Panzeri/Parlaments

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/32

         Prasība, kas celta 2016. gada 13. aprīlī – Panzeri/Parlaments
   (Lieta T-166/16)
   (2016/C 200/45)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Pier Antonio Panzeri (Calusco d’Adda, Itālija) (pārstāvis – C. Cerami, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               apmierināt šo prasību un līdz ar to atcelt apstrīdētos aktus to prettiesiskuma dēļ;

               —

               tā rezultātā piespriest Eiropas Parlamentam atmaksāt summu EUR 12 000 apmērā, pieskaitot procentus un kompensāciju par naudas vērtības kritumu, vai lielāku summu, kura tiesvedības laikā tiktu izmaksāta atbilstoši apstrīdētajam rīkojumam;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir celta par Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2016. gada 11. februāra paziņojumu ar atsauces Nr. D30268, kurā ir pausts pamatojums pielikumā esošajam šīs pašas dienas paziņojumam par parādu ar Nr. 2016-207 saistībā ar to summu atgūšanu, kuras tika nepamatoti saņemtas kā parlamentārās palīdzības piemaksa.
   Pamati un galvenie argumenti ir tie paši, kas norādīti lietā T-677/15 Panzeri/Parlaments un Komisija (OV 2016, C 27, 11. lpp.).


title: Lietas C-84/05 izslēgšana no reģistra

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/13

         Lietas C-84/05 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 330/32)

      (tiesvedības valoda — itāļu)

   2005. gada 7. septembrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-84/05 Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika.

      (1)  OV C 93, 16.04.2005.


title: Apvienotās lietas no C-187/12 līdz C-189/12: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 14. novembra spriedums ( Consiglio di Stato (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SFIR — Società fondiaria industriale romagnola SpA, Italia Zuccheri SpA, Co.Pro.B. — Cooperativa Produttori Bieticoli Soc. coop. Agricola un Eridania Sadam SpA/AGEA — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura un Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EK) Nr. 320/2006 — Regula (EK) Nr. 968/2006 — Lauksaimniecība — Pagaidu shēma cukura rūpniecības restrukturizācijai — Nosacījumi restrukturizācijas atbalsta piešķiršanai — Jēdzieni “ražošanas iekārtas” un “pilnīga demontāža” )

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/7

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 14. novembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SFIR — Società fondiaria industriale romagnola SpA, Italia Zuccheri SpA, Co.Pro.B. — Cooperativa Produttori Bieticoli Soc. coop. Agricola un Eridania Sadam SpA/AGEA — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura un Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali

   (Apvienotās lietas no C-187/12 līdz C-189/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 320/2006 - Regula (EK) Nr. 968/2006 - Lauksaimniecība - Pagaidu shēma cukura rūpniecības restrukturizācijai - Nosacījumi restrukturizācijas atbalsta piešķiršanai - Jēdzieni “ražošanas iekārtas” un “pilnīga demontāža”)
   2014/C 9/10
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Pieteikumu iesniedzējas: SFIR — Società fondiaria industriale romagnola SpA, Italia Zuccheri SpA, Co.Pro.B. — Cooperativa Produttori Bieticoli Soc. coop. Agricola un Eridania Sadam SpA

      Atbildētājas: AGEA — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura un Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Consiglio di Stato — Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai Kopienā un groza Regulu (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 58, 42. lpp.), 3. un 4. panta, kā arī Komisijas 2006. gada 27. jūnija Regulas (EK) Nr. 968/2006, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Regulu (EK) Nr. 320/2006 (OV L 176, 32. lpp.), 4. panta interpretācija — Nosacījumi pilnas atbalsta summas piešķiršanai — “Ražošanas iekārtu” un “pilnīgas demontāžas” jēdzieni — Cukura, izoglikozes vai inulīna sīrupa ražošanas uzņēmumu iespēja saņemt pilnu atbalsta summu gadījumā, ja tie saglabā iekārtas, kas nav saistītas ar šādu produktu ražošanu, bet kas tiek izmantotas citu produktu ražošanai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai Kopienā un groza Regulu (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, 3. un 4. pants un Komisijas 2006. gada 27. jūnija Regulas (EK) Nr. 968/2006, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Regulu Nr. 320/2006, 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdzienā “ražošanas iekārtas” šo pantu izpratnē ietilpst silosi, kas ir paredzēti atbalsta saņēmēja saražotā cukura uzglabāšanai, turklāt neatkarīgi no tā, ka tie tiek izmantoti arī citām vajadzībām. Pie šāda jēdziena nepieder ne silosi, kas tiek izmantoti tikai tāda saskaņā ar kvotu saražota cukura uzglabāšanai, kurš ir ticis glabāts pie citiem ražotājiem vai kurš ir iepirkts no pēdējiem minētajiem, ne arī silosi, kas tiek izmantoti tikai cukura iepakošanai un iesaiņošanai tā pārdošanas nolūkā. Valsts tiesas pienākums ir veikt šādu katra atsevišķā gadījuma izvērtējumu, ņemot vērā attiecīgo silosu tehniskās pazīmes vai faktisko izmantošanas veidu;

               2)

               veicot trešā un ceturtā jautājuma lietā C-188/12, kā arī otrā un trešā jautājuma lietā C-189/12 izvērtējumu, netika noskaidrots neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Regulas Nr. 320/2006 3. un 4. panta un Regulas Nr. 968/2006 4. panta spēkā esamību.

      (1)  OV C 194, 30.6.2012.


title: Lieta C-127/07: Tiesas (virspalāta) 2008. gada 16. decembra spriedums ( Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société Arcelor Atlantique et Lorraine , Sollac Méditerrannée , Société Arcelor Packaging International , Société Ugine & Alz France , Société Industeel Loire , Société Creusot Métal , Société Imphy Alloys , Arcelor SA / Premier ministre , Ministre de l'Écologie et du Développement durable , Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie (Vide — Piesārņojuma integrēta novēršana un samazināšana — Sistēma siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai — Direktīva 2003/87/EK — Piemērošanas joma — Metalurģijas nozares iekārtu ietveršana — Ķīmijas un metālu, kas nav melnie metāli, nozaru iekārtu neietveršana — Vienlīdzīgas attieksmes princips)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/8

         Tiesas (virspalāta) 2008. gada 16. decembra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société Arcelor Atlantique et Lorraine, Sollac Méditerrannée, Société Arcelor Packaging International, Société Ugine & Alz France, Société Industeel Loire, Société Creusot Métal, Société Imphy Alloys, Arcelor SA/Premier ministre, Ministre de l'Écologie et du Développement durable, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

   (Lieta C-127/07) (1)

   (Vide - Piesārņojuma integrēta novēršana un samazināšana - Sistēma siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai - Direktīva 2003/87/EK - Piemērošanas joma - Metalurģijas nozares iekārtu ietveršana - Ķīmijas un metālu, kas nav melnie metāli, nozaru iekārtu neietveršana - Vienlīdzīgas attieksmes princips)
   (2009/C 44/13)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Conseil d'État
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Société Arcelor Atlantique et Lorraine, Sollac Méditerrannée, Société Arcelor Packaging International, Société Ugine & Alz France, Société Industeel Loire, Société Creusot Métal, Société Imphy Alloys, Arcelor SA

      Atbildētāji: Premier ministre, Ministre de l'Écologie et du Développement durable, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālo nolēmumu — Conseil d'État — Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvas 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.), spēkā esamība no Kopienas vienlīdzīgas attieksmes principa viedokļa — Atšķirīga attieksme pret tērauda rūpniecības nozares iekārtām, uz kurām attiecas Direktīvā paredzētā sistēma siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai, un alumīnija un plastmasas rūpniecību, kas emitē līdzvērtīgas siltumnīcas efektu izraisošas gāzes un uz kurām šī sistēma neattiecas — Šādas atšķirīgas attieksmes objektīvais pamatojums
   Rezolutīvā daļa:
   Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvas 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 27. oktobra Direktīvu 2004/101/EK, pārbaudē par vienlīdzīgas attieksmes principu netika atklāti tādi elementi, kas varētu ietekmēt tās spēkā esamību attiecībā uz to, ka siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju kvotu tirdzniecības sistēma tiek piemērota metalurģijas nozarei, tās piemērošanas jomā neietverot ķīmijas rūpniecības un metālu, kas nav melnie metāli, nozari.

      (1)  OV C 117, 26.5.2007.


title: Lieta T-234/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 4. jūlija spriedums – Systema Teknolotzis/Komisija Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. – 2013.) — Dotācijas nolīgumi projektiem PlayMancer, Mobiserv un PowerUp — LESD 299. pants — Lēmums, kas ir izpildes rīkojums — Prasība atcelt tiesību aktu — Apstrīdams tiesību akts — Pieņemamība — Samērīgums — Rūpības pienākums — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/34

         Vispārējās tiesas 2017. gada 4. jūlija spriedums – Systema Teknolotzis/Komisija
   (Lieta T-234/15) (1)

   (Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. – 2013.) - Dotācijas nolīgumi projektiem PlayMancer, Mobiserv un PowerUp - LESD 299. pants - Lēmums, kas ir izpildes rīkojums - Prasība atcelt tiesību aktu - Apstrīdams tiesību akts - Pieņemamība - Samērīgums - Rūpības pienākums - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2017/C 277/49)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Systema Teknolotzis AE – Efarmogon Ilektronikis kai Pliroforikis (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – E. Georgilas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Estrada de Solà un L. Di Paolo, pārstāvji, kam palīdz E. Politis, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība, kura ir celta, pamatojoties uz LESD 263. pantu, un kurā ir lūgts atcelt Komisijas 2015. gada 10. marta Lēmumu C(2015) 1677 final, kas ir izpildes rīkojums, lai no prasītājas piespiedu kārtā piedzītu summu EUR 716 334,05 apmērā, kam ir pieskaitīti procenti

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Systema Teknolotzis AE – Efarmogon Ilektronikis kai Pliroforikis atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 270, 17.8.2015.


title: Lieta T-290/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 9. septembra spriedums — Omnicare /ITSB — Astellas Pharma ( OMNICARE ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes OMNICARE reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme OMNICARE — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Pakalpojumu līdzība — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana)

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/41

         Vispārējās tiesas 2011. gada 9. septembra spriedums — Omnicare/ITSB — Astellas Pharma (“OMNICARE”)
   (Lieta T-290/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “OMNICARE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “OMNICARE” - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Pakalpojumu līdzība - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana)
   2011/C 311/75
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Omnicare, Inc. (Covington, Kentuki, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. Edenborough, QC)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Astellas Pharma GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvji — C. Gutiérrez Martínez, M. H. Granado Carpenter un M. Polo Carreño, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 14. maija lēmumu lietā R 401/2008-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Yamanouchi Pharma GmbH un Omnicare, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Omnicare, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 244, 10.10.2009.


title: Lieta C-381/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Conseil d'État (Francija) 2007. gada 8. augusta rīkojumu — Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS / Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Conseil d'État (Francija) 2007. gada 8. augusta rīkojumu — Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS/Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables

   (Lieta C-381/07)
   (2007/C 269/50)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Conseil d'État
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS

      Atbildētāja: Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai [Eiropas Parlamenta un Padomes] 2006. gada 15. februāra Direktīvas 2006/11/EK par piesārņojumu, kuru rada dažas bīstamas vielas, kuras novada Kopienas ūdens vidē (1), 6. pantu var interpretēt tādejādi, ka tas atļauj dalībvalstīm ieviest, pēc tam, kad, piemērojot šo pantu, apstiprinātas ūdeņu piesārņojuma samazināšanas programmas, kas ietver vides kvalitātes normas, attiecībā uz iekārtām, kas uzskatāmas par piesārņojumu maz izraisošām, deklarēšanas kārtību, kuru papildina šīs normas un administratīvas iestādes tiesības iebilst pret iekārtu ekspluatācijas uzsākšanu vai noteikt īpašu šīm iekārtām atbilstošu novadīšanas apjomu?

      (1)  OV L 64, 52. lpp.


title: Lieta C-627/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 5. decembrī iesniedza Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu (Portugāle) – João Ventura Ramos/Fundo de Garantia Salarial

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 5. decembrī iesniedza Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu (Portugāle) – João Ventura Ramos/Fundo de Garantia Salarial

   (Lieta C-627/16)
   (2017/C 070/13)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: João Ventura Ramos

      Atbildētājs: Fundo de Garantia Salarial

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai noilguma termiņš, kas piemērojams attiecībā uz pieteikuma par neizpildīto darba samaksas prasījumu izmaksu iesniegšanu garantiju iestādē, ir labvēlīgāks darba ņēmējiem Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/94/EK (1) par darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā 11. panta izpratnē, ja šo darba samaksas prasījumu izmaksa ir garantēta tikai tad, ja pieteikums par to izmaksu garantijas iestādē tiek iesniegts gada laikā, skaitot no nākamās dienas pēc dienas, kurā ir beidzies darba līgums, vai arī tas ir labvēlīgāks, ja šo termiņu sāk skaitīt no datuma, kurā ir celta prasība tiesā par [darba devēja] maksātnespējas konstatēšanu, ņemot vērā, ka garantijas iestāde garantē tikai to darba ņēmēju prasījumu samaksu, kuri ir radušies sešu mēnešu laikā pirms šīs prasības celšanas?

               2)

               Ja darbinieks tādu iemeslu dēļ, par kuriem viņš nav atbildīgs, ir nokavējis minēto termiņu, vai dalībvalstu tiesību aktos, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/94/EK 11. pantu, ir jāparedz papildu termiņš pieteikuma iesniegšanai garantiju iestādē, ja vien darbinieks var pierādīt, ka nav atbildīgs par noilguma termiņa neievērošanu?

      (1)  OV 2008, L 283, 36. lpp.


title: Lieta T-517/11: Prasība, kas celta 2011. gada 29. septembrī — United States Polo Association /ITSB — Polo/Lauren (Divu polo spēlētāju attēls)

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/22

         Prasība, kas celta 2011. gada 29. septembrī — United States Polo Association/ITSB — Polo/Lauren (Divu polo spēlētāju attēls)
   (Lieta T-517/11)
   2011/C 355/41
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: United States Polo Association (Kentucky, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — P. Goldenbaum, I. Rohr un T. Melchert, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: The Polo/Lauren Company, LP (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 17. jūnija lēmumu lietā R 1107/2010-2;

               —

               piespriest atbildētājam segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, un

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei segt savus tiesāšanās izdevumus gadījumā, ja tā iestāsies šajā lietā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Kopienas grafiskas preču zīmes, kurā attēloti divi polo spēlētāji, reģistrācijas pieteikums attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 5997473

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Francijas grafiskas preču zīmes, kurā attēlots polo spēlētājs, reģistrācija Nr. 1441630 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 9., 14., 16., 18., 24., 25. un 35. klasē; Spānijas grafiskas preču zīmes, kurā attēlots polo spēlētājs, reģistrācija Nr. 878316 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē; Apvienotās Karalistes grafiskas preču zīmes, kurā attēlots polo spēlētājs, reģistrācija Nr. 2172123 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē; Vācijas grafiskas preču zīmes, kurā attēlots polo spēlētājs, reģistrācija Nr. 1070650 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē; Kopienas trīsdimensiju preču zīmes, kurā attēlota pudele ar polo spēlētāju, reģistrācija Nr. 4236527 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Komisijas Regulas (EK) Nr. 2868/95 20. noteikuma 7. punkta un 53. a noteikuma pārkāpums un Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 80. panta 1. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome savu lēmumu iebildumu procesa dalībniekiem esot paziņojusi 2011. gada 19. jūlijā, neņemot vērā to 2011. gada 18. jūlijā iesniegto kopīgo pieteikumu par procesa apturēšanu, un pēc tam noraidījusi prasītājas lūgumu atsaukt savu lēmumu un apmierināt pieteikumu par procesa apturēšanu. Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini konstatējusi, ka pieteiktās Kopienas preču zīmes reģistrācija bija nepieļaujama saskaņā ar 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu. Neesot sajaukšanas iespējas starp konfliktējošajām preču zīmēm.


title: Lieta C-456/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 3. septembra rīkojums (Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Manuel Orrego Arias/Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Direktīva 2001/40/EK — Lēmumu par trešo valstu valstspiederīgo izraidīšanu savstarpēja atzīšana — 3. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Jēdziens “nodarījums, kas sodāms ar brīvības atņemšanu uz vismaz vienu gadu” — Lēmums par trešās valsts valstspiederīgā izraidīšanu kriminālsodāmības dēļ — Situācija, kas neietilpst Direktīvas 2001/40 piemērošanas jomā — Acīmredzama kompetences neesamība

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 3. septembra rīkojums (Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Manuel Orrego Arias/Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

   (Lieta C-456/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Direktīva 2001/40/EK - Lēmumu par trešo valstu valstspiederīgo izraidīšanu savstarpēja atzīšana - 3. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Jēdziens “nodarījums, kas sodāms ar brīvības atņemšanu uz vismaz vienu gadu” - Lēmums par trešās valsts valstspiederīgā izraidīšanu kriminālsodāmības dēļ - Situācija, kas neietilpst Direktīvas 2001/40 piemērošanas jomā - Acīmredzama kompetences neesamība)
   (2015/C 398/08)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Manuel Orrego Arias

      Atbildētāja: Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

      Rezolutīvā daļa:

   Atbildēt uz jautājumu, ko Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) uzdevusi ar 2014. gada 4. septembra lēmumu (lieta C-456/14), acīmredzami nav Eiropas Savienības Tiesas kompetencē.

      (1)  OV C 439, 8.12.2014.


title: Lieta C-116/10: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 22. decembra spriedums ( Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Luksemburgas Lielhercogiste, Administration de l'enregistrement et des domaines/Pierre Feltgen ( Bacino Charter Company SA maksātnespējas procesa administrators), Bacino Charter Company SA (Sestā PVN direktīva — Atbrīvojumi no nodokļa — 15. panta 4. punkta a) apakšpunkts un 5. punkts — Jūras kuģu nomas atbrīvojums no nodokļa — Piemērošanas joma)

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/11

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 22. decembra spriedums (Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Luksemburgas Lielhercogiste, Administration de l'enregistrement et des domaines/Pierre Feltgen (Bacino Charter Company SA maksātnespējas procesa administrators), Bacino Charter Company SA

   (Lieta C-116/10) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Atbrīvojumi no nodokļa - 15. panta 4. punkta a) apakšpunkts un 5. punkts - Jūras kuģu nomas atbrīvojums no nodokļa - Piemērošanas joma)
   2011/C 63/20
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Luksemburgas Lielhercogiste, Administration de l'enregistrement et des domaines

      Atbildētājs: Pierre Feltgen (Bacino Charter Company SA maksātnespējas procesa administrators), Bacino Charter Company SA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp), 15. panta 4. punkta a) apakšpunkta un 5. punkta interpretācija — Atbrīvojums, kas attiecas uz jūras kuģu nomu — Atbrīvojums, kas pakļauts nosacījumam saistībā ar to, vai ar šādiem kuģiem tiek kuģots atklātā jūrā un vai tie nodrošina pasažieru pārvadāšanu par atlīdzību, vai komercdarbības, rūpnieciskās darbības vai zvejniecības veikšanu

      Rezolutīvā daļa:

   15. panta 5. punkts Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1991. gada 16. decembra Direktīvu 91/680/EEK, ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais atbrīvojums no pievienotās vērtības nodokļa nav piemērojams pakalpojumu sniegšanai, kuru veido kuģa un tā apkalpes nodošana pret atlīdzību fizisku personu rīcībā izklaides braucieniem atklātā jūrā.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta T-645/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. marta spriedums – Nezi/ITSB – Etam (“E”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “E” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “E” — Relatīvi atteikuma pamati — Sajaukšanas iespēja — Reputācija — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/33

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. marta spriedums – Nezi/ITSB – Etam (“E”)
   (Lieta T-645/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “E” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “E” - Relatīvi atteikuma pamati - Sajaukšanas iespēja - Reputācija - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts)
   (2016/C 156/43)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evcharis Nezi (Mykonos, Grieķija) (pārstāvis – A. Salkitzoglou, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – P. Geroulakos un D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Etam SAS (Clichy, Francija) (pārstāvji – G. Barbaut un A. Champanhet, avocats)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 3. oktobra lēmumu lietā R 329/2013–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Etam SAS un Evcharis Nezi k-dzi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               pretprasību noraidīt;

               3)

               E. Nezi un Etam SAS katra atlīdzina pusi Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumu, kā arī katra sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 61, 1.3.2014.


title: Lieta C-286/10: Prasība, kas celta 2010. gada 9. jūnijā — Eiropas Komisija/Portugāles Republika

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/27

         Prasība, kas celta 2010. gada 9. jūnijā — Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-286/10)
   ()
   2010/C 221/43
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Guerra e Andrade un M. van Beek)

      Atbildētāja: Portugāles Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2005. gada 18. jūlija Direktīvas 2005/47/EK par Nolīgumu starp Eiropas Dzelzceļa kopienu (CER) un Eiropas Transporta darbinieku federāciju (ETF) par dažiem to mobilo darbinieku izmantošanas nosacījumu aspektiem, kuri sniedz savstarpējas izmantojamības pārrobežu pakalpojumus dzelzceļa sektorā (1), prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Portugāles Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 5. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2008. gada 26. jūlijā.

      (1)  OV L 195, 15. lpp.


title: Lieta C-563/14 P: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 21. aprīļa rīkojums – Dansk Automat Brancheforening/Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA) Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Prasība atcelt tiesību aktu — LESD 263. panta ceturtā daļa — Tiesības celt prasību — Locus standi — Fiziskas vai juridiskas personas — Valsts atbalsts — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma tiek atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu — Akts, kas skar prasītāju individuāli — Reglamentējošs akts, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/3

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 21. aprīļa rīkojums – Dansk Automat Brancheforening/Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA)

   (Lieta C-563/14 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Prasība atcelt tiesību aktu - LESD 263. panta ceturtā daļa - Tiesības celt prasību - Locus standi - Fiziskas vai juridiskas personas - Valsts atbalsts - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma tiek atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu - Akts, kas skar prasītāju individuāli - Reglamentējošs akts, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem)
   (2016/C 279/03)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Dansk Automat Brancheforening (pārstāvji – K. Dyekjær, T. Høg un J. Flodgaard, advokater)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Grønfeldt un M. P.-J. Loewenthal), Dānijas Karaliste (pārstāvji – C. Thorning, pārstāvis, kam palīdz R. Holdgaard, advokat), Betfair Group plc, Betfair International Ltd (pārstāvji – A. Pliego Selie, O. Brouwer un M. Groothuismink, advocaten), European Gaming and Betting Association (EGBA) (pārstāvji – J. Heithecker, C.-D. Ehlermann un J. Ylinen, advokāti)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Dansk Automat Brancheforening atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Dānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 46, 9.2.2015.


title: Lieta C-340/10: Prasība, kas celta 2010. gada 29. jūnijā — Eiropas Komisija/Kipras Republika

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/30

         Prasība, kas celta 2010. gada 29. jūnijā — Eiropas Komisija/Kipras Republika
   (Lieta C-340/10)
   ()
   2010/C 246/51
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — Georgios Zavvos un Donatella Recchia)

      Atbildētāja: Kipras Republika

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītāja lūdz Tiesu atzīt, ka

               —

               neiekļaujot Paralimni ezera teritoriju ieteikto Kopienā nozīmīgo teritoriju (turpmāk tekstā — “iKNT”) valsts sarakstā, Kipras Republika nav izpildījusi Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 4. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               pieļaujot darbības, kas būtiski apdraud Paralimni ezera ekoloģiskās iezīmes, un neveicot aizsardzības pasākumus, kuri vajadzīgi, lai saglabātu Natrix natrix cypriaca sugas populāciju, kas ietekmē Paralimni ezera un Xyliatos dambja ekoloģisko stāvokli, Kipras Republika nav izpildījusi Direktīvā 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību paredzētos pienākumus atbilstoši šīs direktīvas interpretācijai, ko Tiesa sniegusi spriedumā apvienotajās lietās C-117/03 un C-244/05;

               —

               neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai izveidotu stingru Natrix natrix cypriaca aizsardzības sistēmu, Kipras Republika nav izpildījusi Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 12. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Kipras Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija apgalvo, ka, 2009. gada decembrī neiekļaujot visu Paralimni ezera teritoriju iKNT valsts sarakstā, Kipras Republika nav izpildījusi Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 4. panta 1. punktā paredzētos pienākumus. Kipras Republika nav apstrīdējusi vajadzību Paralimni ezeru iekļaut iKNT skaitā. Neraugoties uz to, līdz argumentētajā atzinumā norādītā termiņa beigām ezers netika iekļauts iKNT valsts sarakstā. 2009. gada 24. novembrī Kipras Republika paziņoja Komisijai, ka Paralimni ezers oficiāli ir iekļauts “Natura 2000” tīklā, bet svarīgs ezera ziemeļu krasts nebija iekļauts iKNT sarakstā. 2009. gada 24. aprīlī Kipras Republikas Oficiālajā Vēstnesī tika publicēts grozījums ezera teritoriālajā plānojumā, kura rezultātā ezera ziemeļu krasts tika pārveidots par apbūvējamu teritoriju. Komisija norāda, ka jebkāda dzīvotņu izplatības ierobežošana ir nepamatota un ka, visu Paralimni ezera teritoriju neiekļaujot iKNT valsts sarakstā, Kipras Republika ir pārkāpusi Direktīvas 92/43/EEK 4. panta 1. punktu.
   Turklāt Komisija uzskata, ka atsevišķas kaitīgas darbības, kas veiktas Paralimni ezera teritorijā (it īpaši nelikumīga ūdens ieguve, apbūves attīstība, motociklu sacensību norise un šautuves atrašanās teritorijā), pasliktina sugas dzīvotnes stāvokli un iznīcina to un ka tādējādi, neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai aizsargātu Natrix natrix cypriaca sugas populāciju, Kipras Republika nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti Direktīvā 92/43/EEK, kas interpretēta Tiesas judikatūrā (spriedumi lietā C-117/03 un lietā C-244/05).
   Turklāt Komisija norāda, ka tādas darbības kā teritorijas apbūves attīstība un apbūves gabalu ierīkošana Paralimni ezera ziemeļu krastā ir radījušas kaitējumu endēmiskas sugas dzīvotnei un tās populācijai. Līdz ar to, neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai ieviestu un īstenotu stingru zalkša Natrix natrix cypriaca aizsardzības sistēmu, veicot “saskaņotus un koordinētus preventīvus pasākumus”, Kipras Republika nav izpildījusi Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 12. panta 1. punkta) un b) apakšpunktā paredzētos pienākumus.


title: Lieta C-509/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 24. septembrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – Recep Kilic/Land Berlin

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 24. septembrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – Recep Kilic/Land Berlin

   (Lieta C-509/15)
   (2016/C 016/19)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Recep Kilic

      Atbildētāja: Land Berlin

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai atkalapvienošanās atļauja Asociācijas padomes 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 7. panta izpratnē ir saskatāma tanī apstāklī, ka ģimenes loceklim pēc atļaujas ģimenes atkalapvienošanās nolūkā pievienoties personām, kurām ir tiesības uz apvienošanos, bet kuras nav likumīgi nodarbināti darba ņēmēji, uzturēšanās atļauja tiek pagarināta brīdī, kad persona, kurai ir tiesības uz apvienošanos un pie kuras ģimenes loceklis pastāvīgi dzīvo, ir kļuvusi par darba ņēmēju?


title: Lieta T-506/17: Prasība, kas celta 2017. gada 8. augustā – Makhlouf/Padome

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/38

         Prasība, kas celta 2017. gada 8. augustā – Makhlouf/Padome
   (Lieta T-506/17)
   (2017/C 347/49)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Rami Makhlouf (Damaska, Sīrija) (pārstāvis – E. Ruchat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasītāja prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               līdz ar to atcelt 2017. gada 29. maija Lēmumu (KĀDP) 2017/917 un tam sekojošos izpildes aktus, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdētajiem tiesību aktiem ir pārkāptas prasītāja tiesības uz aizstāvību, konkrētāk, viņa tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, kuras ir paredzētas Eiropas Cilvēktiesību konvencijas (turpmāk tekstā – “ECTK”) 6. un 13. pantā, LESD 215. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. un 47. pantā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu, jo ar sniegto pamatojumu neesot izpildīts pienākums, kas Eiropas Savienības iestādēm ir paredzēts ECTK 6. pantā, kā arī LESD 296. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā, ko Padome esot pieļāvusi attiecībā uz prasītāja piedalīšanos Sīrijas režīma finansēšanā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie tiesību akti nepamatoti un nesamērīgi ierobežo prasītāja pamattiesības un it īpaši viņa īpašumtiesības, kas ir paredzētas ECTK pirmā papildprotokola 1. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā, tā tiesības uz reputācijas aizsardzību, kas ir paredzētas ECTK 8. pantā un 10. panta 2. punktā, nevainīguma prezumpciju, kas ir paredzēta ECTK 6. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. pantā, kā arī viņa tiesības uz brīvu pārvietošanos, kas ir paredzētas ECTK 4. protokola 2. panta 2. punktā.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas Ierobežojošu pasākumu (sankciju) īstenošanas un novērtēšanas pamatnostādnes ES kopējās ārpolitikas un drošības politikas jomā (Padomes 2005. gada 2. decembra dokuments 15114/05).


title: Lieta F-114/07: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 29. septembra spriedums — Wenning /Eiropols (Civildienests — Eiropola personāls — Eiropola darbinieka līguma nepagarināšana — Eiropola Personāla noteikumu 6. pants — Novērtējuma ziņojums)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/72

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 29. septembra spriedums — Wenning/Eiropols
   (Lieta F-114/07) (1)

   (Civildienests - Eiropola personāls - Eiropola darbinieka līguma nepagarināšana - Eiropola Personāla noteikumu 6. pants - Novērtējuma ziņojums)
   2010/C 24/131
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Rainer Wenning, Hāga (Nīderlande) (pārstāvji — sākotnēji G. Vandersanden un C. Ronzi, avocats, pēc tam L. Levi, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Eiropols) (pārstāvji — sākotnēji B. Exterkate un D. El Khoury, pārstāvji, kam palīdz B. Wägenbaur un R. Van der Hout, avocats, pēc tam D. El Khoury un D. Neumann, pārstāvji, kam palīdz B. Wägenbaur un R. Van der Hout, avocats)

      Priekšmets

   Pirmkārt, Eiropola 2006. gada 21. decembra lēmuma par atteikumu pagarināt prasītāja līgumu un atjaunot viņu darbā atcelšana un, otrkārt, uzlikt par pienākumu Eiropolam atjaunot prasītāja līgumu uz 4 gadiem, sākot no 2007. gada 1. oktobra, un prasība par zaudējumu un procentu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               lietas dalībnieki sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 315, 22.12.2007., 47. lpp.


title: Lieta C-139/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 17. janvāra spriedumu lietā T-225/15 QuaMa Quality Management GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2017. gada 20. martā iesniedza QuaMa Quality Management GmbH

text:
               23.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/2

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 17. janvāra spriedumu lietā T-225/15 QuaMa Quality Management GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2017. gada 20. martā iesniedza QuaMa Quality Management GmbH

   (Lieta C-139/17 P)
   (2017/C 357/02)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: QuaMa Quality Management GmbH (pārstāvis – C. Russ, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Microchip Technology, Inc.

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2017. gada 17. janvāra spriedumu;

               —

               atcelt EUIPO Apelācija ceturtās padomes 2015. gada 19. februāra lēmumu apvienotajās lietās R 1809/2014-4 un R 1680/2014-4.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja savu pret Vispārējās tiesas spriedumu iesniegto apelācijas sūdzību pamato ar šādiem apsvērumiem:
   Apelācijas sūdzībā ir norādīts, ka esot ticis pārkāpts Regulas Nr. 207/2009 (1) 41. panta 1. punkts. Vispārējā tiesa esot kļūdaini pieņēmusi, ka 2013. gada 9. aprīlī persona, kas iestājusies lietā, ir iesniegusi pareizu pieteikumu par īpašuma tiesību maiņas reģistrāciju un ir vienīgi izmantojusi nepareizu veidlapu. Faktiski pieteikums attiecībā uz “īpašnieka nosaukuma vai adreses maiņu” esot attiecies uz visām SMSC Europe GmbH preču zīmēm (14) un EUIPO, kā to pierāda 2013. gada 14. aprīļa dokuments, to tā arī esot uztvēris. Līdz ar to esot konstatēts, ka EUIPO esot pilnībā noraidījis 2013. gada 9. aprīļa pieteikumu un esot apmierinājis vienīgi pēc iebildumu iesniegšanas termiņa beigām iesniegto 2013. gada 14. jūnija pieteikumu.
   Turpmāk apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka esot ticis pieļauts Regulas Nr. 207/200 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums. Nedz Iebildumu nodaļa, nedz arī Apelācijas padome neesot ne tuvu pietiekamā mērā izskatījušas konkrētās sabiedrības daļas noteikšanas jautājumu. Pārkāpuma riska vērtējumu nevarot veikt, ja nav noteikta konkrētā sabiedrības daļa un individuālā atšķirtspēja attiecībā uz atsevišķām precēm un pakalpojumiem. Tas it īpaši esot piemērojams, ievērojot Vispārējās tiesas pieņēmumu, ka attiecīgo apzīmējumu līdzība attiecībā uz profesionāļiem – kuriem Vispārējā tiesa nav piederīga – ir “neliela”.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV 2009, L 78, 1. lpp.


title: Lieta T-745/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 20. jūlija spriedums – TeamBank/EUIPO – Easy Asset Management (“e@sy Credit”) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Grafiska preču zīme “e@sy Credit” — Agrāka valsts grafiska preču zīme “EasyCredit” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/22

         Vispārējās tiesas 2016. gada 20. jūlija spriedums – TeamBank/EUIPO – Easy Asset Management (“e@sy Credit”)
   (Lieta T-745/14) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Grafiska preču zīme “e@sy Credit” - Agrāka valsts grafiska preču zīme “EasyCredit” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
   (2016/C 326/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: TeamBank AG Nürnberg (Nirnberga, Vācija) (pārstāvji – H. Lindner, D. Terheggen un T. Kiphuth, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – sākotnēji P. Geroulakos, vēlāk – D. Gája)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Easy Asset Management AD (Sofija, Bulgārija) (pārstāvji – M. Georgieva-Tabakova un H. Raychev, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 5. septembra lēmumu lietā R 1975/2013-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Easy Asset Management un TeamBank AG Nürnberg

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               TeamBank AG Nürnberg atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 7, 12.1.2015.


title: Lieta C-179/14: Prasība, kas celta 2014. gada 10. aprīlī  – Eiropas Komisija/Ungārija

text:
               30.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/10

         Prasība, kas celta 2014. gada 10. aprīlī – Eiropas Komisija/Ungārija
   (Lieta C-179/14)
   2014/C 202/12
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Tokár un E. Montaguti)

      Atbildētāja: Ungārija

      Prasītājas prasījumi:

               1.

               atzīt, ka Ungārija, ieviešot un uzturot SZÉP kartes sistēmu, kas reglamentēta 2011. gada 12. aprīļa Dekrētā Nr. 55/2011 un grozījumi kurā izdarīti ar 2011. gada Likumu Nr. CLVI, ir pārkāpusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvu 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (1), ciktāl:

                           —

                           Dekrēta par SZÉP karti 13. pants, to lasot kopā ar 1993. gada Likuma Nr. XCVI 2. panta 2. punkta d) apakšpunktu, 1997. gada Likuma Nr. CXXXII 2. panta b) punktu un 2006. gada Likuma Nr. IV 1. pantu un 2. panta 1. un 2. punktu, 55. panta 1. un 3. punktu un 64. panta 1. punktu, izslēdz iespēju uzņēmumu filiālēm izsniegt SZÉP karti, un tādējādi ar to ir pārkāpti Direktīvas 2006/123 14. panta 3. punkts un 15. panta 2. punkta b) apakšpunkts;

                           —

                           Dekrēta par SZÉP karti 13. pants, to lasot kopā ar 2006. gada Likuma Nr. IV 1. pantu, 2. panta 1. un 2. punktu, 55. panta 1. un 3. punktu un 64. panta 1. punktu, 1993. gada Likuma Nr. XCVI 2. panta 2. punkta d) apakšpunktu un 1997. gada Likuma Nr. CXXXII 2. panta b) punktu, Dekrēta par SZÉP karti 13. panta a), b) un c) punktā noteikto prasību izpildes [konstatēšanas] mērķiem neatzīst to uzņēmumu koncernu darbību, kuru mātesuzņēmums nav saskaņā ar Ungārijas tiesībām dibināta sabiedrība un kurā ietilpstošie uzņēmumi nav saskaņā ar Ungārijas tiesībām veidotas sabiedrības formā, un tādējādi ar to ir pārkāpti Direktīvas 2006/123 15. panta 1. un 2. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts;

                           —

                           Dekrēta par SZÉP karti 13. pants, to lasot kopā ar 2006. gada Likuma Nr. IV 1. pantu, 2. panta 1. un 2. punktu, 55. panta 1. un 3. punktu un 64. panta 1. punktu, 1993. gada Likuma Nr. XCVI 2. panta 2. punkta d) apakšpunktu un 1997. gada Likuma Nr. CXXXII 2. panta b) punktu, saglabā iespēju bankām un citām kredītiestādēm izsniegt SZÉP karti, jo tikai šīs iestādes spēj izpildīt dekrēta 13. pantā noteiktās prasības, un tādējādi ar to ir pārkāpti Direktīvas 2006/123 15. panta 1. un 2. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts;

                           —

                           Dekrēta par SZÉP karti 13. pants, ciktāl tajā, lai varētu izsniegt SZÉP karti, tiek prasīta dibinājuma esamība Ungārijā, ir pretrunā Direktīvas 2006/123 16. pantam;

               2.

               pakārtoti, ciktāl pirmajā punktā minētās Direktīvas 2006/123 tiesību normas nav piemērojamas attiecībā uz tur minētajiem noteikumiem, atzīt, ka ar 2011. gada 12. aprīļa Dekrētu Nr. 55/2011 izveidotā SZÉP kartes sistēma ir pretrunā LESD 49. un 56. pantam;

               3.

               atzīt, ka Erzsébet maltīšu kuponu sistēma, kas reglamentēta 2011. gada Likumā Nr. CLVI un 2012. gada Likumā Nr. CIII un kurā publisko tiesību subjektiem ir noteiktas monopoltiesības attiecībā uz aukstās maltītes kuponu izsniegšanu un kas stājusies spēkā bez pienācīga pārejas perioda un bez vajadzīgajiem pārejas pasākumiem, ir pretrunā LESD 49. un 56. pantam, ciktāl 2011. gada Likuma Nr. CLVI 1., 5. un 477. pantā un 2012. gada Likuma Nr. CIII 2. panta 1. un 2. punktā un 6. un 7. pantā ir noteikti nesamērīgi ierobežojumi.

               4.

               piespriest Ungārijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   2011. gadā Ungārija izdarīja grozījumus tiesiskajā regulējumā par darba devēju darbiniekiem piešķirtajiem aukstās un siltās maltītes, brīvā laika un atpūtas kuponiem, ko uzskata par priekšrocībām, kas nav saistītas ar darba samaksu, un tāpēc pakļauti izdevīgākam nodokļu un sociālā nodrošinājuma maksājumu režīmam. Šis jaunais tiesiskais regulējums stājās spēkā 2012. gada 1. janvārī bez pienācīga pārejas perioda. Pirms šiem grozījumiem valsts tiesiskajā regulējumā nebija noteikti kādi konkrēti jeb īpaši nosacījumi attiecībā uz šādu maltītes kuponu izsniegšanu, nedz arī formu. Šo grozījumu izdarīšanas rezultātā kāda publisko tiesību iestāde, proti, Magyar Nemzeti Üdülési Alapítvány (Ungārijas nacionālais atvaļinājumu fonds), atrodas monopolstāvoklī attiecībā uz esošas siltās maltītes kuponu izsniegšanu papīra formātā un aukstās maltītes kuponu izsniegšanu papīra vai elektroniskā formātā. Turklāt šajā tiesiskajā regulējumā ir noteikti jo īpaši stingri nosacījumi siltās maltītes, brīvā laika un atpūtas kuponu izsniegšanai, kurus jau var izsniegt tikai elektroniskā formātā. Ar apstrīdētajiem pasākumiem no tirgus tiek izspiesti tajā jau gadiem ilgi strādājušie subjekti, tiek ierobežota jaunu subjektu ienākšana tirgū un liegts brīvi sniegt pakalpojumus. Turklāt SZÉP kartes sistēmā tirgus de facto tiek rezervēts trīs saskaņā ar Ungārijas tiesībām izveidotiem lielākajiem banku koncerniem, savukārt Erzsébet kuponu izsniegšana ir iespējama vienīgi valsts monopola kārtībā. Ar to vien, ka ar monopoltiesībām apveltītās publisko tiesību dibinājuma ieņēmumi tiek atvēlēti sociālo izmaksu segšanai, nav pietiekami, lai attaisnotu ieviestos ierobežojumus. Saskaņā ar attiecīgajām LESD un Direktīvas 2006/123 tiesību normām ierobežojumus uzņēmējdarbības brīvībai un pakalpojumu sniegšanas brīvībai drīkst ieviest vienīgi tad, ja tie nav diskriminējoši un atbilst vispārējām interesēm un ja vien tie atbilst vajadzīguma un samērīguma prasībām.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīva 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (OV L 376, 36. lpp.).


title: Lietas T-55/97 izslēgšana no reģistra

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/62

         Lietas T-55/97 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 217/125)

      (tiesvedības valoda — holandiešu)

   2005. gada 16. jūnijā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-55/97 C.H.L. Wijnen/Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija.

      (1)  OV C 142, 10.05.1997.


title: Lieta T-171/10: Prasība, kas celta 2010. gada 15. aprīlī — Slovak Telekom /Komisija

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/49

         Prasība, kas celta 2010. gada 15. aprīlī — Slovak Telekom/Komisija
   (Lieta T-171/10)
   2010/C 148/80
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Slovak Telekom a.s. (Bratislava, Slovākijas Republika) (pārstāvji — D. Geradin, L. Kjølbye un M. Maier, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 8. februāra Lēmumu C(2010) 902 par procedūru saskaņā ar Padomes Regulas 1/2003 (1) 18. panta 3. punktu un 24. panta 1. punktu (Lieta COMP/39523 — Slovak Telekom); un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasības pieteikumu prasītāja saskaņā ar LESD 263. pantu lūdz atcelt Komisijas 2010. gada 8. februāra Lēmumu C(2010) 902, ar kuru tai saskaņā ar Regulas 1/2003 18. panta 3. punktu un 24. panta 1. punktu tiek uzdots sniegt noteiktu informāciju saistībā ar procedūru saskaņā ar LESD 102. pantu un tiek uzlikts periodisks soda maksājums lēmuma neizpildes gadījumā.
   Lai pamatotu savus prasījumus, prasītāja izvirza trīs pamatus.
   Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka ir tikusi pieļauta kļūda tiesību piemērošanā saistībā ar Komisijas pilnvarām pieprasīt informāciju saskaņā ar Padomes Regulas 1/2003 18. panta 3. punktu par laika posmu pirms Slovākijas Republikas iestāšanās Eiropas Savienībā. Pirms 2004. gada 1. maija Komisijai nebija pilnvaru piemērot Eiropas Savienības tiesības, lai veiktu izmeklēšanu Slovākijas Republikas teritorijā. Līdz ar to Komisijai nav tiesību izmantot Regulas 1/2003 18. panta 3. punktā noteiktās izmeklēšanas pilnvaras, lai iegūtu informāciju par šo laikposmu.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ, jo ar to tiek pārkāpts procesuālā taisnīguma princips, kas ir noteikts Pamattiesību Hartas (2) 41. panta 1. punktā. Komisijas izmeklēšana saistībā ar Slovak Telekom rīcību par laikposmu, kad ES tiesības nebija piemērojamas un Slovak Telekom nebija pienākuma ievērot šos noteikumus, var kaitēt Slovak Telekom. Komisija nevarēja ņemt vērā šo informāciju savā vērtējumā. No apstrīdētā lēmuma izriet, ka Komisija grasās ņemt vērā šo informāciju.
   Treškārt, prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ, jo ar to tiek pārkāpts samērīguma princips. Šis princips ir izklāstīts Padomes Regulas 1/2003 18. panta 3. punktā, saskaņā ar kuru Komisijai ir pilnvaras pieprasīt no uzņēmumiem visu nepieciešamo informāciju. Slovak Telekom gadījumā Komisija tomēr netika pierādījusi nepieciešamo saikni starp pieprasīto pirmsiestāšanās laika posma informāciju un tā iespējami prettiesisko rīcību pēc 2004. gada 1. maija. Līdz ar to informācija un dokumenti, kas attiecas uz pirmsiestāšanās laika posmu nav nepieciešami, lai ļautu Komisijai noteikt, vai Slovak Telekom rīcība laikā pēc iestāšanās atbilst ES tiesībām.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Savienības Pamattiesību Harta, 2010. gada 30. marta OV C 83, 389. lpp.


title: Lieta T-654/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 13. novembra spriedums – Kaddour /Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju — Līdzekļu iesaldēšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Termiņš prasības celšanai — Daļēja nepieņemamība — Interese celt prasību — Pierādīšanas pienākums — Atcelšanas seku pielāgošana laikā

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/24

         Vispārējās tiesas 2014. gada 13. novembra spriedums – Kaddour/Padome
   (Lieta T-654/11) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Termiņš prasības celšanai - Daļēja nepieņemamība - Interese celt prasību - Pierādīšanas pienākums - Atcelšanas seku pielāgošana laikā)
   (2015/C 007/29)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Khaled Kaddour (Damas, Sīrija) (pārstāvji – M. Ponsard, D. Amaudruz un A. Boesch, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – S. Kyriakopoulou, G. Étienne un B. Driessen)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2011. gada 9. maija Lēmumu 2011/273/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 121, 11. lpp.), Padomes 2011. gada 9. maija Regulu (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 121, 1. lpp.), Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas lēmumu 2011/302/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/273 (OV L 136, 91. lpp.), Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 504/2011, ar ko īsteno Regulu Nr. 442/2011 (OV L 136, 45. lpp.), Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas lēmumu 2011/367/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/273 (OV L 164, 14. lpp.), Padomes 2011. gada 23. jūnija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 611/2011, ar ko īsteno Regulu Nr. 442/2011 (OV L 164, 1. lpp.), Padomes 2011. gada 1. augusta Īstenošanas lēmumu 2011/488/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/273 (OV L 199, 74. lpp.), Padomes 2011. gada 1. augusta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 755/2011, ar ko īsteno Regulu Nr. 442/2011 (OV L 199, 33. lpp.), Padomes 2011. gada 23. augusta Īstenošanas lēmumu 2011/515/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/273 (OV L 218, 20. lpp.), Padomes 2011. gada 23. augusta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 843/2011, ar ko īsteno Regulu Nr. 442/2011 (OV L 218, 1. lpp.), Padomes 2011. gada 2. septembra Lēmumu 2011/522/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/273 (OV L 228, 16. lpp.), Padomes 2011. gada 2. septembra Regulu (ES) Nr. 878/2011, ar ko groza Regulu Nr. 442/2011 (OV L 228, 1. lpp.), Padomes 2011. gada 23. septembra Lēmumu 2011/628/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/273 (OV L 247, 17. lpp.), Padomes 2011. gada 23. septembra Regulu (ES) Nr. 950/2011, ar ko groza Regulu Nr. 442/2011 (OV L 247, 3. lpp.), Padomes 2011. gada 13. oktobra Lēmumu 2011/684/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/273 (OV L 269, 33. lpp.), Padomes 2011. gada 13. oktobra Regulu (ES) Nr. 1011/2011, ar ko groza Regulu Nr. 442/2011 (OV L 269, 18. lpp.), Padomes 2011. gada 14. novembra Lēmumu 2011/735/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/273 (OV L 296, 53. lpp.), Padomes 2011. gada 14. novembra Īstenošanas lēmumu 2011/736/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/273 (OV L 296, 55. lpp.), Padomes 2011. gada 14. novembra Regulu (ES) Nr. 1150/2011, ar ko groza Regulu Nr. 442/2011 (OV L 296, 1. lpp.), Padomes 2011. gada 14. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1151/2011, ar ko īsteno Regulu Nr. 442/2011 (OV L 296, 3. lpp.), Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju un ar ko atceļ Lēmumu 2011/273 (OV L 319, 56. lpp.), Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1244/2011, ar ko īsteno Regulu Nr. 442/2011 (OV L 319, 8. lpp.), Padomes 2012. gada 18. janvāra Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā un ar ko atceļ Regulu (ES) Nr. 442/2011 (OV L 16, 1. lpp.), Padomes 2012. gada 23. janvāra Īstenošanas lēmumu 2012/37/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/782 (OV L 19, 33. lpp.), Padomes 2012. gada 23. janvāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 55/2012, ar ko īsteno Regulas Nr. 36/2012 33. panta 1. punktu (OV L 19, 6. lpp.), Padomes 2012. gada 23. aprīļa Lēmumu 2012/206/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/782 (OV L 110, 36. lpp.), Padomes 2012. gada 14. maija Īstenošanas lēmumu 2012/256/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/782 (OV L 126, 9. lpp.), Padomes 2012. gada 14. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 410/2012, ar ko īsteno Regulas Nr. 36/2012 32. panta 1. punktu (OV L 126, 3. lpp.), Padomes 2012. gada 15. jūnija Regulu (ES) Nr. 509/2012, ar ko groza Regulu Nr. 36/2012 (OV L 156, 10. lpp.), Padomes 2012. gada 20. jūnija Lēmumu 2012/322/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/782 (OV L 165, 45. lpp.), Padomes 2012. gada 25. jūnija Īstenošanas lēmumu 2012/335/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/782 (OV L 165, 80. lpp.), Padomes 2012. gada 25. jūnija Regulu (ES) Nr. 545/2012, ar ko groza Regulu Nr. 36/2012 (OV L 165, 23. lpp.), Padomes 2012. gada 25. jūnija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 544/2012, ar ko īsteno Regulas Nr. 36/2012 32. panta 1. punktu (OV L 165, 20. lpp.), Padomes 2012. gada 23. jūlija Lēmumu 2012/420/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/782 (OV L 196, 59. lpp.), Padomes 2012. gada 23. jūlija Īstenošanas lēmumu 2012/424/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/782 (OV L 196, 81. lpp.), Padomes 2012. gada 23. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 673/2012, ar ko īsteno Regulas Nr. 36/2012 32. panta 1. punktu (OV L 196, 8. lpp.), Padomes 2012. gada 29. novembra Lēmumu 2012/739/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju un ar ko atceļ Lēmumu 2011/782 (OV L 330, 21. lpp.), Padomes 2013. gada 22. aprīļa Īstenošanas lēmumu 2013/185/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2012/739 (OV L 111, 77. lpp.), Padomes 2013. gada 22. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) Nr. 363/2013, ar ko īsteno Regulu Nr. 36/2012 (OV L 111, 1. lpp.), un Padomes 2013. gada 31. maija Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 147, 14. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību, tai esot novēlotai, noraidīt kā nepieņemamu, ciktāl tajā tiek prasīts atcelt Padomes 2011. gada 23. jūnija Īstenošanas lēmumu 2011/367/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/273/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, un Padomes 2011. gada 23. jūnija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 611/2011, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā;

               2)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu, ciktāl tajā tiek prasīts atcelt Padomes 2011. gada 9. maija Lēmumu 2011/273/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, Padomes 2011. gada 9. maija Regulu (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas lēmumu 2011/302/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/273, Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 504/2011, ar ko īsteno Regulu Nr. 442/2011, Padomes 2011. gada 1. augusta Īstenošanas lēmumu 2011/488/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/273, Padomes 2011. gada 1. augusta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 755/2011, ar ko īsteno Regulu Nr. 442/2011, Padomes 2011. gada 23. augusta Īstenošanas lēmumu 2011/515/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/273, Padomes 2011. gada 23. augusta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 843/2011, ar ko īsteno Regulu 442/2011, Padomes 2011. gada 2. septembra Lēmumu 2011/522/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/273, Padomes 2011. gada 2. septembra Regulu (ES) Nr. 878/2011, ar ko groza Regulu 442/2011, Padomes 2011. gada 23. septembra Lēmumu 2011/628/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/273, Padomes 2011. gada 23. septembra Regulu (ES) Nr. 950/2011, ar ko groza Regulu Nr. 442/2011, Padomes 2011. gada 13. oktobra Lēmumu 2011/684/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/273, Padomes 2011. gada 13. oktobra Regulu (ES) Nr. 1011/2011, ar ko groza Regulu Nr. 442/2011, Padomes 2011. gada 14. novembra Lēmumu 2011/735/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/273, Padomes 2011. gada 14. novembra Īstenošanas lēmumu 2011/736/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/273, Padomes 2011. gada 14. novembra Regulu (ES) Nr. 1150/2011, ar ko groza Regulu Nr. 442/2011, Padomes 2011. gada 14. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1151/2011, ar ko īsteno Regulu Nr. 442/2011, Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1244/2011, ar ko īsteno Regulu Nr. 442/2011, Padomes 2012. gada 23. janvāra Īstenošanas lēmumu 2012/37/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, Padomes 2012. gada 23. janvāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 55/2012, ar ko īsteno Regulas (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā 33. panta 1. punktu, Padomes 2012. gada 23. aprīļa Lēmumu 2012/206/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, Padomes 2012. gada 14. maija Īstenošanas lēmumu 2012/256/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, Padomes 2012. gada 14. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 410/2012, ar ko īsteno Regulas (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju 32. panta 1. punktu, Padomes 2012. gada 15. jūnija Regulu (ES) Nr. 509/2012, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, Padomes 2012. gada 20. jūnija Lēmumu 2012/322/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, Padomes 2012. gada 25. jūnija Īstenošanas lēmumu 2012/335/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, Padomes 2012. gada 25. jūnija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 544/2012, ar ko īsteno 32. panta 1. punktu Regulā (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, Padomes 2012. gada 25. jūnija Regulu (ES) Nr. 545/2012, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, Padomes 2012. gada 23. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 673/2012, ar ko īsteno 32. panta 1. punktu Regulā (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, Padomes 2012. gada 23. jūlija Lēmumu 2012/420/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, un Padomes 2012. gada 23. jūlija Īstenošanas lēmumu 2012/424/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, jo šie tiesību akti neattiecas uz Khaled Kaddour;

               3)

               izbeigt tiesvedību lietā par prasību, ciktāl tajā tiek prasīts atcelt Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju un ar ko atceļ Lēmumu 2011/273Padomes 2012. gada 29. novembra Lēmumu 2012/739/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju un ar ko atceļ Lēmumu 2011/782, un Padomes 2013. gada 22. aprīļa Īstenošanas lēmumu 2013/185/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2012/739, jo šie akti tika atcelti un aizstāti;

               4)

               atcelt, ciktāl šie tiesību akti attiecas uz K. Kaddour,

                           —

                           Padomes 2012. gada 18. janvāra Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā un ar ko atceļ Regulu Nr. 442/2011;

                           —

                           Padomes 2013. gada 22. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) Nr. 363/2013, ar ko īsteno Regulu Nr. 36/2012;

                           —

                           Padomes 2013. gada 31. maija Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju;

               5)

               atcelto lēmumu un regulu ietekme tiek saglabāta attiecībā uz K. Kaddour līdz brīdim, kad būs beidzies termiņš apelācijas sūdzības iesniegšanai, vai, ja apelācijas sūdzība tiks iesniegta šajā termiņā, līdz iespējamās apelācijas sūdzības noraidīšanai;

               6)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina trešdaļu K. Kaddour tiesāšanās izdevumu;

               7)

               K. Kaddour sedz divas trešdaļas savu tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 58, 25.2.2012.


title: Lieta C-81/12: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 25. aprīļa spriedums ( Curtea de Apel București (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Asociația ACCEPT/Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării (Sociālā politika — Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā — Direktīva 2000/78/EK — 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts, 10. panta 1. punkts un 17. pants — Diskriminācijas seksuālās orientācijas dēļ aizliegums — “Faktu, pēc kuriem var secināt, ka ir bijusi diskriminācija” jēdziens — Noteikumi par pierādīšanas pienākumu — Efektīvas, samērīgas un preventīvas sankcijas — Persona, kura uzstājas un kura gan plašsaziņas līdzekļos, gan sabiedrībā tiek uztverta kā profesionālā futbola kluba vadītājs — Publiski paziņojumi, ar kuriem tiek izslēgta futbolista, kurš tiek attēlots kā homoseksuālis, pieņemšana darbā)

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/8

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 25. aprīļa spriedums (Curtea de Apel București (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Asociația ACCEPT/Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării

   (Lieta C-81/12) (1)

   (Sociālā politika - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - Direktīva 2000/78/EK - 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts, 10. panta 1. punkts un 17. pants - Diskriminācijas seksuālās orientācijas dēļ aizliegums - “Faktu, pēc kuriem var secināt, ka ir bijusi diskriminācija” jēdziens - Noteikumi par pierādīšanas pienākumu - Efektīvas, samērīgas un preventīvas sankcijas - Persona, kura uzstājas un kura gan plašsaziņas līdzekļos, gan sabiedrībā tiek uztverta kā profesionālā futbola kluba vadītājs - Publiski paziņojumi, ar kuriem tiek izslēgta futbolista, kurš tiek attēlots kā homoseksuālis, pieņemšana darbā)
   2013/C 171/14
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel București

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Asociația ACCEPT

      Atbildētāja: Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Curtea de Apel București — Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.), 2. panta 2. punkta a) apakšpunkta, 10. panta 1. punkta un 17. panta interpretācija — Diskriminējoši futbolkluba personāla atlases kritēriji, kuri ir saistīti ar seksuālo orientāciju — Direktīvas piemērojamība attiecībā uz diskriminējošu paziņojumu izteikšanu presē, ja nav notikusi faktiska pieņemšanas darbā procedūra — Fakti, kuri ļauj prezumēt, ka ir pieļauta tieša vai netieša diskriminācija — Pierādīšanas pienākums — Piemērojamās sankcijas noteikumu neievērošanas gadījumā — Valsts tiesiskā regulējuma, kas nepieļauj administratīvā naudas soda piemērošanu pēc 6 mēnešu noilguma termiņa beigām, pieļaujamība — Pienākums noteikt efektīvu, samērīgu un preventīvu sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 2. punkts un 10. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādi fakti kā pamatlietā jākvalificē kā “fakti, pēc kuriem var secināt, ka ir bijusi diskriminācija”, attiecībā uz profesionālo futbola klubu, ja attiecīgos paziņojumus ir izteikusi persona, kura uzstājas un kura gan plašsaziņas līdzekļos, gan sabiedrībā tiek uztverta kā šī kluba galvenais vadītājs, lai gan tai katrā ziņā nav juridiskas spējas to saistīt vai pārstāvēt pieņemšanas darbā jautājumos;

               2)

               Direktīvas 2000/78 10. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja tādi fakti kā pamatlietā tiktu kvalificēti kā “fakti, pēc kuriem var secināt, ka ir bijusi diskriminācija” seksuālās orientācijas dēļ, profesionālajam futbola klubam pieņemot darbā spēlētājus, tāds pierādīšanas pienākums, kāds paredzēts Direktīvas 2000/78 10. panta 1. punktā, nenoved pie tā, ka tiek prasīts pierādījums, kuru ir neiespējami sniegt, neaizskarot tiesības uz privātās dzīves aizsardzību;

               3)

               Direktīvas 2000/78 17. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru tad, ja tiek konstatēts, ka ir notikusi diskriminācija seksuālās orientācijas dēļ šīs direktīvas izpratnē, ir iespējams vienīgi izteikt tādu brīdinājumu kā pamatlietā, ja šī konstatācija tiek veikta pēc sešu mēnešu noilguma termiņa beigām, sākot no faktu notikšanas dienas, ja, piemērojot šo pašu tiesisko regulējumu, šāda diskriminācija netiek sankcionēta ar tādiem materiāltiesiskajiem un procesuālajiem noteikumiem, kuri sankcijai piešķir efektīvu, samērīgu un preventīvu raksturu. Iesniedzējtiesai jānovērtē, vai tas tā ir attiecībā uz tiesisko regulējumu pamatlietā, un vajadzības gadījumā valsts tiesības, cik iespējams, jāinterpretē atbilstoši minētās direktīvas tekstam un mērķim, lai sasniegtu tajā paredzēto rezultātu.

      (1)  OV C 126, 28.4.2012.