title: Tiesas Spriedums (virspalāta) 2004. gada 8. jūnijā lietā C-220/02 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Oberster Gerichtshof): Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft der Privatangestellten pret Wirtschaftskammer Österreich (Vienādas darba samaksas princips vīriešiem un sievietēm — Darba samaksas jēdziens — Militārā dienesta periodu ņemšana vērā, aprēķinot atlaišanas pabalstu — Iespēja salīdzināt darbiniekus, kas pilda militāro dienestu, un darbinieces, kas pēc grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma beigām ņem bērna kopšanas atvaļinājumu, kura ilgumu neņem vērā, aprēķinot atlaišanas pabalstu)

text:
               24.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2004. gada 8. jūnijā
   lietā C-220/02 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Oberster Gerichtshof): Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft der Privatangestellten pret Wirtschaftskammer Österreich (1)

   (Vienādas darba samaksas princips vīriešiem un sievietēm - Darba samaksas jēdziens - Militārā dienesta periodu ņemšana vērā, aprēķinot atlaišanas pabalstu - Iespēja salīdzināt darbiniekus, kas pilda militāro dienestu, un darbinieces, kas pēc grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma beigām ņem bērna kopšanas atvaļinājumu, kura ilgumu neņem vērā, aprēķinot atlaišanas pabalstu)
   (2004/C 190/04)
   Tiesvedības valoda: vācu
   Lietā C-220/02 par lūgumu, ko Tiesai atbilstoši EKL 234. pantam iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) nolūkā saņemt prāvā, kuru iztiesā šī tiesa, starp Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft der Privatangestellten un Wirtschaftskammer Österreich prejudiciālu nolēmumu par to, kā interpretēt EKL 141. pantu un 1. pantu Padomes 1975. gada 10. februāra Direktīvā 75/117/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu, ievērojot principu par vienlīdzīgu atalgojumu vīriešiem un sievietēm (OV L 45, 19. lpp.), Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris, palātu priekšsēdētāji P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, J.-P. Puissochet (referents) un J. N. Cunha Rodrigues, tiesnesis R. Schintgen, tiesneses F. Macken un N. Colneric, tiesnesis S. von Bahr un tiesnese R. Silva de Lapuerta, ģenerāladvokāte: J. Kokott, sekretārs: H. von Holstein, sekretāra palīgs, 2004. gada 8. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Priekšrocības, kas personām, kas pilda obligātu militāro dienestu vai to aizstājošu alternatīvo dienestu, kuru var brīvprātīgi pagarināt, izpaužas kā iespēja, ka, aprēķinot atlaišanas pabalstu, uz kuru tās varētu vēlāk pretendēt, tiek ņemts vērā šo dienestu laiks, ir jāuzskata par darba samaksas elementu EKL 141. panta nozīmē.

               2.

               EKL 141. pants un Padomes 1975. gada 10. februāra Direktīvā 75/117/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu, ievērojot principu par vienlīdzīgu atalgojumu vīriešiem un sievietēm neiestājas pret to, ka atlaišanas pabalsta aprēķinā, pamatojoties uz stāžu konkrētajā darba vietā, tiek ņemts vērā laiks, kas pavadīts militārajā dienestā vai tam līdzvērtīgā alternatīvā dienestā, kuru galvenokārt pilda vīrieši, un netiek ņemts vērā bērna kopšanas atvaļinājums, kuru visbiežāk ņem sievietes.

      (1)  OV C 202, 24. 8. 2002.


title: Lieta T-252/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 8. septembra rīkojums – Chemo Ibérica/ITSB – Novartis (“EXELTIS”)

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/58

         Vispārējās tiesas 2015. gada 8. septembra rīkojums – Chemo Ibérica/ITSB – Novartis (“EXELTIS”)
   (Lieta T-252/14) (1)

   (2015/C 381/73)
   Tiesvedības valoda – spāņu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 253, 4.8.2014.


title: Lieta C-13/15: Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 8. septembra rīkojums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Cdiscount SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Direktīva 2005/29/EK — Patērētāju tiesību aizsardzība — Negodīga komercprakse — Cenas samazinājums — References cenas marķējums vai norāde

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/9

         Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 8. septembra rīkojums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Cdiscount SA

   (Lieta C-13/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Direktīva 2005/29/EK - Patērētāju tiesību aizsardzība - Negodīga komercprakse - Cenas samazinājums - References cenas marķējums vai norāde)
   (2015/C 398/11)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībniece pamatlietā

      Cdiscount SA

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”), ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā tādas valsts tiesību normas kā pamatlietā, ar kurām – neizvērtējot katru attiecīgo gadījumu, lai konstatētu tā iespējami negodīgo raksturu, – ir vispārīgi aizliegti paziņojumi par cenu samazinājumiem, kuros references cena nav ietverta marķējumā un cenu norādē, ja vien šo tiesību normu mērķi ir saistīti ar patērētāju tiesību aizsardzību. Iesniedzējtiesas kompetencē ir izvērtēt, vai tā tas ir pamatlietā.

      (1)  OV C 107, 30.3.2015.


title: Tiesas spriedums (Virspalāta) 2005. gada 31. maijā lietā C-53/03 (Epitropi Antagonismou lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Synetairismos Farmakopoion Aitolias & Akarnanias (Syfait) u.c. pret GlaxoSmithKline plc u.c. (Pieņemamība — Valsts tiesas jēdziens — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Atteikums piegādāt vairumtirgotājiem farmaceitiskos produktus — Paralēlā tirdzniecība)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (Virspalāta)
   2005. gada 31. maijā
   lietā C-53/03 (Epitropi Antagonismou lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Synetairismos Farmakopoion Aitolias & Akarnanias (Syfait) u.c. pret GlaxoSmithKline plc u.c. (1)

   (Pieņemamība - Valsts tiesas jēdziens - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Atteikums piegādāt vairumtirgotājiem farmaceitiskos produktus - Paralēlā tirdzniecība)
   (2005/C 182/06)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Lietā C-53/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Epitropi Antagonismou (Konkurences komisija, Grieķija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 22. janvārī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 5. februārī, tiesvedībā Synetairismos Farmakopoion Aitolias & Akarnanias (Syfait)u.c., Panellinios syllogos farmakapothikarion, Interfarm — A. Agelakos & Sia OE u.c., K. P. Marinopoulos Anonymos Etairia emporias kai dianomis farmakeftikon proïonton u.c. pret GlaxoSmithKline plc, GlaxoSmithKline AEVE, agrāk Glaxowellcome AEVE, Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātu priekšsēdētāji P. Jāns [P. Jann], K. V. A. Timmermanss [C.W.A. Timmermans], A. Ross [A. Rosas] un R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann] (referents), R. Šintgens [R. Schintgen], N. Kolnerika [N. Colneric] un S. fon Bārs [S. von Bahr], ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [F.G. Jacobs], sekretāre L. Hjūleta [L. Hewlett], galvenā administratore, 2005. gada 31. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Tiesas kompetencē neietilpst atbildes sniegšana uz Epitropi Antagonismou jautājumiem, kas iesniegti ar 2003. gada 22. janvārī pieņemto lēmumu.

      (1)  OV C 101, 26.04.2003.


title: Lieta T-15/14: Prasība, kas celta 2014. gada 6. janvārī — Simet /Komisija

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/51

         Prasība, kas celta 2014. gada 6. janvārī — Simet/Komisija
   (Lieta T-15/14)
   2014/C 52/100
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Simet SpA (Rossano Calabro, Itālija) (pārstāvji — A. Clarizia un P. Clarizia, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 2. oktobra Lēmumu C(2013) 6251, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. pantu un Eiropas Ekonomikas zonas līguma 62. pantu — Valsts atbalsts SA.33.037 (2012/C) — Itālija — SIMET S.p.A izmaksātā kompensācija par laikā no 1987. līdz 2003. gadam sniegtajiem sabiedriskā transporta pakalpojumiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir vērsta pret Eiropas Komisijas 2013. gada 2. oktobra Lēmumu C(2013) 6251, galīgā redakcija, atbilstoši kuram kompensācija, kas SIMET tika izmaksāta atbilstoši Itālijas Consiglio di Stato [Valsts Padomes] spriedumam un par ko bija paziņojušas valsts iestādes, ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un atbilstoši kuram šis pasākums nebija atbrīvots no Regulas (EEK) Nr. 1191/69 17. panta 2. punktā paredzētā iepriekšējas paziņošanas pienākuma.

      SIMET šajā ziņā norāda, ka valsts tiesas izskatītā lieta attiecās uz to zaudējumu atlīdzību, kas prasītājai bija radušies nelikumību, kas bija pieļautas Infrastruktūras un transporta ministrijas pieņemtajos tiesību aktos saistībā ar starpreģionālo sabiedrisko ceļu pārvadājumu pakalpojumu sniegšanu laikā no 1987. līdz 2003. gadam.
   Prasības pamatošanai prasītāja ir izvirzījusi šādus pamatus.

               1)

               Valsts tiesiskais regulējums, pamatojoties uz kuru Infrastruktūras un transporta ministrija vadīja SIMET komercdarbību attiecīgajā laikposmā, kas tika izvērtēts Consiglio di Stato spriedumā, neesot saderīgs ar Regulu (EEK) Nr. 1191/69, kurā pēc grozījumiem, kas tika izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 1893/91, dalībvalstīm bija liegts noteikt uzņēmumiem, kuri tāpat kā SIMET veic pasažieru starpreģionālos pārvadājumus ar autobusu, jebkādas sabiedrisko pakalpojumu saistības.

               2)

               Pretēji tam, ko ir apgalvojusi Komisija, uz SIMET esot tikušas attiecinātas sabiedrisko pakalpojumu saistības, ciktāl vienpusējie koncesijas akti, kurus pasažieru starpreģionālo pārvadājumu ar autobusu pakalpojumu sniegšanai bija pieņēmusi Infrastruktūras un transporta ministrija, atbilstoši Itālijas tiesiskajā regulējumā ietvertajām prasībām, acīmredzami liedza SIMET jebkādu autonomiju tās komercdarbības veikšanā, jo šo darbību tieši organizēja un noteica attiecīgā iestāde.

               3)

               Kaitējuma, ko privātpersonas cietušas Eiropas Savienības tiesību pārkāpuma dēļ, atlīdzināšanai piemērojamo principu pārkāpums, saskaņā ar kuriem, ja kādas dalībvalsts iestāde savas kompetences ietvaros pieņem Savienības tiesībām pretēju administratīvo pasākumu, šai iestādei ir jāatlīdzina pasākuma adresātam radītais kaitējums, ņemot vērā šā pasākuma prettiesisko raksturu.

               4)

               Katrā ziņā SIMET neesot ticis piešķirts nekāds valsts atbalsts, jo summu, kas tai piešķirtas kā zaudējumu atlīdzība, aprēķināšanas metode, izmantojot Regulā (EEK) Nr. 1191/69 noteiktos kritērijus, saistībā ar ceļa pārvadājumu darbību, uz kuru ir attiecinātas sabiedrisko pakalpojumu saistības un ko tā bija veikusi laikā no 1987. līdz 2003. gadam, ir tāda, kas ļauj izslēgt jebkādu pārmērīgas kompensācijas piešķiršanas SIMET risku, jo šīs summas ir tikai atlīdzība par papildu izmaksām, kas šai sabiedrībai bija radušās, pildot iepriekš minētās saistības, kuras uz to bija attiecinātas prettiesiski.


title: Lieta T-20/06: Prasība, kas celta  2006. gada 11. janvārī  —  Dimitrios Grammatikopoulos  pret ITSB

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/41

         Prasība, kas celta 2006. gada 11. janvārī — Dimitrios Grammatikopoulos pret ITSB
   (Lieta T-20/06)
   (2006/C 131/77)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Dimitrijs Gramatikopuls [Dimitrios Grammatikopoulos] (pārstāvis — Konstantīns Tauls [Konstantinos Taoulas], advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: National Academy of Recording Arts and Sciences, Santa Monica (ASV)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2005. gada 18. augusta lēmumu R 1062/2000-4 un pieņemt negrozītu, kā tas ir iesniegts, vai pakārtoti, kā tiek piedāvāts prasībā, prasītāja pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “GRAMMY” reģistrāciju kā Eiropas preču zīmi.

         Pamati un galvenie argumenti
   Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdisks apzīmējums “GRAMMY”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 25. un 28. klasē — pieteikums Nr. 19 315.
   Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: National Academy of Recording Arts and Sciences.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts preču zīme “GRAMMY”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 9., 35., 41. un 42. klasē.
   Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumu noraidīt.

      Apelāciju padomes lēmums: prasību pieņemt. Reģistrācijas pieteikumu noraidīt.

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 5. punkta un 43. panta 3. punkta pārkāpums. Prasītājs apgalvo, ka nav pierādīta pretnostatītās preču zīmes faktiska izmantošana komercdarbībā, turklāt viņš apšauba Apelāciju padomes vērtējumu, ka pretnostatītā preču zīme ir pazīstama.


title: Tiesas spriedums (virspalāta) 2005. gada 24. maijā lietā C-244/03 Francijas Republika pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi (Kosmētikas līdzekļi — Testēšana ar dzīvniekiem — Direktīva Nr. 2003/15/EK — Tiesību akta daļēja atcelšana — 1. panta 2. punkts — Nedalāmība — Nepieņemamība)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2005. gada 24. maijā
   lietā C-244/03 Francijas Republika pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi (1)

   (Kosmētikas līdzekļi - Testēšana ar dzīvniekiem - Direktīva Nr. 2003/15/EK - Tiesību akta daļēja atcelšana - 1. panta 2. punkts - Nedalāmība - Nepieņemamība)
   (2005/C 182/11)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-244/03 par prasību atcelt tiesību aktu atbilstoši EKL 230. pantam, ko 2003. gada 3. jūnijā cēla Francijas Republika (pārstāvji — F. Alabruns [F. Alabrune], K. Lemērs [C. Lemaire] un Ž. de Bergess [G. de Bergues], pēc tam — Ž. de Bergess, Ž.-L. Florēns [J.-L. Florent] un D. Petraušs [D. Petrausch]) pret Eiropas Parlamentu (pārstāvji — Ž. L. Rufass Kintana [J. L. Rufas Quintana] un M. Mūrs [M. Moore], pēc tam — M. Mūrs un K. Bredlijs [K. Bradley]) un Eiropas Savienības Padomi (pārstāvji — Ž.-P. Žakē [J.-P. Jacqué] un M. K. Džordži Forta [M. C. Giorgi Fort]), Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātas priekšsēdētāji P. Jāns [P. Jann] un K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann], A. La Pergola [A. La Pergola], Ž.-P. Puisošē [J.-P. Puissochet], R. Šintgens [R. Schintgen], K. Šīmans [K. Schiemann] (referents), J. Makarčiks [J. Makarczyk], P. Kūris [P. Kūris], U. Lehmuss [U. Lõhmus], E. Levits un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], ģenerāladvokāts L. A. Hēlhuds [L. A. Geelhoed], sekretāre K. Štranca [K. Sztranc], administratore, 2005. gada 24. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 19.07.2003.


title: Lieta C-195/04: Prasība pret Somijas Republiku, ko 2004. gada 29. aprīlī iesniedza Eiropas Kopienu Komisija

text:
               10.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/4

         Prasība pret Somijas Republiku, ko 2004. gada 29. aprīlī iesniedza Eiropas Kopienu Komisija
   Lieta C-195/04
   (2004/C 179/08)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 29. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Somijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv K. Wiedner un M. Huttunen, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1.

               Atzīt, ka Somijas Republika neizpildīja tās pienākumus saskaņā ar EK līguma 28. pantu, jo piegādājot virtuves iekārtas Senaatti-kiinteistöt, tika pārkāpti EK līguma pamatnoteikumi, jo īpaši nediskriminācijas princips, kas ietver atklātības pienākumu, un

               2.

               piespriest Somijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Lai arī Kopienas direktīvas par valsts līgumu piešķiršanu neattiecas uz līgumiem, kuru vērtība ir zemāka par direktīvās noteikto slieksni, ir jāievēro EK līguma pamatnoteikumi, jo īpaši, nediskriminācijas princips, kas ietver atklātības pienākumu.
   Tiesa ir nospriedusi, ka, lai arī noteiktu valsts līgumu piešķiršana ir ārpus direktīvu par līgumu piešķiršanu piemērošanas jomām, līgumslēdzējām iestādēm ir jāievēro EK līguma pamatnoteikumi. Pat tad, ja Kopienas likumdevējs uzskatīja, ka direktīvās par valsts līgumu piešķiršanu detalizētas procedūras nav uzskatāmas par piemērojamām valsts līgumiem, kuru vērtība ir zem to noteikumos paredzētā sliekšņa, tomēr tas vien nenozīmē, ka šāda līgumu piešķiršana nav Kopienas tiesību piemērošanas jomā.
   Judikatūra skaidri liecina par to, ka līgumu piešķiršanai jābūt atklātai pieņemamā apmērā un šis atklātības pienākums ir jāievēro pat tādu līgumu gadījumos, kuru paredzamā vērtība ir zemāka par slieksni, ko paredz EK līgumu piešķiršanas direktīvu piemērošanai.


title: Lieta T-68/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 14. jūnija spriedums — Sphere Time /ITSB — Punch (Aukliņai piestiprināts pulkstenis) (Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlots aukliņai piestiprināts pulkstenis — Agrāks dizainparaugs — Agrāka dizainparauga nodošana atklātībā — Individuāls raksturs — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Regulas (EK) Nr. 6/2002 4., 6., 7. un 61.-63. pants)

text:
               23.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/15

         Vispārējās tiesas 2011. gada 14. jūnija spriedums — Sphere Time/ITSB — Punch (Aukliņai piestiprināts pulkstenis)
   (Lieta T-68/10) (1)

   (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlots aukliņai piestiprināts pulkstenis - Agrāks dizainparaugs - Agrāka dizainparauga nodošana atklātībā - Individuāls raksturs - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Regulas (EK) Nr. 6/2002 4., 6., 7. un 61.-63. pants)
   2011/C 219/19
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sphere Time (Windhof, Luksemburga) (pārstāvji — C. Jäger, N. Gehlsen un M.-C. Simon, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Punch SAS (Nica, Francija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju trešās padomes 2009. gada 2. decembra lēmumu lietā R 1130/2008-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Punch SAS un Sphere Time

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Sphere Time atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 100, 17.04.2010.


title: Lieta T-217/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 30. novembra spriedums – Fiesta Hotels & Resorts/EUIPO – Residencial Palladium (“PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA”) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA” — Agrāks valsts komercnosaukums “GRAND HOTEL PALLADIUM” — Relatīvs atteikuma pamats — Apzīmējuma, kas nav tikai vietēja mēroga, izmantošana komercdarbībā — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts un 53. panta 1. punkta c) apakšpunkts

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/24

         Vispārējās tiesas 2016. gada 30. novembra spriedums – Fiesta Hotels & Resorts/EUIPO – Residencial Palladium (“PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA”)
   (Lieta T-217/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA” - Agrāks valsts komercnosaukums “GRAND HOTEL PALLADIUM” - Relatīvs atteikuma pamats - Apzīmējuma, kas nav tikai vietēja mēroga, izmantošana komercdarbībā - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts un 53. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2017/C 022/30)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ibiza, Spānija) (pārstāvis – J.-B. Devaureix, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Residencial Palladium, SL (Ibiza, Spānija) (pārstāvis – D. Solana Giménez, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 23. februāra lēmumu lietā R 2391/2013–2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Residencial Palladium un Fiesta Hotels & Resorts

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Fiesta Hotels & Resorts, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 205, 22.6.2015.


title: Lieta C-351/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 12. jūnijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Autolinee Toscane SpA/Mobit Soc.cons.arl

text:
               2.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 12. jūnijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Autolinee Toscane SpA/Mobit Soc.cons.arl

   (Lieta C-351/17)
   (2017/C 330/06)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Autolinee Toscane SpA

      Atbildētāja: Mobit Soc.cons.arl

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas (EK) Nr. 1370/2007 (1) 5. panta 2. punkts (konkrētāk, šī punkta b) un d) apakšpunktā paredzētais aizliegums iekšējam pakalpojumu sniedzējam piedalīties konkursos extra moenia [ārpus noteiktas iekšējās teritorijas]) ir jāpiemēro arī publiskiem līgumiem, kas ir piešķirti pirms šīs regulas stāšanās spēkā?

               2)

               Vai ar “iekšējā pakalpojumu sniedzēja” kvalifikāciju – minētās regulas izpratnē un pēc iespējamas analoģijas ar judikatūras atziņām par in house providing [pakalpojumu sniegšanu iekšējā teritorijā] jēdzienu – abstraktā veidā ir saistīta publisko tiesību juridiska persona, kurai valsts iestāde tieši ir piešķīrusi tiesības sniegt vietējā transporta pakalpojumus, ja pirmā ir tieši saistīta ar otro organizācijas un kontroles ziņā, un tās pamatkapitāls pieder valstij (pilnībā vai procentuālā daļā, šajā gadījumā kopā ar citām valsts iestādēm)?

               3)

               Vai gadījumā, ja tiesības sniegt pakalpojumus, kuri ietilpst Regulas (EK) Nr. 1370/2007 piemērošanas jomā, ir piešķirtas tieši, apstāklis, ka pēc piešķiršanas minētā valsts iestāde dibina publisku administratīvu iestādi, kurai ir pilnvaras organizēt minētos pakalpojumus (tomēr atstājot valstij ekskluzīvas pilnvaras piešķirt koncesiju) – t.i., iestādi, kas neveic nekādu “līdzīgu kontroli” pār tieši izraudzīto pakalpojumu sniedzēju – ir apstāklis, kas minēto piešķiršanu var izslēgt no regulas 5. panta 2. punktā paredzētā režīma, vai nē?

               4)

               Vai tiešas piešķiršanas sākotnējā termiņa beigas pēc trīsdesmit gadiem, 2039. gada 3. decembrī (termiņa sākums ir Regulas (EK) Nr. 1370/2007 spēkā stāšanās diena), katrā ziņā nozīmē piešķiršanas neatbilstību minētās regulas 5. pantā un 8. panta 3. punktā paredzētiem principiem, vai turpretim pēc šī trīsdesmit gadu termiņa minētā neatbilstība ir jāuzskata par automātiski labotu, jebkura likuma izpratnē, saskaņā ar netiešu samazinājumu “ex lege” (8. panta 3. punkta otrā daļa)”?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Regula (EK) Nr. 1370/2007 par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70 (OV L 315, 1. lpp.).


title: Lieta T-423/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 24. marta spriedums — Inter–Nett 2000/ITSB — Unión de Agricultores ( “HUNAGRO” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “HUNAGRO” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “UNIAGRO” — Daļējs reģistrācijas atteikums — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 12. panta a) un b) punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 12. panta a) un b) punkts))

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/32

         Vispārējās tiesas 2010. gada 24. marta spriedums — Inter–Nett 2000/ITSB —Unión de Agricultores (“HUNAGRO”)
   (Lieta T-423/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “HUNAGRO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “UNIAGRO” - Daļējs reģistrācijas atteikums - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 12. panta a) un b) punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 12. panta a) un b) punkts))
   2010/C 134/54
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Inter-Nett 2000 Kereskedelmi és Szolgáltató kft (Inter-Nett 2000 kft) (Mόr, Ungārija) (pārstāvis — E. Petruska, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji — sākotnēji P. Sipos, vēlāk — P. Sipos un O. Montalto)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Unión de Agricultores, SA (El Ejido, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 22. jūlija lēmumu (lieta R 71/2008–2) par iebildumu procesu starp Unión de Agricultores, SA un Inter-Nett 2000 Kereskedelmi és Szolgáltató kft

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Inter–Nett 2000 Kereskedelmi és Szolgáltató kft (Inter-Nett 2000 kft) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 313, 06.12.2008.


title: Lieta T-31/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko Eurodrive Services and Distribution N.V. iesniedza 2004. gada 28. janvārī

text:
               24.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/16

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko Eurodrive Services and Distribution N.V. iesniedza 2004. gada 28. janvārī
   (Lieta T-31/04)
   (2004/C 190/26)
   Tiesvedības valoda: spāņu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 28. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko cēla Eurodrive Services and Distribution N.V., Amsterdamā (Nīderlande), kuru pārstāv D. Enrique Armijo Chavarri un Antonio Castan Perez-Gomez, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu pirmās apelāciju padomes 2003. gada 12. novembra lēmumus lietās R 419/2001-1 un R 530/2001-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               M.Jesús Gomez Frías

               Preču zīme, kas ir pieteikuma objekts:

               grafiska preču zīme “EURO- MASTER” – pieteikums Nr.728.295 – pakalpojumi, kas ietilpst 39. (transporta pakalpojumi, transportlīdzekļu un to detaļu uzglabāšana noliktavā) un 41. klasē (sporta sacensību organizēšana)

               Agrākās preču zīmes īpašnieks, kas cēlis iebildumus

               prasītājs

               Agrākā preču zīme, sakarā ar kuru celti iebildumi:

               vārdiskās preču zīmes “EURO- MASTER” – spāņu (Nr.1.613.599 un Nr.1.613.600), franču (Nr.1.624.667), austriešu (Nr.172.243), Beniluksa (Nr.495.020), dāņu (Nr.VR080221991), somu (Nr.119.689), angļu (Nr.1.454.805 un Nr.1.455.074), grieķu (Nr.109.184), īru (Nr. B146.109), itāļu (Nr.608.701), portugāļu (Nr.270.874 un Nr.270.848) un zviedru (Nr.245.822) – precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 12., 16. un 37. klasē

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               iebildumi ir pieņemami attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 39. klasē, bet noraidāmi attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 41. klasē

               Apelāciju padomes lēmums:

               sūdzību noraidīt

               Izvirzītie pamati:

               kļūdaina Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošana un minētās regulas 73. panta pārkāpums


title: Lieta C-97/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. februārī iesniedza Tribunalul Sibiu (Rumānija) — Silvia Georgiana Câmpean/Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. februārī iesniedza Tribunalul Sibiu (Rumānija) — Silvia Georgiana Câmpean/Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu

   (Lieta C-97/13)
   2013/C 129/16
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Sibiu

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Silvia Georgiana Câmpean

      Atbildētājas: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai likuma Nr. 9/2012 tiesību normas ir pretrunā LESD 100. pantam un vai ar tām tiek noteikts acīmredzami diskriminējošs pasākums?

               2)

               Vai LESD 110. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj likuma Nr. 9/2012 tiesību normas (tā sākotnējā redakcijā), ar kurām tiek noteikts nodoklis par automašīnu radītām piesārņojošo vielu emisijām, ja šis nodokļu pasākums tiek veidots tā, ka tas minētajā dalībvalstī attur no citās dalībvalstīs iegādātu lietotu transportlīdzekļu laišanas apgrozībā, tomēr neatturot no lietotu tāda paša vecuma un tāda paša nolietojuma transportlīdzekļu iegādes attiecīgās valsts tirgū?


title: Lieta C-563/15: Prasība, kas celta 2015. gada 4. novembrī – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/21

         Prasība, kas celta 2015. gada 4. novembrī – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-563/15)
   (2016/C 016/27)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāves – L. Pignataro-Nolin un E. Sanfrutos Cano)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Spānijas Karaliste nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīvas 2008/98/EK par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu (1) 13. un 15. pantā noteiktos pienākumus saistībā ar šādiem atkritumu poligoniem: Torremolinos (Malaga); Torrent de S’Estret (Andrača, Maļorka); Hoya de la Yegua de Arriba (Yaiza, Lansarote); Barranco de Butihondo (Pájara, Fuerteventura); La Laguna-Tiscamanita (Tuineje, Fuerteventura); Lomo Blanco (Antigva, Fuerteventura); Montaña de Amagro (Galdara, Grankanārija); Franja Costera de Botija (Galdara, Grankanārija); Cueva Lapa (Galdara, Grankanārija); La Colmena (Santiago del Teide, Tenerife); Montaña Los Giles (La Laguna, Tenerife); Las Rosas (Gvimara, Tenerife); Barranco de Tejina (Guía de Isora, Tenerife); Llano de Ifara (Granadilla de Abona, Tenerife); Barranco del Carmen (Santakrusa de la Palma, Palma); Barranco Jurado (Tijarafe, Palma); Montaña Negra (Puntagorda, Palma); Lomo Alto (Fuencaliente, Palma); Arure/Llano Grande (Valle Gran Rey, Gomera); El Palmar – Taguluche (Hermigua, Gomera); Paraje de Juan Barba (Alajeró, Gomera); El Altito (Valle Gran Rey, Gomera); Punta Sardina (Agulo, Gomera); Los Llanillos (La Frontera, Eljerro); Faro de Orchilla (La Frontera, Eljerro); Montaña del Tesoro (Valverde, Eljerro); Arbancón; Galve de Sorbe; Hiendelaencina; Tamajón; El Casar; Cardeñosa (Avila); Miranda de Ebro (Burgosa); Poza de la Sal (Burgosa); Acebedo (Leona); Bustillo del Páramo (Leona); Cármenes (Leona); Gradefes (Leona); Noceda del Bierzo (Leona); San Millán de los Caballeros (Leona); Santa María del Páramo (Leona); Villaornate y Castro (Leona); Cevico de la Torre (Palensija); Palensija (Palensija); Ahigal de los Aceiteros (Salamanka); Alaraz (Salamanka); Calvarrasa de Abajo (Salamanka); Hinojosa de Duero (Salamanka); Machacón (Salamanka); Palaciosrubios (Salamanka); Peñaranda de Bracamonte (Salamanka); Salmoral (Salamanka); Tordillos (Salamanka); Basardilla (Segovija); Cabezuela (Segovija); Almaraz del Duero (Samora), Cañizal (Samora); Casaseca de las Chanas (Samora); La Serratilla (Abanilla); Las Rellanas (Santomera) un El Labradorcico (Agilasa);

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Direktīvas 13. panta pārkāpums:
               Direktīvas 2008/98 13. pantā ir noteikts, ka dalībvalstīm jāveic vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu, ka atkritumu apsaimniekošana norit, neapdraudot cilvēku veselību un neradot kaitējumu videi. Komisijas rīcībā esošā informācija apstiprina, ka papildu argumentētā atzinuma sniegšanas dienā eksistē 61 nelikumīgi atkritumu poligoni, kuri joprojām nav nedz noslēgti, nedz reģenerēti. Šāda situācijas ilgstoša pastāvēšana neizbēgami būtiski pasliktina vides stāvokli. Tāpēc Komisija secina, ka saistībā ar katru no šiem atkritumu poligoniem Spānijas Karaliste nav izpildījusi Direktīvas 2008/98 13. pantā noteiktos pienākumus.

               2.

               Direktīvas 15. panta pārkāpums:
               Direktīvas 2008/98 15. panta 1. punktā dalībvalstīm ir uzlikts pienākums veikt vajadzīgos pasākumus, lai katrs sākotnējais atkritumu radītājs vai cits īpašnieks atkritumu apstrādi veiktu pats vai uzticētu to starpniekam vai uzņēmumam, kas veic atkritumu apstrādi, vai arī privātam vai valsts atkritumu savācējam saskaņā ar šis pašas direktīvas 4. un 13. pantu. Apstāklis, ka šobrīd saglabājušies 61 nelikumīgi atkritumu poligoni, kuri joprojām nav nedz noslēgti, nedz reģenerēti, ļauj Komisijai secināt, ka Spānijas iestādes nav veikušas visus šajā tiesību normā prasītos pasākumus, jo šīs iestādes ilgstošā laikposmā nav novērsušas atkritumu nelikumīgu izgāšanu šajos atkritumu poligonos un tādējādi nav nodrošinājušas, ka šie atkritumi tiek apstrādāti atbilstīgi šajā tiesību normā noteiktajam.

      (1)  OV L 312, 3. lpp.


title: Lieta C-344/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2010. gada 27. aprīļa spriedumu lietā T-109/08 Freixenet /ITSB 2010. gada 8. jūlijā iesniedza Freixenet, SA

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2010. gada 27. aprīļa spriedumu lietā T-109/08 Freixenet/ITSB 2010. gada 8. jūlijā iesniedza Freixenet, SA

   (Lieta C-344/10 P)
   ()
   2010/C 274/12
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Freixenet, SA (pārstāvji — F. de Visscher, E. Cornu un D. Moreau, avocats)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               galvenokārt — atcelt Vispārējās tiesas 2010. gada 27. aprīļa spriedumu, kā arī ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 30. oktobra lēmumu un nolemt, ka Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 32 532 atbilst publicēšanas nosacījumiem saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 40. pantu (tagad — Regulas Nr. 207/2009 39. pants);

               —

               pakārtoti — atcelt Vispārējās tiesas 2010. gada 27. aprīļa spriedumu;

               —

               jebkurā gadījumā — piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja savas sūdzības pamatojumam izvirza trīs pamatus.
   Ar savu pirmo pamatu tā galvenokārt norāda uz tiesību uz aizstāvību un tiesību uz taisnīgu tiesu pārkāpumu, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta pārkāpumu, Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (1) 73. panta (otrā teikuma) un 38. panta (3. punkta) (tagad — Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (2) 75. pants (otrais teikums) un 37. pants (3. punkts)) pārkāpumu.
   Šī pamata pirmā daļa attiecas uz sacīkstes principa neievērošanu. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka pretēji tam, ko pārsūdzētajā spriedumā nosprieda Vispārējā tiesa, ITSB Apelāciju padome lēmumā, kas tika apstrīdēts Vispārējā tiesā, esot no jauna vērtējusi apelācijas sūdzības iesniedzējas preču zīmes atšķirtspēju, nedodot apelācijas sūdzības iesniedzējai iespēju formulēt savus apsvērumus par šo jauno vērtējumu. Šajā ziņā attaisnojums, ko Vispārējā tiesa sniedza attiecībā uz Apelāciju pirmās padomes lēmumu, esot neprecīzs un nepietiekams, ņemot vērā procesuālā taisnīguma un pienācīgu tiesību uz aizstāvību principu. Pārsūdzētajā spriedumā esot pārkāpts arī tiesību uz aizstāvību un procesuālā taisnīguma princips, nospriežot, ka ITSB var paziņot apelācijas sūdzības iesniedzējai virkni faktisko apstākļu, norādot tai, ka tas paredz pamatot savu lēmumu par [reģistrācijas] atteikumu ar šiem apstākļiem, un pēc tam, saņemot apelācijas sūdzības iesniedzējas rakstveida apsvērumus par šiem apstākļiem, nolemt tos vismaz daļēji izslēgt un pamatot savu lēmumu ar faktiski un konceptuāli atšķirīgu vērtējumu, nedodot apelācijas sūdzības iesniedzējai iespēju sniegt jebkādus apsvērumus.
   Pirmā pamata otrās daļas ietvaros apelācijas sūdzības iesniedzēja galvenokārt apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu, ciktāl pārsūdzētajā spriedumā nevarēja uzskatīt par pietiekami pamatotu Apelāciju pirmās padomes lēmumu attiecībā uz 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanu, kurā vispār nav precizēti dokumenti, uz kuriem tā vēlas balstīties, kā arī nevarēja nolemt, ka atsaukšanās uz pierādījumiem neesot bijusi nepieciešama, jo Apelāciju pirmā padome esot šķietami pamatojusies uz “secinājumiem, kas izriet no praktiskās pieredzes”. Turklāt faktu un dokumentu, uz kuriem esot balstījies ITSB un Vispārējā tiesa, neprecizitāte ietekmē gan tiesības uz aizstāvību, gan iepriekš minētās Regulas Nr. 40/94 73. pantā paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu.
   Saistībā ar savu otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda uz Vispārējās tiesas pieļautu minētās Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu. Lai gan apelācijas sūdzības iesniedzēja, pamatojoties uz dokumentiem, bija pierādījusi, ka reģistrācijai pieteikto preču zīmi veido ļoti raksturīgu elementu kombinācija, kas to būtiski atšķir no citiem tirgū esošajiem attēliem, Vispārējā tiesa esot vienīgi atkārtojusi neskaidros un vispārīgos noliegumus, ko izvirzīja ITSB, lai noliegtu, ka reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei ir jebkāda atšķirtspēja. Vispārējā tiesa, vērtējot preču zīmes atšķirtspēju, esot izmantojusi šaurāku raksturu nekā citu, tradicionālāku preču zīmju gadījumā. Tādējādi pārsūdzētajā spriedumā esot pārkāpta norma par preču zīmes atšķirtspējas konkrētu vērtējumu. Otrkārt, nospriežot, ka lielākā daļa patērētāju neuztver preču zīmes oriģinālo izskatu kā lietderīgu elementu, lai noteiktu attiecīgo dzirkstošo vīnu izcelsmi, bet labprātāk atsaucas uz etiķeti, Vispārējā tiesa esot izslēgusi preces iesaiņojuma formas aizsardzību, lai gan šī iespēja ir skaidri paredzēta minētās regulas 4. pantā.
   Sava trešā pamata ietvaros apelācijas sūdzības iesniedzēja sabiedrība norāda uz Vispārējās tiesas pieļautu Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkta pārkāpumu, ciktāl pārsūdzētajā spriedumā esot izvirzīta prasība, lai reģistrācijai pieteiktā preču zīme būtu ieguvusi atšķirtspēju izmantošanas rezultātā katrā no Savienības dalībvalstīm. Atsakoties atzīt atšķirtspēju, kas iegūta izmantošanas rezultātā plašā ieinteresēto personu lokā, lai gan tajā pašā laikā atzīstot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas preču zīme bija ieguvusi šādu atšķirtspēju vismaz Spānijas teritorijā, Vispārējā tiesa esot definējusi pārmērīgu un neprecīzu noteikumu, ņemot vērā iepriekš minēto regulu.

      (1)  OV 1994, L 11, 1. lpp.

      (2)  OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta C-251/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2010. gada 18. marta spriedumu lietā T-190/07 KEK Diavlos /Eiropas Komisija 2010. gada 20. maijā iesniedza KEK Diavlos

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2010. gada 18. marta spriedumu lietā T-190/07 KEK Diavlos/Eiropas Komisija 2010. gada 20. maijā iesniedza KEK Diavlos

   (Lieta C-251/10 P)
   2010/C 195/20
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: KEK Diavlos (pārstāvis — D. Chatzimichalis, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               apmierināt šo apelācijas sūdzību atbilstoši tajā izvirzītajiem prasījumiem;

               —

               apelācijas sūdzībā minēto iemeslu dēļ atcelt Vispārējās tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2010. gada 18. marta spriedumu lietā T-190/07, apmierinot apelācijas sūdzības iesniedzējas pirmajā instancē iesniegto prasību par Komisijas 2006. gada 23. februāra Lēmumu C(2006) 465, galīgā redakcija, atbilstoši tajā izvirzītajiem prasījumiem un atceļot šo lēmumu un visus citus ar to saistītos Komisijas aktus un/vai lēmumus;

               —

               piespriest atbildētājai — Eiropas Komisijai — atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un apelācijas sūdzības iesniedzējas advokāta atlīdzību abās tiesu instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar savu 2010. gada 20. maija apelācijas sūdzību sabiedrība KEK Diavlos apstrīd Vispārējās tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2010. gada 18. marta spriedumu lietā T-190/07 un lūdz to atcelt, apmierinot minēto sabiedrības prasību, kas iesniegta par Komisijas 2006. gada 23. februāra Lēmumu C(2006) 465, galīgā redakcija, atbilstoši tajā izvirzītajiem prasījumiem, un atceļot šo lēmumu un visus citus ar to saistītos Komisijas aktus un/vai lēmumus.
   Minētā sprieduma atcelšana tiek lūgta turpmāk īsumā izklāstīto iemeslu dēļ.
   Pirmais atcelšanas pamats: apstrīdētajā spriedumā ar nepareizu un nepietiekamu pamatojumu pilnībā ir noraidīta prasītājas prasība un visi tajā izklāstītie argumenti, kaut gan tā bija jāapmierina pilnībā vai, pakārtoti, daļēji. Pārsūdzētajā spriedumā pilnībā nav ņemts vērā arguments, kas ir būtisks strīda risinājumam un saskaņā ar kuru sabiedrība bija izpildījusi savu līgumisko pienākumu izdot informatīvu materiālu 1 000 eksemplāros (katrā valodā), kurā ir visa informācija, kas vajadzīga, lai sagatavotu skolēnus pārejai uz euro, izdodot īpašu informatīvu bukletu uz daudzām lappusēm (8., 9. un 10. pielikums). Tādējādi pārsūdzētajā spriedumā nav norādīts pamatojums saistībā ar to informatīvo bukletu vērtējumu, ko prasītāja izdeva atbilstoši saviem līgumiskajiem pienākumiem.
   Otrais atcelšanas pamats: apstrīdētajā spriedumā ir pieļautas kļūdas, jo pretēji tiesiskajam regulējumam, īpaši Reglamenta 48. pantam, tajā ir noraidīts prasītājas sabiedrības priekšlikums iesniegt papildu pierādījumus un konkrētāk nav piešķirts termiņš, kuru prasītāja lūgusi piešķirt tiesas sēdē, lai iesniegtu atsevišķus dokumentus, kas attiecas uz iespējamiem Komisijas konstatētiem “pārkāpumiem”, īpaši attiecībā uz laika posmu, kurā attiecīgie izdevumi tika reģistrēti grāmatvedības dokumentos, lai tos varētu atzīt par “kompensējamiem”, pamatojoties uz līgumu un tā II pielikumu.
   Trešais atcelšanas pamats: pārsūdzētajā Vispārējās tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2010. gada 18. marta spriedumā prasītājai nepamatoti tika piespriests atlīdzināt Komisijas tiesāšanās izdevumus, kaut gan atbilstoši Reglamenta 87. panta 3. punktam tiesāšanās izdevumi bija jāsadala starp lietas dalībniekiem vai arī, ņemot vērā lietas apstākļus, prasītājai kā lietas dalībniekam, kam spriedums ir nelabvēlīgs, bija jāpiespriež atlīdzināt tikai daļu no Komisijas tiesāšanās izdevumiem.


title: Lieta C-319/14: Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 29. oktobra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – B&S Global Transit Center BV/Staatssecretaris van Financiën Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopienas muitas kodekss — Regula (EEK) Nr. 2913/92 — 203. un 204. pants — Kopienas ārējā tranzīta režīms — Regula (EEK) Nr. 2454/93 — 365., 366. un 859. pants — Muitas parāda rašanās — Izņemšana vai neizņemšana no muitas uzraudzības — Pienākuma neizpilde — Tranzīta procedūras neizbeigšana — Preču izvešana no Eiropas Savienības muitas teritorijas

text:
               21.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 429/4

         Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 29. oktobra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – B&S Global Transit Center BV/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-319/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopienas muitas kodekss - Regula (EEK) Nr. 2913/92 - 203. un 204. pants - Kopienas ārējā tranzīta režīms - Regula (EEK) Nr. 2454/93 - 365., 366. un 859. pants - Muitas parāda rašanās - Izņemšana vai neizņemšana no muitas uzraudzības - Pienākuma neizpilde - Tranzīta procedūras neizbeigšana - Preču izvešana no Eiropas Savienības muitas teritorijas)
   (2015/C 429/05)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: B&S Global Transit Center BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EKK) Nr. 2913/92 par Muitas kodeksa izveidi, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2006. gada 20. novembra Regulu (EK) Nr. 1791/2006, 203. un 204. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pienākuma uzrādīt preci, uz kuru attiecas Kopienas ārējā tranzīta režīms, galamērķa muitas iestādē neizpilde ir pamats tam, lai rastos muitas parāds, pamatojoties nevis uz Regulas Nr. 2913/92, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1791/2006, 204. pantu, bet uz Regulas (EK) Nr. 2913/92, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1791/2006, 203. pantu, ja attiecīgā prece ir izvesta no Eiropas Savienības muitas teritorijas un ja procedūras izmantotājs nav spējīgs iesniegt dokumentus, kas atbilst Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 2913/92, tās versijā, kas izriet no Komisijas 2001. gada 4. maija Regulas (EEK) Nr. 993/2001, 365. panta 3. punktam vai Regulas Nr. 2454/93, versijā, kas izriet no Komisijas 2008. gada 17. novembra Regulas (EEK) Nr. 1192/2008, 366. panta 2. un 3. punktam.

      (1)  OV C 315, 15.9.2014.


title: Lieta C-104/09: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 30. septembra spriedums ( Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pedro Manuel Roca Álvarez/Sesa Start España ETT SA (Sociālā politika — Vienlīdzīga attieksme pret vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmējiem — Direktīva 76/207/EEK — 2. un 5. pants — Algotu darbu strādājošām mātēm paredzētās tiesības uz atbrīvojumu no darba — Iespēja to izmantot algotu darbu strādājošajai mātei vai tēvam — Māte, kas ir pašnodarbināta persona — Tiesību uz atbrīvojumu no darba neattiecināšana uz algotu darbu strādājošu tēvu)

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/8

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 30. septembra spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pedro Manuel Roca Álvarez/Sesa Start España ETT SA

   (Lieta C-104/09) (1)

   (Sociālā politika - Vienlīdzīga attieksme pret vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmējiem - Direktīva 76/207/EEK - 2. un 5. pants - Algotu darbu strādājošām mātēm paredzētās tiesības uz atbrīvojumu no darba - Iespēja to izmantot algotu darbu strādājošajai mātei vai tēvam - Māte, kas ir pašnodarbināta persona - Tiesību uz atbrīvojumu no darba neattiecināšana uz algotu darbu strādājošu tēvu)
   2010/C 317/14
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Pedro Manuel Roca Álvarez

      Atbildētāja: Sesa Start España ETT SA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Superior de Justicia de Galicia — EKL 13. panta un Padomes 1976. gada 9. februāra Direktīvas 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba, profesionālās izglītības un izaugsmes iespējām un darba apstākļiem (OV L 39, 40. lpp.), kura grozīta ar Direktīvu 2002/73 (OV L 269, 25. lpp.), interpretācija — Valsts tiesību akti, kuros algotu darbu strādājošai mātei piešķirtas tiesības uz atbrīvojumu no darba zīdaiņa aprūpei, kuras saīsināta darba laika formā drīkst izmantot māte vai tēvs — Izslēgšana, ja māte ir pašnodarbināta persona un tēvs strādā algotu darbu — Vienlīdzīgas attieksmes princips

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1976. gada 9. februāra Direktīvas 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba, profesionālās izglītības un izaugsmes iespējām un darba apstākļiem, 2. panta 1., 3. un 4. punkts, kā arī 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts pasākumu kā pamata lietā, saskaņā ar kuru sieviešu dzimuma darba ņēmējām, kurām ir bērns un algotas darbinieces statuss, līdz laikam, kad bērns sasniedz deviņu mēnešu vecumu, ir tiesības saņemt dažādos veidos izmantojamu atbrīvojumu no darba, bet vīriešu dzimuma darba ņēmējiem, kuriem ir bērns un tāds pats algota darbinieka statuss, tiesības saņemt šo atbrīvojumu no darba ir tikai tad, ja arī šī bērna mātei ir algotas darbinieces statuss.

      (1)  OV C 141, 20.06.2009.


title: Lieta T-422/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 25. maija spriedums — São Paulo Alpargatas /ITSB — Fischer ( “BAHIANAS LAS ORIGINALES” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “BAHIANAS LAS ORIGINALES” reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrāka grafiska un valsts agrāka grafiska preču zīme “havaianas” un valsts agrāka vārdiska preču zīme “HAVAIANAS” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/22

         Vispārējās tiesas 2011. gada 25. maija spriedums — São Paulo Alpargatas/ITSB — Fischer (“BAHIANAS LAS ORIGINALES”)
   (Lieta T-422/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “BAHIANAS LAS ORIGINALES” reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrāka grafiska un valsts agrāka grafiska preču zīme “havaianas” un valsts agrāka vārdiska preču zīme “HAVAIANAS” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 204/38
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: São Paulo Alpargatas, SA (Sanpaulu, Brazīlija) (pārstāvji — P. Merino Baylos un A. Velázquez Ibáñez, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Enrique Fischer (Buenosairesa, Argentīna) (pārstāvji — sākotnēji E. Rasche Aparicio, pēc tam M. de Justo Bailey, avocats)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2009. gada 17. augusta lēmumu lietā R 1477/2008-2 par iebildumu procesu starp São Paulo Alpargatas, SA un Enrique Fischer

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 17. augusta lēmumu lietā R 1477/2008-2 atcelt;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina São Paulo Alpargatas, SA tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Enrique Fischer sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 297, 05.12.2009.


title: Apvienotās lietas C-93/13 P un C-123/13 P: Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 5. marta spriedums – Eiropas Komisija/Versalis SpA, agrāk – Polimeri Europa SpA, Eni SpA un Versalis SpA, agrāk – Polimeri Europa SpA, Eni SpA/Eiropas Komisija Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Hloroprēnkaučuka tirgus — Ražošanas uzņēmumu pēctecība — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Naudas sodi — Recidīvs — Neierobežota kompetence

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/4

         Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 5. marta spriedums – Eiropas Komisija/Versalis SpA, agrāk – Polimeri Europa SpA, Eni SpA un Versalis SpA, agrāk – Polimeri Europa SpA, Eni SpA/Eiropas Komisija
   (Apvienotās lietas C-93/13 P un C-123/13 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Hloroprēnkaučuka tirgus - Ražošanas uzņēmumu pēctecība - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Naudas sodi - Recidīvs - Neierobežota kompetence)
   (2015/C 138/03)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

   (C-93/13 P)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – V. Di Bucci, G. Conte un R. Striani)

      Pārējie lietas dalībnieki: Versalis SpA, agrāk– Polimeri Europa SpA, Eni SpA (pārstāvji – M. Siragusa, G. M. Roberti, F. Moretti, I. Perego, F. Cannizzaro, A. Bardanzellu, D. Durante un V. Laroccia, advokāti)
   (C-123/13 P)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Versalis SpA, agrāk – Polimeri Europa SpA, Eni SpA (pārstāvji – M. Siragusa, G. M. Roberti, F. Moretti, I. Perego, F. Cannizzaro, A. Bardanzellu, D. Durante un V. Laroccia, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – V. Di Bucci, G. Conte un R. Striani)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzības lietās C-93/13 P un C-123/13 P noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus saistībā ar apelācijas sūdzību lietā C-93/13 P;

               3)

               Versalis SpA un Eni SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus saistībā ar apelācijas sūdzību lietā C-123/13.

      (1)  OV C 114, 20.4.2013.

      OV C 147, 25.5.2013.


title: Lieta C-600/15: Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 8. decembra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Staatssecretaris van Financiën/Lemnis Lighting BV Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EEK) Nr. 2658/87 — Muitas savienība un kopējais muitas tarifs — Tarifa klasifikācija — Kombinētā nomenklatūra — Pozīcijas 8539, 8541, 8543, 8548 un 9405 — Spuldzes ar gaismu izstarojošām diodēm (LED)

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/5

         Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 8. decembra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Staatssecretaris van Financiën/Lemnis Lighting BV

   (Lieta C-600/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EEK) Nr. 2658/87 - Muitas savienība un kopējais muitas tarifs - Tarifa klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - Pozīcijas 8539, 8541, 8543, 8548 un 9405 - Spuldzes ar gaismu izstarojošām diodēm (LED))
   (2017/C 038/07)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Atbildētāja: Lemnis Lighting BV

      Rezolutīvā daļa:

   Kombinētā nomenklatūra, kas ir ietverta I pielikumā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, redakcijā, kas izriet no Komisijas 2007. gada 20. septembra Regulas (EK) Nr. 1214/2007, ir interpretējama tādējādi, ka tādas preces kā pamatlietā aplūkojamās spuldzes ar gaismu izstarojošām diodēm, ņemot vērā, ka iesniedzējtiesai ir jāveic visu tās rīcībā esošo faktu elementu vērtējums, ietilpst šīs nomenklatūras pozīcijā 8543.

      (1)  OV C 48, 8.2.2016.


title: Lieta T-108/01: Pirmās instances tiesas 2006. gada 22. jūnija rīkojums — Free Trade Foods pret Komisiju (Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Kumulatīvās EK/AZT izcelsmes cukurs — Aizsargpasākumi — Prasītājas bezdarbība — Tiesvedības izbeigšana)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/41

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 22. jūnija rīkojums — Free Trade Foods pret Komisiju
   (Lieta T-108/01) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Kumulatīvās EK/AZT izcelsmes cukurs - Aizsargpasākumi - Prasītājas bezdarbība - Tiesvedības izbeigšana)
   (2006/C 224/88)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Free Trade Foods N. V. (Kurasao, Nīderlandes Antiļu salas) (pārstāvji — M. Slotboom un N. Helder, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — T. van Rijn)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāve — N. Díaz Abad) un Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un L. Bernheim)
   Priekšmets
   Pirmkārt, lūgums atcelt Komisijas 2001. gada 27. februāra Regulu (EK) Nr. 396/2001, ar ko turpina piemērot aizsargpasākumus kumulatīvās EK/AZT izcelsmes cukura nozares produktu importam no aizjūras zemēm un teritorijām laikposmā no 2001. gada 1. marta līdz 2001. gada 30. jūnijam (OV L 58, 13. lpp.), kā arī, otrkārt, lūgums atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājai nodarīti, pieņemot apstrīdēto regulu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               tiesvedību par šo prasību izbeigt;

               2)

               prasītāja sedz savus, kā arī atlīdzina atbildētājas tiesāšanās izdevumus. Spānijas Karaliste un Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 227, 11.08.2001.


title: Lieta T-407/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 25. jūnija spriedums — MIP Metro /ITSB CBT Comunicación Multimedia ( “Metromeet” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “Metromeet” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “meeting metro” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/40

         Vispārējās tiesas 2010. gada 25. jūnija spriedums — MIP Metro/ITSB CBT Comunicación Multimedia (“Metromeet”)
   (Lieta T-407/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Metromeet” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “meeting metro” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2010/C 221/64
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji — J.-C. Plate un R. Kaase, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: CBT Comunicación Multimedia, SL (Getxo, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 12. jūnija lēmumu lietā R 387/2007-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG un CBT Comunicación Multimedia, SL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 12. jūnija lēmumu lietā R 387/2007-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG un CBT Comunicación Multimedia, SL;

               2)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 327, 20.12.2008.


title: Lieta C-36/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 25. janvārī iesniedza Verwaltungsgericht Minden (Vācija) – Daher Muse Ahmed/Bundesrepublik Deutschland

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 25. janvārī iesniedza Verwaltungsgericht Minden (Vācija) – Daher Muse Ahmed/Bundesrepublik Deutschland

   (Lieta C-36/17)
   (2017/C 213/18)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Minden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Daher Muse Ahmed

      Atbildētāja: Bundesrepublik Deutschland

   Eiropas Savienības Tiesa (trešā palāta) ar 2017. gada 5. aprīļa rīkojumu ir nospriedusi, ka Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulas (ES) Nr. 604/2013, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (1), tiesību normas un principi, kas tieši vai netieši reglamentē atpakaļuzņemšanas pieprasījuma iesniegšanas termiņus, nav piemērojami tādā situācijā kā pamatlietā, kurā trešās valsts valstspiederīgais ir iesniedzis starptautiskās aizsardzības pieteikumu vienā dalībvalstī pēc tam, kad cita dalībvalsts viņam bija piešķīrusi alternatīvās aizsardzības statusu.

      (1)  OV L 180, 31. lpp.


title: Lieta C-155/16: Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 8. jūlija rīkojums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sarval Sud-Est SAS, Siffda Bretagne SAS, Siffda Centre SAS, Siram SARL, Francisque Gay, Patrick Legras de Grandcourt/Association ATM Porc, Association ATM Avicole, Association ATM équidés Angee, Association ATM éleveurs de ruminants, Association ATM lapins Clipp, Association ATM palmipèdes gras – Cifog, Association ATM ponte – CNPO, Atemax France, Monnard Jura SNC, Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale porcine

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/37

         Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 8. jūlija rīkojums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sarval Sud-Est SAS, Siffda Bretagne SAS, Siffda Centre SAS, Siram SARL, Francisque Gay, Patrick Legras de Grandcourt/Association ATM Porc, Association ATM Avicole, Association ATM équidés Angee, Association ATM éleveurs de ruminants, Association ATM lapins Clipp, Association ATM palmipèdes gras – Cifog, Association ATM ponte – CNPO, Atemax France, Monnard Jura SNC, Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale porcine

   (Lieta C-155/16) (1)

   (2016/C 343/50)
   Tiesvedības valoda – franču
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 200, 6.6.2016.


title: Lieta T-223/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 14. septembra rīkojums — Regione Puglia /Komisija (ERAF — Finanšu atbalsta samazināšana — Apstrīdētā paziņojuma par parādu atsaukšana — Strīda priekšmeta izzušana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               12.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/21

         Vispārējās tiesas 2011. gada 14. septembra rīkojums — Regione Puglia/Komisija
   (Lieta T-223/10) (1)

   (ERAF - Finanšu atbalsta samazināšana - Apstrīdētā paziņojuma par parādu atsaukšana - Strīda priekšmeta izzušana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2011/C 331/40
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Regione Puglia (Bari, Itālija) (pārstāvji — F. Brunelli un A. Aloia, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Prete un A. Steiblytė)

      Priekšmets

   Prasība atcelt 2010. gada 26. februāra paziņojumu par parādu Nr. 3241001630, kas attiecas uz Komisijas 2009. gada 22. decembra Lēmumu C(2009) 10350 par tā finanšu atbalsta samazināšanu, ko Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) piešķīra, piemērojot Komisijas 2000. gada 8. augusta Lēmumu C(2000) 2349, ar ko apstiprina darbības programmu POR Puglia 2000.-2006. gada periodam, saistībā ar 1. mērķi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā pats un Regione Puglia atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 179, 03.07.2010.


title: Lieta T-341/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. janvāra spriedums – Klyuyev/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā — Līdzekļu iesaldēšana — To personu, struktūru un organizāciju saraksts, kam piemēro līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu — Prasītāja vārda iekļaušana — Pierādījumi par iekļaušanas sarakstā pamatotību

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/37

         Vispārējās tiesas 2016. gada 28. janvāra spriedums – Klyuyev/Padome
   (Lieta T-341/14) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, struktūru un organizāciju saraksts, kam piemēro līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu - Prasītāja vārda iekļaušana - Pierādījumi par iekļaušanas sarakstā pamatotību)
   (2016/C 098/48)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Sergiy Klyuyev (Doņecka, Ukraina) (pārstāvji – R. Gherson, T. Garner, solicitors, un B. Kennelly, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – Á. de Elera-San Miguel Hurtado un J.-P. Hix)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Gauci un T. Scharf)

      Priekšmets

   Par prasību atcelt Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 66, 26. lpp.), Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 66, 1. lpp.), Padomes 2015. gada 5. jūnija Lēmumu (KĀDP) 2015/876, ar ko groza Lēmumu 2014/119 (OV L 142, 30. lpp.), un Padomes 2015. gada 5. jūnija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2015/869, ar ko īsteno Regulu Nr. 208/2014 (OV L 142, 1. lpp.), ciktāl prasītāja vārds ir iekļauts to personu un vienību sarakstā, kam piemēro šos ierobežojošos pasākumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, un Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl Sergiy Klyuyev vārds ir ietverts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kam piemēro ierobežojošus pasākumus;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina S. Klyuyev tiesāšanās izdevumus attiecībā uz prasības pieteikumā izvirzīto atcelšanas prasījumu;

               4)

               S. Klyuyev sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus attiecībā uz prasījumu grozījumu rakstā izvirzīto atcelšanas prasījumu;

               5)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 261, 11.8.2014.


title: Lieta T-5/13: Prasība, kas celta 2013. gada 9. janvārī — Iran Liquefied Natural Gas /Padome

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/24

         Prasība, kas celta 2013. gada 9. janvārī — Iran Liquefied Natural Gas/Padome
   (Lieta T-5/13)
   2013/C 55/42
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Iran Liquefied Natural Gas Co. (Teherāna, Irāna) (pārstāvji — J. Grayston, Solicitor, G. Pandey, P. Gjørtler, D. Rovetta, D. Sellers un N. Pilkington, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/635/KĀDP (1) un Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 945/2012 (2), ciktāl šie pasākumi ir piemērojami prasītājai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir tikušas pārkāptas tiesības tikt uzklausītam, jo Padome neesot uzklausījusi prasītāju, un ka to nevarot attaisnot norādes par pretējo, it īpaši saistībā ar pienākumiem atbilstoši spēkā esošajiem līgumiskajiem pienākumiem.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots paziņošanas pienākums, jo Padome neesot paziņojusi apstrīdētos pasākumus prasītājai.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav norādīts pietiekams pamatojums, jo Padome esot apstiprinājusi prasītājai, ka pamatojumam ir bijis ierobežots apmērs, neatbildot uz pieprasījumiem piešķirt piekļuvi dokumentiem.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību, jo prasītājai esot tikusi liegta iespēja iesniegt efektīvus argumentus pret Padomes konstatējumiem, jo šie konstatējumi esot tikuši slēpti no prasītājas.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo pretēji Padomes apgalvojumam prasītāja nav National Iranian Oil Company filiāle, un katrā ziņā Padome neesot pamatojusi, ka, pat ja tā būtu tās filiāle, tas būtu radījis saimniecisku labumu Irānai, kas būtu bijis pretēji apstrīdēto pasākumu mērķim.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas pamattiesības uz īpašumu, jo, apķīlājot prasītājas līdzdalību bankā un spēkā esošās līgumiskās saistības, Padome esot pārkāpusi pamata tiesības uz īpašumu, veicot pasākumus, kuru samērīgumu nevarot konstatēt.

      (1)  Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmums 2012/635/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 282, 58. lpp.).

      (2)  Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas Regula (ES) Nr. 945/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 282, 16. lpp.).


title: Lieta C-608/11 P: Tiesas 2012. gada 12. jūlija rīkojums — Land Wien /Eiropas Komisija (Apelācija — Atomenerģija — Mohovces (Slovākijas Republika) atomelektrostacijas paplašināšana — Komisijas lēmums izbeigt sūdzības izskatīšanu — Prasība atcelt tiesību aktu — Komisijas atteikums izsniegt pieprasītos dokumentus — Prasība sakarā ar bezdarbību — Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunktā noteiktās minimālās prasības — Nepieņemamība)

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/21

         Tiesas 2012. gada 12. jūlija rīkojums — Land Wien/Eiropas Komisija
   (Lieta C-608/11 P) (1)

   (Apelācija - Atomenerģija - Mohovces (Slovākijas Republika) atomelektrostacijas paplašināšana - Komisijas lēmums izbeigt sūdzības izskatīšanu - Prasība atcelt tiesību aktu - Komisijas atteikums izsniegt pieprasītos dokumentus - Prasība sakarā ar bezdarbību - Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunktā noteiktās minimālās prasības - Nepieņemamība)
   2012/C 366/37
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Land Wien (pārstāvis — W.-G. Schärf, Rechtsanwalt)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Patakia, P. Oliver un G. Wilms)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2011. gada 20. septembra rīkojumu lietā T-267/10 Land Wien/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasītājas prasību, pirmkārt, atcelt Komisijas 2010. gada 25. marta lēmumu izbeigt izskatīt prasītājas sūdzību saistībā ar Mohovces (Slovākijas Republika) atomelektrostacijas 3. un 4. bloka paplašināšanas projektu un, otrkārt, konstatēt Komisijas bezdarbību LESD 265. panta izpratnē, jo pretēji Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.) noteikumiem prasītājai neesot izsniegti visi pieprasītie dokumenti, kas ir saistīti ar šo projektu — Tiesību piekļūt dokumentiem, LESD 263. panta ceturtās daļas, kā arī Euratom līguma pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Land Wien atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 25, 28.01.2012.


title: Lieta F-75/07: Prasība, kas celta 2007. gada 29. jūlijā — Brown un Volpato /Komisija

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/30

         Prasība, kas celta 2007. gada 29. jūlijā — Brown un Volpato/Komisija
   (Lieta F-75/07)
   (2007/C 235/55)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Colin Brown (Brisele, Beļģija) un Alberto Volpato (Maskava, Krievija) (pārstāvji — B. Cortese un C. Cortese, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas lēmumu, kas publicēts 2006. gada 17. novembra Administratīvajā paziņojumā Nr. 55-2006, tiktāl, ciktāl tajā ir paredzēts 2006. gada paaugstinājumu sakarā prasītājus paaugstināt AD 9 pakāpes 1. līmenī;

               —

               vajadzības gadījumā atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2007. gada 23. aprīļa lēmumus tiktāl, ciktāl ar to ir noraidītas prasītāju iesniegtās sūdzības;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji, kas ir Komisijas ierēdņi, apstrīd lēmumu par viņu paaugstināšanu 2006. gadā AD9 pakāpē, kura ir jauna pakāpe, kas kopš 2004. gada 1. maija iekļauta starp AD8 (iepriekš — A7) un AD10 (iepriekš — A6) pakāpi. Viņi apgalvo, ka viņus būtu bijis jāpaaugstina nevis AD9, bet gan AD10 pakāpē, tāpat kā tas bija darīts 2004. gadā attiecībā uz ierēdņiem, kas tāpat kā prasītāji 2004. gada 30. aprīlī bija klasificēti A7 pakāpē un bija paaugstināmi augstākā A6 pakāpē.
   Prasītāji izvirza ļoti līdzīgus prasības pamatus pirmajam un trešajam prasības pamatam lietā F-105/06 (1).

      (1)  OV L 281, 18.11.2006., 45. lpp.


title: Lieta T-216/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 28. aprīļa spriedums – Volkswagen/ITSB (“EXTRA”) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “EXTRA” reģistrācijas pieteikums — Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/38

         Vispārējās tiesas 2015. gada 28. aprīļa spriedums – Volkswagen/ITSB (“EXTRA”)
   (Lieta T-216/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “EXTRA” reģistrācijas pieteikums - Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 198/51)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Volkswagen AG (Wolfsburg, Vācija) (pārstāvji – U. Sander un J. Eberhardt, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji M. Fischer, vēlāk A. Schifko)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 6. februāra lēmumu lietā R 1788/2013–1 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “EXTRA” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Volkswagen AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 194, 24.6.2014.


title: Lieta T-471/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 2. decembra spriedums — Karatzoglou / ERA (Civildienests — Pagaidu darbinieks — Nosūtīšana Pirmās instances tiesai pēc atcelšanas — Līguma izbeigšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Labas pārvaldības princips)

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/24

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 2. decembra spriedums — Karatzoglou/ERA

   (Lieta T-471/04) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieks - Nosūtīšana Pirmās instances tiesai pēc atcelšanas - Līguma izbeigšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Labas pārvaldības princips)
   (2009/C 19/43)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Georgios Karatzoglou, Préveza (Grieķija) (pārstāvis — S. Pappas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Rekonstrukcijas aģentūra (ERA) (pārstāvji — S. Orlandi un J.-N. Louis, avocats)
   Priekšmets
   Prasība atcelt ERA 2004. gada 26. februāra lēmumu izbeigt prasītāja darba līgumu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Georgios Karatzoglou un Eiropas Rekonstrukcijas aģentūra (ERA) sedz savus tiesāšanās izdevumus Pirmās instances tiesā paši.

      (1)  OV C 57, 5.3.2005.


title: Lieta F-8/13: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 26. marta spriedums – CP /Parlaments Civildienests  — Ierēdnis  — Nodaļas vadītājs  — Pārbaudes laiks  — Neapstiprināšana nodaļas vadītāja amatā  — Iecelšana citā amatā, kas nav vadošs amats  — Parlamenta iekšējie noteikumi

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/56

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 26. marta spriedums – CP/Parlaments
   (Lieta F-8/13) (1)

   (Civildienests - Ierēdnis - Nodaļas vadītājs - Pārbaudes laiks - Neapstiprināšana nodaļas vadītāja amatā - Iecelšana citā amatā, kas nav vadošs amats - Parlamenta iekšējie noteikumi)
   2014/C 142/75
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      CP (pārstāvji – L. Levi un A. Tymen, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – O. Caisou-Rousseau un V. Montebello-Demogeot)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu neapstiprināt prasītāju nodaļas vadītāja amatā un pārcelt viņu uz Iekšpolitikas ģenerāldirektorātu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2012. gada 23. marta lēmumu, ar kuru Eiropas Parlaments neapstiprināja CP nodaļas vadītāja amatā un pārcēla viņu uz Savienības iekšpolitikas ģenerāldirektorātu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Parlaments sedz savus, kā arī atlīdzina CP tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 108, 13.4.2013, 39. lpp.


title: Lieta T-93/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 8. maija rīkojums – Apvienotā Karaliste/BCE

text:
               13.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/25

         Vispārējās tiesas 2015. gada 8. maija rīkojums – Apvienotā Karaliste/BCE

   (Lieta T-93/13) (1)

   (2015/C 228/34)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 114, 20.4.2013.


title: Lieta C-201/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. aprīlī iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Holger Schlosser un Nicole Schlosser/TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. aprīlī iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Holger Schlosser un Nicole Schlosser/TUIfly GmbH

   (Lieta C-201/17)
   (2017/C 231/14)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Holger Schlosser, Nicole Schlosser

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas prombūtne saslimšanas dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas spontāna prombūtne no darba tiesību un koplīguma viedokļa neleģitīma streika (“neorganizēts streiks”) dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai ārkārtējam apstāklim bija jāpastāv attiecībā uz pašu atcelto reisu vai arī apkalpojošajam gaisa pārvadātājam ir tiesības komerciālu apsvērumu dēļ noteikt jaunu lidojumu sarakstu?

               4)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai iespēja izvairīties attiecas tikai uz ārkārtējo apstākli vai arī uz ārkārtējā apstākļa iestāšanās sekām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: lieta T-417/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia iesniedza 2004. gada 15. oktobrī

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/52

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia iesniedza 2004. gada 15. oktobrī
   (lieta T-417/04)
   (2004/C 300/102)
   tiesvedības valoda – itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 15. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia, kuru pārstāv advokāti Enzo Bevilacqua un prof. Fausto Capelli.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Regulas Nr. 1429/2004 I pielikuma 103. punktā esošo paskaidrojošo piezīmi par nosaukuma “Tocai friulano” izmantošanas ierobežojumu laikā [pārejas posmā] līdz 2007. gada 31. martam;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar Komisijas Regulas Nr. 1429/2004 (1) 1. panta 5. punktu, ar ko groza Komisijas Regulu Nr. 753/2002, aizstājot grozītās Regulas Nr. 753/2002 II pielikumu ar jaunu pielikumu (I pielikumu), kurā attiecībā uz vīnogu vīnu “Tocai friulano” (jaunā I pielikuma 103. punkts), pamatojoties uz pievienoto paskaidrojošo piezīmi, minētā nosaukuma izmantošanai ir saglabāts ierobežojums laikā [pārejas posmā] līdz 2007. gada 31. martam, kā jau ietverts Regulas Nr. 753/2002 II pielikumā. Šīs prasības mērķis ir panākt to, ka paskaidrojošā piezīme par nosaukuma “Tocai friulano” izmantošanu tiek atcelta.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs norāda šādus argumentus.

               —

               Saskaņā ar 59. panta 1. punktu Vīnes konvencijā par līgumtiesībām pēc Līguma par Ungārijas un pārējo dalībvalstu pievienošanos, kas stājās spēkā 2004. gada 1. maijā, visi noteikumi, kuri ietverti iepriekšējos līgumos, kas noslēgti starp Ungāriju un Eiropas Kopienu, zaudēja spēku, ja vien nebija skaidri iekļauti Pievienošanās līgumā.

               —

               Komisijas kompetences trūkums attiecībā uz tiesību atcelšanu Regulas Nr. 753/2002 19. panta piemērošanas jomā, ciktāl gadījumā, ja Komisija ir pilnvarota saskaņā ar Pamatregulas (Regula Nr. 1493/1999) 53. pantu noteikt, kurā valstī var audzēt konkrētas vīnogu šķirnes, tā tomēr nav pilnvarota svītrot vīnogu šķirni, kuru jau ilgi audzē kādā dalībvalstī, jo tikai pašas dalībvalstis ir tiesīgas pieņemt šādu lēmumu.

               —

               EKL 34. panta 2. punkta otrajā daļā noteiktā diskriminācijas aizlieguma pārkāpums. Šis aizliegums, ko Ungārijai nevarēja piemērot pirms pievienošanās, toties ir pilnībā piemērojams, [kopš brīža, kad] minētā valsts kļuva par dalībvalsti.

               —

               Visbeidzot, prasītājs norāda, ka ir pārkāpts samērīguma princips un īpašumtiesības.

      (1)  Komisijas 2004. gada 9. augusta Regula (EK) Nr. 1429/2004, ar kuru groza 2002. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 753/2002, ar ko paredz konkrētus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1493/1999 piemērošanai attiecībā uz konkrētu vīna nozares produktu aprakstu, apzīmējumu, noformējumu un aizsardzību (OV L 263, 10.08.2004., 1. lpp.)


title: Lieta C-266/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 17. jūnijā ierosinājusi Degussa AG par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2006. gada 5. aprīļa spriedumu lietā T-279/02, Degussa AG pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko atbalsta Eiropas Savienības Padome

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/12

         Apelācija, ko 2006. gada 17. jūnijā ierosinājusi Degussa AG par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2006. gada 5. aprīļa spriedumu lietā T-279/02, Degussa AG pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko atbalsta Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-266/06 P)
   (2006/C 190/21)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Degussa AG (pārstāvji — R. Bechtold, M. Karl, C. Steinle, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Kopienu Komisija, Eiropas Savienības Padome
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               1)

               atcelt Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2006. gada 5. aprīļa spriedumu (lieta T-279/02) (1) tiktāl, ciktāl tas ir nelabvēlīgs apelācijas sūdzības iesniedzējai;

               2)

               atcelt Komisijas 2002. gada 2. jūlija lēmumu (lieta C.37.519 — Methionin) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju;
               pakārtoti, atcelt apelācijas sūdzības iesniedzējai saskaņā ar šī lēmuma 3. pantu uzlikto naudas sodu vai samazināt tā apmēru;

               3)

               pakārtoti prasījumu 2) punktam, nodot lietu atpakaļ jaunai izskatīšanai Pirmās instances tiesā, ievērojot Tiesas juridisko vērtējumu spriedumā;

               4)

               jebkurā gadījumā piespriest Komisijai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus Pirmās instances tiesā un Tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza četrus pamatus:

               —

               pirmkārt, Pirmās instances tiesa nav ievērojusi noteiktības principa prasības (nulla poena sine lege certa) attiecībā uz sankciju normām un tā rezultātā bez pamatojuma nav atzinusi Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkta prettiesiskumu;

               —

               otrkārt, novērtējot pārkāpuma ilgumu, Pirmās instances tiesa ir sagrozījusi faktus un tādējādi pārkāpusi nevainības prezumpcijas (in dubio pro reo) principu, kā pamattiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu;

               —

               treškārt, Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi samērīguma principu, izsakot to kā soda samērīguma principu, noteikdama naudas soda sākotnējo summu 30 miljonu euro apmērā, neskatoties uz to, ka pārkāpumam nav bijusi ietekme lielā mērā uz metionīna cenu. Turklāt pretrunīga pamatojuma dēļ Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu;

               —

               ceturtkārt, Pirmās instances tiesa nav samazinājusi naudas soda sākotnējās summas, kurai jānodrošina pietiekams preventīvais efekts, palielinājumu, ņemot vērā apelācijas sūdzības iesniedzējas un Aventis atšķirīgo lielumu, un tādējādi ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu.

      (1)  OV C 131, 37. lpp.


title: Lieta T-778/15: Prasība, kas celta 2015. gada 28. decembrī – It Works/ITSB – KESA Holdings Luxembourg (“IT it WORKS”)

text:
               7.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/21

         Prasība, kas celta 2015. gada 28. decembrī – It Works/ITSB – KESA Holdings Luxembourg (“IT it WORKS”)
   (Lieta T-778/15)
   (2016/C 090/29)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: It Works S. A. (Krakova, Polija) (pārstāvis – J. Aftyka, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: KESA Holdings Luxembourg Sàrl (Luksemburga, Luksemburga)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “IT it WORKS” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 359 222

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 26. oktobra lēmums lietā R 2106/2014–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tas attiecas uz pakalpojumiem, attiecībā uz kuriem iebildumi tikuši apmierināti;

               —

               atcelt Iebildumu nodaļas 2014. gada 17. jūnija lēmumu iebildumu procesā Nr. B 001988727, ciktāl tas attiecas uz pakalpojumiem, attiecībā uz kuriem iebildumi tikuši apmierināti;

               —

               nodot lietu atpakaļ ITSB, lai tas varētu grozīt lēmumu pēc lietas būtības un reģistrēt Kopienas preču zīmi Nr. 010359222 attiecībā uz visiem aptvertajiem pakalpojumiem, neskarot tos, kas nav tikuši apstrīdēti;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt izdevumus, kas radušies procesā Iebildumu nodaļā un Apelācijas padomē, kā arī tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-19/15: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 14. jūlija spriedums (Landgericht München I (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Verband Sozialer Wettbewerb eV/Innova Vital GmbH Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Patērētāju aizsardzība — Regula (EK) Nr. 1924/2006 — Uzturvērtības un veselīguma norādes uz pārtikas produktiem — 1. panta 2. punkts — Piemērošanas joma — Pārtikas produkti, kurus kā tādus paredzēts piegādāt galapatērētājam — Tirdzniecības informācijā, kas adresēta vienīgi veselības aprūpes speciālistiem, formulēti apgalvojumi

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/10

         Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 14. jūlija spriedums (Landgericht München I (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Verband Sozialer Wettbewerb eV/Innova Vital GmbH

   (Lieta C-19/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju aizsardzība - Regula (EK) Nr. 1924/2006 - Uzturvērtības un veselīguma norādes uz pārtikas produktiem - 1. panta 2. punkts - Piemērošanas joma - Pārtikas produkti, kurus kā tādus paredzēts piegādāt galapatērētājam - Tirdzniecības informācijā, kas adresēta vienīgi veselības aprūpes speciālistiem, formulēti apgalvojumi)
   (2016/C 335/13)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht München I

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Verband Sozialer Wettbewerb eV

      Atbildētāja: Innova Vital GmbH

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2012. gada 8. novembra Regulu (ES) Nr. 1047/2010, 1. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs regulas piemērošanas jomā ietilpst uzturvērtības vai veselīguma norādes, kas formulētas tirdzniecības informācijā par pārtikas produktu, kurš kā tāds ir paredzēts galapatērētājam, ja šis paziņojums ir domāts nevis galapatērētājam, bet vienīgi veselības aprūpes speciālistiem.

      (1)  OV C 127, 20.4.2015.


title: Lieta T-220/15: Prasība, kas celta 2015. gada 4. maijā – Beele Engineering/ITSB (“WE CARE”)

text:
               13.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/19

         Prasība, kas celta 2015. gada 4. maijā – Beele Engineering/ITSB (“WE CARE”)
   (Lieta T-220/15)
   (2015/C 228/23)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Beele Engineering BV (Āltena, Nīderlande) (pārstāvis: M. Ring, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “WE CARE” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 610 143

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 15. janvāra lēmums lietā R 1424/2014–5

      Prasītājas prasījums:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-542/09: Prasība, kas celta 2009. gada 18. decembrī — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/31

         Prasība, kas celta 2009. gada 18. decembrī — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-542/09)
   2010/C 63/50
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Rozet un M. van Beek)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pieprasot, lai migrējošie darba ņēmēji un viņu ģimenes locekļi, kurus tie vēl arvien apgādā, izpilda prasību par dzīvesvietu, tā saukto “3 no 6 noteikumu”, lai saskaņā ar WSF
                   (1) varētu pretendēt uz studiju finansējumu izglītībai ārvalstīs, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi LESD 45. pantā un Regulas (EEK) Nr. 1612/68 (2) 7. panta 2. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tā kā Nīderlande vēl arvien nav noteikusi visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai izbeigtu piemērot dzīvesvietas nosacījumu, tā saukto “3 no 6 noteikumu”, kas migrējošiem darba ņēmējiem un to ģimenes locekļiem, kurus tie vēl arvien apgādā, ir jāizpilda, lai tie saskaņā ar WSF varētu pretendēt uz studiju finansējumu izglītībai ārvalstīs, Komisija secina, ka Nīderlande nav izpildījusi LESD 45. pantā un Regulas (EEK) Nr. 1612/68 7. panta 2. punktā paredzētos pienākumus.

      (1)  Wet Studiefinanciering 2000 (Likums par studiju finansējumu).

      (2)  Padomes 1968. gada 15. oktobra Regula par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.).