title: Lieta T-630/17: Prasība, kas celta 2017. gada 19. septembrī – Top Cable/Komisija un VNV

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/48

         Prasība, kas celta 2017. gada 19. septembrī – Top Cable/Komisija un VNV
   (Lieta T-630/17)
   (2017/C 374/72)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Top Cable, SA (Rubí, Spānija) (pārstāvji – R. Vallina Hoset un A. Sellés Marco, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Vienotā noregulējuma valde

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija Lēmumu SRB/EES/2017/08 attiecībā uz noregulējuma shēmas pieņemšanu [sabiedrībai] Banco Popular Español SA;

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 7. jūnija Lēmumu (ES) 2017/1246, ar ko apstiprina [sabiedrībai] Banco Popular Español S.A. noregulējuma shēmu;

               —

               ja nepieciešams, atzīt par nepiemērojamiem Regulas Nr. 806/2014 15., 18., 20., 21., 22. un/vai 24. pantu saskaņā ar LESD 277. pantu; un

               —

               piespriest Valdei un Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta C-530/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 7. jūlija spriedumu lietā T-215/15 M. Y. Azarov/Eiropas Savienības Padome 2017. gada 7. septembrī iesniedza Mykola Yanovych Azarov

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/21

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 7. jūlija spriedumu lietā T-215/15 M. Y. Azarov/Eiropas Savienības Padome 2017. gada 7. septembrī iesniedza Mykola Yanovych Azarov

   (Lieta C-530/17 P)
   (2017/C 374/30)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Mykola Yanovych Azarov (pārstāvji – A. Egger un G. Lansky, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               1)

               atcelt Vispārējās tiesas 2017. gada 7. jūlija spriedumu lietā T-215/15;

               2)

               pašai pieņemt galīgo nolēmumu lietā un atcelt Padomes 2015. gada 5. marta Lēmumu (KĀDP) 2015/364, ar kuru groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (1), kā arī Padomes 2015. gada 5. marta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2015/357, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (2), ciktāl tie attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju, un piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Tiesā un Vispārējā tiesā;

               3)

               pakārtoti 2) punktā ietvertajiem prasījumiem nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai nolēmuma pieņemšanai atbilstoši Tiesas spriedumā ietvertajam juridiskajam vērtējumam un lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza šādus pamatus.

               (1)

               Vispārējā tiesa nav ievērojusi LESD 296. pantu un Pamattiesību hartas 41. pantu, konstatējot, ka Padome ir pamatojusi ierobežojošos pasākumus, nepieļaudama kļūdu tiesību piemērošanā. Padome neesot pietiekami specifiski un konkrēti norādījusi pamatojumu.

               (2)

               Vispārējā tiesa ir kļūdaini konstatējusi, ka Padome nav pārkāpusi pamattiesības. Vispārējā tiesa ir kļūdaini novērtējusi tiesību uz īpašumu un darījumdarbības brīvības aizskārumu. It īpaši, Vispārējā tiesa ir kļūdaini nospriedusi, ka pasākumi ir atbilstoši un samērīgi. Tāpat Vispārējā tiesa ir pieļāvusi procesuālas kļūdas un ir pārkāpusi procesuālās tiesības.

               (3)

               Vispārējā tiesa ir kļūdaini konstatējusi, ka Padome nav nepareizi izmantojusi savas pilnvaras. Pirmkārt, Vispārējā tiesa nav veikusi konkrētu pārbaudi saistībā ar apelācijas sūdzības iesniedzēju. Otrkārt, Vispārējā tiesa kļūdaini ir uzskatījusi, ka konkrētu pierādījumu neesamībai nav nozīmes.

               (4)

               Vispārējā tiesa kļūdaini ir konstatējusi, ka Padome nav pārkāpusi tiesības uz labu pārvaldību. Pirmkārt, apsvērumi, ko Vispārējā tiesa ir norādījusi saistībā ar Padomes objektivitātes pienākumu, ir kļūdaini. Otrkārt, Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā pienākuma rūpīgi izvērtēt faktiskos apstākļus tvērumu. Šajā ziņā esot konstatējams arī apelācijas sūdzības iesniedzēja procesuālo tiesību pārkāpums.
               Vispārējā tiesa kļūdaini ir konstatējusi, ka Padome nav pieļāvusi “acīmredzamu kļūdu vērtējumā”. Pirmkārt, Vispārējā tiesa nav izpildījusi pienākumu veikt pārbaudi saistībā ar apstrīdētajiem tiesību aktiem, jo tā nav izvērtējusi procedūru, kuras noslēgumā tika pieņemti apstrīdētie tiesību akti. Vispārējā tiesa ir kļūdaini konstatējusi, ka Padome varēja balstīties tikai uz Ukrainas vēstuli. Tādējādi Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā Padomes pienākumu veikt papildu pārbaudes. Turklāt Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā Tiesas jaunākās judikatūras saistībā ar ierobežojošiem pasākumiem tvērumu. Tāpat Vispārējās tiesas argumentācija lielā mērā ir politiska un tajā nav ņemta vērā pamattiesību nozīme trešajā valstī.

      (1)  OV 2015, L 62, 25. lpp.

      (2)  OV 2015, L 62, 1. lpp.


title: Lieta T-84/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 26. septembra spriedums – Banca Monte dei Paschi di Siena un Banca Widiba/EUIPO – ING-DIBa (“widiba”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “widiba” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “DiBa” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Apelācijas sūdzības nepieņemamība apelācijas padomē — Pieteikums par restitutio in integrum — Rūpības pienākums

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/31

         Vispārējās tiesas 2017. gada 26. septembra spriedums – Banca Monte dei Paschi di Siena un Banca Widiba/EUIPO – ING-DIBa (“widiba”)
   (Lieta T-84/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “widiba” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “DiBa” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Apelācijas sūdzības nepieņemamība apelācijas padomē - Pieteikums par restitutio in integrum - Rūpības pienākums)
   (2017/C 374/46)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Banca Monte dei Paschi di Siena SpA (Sienne, Italie) un Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) (Milāna, Itālija) (Itālija) (pārstāvji – L. Trevisan un D. Contini, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – H. O’Neill un J. García Murillo)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: ING-DIBa AG (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji – N. Gerling un M. Wolpert-Witzel, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 26. novembra lēmumu apvienotajās lietās R 113/2015-2 un R 174/2015-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp ING-DIBa un Banca Monte dei Paschi di Siena

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Banca Monte dei Paschi di Siena SpA un Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 13.6.2016.


title: Lieta C-248/16: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 7. septembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Austria Asphalt GmbH & Co OG/Bundeskartellanwalt Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Konkurence — Uzņēmumu koncentrācija — Regula (EK) Nr. 139/2004 — 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 4. punkts — Piemērošanas joma — Jēdziens “koncentrācija” — Esoša uzņēmuma kontroles maiņa no vienpersoniskas uz kopīgu — Kopuzņēmuma, kas ilgtermiņā īsteno visas neatkarīgas ekonomiskas vienības funkcijas, izveide

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/7

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 7. septembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Austria Asphalt GmbH & Co OG/Bundeskartellanwalt

   (Lieta C-248/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Konkurence - Uzņēmumu koncentrācija - Regula (EK) Nr. 139/2004 - 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 4. punkts - Piemērošanas joma - Jēdziens “koncentrācija” - Esoša uzņēmuma kontroles maiņa no vienpersoniskas uz kopīgu - Kopuzņēmuma, kas ilgtermiņā īsteno visas neatkarīgas ekonomiskas vienības funkcijas, izveide)
   (2017/C 374/09)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Austria Asphalt GmbH & Co OG

      Atbildētājs: Bundeskartellanwalt

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2004. gada 20. janvāra Regulas (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (“EK Apvienošanās regula”) 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pēc tam, kad ir mainīta kontrole pār esošu uzņēmumu, kas iepriekš bijusi vienam uzņēmumam, bet tagad kļuvusi kopīga, koncentrācija par īstenotu ir uzskatāma tikai ar nosacījumu, ka šāda darījuma rezultātā radītais kopuzņēmums ilgtermiņā īsteno visas neatkarīgas ekonomiskas vienības funkcijas.

      (1)  OV C 260, 18.7.2016.


title: Lieta T-87/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 21. septembra spriedums – Eurofast/Komisija Finanšu atbalsts — Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem — ASSET līgums — Lēmums par noteiktu summu atgūšanu ieskaita ceļā pēc finanšu revīzijas — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiesiskā paļāvība — Šķīrējklauzula — Termiņš revīzijas ziņojuma izsniegšanai — Sacīkstes princips — Izmaksu attiecināmība — Līgumiskā atbildība

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/31

         Vispārējās tiesas 2017. gada 21. septembra spriedums – Eurofast/Komisija
   (Lieta T-87/16) (1)

   (Finanšu atbalsts - Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem - ASSET līgums - Lēmums par noteiktu summu atgūšanu ieskaita ceļā pēc finanšu revīzijas - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiesiskā paļāvība - Šķīrējklauzula - Termiņš revīzijas ziņojuma izsniegšanai - Sacīkstes princips - Izmaksu attiecināmība - Līgumiskā atbildība)
   (2017/C 374/47)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eurofast SARL (Parīze, Francija) (pārstāvis – S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Estrada de Solà, S. Delaude un S. Lejeune)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas 2015. gada 17. decembra lēmumu par tādu summu atgūšanu ieskaita ceļā, piemērojot finanšu revīzijas secinājumus, kas prasītājai samaksātas saskaņā ar dotācijas nolīgumu Nr. 211625 Asset projekta īstenošanai, kurš ticis noslēgts saistībā ar septīto pamatprogrammu pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem, un, otrkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 272. pantu un ar kuru tiek lūgts konstatēt, ka minētā parāda nav, kā arī tiek lūgts atzīt, ka radušās izmaksas saistībā ar dotācijas nolīguma Nr. 211625 izpildi Asset projekta īstenošanai ir attiecināmas un ka Komisijai ir jāapstiprina piešķirtā finansējuma leģitimitāte, kā arī noteikt Komisijai pienākumu samaksāt summas saistībā ar dotācijas nolīguma Nr. 607049 izpildi Eksistenz projekta īstenošanai un piespriest Komisijai samaksāt līgumiskos zaudējumus.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eurofast SARL samaksā Eiropas Komisijai summu EUR 78 380,28 apmērā, kas atbilst tāda finanšu ieguldījuma atmaksai, ko tā ir saņēmusi saskaņā ar dotācijas nolīgumu Nr. 211625 par “Aeronautic Study on Seamless Transport” projekta īstenošanu, pieskaitot nokavējuma procentus 3,55 % apmērā no 2015. gada 13. janvāra, atskaitot atmaksāto summu, proti, EUR 69 923,68 2015. gada 17. decembrī;

               3)

               Eurofast sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus, tostarp saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 136, 18.4.2016.


title: Lieta T-563/17: Prasība, kas celta 2017. gada 16. augustā – Gayalex Proyectos/VNV

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/39

         Prasība, kas celta 2017. gada 16. augustā – Gayalex Proyectos/VNV
   (Lieta T-563/17)
   (2017/C 374/58)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gayalex Proyectos, SL (Madride, Spānija) (pārstāvji – A. Betancor Álamo un F. Cabrera Molina, advokāti)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītājas prasījumi:

               —

               uzskatīt par iesniegtu šo prasības pieteikumu ar tam pievienotājiem dokumentiem, uzskatīt to par pieņemamu un iesniegtu par Lēmuma SRB/EES/2017/08, ar kuru tika pieņemta noregulējuma shēma attiecībā uz iestādi Banco Popular Español, S.A., atcelšanu, un atcelt minēto lēmumu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta C-663/15: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 14. jūlija rīkojums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Umweltverband WWF Österreich/Landeshauptmann von Tirol

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/23

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 14. jūlija rīkojums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Umweltverband WWF Österreich/Landeshauptmann von Tirol

   (Lieta C-663/15) (1)

   (2017/C 374/33)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas (otrā palāta) priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 111, 29.3.2016.


title: Lieta T-573/17: Prasība, kas celta 2017. gada 17. augustā – Inversiones Flandes un citi/VNV

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/40

         Prasība, kas celta 2017. gada 17. augustā – Inversiones Flandes un citi/VNV
   (Lieta T-573/17)
   (2017/C 374/60)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Inversiones Flandes, SL (Madride, Spānija), New Winds Group, SL (Madride, Spānija), Sarey Investments, SL (Madride, Spānija) (pārstāvis – R. Jiménez Velasco, advokāts)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi

   Prasītājas lūdz Vispārējo tiesu pieņemt nolēmumu, ar kuru tiktu atcelts Vienotās noregulējuma valdes lēmums attiecībā uz tajā ietvertajiem apsvērumiem, pantiem un norādītājiem principiem, pieņemot citu lēmumu, kura saturs no uzņēmējdarbības viedokļa pārskatāmi un droši atspoguļotu Banco Popular, SA faktisko mantas stāvokli, un, pamatojoties uz to, noteikt nepieciešamos pasākumus.
   Kumulatīvi, tieši piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta C-187/17: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 7. septembra rīkojums (Općinski Sud u Vukovaru (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) –Rafaela Alandžak, Ljubica Alandžak, Rafo Alandžak/EUROHERC osiguranje – dioničko društvo za osiguranje imovine i osoba i druge poslove osiguranja Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pamatlietas faktiskie apstākļi un tiesiskais regulējums — Pietiekamu precizējumu neesamība — Acīmredzama nepieņemamība — Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts — Tiesas Reglamenta 94. pants

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/12

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 7. septembra rīkojums (Općinski Sud u Vukovaru (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) –Rafaela Alandžak, Ljubica Alandžak, Rafo Alandžak/EUROHERC osiguranje – dioničko društvo za osiguranje imovine i osoba i druge poslove osiguranja

   (Lieta C-187/17) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pamatlietas faktiskie apstākļi un tiesiskais regulējums - Pietiekamu precizējumu neesamība - Acīmredzama nepieņemamība - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts - Tiesas Reglamenta 94. pants)
   (2017/C 374/17)
   Tiesvedības valoda – horvātu

      Iesniedzējtiesa

      Općinski Sud u Vukovaru

      Pamatlietas puses

      Pasītāji: Rafaela Alandžak, Ljubica Alandžak, Rafo Alandžak

      Atbildētāja: EUROHERC osiguranje – dioničko društvo za osiguranje imovine i osoba i druge poslove osiguranja

      Rezolutīvā daļa:

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kuru ar 2017. gada 5. aprīļa lēmumu ir iesniegusi l’Općinski sud u Vukovaru (rajona tiesa Vukovarā, Horvātija) ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 168, 29.5.2017


title: Lieta T-214/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 21. septembra spriedums – Novartis/EUIPO – Meda (“Zymara”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Zymara” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “FEMARA” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Regulas Nr. 207/2009 75. pants — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/26

         Vispārējās tiesas 2017. gada 21. septembra spriedums – Novartis/EUIPO – Meda (“Zymara”)
   (Lieta T-214/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Zymara” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “FEMARA” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Regulas Nr. 207/2009 75. pants - Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts)
   (2017/C 374/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novartis AG (Bāzele, Šveice) (pārstāvis – M. Douglas, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – H. O’Neill)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Meda AB (Solna, Zviedrija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 6. februāra lēmumu lietā R 550/2014-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Novartis un Meda

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Novartis AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 205, 22.6.2015.


title: Lieta C-489/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. augustā iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – krimināllieta pret MAD Srl

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. augustā iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – krimināllieta pret MAD Srl

   (Lieta C-489/17)
   (2017/C 374/25)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Lietas dalībniece pamatlietā

      MAD Srl

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Lēmuma 2014/955/ES (1) pielikums un Regula (ES) Nr. 1357/2014 (2) attiecībā uz atkritumiem, kuriem ir “pretēji piešķirti” kodi, ir vai nav jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja nav zināms atkritumu sastāvs, atkritumu radītājam ir tie iepriekš jāraksturo un kādi ir iespējamie ierobežojumi?

               2)

               Vai bīstamo vielu izpēte ir jāveic, pamatojoties uz iepriekš noteiktām, vienveidīgām metodēm?

               3)

               Vai bīstamo vielu izpētei ir jābalstās uz precīzu un reprezentatīvu pārbaudi, kurā ņem vērā atkrituma sastāvu, ja tas ir jau zināms vai ir tika noteikts raksturošanas posmā, vai tomēr bīstamo vielu izpēti var veikt saskaņā ar iespējamības kritērijiem, ņemot vērā tās vielas, kuras, saprātīgi spriežot, varētu atrasties atkritumā?

               4)

               Vai tad, ja pastāv šaubas vai ja nav iespējams droši identificēt bīstamo vielu klātbūtni vai klāt neesamību atkritumā, tas tomēr ir vai nav jāklasificē un jāapstrādā kā bīstams atkritums atbilstoši piesardzības principam?

      (1)  Komisijas 2014. gada 18. decembra Lēmums 2014/955/ES, ar ko groza Lēmumu 2000/532/EK par atkritumu sarakstu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/98/EK (OV L 370, 44. lpp.).

      (2)  Komisijas 2014. gada 18. decembra Regula (ES) Nr. 1357/2014, ar ko aizstāj III pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2008/98/EK par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu (OV L 365, 89. lpp.).


title: Lieta T-614/17: Prasība, kas celta 2017. gada 7. septembrī – Bonnafous/EACEA

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/45

         Prasība, kas celta 2017. gada 7. septembrī – Bonnafous/EACEA

   (Lieta T-614/17)
   (2017/C 374/68)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laurence Bonnafous (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – S. Rodrigues un A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra

      Prasījumi

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

         līdz ar to:

               —

               atcelt 2016. gada 14. novembra lēmumu par prasītājas atlaišanu;

               —

               atcelt institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, 2017. gada 2. jūnija lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītājas 2017. gada 3. februāra sūdzība;

               —

               piešķirt prasītājai summu EUR 15 000 apmērā par nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots EAEK līguma 84. panta pārkāpums, atbildētājas aģentūras pieļauti procesuāli pārkāpumi, labas pārvaldības principa un pienākuma ņemt vērā ierēdņu intereses neievērošana, kā arī prasītājas tiesību uz aizstāvību un it īpaši tiesību tikt uzklausītai pārkāpums.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota normālu apstākļu neesamība pārbaudes laikā, kā arī labas pārvaldības principa un pienākuma ņemt vērā ierēdņu intereses neievērošana.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota skaidri definētu mērķu neesamība, EAEK līguma 80. panta pārkāpums, kā arī saistības starp IV funkciju grupu un prasītājai uzticētajiem uzdevumiem principa neievērošana.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ziņojums par pārbaudes laiku esot balstīts uz acīmredzami kļūdainu pamatojumu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvota pienākuma ņemt vērā ierēdņu intereses neievērošana un labas pārvaldības principa pārkāpums, kā arī pilnvaru nepareiza izmantošana.


title: Lieta T-644/17: Prasība, kas celta 2017. gada 20. septembrī – DNV GL/EUIPO (“Sustainablel”)

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/49

         Prasība, kas celta 2017. gada 20. septembrī – DNV GL/EUIPO (“Sustainablel”)
   (Lieta T-644/17)
   (2017/C 374/73)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: DNV GL AS (Høvik, Norvēģija) (pārstāvis – J. Albers, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Sustainablel” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 372 832

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 12. jūlija lēmums lietā R 2/2017-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               apmierināt Eiropas Savienības preču zīmes “Sustainablel” reģistrācijas pieteikumu Nr. 15 372 832 attiecībā uz visām pieteiktajām precēm un pakalpojumiem;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-601/17: Prasība, kas celta 2017. gada 31. augustā – Rubik’s Brand/EUIPO – Simba Toys (kuba forma)

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/43

         Prasība, kas celta 2017. gada 31. augustā – Rubik’s Brand/EUIPO – Simba Toys (kuba forma)
   (Lieta T-601/17)
   (2017/C 374/65)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rubik’s Brand Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – K. Szamosi and M. Borbás, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Simba Toys GmbH & Co. KG (Firte, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme (kuba forma) – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 162 784

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 19. jūnija lēmums lietā R 452/2017-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un Simba Toys GmbH & Co. KG atlīdzināt izdevumus saistībā ar apelācijas procesu un tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību Vispārējā tiesā.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) daļas pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 65. panta 6. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-448/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 25. jūlijā iesniedza Krajský súd v Prešove (Slovākija) – EOS KSI Slovensko s.r.o./Ján Danko, Margita Jalčová

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 25. jūlijā iesniedza Krajský súd v Prešove (Slovākija) – EOS KSI Slovensko s.r.o./Ján Danko, Margita Jalčová

   (Lieta C-448/17)
   (2017/C 382/35)
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Krajský súd v Prešove

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: EOS KSI Slovensko s.r.o.

      Atbildētāji: Ján Danko, Margita Jalčová

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai – atsaucoties uz spriedumu lietā C-470/12 Pohotovosť un uz Tiesas apsvērumiem, kas ir izteikti arī tā pamatojuma 46. punktā – Savienības tiesību līdzvērtības principam ir pretrunā tiesiskais regulējums, kas, pastāvot ar likumu aizsargāto interešu un patērētāja tiesību aizsardzības no negodīgiem līguma noteikumiem līdzvērtībai, bez atbildētāja patērētāja piekrišanas liedz juridiskai personai, kuras darbības joma ir patērētāju kolektīva aizsardzība no negodīgiem līguma noteikumiem un kura ir domāta Direktīvas 93/13/EEK (1) 7. panta 1. punktā, kas ir transponēts ar Civilkodeksa 53.a panta 1. un 3. punktu, paredzētā mērķa sasniegšanai, piedalīties kā vēl vienam lietas dalībniekam (personai, kas iestājas lietā) tiesvedībā no paša sākuma un efektīvi izmantot patērētāja labā tiesiskās darbības un aizsardzības līdzekļus, lai šajā tiesvedībā īstenotu aizsardzību pret negodīgu līguma noteikumu sistemātisku izmantošanu, lai gan citos gadījumos vēl vienam lietas dalībniekam (personai, kas iestājas lietā), kas iestājas tiesvedībā, atbalstot atbildētāju un kura interese ir definēt tiesvedības priekšmeta materiālās (īpašuma) tiesības, atšķirībā no patērētāju aizsardzības asociācijas nemaz nav vajadzīga piekrišana no atbildētāja, kura atbalstam notiek iestāšanās lietā, lai piedalītos tiesvedībā no paša sākuma un efektīvi izmantotu tiesiskās aizsardzības un darbības līdzekļus atbildētāja labā?

               2)

               Vai Direktīvas 93/13 4. panta 2. punktā ietvertā frāze “vienkāršā, skaidri saprotamā valodā”, arī ņemot vērā Tiesas apsvērumus spriedumos C-26/13 un C-96/14, ir jāinterpretē tādējādi, ka līguma noteikums ir uzskatāms par neformulētu vienkāršā, skaidri saprotamā valodā – kā juridiskās sekas ir, ka tiesai [pēc savas ierosmes] ir jāveic tā negodīguma pārbaude – arī tad, ja juridiskais jēdziens (instruments), kuru tas reglamentē, pats par sevi ir sarežģīts, tā juridiskās sekas vidusmēra patērētājam ir grūti paredzamas un tā saprašanai parasti ir vajadzīga profesionālā jurista konsultācija, kuras izmaksas nav samērīgas ar pakalpojuma, ko patērētājs saņem saskaņā ar līgumu, vērtību?

               3)

               Vai – gadījumā, ja par tiesībām, kuras izriet no līguma, kas ir noslēgts ar patērētāju [un] kuras tiek izvirzītas pret patērētāju kā atbildētāju, tiesa izlemj, pamatojoties vienīgi uz prasītāja apgalvojumiem, izmantojot maksājuma rīkojumu vienkāršotā procesā, un procesā nekādā veidā netiek piemērota Civilprocesa kodeksa 172. panta 9. punkta norma, kas nepieļauj maksājuma rīkojuma izdošanu gadījumā, ja līgumā, kas ir noslēgts ar patērētāju, ir negodīgi noteikumi – Savienības tiesībām ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas, ņemot vērā iebildumu iesniegšanai paredzēto īso termiņu un iespējamo patērētāja nepieejamību vai bezdarbību, liedz patērētāju aizsardzības asociācijai, kas ir kvalificēta un pilnvarota, lai sasniegtu Direktīvas 93/13/EEK 7. panta 1. punktā, kas ir transponēts ar Civilkodeksa 53.a panta 1. un 2. punktu, paredzēto mērķi, bez patērētāja piekrišanas (bez skaidri izteikta patērētāja aizlieguma) efektīvi izmantot vienīgo patērētāja aizsardzības iespēju, proti, iebildumus pret maksājuma rīkojumu, gadījumā, ja tiesa nav ievērojusi Civilprocesa kodeksa 172. panta 9. punktā paredzēto pienākumu?

               4)

               Vai, atbildot uz otro un trešo jautājumu, var uzskatīt, ka ir svarīgs apstāklis, ka tiesību sistēmā patērētājam netiek piešķirtas tiesības uz obligāto juridisko palīdzību, un ka tā nezināšana attiecīgajā jomā, bez jurista, kas to pārstāvētu, rada ievērojamu risku, ka tas nepamana līguma noteikumu negodīgumu un neveic nekādas darbības, lai tā atbalstam tiesvedībā varētu iestāties patērētāju aizsardzības asociācija, kas ir kvalificēta un pilnvarota, lai sasniegtu Direktīvas 93/13/EEK 7. panta 1. punktā, kas ir transponēts ar Civilkodeksa 53.a panta 1. un 2. punktu, paredzēto mērķi?

               5)

               Vai Savienības tiesībām un prasībai izvērtēt visus apstākļus Direktīvas 93/13/EEK 4. panta 1. punkta izpratnē ir pretrunā tāds tiesiskais regulējums kā regulējums par vienkāršotu procesu maksājuma rīkojuma izdošanai (OSP [Civilprocesa Kodekss] 172. panta 1. un turpmākie punkti), kas ļauj: 1) ar sprieduma iedarbību atzīt pārdevējam vai piegādātājam tiesības uz finansiālo maksājumu 2) vienkāršotā procesā 3) ar tiesas administratīvu amatpersonu, 4) pamatojoties vienīgi uz pārdevēja vai pakalpojumu sniedzēja apgalvojumiem un 5) bez pierādījumu pārbaudes, un situācijā, kad 6) prasītāju nepārstāv profesionāls jurists 7) un kad faktiski bez prasītāja piekrišanas tā aizstāvību nevar uzņemties patērētāju aizsardzības asociācija, kas ir kvalificēta un pilnvarota, lai sasniegtu Direktīvas 93/13/EEK 7. panta 1. punktā, kas ir transponēts ar Civilkodeksa 53.a panta 1. un 2. punktu, paredzēto mērķi?

      (1)  OV 1993, L 95, 29. Lpp.


title: Lieta C-186/16: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 20. septembra spriedums (Curtea de Apel Oradea (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ruxandra Paula Andriciuc u.c./Banca Românească SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Patērētāju aizsardzība — Direktīva 93/13/EEK — Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos — 3. panta 1. punkts un 4. panta 2. punkts — Līguma noteikumu negodīguma vērtējums — Ārvalsts valūtā izteikti patēriņa kredītlīgumi — Valūtas risks, ko pilnībā uzņemas patērētājs — Ievērojama no līguma izrietošo pušu tiesību un pienākumu nelīdzsvarotība — Brīdis, kurā ir vērtējama nelīdzsvarotība — “Vienkāršā, skaidri saprotamā valodā” sastādītu noteikumu jēdziena nozīme — Bankas sniedzamās informācijas apjoms

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/21

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 20. septembra spriedums (Curtea de Apel Oradea (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ruxandra Paula Andriciuc u.c./Banca Românească SA

   (Lieta C-186/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju aizsardzība - Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - 3. panta 1. punkts un 4. panta 2. punkts - Līguma noteikumu negodīguma vērtējums - Ārvalsts valūtā izteikti patēriņa kredītlīgumi - Valūtas risks, ko pilnībā uzņemas patērētājs - Ievērojama no līguma izrietošo pušu tiesību un pienākumu nelīdzsvarotība - Brīdis, kurā ir vērtējama nelīdzsvarotība - “Vienkāršā, skaidri saprotamā valodā” sastādītu noteikumu jēdziena nozīme - Bankas sniedzamās informācijas apjoms)
   (2017/C 382/24)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

   Curtea de Apel Oradea

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Ruxandra Paula Andriciuc u.c.

      Atbildētāja: Banca Românească SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “līguma galvenais priekšmets” šīs tiesību normas izpratnē ietver tādu līguma noteikumu kā tas, uz kuru attiecas pamatlieta, kurš ir iekļauts tādā ārvalsts valūtā noslēgtā kredītlīgumā starp komersantu un patērētāju, par ko nav notikusi atsevišķa apspriešanās, un saskaņā ar kuru aizdevums ir jāatmaksā tajā pašā ārvalsts valūtā, kādā tas ir pielīgts, ja šajā noteikumā ir paredzēta šī līguma pamatsaistība, kas raksturo šo līgumu. Līdz ar to šis līguma noteikums nevar tikt uzskatīts par negodīgu, ar nosacījumu, ka tas ir sastādīts vienkāršā, skaidri saprotamā valodā;

               2)

               Direktīvas 93/13 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka prasība, lai līguma noteikums būtu sastādīts vienkāršā, skaidri saprotamā valodā, ir saistīta ar nosacījumu, ka kredītlīgumu gadījumā finanšu iestādēm ir jāsniedz aizņēmējiem pietiekama informācija, lai tie varētu pieņemt labi informētus un piesardzīgus lēmumus. Šajā ziņā šī prasība nozīmē, ka noteikums, saskaņā ar kuru aizdevums ir jāatmaksā tajā pašā ārvalsts valūtā, kādā tas ir ticis pielīgts, patērētājam ir jāsaprot ne vien no formālā un gramatiskā viedokļa, bet arī attiecībā uz tā konkrēto nozīmi tādējādi, ka vidusmēra patērētājam, kas ir samērā informēts, uzmanīgs un apdomīgs, ir jāspēj ne vien apzināties tās ārvalsts valūtas vērtības pieauguma vai samazinājuma iespējamību, kurā līgums ir noslēgts, bet arī novērtēt šāda noteikuma iespējami nozīmīgās ekonomiskās sekas attiecībā uz viņa finansiālajām saistībām. Šajā ziņā nepieciešamās pārbaudes ir jāveic valsts tiesai;

               3)

               Direktīvas 93/13 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka negodīguma vērtējums ir veicams, atsaucoties uz attiecīgā līguma noslēgšanas brīdi, ņemot vērā visus apstākļus, kas komersantam varēja būt zināmi minētajā brīdī un kas varēja ietekmēt vēlāko minētā līguma izpildi. Šajā ziņā iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus pamatlietas apstākļus un it īpaši komersanta, šajā gadījuma bankas, kompetenci un zināšanas attiecībā uz iespējamajām maiņas kursa izmaiņām un aizdevuma līguma noslēgšanai ārvalsts valūtā raksturīgajiem riskiem, ir pienākums novērtēt iespējamas nelīdzsvarotības pastāvēšanu minētās tiesību normas izpratnē.

      (1)  OV C 243, 4.7.2016.


title: Lieta C-174/16: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 7. septembra spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – H./Land Berlin Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 2010/18/ES — Pārskatītais pamatnolīgums par vecāku [bērna kopšanas] atvaļinājumu — 5. klauzulas 1. un 2. punkts — Atgriešanās no bērna kopšanas atvaļinājuma — Tiesības atgriezties savā amatā vai līdzvērtīgā vai līdzīgā darbā — Tiesību, kas ir iegūtas vai ir iegūšanas stadijā, saglabāšana — Federālās zemes ierēdnis, kurš paaugstināts amatā kā pārbaudāmais ierēdnis vadošā amatā — Šīs federālās zemes tiesiskais regulējums, kurā paredzēta pārbaudes laika pilnīga izbeigšanās, bez iespējas to pagarināt pēc divu gadu laikposma beigām, pat ja persona ir bijusi prombūtnē bērna kopšanas atvaļinājumā — Nesaderība — Sekas

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/5

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 7. septembra spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – H./Land Berlin

   (Lieta C-174/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2010/18/ES - Pārskatītais pamatnolīgums par vecāku [bērna kopšanas] atvaļinājumu - 5. klauzulas 1. un 2. punkts - Atgriešanās no bērna kopšanas atvaļinājuma - Tiesības atgriezties savā amatā vai līdzvērtīgā vai līdzīgā darbā - Tiesību, kas ir iegūtas vai ir iegūšanas stadijā, saglabāšana - Federālās zemes ierēdnis, kurš paaugstināts amatā kā pārbaudāmais ierēdnis vadošā amatā - Šīs federālās zemes tiesiskais regulējums, kurā paredzēta pārbaudes laika pilnīga izbeigšanās, bez iespējas to pagarināt pēc divu gadu laikposma beigām, pat ja persona ir bijusi prombūtnē bērna kopšanas atvaļinājumā - Nesaderība - Sekas)
   (2017/C 374/07)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: H.

      Atbildētāja: Land Berlin

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pārskatītā pamatnolīguma par vecāku [bērna kopšanas] atvaļinājumu, kurš ietverts pielikumā Padomes 2010. gada 8. marta Direktīvai 2010/18/ES, ar ko īsteno pārskatīto BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP un ETUC pamatnolīgumu par vecāku [bērna kopšanas] atvaļinājumu un atceļ Direktīvu 96/34/EK, 5. klauzulas 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir pamatlietā un ar kuru galīgā paaugstināšana civildienesta vadošā amatā ir atkarīga no nosacījuma, ka izvēlētais kandidāts veiksmīgi nostrādā iepriekšēju pārbaudes laiku divu gadu garumā šajā amatā, un saskaņā ar kuru gadījumā, ja šāds kandidāts šī pārbaudes laika lielāko daļu atrodas bērna kopšanas atvaļinājumā un ir tajā joprojām, šis pārbaudes laiks tiesiski izbeidzas šī divu gadu perioda beigās, nepastāvot iespējai to pagarināt, kā rezultātā, atgriežoties no bērna kopšanas atvaļinājuma, ieinteresētā persona tiek atjaunota darbā zemāka līmeņa amatā nekā tas, kuru tā ieņēma pirms minētā pārbaudes laika sākšanās. Šīs klauzulas pārkāpumu nevar attaisnot ar šī paša pārbaudes laika mērķi, proti, ļaut novērtēt atbilstību šim vakantajam vadošajam amatam;

               2)

               iesniedzējtiesai, pēc vajadzības atkāpjoties no pamatlietā aplūkojamā valsts tiesiskā regulējuma, jāpārbauda, kā tas pieprasīts arī Direktīvas 2010/18/ES pielikumā ietvertā pārskatītā pamatnolīguma vecāku atvaļinājumu 5. klauzulas 1. punktā, vai tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, attiecīgā federālā zeme kā darba devēja objektīvi nevarēja ļaut ieinteresētajai personai atgriezties savā amatā pēc bērna kopšanas atvaļinājuma, un, ja atbilde ir apstiprinoša, nodrošināt, lai viņai tiktu piešķirts līdzvērtīgs vai līdzīgs amats, kas atbilst viņas darba līgumam vai darba attiecībām, šai amata piešķiršanai iepriekš nerīkojot jaunu atlases procedūru. Iesniedzējtiesai ir arī jānodrošina, ka šī persona pēc bērna kopšanas atvaļinājuma var turpināt šādi atsāktajā vai no jauna piešķirtajā amatā savu pārbaudes laiku ar nosacījumiem, kas atbilst no pārskatītā pamatnolīguma 5. klauzulas 2. punkta izrietošajām prasībām.

      (1)  OV C 232, 27.6.2016.


title: Lieta C-486/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. augustā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata (Itālija) – Olympus Italia Srl/Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata di Rionero in Vulture (I.R.C.C.S. CROB)

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. augustā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata (Itālija) – Olympus Italia Srl/Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata di Rionero in Vulture (I.R.C.C.S. CROB)

   (Lieta C-486/17)
   (2017/C 374/22)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Olympus Italia Srl

      Atbildētājs: Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata di Rionero in Vulture (I.R.C.C.S. CROB)

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kopienu [Savienības] tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskās noteiktības principi, kopā ar preču brīvas aprites, brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības principiem, kas paredzēti Līgumā par Eiropas Savienības darbību (LESD), kā arī no tiem atvasinātajiem principiem, piemēram, vienlīdzīgas attieksmes principu, nediskriminācijas principu, savstarpēju atzīšanu, samērīgumu un pārskatāmību, kas paredzēti Direktīvā 2014/24/ES (1), liedz piemērot tādu valsts tiesisku regulējumu, kāds ir Itālijas tiesiskais regulējums, kurš izriet no Leģislatīvā dekrēta Nr. 50/2016 95. panta 10. punkta un 83. panta 9. punkta un atbilstoši kuram tas, ka publisko būvdarbu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā iesniegtajos ekonomiskajos piedāvājumos nav atsevišķi norādītas uzņēmuma drošības izmaksas, katrā ziņā izraisa uzņēmuma, kurš iesniedzis piedāvājumu, izslēgšanu bez iespējas izmantot sākotnējo palīdzību arī tad, ja pienākums veikt atsevišķo norādi nav konkrēti precizēts pievienotajā veidlapā, kura aizpildāma, lai iesniegtu piedāvājumus, un arī neatkarīgi no tā, ka pēc būtības piedāvājumā ir ievērotas minimālās uzņēmuma drošības izmaksas?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīva 2014/24/ES par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV L 94, 65. lpp.).


title: Lieta T-605/17: Prasība, kas celta 2017. gada 1. septembrī – CX/Komisija

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/44

         Prasība, kas celta 2017. gada 1. septembrī – CX/Komisija
   (Lieta T-605/17)
   (2017/C 374/66)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: CX (pārstāvis – É. Boigelot, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               līdz ar to

                           —

                           atcelt ar 2016. gada 22. decembra“paziņojumu par parādu”, ko Komisija uzskata par nelabvēlīgu lēmumu (“otrais apstrīdētais lēmums”) (pielikums A.1) ar atsauces Nr. Ares(2016)7145655, ciktāl ar to prasītājam ir noteikts atgūt “2015. un 2016. gadā izmaksātās algas”;

                           —

                           atcelt 2016. gada 28. oktobra“sākotnējo informatīvo vēstuli” (“pirmais apstrīdētais lēmums”) (pielikums A.2), ar atsauces Nr. Ares(2016)6178919, kas kā apgalvots ir tā juridiskais pamats;

                           —

                           atcelt, ciktāl nepieciešams, 2017. gada 23. maija lēmumu (pielikums A.5), ar atsauces Nr. Ares(2017)2620957, kas tika paziņots tajā pašā dienā (pielikums A.6), ar kuru AIPN noraidīja prasītāja sūdzību, ko tas par apstrīdētajiem lēmumiem iesniedza 2017. gada 27. janvārī, atsauces Nr. R/59/17 (pielikums A.4),;

                           —

                           piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Eiropas Savienības Vispārējās tiesas Reglamenta 134. pantu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota formas un procesuālo prasību neievērošana, kā arī tas, ka Iecēlējiestāde (AIPN) esot balstījusi apstrīdētos lēmumus uz kļūdaina juridiskā pamata, kas esot pamats to atcelšanai.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota acīmredzama Civildienesta noteikumu 85. panta nepiemērojamība, uz ko esot pamatojusies AIPN. Prasītāja apgalvo, ka nepamatotu maksājumu atgūšana esot pakļauta diviem kumulatīviem nosacījumiem, no kuriem pirmais ir maksājuma, ko iestāde vēlas atgūt, prettiesiskums un otrais ir par to, vai maksājuma veicējam bija zināms tā prettiesiskais raksturs, vai arī konstatējums, ka attiecīgais prettiesiskums bija tik acīmredzams, ka maksājuma veicējs to nevarēja nezināt, kas tā noteikti neesot šajā lietā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvoti formas un procesuālo noteikumu pārkāpumi pieņemot lēmumu, kam neesot nekāda juridiska pamata, ciktāl tajā a aposteriori tiek apgalvots, ka akts, uz kura pamata šis lēmums ir pieņemts, neesot vai vairs neesot nelabvēlīgs akts.


title: Lieta T-611/17: Prasība, kas celta 2017. gada 7. septembrī – All Star/EUIPO – Carrefour Hypermarchés (Apavu zoles forma)

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/45

         Prasība, kas celta 2017. gada 7. septembrī – All Star/EUIPO – Carrefour Hypermarchés (Apavu zoles forma)
   (Lieta T-611/17)
   (2017/C 374/67)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: All Star CV (Beaverton, Oregona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – R. Kunze, G. Würtenberger, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Carrefour Hypermarchés (Evry, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme (Apavu zoles forma) – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 7 497 373

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 27. jūnija lēmums lietā R 952/2014-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 62., 63. un 64. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. un 78. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 63. un 75. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta un 7. panta 1. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 2. punkta un 7. panta 3. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 77. panta pārkāpums.


title: Lieta C-628/15: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 14. septembra spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Trustees of the BT Pension Scheme/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kapitāla brīva aprite — LESD 63. pants — Piemērošanas joma — Dalībvalsts nodokļu tiesību akti — Uzņēmumu ienākuma nodoklis — Nodokļa atlaide — Pensiju fondi — Atteikums piešķirt nodokļa atlaidi akcionāriem, kas nav nodokļa, kurš jāmaksā par ienākumiem no ieguldījuma, maksātāji par ārvalstīs gūtiem ienākumiem no dividendēm — 2006. gada 12. decembra sprieduma Test Claimants in the FII Group Litigation (C-446/04, EU:C:2006:774) interpretācija — Prettiesiski ieturēta nodokļa atlaide — Tiesību aizsardzības līdzekļi

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/10

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 14. septembra spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Trustees of the BT Pension Scheme/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

   (Lieta C-628/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kapitāla brīva aprite - LESD 63. pants - Piemērošanas joma - Dalībvalsts nodokļu tiesību akti - Uzņēmumu ienākuma nodoklis - Nodokļa atlaide - Pensiju fondi - Atteikums piešķirt nodokļa atlaidi akcionāriem, kas nav nodokļa, kurš jāmaksā par ienākumiem no ieguldījuma, maksātāji par ārvalstīs gūtiem ienākumiem no dividendēm - 2006. gada 12. decembra sprieduma Test Claimants in the FII Group Litigation (C-446/04, EU:C:2006:774) interpretācija - Prettiesiski ieturēta nodokļa atlaide - Tiesību aizsardzības līdzekļi)
   (2017/C 382/11)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: The Trustees of the BT Pension Scheme

      Atbildētāji: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 63. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā, ar to ir piešķirtas tiesības akcionāram, kurš saņem dividendes, kas ir kvalificētas kā “dividendes par ārvalstīs gūtajiem ienākumiem” (foreign income dividend);

               2)

               Savienības tiesībās ir pieprasīts, lai dalībvalsts tiesībās akcionāriem, kuri tādā situācijā, kāda ir pamatlietā, ir saņēmuši par “dividendēm par ārvalstīs gūtajiem ienākumiem” atzītas dividendes, bet nav saņēmuši ar šīm dividendēm saistītu nodokļa atlaidi, būtu paredzēti tiesību aizsardzības līdzekļi, lai ļautu šiem akcionāriem atsaukties uz tiem ar LESD 63. pantu piešķirtajām tiesībām. Šajā ziņā kompetentajai valsts tiesai ir jānodrošina, lai tādiem akcionāriem kā The Trustees of the BT Pension Scheme, kas nemaksā ienākuma nodokli par ienākumiem no dividendēm un kas ir saņēmuši dividendes no ārvalsts izcelsmes dividendēm, kuras ir atzītas par “dividendēm par ārvalstīs gūtajiem ienākumiem”, būtu tiesību aizsardzības līdzekļi, kas, pirmkārt, tiem ļautu nodrošināt ar šīm dividendēm saistītās nodokļa atlaides, kura nepamatoti tikusi liegta personām, kam uz to bija tiesības, izmaksāšanu atbilstoši noteikumiem, kuri nebūtu nelabvēlīgāki par tiem, kas attiecas uz prasību par šādas nodokļa atlaides izmaksāšanu, vai salīdzināmu nodokļu priekšrocību situācijā, kad nodokļu administrācija personām, kurām ir tiesības uz šo nodokļa atlaidi vai uz šo nodokļu priekšrocību, ir tās nepamatoti liegusi par tādu dividenžu izmaksu, kas saņemtas no Apvienotās Karalistes rezidentes sabiedrības, un, otrkārt, ļautu šiem akcionāriem garantēt efektīvu tiem ar LESD 63. pantu piešķirto tiesību aizsardzību;

               3)

               nedz tas, ka The Trustees of the BT Pension Scheme nav ienākuma nodokļa par viņu saņemtajām dividendēm maksātāji, nedz tas, ka pamatlietā aplūkotais Savienības tiesību pārkāpums, pēc iesniedzējtiesas uzskata, nav pietiekami būtisks, lai izraisītu attiecīgās dalībvalsts ārpuslīgumisko atbildību pret sabiedrību, kas izmaksā par “dividendēm par ārvalstīs gūtajiem ienākumiem” atzītas dividendes, atbilstoši principiem, kas noteikti ar 1996. gada 5. marta spriedumu Brasserie du pêcheur un Factortame (C-46/93 un C-48/93, EU:C:1996:79), nedz tas, ka Apvienotās Karalistes rezidente sabiedrība ir izmaksājusi lielākas dividendes, kas atzītas par “dividendēm par ārvalstīs gūtajiem ienākumiem”, lai kompensētu to, ka to saņēmējam akcionāram nav nodokļa atlaides, nevar mainīt uz citiem prejudiciālajiem jautājumiem sniegtās atbildes.

      (1)  OV C 38, 1.2.2016.


title: Lieta T-638/17: Prasība, kas celta 2017. gada 21. septembrī – Helibética/Komisija un VNV

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/56

         Prasība, kas celta 2017. gada 21. septembrī – Helibética/Komisija un VNV
   (Lieta T-638/17)
   (2017/C 382/69)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Helibética, SL (Alikante, Spānija) (pārstāvji – R. Vallina Hoset un A. Lois Perreau de Pinninck, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija Lēmumu SRB/EES/2017/08 attiecībā uz noregulējuma shēmas pieņemšanu sabiedrībai Banco Popular Español, S.A.;

               —

               Komisijas 2017. gada 7. jūnija Lēmumu (ES) 2017/1246, ar ko apstiprina Banco Popular Español, S.A. noregulējuma shēmu;

               —

               ja nepieciešams, atzīt par nepiemērojamiem Regulas 806/2014 15., 18., 20., 21., 22. un/vai 24.pantu atbilstoši LESD 277. pantam; un

               —

               piespriest Valdei un Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta C-574/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 19. jūlija spriedumu lietā T-752/14 Combaro SA/Eiropas Komisija 2017. gada 28. septembrī iesniedza Eiropas Komisija

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/35

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 19. jūlija spriedumu lietā T-752/14 Combaro SA/Eiropas Komisija 2017. gada 28. septembrī iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-574/17 P)
   (2017/C 382/43)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Caeiros un B.-R. Killmann)

      Otra lietas dalībniece: Combaro SA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 19. jūlija spriedumu lietā T-752/14 Combaro SA/Eiropas Komisija;

               —

                  Combaro SA prasību noraidīt kā nepamatotu;

               —

               piespriest Combaro SA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savu prasījumu pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo sekojošo:

               1.

               Vispārējā tiesa ir juridiski kļūdaini kvalificējusi faktus attiecībā uz īpašas situācijas pastāvēšanu Muitas kodeksa (1) 239. panta izpratnē.
               Vispārējā tiesa uzskata, ka Komisija ir rīkojusies kļūdaini, jo, no vienas puses, Vispārējā tiesa Komisijai piedēvē pilnvaras, kuru tai nemaz nav, vai, no otras puses, prasa, lai Komisija īsteno pilnvaras, kuras nekādā veidā vairs nevar palīdzēt noskaidrot faktiskos apstākļus. Taču kļūdaina Komisijas rīcība nav konstatējama, un tādējādi nepastāv īpaša situācija Muitas kodeksa 239. panta izpratnē.

               2.

               Vispārējā tiesa ir sagrozījusi pierādījumus attiecībā uz īpašas situācijas pastāvēšanu Muitas kodeksa 239. panta izpratnē.
               Vispārējā tiesa pretēji lietas materiāliem ir konstatējusi, ka paraksti uz attiecīgajiem preču pārvadājuma sertifikātiem ir R. paraksti un ka Latvija nav pārsūtījusi Jelgavas un Bauskas muitas iestāžu izmantoto zīmogu nospiedumu oriģinālus. Ja Vispārējā tiesa šo pierādījumu būtu novērtējusi pareizi, tai bija jānonāk pie secinājuma, ka Komisija ir pienācīgi pārbaudījusi faktiskos apstākļus attiecībā uz linu auduma importu un pamatoti varēja izdarīt pieņēmumu, ka pastāv īpaša situācija Muitas kodeksa 239. panta izpratnē.

               3.

               Vispārējā tiesa ir nepareizi interpretējusi Muitas kodeksa 239. pantu attiecībā uz īpašas situācijas pastāvēšanu.
               Vispārējā tiesa nav faktiski pretstatījusi apgalvoto Komisijas kļūdaino rīcību un importētāja intereses, kurš ir izmantojis viltotus preču pārvadājuma sertifikātus. Tā kā nav veikta izvērtēšana, Vispārējā tiesa ir piemērojusi Muitas kodeksa 239. pantu nepareizi, jo attiecīgajos faktiskajos apstākļos Savienības intereses nodrošināt muitas noteikumu ievērošanu prevalē pār importētāja interesēm.

               4.

               Vispārējā tiesa ir nepareizi interpretējusi Muitas kodeksa 239. pantu attiecībā uz Combaro SA acīmredzamo nolaidību.
               Vispārējā tiesa ir nepamatoti prasījusi, lai Komisija pierāda, ka importētājs ir apzināti pārkāpis noteikumus par izcelsmi. Pareizi piemērojot noteikumus par pierādīšanas pienākumu, Vispārējai tiesai ir bijis jāatzīst, ka jau šaubas, kurām pamatoti bija jāpastāv, attiecībā uz importētāju ir pietiekamas, lai tam rastos pienākums iegūt lietderīgas ziņas un informāciju par konkrētajām muitošanas procedūrām vismaz no saviem importētājiem.

      (1)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV 1992, L 302, 1. lpp., Īpašais izdevums latviešu valodā 2. nodaļa 4. sējums 307. lpp.).


title: Lieta T-695/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 3. oktobra spriedums – BMB/EUIPO – Ferrero (Saldumu trauks) Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlots saldumu trauks — Agrāka starptautiska trīsdimensiju preču zīme — Standarta trauka, kuru var piepildīt ar saldumiem, forma — Sajaukšanas iespēja — Valsts tiesību piemērošana — Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta e) apakšpunkts — Regulas Nr. 6/2002 62. pants un 63. panta 1. punkts

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/39

         Vispārējās tiesas 2017. gada 3. oktobra spriedums – BMB/EUIPO – Ferrero (Saldumu trauks)
   (Lieta T-695/15) (1)

   (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlots saldumu trauks - Agrāka starptautiska trīsdimensiju preču zīme - Standarta trauka, kuru var piepildīt ar saldumiem, forma - Sajaukšanas iespēja - Valsts tiesību piemērošana - Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta e) apakšpunkts - Regulas Nr. 6/2002 62. pants un 63. panta 1. punkts)
   (2017/C 382/46)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BMB sp. z o.o. (Grójec, Polija) (pārstāvis – K. Czubkowski, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – S. Hanne)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ferrero SpA (Alba, Itālija) (pārstāvis – M. Kefferpütz, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas trešās padomes 2015. gada 8. septembra lēmumu lietā R 1150/2012–3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Ferrero un BMB

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               BMB sp. z o.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 38, 1.2.2016.


title: Lieta T-636/17: Prasība, kas celta 2017. gada 15. septembrī – PlasticsEurope/ECHA

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/54

         Prasība, kas celta 2017. gada 15. septembrī – PlasticsEurope/ECHA

   (Lieta T-636/17)
   (2017/C 382/67)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PlasticsEurope (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – R. Cana, E. Mullier, un F. Mattioli, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītāja lūdz Tiesu:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt 2017. gada 7. jūlijā publicēto lēmumu pamatojoties uz Regulas (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (OV 2006, L 396, 1. lpp., turpmāk tekstā – “REACH regula”), 57. panta f) punktu, atjaunināt esošo Bisphenol A iekļaušanu kandidātvielu sarakstā kā vielu, kas rada ļoti lielas bažas;

               —

               piespriest ECHA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un;

               —

               noteikt iespējamus citus vai papildu pasākumus taisnīguma nolūkos.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, piemērodama nesaskanīgus un neparedzamus kritērijus apgalvoto BPA endokrīno sistēmu noārdošo (“ESN”) īpašību cilvēka veselībai novērtēšanā, esot pārkāpusi tiesiskās noteiktības principu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpusi savu rūpības pienākumu.

                           —

                           Atbildētāja neesot pierādījusi, ka BPA ir endokrīno sistēmu noārdoša viela, attiecībā uz kuru ir zinātniski pierādījumi par to, ka tā var izraisīt nopietnu ietekmi uz cilvēku veselību vai apkārtējo vidi, izraisot tādas pašas bažas kā citas REACH regulas 57. panta a) līdz e) apakšpunktā uzskaitītās vielas, ņemot vērā, ka i) atbildētāja esot vienīgi centusies pierādīt, ka BPA ir apgalvotas “endokrīno sistēmu noārdošas” īpašības, ii) BPA apzināšana neatbilstotot REACH regulas 57. panta f) punktā noteiktajiem kritērijiem un Savienībs tiesību vispārējiem principiem, un iii) atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo neesot ņēmusi vērā droša līmeņa atvasināšanu kā būtisku faktoru BPA novērtēšanā atbilstoši REACH regulas 57. panta f) punktam, un

                           —

                           atbildētāja neesot ņēmusi vērā visu būtisko informāciju un it īpaši CLARITY-BPA pētījumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā esot tikuši pārkāpti tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi, jo neesot ņemti vērā sagaidāmie pētījumi, kuri tika uzskatīti par būtiskiem, vērtējot apgalvotās BPA ESN īpašības, it īpaši CLARITY-BPA pētījums, un tādēļ, ka neesot ņemta vērā droša līmeņa atvasināšana kā būtisks faktors, lai konstatētu atbilstošu bažu līmeni.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts REACH regulas 59. pants un 57. panta f) punkts, jo, pamatojoties uz 57. panta f) punktā norādītajiem kritērijiem, BPA ir identificēts kā viela, kas rada ļoti lielas bažas, jo 57. panta f) punkts attiecoties vienīgi uz vielām, kuras vēl nav tikušas apzinātas atbilstoši 57. panta a) līdz e) punktam.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā esot pārkāpts REACH regulas 2. panta 8. punkta b) apakšpunkts, jo VII sadaļa uz starpproduktiem neattiecoties, tādēļ tie esot ārpus 57. un 59. panta tvēruma un atļaujas saņemšanas tvēruma.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā esot pārkāpts samērīguma princips, jo BPA iekļaušana kandidātvielu sarakstā, kad tā nav starpviela, pārsniedzot to, kas ir atbilstošs un nepieciešams, lai sasniegtu iecerēto mērķi, un neesot mazāk apgrūtinošais pasākums, ko varētu būt izvēlējusies aģentūra.


title: Lieta C-56/16 P: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 14. septembra spriedums – Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)/Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP, Bruichladdich Distillery Co.Ltd Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 8. panta 4. punkts un 53. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 2. punkta d) apakšpunkts — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “PORT CHARLOTTE” — Pieteikums par šīs preču zīmes spēkā neesamības atzīšanu — Aizsardzība, kas agrākiem cilmes vietas nosaukumiem “Porto” un “Port” piešķirta atbilstoši Regulai (EK) Nr. 1234/2007 un valsts tiesībām — Šiem cilmes vietas nosaukumiem piešķirtās aizsardzības izsmeļošais raksturs — Regulas (EK) Nr. 1234/2007 118.m pants — Aizsargāta cilmes vietas nosaukuma “izmantošanas” un “aplinka norādījuma” jēdziens

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/14

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 14. septembra spriedums – Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)/Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP, Bruichladdich Distillery Co.Ltd

   (Lieta C-56/16 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 8. panta 4. punkts un 53. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 2. punkta d) apakšpunkts - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “PORT CHARLOTTE” - Pieteikums par šīs preču zīmes spēkā neesamības atzīšanu - Aizsardzība, kas agrākiem cilmes vietas nosaukumiem “Porto” un “Port” piešķirta atbilstoši Regulai (EK) Nr. 1234/2007 un valsts tiesībām - Šiem cilmes vietas nosaukumiem piešķirtās aizsardzības izsmeļošais raksturs - Regulas (EK) Nr. 1234/2007 118.m pants - Aizsargāta cilmes vietas nosaukuma “izmantošanas” un “aplinka norādījuma” jēdziens)
   (2017/C 382/16)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji – E. Zaera Cuadrado un O. Mondéjar Ortuño)

      Persona, kas iestājusies lietā apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Eggers, I. Galindo Martín, J. Samnadda un T. Scharf)

      Pārējie lietas dalībnieki: Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP (pārstāvis – P. Sousa e Silva, advogado), Bruichladdich Distillery Co.Ltd (pārstāvis – S. Havard Duclos, avocate)

      Persona, kas iestājusies lietā Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP prasījumu atbalstam: Portugāles Republika (pārstāvji – L. Inez Fernandes, M. Figueiredo un A. Alves)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 18. novembra spriedumu lietā Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto/ITSB – Bruichladdich Distillery (“PORT CHARLOTTE”) (T-659/14, EU:T:2015:863) atcelt;

               2)

               Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP celto prasību lietā T-659/14 par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 8. jūlija lēmumu lietā R 946/2013–4 noraidīt;

               3)

               Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam (EUIPO) un Bruichladdich Distillery Co. Ltd abās instancēs radušos tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Portugāles Republika un Eiropas Komisija savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.

      (1)  OV C C175, 17.5.2016.


title: Lieta T-206/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 28. septembra spriedums – Bodegas Verdúguez/EUIPO (“TRES TOROS 3”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “TRES TOROS 3” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Vīna preču zīme, kas ietver ģeogrāfiskās izcelsmes norādes — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta j) apakšpunkts

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/40

         Vispārējās tiesas 2017. gada 28. septembra spriedums – Bodegas Verdúguez/EUIPO (“TRES TOROS 3”)
   (Lieta T-206/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “TRES TOROS 3” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Vīna preču zīme, kas ietver ģeogrāfiskās izcelsmes norādes - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta j) apakšpunkts)
   (2017/C 382/48)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bodegas Verdúguez, SL (Villanueva de Alcardete, Spānija) (pārstāvis – J. García Domínguez, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – A. Folliard-Monguiral un A. Muñiz Rodríguez)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 24. februāra lēmumu lietā R 407/2015-5 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “TRES TOROS 3” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bodegas Verdúguez, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 251, 11.7.2016.


title: Lieta T-674/17: Prasība, kas celta 2017. gada 26. septembrī – Le Port de Bruxelles un Région de Bruxelles-Capitale/Komisija

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/60

         Prasība, kas celta 2017. gada 26. septembrī – Le Port de Bruxelles un Région de Bruxelles-Capitale/Komisija
   (Lieta T-674/17)
   (2017/C 382/74)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Le Port de Bruxelles (Brisele, Beļģija), Région de Bruxelles-Capitale (Brisele) (pārstāvis – J. Vanden Eynde, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu attiecībā uz katru prasītāju un līdz ar to atcelt Komisijas lēmumu ar atsauces numuru: SA.38393 (2016CP, ex 2015/E) – Nodokļi Beļģijas ostām (C(2017)5174 final);

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               līdz ar to atcelt Eiropas Komisijas lēmumu, saskaņā ar kuru fakts, ka Beļģijas, it īpaši Valonijas, ostu saimnieciskā darbība netiek aplikta ar uzņēmumu ienākuma nodokli, tiek uzskatīts par valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji būtībā izvirza vienu pamatu, kas būtībā ir identisks vai līdzīgs pamatam, kurš ir ticis izvirzīts lietā T-673/17, Port autonome du Centre et de l’Ouest u.c./Komisija.


title: Apvienotās lietas C-168/16 un C-169/16: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 14. septembra spriedums (Cour du travail de Mons (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sandra Nogueira u.c./Crewlink Ireland Ltd (C-168/16), Miguel José Moreno Osacar/Ryanair Designated Activity Company, iepriekš Ryanair Ltd (C-169/16) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Jurisdikcija — Jurisdikcija individuālu darba līgumu jomā — Regula (EK) Nr. 44/2001 — 19. panta 2. punkta a) apakšpunkts — “Vietas, kur darbinieks pastāvīgi veic darbu” jēdziens — Aviācijas nozare — Apkalpes locekļi — Regula (EEK) Nr. 3922/91 — “Mājas bāzes” jēdziens

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/17

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 14. septembra spriedums (Cour du travail de Mons (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sandra Nogueira u.c./Crewlink Ireland Ltd (C-168/16), Miguel José Moreno Osacar/Ryanair Designated Activity Company, iepriekš Ryanair Ltd (C-169/16)
   (Apvienotās lietas C-168/16 un C-169/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Jurisdikcija - Jurisdikcija individuālu darba līgumu jomā - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 19. panta 2. punkta a) apakšpunkts - “Vietas, kur darbinieks pastāvīgi veic darbu” jēdziens - Aviācijas nozare - Apkalpes locekļi - Regula (EEK) Nr. 3922/91 - “Mājas bāzes” jēdziens)
   (2017/C 382/20)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour du travail de Mons

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Sandra Nogueira, Victor Perez-Ortega, Virginie Mauguit, Maria Sanchez-Odogherty, José Sanchez-Navarro (C-168/16), Miguel José Moreno Osacar (C-169/16)

      Atbildētājas: Crewlink Ireland Ltd (C-168/16), Ryanair Designated Activity Company, iepriekš Ryanair Ltd (C-169/16)

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 19. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka aviosabiedrības vai tās rīcībā nodota apkalpes locekļa celtas prasības gadījumā, lai noteiktu tiesas, kas izskata lietu, jurisdikciju, jēdziens “vieta, kur darbinieks pastāvīgi veic darbu” šīs tiesību normas izpratnē nav pielīdzināms “mājas bāzes” jēdzienam Padomes 1991. gada 16. decembra Regulas (EEK) Nr. 3922/91 par tehnisko prasību un administratīvo procedūru saskaņošanu civilās aviācijas jomā, kurā grozījumi ir izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Regulu (EK) Nr. 1899/2006, III pielikuma izpratnē. “Mājas bāzes” jēdziens tomēr ir būtiska norāde, lai noteiktu “vietu, kur darbinieks pastāvīgi veic darbu”.

      (1)  OV C 191, 30.5.2016.


title: Lieta C-320/15: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 14. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 91/271/EEK — Komunālo notekūdeņu attīrīšana — 4. panta 1. un 3. punkts — Otrreizēja vai līdzvērtīga attīrīšana

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/6

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 14. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-320/15) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 91/271/EEK - Komunālo notekūdeņu attīrīšana - 4. panta 1. un 3. punkts - Otrreizēja vai līdzvērtīga attīrīšana)
   (2017/C 382/04)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Zavvos un E. Manhaeve)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvis – E. Skandalou)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – C. Brodie un J. Kraehling)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nenodrošinot otrreizēju vai līdzvērtīgu komunālo notekūdeņu attīrīšanu no Prosocanes, Doksatas, Elefterupoles, Vajas un Galatistas aglomerācijām, kuru cilvēka ekvivalents ir robežās no 2 000 līdz 10 000, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti ar Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu, kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1137/2008, 4. panta 1. punktu;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija un Grieķijas Republika katra pati sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 328, 5.10.2015.


title: Lieta C-503/16: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 14. septembra spriedums (Tribunal da Relação de Évora (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Luís Isidro Delgado Mendes/Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Mehānisko transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligātā apdrošināšana — Direktīvas 72/166/EEK, 84/5/EEK, 90/232/EEK un 2009/103/EK — Transportlīdzekļa zādzība — Ceļu satiksmes negadījums — Kaitējums veselībai un materiālie zaudējumi, kas nodarīti apdrošinātajai personai, transportlīdzekļa īpašniekam, kā gājējam — Civiltiesiskā atbildība — Atlīdzināšana — Obligātās apdrošināšanas segums — Izņēmuma klauzulas — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru apdrošinātajai personai, transportlīdzekļa īpašniekam, tiek liegta apdrošināšanas segta atlīdzība — Saderība ar šīm direktīvām — “Cietušās trešās personas” jēdziens

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/25

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 14. septembra spriedums (Tribunal da Relação de Évora (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Luís Isidro Delgado Mendes/Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA

   (Lieta C-503/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Mehānisko transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligātā apdrošināšana - Direktīvas 72/166/EEK, 84/5/EEK, 90/232/EEK un 2009/103/EK - Transportlīdzekļa zādzība - Ceļu satiksmes negadījums - Kaitējums veselībai un materiālie zaudējumi, kas nodarīti apdrošinātajai personai, transportlīdzekļa īpašniekam, kā gājējam - Civiltiesiskā atbildība - Atlīdzināšana - Obligātās apdrošināšanas segums - Izņēmuma klauzulas - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru apdrošinātajai personai, transportlīdzekļa īpašniekam, tiek liegta apdrošināšanas segta atlīdzība - Saderība ar šīm direktīvām - “Cietušās trešās personas” jēdziens)
   (2017/C 382/29)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal da Relação de Évora

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Luís Isidro Delgado Mendes

      Atbildētāja: Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīvas 72/166/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību 3. panta 1. punkts, Padomes 1983. gada 30. decembra Otrās direktīvas 84/5/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvu 2005/14/EK, 1. panta 1. punkts un 2. panta 1. punkts, kā arī Padomes 1990. gada 14. maija Trešās direktīvas 90/232/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu, kas grozīta ar Direktīvu 2005/14, 1.a pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds aplūkots pamatlietā, ar kuru segums un tādējādi transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligātās apdrošināšanas veiktā atlīdzība nepienākas par miesas bojājumiem un kaitējumu īpašumam, kas radīts gājējam, kurš ir cietis ceļu satiksmes negadījumā, pamatojoties tikai uz to, ka šis gājējs ir apdrošinājuma ņēmējs un transportlīdzekļa, ar kuru tika izraisīti šie zaudējumi, īpašnieks.

      (1)  OV C 454, 5.12.2016.


title: Lieta C-471/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 7. augustā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hannover

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 7. augustā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hannover

   (Lieta C-471/17)
   (2017/C 374/20)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hannover

      Prejudiciālais jautājums

   Vai fritētas nūdeles ir “kaltēti” pastas izstrādājumi KN apakšpozīcijas 1902 3010 (1) izpratnē?

      (1)  Padomes 1987. gada 23. jūlija Regula (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV 1987, L 256, 1.lpp.).


title: Apvienotās lietas C-643/15: Tiesas (virspalāta) 2017. gada 6. septembra spriedums – Slovākijas Republika (C-643/15) un Ungārija (C-647/15)/Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Lēmums (ES) 2015/1601 — Pagaidu pasākumi starptautiskās aizsardzības jomā Grieķijas Republikas un Itālijas Republikas labā — Ārkārtas situācija, ko raksturo pēkšņs trešo valstu valstspiederīgo pieplūdums noteiktu dalībvalstu teritorijā — Šo valstspiederīgo pārcelšana uz citām dalībvalstīm — Pārcelšanas iedalījumi — LESD 78. panta 3. punkts — Juridiskais pamats — Piemērošanas nosacījumi — Jēdziens “leģislatīvs akts” — LESD 289. panta 3. punkts — Eiropadomes secinājumu saistošais raksturs attiecībā uz Eiropas Savienības Padomi — LES 15. panta 1. punkts un LESD 68. pants — Būtiski procedūras noteikumi — Eiropas Komisijas priekšlikuma grozījumi — Prasības par atkārtotu apspriešanos ar Eiropas Parlamentu un vienprātīgu balsojumu Eiropas Savienības Padomē — LESD 293. pants — Tiesiskās noteiktības un samērīguma principi

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/4

         Tiesas (virspalāta) 2017. gada 6. septembra spriedums – Slovākijas Republika (C-643/15) un Ungārija (C-647/15)/Padome
   (Apvienotās lietas C-643/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Lēmums (ES) 2015/1601 - Pagaidu pasākumi starptautiskās aizsardzības jomā Grieķijas Republikas un Itālijas Republikas labā - Ārkārtas situācija, ko raksturo pēkšņs trešo valstu valstspiederīgo pieplūdums noteiktu dalībvalstu teritorijā - Šo valstspiederīgo pārcelšana uz citām dalībvalstīm - Pārcelšanas iedalījumi - LESD 78. panta 3. punkts - Juridiskais pamats - Piemērošanas nosacījumi - Jēdziens “leģislatīvs akts” - LESD 289. panta 3. punkts - Eiropadomes secinājumu saistošais raksturs attiecībā uz Eiropas Savienības Padomi - LES 15. panta 1. punkts un LESD 68. pants - Būtiski procedūras noteikumi - Eiropas Komisijas priekšlikuma grozījumi - Prasības par atkārtotu apspriešanos ar Eiropas Parlamentu un vienprātīgu balsojumu Eiropas Savienības Padomē - LESD 293. pants - Tiesiskās noteiktības un samērīguma principi)
   (2017/C 374/05)
   Tiesvedības valoda – slovāku un ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Slovākijas Republika (pārstāvis – Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky) (C-643/15), Ungārija (C-647/15) (pārstāvji – M. Z. Fehér un G. Koós)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Chavrier, K. Pleśniak, N. Pethő un Z. Kupčová)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Polijas Republika (pārstāvji – B. Majczyna un M. Kamejsza)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētāju prasījumu atbalstam: Beļģijas Karaliste (pārstāvji – J. Van Holm, M. Jacobs un C. Pochet), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze, R. Kanitz un J. Möller (C-647/15), Grieķijas Republika (pārstāvji – M. Michelogiannaki un A. Samoni-Rantou), Francijas Republika (pārstāvji – D. Colas, F.-X. Bréchot un Armoet), Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri, kam palīdz L. D’Ascia, avvocato dello Stato), Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvji – A. Germeaux, C. Schiltz un D. Holderer), Zviedrijas Karaliste (pārstāvji – A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, O. Widgren, E. Karlsson un L. Swedenborg), Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Condou-Durande un K. Talabér-Ritz (C-647/15), J. Baquero Cruz, A. Tokár (C-643/15) un G. Wils)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Slovākijas Republika un Ungārija sedz savus un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Beļģijas Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika, Grieķijas Republika, Francijas Republika, Itālijas Republika, Luksemburgas Lielhercogiste, Polijas Republika, Zviedrijas Karaliste, kā arī Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 38, 1.2.2016.


title: Lieta C-454/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 17. maija spriedumu lietā T-519/16 Vincent Piessevaux/Eiropas Savienības Padome 2017. gada 27. jūlijā iesniedza Vincent Piessevaux

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 17. maija spriedumu lietā T-519/16 Vincent Piessevaux/Eiropas Savienības Padome 2017. gada 27. jūlijā iesniedza Vincent Piessevaux

   (Lieta C-454/17 P)
   (2017/C 374/19)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Vincent Piessevaux (pārstāvis – L. Ponteville, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2017. gada 17. maija spriedumu lietā T-519/16;

               —

               apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumus, ko viņš izvirzījis Vispārējā tiesā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pirmais apelācijas sūdzības pamats attiecas uz vienlīdzīgas attieksmes principa, Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 77. panta un minēto Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta pārkāpumu. Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, noraidīdama iebildi par prettiesiskumu attiecībā uz Padomes iecēlējinstitūcijas paziņojumu personālam Nr. 113/11, ar ko ir ieviesta atkāpe no 9. panta trešās daļas pēdējā teikuma Padomes 2011. gada 11. oktobra Lēmumā, ar ko pieņem vispārīgus īstenošanas noteikumus attiecībā uz Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. pantu par pensijas tiesību pārnešanu (“DGE 2011”) – atkāpe, saskaņā ar kuru vispārīgie īstenošanas noteikumi, kas pieņemti 2004. gada 29. aprīlī (“DGE 2004”) joprojām attieksies tikai uz gadījumiem, kad iecēlējinstitūcija ieinteresētajai personai ir paziņojusi priekšlikumu par iemaksu gadiem, un gadījumiem, kad ieinteresētā persona ir devusi savu piekrišanu pirms DGE 2011 stāšanās spēkā. Šīs noraidīšanas pamatojums, kas izklāstīts pārsūdzētā sprieduma 68.-71. punktā, ir pretrunā vienlīdzīgas attieksmes principam, Civildienesta noteikumu 77. pantam un minēto Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punktam.
   Otrais apelācijas sūdzības pamats attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirzītā trešā atcelšanas pamata pirmās daļas sagrozīšanu, uz aktu autentiskuma neievērošanu, uz pamatojuma nesniegšanu un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu. Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā:

               —

               pārsūdzētā sprieduma 73., 74., 80. un 81. punktā, sagrozot trešā atcelšanas pamata pirmo daļu un pārkāpjot apelācijas sūdzības iesniedzēja dokumentu autentiskumu, kļūdaini izklāstīdama, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs esot norādījis, ka ir pārkāpts tiesiskās paļāvības aizsardzības princips;

               —

               pārsūdzētā sprieduma 73.-100. punktā, neievērojot Tiesas statūtu 36. pantu, neatbildēdama uz trešā atcelšanas pamata pirmo daļu, kas ir pamatota ar vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, nevis ar tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu;

               —

               pārsūdzētā sprieduma 82.-100. punktā – gadījumā, ja tomēr būtu uzskatāms, ka tā 82.-100. punkts vai to daļa, vai arī atsevišķas daļas šajos punktos ir atbilde uz trešā atcelšanas pamata pirmo daļu – noraidīdama iebildi par DGE 2011 9. panta trešās daļas pēdējā teikuma prettiesiskumu, kuru apelācijas sūdzības iesniedzējs ir izvirzījis un kas ir pamatota ar vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu.


title: Lieta C-87/17: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 5. jūlija rīkojums – CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH/Eiropas Savienības Tiesa Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Austrijas tiesiskā regulējuma par nodevām azartspēļu jomā apgalvotā neatbilstība Savienības tiesībām — Fakts, ka dalībvalsts tiesas nav iesniegušas Tiesai prejudiciālu jautājumu — Acīmredzama Savienības tiesas kompetences neesamība

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/11

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 5. jūlija rīkojums – CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH/Eiropas Savienības Tiesa
   (Lieta C-87/17) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Austrijas tiesiskā regulējuma par nodevām azartspēļu jomā apgalvotā neatbilstība Savienības tiesībām - Fakts, ka dalībvalsts tiesas nav iesniegušas Tiesai prejudiciālu jautājumu - Acīmredzama Savienības tiesas kompetences neesamība)
   (2017/C 374/15)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH (pārstāvis – A. Schuster, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Tiesa

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 277, 21.8.2017.


title: Lieta C-528/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 4. septembrī iesniedza Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) – Milan Božičevič Ježovnik/Slovēnijas Republika

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 4. septembrī iesniedza Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) – Milan Božičevič Ježovnik/Slovēnijas Republika
   (Lieta C-528/17)
   (2017/C 374/29)
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Iesniedzējtiesa

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Milan Božičevič Ježovnik

      Atbildētāja: Slovēnijas Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai importētājs (deklarētājs), kurš preču ievešanas brīdī lūdz piešķirt atbrīvojumu no PVN samaksas (imports saskaņā ar 42. muitas procedūru), jo preces ir paredzēts piegādāt uz kādu citu dalībvalsti, ir atbildīgs par PVN samaksu (ja vēlāk tiek konstatēts, ka nav izpildīti atbrīvojuma piešķiršanai nepieciešamie nosacījumi) tāpat, kā viņš ir atbildīgs par muitas parāda samaksu?

               2)

               Ja atbilde ir noliedzoša, vai importētāja (deklarētāja) atbildība ir tāda pati kā nodokļu maksātāja atbildība, kurš veic preču piegādi Kopienas iekšienē, kas ir atbrīvota no nodokļa saskaņā ar PVN direktīvas 138. panta 1. punktu?

               3)

               Vai šajā pēdējā minētajā gadījumā importētāja (deklarētāja), kura nolūks ir ļaunprātīgi izmantot PVN sistēmu, subjektīvais elements ir jāvērtē atšķirīgi no gadījuma, kad notiek PVN direktīvas 138. panta 1. punktā minētā preču piegāde Kopienas iekšienē? Vai šādam vērtējumam ir jābūt liberālākam, ievērojot faktu, ka 42. muitas procedūrā atbrīvojumam no PVN samaksas vispirms ir jāsaņem muitas iestādes atļauja, vai tomēr tam ir jābūt stingrākam, jo runa ir par darījumiem, kas ir saistīti ar trešo valstu izcelsmes preču pirmo ievešanu Eiropas Savienības iekšējā tirgū?


title: Lieta C-255/17: Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 28. jūlija rīkojums (Amtsgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bernhard Schloesser, Petra Noll/Société Air France SA

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/24

         Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 28. jūlija rīkojums (Amtsgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bernhard Schloesser, Petra Noll/Société Air France SA

   (Lieta C-255/17) (1)

   (2017/C 374/36)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 283, 28.8.2017.


title: Lieta T-586/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 22. septembra spriedums – Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret/EUIPO – NBC Fourth Realty (“NaraMaxx”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “NaraMaxx” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “MAXX” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Apzīmējumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/28

         Vispārējās tiesas 2017. gada 22. septembra spriedums – Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret/EUIPO – NBC Fourth Realty (“NaraMaxx”)
   (Lieta T-586/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “NaraMaxx” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “MAXX” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Apzīmējumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 374/42)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret Anonim Sirketi (Osmangazi-Bursa, Turcija) (pārstāvji – M. López Camba un L. Monzón de la Flor, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – S. Bonne)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: NBC Fourth Realty Corp. (North Las Vegas, Nevada, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – sākotnēji D. Stone un A. Dykes, vēlāk A. Smith, solicitors, un S. Malynicz, QC)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 27. jūlija lēmumu lietā R 1073/2014-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp NBC Fourth Realty un Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret Anonim Sirketi atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 406, 7.12.2015.