title: Lieta C-460/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2010. gada 6. jūlija rīkojumu lietā T-401/09 Marcuccio /Eiropas Savienības Tiesa 2010. gada 21. septembrī iesniedza Luigi Marcuccio

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2010. gada 6. jūlija rīkojumu lietā T-401/09 Marcuccio/Eiropas Savienības Tiesa 2010. gada 21. septembrī iesniedza Luigi Marcuccio

   (Lieta C-460/10 P)
   ()
   2010/C 328/31
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (pārstāvis — G. Cipressa, avvocato)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Tiesa

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs lūdz Tiesu:

               —

               pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem atcelt Vispārējās tiesas sestās palātas 2010. gada 6. jūlija rīkojumu lietā T-401/09 Marcuccio/Eiropas Savienības Tiesa;

               —

               atzīt, ka pirmajā instancē celtā prasība, attiecībā uz kuru tika izdots pārsūdzētais rīkojums, bija pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem pieņemama;

         un turklāt

               —

               galvenokārt, pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem apmierināt pirmajā instancē celtajā prasībā izvirzītos iebildumus, kā arī piespriest atbildētājai pirmajā instancē atlīdzināt prasītājam visus viņam radītos tiesāšanās izdevumus un viņa samaksātos honorārus saistībā ar šo lietu visās tiesu instancēs;

               —

               vai arī, pakārtoti, nodot lietu, par kuru ir šī apelācijas sūdzība, atpakaļ pirmās instances tiesai citā iztiesāšanas sastāvā, lai tā vēlreiz lemtu par šīs lietas būtību.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pārsūdzētais rīkojums ir prettiesisks tostarp šādu iemeslu dēļ: a) tiesību principu delikta atbildības jomā kļūdaina, nepareiza un nepamatota interpretācija un piemērošana, kā arī Eiropas Savienības judikatūras šajā jautājumā nepamatota un nesaprotama neievērošana; b) pilnībā nav norādīts pamatojums, pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, sagrozīti fakti, maldinoša, nepilnīga un kļūdaina apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniegto pierādījumu pārbaude, clare loqui pienākuma pārkāpums, rīkojumā nav saskaņotības, tam ir neapgāžams raksturs, tas ir patvaļīgs, neloģisks, iracionāls un nesaprātīgs; c) Vispārējā tiesa nav lēmusi par strīda galvenajiem aspektiem un pilnībā nav notikusi pierādījumu vākšana; d) tiesas izvairīšanās no pienākuma pamatot savus apgalvojumus, tostarp attiecībā uz pierādījumu novērtēšanu, par pamatu ņemot pieredzi un vispārējo veselo saprātu; e) tiesību principu par pierādījumu iesniegšanu un pierādīšanas pienākumu tiesā kļūdaina, nepareiza un nepamatota interpretācija un piemērošana.


title: Lieta T-70/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 18. decembra spriedumu lietā F-104/13 De Nicola/EIB 2016. gada 17. februārī iesniedza Carlo De Nicola

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/41

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 18. decembra spriedumu lietā F-104/13 De Nicola/EIB 2016. gada 17. februārī iesniedza Carlo De Nicola

   (Lieta T-70/16 P)
   (2016/C 111/50)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis – G. Ferabecoli, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Investīciju banka

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               apmierināt šo apelācijas sūdzību un, daļēji grozot pārsūdzēto spriedumu, atcelt tā rezolutīvās daļas 2. punktu, kā arī minētā sprieduma 13.–17., 57.–60. un 62.–68. punktu;

               —

               līdz ar to atzīt, ka EIB ir īstenojusi psiholoģisko vardarbību pret C. De Nicola, un piespriest EIB atlīdzināt C. De Nicola nodarīto kaitējumu vai, pakārtoti, nodot lietu atpakaļ citai Civildienesta tiesas palātai citā sastāvā, lai tā pieņemtu jaunu nolēmumu par atceltajiem punktiem, vispirms veicot pieprasīto medicīnisko pārbaudi;

               —

               piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir par Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2015. gada 18. decembra spriedumu lietā De Nicola/Eiropas Investīciju banka (F-104/13).
   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Pirmais pamats ir par attiecību starp apelācijas sūdzības iesniedzēju un EIB līgumisko raksturu

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs ir lūdzis atlīdzināt kaitējumu saistībā ar atbildētājas līgumisko atbildību, nevis saistībā ar Eiropas Savienības ārpuslīgumisko atbildību.

               2.

               Otrais pamats ir par lūgumu konstatēt psiholoģisko vardarbību

                           —

                           Šajā ziņā it īpaši tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa nedrīkstēja izvairīties no pienākuma izvērtēt apgalvotās psiholoģiskās vardarbības esamību un ka līdz ar to tā ir pilnīgi prettiesiski atzinusi prasījumus par psiholoģiskās vardarbības konstatēšanu par nepieņemamiem. Faktisko apstākļu konstatēšana un juridiskā kvalificēšana tostarp ir būtisks pamatnosacījums, lai varētu veikt apgalvotā kaitējuma atlīdzināšanu.

               3.

               Trešais pamats ir par lūgumu piespriest atlīdzināt zaudējumus psiholoģiskās vardarbības dēļ

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka šajā lietā ir izpildīti visi nosacījumi, lai Vispārējā tiesa varētu izvērtēt attiecīgo informāciju un atzīt tiesības uz nodarītā kaitējuma atlīdzināšanu.


title: Lieta T-86/06: Prasība, kas celta  2006. gada 16. martā  —  Studio Bichara  u.c pret Komisiju

text:
               20.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/14

         Prasība, kas celta 2006. gada 16. martā — Studio Bichara u.c pret Komisiju
   (Lieta T-86/06)
   (2006/C 121/25)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki
   Prasītāji: Studio Bichara SrL, Riccardo Bichara un Maria Proietti, Roma (Itālija) (pārstāvji — M.Pappalardo un M.C. Santacroce, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt Papua-Jaungvinejā esošās Komisijas delegācijas ārpuslīgumisko atbildību un atzīt OLAF ārpuslīgumisko atbildīgu saistībā ar Projektu Nr. 8.ACP.PNG.003;

               —

               piespriest Komisijai un OLAF atlīdzināt zaudējumus, kas radušies no prettiesiskā kārtā īstenota Projekta Nr. 8.ACP.PNG.003, kuru apmērs provizoriski novērtēts 5 884 873,99 euro;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas radušies saistībā ar šo lietu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā tiek celta prasība atlīdzināt tādus zaudējumus, kas radās prasītāja uzņēmumam, proti, Itālijas uzņēmumam, kurš sniedza inženierpakalpojumu konsultācijas un vairākus gadus darbojās saistībā ar ES finansētām programmām, saistībā ar Papua-Jaungvinejā esošās Komisijas delegācijas un Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) ierēdņu veiktajām darbībām attiecībā uz pakalpojumu līgumu Nr. 8.ACP.PNG.003, ko finansēja Eiropas Attīstības fonds.
   Šajā sakarā jānorāda, ka 1999. gada decembrī prasītāja uzņēmumam tika piešķirts minētais līgums saistībā ar dizaina uzlabošanas darbiem 9 izglītības iestādēs, kuras atradās vairākos Papua-Jaungvinejas reģionos.
   Prasītāja uzņēmums kopā ar diviem citiem prasītājiem uzskata, ka šajā lietā pastāv Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība, jo:

               —

               Papua-Jaungvinejā esošās Komisijas delegācija nepamatoti iejaucās līguma attiecībās, kas pastāvēja starp Studio Bichara un vietējo Pašvaldību saistībā ar pakalpojumu līgumu, kas tiek izskatīts šajā lietā. Šīs iejaukšanās rezultātā prasītāja uzņēmumam uzlika par pienākumu priekšlaicīgi lauzt līgumu un aizliedza noslēgt jebkādu izlīgumu starp līguma pusēm;

               —

                  OLAF rīcību izmeklēšanas procesā OF/2002/0261 un OF/2002/0322 var uzskatīt par nesaderīgu gan ar OLAF pienākumu veikt izmeklēšanu pilnīgi neatkarīgi, pat ja tā saistās ar Eiropas Komisiju, gan ar taisnīguma principiem, objektivitātes principu un aizdomās turamo nevainīguma prezumpcijas principu.


title: Lieta C-254/14: Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 5. novembra rīkojums (Općinski sud u Velikoj Gorici (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VG Vodoopskrba d.o.o. za vodoopskrbu i odvodnju/Đuro Vladika (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts – Kopienas politika ūdens resursu jomā – Direktīva 2000/60/EK – No patērētāja ņemtā maksa – Iespēja ņemt maksu, lai segtu fiksētās izmaksas – Fakti pirms Horvātijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai – Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/14

      Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 5. novembra rīkojums (Općinski sud u Velikoj Gorici (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VG Vodoopskrba d.o.o. za vodoopskrbu i odvodnju/Đuro Vladika

      (Lieta C-254/14) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts - Kopienas politika ūdens resursu jomā - Direktīva 2000/60/EK - No patērētāja ņemtā maksa - Iespēja ņemt maksu, lai segtu fiksētās izmaksas - Fakti pirms Horvātijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
      (2015/C 016/20)
      Tiesvedības valoda – horvātu

         Iesniedzējtiesa

         Općinski sud u Velikoj Gorici

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: VG Vodoopskrba d.o.o. za vodoopskrbu i odvodnju

         Atbildētājs: Đuro Vladika

         Rezolutīvā daļa:

      Atbildēt uz Općinski sud u Velikoj Gorici (Horvātija) uzdoto jautājumu acīmredzami nav Eiropas Savienības Tiesas kompetencē.

         (1)  OV C 253, 4.8.2014.


title: Lieta T-447/17: Prasība, kas celta 2017. gada 18. jūlijā – Bowles/ECB

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/27

         Prasība, kas celta 2017. gada 18. jūlijā – Bowles/ECB
   (Lieta T-447/17)
   (2017/C 347/36)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carlos Bowles (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji – L. Levi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               līdz ar to

                           —

                           atcelt 2017. gada 1. februārī personālam paziņoto 2017. gada 31. janvāra lēmumu par [X] kunga iecelšanu prezidenta padomnieka un Valdes juriskonsulta koordinatora amatā, atcelt lēmumu par prasītāja neiecelšanu šajā amatā un atcelt lēmumu par neļaušanu prasītājam izvirzīt savu kandidatūru šim amatam;

                           —

                           atcelt lēmumu par īpašās sūdzības noraidīšanu, kas pieņemts 2017. gada 16. maijā un saņemts 2017. gada 23. maijā;

                           —

                           piespriest atlīdzināt prasītājam materiālos zaudējumus saistībā ar zaudēto iespēju tikt ieceltam prezidenta padomnieka un Valdes juriskonsulta koordinatora amatā;

                           —

                           piespriest atlīdzināt prasītājam morālo kaitējumu, kas simboliski novērtēts ex aequo et bono EUR 1 apmērā;

                           —

                           piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti publiskuma, pārskatāmības, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principi, kā arī Reglamenta 20.2. pants, Nodarbināšanas kārtības 8(a). pants un Personāla noteikumu 1a.1.1. pants, kā arī LES 2. un 3. pants un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. un 41. pants. Šajā ziņā prasītājs uzskata, viņam nav bijusi iespēja izvirzīt savu kandidatūru prezidenta padomnieka un Valdes juriskonsulta koordinatora amatam, lai gan [X] kungam šāda iespēja tikusi dota.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Personāla noteikumu 1a.7. panta pārkāpums, jo šāds juridisks pamats ļauj iecelt amatā tikai kandidātu Valdes juriskonsulta amatam, bet ne kandidātu prezidenta padomnieka un Valdes juriskonsulta koordinatora amatam, kam ir augstāka līmeņa papildu atbildība nekā juriskonsultam.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka neesot notikusi apspriešanās ar personāla komiteju par jauna amata izveidošanu un koordinatora amata līmeņa grozīšanu, kas esot notikusi, pārkāpjot Nodarbināšanas kārtības 48. un 49. pantu un Vienošanās protokolu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots labas pārvaldības principa pārkāpums, jo nav norādīts prezidenta padomnieka un Valdes juriskonsulta koordinatora amata apraksts.


title: Lieta C-584/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Cour d'appel de Liège (Beļģija) 2008. gada 29. decembra rīkojumu — Real Madrid Football Club , Zinedine Zidane , David Beckham , Raul Gonzalez Blanco , Ronaldo Luiz Nazario de Lima , Luis Filipe Madeira Caeiro , Futebol Club Do Porto S.A.D. , Victor Baia , Ricardo Costa , Diego Ribas Da Cunha , P.S.V. N.V. , Imari BV , Juventus Football Club SPA / Sporting Exchange Ltd , William Hill Credit Limited , Victor Chandler (International) Ltd , BWIN International Ltd (Betandwin) , Ladbrokes Betting and Gaming Ltd , Ladbroke Belgium S.A. ,  Internet Opportunity Entertainment Ltd , Global Entertainment Ltd (Unibet)

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Cour d'appel de Liège (Beļģija) 2008. gada 29. decembra rīkojumu — Real Madrid Football Club, Zinedine Zidane, David Beckham, Raul Gonzalez Blanco, Ronaldo Luiz Nazario de Lima, Luis Filipe Madeira Caeiro, Futebol Club Do Porto S.A.D., Victor Baia, Ricardo Costa, Diego Ribas Da Cunha, P.S.V. N.V., Imari BV, Juventus Football Club SPA/Sporting Exchange Ltd, William Hill Credit Limited, Victor Chandler (International) Ltd, BWIN International Ltd (Betandwin), Ladbrokes Betting and Gaming Ltd, Ladbroke Belgium S.A., Internet Opportunity Entertainment Ltd, Global Entertainment Ltd (Unibet)

   (Lieta C-584/08)
   (2009/C 55/29)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour d'appel de Liège
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Real Madrid Football Club, Zinedine Zidane, David Beckham, Raul Gonzalez Blanco, Ronaldo Luiz Nazario de Lima, Luis Filipe Madeira Caeiro, Futebol Club Do Porto S.A.D., Victor Baia, Ricardo Costa, Diego Ribas Da Cunha, P.S.V. N.V., Imari BV, Juventus Football Club SPA

      Atbildētāji: Sporting Exchange Ltd, William Hill Credit Limited, Victor Chandler (International) Ltd, BWIN International Ltd (Betandwin), Ladbrokes Betting and Gaming Ltd, Ladbroke Belgium S.A., Internet Opportunity Entertainment Ltd, Global Entertainment Ltd (Unibet)

   Prejudiciālie jautājumi
   Jautājumi ir par to, kā interpretēt īpašā interneta jomā Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 5.3. pantu.
   Gadījumā, kā tas ir šajā lietā, kad kaitējums ir nodarīts ar [interneta] mājas lapu starpniecību, un

               a)

               nevienai no sabiedrībām, pret kurām ir celta prasība un kuras pārvalda šīs strīdīgās [interneta] vietnes, juridiskā adrese nav Beļģijā,

               b)

               neviena no [interneta] vietnēm netiek uzturēta Beļģijā,

               c)

               nevienam no prasītājiem nav domicils Beļģijā,

               d)

               [interneta] vietnes, kurās tiek organizētas derības, ir pieejamas interneta lietotājiem Beļģijā, kuri šajās vietnēs var izdarīt likmes, tāpat kā tās ir pieejamas interneta lietotājiem citās līgumslēdzējās dalībvalstīs, jo tās visas ir [interneta] vietnes “.com”, kuru mērķis ir paplašināt to tirgu visas Eiropas mērogā, un tām nav Beļģijai paredzētais paplašinājums “.be”,

               e)

               šīs [inerneta] vietnes ir pieejamas vairākās valodās, taču ne vienmēr tās ir pieejams divās Beļģijā visvairāk lietotajās valodās,

               f)

               šajās [interneta] vietnēs tiek piedāvātas derības par cita starpā arī Beļģijā notiekošajām sporta spēlēm tāpat kā par ārvalstu čempionātiem,

               g)

               nav pierādīta Beļģijas sabiedrībai paredzētas īpašas tehnikas vai aģitēšanas tehnikas izmantošana,

               h)

               Beļģijā izdarīto likmju skaits ir pavisam neliels salīdzinājumā ar kopējo šajās [interneta] vietnēs izdarīto likmju skaitu, jo saskaņā ar sabiedrību, kas organizē derības, par 2005. gadu iesniegtajiem datiem, kas netika apstrīdēti, visas likmes, kas par futbola spēlēm tika izdarītas Beļģijā, veido mazāk kā 0,25 % no likmēm, kas reģistrētas [interneta] vietnēs “bwin.com”, “willhill.com”, “betfair.com”, “ladbrokes.com”, “sportingbet” un “miapuesta”, kamēr [interneta] vietnē “vcbet.com” 40 no visām likmēm tika izdarītas Beļģijā,

                           1.

                           vai sakarā ar to, ka strīdīgās interneta vietnes ir paredzētas cita starpā Beļģijas sabiedrībai, ir jāuzskata, ka apgalvotais kaitējums notika vai varēja notikt Beļģijā, tādējādi piešķirot Beļģijas tiesām jurisdikciju izskatīt prasības saistībā ar šo kaitējumu?

                           2.

                           vai ir jāatzīst, ka apgalvotais kaitējums notika vai varēja notikt Beļģijā, tādējādi piešķirot Beļģijas tiesām jurisdikciju izskatīt prasības saistībā ar šo kaitējumu, tikai tādā gadījumā, ja ir pierādīta pietiekamas, būtiskas un nozīmīgas saiknes esamība starp delikta faktiem un Beļģiju?

                           3.

                           šādā gadījumā, kādi ir attiecīgie kritēriji, kas jāņem vērā, lai noteiktu sasaistes faktora esamību?

      (1)  OV 2001, L 12, 1. lpp.


title: Lieta T-434/07: Prasība, kas celta 2007. gada 28. novembrī — Volvo Trademark Holding /ITSB — Grebenshikova ( SOLVO )

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/25

         Prasība, kas celta 2007. gada 28. novembrī — Volvo Trademark Holding/ITSB — Grebenshikova (“SOLVO”)
   (Lieta T-434/07)
   (2008/C 37/39)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Volvo Trademark Holding AB, Gēteborga (Zviedrija) (pārstāvji — T. Dolde, V. von Bomhard, A. Renck, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Elena Grebenshikova, Sankt-Pēterburga (Krievija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2007. gada 2. augusta lēmumu lietā Nr. R 1240/2006-2; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Elena Grebenshikova

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Grafiska preču zīme “SOLVO” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 39. un 42. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 555 422

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas un valsts vārdiska un grafiska preču zīme “VOLVO” attiecībā uz, cita starpā, precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: Pilnībā noraidīt iebildumu

      Apelāciju padomes lēmums: Apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums, jo attiecīgās preču zīmes ir vizuāli un fonētiski līdzīgas, un tāpēc ka Apelāciju padome nav ņēmusi vērā visus attiecināmos elementus, tostarp attiecīgo preču identiskumu un VOLVO reputāciju.


title: Lieta C-271/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2006. gada 22. jūnija rīkojumu — Netto Supermarkt GmbH & Co. OHG pret Finanzamt Malchin

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2006. gada 22. jūnija rīkojumu — Netto Supermarkt GmbH & Co. OHG pret Finanzamt Malchin

   (Lieta C-271/06)
   (2006/C 224/38)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof, Minhene
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Netto Supermarkt GmbH & Co. OHG

      Atbildētāja: Finanzamt Malchin

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Kopienas tiesību akti par atbrīvojumu no nodokļiem eksporta uz trešo valsti gadījumā aizliedz dalībvalstij piemērot nodokļu atbrīvojumu taisnīguma vārdā, ja nepastāv atbrīvojuma nosacījumi, bet nodokļu maksātājs to neesamību nevarēja pamanīt, pat ievērojot kārtīga komersanta rūpību? (1)

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta T-388/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 11. novembra rīkojums – salesforce.com/ITSB (“MARKETINGCLOUD”)

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/76

         Vispārējās tiesas 2015. gada 11. novembra rīkojums – salesforce.com/ITSB (“MARKETINGCLOUD”)
   (Lieta T-388/14) (1)

   (2016/C 027/96)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 329, 22.9.2014.


title: Lieta T-132/10: Prasība, kas celta 2010. gada 22. martā — Communauté de communes de Lacq /Komisija

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/35

         Prasība, kas celta 2010. gada 22. martā — Communauté de communes de Lacq/Komisija
   (Lieta T-132/10)
   2010/C 148/61
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Communauté de communes de Lacq (Mourenx, Francija) (pārstāvis — J. Daniel, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt tai EUR 10 000 000 sakarā ar Komisijas veiktajām nelikumībām un bezdarbību attiecībā uz saistību pārtraukšanu ar sabiedrību ACETEX;

               —

               piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt tai EUR 25 000 par neatgūstamām izmaksām;

               —

               piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar savu prasību Communauté de communes de Lacq vēlas saņemt atlīdzību par kaitējumu, kas, iespējams, tai nodarīts ar Komisijas lēmumu atzīt par saderīgu ar kopējo tirgu un ar EEZ līguma darbību koncentrācijas darbību, kura vērsta uz to, lai Celanese Corporation iegūtu kontroli pār Acetex Corporation, neatzīstot Celanese iespējamo saistību juridisko nozīmi, īpaši saistības piecus gadus uzraudzīt Acetex rūpnīcas darbību Pardī [Pardies] (lieta COMP/M.3625 — Blackstone/Acetex) juridisko nozīmi.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principus, jo ar savu EK regulas par koncentrācijām (1) interpretāciju tā esot liegusi aizsardzību koncentrāciju trešajām personām (darbiniekiem kā vietējiem atbildīgajiem), lai gan attiecībā uz uzņēmuma Celanese Corporation saistībām bija skaidrs, ka darbinieki pret darbības izbeigšanu bija aizsargāti piecus gadus.
   Tāpat prasītājai noteikti esot nodarīts arī nozīmīgs kaitējums. Šīs nozares pašvaldībām būtu liegti nozīmīgi finanšu resursi un rastos vairāki sociāli izdevumi sakarā ar vietas slēgšanu. Notiktu vairāku Acetex, kā arī uzņēmumu, kuru darbība bija cieši saistīta ar uzņēmuma Celanese Corporation darbību, darbinieku atlaišana.
   Pakārtoti, ja netiktu atzīta atbildība par Eiropas Komisijas kļūdu, prasītāja lūdz, lai tiktu atzīta Komisijas atbildība bez vainas. Prasītājai nodarītais kaitējums, kā arī tā neparastais un īpašais raksturs neradot šaubas un šo kaitējumu esot tieši radījis Eiropas Komisijas atteikums uzlikt sodu uzņēmumam Celanese Corporation.

      (1)  Padomes 2004. gada 20. janvāra Regula (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju, OV L 24, 1. lpp.


title: Lieta T-124/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. martā — Valigeria Roncato/ITSB — Roncato ( CARLO RONCATO )

text:
               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/17

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. martā — Valigeria Roncato/ITSB — Roncato (“CARLO RONCATO”)
   (lieta T-124/09)
   2009/C 129/29
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Valigeria Roncato SpA, Campodarsego (Itālija) (pārstāvji — P. Perani, avvocato, P. Pozzi, avvocato)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Roncato Srl, Compodarsego (Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 23. janvāra lēmumus, kas paziņoti 2009. gada 30. janvārī, lietās R 237/2008-1 un R 263/2008-1;

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kā arī procesā Apelāciju padomē radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: RONCATO Srl.;

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “CARLO RONCATO” (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 631 719) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 9. un 14. klasē;

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja;

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Itālijas grafiska preču zīme “RV RONCATO” (Nr. 662 773), Itālijas vārdiska preču zīme “RONCATO” (Nr. 510 528) un nereģistrētas Itālijas grafiskas preču zīmes “RV RONCATO”;

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt;

      Apelāciju padomes lēmums: iebildumus par reģistrācijas pieteikuma apmierināšanu noraidīt pilnībā;

      Izvirzītie pamati: kļūdaina Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 4. un 5. punkta piemērošana.


title: Lieta T-436/08: Prasība, kas celta 2008. gada 3. oktobrī — Studio Vacanze /Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/58

         Prasība, kas celta 2008. gada 3. oktobrī — Studio Vacanze/Komisija
   (Lieta T-436/08)
   (2008/C 301/96)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Studio Vacanze, Budoni (Itālija) (pārstāvji — M. Cannata, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:
   Pamatā:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu komisijas 2008. gada 2. jūlija lēmumu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pakārtoti:
   atcelt apstrīdētā lēmuma 2. panta 2. punktu tiktāl, ciktāl ar to liek atgūt atbalstu, kas ir atzīts par nesaderīgu, un kavējuma procentus, sākot no datuma, kurā minētās summas tika izsniegtas saņēmējiem, līdz to faktiskajam atgūšanas brīdim.
   Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētais lēmums šajā lietā ir tāds pats kā lietās T-394/08 Regione Sardegna/Komisija un T-408/08 S.F. Turistico Immobiliare/Padome un Komisija.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītāja norāda, ka:

               —

               pārkāpts Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, kas nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (1), 16. pants tiktāl, ciktāl saskaņā ar šo tiesību noteikumu var sākt formālu izmeklēšanas procedūru tikai tādos gadījumos, ja “atbalstu izmanto ļaunprātīgi”, un nevis, ja tiek “radīts pretlikumīgs atbalsts”. Tādējādi prasītāja uzskata, ka visa formālā izmeklēšanas procedūra nav spēkā;

               —

               nav sniegts pietiekams pamatojums attiecībā uz izmaiņām tādas procedūras priekšmetā, kura tika uzsākta saistībā ar atbalsta pasākuma Nr. 278/99 ļaunprātīgu izmantošanu, un kuras “paplašināšanas” rezultātā tika pieņemts apstrīdētais lēmums;

               —

               EKL 88. panta 2. punkta pārkāpums attiecībā uz lēmuma 74. punktā norādīto apgalvojumu saistībā ar attiecīgā atbalsta pretlikumīgu īstenošanu ir ārpus tā piemērošanas jomas;

               —

               pārkāpts pārskatāmības princips;

               —

               nepietiekošs pamatojums, ņemot vērā principu, ka formālajam izmeklēšanuas procesam ir jānotiek saprātīgā termiņā;

               —

               lēmumā par jau izsniegtā atbalsta atgūšanu Komisijai bija jāpamato attiecīgo punktu nozīmīgumu un trešās personas tiesiskās paļāvības aizsardzību, kā arī nepamatoto procesa paildzināšanu;

               —

               pārkāpts Komisijas 2001. gada 12. janvāra Regulā (EK) Nr. 69/2001 par EK līguma 87. un 88. panta piemērošanu minimālajam atbalstam (“de minimis”) (2) noteiktais “de minimis” princips.

      (1)  OV L 83, 27.3.1999, 1. lpp.

      (2)  OV L 10, 13.1.2001., 30. lpp.


title: Lieta T-82/17: Prasība, kas celta 2017. gada 7. februārī – PepsiCo/EUIPO – Intersnack Group (“Exxtra Deep”)

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/37

         Prasība, kas celta 2017. gada 7. februārī – PepsiCo/EUIPO – Intersnack Group (“Exxtra Deep”)
   (Lieta T-82/17)
   (2017/C 121/54)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PepsiCo, Inc. (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – V. von Bomhard un J. Fuhrmann, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Diseldorfa, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Exxtra Deep” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 12 161 981

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 24. novembra lēmums lietā R 482/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T–124/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 7. jūlija spriedums — Valigeria Roncato /ITSB ( “CARLO RONCATO” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “CARLO RONCATO” reģistrācijas pieteikums — Nereģistrēta valsts grafiska preču zīme “RV RONCATO” un agrāka valsts vārdiska preču zīme “RONCATO” — Iespējas netaisnīgi gūt labumu no agrāko preču zīmju atšķirtspējas un reputācijas neesamība — Taisnīga pamata, lai izmantotu reģistrācijai pieteikto preču zīmi, neesamība — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 4. un 5. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. un 5. punkts))

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/43

         Vispārējās tiesas 2010. gada 7. jūlija spriedums — Valigeria Roncato/ITSB (“CARLO RONCATO”)
   (Lieta T–124/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “CARLO RONCATO” reģistrācijas pieteikums - Nereģistrēta valsts grafiska preču zīme “RV RONCATO” un agrāka valsts vārdiska preču zīme “RONCATO” - Iespējas netaisnīgi gūt labumu no agrāko preču zīmju atšķirtspējas un reputācijas neesamība - Taisnīga pamata, lai izmantotu reģistrācijai pieteikto preču zīmi, neesamība - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 4. un 5. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. un 5. punkts))
   2010/C 221/70
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Valigeria Roncato SpA, (Campodarsego, Itālija) (pārstāvji — P. Perani un P. Pozzi)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Bullock)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Roncato Srl (Campodarsego), (pārstāvji — M. Cartell un M. Fazzini, avocats)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 23. janvāra lēmumu lietās R 237/2008-1 un R 236/2008-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Valigeria Roncato SpA un Roncato Srl

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Valigeria Roncato SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 129, 6.6.2009.


title: Lieta T-234/12: Prasība, kas celta 2012. gada 1. jūnijā — Amitié /Komisija

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/22

         Prasība, kas celta 2012. gada 1. jūnijā — Amitié/Komisija
   (Lieta T-234/12)
   2012/C 243/40
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Amitié Srl (Boloņa, Itālija) (pārstāvji — D. Bogaert un M. Picat, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienība, ko pārstāv Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nav spēkā šādi Komisijas atsūtītie paziņojumi par parādu:

                           —

                           EUR 50 458,23 apmērā saistībā ar prasītājas un Komisijas noslēgto MINERVAPLUS līgumu;

                           —

                           EUR 358 712,35 apmērā saistībā ar prasītājas un Komisijas noslēgto MICHAEL līgumu;

               —

               atzīt, ka lūgums atmaksāt kopsummu EUR 1 083 616,89 apmērā nav pamatots;

               —

               atzīt, ka Komisija nevarēja 2011. gada 11. jūnijā prasītājai piemērot ekstrapolācijas procedūru saistībā ar BSOLE līgumu;

               —

               noteikt, ka tādēļ ekstrapolācijas procedūra saskaņā ar Beļģijas tiesībām nav pamatota;

               —

               atzīt, ka Komisija nav tiesīga kopš 2010. gada 14. janvāra attiecībā uz BSOLE līgumu piemērot ekstrapolācijas procedūru;

               —

               atzīt ATHENA un JUDAICA līgumiem paredzētā Kopienas finansējuma maksājumu vienpusējo apturēšanu par nepamatotu saskaņā ar Luksemburgas tiesībām;

               —

               norīkot iesaldēto Kopienas finansējuma maksājumu, proti, EUR 263 120, kas nobloķēti kopš 2010. gada 8. februāraJUDAICA līgumam un kopš 2010. gada 14. jūnijaATHENA projektam, tūlītēju atbrīvošanu;

               —

               norīkot sprieduma pasludināšanas dienā tūlītēji veikt naudas pārskaitījumu:

                           —

                           uz projekta koordinatora bankas kontu saskaņā ar JUDAICA piešķīruma līguma 6. panta 2. punktu;

                           —

                           uz projekta koordinatora bankas kontu saskaņā ar ATHENA piešķīruma līguma 6. panta 2. punktu;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt summu:

                           —

                           EUR 150 000 apmērā atlīdzībai par juridisko konsultantu un Itālijas revidenta honorāriem (aplēse); un

                           —

                           EUR 256 824,17 apmērā atlīdzībai par kaitējumu, kas nodarīts, nepamatoti vai ļaunprātīgi vienpusēji iesaldējot Eiropas Komisijas saistībā ar ATHENA un JUDAICA līgumiem veicamos maksājumus;

               —

               piespriest Komisijai pienākumu atlīdzināt prasītājai visas izmaksas un visus izdevumus, kas tai radušies saistībā ar šo tiesvedību, ciktāl Komisijas negodīgā rīcība ir vienīgais šā strīda iemesls. Ņemot vērā strīda iedabu un iezīmes, šīs izmaksas tiek aplēstas EUR 50 000 apmērā; un

               —

               atzīt gaidāmo spriedumu par tūlītēji izpildāmu pat tad, ja to iespējams pārsūdzēt.

         Pakārtoti, pieņemot, ka prasītājai saskaņā Komisijas revīzijā konstatēto nāksies maksāt kādu summu (quod non), prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atzīt, ka prasītājai ir jāmaksā summa nevis EUR 1 083 616,89, bet gan tikai EUR 54 195,05 apmērā, ņemot vērā Beļģijas un Luksemburgas judikatūru, atbilstoši kurai Komisijas ļaunprātīgā rīcība ir sodāma, šīs prasījuma tiesības samazinot līdz apmēram, kādā tās būtu izmantojamas parastos apstākļos, proti, EUR 54 195,05, nevis EUR 1 083 616,89; un

               —

               atzīt gaidāmo spriedumu par izpildāmu pat tad, ja to iespējams pārsūdzēt.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apstrīdēts Komisijas revīzijā konstatētais:

                           —

                           Komisijas revīzijā konstatētais tiek apstrīdēts, pamatojoties uz atzinumu, ko sniedzis ārējs un neatkarīgs revidents, kuram prasītāja īpaši uzdevusi noskaidrot šo konkrēto jautājumu un novērtēt Komisijas revīzijā konstatēto; un

                           —

                           pakārtoti tiek apgalvots, ka Komisija esot rīkojusies ļaunprātīgi, tādējādi pārkāpdama labticības principu (Beļģijas un Luksemburgas Civilkodeksu 1134. pants);

               2)

               Ar otro pamatu tiek apstrīdēta ekstrapolācijas procedūras attiecināšana uz BSOLE līgumu, jo:

                           —

                           Komisija esot pārkāpusi General Conditions for eTEN Feasibility/Market Validation Contracts [eTEN paveicamības/tirgus validācijas līgumu vispārīgo nosacījumu] 17. pantu;

                           —

                           Komisija esot pārkāpusi Guide Financial Issues relating to the Indirect Actions of the Sixth Framework Programmes of October 2003 and February 2005 [Pamatnostādņu finanšu jautājumos saistībā ar 2003. gada oktobra un 2005. gada februāra Sesto pamatprogrammu netiešajām darbībām] 4. panta 2. punkta 2. apakšpunkta 3. daļu;

                           —

                           Komisija neesot izpildījusi līgumu (Beļģijas Civilkodeksa 1134. panta 1. punkts); un

                           —

                           Komisija neesot ievērojusi Eiropas tiesībās (Protokolā par Eiropas Savienības Tiesas Statūtiem (skat. 46. pantu (bijušais 43. pants)) noteikto prasības noilguma termiņu;

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka saskaņā ar eCONTENTPLUS projektā ietilpstošajiem ATHENA un JUDAICA līgumiem veicamie maksājumi esot iesaldēti nepamatoti, jo:

                           —

                           iesaldēšana neesot pamatota ar ATHENA un JUDAICA līgumos noteikto;

                           —

                           iesaldēšana nevarot būt pamatota saskaņā ar Komisijas Regulas Nr. 2342/2002 (1) 106. panta 4. punktu un 183. pantu;

                           —

                           Komisijas Regulas Nr. 2342/2002 183. pants arī neesot piemērojams;

                           —

                           tiek apgalvots, ka, vienpusēji un nepamatoti iesaldēdama Kopienas finansējuma maksājumus, Komisija esot rīkojusies ļaunprātīgi Civilkodeksa 1134. panta izpratnē; un

                           —

                           piemērojams neesot arī princips “exceptio non adimpleti contractus”.

      (1)  Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV 2002, L 357, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 1. nod., 4. sēj., 145. lpp.).


title: Lieta C-507/06: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2008. gada 21. februārī ( Oberlandesgericht Innsbruck (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Malina Klöppel / Tiroler Gebietskrankenkasse (Tiesības uz bērna kopšanas pabalstu saskaņā ar Austrijas tiesībām — Vērā neņemti citā dalībvalstī piešķirta ģimenes pabalsta laikposmi — Regula (EEK) Nr. 1408/71)

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/8

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2008. gada 21. februārī (Oberlandesgericht Innsbruck (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Malina Klöppel/Tiroler Gebietskrankenkasse

   (Lieta C-507/06) (1)

   (Tiesības uz bērna kopšanas pabalstu saskaņā ar Austrijas tiesībām - Vērā neņemti citā dalībvalstī piešķirta ģimenes pabalsta laikposmi - Regula (EEK) Nr. 1408/71)
   (2008/C 92/12)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Oberlandesgericht Innsbruck
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Malina Klöppel

      Atbildētāja: Tiroler Gebietskrankenkasse

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht Innsbruck — Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 5. jūnija Regulu (EK) Nr. 1386/2001 (OV L 187, 1. lpp.) 72. panta interpretācija un Padomes 1972. gada 21. marta Regulas (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (JO L 74, p. 1), kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2002. gada 27. februāra Regulu (EK) Nr. 410/2002 (OV L 62, 17. lpp.), 10. panta 2. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Tiesības uz bērna kopšanas pabalstu — Iespēja piešķiršanas laikposmu pagarināt no trīsdesmit uz trīsdesmit sešiem mēnešiem gadījumā, ja bērnu kopj un pabalstu saņem otrs no vecākiem — Laikposmu, kuros tēvs vai māte saņēmuši pielīdzināmu pabalstu citā dalībvalstī, neņemšana vērā
   Rezolutīvā daļa:
   ar Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 5. jūnija Regulu (EK) Nr. 1386/2001, 3. panta 1. punktu ir pretrunā situācija, ja dalībvalsts, lai piešķirtu tiesības uz tādu ģimenes pabalstu kā Austrijas tiesībās paredzētais bērna kopšanas pabalsts, atsakās ņemt vērā laikposmu, kurā pielīdzināms pabalsts ir saņemts citā dalībvalstī, kā tādu, kas būtu pabeigts šīs pašas dalībvalsts teritorijā.

      (1)  OV C 56, 10.3.2007.


               15.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/10

         EBTA Uzraudzības iestādes 2010. gada 19. maija prasība pret Īslandi
   (Lieta E-3/10)
   2010/C 191/08
   EBTA Uzraudzības iestāde, rue Belliard 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, ko pārstāvēja Xavier Lewis un Bjørnar Alterskjær, 2010. gada 19. maijā EBTA Tiesai iesniedza prasību pret Īslandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa pasludina, ka:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai īstenotu Aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 31.ea punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 16. decembra Direktīva 2002/87/EK par papildu uzraudzību kredītiestādēm, apdrošināšanas uzņēmumiem un ieguldījumu sabiedrībām finanšu konglomerātos un par grozījumiem Padomes Direktīvās 73/239/EEK, 79/267/EEK, 92/49/EEK, 92/96/EEK, 93/6/EEK un 93/22/EEK, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvās 98/78/EK un 2000/12/EK), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Īslandes Republika nav izpildījusi savas saistības saskaņā ar minētā Akta 32. pantu un EEZ līguma 7. pantu;
               kā arī

               2)

               Īslandes Republikai jāsedz tiesāšanās izdevumi.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Šī lieta attiecas uz direktīvas par papildu uzraudzību kredītiestādēm, apdrošināšanas uzņēmumiem un ieguldījumu sabiedrībām finanšu konglomerātos neīstenošanu.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde apgalvo, ka tā no Īslandes nav saņēmusi informāciju, kas liecinātu, ka direktīva ir pilnībā ieviesta Īslandes tiesību aktos, kā arī, ka iestādes rīcībā nav nekādas citas informācijas, kas tai ļautu secināt, ka ir veikti pasākumi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu pilnīgu atbilstību direktīvas prasībām.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde apgalvo, ka Īslandes valdība nav apstrīdējusi to, ka nav stājušies spēkā normatīvie un administratīvie noteikumi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu pilnīgu atbilstību direktīvas prasībām.


title: Lieta T-289/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 22. maija rīkojums – H-O-T Servicecenter Nürnberg u.c./Komisija Valsts atbalsts — Pasākumi, ko Vācija īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem — Lēmums par LESD 108. panta 2. punktā paredzētās procedūras uzsākšanu — Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieteikums par prasījumu pielāgošanu — Jauna elementa neesamība — Nepieņemamība

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/21

         Vispārējās tiesas 2015. gada 22. maija rīkojums – H-O-T Servicecenter Nürnberg u.c./Komisija
   (Lieta T-289/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Pasākumi, ko Vācija īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem - Lēmums par LESD 108. panta 2. punktā paredzētās procedūras uzsākšanu - Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieteikums par prasījumu pielāgošanu - Jauna elementa neesamība - Nepieņemamība)
   (2015/C 245/25)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: H-O-T Servicecenter Nürnberg GmbH (Nirnberga, Vācija); H-O-T Servicecenter Schmölln GmbH & Co. KG (Schmölln, Vācija); H-O-T Servicecenter Allgäu GmbH & Co. KG (Memmingerberg, Vācija); un EB Härtetechnik GmbH & Co. KG (Nirnberga) (pārstāvji – sākotnēji A. Reuter, C. Arhold, N. Wimmer, F. A. Wesche, K. Kindereit, R. Busch, A. Hohler un T. Woltering, vēlāk A. Reuter, C. Bürger, T. Christner un G. Müllejans, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer, pārstāvji, kam palīdz C. von Donat un G. Quardt, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 18. decembra Lēmumu C (2013) 4424 final uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru par pasākumiem, ko Vācijas Federatīvā Republika īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem [Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               pieteikumu par šīs prasības prasījumu pielāgošanu, ietverot Komisijas 2014. gada 25. novembra Lēmumu C (2014) 8786 final par valsts atbalstu SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN), ko Vācijas Federatīvā Republika īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem, noraidīt kā nepieņemamu;

               3)

               par EBTA Uzraudzības iestādes iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā nav jālemj;

               4)

               H-O-T Servicecenter Nürnberg GmbH, H-O-T Servicecenter Schmölln GmbH & Co. KG, H-O-T Servicecenter Allgäu GmbH & Co. KG un EB Härtetechnik GmbH & Co. KG sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               5)

               EBTA Uzraudzības iestāde sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta C-548/10: Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2007/2/EK — Vides politika — Telpiskās informācijas infrastruktūra Eiropas Kopienā (INSPIRE) — Elektroniska datu apmaiņa un atjaunošana — Nepilnīga transponēšana)

text:
               8.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/10

         Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-548/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2007/2/EK - Vides politika - Telpiskās informācijas infrastruktūra Eiropas Kopienā (INSPIRE) - Elektroniska datu apmaiņa un atjaunošana - Nepilnīga transponēšana)
   2011/C 298/18
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un C. Egerer)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāvis — C. Pesendorfer)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu aktu nepieņemšana vai nepaziņošana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 14. marta Direktīvas 2007/2/EK, ar ko izveido Telpiskās informācijas infrastruktūru Eiropas Kopienā (INSPIRE) (OV L 108, 1. lpp.), prasības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 14. marta Direktīvas 2007/2/EK, ar ko izveido Telpiskās informācijas infrastruktūru Eiropas Kopienā (INSPIRE), prasības, Austrijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 30, 29.01.2011.


title: Lieta C-73/07: Tiesas (virspalāta) 2008. gada 16. decembra spriedums ( Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tietosuojavaltuutettu / Satakunnan Markkinapörssi Oy, Satamedia Oy (Direktīva 95/46/EK — Piemērojamība — Personas nodokļu datu apstrāde un aprite — Fizisko personu aizsardzība — Vārda brīvība)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/6

         Tiesas (virspalāta) 2008. gada 16. decembra spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tietosuojavaltuutettu/Satakunnan Markkinapörssi Oy, Satamedia Oy

   (Lieta C-73/07) (1)

   (Direktīva 95/46/EK - Piemērojamība - Personas nodokļu datu apstrāde un aprite - Fizisko personu aizsardzība - Vārda brīvība)
   (2009/C 44/10)
   Tiesvedības valoda — somu
   Iesniedzējtiesa
   Korkein hallinto-oikeus
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Tietosuojavaltuutettu

      Atbildētājas: Satakunnan Markkinapörssi Oy, Satamedia Oy

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Korkein hallinto-oikeus — Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 31. lpp.) 3. panta 1. punkta, 9. un 17. panta interpretācija — Piemērojamība — Publisku nodokļu datu par fizisku personu ar nodokli apliekamo ienākumu un īpašuma summu vākšana, publicēšana, nodošana un apstrāde īsziņas pakalpojuma sniegšanā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka darbība, kurā

                           —

                           no publiskiem nodokļu iestāžu dokumentiem tiek iegūti dati par fiziskas personas ienākumiem no darba un kapitāla, kā arī par īpašumu un tie tiek apstrādāti, lai tos publicētu,

                           —

                           tie tiek publicēti alfabētiskā secībā un atbilstoši ienākumu kategorijai detalizētu sarakstu veidā, kas sagrupēti pa pašvaldībām,

                           —

                           tie tiek CD-ROM disku veidā nodoti izmantošanai komerciāliem mērķiem,

                           —

                           tie tiek apstrādāti īsziņas pakalpojuma ietvaros, kas ļauj mobilo tālruņu lietotājiem, nosūtot kādas personas uzvārdu un dzīvesvietas pašvaldības nosaukumu, saņemt informāciju par šīs personas ienākumiem no darba un kapitāla, kā arī īpašumu,

                     ir jāuzskata par “personas datu apstrādi” šīs tiesību normas izpratnē;

               2)

               Direktīvas 95/46 9. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pirmā jautājuma a)–d) punktā minētās darbības saistībā ar datiem, kas iegūti no saskaņā ar valsts tiesību aktiem publiskiem dokumentiem, ir jāuzskata par personas datu apstrādes darbībām, kas veiktas “tikai žurnālistikas nolūkos” šīs tiesību normas izpratnē, ja minēto darbību vienīgais mērķis ir publiskot informāciju, viedokļus vai idejas, un tas ir jāizvērtē valsts tiesai;

               3)

               Direktīva 95/46 ir piemērojama tādām personas datu apstrādes darbībām, kas minētas pirmā jautājuma c) un d) punktā un kas attiecas uz valsts pārvaldes iestāžu personas datus ietverošām datnēm, kurās ir tikai jau plašsaziņas līdzekļos publicēta informācija.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.


title: Lieta T-475/08 P: Vispārējās tiesas 2010. gada 29. jūlija rīkojums — Duta /Tiesa (Apelācija — Civildienests — Pagaidu darbinieki — Pieņemšana darbā — Tiesneša palīga amats — Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/40

      Vispārējās tiesas 2010. gada 29. jūlija rīkojums — Duta/Tiesa
      (Lieta T-475/08 P) (1)

      (Apelācija - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Pieņemšana darbā - Tiesneša palīga amats - Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)
      (2010/C 288/77)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Radu Duta (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — F. Krieg, avocat)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Tiesa (pārstāvji — sākotnēji M. Schauss, pēc tam A. Placco)

         Priekšmets

      Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 4. septembra spriedumu lietā F-103/07 Duta/Tiesa (Krājumā vēl nav publicēts), lūdzot šo spriedumu atcelt

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  apelācijas sūdzību noraidīt;

                  2)

                  Radu Duta sedz savus tiesāšanās izdevumus un tos, kas šajā instancē radušies Eiropas Savienības Tiesai.

         (1)  OV C 167, 18.07.2009.


title: Lieta T-678/14: Prasība, kas celta 2014. gada 22. septembrī  – Slovākijas Republika/Komisija

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/27

         Prasība, kas celta 2014. gada 22. septembrī – Slovākijas Republika/Komisija
   (Lieta T-678/14)
   (2014/C 448/36)
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Slovākijas Republika (pārstāve – B. Ricziová)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, kas ir ietverts 2014. gada 15. jūlija vēstulē, ar kuru pēdējā minētā ir lūgusi Slovākijas Republiku nodot tās rīcībā finanšu resursus, kas atbilst zaudētajiem tradicionālajiem pašu resursiem, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijai nav kompetences.
               Slovākijas Republika uzskata, ka Komisijai nav kompetences pieņemt apstrīdēto lēmumu. Neviena Eiropas Savienības tiesību norma nepiešķir Komisijai pilnvaras rīkoties tā, kā tā rīkojās, pieņemot apstrīdēto lēmumu, t.i., pilnvaras pēc zaudēto tradicionālo pašu resursu kā neiekasēto importa nodokļu apmēra noteikšanas uzlikt pienākumu dalībvalstij, kura nav bijusi atbildīga par minēto nodokļu aprēķinu un iekasēšanu, nodot finanšu resursus tās noteiktajā apmērā, kas, kā tā uzskata, atbilst minētajiem zaudētajiem resursiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildītas tiesiskās noteiktības prasības.
               Slovākijas Republika uzskata, ka, pat ja Komisija būtu bijusi kompetenta pieņemt apstrīdēto lēmumu (quod non), tā šajā gadījumā ir pārkāpusi tiesiskās noteiktības principu. Pienākumu, kas Slovākijas Republikai noteikts apstrīdētajā lēmumā, viņasprāt, pirms tā pieņemšanas neesot bijis iespējams paredzēt.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir nepareizi īstenojusi savu kompetenci.
               Pat ja Komisija būtu bijusi kompetenta pieņemt apstrīdēto lēmumu un, pieņemot apstrīdēto lēmumu, būtu rīkojusies saskaņā ar tiesiskās noteiktības principu (quod non), Slovākijas Republika uzskata, ka tā savu kompetenci šajā gadījumā ir īstenojusi nepareizi. Pirmkārt, Komisija ir veikusi acīmredzami nepareizu vērtējumu, Slovākijas Republikai pieprasot finanšu resursus, lai gan tradicionālie pašu resursi faktiski netika zaudēti vai tie netika zaudēti tieši to notikumu dēļ, kuros Komisija vaino Slovākijas Republiku. Otrkārt, Komisija esot pārkāpusi Slovākijas Republikas tiesības uz aizstāvību un labas pārvaldības principu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā nav norādīts pietiekams pamatojums.
               Saistībā ar šo prasības pamatu Slovākijas Republika apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma pamatojumā ir pieļauti vairāki trūkumi, kuru dēļ tas ir jāuzskata par nepietiekamu, kas veido būtisku formas prasību pārkāpumu un vienlaikus ir pretrunā tiesiskās noteiktības prasībām. Slovākijas Republika uzskata, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā nav norādījusi tā juridisko pamatu. Turklāt tā faktiski nav precizējusi dažu savu secinājumu izcelsmi un pamatojumu. Visbeidzot, Slovākijas Republika uzskata, ka apstrīdētā lēmuma pamatojums vairākos aspektos ir pretrunīgs.


title: Lieta T-178/06: Vispārējās tiesas 2010. gada 29. jūnija rīkojums — Bavaria /Padome

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/53

         Vispārējās tiesas 2010. gada 29. jūnija rīkojums — Bavaria/Padome
   (Lieta T-178/06) (1)

   ()
   2010/C 234/93
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 224, 16.09.2006.


title: Lieta C-404/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 25. augustā iesniedza Nejvyšší soud České republiky (Čehijas Republika) – Marie Matoušková, tiesas komisāre mantojuma lietās/Misha Martinus un Elisabeth Jekaterina Martinus, ko pārstāv David Sedlák kā aizbildnis; Beno Jeriël Eljada Martinus

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 25. augustā iesniedza Nejvyšší soud České republiky (Čehijas Republika) – Marie Matoušková, tiesas komisāre mantojuma lietās/Misha Martinus un Elisabeth Jekaterina Martinus, ko pārstāv David Sedlák kā aizbildnis; Beno Jeriël Eljada Martinus

   (Lieta C-404/14)
   (2014/C 431/16)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

   Nejvyšší soud České republiky

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Marie Matoušková, tiesas komisāre mantojuma lietās

      Atbildētāji: Misha Martinus un Elisabeth Jekaterina Martinus, ko pārstāv David Sedlák kā aizbildnis; Beno Jeriël Eljada Martinus

      Prejudiciālais jautājums

   Ja mantojuma sadales līgums, ko nepilngadīgas personas vārdā ir noslēdzis tās aizbildnis, lai tas būtu spēkā, ir jāapstiprina tiesai, vai šis tiesas lēmums ir pasākums Padomes 2003. gada 27. novembra Regulas (EK) Nr. 2201/2003 (1) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu 1. panta 1. punkta b) apakšpunkta, vai 1. panta 3. punkta f) apakšpunkta izpratnē?

      (1)  OV L 338, 23.12.2003., 1. lpp.


title: Lieta C-253/08: Prasība, kas celta 2008. gada 13. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/25

         Prasība, kas celta 2008. gada 13. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-253/08)
   (2008/C 223/39)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — N. Yerell un M. Telles Romão)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvas 2006/22/EK (1) par minimālajiem nosacījumiem Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 un Nr. 3821/85 īstenošanai saistībā ar sociālās jomas tiesību aktiem attiecībā uz darbībām autotransporta jomā un par Padomes Direktīvas 88/599/EEK atcelšanu prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Portugāles Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2007. gada 1. aprīlī.

      (1)  OV L 102, 35. lpp.


title: Apvienotās lietas C-7/10 un C-9/10: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 29. marta spriedums ( Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Justitie/Tayfun Kahveci (C-7/10), Osman Inan (C-9/10) (EEK un Turcijas Asociācijas līgums — Uzturēšanās tiesības — Naturalizēta darba ņēmēja, kurš ir Turcijas pilsonis, ģimenes locekļi — Turcijas pilsonības saglabāšana — Naturalizācijas datums)

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 29. marta spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Justitie/Tayfun Kahveci (C-7/10), Osman Inan (C-9/10)
   (Apvienotās lietas C-7/10 un C-9/10) (1)

   (EEK un Turcijas Asociācijas līgums - Uzturēšanās tiesības - Naturalizēta darba ņēmēja, kurš ir Turcijas pilsonis, ģimenes locekļi - Turcijas pilsonības saglabāšana - Naturalizācijas datums)
   2012/C 151/04
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Staatssecretaris van Justitie

      Atbildētāji: Tayfun Kahveci (C-7/10), Osman Inan (C-9/10)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Raad van State — Ar Nolīgumu par asociācijas izveidi starp Eiropas Ekonomikas Kopienu un Turciju izveidotās Asociācijas padomes 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par Asociācijas attīstību 7. panta interpretācija — Darba ņēmēja, kurš ir Turcijas pilsonis un kurš ir likumīgi nodarbināts dalībvalsts darba tirgū, ģimenes locekļu uzturēšanās tiesības — Naturalizēta Turcijas darba ņēmēja, kas ir saglabājis savu Turcijas pilsonību, ģimenes locekļi — Naturalizācijas datums

      Rezolutīvā daļa:

   Asociācijas padomes, kas nodibināta ar Eiropas Ekonomikas kopienas un Turcijas asociācijas līgumu, 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas izveidi 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka darba ņēmēja, kurš ir Turcijas pilsonis un kurš ir likumīgi nodarbināts dalībvalsts darba tirgū, ģimenes locekļi uz šo tiesību normu joprojām var atsaukties, ja darba ņēmējs, saglabājot Turcijas pilsonību, ir ieguvis uzņemošās dalībvalsts pilsonību.

      (1)  OV C 63, 13.03.2010.


title: Lieta C-83/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. februārī iesniedza Landgericht Hannover (Vācija) – TUIfly GmbH/Wieland Volkert, Sonja Volkert, Linda Volkert

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. februārī iesniedza Landgericht Hannover (Vācija) – TUIfly GmbH/Wieland Volkert, Sonja Volkert, Linda Volkert

   (Lieta C-83/15)
   (2015/C 213/21)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja un atbildētāja: TUIfly GmbH

      Atbildētāji apelācijas tiesvedībā un prasītāji: Wieland Volkert, Sonja Volkert, Linda Volkert

   Ar Tiesas 2015. gada 23. aprīļa rīkojumu lieta tika izslēgta no Tiesas reģistra.


title: Lieta C-419/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2008. gada 9. jūlija spriedumu lietā T-429/04 Trubowest Handel GmbH , Viktor Makarov /Padome, Komisija 2008. gada 23. septembrī iesniedza Trubowest Handel GmbH , Viktor Makarov

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/30

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2008. gada 9. jūlija spriedumu lietā T-429/04 Trubowest Handel GmbH, Viktor Makarov/Padome, Komisija 2008. gada 23. septembrī iesniedza Trubowest Handel GmbH, Viktor Makarov

   (Lieta C-419/08 P)
   (2008/C 285/50)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Trubowest Handel GmbH, Viktor Makarov (pārstāvji — K. Adamantopoulos, E. Petritsi, dikigoroi)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Pirmās instances tiesas spriedumu;

               —

               pieņemt pieteikumu, taisot galīgo spriedumu lietā, par kaitējuma atlīdzināšanu saskaņā ar EKL 288. pantu, kas iesniegts Pirmās instances tiesā, vai, pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai;

               —

               piespriest Padomei un Komisijai atlīdzināt ne tikai tiesāšanās izdevumus, bet ari visus apelācijas sūdzības iesniedzēju izdevumus, kas tiem radušies šajā tiesvedībā un tiesvedībā Pirmās instances tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka pārsūdzētais spriedums ir atceļams šādu iemeslu dēļ:

               1)

               interpretējot un piemērojot Kopienu tiesības par nosacījumiem, saskaņā ar kuriem Kopienai var iestāties ārpuslīgumiska atbildība atbilstoši EKL 288. panta otrajai daļai, Pirmās instances tiesa pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā. Pirmkārt, tiek apgalvots, ka pārsūdzētais spriedums ir zaudējis spēku kļūdas tiesību piemērošanā dēļ, jo Pirmās instances tiesa pilnībā nav ņēmusi vērā prettiesisko rīcību, par kuru bija sūdzība saistībā ar cēloņsakarības novērtēšanu, un nav to izvērtējusi tiesību kontekstā, lai gan Pirmās instances tiesai to vajadzēja darīt, lai noteiktu Kopienas juridisko atbildību. Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, saskaņā ar Kopienu tiesībām pareizi nenovērtēdama tiešas cēloņsakarības esamību starp Kopienu iestāžu rīcību un izrietošo kaitējumu, kas nodarīts apelācijas sūdzības iesniedzējiem, un atzīdama, ka nepastāvēja pietiekami tieša cēloņsakarība starp Kopienu iestāžu rīcību un izrietošo kaitējumu, to pamatojot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēji nav pierādījuši saprātīgu rūpību un/vai ka kļūda ir viennozīmīgi attiecināma tikai uz Vācijas iestādēm;

               2)

               Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, noraidīdama jurisdikciju attiecībā uz prasījumiem par EUR 118 058,46 EUR 277 939,37 un juridisko pakalpojumu maksu, attiecībā uz ko valsts tiesību aizsardzības līdzekļi tika izsmelti pēc tiesību uz izlīgumu izmantošanas. Līdz ar to apelācijas sūdzības iesniedzējiem nav nekādu efektīvu tiesību aizsardzības līdzekļu un viņi ir tikuši sodīti par savu tiesību uz izlīgumu izmantošanu saskaņā ar Vācijas Civilkodeksu, lai gan šajā lietā runa ir par Kopienu atbildību. Šādos apstākļos tiek apgalvots, ka Pirmās instances tiesa ir sagrozījusi faktus un pierādījumus, atzīdama, ka apelācijas sūdzības iesniedzēji nav iesnieguši pierādījumus, lai pamatotu, pirmkārt, Kopienu un Krievijas iestāžu nozīmi, un, otrkārt, kriminālprocesa nozīmi izlīguma noslēgšanā.


title: Lieta C-212/15: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 9. novembra spriedums (Tribunalul Mureș (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ENEFI Energiahatékonysági Nyrt/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Maksātnespējas procedūras — Regula (EK) Nr. 1346/2000 — 4. pants — Dalībvalsts tiesiskajā regulējumā paredzētā ietekme uz prasījumiem, kas nav bijuši maksātnespējas procedūras priekšmets — Izbeigšanās — Prasījuma nodokļa raksturs — Ietekmes neesamība — 15. pants — Jēdziens “tiesvedībā esošas lietas” — Piespiedu izpildes procedūras — Izslēgšana

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/15

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 9. novembra spriedums (Tribunalul Mureș (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ENEFI Energiahatékonysági Nyrt/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP)

   (Lieta C-212/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Maksātnespējas procedūras - Regula (EK) Nr. 1346/2000 - 4. pants - Dalībvalsts tiesiskajā regulējumā paredzētā ietekme uz prasījumiem, kas nav bijuši maksātnespējas procedūras priekšmets - Izbeigšanās - Prasījuma nodokļa raksturs - Ietekmes neesamība - 15. pants - Jēdziens “tiesvedībā esošas lietas” - Piespiedu izpildes procedūras - Izslēgšana)
   (2017/C 006/18)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Mureș

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: ENEFI Energiahatékonysági Nyrt

      Atbildētāja: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tā piemērošanas jomā ietilpst dalībvalsts, kuras teritorijā ir tikusi uzsākta maksātnespējas procedūra, valsts tiesību noteikumi, kuros attiecībā uz kreditoru, kurš nav piedalījies šajā procedūrā, ir paredzēta tiesību izvirzīt tā prasījumu izbeigšanās vai minētā prasījuma piespiedu izpildes otrā dalībvalstī apturēšana;

               2)

               tas, ka prasījumam, kas ir piespiedu izpildes priekšmets dalībvalstī, kura nav dalībvalsts, kuras teritorijā ir tikusi uzsākta maksātnespējas procedūra, ir nodokļu raksturs, tādā situācijā kā pamatlietā neietekmē uz pirmo prejudiciālo jautājumu sniegto atbildi.

      (1)  OV C 262, 10.8.2015.


title: Lieta C-224/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2015. gada 5. marta spriedumu lietā T-45/13 Rose Vision un Seseña/Komisija 2015. gada 15. maijā iesniedza Rose Vision, S.L.

text:
               13.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2015. gada 5. marta spriedumu lietā T-45/13 Rose Vision un Seseña/Komisija 2015. gada 15. maijā iesniedza Rose Vision, S.L.

   (Lieta C-224/15 P)
   (2015/C 228/10)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Rose Vision, S.L. (pārstāvis – J. J. Marín López, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2015. gada 5. marta spriedumu Rose Vision un Seseña/Komisija, T-45/13, EU:T:2015:138;

               —

               par spēkā neesošu atzīt maksājumu apturēšanu, ko Komisija un Savienības citas iestādes (konkrēti, Pētniecības izpildaģentūra) nolēmušas izdarīt saistībā ar revīzijām 11-INFS-025 un 11-BA119–016, līdz ar apelācijas sūdzības 51. punktā norādītajām tiesiskajam sekām;

               —

               atzīt, ka Komisija ir pārkāpusi Nolīguma par subsīdijām saistībā ar projektu FutureNEM noteikumus par konfidencialitātes saistībām, un tāpēc Komisijai par to jāatlīdzina Rose Vision, kā izklāstīts apelācijas sūdzības 93. punktā;

               —

               atzīt, ka Komisija ir saucama pie ārpuslīgumiskās atbildības attiecībā pret Rose Vision, jo tā uz šo uzņēmumu ir attiecinājusi ar Lēmumu 2008/969/EK (1), Euratom, par agrās brīdināšanas sistēmu Komisijas kredītrīkotāju un izpildaģentūru vajadzībām izveidotās Agrās brīdināšanas sistēmas (ABS) W 2 kategorijas brīdinājumu un apturējusi maksājumus, un ka tāpēc tai ir jāatlīdzina šim uzņēmumam materiālie jeb finansiālie zaudējumi, kā arī nemateriālie zaudējumi, kā norādīts apelācijas sūdzības 122. punktā.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Kļūda tiesību piemērošanā, uzskatot, ka FP7 vispārīgo nosacījumu II.22 punkta 5. apakšpunktā noteiktais termiņš galīgo revīzijas ziņojumu 11-INFS-025 un 11-BA119–016 iesniegšanai esot pagarināts (pārsūdzētā sprieduma 93. un 95. punkts), un ka Komisija neesot neizpildījusi nolīgumu par subsīdijām (pārsūdzētā sprieduma 97. punkts);

               2.

               Kļūda tiesību piemērošanā, nenorādot pamatojumu apgalvojumam, ka “jau” revīzijas ziņojuma 11-INFS-025 projektā “tika konstatēta vairāku nesubsidējamu personāla izmaksu esamība, kā arī vairāku nolīguma noteikumu pārkāpumi, un konstatētais tika apstiprināts minētā revīzijas ziņojuma galīgajā redakcijā” (pārsūdzētā sprieduma 99. punkts);

               3.

               Kļūda tiesību piemērošanā, apgalvojot – ar atsauci uz revīzijas ziņojumu 11-INFS-025 –, ka Rose Vision“nav sniegusi nevienu pierādījumu, kas ļautu apšaubīt minētajā revīzijas ziņojumā secināto”, (pārsūdzētā sprieduma 101. punkts) un ka Komisija neesot neizpildījusi nolīgumu par subsīdijām (pārsūdzētā sprieduma 102. punkts);

               4.

               Kļūda tiesību piemērošanā, noliedzot, ka būtu pārkāpti Nolīguma par subsīdijām saistībā ar projektu FutureNEM noteikumi par konfidencialitātes saistībām (pārsūdzētā sprieduma 104. punkts);

               5.

               Kļūda tiesību piemērošanā, neatzīstot Savienības atbildību par zaudējumiem, kas izriet no tā, ka uz Rose Vision attiecināts ar Lēmumu 2008/969/EK izveidotās Agrās brīdināšanas sistēmas (ABS) W 2 kategorijas brīdinājums un apturēti uzņēmumam Rose Vision veicamie maksājumi (pārsūdzētā sprieduma 120. punkts).

      (1)  OV L 344, 125. lpp.


title: Lieta T-775/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 1. decembra spriedums – EK/servicegroup/EUIPO (“FERLI”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “FERLI” reģistrācijas pieteikums — Skaidrības prasība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 28. pants — Tiesības uz aizstāvību — Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrais teikums

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/31

         Vispārējās tiesas 2016. gada 1. decembra spriedums – EK/servicegroup/EUIPO (“FERLI”)
   (Lieta T-775/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “FERLI” reģistrācijas pieteikums - Skaidrības prasība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 28. pants - Tiesības uz aizstāvību - Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrais teikums)
   (2017/C 022/42)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: EK/servicegroup eG (Bielefeld, Vācija) (pārstāvji – T. Müller un T. A. Müller, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – S. Hanne)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 28. oktobra lēmumu lietā R 1233/2015–4 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “FERLI” reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               EK/servicegroup eG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 78, 28.2.2016.


title: Lieta T-184/13: Prasība, kas celta 2013. gada 28. martā — Skype /ITSB — British Sky Broadcasting un Sky IP International ( “SKYPE” )

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/28

         Prasība, kas celta 2013. gada 28. martā — Skype/ITSB — British Sky Broadcasting un Sky IP International (“SKYPE”)
   (Lieta T-184/13)
   2013/C 171/55
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Skype (Dublina, Īrija) (pārstāvji — I. Fowler, Solicitor, J. Schmitt, lawyer, un J. Mellor, QC)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Pārējās procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Apvienotā Karaliste) un Sky IP International Ltd (Isleworth)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 30. janvāra lēmumu lietā R 121/2011-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SKYPE” — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 4 521 084 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 38. un 42. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieces: pārējās procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “SKY” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 38., 41 un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 3 203 411

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm un pakalpojumiem

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-534/10 P: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 19. decembra spriedums — Brookfield New Zealand Ltd un Elaris SNC/Kopienas Augu šķirņu birojs (KAŠB) un Schniga GmbH (Apelācija — Kopienas augu šķirņu aizsardzība — Regula (EK) Nr. 2100/94 — 73. panta 2. punkts — KAŠB Apelācijas padomes lēmums noraidīt pieteikumu par Kopienas aizsardzības piešķiršanu — Rīcības brīvība — Pārbaude Vispārējā tiesā — 55. panta 4. punkts, to aplūkojot kopsakarā ar 61. panta 1. punkta b) apakšpunktu — KAŠB tiesības no jauna pieprasīt augu materiāla nosūtīšanu)

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 19. decembra spriedums — Brookfield New Zealand Ltd un Elaris SNC/Kopienas Augu šķirņu birojs (KAŠB) un Schniga GmbH

   (Lieta C-534/10 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas augu šķirņu aizsardzība - Regula (EK) Nr. 2100/94 - 73. panta 2. punkts - KAŠB Apelācijas padomes lēmums noraidīt pieteikumu par Kopienas aizsardzības piešķiršanu - Rīcības brīvība - Pārbaude Vispārējā tiesā - 55. panta 4. punkts, to aplūkojot kopsakarā ar 61. panta 1. punkta b) apakšpunktu - KAŠB tiesības no jauna pieprasīt augu materiāla nosūtīšanu)
   2013/C 46/02
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Brookfield New Zealand Ltd un Elaris SNC (pārstāvis — M. Eller, avvocato)

      Pārējie lietas dalībnieki: Kopienas Augu šķirņu birojs (KAŠB) (pārstāvji — M. Ekvad un M. Lightbourne) un Schniga GmbH (pārstāvis — G. Würtenberger, Rechtsanwalt)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2010. gada 13. septembra spriedumu lietā T-135/08 Schniga/KAŠB — Elaris un Brookfield New Zealand, ar kuru Vispārējā tiesa atcēla Kopienas Augu šķirņu biroja (KAŠB) Apelācijas padomes 2007. gada 21. novembra lēmumu, ar ko atcelts lēmums piešķirt Schniga GmbH Kopienas augu šķirņu aizsardzību attiecībā uz ābolu šķirni “Gala-Schnitzer” un noraidīt SNC Elaris un Brookfield New Zealand celtos iebildumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Brookfield New Zealand Ltd un Elaris SNC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 38, 05.02.2011.


title: Lieta F-102/14: Prasība, kas celta 2014. gada 6. oktobrī  – ZZ /ITSB

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/51

         Prasība, kas celta 2014. gada 6. oktobrī – ZZ/ITSB
   (Lieta F-102/14)
   (2015/C 007/61)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvis – Heinrich Tettenborn)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (ITSB)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Atbildētāja lēmuma par prasītājas darba līgumā ietvertā noteikuma, kurā ir paredzēta prasītājas darba līguma izbeigšana gadījumā, ja prasītāja netiktu iekļauta nākamā EPSO saistībā ar tās amatu organizētā atklātā konkursa īpašajā rūpnieciskā īpašuma nozarē rezerves sarakstā, piemērošanu attiecībā uz konkursiem OHIM/AD/01/13 un OHIM/AST/02/13, atcelšana un prasība par kaitējuma atlīdzināšanu par tai nodarīto morālo un nemateriālo kaitējumu

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt prasītājai 2003. gada 28. novembrī ITSB vēstulē paziņoto ITSB lēmumu, piemērot prasītājas darba līguma 5. pantā ietverto noteikumu, kurā ir paredzēta prasītājas darba līguma izbeigšana gadījumā, ja prasītāja netiktu iekļauta nākamā EPSO saistībā ar tās amatu organizētā atklātā konkursa īpašajā rūpnieciskā īpašuma nozarē rezerves sarakstā, attiecībā uz 2013. gada 31. oktobra konkursiem OHIM/AD/01/13 un OHIM/AST/02/13;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt prasītājai kaitējumu atbilstošā Vispārējās tiesas noteiktā apmērā par ar pirmajā prasījumā minēto ITSB lēmumu tai norādīto morālo un nemateriālo kaitējumu, un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-248/06: Prasība, kas celta 2006. gada 11. septembrī — Professional Golfers' Association pret ITSB — Ladies Professional Golf Association (LPGA)

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/27

         Prasība, kas celta 2006. gada 11. septembrī — Professional Golfers' Association pret ITSB — Ladies Professional Golf Association (LPGA)

   (Lieta T-248/06)
   (2006/C 261/52)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Professional Golfers' Association Limited, Sutton Coldfield (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — D. McFarland, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Ladies Professional Golf Association (Corporation), Daytona Beach (ASV)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 11. jūlija lēmumu lietā Nr. R 1087/2005-2, pamatojot ar to, ka pārkāpts Padomes Regulas Nr. 40/94 73. un 74. pants; un

               —

               lietu nodot atpakaļ izskatīšanai Apelāciju padomē un uzdot to izskatīt sastāvā, kas atšķirtos no sastāva, kādā tika pieņems 2006. gada 11. jūlija lēmums;

               —

               vai, pakārtoti, ja Pirmās instances tiesa konstatētu, ka Padomes Regulas Nr. 40/94 73. un 74. pants nav pārkāpts: atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 11. jūlija lēmumu lietā Nr. R 1087/2005-2 un izlemt par labu The Professional Golfers' Association Limited;

               —

               un piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Ladies Professional Golfers' Association Corp.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Grafiska preču zīme “LPGA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 25., 28. un 41. klasē — pieteikums Nr. 2 354 172

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiska preču zīme “PGA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 16., 25., 28., 37., 41. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: Pilnībā noraidīt iebildumu

      Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 73. panta pārkāpums, jo nevienam no lietas dalībniekam nav bijis iespējas iesniegt apsvērumus par Apelāciju padomes Internetā veiktās izpētes rezultātiem.
   Regulas 74. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome ir ņēmusi vērā faktus, kurus lietas dalībnieki nebija izvirzījuši vai pamatojuši, un nav ņēmusi vērā faktus, pierādījumus un argumentus, kurus pienācīgi bija izvirzījusi prasītāja.


title: Lieta T-476/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 28. jūnija spriedumu lietā F-55/10 AS/Komisija 2011. gada 8. septembrī iesniedza Eiropas Komisija

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/24

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 28. jūnija spriedumu lietā F-55/10 AS/Komisija 2011. gada 8. septembrī iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta T-476/11 P)
   2011/C 319/52
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers)

      Otrs lietas dalībnieks: AS (Brisele, Beļģija)

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2011. gada 28. jūnija spriedumu lietā F-55/10 AS/Komisija;

               —

               pieņemt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai Komisija izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, atzīstot interesi atcelt lēmumu par kandidatūras noraidīšanu, esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā.

                           —

                           Pirmā daļa: esot pārkāptas Savienības tiesības, neievērojot Vispārējās tiesas 2010. gada 9. decembra spriedumu lietā T-526/08 P Komisija/Strack, ciktāl Civildienesta tiesa esot atzinusi ieinteresētās personas interesi lūgt atcelt lēmumu, ar kuru noraida tās kandidatūru apstrīdētajam amatam, neraugoties uz to, ka tā neesot lūgusi atcelt lēmumu par iecelšanu amatā, un ka šie divi lēmumi esot nedalāmi;

                           —

                           Otrā daļa: esot pieļauta kļūda faktu juridiskajā kvalifikācijā, atzīstot interesi celt abstraktu prasību, konkrēti neanalizējot kritēriju kopumu;

                           —

                           Trešā daļa: esot kļūdaini atteikts ņemt vērā noteiktu medicīnas lietas materiālos atrodamo informāciju, kurā ir norādīts, ka prasītājai nebija intereses celt prasību izskatāmajā lietā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, pirmkārt, esot pārkāptas Savienības tiesības, kad norma tika interpretēta un piemērota, vienādojot sūdzību un prasību, atsaucoties uz 2010. gada 1. jūlija Civildienesta tiesas spriedumu lietā F-45/07 Mandt/Parlaments, un uzskatot, ka jaunais pamats par to, ka esot pārkāpti Eiropas Savienības Civildienesta noteikumi, ir pieņemams, neskatoties uz faktu, ka tas netika izvirzīts sūdzībā, un ka tas “būtiski atšķiras” no sūdzībā izvirzītā vienīgā pamata par paziņojuma par vakanci neievērošanu; un, otrkārt, esot pārkāpts minēto noteikumu 91. panta 2. punkts, uzskatot, ka “prāvas pamats” ir pareizi noteikts kā “prasītāja iebildumi par apstrīdētā akta iekšējo tiesiskumu vai alternatīvi tā ārējā tiesiskuma apstrīdēšana”, kā dēļ pirmstiesas procedūrai tiktu atņemta jēga un ar to netiktu līdzēts mērķim veicināt izlīgumu starp ieinteresēto personu un tās iecēlējinstitūciju.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Civildienesta noteikumu 7. panta 1. punkts, kā arī esot pieļauta kļūda pamatojumā, jo Civildienesta tiesa esot interpretējusi minēto noteikumu 7. panta 1. punktu tādējādi, ka katram ierēdnim tiek piešķirtas absolūtas tiesības pretendēt uz visiem savas dienesta pakāpes amatiem. Civildienesta tiesa neesot ievērojusi noteikumu 7. panta 1. punktu, kā arī noteikumu XIII pielikuma 10. pantu un Komisijas sniegtos paskaidrojumus par dienesta interesēm.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas Savienības tiesības, piešķirot EUR 3 000 kā atlīdzību par morālo kaitējumu, un, lai arī, pamats par Civildienesta noteikumu 7. panta pārkāpumu esot ne tikai nepieņemams, bet arī nepamatots.


title: Lieta T-337/10: Vispārējās tiesas 2014. gada 4. jūnija rīkojums – Seatech International u.c./Padome un Komisija

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/72

         Vispārējās tiesas 2014. gada 4. jūnija rīkojums – Seatech International u.c./Padome un Komisija
   (Lieta T-337/10) (1)

   2014/C 315/117
   Tiesvedības valoda – franču
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010.


title: Lieta T-188/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. oktobra spriedums — Freixenet pret ITSB (Melna slīpēta matēta stikla pudeles forma) (Kopienas preču zīme — Melna slīpēta matēta stikla pudeles forma — Absolūtie atteikuma pamatojumi — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Atšķirtspējas neesamība — Tiesību uz aizstāvēšanos pārkāpums — Regulas Nr. 40/94 73. pants)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/31

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. oktobra spriedums — Freixenet pret ITSB (Melna slīpēta matēta stikla pudeles forma)
   (Lieta T-188/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Melna slīpēta matēta stikla pudeles forma - Absolūtie atteikuma pamatojumi - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Atšķirtspējas neesamība - Tiesību uz aizstāvēšanos pārkāpums - Regulas Nr. 40/94 73. pants)
   (2006/C 281/53)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Freixenet, SA, Sant Sadurní d'Anoia (Spānija) (pārstāvji — F. de Visscher, E. Cornu, É. De Gryse un D. Moreau, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — I. de Medrano Caballero)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2004. gada 11. februāra lēmumu (lieta R 104/2001-4) attiecībā uz preču zīmes, kas ir melna slīpēta matēta stikla pudeles formā, reģistrāciju kā Kopienas preču zīmi
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2004. gada 11. februāra lēmumu (lieta R 104/2001-4);

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               ITSB sedz savus, kā arī prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 217, 28.08.2004.


title: Lieta T-491/08 P: Vispārējās tiesas 2010. gada 12. maija spriedums — Bui Van /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Iecelšana amatā — Klasificēšana pakāpē — Administratīva akta atsaukšana — Tiesiskās paļāvības aizsardzība — Saprātīgs termiņš — Tiesības tikt uzklausītam)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/37

         Vispārējās tiesas 2010. gada 12. maija spriedums — Bui Van/Komisija
   (Lieta T-491/08 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Iecelšana amatā - Klasificēšana pakāpē - Administratīva akta atsaukšana - Tiesiskās paļāvības aizsardzība - Saprātīgs termiņš - Tiesības tikt uzklausītam)
   2010/C 179/63
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Philippe Bui Van (Hettange-Grande, Francija) (pārstāvis — P. Nelissen Grade, avocat)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedumu lietā F-51/07 Bui Van/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), lūdzot to atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedumu lietā F-51/07 Bui Van/Komisija daļā, kurā Philippe Bui Van ir piešķirta zaudējumu atlīdzība EUR 1 500 apmērā;

               2)

               apelācijas sūdzību un pārējos pretapelācijas sūdzībā ietvertos prasījumus noraidīt;

               3)

               nodot lietu atpakaļ Civildienesta tiesai lēmuma attiecībā uz prasību par zaudējumu atlīdzību pieņemšanai;

               4)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 32, 07.02.2009.


title: Lieta C-569/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Special Commissioners , Londona (Apvienotā Karaliste) 2007. gada 24. decembra rīkojumu — HSBC Holdings plc, Vidacos Nominees Ltd / The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Special Commissioners, Londona (Apvienotā Karaliste) 2007. gada 24. decembra rīkojumu — HSBC Holdings plc, Vidacos Nominees Ltd/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

   (Lieta C-569/07)
   (2008/C 64/38)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      Special Commissioners, Londona
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: HSBC Holdings plc, Vidacos Nominees Ltd

      Atbildētājs: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai Padomes Direktīvas 69/335 (1), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvu 85/303/EEK (2), 10. vai 11. pants, vai EKL 43., 49. vai 56. pants, vai jebkura cita Eiropas Kopienu tiesību norma dalībvalstij (turpmāk tekstā — “pirmā dalībvalsts”) aizliedz akciju pārvedumu vai emisiju klīringa pakalpojuma veicējam aplikt ar nodevu 1,5 % apmērā, ja :

               i)

               pirmajā dalībvalstī nodibinātā sabiedrība (turpmāk tekstā — “A sabiedrība”) piedāvā iegādāties kotētas un tirdzniecībā esošas citā dalībvalstī (turpmāk tekstā — “otrā dalībvalsts”) nodibinātas sabiedrības (turpmāk tekstā — “B sabiedrība”) akcijas apmaiņā pret A sabiedrības akcijām, emitējot tās otrās dalībvalsts fondu biržā;

               ii)

               B sabiedrības akcionāriem ir izvēle saņemt A sabiedrības jaunās akcijas vai nu:

                           a)

                           materializētā veidā; vai

                           b)

                           dematerializētā veidā no pirmās dalībvalsts norēķinu sistēmas; vai

                           c)

                           dematerializētā veidā, izmantojot otrās dalībvalsts klīringa pakalpojumus;

               iii)

               pirmās dalībvalsts tiesību akti īsumā noteic, ka:

                           a)

                           gadījumā, ja akcijas tiek izdotas sertificētā veidā (vai dematerializētā veidā no pirmajā dalībvalstī esošas dematerializēto akciju norēķinu sistēmas), nodeva nav jāietur par akciju emisiju, bet par katru nākamo akciju pārdošanu, kad ieturama nodeva saskaņā ar 0,5 % likmi no darījuma vērtības; bet

                           b)

                           pārskaitot vai izdodot dematerializētas akcijas klīringa pakalpojumu operatoram, ieturama nodeva (ja akcijas tiek emitētas) saskaņā ar 1,5 % likmi no izdošanas vērtības vai (ja akcijas tiek pārskaitītas par atlīdzību) saskaņā ar 1,5 % likmi no atlīdzības vērtības, vai (visos pārējos gadījumos) saskaņā ar 1,5 % likmi no akciju vērtības, un par tālāko akciju (vai par tiesību uz akcijām) pārdošanu klīringa pakalpojuma ietvaros maksājums netiek ieturēts.

                           c)

                           Klīringa pakalpojumu operators, saņemot attiecīgas nodokļu iestādes atļauju, drīkst izvēlēties, ka par akciju pārskaitījumu vai emisiju klīringa pakalpojuma sniedzējam nodeva netiek ieturēta, bet tā vietā nodeva tiek ieturēta par katru akciju pārdošanas gadījumu klīringa pakalpojuma ietvaros saskaņā ar 0,5 % likmi no atlīdzības. Attiecīgā nodokļu iestāde drīkst prasīt (un pašlaik tā prasa) kā nosacījumu savas piekrišanas sniegšanai par šādu izvēli, ka klīringa sistēmas operatoram, kas vēlas izdarīt šādu izvēli, jāizveido un jāuztur spēkā pasākumi (kurus nodokļu iestāde uzskata par apmierinošiem), lai klīringa pakalpojuma ietvaros ieturētu nodevu un lai ievērotu vai nodrošinātu to regulējošo noteikumu ievērošanu.

               iv)

               otrās dalībvalsts fondu biržā spēkā esošie pasākumi noteic, ka visas šajā jurisdikcijā izdotās akcijas jātur dematerializētā veidā, izmantojot vienu klīringa pakalpojuma sniedzēju, kas nodibināts otrā dalībvalstī, kura operators nav izdarījis iepriekš minēto izvēli?

      (1)  Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīva par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, OV L 249, 25. lpp.

      (2)  OV L 156, 23. lpp.