title: Lieta C-535/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 10. oktobrī iesniedza Protodikeio Athinon (Grieķija) — Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha/Maria Patmanidi ΑΕ

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 10. oktobrī iesniedza Protodikeio Athinon (Grieķija) — Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha/Maria Patmanidi ΑΕ

   (Lieta C-535/13)
   2013/C 377/13
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Protodikeio Athinon

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha

      Atbildētāja: Maria Patmanidi ΑΕ

      Prejudiciālais jautājums

   Cik plaša ir Direktīvas 89/104/EEK (1) 7. panta (tagad — Direktīvas 2008/95/EK (2) 7. pants) un Regulas (EK) Nr. 40/94 (3) 13. panta (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 (4) 13. pants) tiesību normu piemērošanas joma jautājumā par preču zīmes īpašnieka tiesībām aizliegt Eiropas Savienības un Eiropas Ekonomikas zonas teritorijā paralēli importēt savas preces — konkrēti, visāda veida mehānisko transportlīdzekļu rezerves daļas, kas ražotas un pirmoreiz laistas apgrozībā kādā ārpus Eiropas Savienības un Eiropas Ekonomikas zonas esošā valstī, it īpaši, ja šīm precēm ir raksturīgas izteikta peļņas un cenu saspiešanas marža, par ko liecina arī ievērojamas svārstības cenu politikā, un/vai ja to paralēlās importēšanas dēļ var tikt ievērojami pazeminātas galapatērētāju cenas par labu gan tiem, gan konkurencei — atsevišķi vai kopā ņemot vērā: a) LESD 101. un 102. pantu; b) 1994. gada GATT I pantu, XI panta 1. punktu, ΙΙΙ panta 4. punktu un XX panta d) punktu, kā arī tās tiesisko regulējumu vispār; un c) 1994. gada GATT I pantu un [Χ]XIV pantu, proti, vai ar šīm pēdējām minētājām tiesību normām Direktīvas 2008/95/EK 7. panta 1. punkta un Regulas (EK) Nr. 207/2009 (…) 13. panta 1. punkta piemērojamība [tiek izvērsti attiecināta] arī uz precēm, ko tirgo 1994. gada GATT līgumslēdzējās valstīs, [un] šo tiesību normu starpā ir pretruna?

      (1)  Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmā direktīva 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 17. nod., 1. sēj., 92. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīva 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 299, 25. lpp.).

      (3)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 17. nod., 1. sēj., 146. lpp.).

      (4)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-493/11 P: Tiesas 2012. gada 15. jūnija rīkojums — United Technologies Corp. /Komisija (Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Mehānisko liftu un eskalatoru uzstādīšanas un apkopes tirgus — Naudas sodi — Mātessabiedrība un meitassabiedrības — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā)

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/20

         Tiesas 2012. gada 15. jūnija rīkojums — United Technologies Corp./Komisija
   (Lieta C-493/11 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Mehānisko liftu un eskalatoru uzstādīšanas un apkopes tirgus - Naudas sodi - Mātessabiedrība un meitassabiedrības - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā)
   2012/C 366/35
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: United Technologies Corp. (pārstāvji — A. Winckler un D. Gerard, advokāti, J. Temple Lang un C. Cook, solicitors)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet, R. Sauer un J. Bourke)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 13. jūlija spriedumu apvienotajās lietās T-141/07, T-142/07, T-145/07 un T-146/07 General Technic-Otis u.c./Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību daļēji atcelt Komisijas 2007. gada 21. februāra Lēmumu C(2007) 512, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar EK līguma 81. pantu (Lieta COMP/E-1/38.823 — PO/Lifti un eskalatori) attiecībā uz aizliegtu vienošanos mehānisko liftu un eskalatoru uzstādīšanas un apkopes tirgū Beļģijā, Vācijā, Luksemburgā un Nīderlandē, kas ir saistīta ar manipulācijām publisko iepirkumu procedūrās, tirgu sadali, cenu noteikšanu, projektu un ar tiem saistītu līgumu piešķiršanu un informācijas apmaiņu, kā arī, pakārtoti, prasība atcelt vai samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējai uzliktā naudas soda summu — Mātessabiedrības atbildība par tās meitassabiedrību pieļautiem konkurences normu pārkāpumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               United Technologies Corporation atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 347, 26.11.2011.


title: Lieta C-223/06: Prasība, kas celta  2006. gada 16. maijā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas lielhercogisti

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/20

         Prasība, kas celta 2006. gada 16. maijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas lielhercogisti
   (Lieta C-223/06)
   (2006/C 165/37)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — G. Braun, pārstāvis)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 18. jūnija Direktīvu 2003/51/EK, ar ko attiecībā uz noteikta veida sabiedrību, banku un citu finanšu iestāžu un apdrošināšanas uzņēmumu gada un konsolidētajiem pārskatiem groza Direktīvas 78/660/EEK, 83/349/EEK, 86/635/EEK un 91/674/EEK (1) vai, jebkurā gadījumā, nepaziņojot minētos aktus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 1. janvārī.

      (1)  OV L 178, 16. lpp.


title: Borgarting lagmannsrett 2012. gada 21. maija lūgums EBTA tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Staten v/Arbeidsdepartementet pret Stig Arne Johnsson (Lieta E-3/12)

text:
               25.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 324/12

      Borgarting lagmannsrett2012. gada 21. maija lūgums EBTA tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Staten v/Arbeidsdepartementet pret Stig Arne Johnsson

   (Lieta E-3/12)
   2012/C 324/10

      Borgarting lagmansrett (Borgarting apelācijas tiesa) ar 2012. gada 21. maija vēstuli, kuru Tiesas kanceleja saņēma 2012. gada 29. maijā, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Staten v/Arbeidsdepartementet pret Stig Arne Johnsson par šādiem jautājumiem:
   Ja valsts tiesību akti cita starpā nosaka, ka nepieciešams faktiski uzturēties valstī, lai saņemtu bezdarbnieka pabalstu, vai prasība, ka personai ir jāturpina uzturēties kompetentajā valstī (pēdējās nodarbinātības valstī), lai saņemtu šādu pabalstu no valsts, ir atbilstoša Padomes Regulas (EEK) Nr. 1408/71 71. panta 1. punkta b) apakšpunktam arī attiecībā uz pilnīgu bezdarbnieku, kurš šajā valstī ir uzturējies kā “neīsts” pārrobežu darba ņēmējs?
   Vai, atbildot uz šo jautājumu, ir būtiski, ka:

               1.

               Bezdarbnieks dzīvo valstī, kas atrodas tuvu kompetentajai valstij (pēdējās nodarbinātības valstij), tā, ka praksē šī persona var ierasties nodarbinātības birojā šajā valstī pat, ja viņš/viņa nedzīvo šajā valstī?

               2.

               Bezdarbnieks pēc atgriešanās dzīvesvietas valstī reģistrējas kā darba meklētājs nodarbinātības dienestā un piesakās arī bezdarbnieka pabalstam šajā valstī?


title: Lieta T-241/08: Prasība, kas celta 2008. gada 20. jūnijā — CBI un Abisp /Komisija

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/61

         Prasība, kas celta 2008. gada 20. jūnijā — CBI un Abisp/Komisija
   (Lieta T-241/08)
   (2008/C 209/109)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Coordination Bruxelloise d'Institutions sociales et de santé (CBI), Brisele (Beļģija), un Association Bruxelloise des Institutions de Soins Privées (Abisp), Brisele (Beļģija) (pārstāvji — D. Waelbroeck, advokāts, un D. Slater, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas apstiprinošo lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji lūdz atcelt Komisijas 2008. gada 10. aprīļa lēmumu, kas pēc prasītāju domām apstiprina Komisijas 2008. gada 10. janvāra lēmumu, ar kuru tika noraidīta viņu 2005. gada 7. septembra un 17. oktobra sūdzība par Beļģijas Republikas piešķirto valsts atbalstu Briseles galvaspilsētas reģiona Iris tīkla valsts slimnīcām un tika atteikts uzsākt formālu attiecīgā atbalsta izmeklēšanas procedūru saskaņā ar EKL 88. panta 2. punktu.
   Prasītāju izvirzītie pamati un argumenti ir identiski tiem, kas ir norādīti lietā T-128/08 CBI un Abisp/Komisija (1).

      (1)  OV 2008, C 142, 30. lpp.


title: Lieta T-196/02: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — MTU Friedrichshafen /Komisija (Valsts atbalsts — Atbalsts pārstrukturēšanai — Lēmums par nesaderīga atbalsta atgūšanu — Regulas (EK) Nr. 659/1999 13. panta 1. punkts — Solidāra atbildība)

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/22

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — MTU Friedrichshafen/Komisija
   (Lieta T-196/02) (1)

   (Valsts atbalsts - Atbalsts pārstrukturēšanai - Lēmums par nesaderīga atbalsta atgūšanu - Regulas (EK) Nr. 659/1999 13. panta 1. punkts - Solidāra atbildība)
   (2007/C 247/31)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MTU Friedrichshafen GmbH, Frīdrihshāfena (Vācija) (pārstāvji — F. Montags [F. Montag] un T. Lībigs [T. Lübbig], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Kreišics [V. Kreuschitz], V. di Buči [V. Di Bucci] un T. Šarfs [T. Scharf], pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība atcelt 3. panta 2. punktu Komisijas 2002. gada 9. aprīļa Lēmumā 2002/898/EK par Vācijas piešķirto valsts atbalstu SKL Motoren- und Systembautechnik GmbH (OV L 314, 75. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 3. panta 2. punktu Komisijas 2002. gada 9. aprīļa Lēmumā 2002/898/EK par Vācijas piešķirto valsts atbalstu SKL Motoren und Systembautechnik GmbH tiktāl, ciktāl tajā paredzēts MTU Friedrichshafen GmbH pienākums solidārā kārtībā atmaksāt summu 2,71 miljonu euro apmērā;

               2)

               Komisija sedz pati savus, kā arī atlīdzina MTU Friedrichshafen tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 219, 14.9.2002.


title: Lieta C-65/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 8. februārī iesniedza Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Istanbul Lojistik Ltd./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

text:
               17.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 8. februārī iesniedza Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Istanbul Lojistik Ltd./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

   (Lieta C-65/16)
   (2016/C 175/05)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Istanbul Lojistik Ltd.

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai [EK] un Turcijas Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/95 4. pants ir interpretējams tādējādi, ka tāds nodoklis, kāds noteikts Ungārijas Likumā par mehānisko transportlīdzekļu ekspluatācijas nodokli, ar kuru saskaņā ar minēto tiesību aktu apliek kravas autotransporta līdzekli ar Turcijas reģistrācijas numuru, kuru izmanto Turcijas pārvadātājs kravu pārvadāšanai, pamatojoties uz to, ka tas ir šķērsojis Ungārijas robežu, lai no Turcijas caur Ungāriju kā tranzīta dalībvalsti nokļūtu citā dalībvalstī, ir maksājums ar muitas nodokļiem līdzvērtīgu iedarbību un tādējādi ir nesaderīgs ar minēto pantu?

               2)

                           a)

                           Ja atbilde uz pirmo prejudiciālo jautājumu ir noraidoša, vai [EK] un Turcijas Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/95 5. pants ir interpretējams tādējādi, ka tāds nodoklis, kāds noteikts Ungārijas Likumā par mehānisko transportlīdzekļu ekspluatācijas nodokli, ar kuru saskaņā ar minēto tiesību aktu apliek kravas autotransporta līdzekli ar Turcijas reģistrācijas numuru, kuru izmanto Turcijas pārvadātājs kravu pārvadāšanai, pamatojoties uz to, ka tas ir šķērsojis Ungārijas robežu, lai no Turcijas caur Ungāriju kā tranzīta dalībvalsti nokļūtu citā dalībvalstī, ir pasākums ar kvantitatīviem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību un tādējādi ir nesaderīgs ar minēto pantu?

                           b)

                           Vai [EK] un Turcijas Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/95 7. pants ir interpretējams tādējādi, ka, atsaucoties uz ceļu satiksmes drošības apsvērumiem un tiesību aktu īstenošanu, var tikt piemērots tāds nodoklis, kāds noteikts Ungārijas Likumā par mehānisko transportlīdzekļu ekspluatācijas nodokli, ar kuru saskaņā ar minēto tiesību aktu apliek kravas autotransporta līdzekli ar Turcijas reģistrācijas numuru, kuru izmanto Turcijas pārvadātājs kravu pārvadāšanai, pamatojoties uz to, ka tas ir šķērsojis Ungārijas robežu, lai no Turcijas caur Ungāriju kā tranzīta dalībvalsti nokļūtu citā dalībvalstī?

               3)

               Vai LESD 3. panta 2. punkts un Regulas (EK) Nr. 1072/2009 (1) 1. panta 2. punkts un 3. punkta a) apakšpunkts ir interpretējami tādējādi, ka tie, pamatojoties uz divpusēju līgumu, kas noslēgts ar Turciju transporta jomā, liedz tranzīta dalībvalstij piemērot tādu nodokli, kāds noteikts Ungārijas Likumā par mehānisko transportlīdzekļu ekspluatācijas nodokli, ar kuru saskaņā ar minēto tiesību aktu apliek kravas autotransporta līdzekli ar Turcijas reģistrācijas numuru, kuru izmanto Turcijas pārvadātājs kravu pārvadāšanai, pamatojoties uz to, ka tas ir šķērsojis Ungārijas robežu, lai no Turcijas caur Ungāriju kā tranzīta dalībvalsti nokļūtu citā dalībvalstī?

               4)

               Vai [EEK] un Turcijas Asociācijas padomes Lēmuma [..] 9. pants ir interpretējams tādējādi, ka tāds nodoklis, kāds noteikts Ungārijas Likumā par mehānisko transportlīdzekļu ekspluatācijas nodokli, ar kuru saskaņā ar minēto tiesību aktu apliek kravas autotransporta līdzekli ar Turcijas reģistrācijas numuru, kuru izmanto Turcijas pārvadātājs kravu pārvadāšanai, pamatojoties uz to, ka tas ir šķērsojis Ungārijas robežu, lai no Turcijas caur Ungāriju kā tranzīta dalībvalsti nokļūtu citā dalībvalstī, ir uzskatāms par diskrimināciju pilsonības dēļ un tādējādi ir nesaderīgs ar minēto pantu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regula (EK) Nr. 1072/2009 par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz piekļuvi starptautisko kravas autopārvadājumu tirgum (OV L 300, 72. lpp.).


title: Lieta T-67/10: Prasība, kas celta 2010. gada 17. februārī — Spānija/Komisija

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/60

         Prasība, kas celta 2010. gada 17. februārī — Spānija/Komisija
   (Lieta T-67/10)
   2010/C 100/88
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānija (pārstāvis — M. Muñoz Pérez)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 10. decembra Lēmumu C(2009) 9827, galīgā redakcija, par finanšu korekciju piemērošanu ELVGF Virzības nodaļas atbalstam operatīvajai programmai CCI 2000.ES.16.1.PO.007 (Spānija — Kastīlija un Leona) saistībā ar pasākumu lauksaimniecības produktu apstrādes un pārdošanas uzlabošanai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Spānijas Karaliste uzskata, ka lēmums ir atceļams divu iemeslu dēļ.
   Pirmkārt, esot pieļauts pārkāpums nepareizas Regulas (EK) Nr. 1260/1999 (1) 39. panta piemērošanas dēļ, jo nepastāvēja nelikumības, ar kurām pamatota Komisijas veiktā finanšu korekcija, tāpēc, ka Spānijas iestādes sistemātiski veica atbilstošas kontroles, lai izpildītu Regulas (EK) Nr. 1257/1999 (2) 26. un 28. pantā paredzētos atbalsta piešķiršanas noteikumus, pirms atbalsta piešķiršanas. Turklāt pretēji Komisijas apstrīdētajā lēmumā minētajam Spānijas iestāžu pēc pārbaudes apmeklējuma pieņemtā kontroles plāna mērķis nebija a posteriori labot kontroļu neveikšanu, bet gan pārbaudīt to efektivitāti.
   Otrkārt, esot pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1260/1999 39. panta 3. punktā paredzētais samērīguma princips saistībā ar norādījumiem par Komisijas dienestu piemērojamajiem principiem, kritērijiem un indikatīviem procentiem, nosakot Regulas (EK) Nr. 1260/1999 (3) 39. panta 3. punktā paredzētās finanšu korekcijas, ņemot vērā, ka Komisijas novērtētie pārkāpumi, ja tie būtu pastāvējuši, ko prasītāja noliedz, pamatotu tikai finanšu korekcijas piemērošanu tādā apmērā, kas būtu vienāds ar Savienības fondiem iespējami nodarītajiem zaudējumiem un tāpēc mazāks par noteiktajiem 5 %.

      (1)  Padomes 1999. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (OV L 161, 26.06.1999., 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1257/99 par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai un dažu regulu grozīšanu un atcelšanu (OV L 160, 26.06.1999., 80. lpp.).

      (3)  2001. gada 2. marta dokuments C(2001) 476.


title: Lieta T-696/13: Vispārējās tiesas 2017. gada 10. jūlija rīkojums – Meta Group/Komisija

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/55

         Vispārējās tiesas 2017. gada 10. jūlija rīkojums – Meta Group/Komisija
   (Lieta T-696/13) (1)

   (2017/C 283/87)
   Tiesvedības valoda – itāļu
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014.


title: Lieta T-562/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 12. maija spriedums – Dalli/Komisija Komisijas loceklis — OLAF izmeklēšana — Apgalvots Komisijas priekšsēdētāja mutisks lēmums izbeigt attiecīgās personas amata pilnvaras — Prasība atcelt tiesību aktu — Pārsūdzama tiesību akta neesamība — Nepieņemamība — Prasība par zaudējumu atlīdzību

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/29

         Vispārējās tiesas 2015. gada 12. maija spriedums – Dalli/Komisija
   (Lieta T-562/12) (1)

   (Komisijas loceklis - OLAF izmeklēšana - Apgalvots Komisijas priekšsēdētāja mutisks lēmums izbeigt attiecīgās personas amata pilnvaras - Prasība atcelt tiesību aktu - Pārsūdzama tiesību akta neesamība - Nepieņemamība - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2015/C 213/50)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: John Dalli (St. Julians, Malta) (pārstāvji – L. Levi, A.-M. Alamanou un S. Rodrigues, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Smulders, J. Baquero Cruz un J.-P. Keppenne)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt apgalvoto Eiropas Komisijas priekšsēdētāja 2012. gada 16. oktobra mutvārdu lēmumu, ar kuru izbeidz prasītāja kā Komisijas locekļa pilnvaras un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību, lai saņemtu atlīdzību par kaitējumu, kāds prasītajam esot nodarīts ar šo lēmumu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               John Dalli atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 46, 16.2.2013.


title: Lieta C-335/14: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 21. janvāra spriedums (Cour d'appel de Mons (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Les Jardins de Jouvence SCRL/État belge Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis — Sestā PVN direktīva — Atbrīvojumi no nodokļa — 13. panta A daļas 1. punkta g) apakšpunkts — Tādu pakalpojumu atbrīvojums no nodokļa, kas ir cieši saistīti ar sociālo aprūpi un sociālās nodrošināšanas darbu un ko sniedz publisko tiesību organizācijas vai citas organizācijas, kuras ir atzītas par labdarības organizācijām — Jēdziens “pakalpojumu sniegšana un preču piegāde, kas ir cieši saistīti ar sociālo aprūpi un sociālās nodrošināšanas darbu” — Organizācijas, kuras ir atzītas par labdarības organizācijām — Sociālā servisa mājoklis

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/7

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 21. janvāra spriedums (Cour d'appel de Mons (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Les Jardins de Jouvence SCRL/État belge

   (Lieta C-335/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis - Sestā PVN direktīva - Atbrīvojumi no nodokļa - 13. panta A daļas 1. punkta g) apakšpunkts - Tādu pakalpojumu atbrīvojums no nodokļa, kas ir cieši saistīti ar sociālo aprūpi un sociālās nodrošināšanas darbu un ko sniedz publisko tiesību organizācijas vai citas organizācijas, kuras ir atzītas par labdarības organizācijām - Jēdziens “pakalpojumu sniegšana un preču piegāde, kas ir cieši saistīti ar sociālo aprūpi un sociālās nodrošināšanas darbu” - Organizācijas, kuras ir atzītas par labdarības organizācijām - Sociālā servisa mājoklis)
   (2016/C 098/08)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Mons

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Les Jardins de Jouvence SCRL

      Atbildētāj): État belge

      Piedaloties: AXA Belgium SA

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta A daļas 1. punkta g) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādiem no tiem sociālā servisa mājokļu sniegtajiem pakalpojumiem kā pamatlietā, kuru labdarības raksturs ir jāizvērtē iesniedzējtiesai saistībā ar šajā spriedumā minētajiem elementiem, piemēram, atsevišķu dzīvokļu nodošana vecāka gadagājuma personu rīcībā, var piemērot šajā normā paredzēto atbrīvojumu [no nodokļa]. Citiem pakalpojumiem, kurus sniedz šis sociālā servisa mājoklis, principā arī var piemērot atbrīvojumu, tostarp, ja vien šo pakalpojumu, kurus sociālā servisa mājokļiem jāsniedz atbilstoši valsts tiesiskajam regulējumam, mērķis ir nodrošināt atbalstu vecāka gadagājuma personām, kā arī tās aprūpēt un tie atbilst arī pakalpojumiem, kurus veco ļaužu pansionātam jāpiedāvā saskaņā ar atbilstošo valsts tiesisko regulējumu.
   Šajā ziņā nav nozīmes tam, vai tāds sociālā servisa mājokļa apsaimniekotājs, kāds tiek aplūkots pamatlietā, saņem vai nesaņem subsīdijas vai cita veida priekšrocības vai finansiālu līdzdalību no valsts iestādēm.

      (1)  OV C 339, 29.9.2014.


title: Valsts atbalsts ir atļauts saskaņā ar EK līguma 87. un 88. panta noteikumiem – Gadījumi, pret kuriem Komisijai nav iebildumu  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               13.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/1

         Valsts atbalsts ir atļauts saskaņā ar EK līguma 87. un 88. panta noteikumiem
   Gadījumi, pret kuriem Komisijai nav iebildumu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   2013/C 73/01

               Lēmuma pieņemšanas datums

               7.11.2012.

               Atbalsts Nr.

               SA.34576 (12/N)

               Dalībvalsts

               Portugāle

               Reģions

                  Alto Trás-os-Montes

               Nosaukums (un/vai saņēmēja nosaukums)

                  Unidade de cuidados continuados Jean Piaget/Nordeste

               Juridiskais pamats

                  Texto do Programa Operacional Temático Valorização do Território

                  Endereço http://www.povt.qren.pt/cs2.asp?idcat=1120; Regulamento Geral FEDER e Fundo de Coesão (documento normativo sobre as modalidades de aplicação a Portugal dos fundos FEDER e Fundo de Coesão), em coerência com as disposições regulamentares comunitárias aplicáveis);

                  Texto do Programa Operacional Temático Valorização do Território

                  Endereço http://www.povt.qren.pt/cs2.asp?idcat=1120 — Regulamento Geral FEDER e Fundo de Coesão (documento normativo sobre as modalidades de aplicação a Portugal dos fundos FEDER e Fundo de Coesão), em coerência com as disposições regulamentares comunitárias aplicáveis); Regulamento Específico para o Domínio dos «Equipamentos Estruturantes do Sistema Urbano Nacional» (estabelece as condições de acesso e as regras gerais de atribuição de co-financiamento comunitário do FEDER às operações apresentadas no âmbito deste domínio de intervenção).

               Pasākuma veids

               Individuāls atbalsts

               Mērķis

               Reģionālā attīstība

               Atbalsta veids

               —

               Budžets

               Kopējais plānotais atbalsta apjoms EUR 1,897 miljoni

               Atbalsta intensitāte

               Pasākums nav uzskatāms par atbalstu

               Atbalsta ilgums

               —

               Tautsaimniecības nozares

               Visi pakalpojumi

               Piešķīrējas iestādes nosaukums un adrese

                              Programa Operacional Temático Valorização do Território

                              Av. D. João II, Lote 1.07.2.1 — 2.o

                              1998-014 Lisboa

                              PORTUGAL

               Cita informācija

               —

         Lēmuma autentiskais(-ie) teksts(-i) bez konfidenciālās informācijas ir pieejams(-i):
   http://ec.europa.eu/competition/elojade/isef/index.cfm


title: Lieta T-436/10: Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – Hit Groep/Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Priekšspriegojuma tērauda Eiropas tirgus — Cenu noteikšana, tirgus sadale un apmaiņa ar konfidenciālu komercinformāciju — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums — Noteikumi par mātesuzņēmuma vainojamību par tā meitasuzņēmuma pret konkurenci vērstām darbībām — Izšķirošas ietekmes faktiskas izmantošanas prezumpcija — Saprātīgs termiņš

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/40

         Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – Hit Groep/Komisija
   (Lieta T-436/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Priekšspriegojuma tērauda Eiropas tirgus - Cenu noteikšana, tirgus sadale un apmaiņa ar konfidenciālu komercinformāciju - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums - Noteikumi par mātesuzņēmuma vainojamību par tā meitasuzņēmuma pret konkurenci vērstām darbībām - Izšķirošas ietekmes faktiskas izmantošanas prezumpcija - Saprātīgs termiņš)
   (2015/C 302/50)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hit Groep BV (Hārlema, Nīderlande), ko sākotnēji pārstāvēja G. van der Wal, G. Oosterhuis un H. Albers, vēlāk – G. van der Wal un G. Oosterhuis, advokāti,

      Atbildētāja: Eiropas Komisija, ko pārstāv P. Van Nuffel, S. Noë un V. Bottka, pārstāvji,

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumu C(2010) 4387, galīgā redakcija, par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/38344 – Priekšspriegojuma tērauds), kurā grozījumi ir izdarīti ar Komisijas 2010. gada 30. septembra Lēmumu C(2010) 6676, galīgā redakcija, un Komisijas 2011. gada 4. aprīļa Lēmumu C(2011) 2269, galīgā redakcija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Hit Groep BV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 317, 20.11.2010.


title: Lieta C-90/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 22. septembra spriedums — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Dzīvotņu direktīva — Dabisko dzīvotņu aizsardzība — Savvaļas fauna un flora — 4. panta 4. un 6. punkts un 6. panta 1. un 2. punkts — Prioritāšu noteikšana attiecībā uz īpaši aizsargājamām dabas teritorijām un to adekvātas aizsardzības paredzēšana — Juridiskas aizsardzības garantijas trūkums Kanāriju salās esošajām īpaši aizsargājamām dabas teritorijām)

text:
               12.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/4

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 22. septembra spriedums — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-90/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Dzīvotņu direktīva - Dabisko dzīvotņu aizsardzība - Savvaļas fauna un flora - 4. panta 4. un 6. punkts un 6. panta 1. un 2. punkts - Prioritāšu noteikšana attiecībā uz īpaši aizsargājamām dabas teritorijām un to adekvātas aizsardzības paredzēšana - Juridiskas aizsardzības garantijas trūkums Kanāriju salās esošajām īpaši aizsargājamām dabas teritorijām)
   2011/C 331/05
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Pardo Quintillán un D. Recchia)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — F. Díez Moreno)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Somijas Republika (pārstāvis — M. Pere)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.) 4. panta 4. punkta un 6. panta 1. un 2. punkta pārkāpums — Kopienas nozīmes teritorijas — Aizsardzības pasākumi — Makaronēzijas bioģeogrāfiskais reģions

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Spānijas Karaliste,

                           —

                           saskaņā ar Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 4. panta 4. punktu nenosakot prioritātes attiecībā uz īpaši aizsargājamām dabas teritorijām, kas ir Kopienas nozīmes teritorijas Spānijas teritorijā ietilpstošajā Makaronēzijas bioģeogrāfiskajā reģionā un ir nosauktas Komisijas 2001. gada 28. decembra Lēmumā 2002/11/EK, ar ko pieņemts Kopienas nozīmes teritoriju saraksts Makaronēzijas bioģeogrāfiskajā reģionā atbilstīgi Padomes Direktīvai 92/43, un

                           —

                           saskaņā ar Direktīvas 92/43 6. panta 1. un 2. punktu nepieņemot un nepiemērojot piemērotus aizsardzības pasākumus un aizsardzības režīmu, kas novērstu dzīvotņu noplicināšanos un būtiskus traucējumus sugām, nodrošinot juridisku aizsardzību īpaši aizsargājamām dabas teritorijām, kas atbilst Spānijas teritorijā esošajām Lēmumā 2002/11 minētajām teritorijām,
                           nav izpildījusi minētās direktīvas iepriekš norādītajās tiesību normās paredzētos pienākumus;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Somijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta C-528/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. oktobrī iesniedza Administrativen Sad Sofia-grad (Bulgārija) — Zuheyr Freyeh Halaf/Darzhavna agentsia za bezhantsite pri Ministerski savet

text:
               17.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 370/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. oktobrī iesniedza Administrativen Sad Sofia-grad (Bulgārija) — Zuheyr Freyeh Halaf/Darzhavna agentsia za bezhantsite pri Ministerski savet

   (Lieta C-528/11)
   2011/C 370/30
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen Sad Sofia-grad

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Zuheyr Freyeh Halaf

      Atbildētāja: Darzhavna agentsia za bezhantsite pri Ministerski savet

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2003. gada 18. februāra Regulas (EK) Nr. 343/2003 (1), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 3. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj, ka dalībvalsts uzņemas atbildību par patvēruma pieteikuma izskatīšanu, ja patvēruma meklētāja personiskie apstākļi nav tādi, kas pamatotu šīs regulas 15. pantā paredzētās humānās klauzulas piemērojamību, un ja uz dalībvalsti, kas ir atbildīgā saskaņā ar regulas 3. panta 1. punktu, attiecas vismaz šādi apstākļi:

                           a)

                           Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos (UNHCR) dokumentos tiek minēti fakti un secinājumi, saskaņā ar kuriem atbilstoši tiesību aktiem atbildīgā dalībvalsts pārkāpj Eiropas Savienības tiesību noteikumus patvēruma jomā, kuri attiecas uz patvēruma meklētāju uzņemšanas nosacījumiem, piekļuvi patvēruma pieteikuma izskatīšanas procesam vai šī procesa kvalitāti;

                           b)

                           atbilstoši tiesību aktiem atbildīgā dalībvalsts nav sniegusi atbildi uz atpakaļuzņemšanas pieprasījumu saskaņā ar Regulas Nr. 343/2003 20. panta 1. punktu, un šajā regulā nav paredzēti noteikumi par LESD 80. pantā noteiktā solidaritātes principa ievērošanu?

               2)

               Vai Regulas Nr. 343/2003 3. panta 2. punkta piemērošanas nolūkos ir pieļaujams, ka dalībvalsts tiesa, kurā, pamatojoties uz apgalvojumiem par Savienības tiesību pārkāpumu patvēruma jomā dalībvalstī, kas saskaņā ar šīs regulas 3. panta 1. punktu ir atbildīgā dalībvalsts, tiek prasīta regulas piemērošana, izvērtē šo tiesību pārkāpumu un no tā izrietošās sekas attiecībā uz patvēruma meklētāja tiesībām, ko Savienības tiesības viņam nodrošina viņa pārsūtīšanas gadījumā uz atbildīgo dalībvalsti, ja Eiropas Savienības Tiesa Savienības tiesībās paredzētajā procedūrā nav konstatējusi atbilstošu šīs dalībvalsts Savienības tiesību noteikumu pārkāpumu?
               Gadījumā, ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, varētu sniegt atbildes arī uz šādiem jautājumiem par Savienības tiesību pārkāpuma kritēriju noteikšanu:

                           Vai ir jāņem vērā tikai būtiski Savienības tiesību pārkāpumi un kādus kritērijus valsts tiesai ir jāizmanto šo pārkāpumu konstatēšanā, lai varētu piemērot Regulas Nr. 343/2003 interpretējamo tiesību normu?

                           Vai Savienības tiesību pārkāpums patvēruma jomā tikai tad ir jāatzīst par būtisku, ja tas izpaužas kā kaut kādu patvēruma meklētājam Savienības tiesībās garantētu tiesību pārkāpums, vai tas ir jāierobežo ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 18. pantā paredzēto patvēruma tiesību pārkāpumu?

                           Ja atbilstoši Savienības tiesību vispārējiem kritērijiem un standartiem nav juridiska pamata apmierināt personas patvēruma pieteikumu, vai tad ir jāizvērtē tikai patvēruma meklētāja uzņemšanas nosacījumu pārkāpumi atbilstoši tiesību aktiem atbildīgajā dalībvalstī?

               3)

               Kāds ir patvēruma tiesību saturs atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 18. pantam, skatot to kopā ar Hartas 53. pantu, kā arī ar Regulas Nr. 343/2003 2. panta c) apakšpunktā paredzēto definīciju un preambulas divpadsmito apsvērumu?

               4)

               Vai Regulas Nr. 343/2003 3. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas atļauj dalībvalsts tiesai uzskatīt, ka ir atspēkots neizraidīšanas un drošas valsts principa ievērošanas pieņēmums šīs regulas preambulas otrā apsvēruma izpratnē attiecībā uz dalībvalsti, kas ir atbildīga saskaņā ar regulas 3. panta 1. punktu, ja Eiropas Savienības Tiesa to nav konstatējusi, saistībā ar to ņemot vērā:

                           —

                           atzītās UNHCR biroja uzraudzības pilnvaras, kas izriet no pienākuma ievērot starptautisko tiesību dokumentus patvēruma jomā atbilstoši LESD 78. panta 1. punktam un tieši no Padomes 2005. gada 1. decembra Direktīvas 2005/85/EK (2) par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu, 21. panta, kā arī

                           —

                              UNHCR biroja dokumentos minētos faktus un secinājumus, saskaņā ar kuriem dalībvalsts, kas ir atbildīga saskaņā ar Regulas Nr. 343/2003 3. panta 1. punktu, pārkāpj Eiropas Savienības tiesību noteikumus patvēruma jomā?

               5)

               Vai Regulas Nr. 343/2003 3. panta 2. punkts, skatot to kopā ar LESD 78. panta 1. punktā paredzēto pienākumu ievērot starptautisko tiesību dokumentus patvēruma jomā, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm ir pienākums saskaņā ar Regulas Nr. 343/2003 atbildīgās dalībvalsts noteikšanas procesā lūgt UNHCR atzinumu, ja šī biroja dokumentos tiek minēti fakti un secinājumi, atbilstoši kuriem saskaņā ar Regulas Nr. 343/2003 3. panta 1. punktu atbildīgā dalībvalsts pārkāpj Eiropas Savienības tiesību noteikumus patvēruma jomā?
               Gadījumā, ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša, varētu sniegt atbildi arī uz šādu jautājumu:
               Vai ar to, ka netiek prasīts šāds UNHCR biroja atzinums, tiek būtiski pārkāpts saskaņā ar Regulas Nr. 343/2003 3. pantu atbildīgās dalībvalsts noteikšanas process un tiek pārkāptas tiesības uz labu pārvaldību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. un 47. pantu, ņemot vērā arī Direktīvas 2005/85 21. pantu, kurā ir paredzētas šā biroja tiesības paust savus uzskatus individuālu patvēruma pieteikumu izskatīšanā?

      (1)  OV L 50, 1. lpp.

      (2)  OV L 326, 13. pp.


title: Lieta T-421/07: Prasība, kas celta 2007. gada 22. novembrī — Deutsche Post /Komisija

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/46

         Prasība, kas celta 2007. gada 22. novembrī — Deutsche Post/Komisija
   (Lieta T-421/07)
   (2008/C 22/86)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Post AG, Bonna (Vācija) (pārstāvji — J. Sedemund un T. Lübbig, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2007. gada 12. septembra lēmumu “Valsts atbalsts C 36/2007 (ex NN 25/2007) — Valsts atbalsts Deutsche Post AG, Aicinājums iesniegt apsvērumus saskaņā ar EK līguma 88. panta 2. punktu”;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja lūdz atcelt Komisijas lēmumu sakarā ar valsts atbalstu C 36/07 (ex NN 25/07) uzsākt procedūru saskaņā ar EKL 88. panta 2. punktu. Šis lēmums Vācijai tika paziņots ar 2007. gada 12. septembra vēstuli (OV C 245, 21. lpp.). Ar šo lēmumu uzsāktās procedūras mērķis ir papildus izmeklēšana procedūrā, kuru Komisija uzsāka 1999. gada 23. oktobrī un kurā Komisija 2002. gada 19. jūnijā pieņēma negatīvu galīgo lēmumu (OV L 247, 27. lpp.). Šajā negatīvajā lēmumā Komisija konstatēja, ka Deutsche Post AG pasta sūtījumu piegādei mājās noteica cenas, kas ir zemākas par papildizmaksām, un ka šī agresīvā atlaižu politika neietilpa tās pienākumā sniegt universālos pakalpojumus.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpti vadošie procesuālie principi. It īpaši esot jānorāda uz tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu, jo Komisijai attiecīgie fakti esot bijuši zināmi vairākus gadus atpakaļ un tā 2002. gada 19. jūnijā šajā sakarā pieņēma lēmumu procesa noslēgumā. Turklāt pārkāptas esot arī Vācijas Federatīvās Republikas un prasītājas tiesības piedalīties procedūrā, jo tām netika dota iespēja pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas iesniegt savus apsvērumus. Visbeidzot šajā sakarā tiek norādīts, ka ir noticis Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) pārkāpums, jo no šī akta sistēmas izrietot, ka tāds negatīvs lēmums kā 2002. gada 19. jūnija lēmums, ir galīgs un ka atbildētāja galīgi pārbaudītus faktus nevar atkārtoti pārbaudīt jaunā atbalsta pārbaudes procedūrā.
   Vēl prasītāja norāda, ka atbildētāja nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu saskaņā ar EKL 253. pantu un Regulas Nr. 659/1999 6. panta 1. punktu, jo no apstrīdētā lēmuma skaidri nevar saprast, kurus pasākumus Komisija vēlas atzīt par valsts atbalstu, un tādējādi lēmums nav pamatots.
   Noslēgumā tiek izvirzīts EKL 87. panta 1. punkta un 88. panta pārkāpums, jo apstrīdētajā lēmumā norādītie pasākumi neesot atzīstami par valsts atbalstu.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EKL [88.] panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta C-213/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 25. aprīlī iesniedza Rechtbank Den Haag, tiesas sēdes vieta – Amsterdama (Nīderlande) – X/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 25. aprīlī iesniedza Rechtbank Den Haag, tiesas sēdes vieta – Amsterdama (Nīderlande) – X/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

   (Lieta C-213/17)
   (2017/C 239/30)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Den Haag, tiesas sēdes vieta – Amsterdama

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: X

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Dublinas regulas (1) 23. panta 3. punkts ir jāsaprot tādējādi, ka Itālija ir kļuvusi atbildīga par prasītāja tajā 2014. gada 23. oktobrī iesniegtā pieteikuma par starptautiskās aizsardzības piešķiršanu izskatīšanu, lai gan Nīderlande bija sākotnējā atbildīgā dalībvalsts, pamatojoties uz tajā pirms tam iesniegtajiem pieteikumiem par starptautiskās aizsardzības piešķiršanu Dublinas regulas 2. panta d) punkta izpratnē, no kuriem pēdējais iesniegtais pieteikums tobrīd vēl tika izskatīts Nīderlandē, jo Afdeling bestuursrechtspraak van de Raad van State [Valsts Padomes Administratīvo tiesību nodaļa] vēl nebija pieņēmusi nolēmumu par prasītāja iesniegto apelācijas sūdzību par [..] Rechtbank [Den Haag [Hāgas tiesa], tiesas sēdes vieta – Midelburga] 2014. gada 7. jūlija nolēmumu [AWB 14/13866]?

               2)

               Vai no Dublinas regulas 18. panta 2. punkta izriet, ka Nīderlandes iestādēm nekavējoties pēc pieprasījuma par atbildības atzīšanu iesniegšanas bija jāaptur pieteikuma par starptautiskās aizsardzības piešķiršanu izskatīšana, kas vēl norisinājās Nīderlandē, kad 2015. gada 5. martā šis pieteikums tika iesniegts, un pēc 24. pantā paredzētā termiņa, atsaucot vai grozot iepriekš pieņemto 2014. gada 11. jūnija lēmumu, ar kuru 2014. gada 4. jūnija patvēruma pieteikums tika noraidīts, tā bija jāizbeidz?

               3)

               Ja uz otro jautājumu ir jāatbild apstiprinoši, vai atbildība par prasītāja iesniegtā pieteikuma par starptautiskās aizsardzības piešķiršanu izskatīšanu nav pārgājusi uz Itāliju, bet gan atbildīgas joprojām ir Nīderlandes iestādes, jo atbildētājs 2014. gada 11. jūnija lēmumu nav atsaucis vai grozījis?

               4)

               Vai Nīderlandes iestādes, neinformējot par to, ka Nīderlandē Afdeling izskatīšanā atradās vēl viena apelācijas sūdzība saistībā ar otro patvēruma piešķiršanas tiesvedību, nav izpildījušas to pienākumu saskaņā ar Dublinas regulas 24. panta 5. punktu sniegt Itālijas iestādēm informāciju, pamatojoties uz kuru tās varēja pārbaudīt, vai to valsts, pamatojoties uz šajā regulā paredzētajiem kritērijiem, ir atbildīga?

               5)

               Ja uz ceturto jautājumu ir jāatbild apstiprinoši, vai šī pienākuma neizpildes dēļ ir jāsecina, ka tādējādi atbildība izskatīt prasītāja pieteikumu par starptautiskās aizsardzības piešķiršanu nav pārgājusi uz Itāliju, bet gan atbildīgas joprojām ir Nīderlandes iestādes?

               6)

               Ja Nīderlandes iestādes vairs nebija atbildīgas, vai Nīderlandes iestādēm sakarā ar Itālijas izpildīto prasītāja izdošanu Nīderlandei saistībā ar tā krimināllietu, pamatojoties uz Dublinas regulas 17. panta 1. punktu un atkāpjoties no Dublinas regulas 3. panta 1. punkta, bija jāpārbauda viņa Itālijā iesniegtais pieteikums par starptautiskās aizsardzības piešķiršanu, un vai tāpēc tās, rīkojoties saprātīgi, nedrīkstēja izmantot Dublinas regulas 24. panta 1. punktā paredzētās tiesības iesniegt Itālijas iestādēm pieprasījumu par prasītāja atpakaļuzņemšanu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regula (ES) Nr. 604/2013, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV 2013, L 180, 31. lpp.).


title: Lieta C-496/07: Prasība, kas celta 2007. gada 14. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/3

         Prasība, kas celta 2007. gada 14. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-496/07)
   (2008/C 37/03)
   Tiesvedības valoda — čehu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozet un M. Šimerdová, pārstāvji)

      Atbildētāja: Čehijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, valsts tiesību aktos paredzēdama tiesības par tāda kuģa kapteini, kurš kuģo ar Čehijas karogu, būt tikai personai ar Čehijas pilsonību, Čehijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 39. pants;

               —

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Iepriekš minētās prasības pamatojumam Komisija izvirza šādus pamatus:
   Saskaņā ar Čehijas tiesību aktiem (Likums Nr. 61/2000) kuģa īpašniekam ir jānodrošina, lai tāda kuģa, kas kuģo ar Čehijas karogu, kapteinis būtu Čehijas pilsonis.
   Šāda nepārprotama un beznosacījuma prasība par Čehijas pilsonību, pēc Eiropas Kopienu Komisijas domām, ir pretrunā ar Eiropas Kopienu Tiesas nospriesto lietās C-405/01 (1) un C-47/02 (2). Komisija it īpaši norāda uz secināto sprieduma lietā C-405/01 44. punktā un sprieduma lietā C-47/02 63. punktā. Čehijas tiesību aktos paredzētā prasība, ka kuģa kapteinim ir jābūt Čehijas pilsonim, ir absolūta. Attiecīgajās Čehijas tiesību normās netiek ņemts vērā, kādā veidā un cik lielā mērā kuģa kapteinis faktiski īsteno savas publisko tiesību pilnvaras, kā tas paredzēts iepriekš minētajā Eiropas Kopienu Tiesas judikatūrā. Tikai tas fakts vien, ka Čehijas tiesībās tāda kuģa kapteinim, kurš kuģo ar Čehijas karogu, ir piešķirtas tādas pilnvaras, kuras ietilpst publisko tiesību pilnvaru jomā, nav pietiekams, lai varētu piemērot EKL 39. panta 4. punktā paredzēto atkāpi attiecībā uz darba ņēmēju brīvu pārvietošanos.
   Eiropas Kopienu Komisija uzskata, ka Čehijas Republikai ir pienākums saskaņot savus tiesību aktus ar Eiropas Kopienu Tiesas judikatūrā paredzēto, neskatoties uz to, ka (saskaņā ar Čehijas Republikas nostāju) pašreiz nav kuģu, kuri kuģotu ar Čehijas Republikas karogu.

      (1)  2003. gada 30. septembra spriedums lietā C-405/01 Colegio de Oficiales de la Marina Mercante Espagñola/Administración del Estado (Recueil, I-10391. lpp.) par Spānijas tiesību aktiem, kuros paredzēts, ka tādu kuģu, kas kuģo ar Spānijas karogu, kapteiņi un kapteiņa palīgi var būt tikai Spānijas pilsoņi.

      (2)  2003. gada 30. septembra spriedums lietā C-47/02 Albert Anker, Klaas Ras un Albertus Snopek (Recueil, I-10477. lpp.) par Vācijas tiesību aktiem, kuros paredzēts, ka tādu kuģu, kas kuģo ar Vācijas karogu un ar neliela mēroga kuģniecību (“Kleine Seeschifffahrt”) saistīto kuģu kapteiņi var būt tikai Vācijas pilsoņi.


title: Lieta F-21/15: Prasība, kas celta 2015. gada 5. februārī – ZZ/Reģionu komiteja

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/41

         Prasība, kas celta 2015. gada 5. februārī – ZZ/Reģionu komiteja
   (Lieta F-21/15)
   (2015/C 127/58)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – M.-A. Lucas, avocat)

      Atbildētāja: Reģionu komiteja

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru konstatēts, ka prasītājam kopš viņa paaugstināšanas amatā AST 5 pakāpē vairs nepienākas nemainīgais pabalsts par virsstundām, un prasība par ciestajiem zaudējumiem un viņam nodarīto morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2014. gada 3. jūnija Pārvaldes un finanšu direktora pienākumu izpildītāja Lēmumu Nr. 0112/2014, ar kuru, sākot no 2014. gada 1. jūlija ir izbeigts maksāt nemainīgo pabalstu par virsstundām;

               —

               piespriest Reģionu komitejai atsākt maksāt prasītājam šo nemainīgo pabalstu, sākot no tā paša datuma, kā arī samaksāt procentus pēc ECB refinansēšanas likmes mērķoperācijām par summu, kas atbilst nemainīgajam pabalstam, kurš viņam nav ticis piešķirts, skaitot no dienas, kad tas bija jāpiešķir, līdz tā pilnīgas apmaksas brīdim;

               —

               piespriest Reģionu komitejai atlīdzināt prasītājam nodarītos zaudējumus, kas, iespējams, izriet no apstrīdētā lēmuma, summu provizoriski nosakot EUR 1  000 apmērā, kā arī atlīdzināt prasītājam radīto morālo kaitējumu, kura apmēru noteiks Vispārējā tiesa;

               —

               piespriest Reģionu komitejai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-638/14: Prasība, kas celta 2014. gada 26. augustā  – Frinsa del Noroeste /ITSB – Frisa Frigorífico Rio Doce  ( “FRISA” )

text:
               27.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 380/17

         Prasība, kas celta 2014. gada 26. augustā – Frinsa del Noroeste/ITSB – Frisa Frigorífico Rio Doce (“FRISA”)
   (Lieta T-638/14)
   2014/C 380/23
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Frinsa del Noroeste, SA (Santa Eugenia de Riveira, Spānija) (pārstāvis – J. Botella Reyna, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Frisa Frigorífico Rio Doce, SA (Espirito Santo, Brazīlija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               nolemt, ka Kopienas preču zīmes “FRISA” reģistrācijas pieteikums Nr. 1 0 3 29  721 ir noraidāms attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē, un pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 39. klasē

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “FRISA”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 29., 35. un 39. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 0 3 29  721

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Frinsa”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un pilnībā noraidīt iebildumus

      Izvirzītie pamati: Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtā padome savā 2014. gada 1. jūlija lēmumā apvienotajās lietās R 1547/2013–4 un R 1851/2013–4 nav vērtējusi prasītājas argumentus, ņemot vērā, ka tā ir tikai izlēmusi šīs lietas identiskā veidā, pārbaudot vienīgi procesā iesniegto izmantošanas pierādījumu.


title: Lieta F-136/15: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 21. jūlija spriedums – HD/Parlaments Civildienests – Ierēdņi – Atalgojums – Ģimenes pabalsti – Pabalsts izglītībai – Piešķiršanas nosacījumi – Civildienesta noteikumu 67. panta 2. punkts – Līdzīga no citiem avotiem saņemta pabalsta atskaitīšana – Civildienesta noteikumu 85. pants – Nepamatotu maksājumu atgūšana

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/40

      Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 21. jūlija spriedums – HD/Parlaments
      (Lieta F-136/15) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Atalgojums - Ģimenes pabalsti - Pabalsts izglītībai - Piešķiršanas nosacījumi - Civildienesta noteikumu 67. panta 2. punkts - Līdzīga no citiem avotiem saņemta pabalsta atskaitīšana - Civildienesta noteikumu 85. pants - Nepamatotu maksājumu atgūšana)
      (2016/C 364/48)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: HD (pārstāvis – C. Bernard-Glanz, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – M. Ecker un L. Deneys)

         Priekšmets

      Prasība atcelt, pirmkārt, Parlamenta lēmumu koriģēt prasītājas situāciju saistībā ar pabalsta izglītībai saņemšanu un, otrkārt, lēmumu atgūt summas, kuras prasītāja šajā ziņā esot nepamatoti saņēmusi

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 7, 11.1.2016., 38. lpp.


title: Lieta C-449/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal du travail de Bruxelles (Beļģija) 2006. gada 6. novembra rīkojumu — Sophiane Gysen pret Groupe S — Caisse d'Assurances sociales pour indépendants

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/38

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal du travail de Bruxelles (Beļģija) 2006. gada 6. novembra rīkojumu — Sophiane Gysen pret Groupe S — Caisse d'Assurances sociales pour indépendants

   (Lieta C-449/06)
   (2006/C 326/81)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa

      Tribunal du travail de Bruxelles [Briseles Darba tiesa]
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Sophiane Gysen

      Atbildētāja: Groupe S — Caisse d'Assurances sociales pour indépendants

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai Padomes 1968. gada 29. februāra Regulu Nr. 259/68 (EEK, EAEK, EOTK), ar ko apstiprina Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus, kā arī pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtība (1), un tās “VII Pielikuma: Noteikumi par samaksu […]” 1. daļas, Ģimenes pabalsti, 67. panta 1. punktu, kas ietver

               a)

               apgādnieka pabalstu,

               b)

               apgādājamā bērna pabalstu,

               c)

               pabalstu izglītībai,

         var uzskatīt vai to ir jāuzskata par noteikumiem, kas šajā lietā apstrīdētajā valsts tiesiskajā regulējumā ir apzīmēti kā “[…] Beļģijā spēkā esoša starptautiska sociālās apdrošināšanas konvencija?”

      (1)  OV L 56, 1. lpp.


title: Lieta F-8/16: Prasība, kas celta 2016. gada 5. februārī – ZZ/EZA

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/39

         Prasība, kas celta 2016. gada 5. februārī – ZZ/EZA
   (Lieta F-8/16)
   (2016/C 145/48)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – L. Levi un A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra (EZA)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu par 2014. gadu un institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, 2015. gada 1. aprīļa lēmumu nepagarināt prasītāja pagaidu darbinieka līgumu, kā arī prasība izmaksāt zaudējumu atlīdzību par iespējami nodarīto morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu par laika posmu no 2014. gada 16. februāra līdz 31. decembrim, kuru novērtētājs apelācijas instancē (“Assessor”) ir finalizējis 2015. gada 31. martā un kuru pats prasītājs ir parakstījis 2015. gada 14. aprīlī;

               —

               atcelt institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, 2015. gada 1. aprīļa lēmumu nepagarināt prasītāja pagaidu darbinieka līgumu;

               —

               atcelt divus institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, 2015. gada 26. oktobra lēmumus, ar kuriem ir noraidītas abas prasītāja 2015. gada 30. jūnija sūdzības par abiem minētajiem lēmumiem;

               —

               piešķirt prasītājam zaudējumu atlīdzību EUR 10 000 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-102/15: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 12. maija spriedums – FS/EESK Civildienests — Pagaidu darbinieki — Pamattiesību hartas 41. pants — Ikvienas personas tiesības piekļūt uz viņu attiecināmajai informācijai — Piekļuve dokumentiem par meditācijas mēģinājumu — EESK toreizējā priekšsēdētāja meditācijas mēģinājums un rīcība bijušā EESK priekšsēdētaja pārraudzībā — Tiesības piekļūt šīs meditācijas noslēgumā izstrādātajam ziņojumam — Administratīvā izmeklēšana, kas uzsākta pēc meditācijas — Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. pants

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/38

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 12. maija spriedums – FS/EESK
   (Lieta F-102/15) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Pamattiesību hartas 41. pants - Ikvienas personas tiesības piekļūt uz viņu attiecināmajai informācijai - Piekļuve dokumentiem par meditācijas mēģinājumu - EESK toreizējā priekšsēdētāja meditācijas mēģinājums un rīcība bijušā EESK priekšsēdētaja pārraudzībā - Tiesības piekļūt šīs meditācijas noslēgumā izstrādātajam ziņojumam - Administratīvā izmeklēšana, kas uzsākta pēc meditācijas - Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. pants)
   (2016/C 222/49)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: FS (pārstāvji – L. Levi un A. Tymen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (pārstāvji – K. Gambino, X. Chamodraka, M. Pascua Mateo, A. Carvajal un L. Camarena Januzec, pārstāvji, B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt EESK lēmumus, ar kuriem noraidīts prasītājas lūgums piekļūt dokumentiem, kā arī prasība atlīdzināt apgalvoti ciesto morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas (EESK) priekšsēdētāja 2014. gada 19. novembra lēmumu daļā par ziņojuma, kas attiecas uz FS un kuru izstrādājis agrākais EESK priekšsēdētājs pēc tābrīža EESK priekšsēdētāja pieprasījuma, neizsniegšanu;

               2)

               prasījumi saistībā ar atcelšanu pārējā daļā nav atbilstoši;

               3)

               Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja izmaksā FS summu EUR 1 000 apmērā kā atlīdzību par nodarīto morālo kaitējumu;

               4)

               Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja sedz savus, kā arī atlīdzina FS tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 302, 14.9.2015., 70. lpp.


title: Lieta C-343/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 8. jūnijā iesniedza Nederlandstalige Rechtbank van eerste aanleg Brussel (Beļģija) – Fremoluc NV/Agentschap voor Grond- en Woonbeleid voor Vlaams-Brabant (Vlabinvest ABP) u.c., cits lietas dalībnieks: Vlaams Gewest

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 8. jūnijā iesniedza Nederlandstalige Rechtbank van eerste aanleg Brussel (Beļģija) – Fremoluc NV/Agentschap voor Grond- en Woonbeleid voor Vlaams-Brabant (Vlabinvest ABP) u.c., cits lietas dalībnieks: Vlaams Gewest

   (Lieta C-343/17)
   (2017/C 300/18)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Nederlandstalige Rechtbank van eerste aanleg Brussel

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Fremoluc NV

      Atbildētāji: Agentschap voor Grond- en Woonbeleid voor Vlaams-Brabant (Vlabinvest ABP), Vlaams Financieringsfonds voor Grond- en Woonbeleid voor Vlaams-Brabant, Vlaamse Maatschappij voor Sociaal Wonen NV (VMSW), Christof De Knop, Valérie De Knop, Melissa De Knop, Joanna De Keersmaecker, Marie-Jeanne Thielemans

      Cits lietas dalībnieks: Vlaams Gewest

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 21., 45., 49. un 63. pants, kā arī 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā (1) 22. un 24. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram valsts iestāde attīsta zemesgabalus, lai tos piedāvātu tirgū ar izdevīgiem nosacījumiem zemesgabalu un dzīvokļu pirkumam un izīrēšanai primāri personām, kurām ir cieša sabiedriska, ekonomiska, sociāla vai kulturāla saikne ar šīs iestādes darbības teritoriju, un turklāt, kā tas ir paredzēts

               —

               Flāmu Brabantes provinces padomes 2014. gada 25. februāra lēmuma saistībā ar provinces rīkojumu par Aģentūras zemesgabalu un dzīvokļu jautājumos Flāmu Brabantē – Vlabinvest APB – darbību un pārvaldību, lasot to kopā ar

               —

               Flandrijas valdības 2006. gada 29. septembra lēmuma par nosacījumiem, kas ir jāievēro flāmu sociālo dzīvokļu sabiedrībai, nododot zemesgabalus sociālajiem dzīvokļiem, un sociālo dzīvokļu būvniecības sabiedrībām, lai īstenotu Flandrijas Dzīvokļa īpašuma kodeksu, 2/2. pantu (kā arī Flandrijas valdības 2007. gada 12. oktobra lēmuma par sociālās īres sistēmas regulēšanu Flandrijas Dzīvokļa īpašuma kodeksa VII daļas īstenošanai 17. panta 2.–6. punkts),

         tiesiskajā regulējumā, ir spēkā uz ienākumiem balstīti nosacījumi, kurus šīs personas pārsvarā var izpildīt?

      (1)  OV 2004, L 158, 77. lpp.


title: Lieta T-95/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 13. decembra spriedums – Printeos u.c./Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Standarta aplokšņu un speciālo apdrukāto aplokšņu Eiropas tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums — Cenu saskaņošana un klientūras sadale — Izlīguma procedūra — Naudas sodi — Pamatsumma — Pielāgošana izņēmuma kārtā — Ierobežojums 10 % apmērā no kopējā apgrozījuma — Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīga attieksme

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/43

         Vispārējās tiesas 2016. gada 13. decembra spriedums – Printeos u.c./Komisija
   (Lieta T-95/15) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Standarta aplokšņu un speciālo apdrukāto aplokšņu Eiropas tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums - Cenu saskaņošana un klientūras sadale - Izlīguma procedūra - Naudas sodi - Pamatsumma - Pielāgošana izņēmuma kārtā - Ierobežojums 10 % apmērā no kopējā apgrozījuma - Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienlīdzīga attieksme)
   (2017/C 030/47)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Printeos, SA (Alkala de Enaresa, Spānija), Tompla Sobre Exprés, SL (Alkala de Enaresa), Tompla Scandinavia AB (Stokholma, Zviedrija), Tompla France SARL (Flerī Merožī, Francija), Tompla Druckerzeugnisse Vertriebs GmbH (Leonberga, Vācija) (pārstāvji – H. Brokelmann un P. Martínez-Lage Sobredo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castilla Contreras, F. Jimeno Fernández un C. Urraca Caviedes)

      Priekšmets

   Par prasību atbilstoši LESD 263. pantam, primāri, daļēji atcelt Komisijas 2014. gada 10. decembra Lēmumu C(2014) 9295 final par procedūru saskaņā ar [LESD 101.] pantu un EEZ līguma 53. pantu (AT.39780 – Aploksnes) un, pakārtoti, samazināt prasītājām piemērotā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2014. gada 10. decembra Lēmuma C(2014) 9295 final par procedūru saskaņā ar [LESD 101.] pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta AT.39780 – Aploksnes) 2. panta 1. punkta e) apakšpunktu;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 127, 20.4.2015.


title: Lieta F-32/15: Prasība, kas celta 2015. gada 23. februārī – ZZ u.c./Padome

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/51

         Prasība, kas celta 2015. gada 23. februārī – ZZ u.c./Padome
   (Lieta F-32/15)
   (2015/C 146/72)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ u.c. (pārstāve – M. Velardo, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt prasītāju algas un pensijas izrakstus par 2014. gada maiju, ciktāl tajos ir iekļauta korekcija 0 % apmērā attiecībā uz 2011. gadu un 0,8 % apmērā attiecībā uz 2012. gadu, un sniegt atlīdzinājumu par it kā nodarīto materiālo kaitējumu.

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdētos lēmumus un, ciktāl nepieciešams, lēmumus, ar kuriem noraidītas sūdzības;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājiem neizmaksātās summas, kas atbilst viņu algu un pensiju korekcijai 1,7 % apmērā par 2011. un 2012. gadu kā atlīdzinājumu par finansiālo materiālo kaitējumu, un nokavējuma procentus par laikposmu no 2011. gada 1. jūlija un 2012. gada 1. jūlija atbilstoši Eiropas Centrālās Bankas noteiktajai procentu likmei, kura paaugstināta par 2 punktiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-325/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 25. novembra spriedums — Caisse fédérale du Crédit mutuel Centre-Est Europe /ITSB ( SURFCARD ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes SURFCARD reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Daļēji aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/27

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 25. novembra spriedums — Caisse fédérale du Crédit mutuel Centre-Est Europe/ITSB (“SURFCARD”)
   (Lieta T-325/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SURFCARD’ reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Daļēji aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2009/C 6/56)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Caisse fédérale du Crédit mutuel Centre-Est Europe (CFCMCEE), Strasbūra (Francija) (pārstāvji — P. Greffe, J. Schouman un L. Paudrat, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)
   Priekšmets
   Prasība, kas iesniegta par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 14. jūnija lēmumu lietā R 1130/2006-1 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt kā Kopienas preču zīmi vārdisku apzīmējumu “SURFCARD”
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 14. jūnija lēmumu lietā R 1130/2006-1 tiktāl, ciktāl ar to ir atteikts reģistrēt kā Kopienas preču zīmi vārdisku apzīmējumu “SURFCARD” attiecībā uz “magnētiskie datu nesēji, optiskie datu nesēji”, kas ietilpst 9. klasē, kā arī “kredītkaršu pakalpojumi, debetkaršu pakalpojumi”, kas ietilpst 36. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

                  Caisse fédérale du Crédit mutuel Centre-Est Europe (CFCMCEE) un ITSB sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 269, 10.11.2007.


title: Lieta T-99/09: Prasība, kas celta 2009. gada 4. martā – Itālija/Komisija

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/34

         Prasība, kas celta 2009. gada 4. martā – Itālija/Komisija
   (Lieta T-99/09)
   2009/C 102/50
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis – P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas Reģionālās politikas ģenerāldirekcijas 2009. gada 2. februāra vēstuli Nr. 000841 (dokuments Nr. 1) par “Komisijas maksājumiem, kas atšķiras no pieprasītās maksājuma summas”, kurā bija ietverts šāds lēmums: “Līdz ar to datums, sākot no kura Komisija uzskata par nepieņemamiem ar 2007. gada 29. jūnija reģionālās darbības programmas 2000-2006 1.7. pasākumu saistītos izdevumus, ir 2007. gada 29. jūnijs, nevis 2006. gada 17. maijs, kā norādīts zemāk minētajā 2008. gada 22. decembra ziņojumā”;

               —

               atcelt Komisijas Reģionālās politikas ģenerāldirekcijas 2009. gada 6. februāra vēstuli Nr. 001059 (dokuments Nr. 2) par “maksājuma pieprasījuma apturēšanu un informācijas pieprasījumu attiecībā uz finanšu korekciju atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1260/1999 39. pantam saistībā ar Kampānijas reģionālās darbības programmu”, kurā bija ietverts šāds lēmums: “Līdz ar to datums, sākot no kura Komisija uzskata par nepieņemamiem ar 2007. gada 29. jūnija reģionālās darbības programmas 2000-2006 1.7. pasākumu saistītos izdevumus, ir 2007. gada 29. jūnijs, nevis 2006. gada 17. maijs, kā norādīts iepriekš”;

               —

               atcelt Komisijas Reģionālās politikas ģenerāldirekcijas 2008. gada 22. decembra vēstuli Nr. 012480 (dokuments Nr. 3) par reģionālās darbības programmu Kampānija 2000-2006 (Nr. CCI 1999 IT 16 1 PO 007) – Pienākumu neizpildes procedūras 2007/2195 par atkritumu apsaimniekošanu Kampānijas reģionā rezultāts, kurā “Komisija ir noteikusi, ka, sākot no nākamā maksājuma pieprasījuma, ir jāatskaita visi ar 1.7. pasākumu saistītie izdevumi, kas radušies pēc 2007. gada 29. jūnija”.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savu apgalvojumu pamatojumam prasītāja norāda uz Regulas Nr. 1260/1999 (1) 32. panta 3. punkta pirmās daļas f) apakšpunkta un 39. panta 2. un 3. punkta pārkāpumu. Tā it īpaši apgalvo, ka:

               a)

               lai strukturālā fonda līdzekļu maksājuma pieprasījums varētu tikt atzīts par nepieņemamu notiekošas pienākumu neizpildes procedūras dēļ, šīs procedūras priekšmetam ir jābūt pilnīgi identiskam ar maksājuma pieprasījuma priekšmetu;

               b)

               pienākumu neizpildes procedūrā Komisija ir kritizējusi atkritumu galīgās iznīcināšanas jomā pastāvošo situāciju sakarā ar to, ka nav ieviestas vajadzīgās struktūras (atkritumu sadedzināšanas ierīces, izgāztuves) šīs atkritumu “apsaimniekošanas cikla” stadijas īstenošanai direktīvai atbilstošā veidā. Pārējie šī “apsaimniekošanas cikla” posmi un atkritumu apsaimniekošanas veidi, kas neietver atkritumu galīgo iznīcināšanu, savukārt nekādā veidā nav saistīti ar pienākumu neizpildes procedūras priekšmetu. Tā tas it īpaši ir dažādu atkritumu reģenerācijas pasākumu gadījumā, kuru priekšnosacījums ir šķirotu atkritumu savākšana. Tomēr reģionālās darbības programmas Kampānija 2000 1.7. pasākums un ar to saistītās darbības (projekti) attiecas tieši uz atkritumu reģenerācijas stadiju un ar to saistīto šķiroto atkritumu savākšanu;

               c)

               2008. gada 20. oktobra ziņojumā, kurš minēts apstrīdētajos ziņojumos, Komisija ir paudusi šaubas par 2007. gada 28. decembra atkritumu apsaimniekošanas plānu. Tomēr neviens no šiem kritizējošajiem argumentiem attiecībā uz 2007. gada 28. decembra atkritumu apsaimniekošanas plānu nekad nav bijis pienākumu neizpildes procedūras 2007/2195 priekšmets, jo šīs procedūras pamatā bija argumentētajā atzinumā paredzētā termiņa izbeigšanās brīdī, proti, 2008. gada 1. martā, pastāvošā situācija;

               d)

               Komisijas lēmums, ar kuru sakarā ar to, ka “nav pietiekamu garantiju par ERAF līdzfinansēto projektu pareizu īstenošanu 1.7. pasākuma ietvaros”, par nepieņemamiem atzīti atbilstoši 1.7. pasākumam iesniegtie maksājuma pieprasījumi, nevarēja tikt pieņemts saskaņā ar 32. panta 3. punkta pirmās daļas f) apakšpunktā paredzēto otro variantu (notiekoša pienākumu neizpildes procedūra). Šis lēmums labākajā gadījumā varēja tikt pieņemts saskaņā ar šajā noteikumā paredzēto pirmo variantu (maksājumu apturēšana saskaņā ar Regulas Nr. 1260/1999 39. panta 2. punktu). Tādā gadījumā tomēr būtu jāuzsāk uz sacīkstes principu balstīta diskusija, no kuras Komisija vēlējās izvairīties.
               Visbeidzot, prasītāja arī norāda uz būtisku procesuālo prasību pārkāpumu, šajā gadījumā – uz pamatojuma neesamību.

      (1)  Padomes 1999. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1260/99, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (OV L 161, 1. lpp.).


title: Lieta T-570/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. decembrī — Deutsche Post /Komisija

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/41

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. decembrī — Deutsche Post/Komisija
   (Lieta T-570/08)
   (2009/C 55/73)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Post AG, Bonna (Vācija) (pārstāvji — J. Sedemund un T. Lübbig, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 30. oktobra lēmumu procedūrā “Valsts atbalsts C 36/07 — Valsts atbalsts Deutsche Post AG” par pieprasījumu sniegt informāciju;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasība ir vērsta pret Eiropas Kopienu Komisijas 2008. gada 30. oktobra lēmumu C(2008) 6468, ar ko Komisija valsts atbalsta procedūrā C 36/2007 (ex NN 25/2007) ir pieprasījusi Vācijai saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 10. panta 3. punktu iesniegt visus dokumentus, informāciju un datus, kas vajadzīgi, lai izvērtētu Deutsche Post izdevumus un izmaksas laika posmā no 1989. līdz 2007. gadam.
   Prasītāja izvirza četrus prasības pamatus.
   Pirmajā, otrajā un trešajā prasības pamatā prasītāja norāda, ka lēmums ir atceļams būtisku formas prasību neievērošanas dēļ, jo

               —

               neesot izpildīta prasība par atbilstīga termiņa noteikšanu, kā arī prasība par “atgādinājumu, paredzot attiecīgu papildu termiņu” Regulas Nr. 659/1999 5. panta 2. punkta un 10. panta 3. punkta izpratnē;

               —

               rīkojumā par informācijas sniegšanu esot smagas kļūdas pamatojumā un tādējādi tiekot pārkāpts EKL 253. pants;

               —

               Komisija, pārkāpjot EKL 287. un 10. pantu, federālajai valdībai un prasītājai neesot devusi iespēju paust savu nostāju sakarā ar prasītājas komercnoslēpuma aizsardzību.

         Ceturtajā prasības pamatā prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums turklāt ir atceļams Kopienu materiālo tiesību pārkāpuma dēļ, jo pieprasīto datu par izdevumiem un izmaksām laika posmā no 1995. gada 1. janvāra līdz 2007. gada 31. decembrim izmantošana, pārbaudot “finansiālo kompensāciju”, esot pretrunā Kopienas 2005. gada shēmai un kompetences sadalei dalībvalstu un Komisijas starpā, kā arī ar to tiekot pārkāpts EKL 86. panta 2. punkts un 87. panta 1. punkts saistībā ar samērīguma un tiesiskās drošības principiem, Kopienu tiesībās paredzēto diskriminācijas aizliegumu un, visbeidzot, tas esot acīmredzami nepiemērots pensiju un atbildības regulējuma izvērtēšanai no valsts atbalsta regulējuma viedokļa.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma [88.] panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta C-451/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 26. septembrī iesniedza Rayonen sad Sofia (Bulgārija) – Rumyana Asenova Petrus/Bulgārijas Republika

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 26. septembrī iesniedza Rayonen sad Sofia (Bulgārija) – Rumyana Asenova Petrus/Bulgārijas Republika
   (Lieta C-451/14)
   (2015/C 138/33)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Rayonen sad Sofia

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Rumyana Asenova Petrus

      Atbildētāja: Bulgārijas Republika
   Ar 2015. gada 5. februāra rīkojumu Tiesa nolēma, ka atbildes sniegšana uz Rayonen sad Sofia (Bulgārija) uzdoto jautājumu acīmredzami nav tās kompetencē.


title: lieta C-499/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 8. oktobrī Landesarbeitsgericht Düsseldorf lēmumu lietā Hans Werhof pret Freeway Traffic Systems GmbH & Co. KG

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 8. oktobrī Landesarbeitsgericht Düsseldorf lēmumu lietā Hans Werhof pret Freeway Traffic Systems GmbH & Co. KG
   (lieta C-499/04)
   (2005/C 31/27)
   tiesvedības valoda - vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 8. oktobraLandesarbeitsgericht Düsseldorf lēmumu lietā Hans Werhof pret Freeway Traffic Systems GmbH & Co. KG un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 2. decembrī.

      Landesarbeitsgericht Düsseldorf lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai ar 3. panta 1. punktu Padomes 1998. gada 29. jūnija Direktīvā 98/50/EK (1), ar ko groza Direktīvu 77/187/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā, ir saderīgs, ka uzņēmuma ieguvējam, kas nepiedalās koplīgumā, ir saistošs līgums, kuru uzņēmuma nodevējs – kas piedalās koplīgumā – noslēdzis ar darbinieku, kad saskaņā ar šo līgumu ir jāpiemēro patreizējo koplīgumu, kas ir saistoši uzņēmuma nodevējam, noteikumi, tādejādi, lai uzņēmuma īpašnieka maiņas laikā tiktu piemēroti spēkā esošie koplīgumi, nevis vēlāk spēkā stājušies koplīgumi?

               2)

               Ja uz to tiek atbildēts noliedzoši:
               Vai ar Direktīvas 98/50/EK 3. panta 1. punktu ir saderīgs, ka uzņēmuma ieguvējam, kas nepiedalās koplīgumā, nav saistoši to koplīgumu noteikumi, kas stājās spēka pēc uzņēmuma īpašnieka maiņas, tik ilgi, kamēr šādi noteikumi ir saistoši uzņēmuma nodevējam?

      (1)  OV L 201, 88. lpp.


title: Lieta C-40/07: Prasība, kas celta 2007. gada 1. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/19

         Prasība, kas celta 2007. gada 1. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku
   (Lieta C-40/07)
   (2007/C 82/34)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Recchia, J.-B. Laignelot, pārstāvji)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija direktīvas 2001/42/EK (1) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu prasības, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 13. panta 1. punkts;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas 2001/42/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 21. jūlijā.

      (1)  OV L 197, 30. lpp.


title: Lieta T-606/11: Prasība, kas celta 2011. gada 30. novembrī — Woodman Labs /ITSB — 2 Mas 2 Publicidad Integral ( “HERO” )

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/32

         Prasība, kas celta 2011. gada 30. novembrī — Woodman Labs/ITSB — 2 Mas 2 Publicidad Integral (“HERO”)
   (Lieta T-606/11)
   2012/C 32/66
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Woodman Labs Inc. (Sausalito, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. Graf, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: 2 Mas 2 Publicidad Integral SL (Vitoria-Gasteiz, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 29. septembra lēmumu lietā R 876/2010-4 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “HERO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6750376

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes zelta un melnā krāsā “here PICTURES” reģistrācija Nr. 5883533 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. un 41. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: atļaut Kopienas preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz daļu no precēm, kas ietilpst 9. klasē

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini nolēmusi, ka pastāv agrākas preču zīmes un Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādītās preču zīmes sajaukšanas iespēja


title: Lieta T-429/08: Prasība, kas celta 2008. gada 30. septembrī — Grain Millers /ITSB — Grain Millers ( GRAIN MILLERS )

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/45

         Prasība, kas celta 2008. gada 30. septembrī — Grain Millers/ITSB — Grain Millers (“GRAIN MILLERS”)
   (Lieta T-429/08)
   (2008/C 313/82)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grain Millers. Inc., Eden Prairie (Savienotās Valstis) (pārstāvis — L.-E. Ström, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Grain Millers GmbH & Co. KG, Brēmene (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 23. jūlija lēmumu lietā R 1192/2007-2 un

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “GRAIN MILLERS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29., 30. un 31. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 363 8657

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijā reģistrēts komercnosaukums “GRAIN MILLERS” un tā grafiskais attēlojums

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 4. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot piešķīrusi pārāk lielu nozīmi pierādījumiem, ko iesniedza otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, pamatojot prioritātes tiesības salīdzinājumā ar agrāko preču zīmi


title: Lieta T-420/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra spriedums — Blackler pret Parlamentu (Ierēdņi — Konkurss, kas balstīts uz kvalifikāciju un pārbaudījumiem — Pielaišanas nosacījumi — Studiju ilgums — Kandidātu kvalifikācijas un nopelnu novērtēšana — Konkursa paziņojuma pārkāpums — Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/46

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra spriedums — Blackler pret Parlamentu
   (Lieta T-420/04) (1)

   (Ierēdņi - Konkurss, kas balstīts uz kvalifikāciju un pārbaudījumiem - Pielaišanas nosacījumi - Studiju ilgums - Kandidātu kvalifikācijas un nopelnu novērtēšana - Konkursa paziņojuma pārkāpums - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   (2006/C 294/97)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Kenneth Blackler, Ispra (Itālija) (pārstāvis — P. Goergen, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — A. Bencomo Weber un J.-F. De Wachter)
   Priekšmets
   Prioritāri, lūgums atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2004. gada 11. jūlija lēmumu, ar ko apstiprina konkursa komisijas 2004. gada 21. aprīļa lēmumu PE/98/A nepielaist prasītāju dalībai minētā konkursa mutiskajos pārbaudījumos un, pakārtoti, piespriest Parlamentam izmaksāt EUR 100 000 kā atlīdzību par zaudējumiem un morālo kaitējumu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 300, 04.12.2004.


title: Lieta T-110/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 18. jūlija spriedums – Savant Systems/EUIPO – Savant Group (“SAVANT”) Eiropas Savienības preču zīme — Atcelšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SAVANT” — Preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/38

         Vispārējās tiesas 2017. gada 18. jūlija spriedums – Savant Systems/EUIPO – Savant Group (“SAVANT”)
   (Lieta T-110/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SAVANT” - Preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   (2017/C 283/57)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Savant Systems LLC (Osterville, Masačūsetsa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – O. Nilgen un A. Kockläuner, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve – A. Lukošiūtė)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Savant Group Ltd (Burton in Kendal, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – G. Hollingworth, barrister, K. Gilbert un G. Lodge, solicitors)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 18. janvāra lēmumu lietā R 33/2015-4 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Savant Systems un Savant Group

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Savant Systems LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 175, 17.5.2016.


title: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja rīkojums 2004. gada 19. jūlijā lietā T-439/03 R II: Ulrike Eppe pret Eiropas Parlamentu (Pagaidu noregulējums — Konkurss — Jauns pieteikums — Pieņemamība — Steidzamība — Prombūtne)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/41

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS PRIEKŠSĒDĒTĀJA RĪKOJUMS

   2004. gada 19. jūlijā
   lietā T-439/03 R II: Ulrike Eppe pret Eiropas Parlamentu
   (Pagaidu noregulējums - Konkurss - Jauns pieteikums - Pieņemamība - Steidzamība - Prombūtne)
   (2004/C 300/81)
   Tiesvedības valoda: vācu
   Lietā T-439/03 R II Ulrike Eppe, ar dzīvesvietu Hannover (Vācija), ko pārstāv D. Rogalla, advokāte, pret Eiropas Parlamentu (pārstāvji: J. de Wachter un N. Lorenz), par galveno prasību atcelt konkursa kārtību EUR/A/167/02, kā arī atsākt šo konkursa kārtību ar prasītāja līdzdalību un, pakārtoti, lūgumu aizliegt Eiropas Parlamentam pieņemt darbā darbiniekus, Pirmās instances tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 19. jūlijā ir izdevis rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Noraidīt lūgumu par pagaidu noregulējumu.

               2)

               Jautājumu par izdevumiem atlikt.


title: Lieta C-206/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 21. aprīlī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Heinrich Denker/Gemeinde Thedinghausen

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 21. aprīlī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Heinrich Denker/Gemeinde Thedinghausen

   (Lieta C-206/17)
   (2017/C 249/27)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītājs un kasācijas sūdzības iesniedzējs: Heinrich Denker

      Atbildētāja un atbildētāja kasācijas tiesvedībā: Gemeinde Thedinghausen

      Lietas dalībnieks: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Direktīvas 2011/92/ES par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (1)– IVN direktīvas – 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar šo normu netiek pieļauts valsts tiesiskais regulējums, kurā tiesību pārkāpums saistībā ar sabiedrības līdzdalību pašvaldības nolikuma veidā pieņemta apbūves plāna izstrādes procedūrā tiek atzīts par maznozīmīgu, ja gada laikā pēc plāna paziņošanas, neskatoties uz atbilstoši sniegtu informāciju, pašvaldībā nav iesniegta sūdzība par šo pārkāpumu un uz apbūves plānu attiecas IVN direktīvas noteikumi par sabiedrības līdzdalību?

      (1)  OV 2012 L 26, 1. lpp.


title: Lieta T-140/15: Prasība, kas celta 2015. gada 24. martā – Aurora/CPVO – SES-VanderHave (M 02205)

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/17

         Prasība, kas celta 2015. gada 24. martā – Aurora/CPVO – SES-VanderHave (M 02205)
   (Lieta T-140/15)
   (2015/C 190/21)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aurora Srl (Finale Emilia, Itālija) (pārstāvis – L. Buchman, advokāts)

      Atbildētājs: Kopienas Augu šķirņu birojs (CPVO)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: SES-VanderHave NV/SA (Tienen, Beļģija)

      Informācija par procesu CPVO

      Attiecīgās strīdus Kopienas augu šķirnes īpašnieks: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas augu šķirne (CPVR): Kopienas augu šķirne Nr. EU 15118, šķirņu nosaukums M 02205

      Apstrīdētais lēmums: CPVO Apelāciju padomes 2014. gada 26. novembra lēmums lietā A 10/2013

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt, ka CPVR Nr. ES 15118 ir spēkā neesoša no spēkā stāšanās brīža;

               —

               piespriest CPVO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 2100/94 6. un 7. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 2100/94 87. panta 4. punkta kļūdaina interpretācija;

               —

               tiesiskās noteiktības principa pārkāpums, ciktāl piešķirtās CPVR nosacījumi tika mainīti ar atpakaļejošu spēku;

               —

               tiesiskās paļāvības principa pārkāpums zināmā apmērā;

               —

               pārskatāmības principa un sabiedrības tiesību piekļūt dokumentiem pārkāpums, ciktāl izskatīšanas process netika veikts pārskatāmā veidā, jo prasītājai nebija piekļuves būtiski svarīgiem dokumentiem.


title: Lieta T-288/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 9. aprīļa spriedums – EI du Pont de Nemours /ITSB – Zueco Ruiz  ( “ZYTeL” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Grafiskas preču zīmes “ZYTeL” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme un plaši pazīstama preču zīme Parīzes konvencijas 6.a panta izpratnē “ZYTEL”  — Relatīvi atteikuma pamati — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Agrākās preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas aizskārums — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/37

         Vispārējās tiesas 2014. gada 9. aprīļa spriedums – EI du Pont de Nemours/ITSB – Zueco Ruiz (“ZYTeL”)
   (Lieta T-288/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Grafiskas preču zīmes “ZYTeL” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme un plaši pazīstama preču zīme Parīzes konvencijas 6.a panta izpratnē “ZYTEL” - Relatīvi atteikuma pamati - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Agrākās preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas aizskārums - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   2014/C 175/49
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: EI du Pont de Nemours and Company (Wilmington, Delaware, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – E. Armijo Chávarri, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Geroulakos)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Enrique Zueco Ruiz (Saragosse, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 29. marta lēmumu lietā R 464/2011-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp EI du Pont de Nemours and Company un Enrique Zueco Ruiz

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               EI du Pont de Nemours and Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 273, 8.9.2012.


title: Lieta T-28/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 3. aprīļa spriedums – Vācija/Komisija ELGF un ELFLA — No finansējuma izslēgti izdevumi — Lauku attīstība — Zemes konsolidācija un ciematu atjaunošana — Darbību atlases kritēriji — Lojālas sadarbības princips — Subsidiaritāte — Tiesiskā paļāvība — Samērīgums — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/34

         Vispārējās tiesas 2017. gada 3. aprīļa spriedums – Vācija/Komisija
   (Lieta T-28/16) (1)

   (ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Lauku attīstība - Zemes konsolidācija un ciematu atjaunošana - Darbību atlases kritēriji - Lojālas sadarbības princips - Subsidiaritāte - Tiesiskā paļāvība - Samērīgums - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2017/C 151/44)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – sākotnēji T. Henze un A. Lippstreu, vēlāk T. Henze un D. Klebs)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Aquilina un B. Eggers)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta atbilstoši LESD 263. pantam, atcelt Komisijas 2015. gada 13. novembra Īstenošanas lēmuma (ES) 2015/2098, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2015, L 303, 35. lpp.), 1. pantu un pielikumu, ciktāl atbilstoši tiem no finansējuma ir izslēgti izdevumi, ko Vācijas Federatīvās Republikas kompetentā maksājumu aģentūra ir attiecinājusi uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) par kopējo summu EUR 7 719 920,30 apmērā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 98, 14.3.2016.