title: Lieta C-245/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 19. aprīlī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Bundesrepublik Deutschland, ko pārstāv Bundesministerium des Innern, für Bau und Heimat/MA, PB

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/27

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 19. aprīlī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Bundesrepublik Deutschland, ko pārstāv Bundesministerium des Innern, für Bau und Heimat/MA, PB
      (Lieta C-245/21)
      (2021/C 278/38)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesverwaltungsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Bundesrepublik Deutschland

         Atbildētāji: MA, PB

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai pārsūtīšanas lēmuma izpildes administratīva apturēšana, kas, saglabājot tiesības to atsaukt, noteikta tikai tāpēc, ka COVID-19 pandēmijas dēļ faktiski (pagaidām) nav iespējama pārsūtīšana, pārsūdzības procedūras tiesā laikā ietilpst Dublinas III regulas (1) 27. panta 4. punkta piemērošanas jomā?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai šāds apturēšanas lēmums pārtrauc pārsūtīšanas termiņu saskaņā ar Dublinas III regulas 29. panta 1. punktu?

                  3)

                  Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, vai tas tā ir arī tad, ja pirms COVID-19 pandēmijas uzliesmojuma tiesa ir noraidījusi aizsardzības meklētāja pieteikumu saskaņā ar Dublinas III regulas 27. panta 3. punkta c) apakšpunktu apturēt pārsūtīšanas lēmuma izpildi līdz pārsūdzības procedūras pabeigšanai?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV 2013, L 180, 231. lpp.).


title: Lieta C-248/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 21. aprīlī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Vācijas Federatīvā Republika, ko pārstāv Federālā iekšlietu, būvniecības un mītnes zemes ministrija/LE

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/28

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 21. aprīlī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Vācijas Federatīvā Republika, ko pārstāv Federālā iekšlietu, būvniecības un mītnes zemes ministrija/LE
      (Lieta C-248/21)
      (2021/C 278/39)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesverwaltungsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika

         Atbildētājs: LE

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai pārsūtīšanas lēmuma izpildes administratīva apturēšana, kas, saglabājot tiesības to atsaukt, noteikta tikai tāpēc, ka COVID-19 pandēmijas dēļ faktiski (pagaidām) nav iespējama pārsūtīšana, pārsūdzības procedūras tiesā laikā ietilpst Dublinas III regulas (1) 27. panta 4. punkta piemērošanas jomā?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai šāds apturēšanas lēmums pārtrauc pārsūtīšanas termiņu saskaņā ar Dublinas III regulas 29. panta 1. punktu?

                  3)

                  Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, vai tas tā ir arī tad, ja pirms COVID-19 pandēmijas uzliesmojuma tiesa ir noraidījusi aizsardzības meklētāja pieteikumu saskaņā ar Dublinas III regulas 27. panta 3. punkta c) apakšpunktu apturēt pārsūtīšanas lēmuma izpildi līdz pārsūdzības procedūras pabeigšanai?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV 2013, L 180, 31. lpp.).


title: Lieta C-254/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 22. aprīlī iesniedza Tribunale ordinario di Roma (Itālija) – DG/Ministero dell'Interno – Dipartimento per le Libertà Civili e l'Immigrazione – Direzione Centrale dei Servizi Civili per L’Immigrazione e l’Asilo – Unità Dublino

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/28

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 22. aprīlī iesniedza Tribunale ordinario di Roma (Itālija) – DG/Ministero dell'Interno – Dipartimento per le Libertà Civili e l'Immigrazione – Direzione Centrale dei Servizi Civili per L’Immigrazione e l’Asilo – Unità Dublino

      (Lieta C-254/21)
      (2021/C 278/40)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale ordinario di Roma (Itālija)

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: DG

         Atbildētājs: Ministero dell'Interno – Dipartimento per le Libertà Civili e l'Immigrazione – Direzione Centrale dei Servizi Civili per L’Immigrazione e l’Asilo – Unità Dublino

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta izpratnē liek atzīt, ka pamatlietas faktiskajos apstākļos Hartas 4. un 19. pants sniedz aizsardzību arī pret netiešās izraidīšanas risku pēc pārsūtīšanas uz Savienības dalībvalsti, kurā nav sistēmisku problēmu Dublinas regulas (1) 3. panta 2. punkta izpratnē (kad atbilstoši III un IV nodaļā paredzētajiem kritērijiem nav citu kompetento dalībvalstu) un kura jau ir izskatījusi un noraidījusi pirmo starptautiskās aizsardzības pieteikumu?

                  2)

                  Vai dalībvalsts, kurā ir iesniegts otrais starptautiskās aizsardzības pieteikums, tiesai, kas izskata prasības pieteikumu saskaņā ar Dublinas regulas 27. pantu – un kurai tātad ir jurisdikcija izvērtēt pārsūtīšanu Savienības iekšienē, bet nav jurisdikcijas lemt par aizsardzības pieteikumu – ir jāuzskata, ka pastāv netiešās izraidīšanas uz trešo valsti risks gadījumā, ja dalībvalsts, kurā ir iesniegts pirmais starptautiskās aizsardzības pieteikums, atšķirīgi ir vērtējusi Direktīvas 2011/95/ES (2) 8. pantā paredzēto jēdzienu “Iekšējā aizsardzība”?

                  3)

                  Vai netiešās izraidīšanas [riska] vērtējums, ievērojot “Iekšējās aizsardzības” nepieciešamības dažādu interpretāciju divās dalībvalstīs, ir saderīgs ar regulas 3. panta 1. punkta otro daļu un ar vispārēju aizliegumu trešo valstu valstspiederīgajiem izlemt, kurā Savienības valstī iesniegt starptautiskās aizsardzības pieteikumu?

                  4)

                  Ja atbilde uz iepriekšējiem jautājumiem ir apstiprinoša:

                              a)

                              vai netiešās izraidīšanas [riska] esamības vērtējums, ko veic tās valsts tiesu iestāde, kurā pieteikuma iesniedzējs ir iesniedzis otro starptautiskās aizsardzības pieteikumu pēc pirmā pieteikuma noraidīšanas, liek piemērot 17. panta 1. punktā paredzēto klauzulu, kas regulā ir definēta kā “diskrecionārā klauzula”;

                              b)

                              kādi kritēriji, papildus III un IV nodaļā paredzētajiem, ir jāizmanto tiesai, kas izskata prasības pieteikumu saskaņā ar regulas 27. pantu, lai varētu izvērtēt netiešās izraidīšanas risku, ņemot vērā, ka valsts, kas izskatīja pirmo starptautiskās aizsardzības pieteikumu, jau ir izslēgusi šī riska esamību?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (pārstrādāta redakcija) (OV 2013, L 180, 31. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu (pārstrādāta redakcija) (OV 2011, L 337, 9. lpp.).


title: Lieta C-256/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 22. aprīlī iesniedza Oberlandesgericht München (Vācija) – KP/TV un Gemeinde Bodman-Ludwigshafen

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/29

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 22. aprīlī iesniedza Oberlandesgericht München (Vācija) – KP/TV un Gemeinde Bodman-Ludwigshafen

      (Lieta C-256/21)
      (2021/C 278/41)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht München

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: KP

         Atbildētāji: TV, Gemeinde Bodman-Ludwigshafen

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Regulas (ES) 2017/1001 (1) 124. panta d) punkts un 128. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka Eiropas Savienības preču zīmju tiesai ir tiesības pieņemt lēmumu par Eiropas Savienības preču zīmes spēkā neesamību, par kuru ir tikusi celta pretprasība Regulas 2017/1001 128. panta izpratnē, pat pēc tam, kad uz šo Eiropas Savienības preču zīmi balstītā prasība par pārkāpumu 124. panta a) punkta izpratnē ir tikusi atsaukta juridiski saistošā veidā?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2017, L 154, 1. lpp.).


title: Lieta C-264/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 22. aprīlī iesniedza Korkein oikeus (Somija) – Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia/Koninklijke Philips N.V.

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/30

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 22. aprīlī iesniedza Korkein oikeus (Somija) – Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia/Koninklijke Philips N.V.

      (Lieta C-264/21)
      (2021/C 278/42)
      Tiesvedības valoda – somu

         Iesniedzējtiesa

         Korkein oikeus

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia

         Atbildētāja apelācijas tiesvedībā: Koninklijke Philips N.V.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai jēdziens “ražotājs” Produktatbildības direktīvas (1) 3. panta 1. punkta izpratnē ir saistīts ar priekšnosacījumu, ka personai, kura produktam ir pievienojusi vai ir ļāvusi pievienot savu nosaukumu, preču zīmi vai citu atšķirības zīmi, arī citādā veidā ir jāapliecina sevi kā produkta ražotāju?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu būtu apstiprinoša – ņemot vērā kādus aspektus, ir jāvērtē produkta ražotāja sevis apliecināšana? Vai šādai vērtēšanai nozīmīgi ir tas, ka šo produktu ir ražojusi preču zīmes īpašnieka viena meitassabiedrība, bet izplatījusi – tā cita meitassabiedrība?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 1999/34/EK (1999. gada 10. maijs), ar ko groza Padomes Direktīvu 85/374/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz atbildību par produktiem ar trūkumiem (OV 1999, L 141, 20. lpp.).


title: Lieta C-277/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 29. aprīlī iesniedza Conseil d’État (Beļģija) – Secrétariat général de l’Enseignement catholique ASBL (SeGEC), Fédération des Établissements libres subventionnés indépendants ASBL (FELSI), Groupe scolaire Don Bosco à Woluwe-Saint-Lambert ASBL, École fondamentale libre de Chênée ASBL, Collège Saint-Guibert de Gembloux ASBL, Collège Saint-Benoit de Maredsous ASBL, Pouvoir organisateur des Centres PMS libres à Woluwe ASBL/Institut des Comptes nationaux (ICN), Banque nationale de Belgique

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/30

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 29. aprīlī iesniedza Conseil d’État (Beļģija) – Secrétariat général de l’Enseignement catholique ASBL (SeGEC), Fédération des Établissements libres subventionnés indépendants ASBL (FELSI), Groupe scolaire Don Bosco à Woluwe-Saint-Lambert ASBL, École fondamentale libre de Chênée ASBL, Collège Saint-Guibert de Gembloux ASBL, Collège Saint-Benoit de Maredsous ASBL, Pouvoir organisateur des Centres PMS libres à Woluwe ASBL/Institut des Comptes nationaux (ICN), Banque nationale de Belgique

      (Lieta C-277/21)
      (2021/C 278/43)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d’État

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Secrétariat général de l’Enseignement catholique ASBL (SeGEC), Fédération des Établissements libres subventionnés indépendants ASBL (FELSI), Groupe scolaire Don Bosco à Woluwe-Saint-Lambert ASBL, École fondamentale libre de Chênée ASBL, Collège Saint-Guibert de Gembloux ASBL, Collège Saint-Benoit de Maredsous ASBL, Pouvoir organisateur des Centres PMS libres à Woluwe ASBL

         Atbildētāji: Institut des Comptes nationaux (ICN), Banque nationale de Belgique

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 549/2013 (2013. gada 21. maijs) par Eiropas nacionālo un reģionālo kontu sistēmu Eiropas Savienībā (1) A pielikuma 20.309 punkta h) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka regulējums, ar kuru kompetentā valdības iestāde izglītības darbību jomā:

                              —

                              apstiprina mācību programmas,

                              —

                              paredz regulējumu gan mācību struktūrai, gan prioritārajiem un specifiskajiem uzdevumiem, organizē un kontrolē skolnieku iestāšanās un atskaitīšanas nosacījumus, klases pedagoģiskās sapulces lēmumus un finansiālo līdzdalību, organizē skolu apvienošanu strukturētos tīklos un paredz pienākumu izstrādāt mācību, pedagoģisko un izglītības iestādes plānu, kā arī darbību atskaites sniegšanu,

                              —

                              organizē, kontrolē un it sevišķi pārbauda mācītās nozares, mācību līmeni un valodas likumu piemērošanu, izņemot pedagoģiskās metodes, un

                              —

                              nosaka minimālo skolēnu skaitu klasē, nodaļā, līmenī vai atbilstoši citiem apakšiedalījumiem izņemot, ja ir ministrijas piešķirta atkāpe,

                        ir uzskatāms par “pārmērīgu” šīs tiesību normas izpratnē, ciktāl ar to faktiski nosaka vai paredz saistības attiecīgās darbības nozares vienību vispārējai politikai vai programmai?

                  2)

                  Vai šīs pašas regulas A pielikuma 20.15 punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir ietverts vispārējs regulējums, paredzot specifiskus noteikumus, kas veido personāla “noteikumus”, kuri ir piemērojami bezpeļņas organizācijām, kas saņem valdības finansējumu un veic savas darbības izglītības jomā?

         (1)  OV 2013, L 174, 1. lpp.


title: Lieta C-278/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. aprīlī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – Dansk Akvakultur, kas rīkojas AquaPri A/S vārdā/Miljø- og Fødevareklagenævnet

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/31

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. aprīlī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – Dansk Akvakultur, kas rīkojas AquaPri A/S vārdā/Miljø- og Fødevareklagenævnet

      (Lieta C-278/21)
      (2021/C 278/44)
      Tiesvedības valoda – dāņu

         Iesniedzējtiesa

         Østre Landsret

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Dansk Akvakultur, kas rīkojas AquaPri A/S vārdā

         Atbildētāja: Miljø- og Fødevareklagenævnet

         Persona, kas iestājusies lietā: Landbrug & Fødevarer (kas atbalsta AquaPri A/S)

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (Dzīvotņu direktīva) (1) 6. panta 3. punkta [pirmais teikums] ir jāinterpretē tādējādi, ka šis noteikums ir piemērojams tādai situācijai kā šajā lietā, kurā tiek lūgta atļauja turpināt esošās zivju audzētavas darbību, ja zivju audzētavas darbība un slāpekļa un citu uzturvielu noplūde ir nemainīga salīdzinājumā ar 2006. gadā atļauto darbību un noplūdi, bet ja saistībā ar iepriekšējo zivju audzētavai piešķirto atļauju netika veikts novērtējums par visu attiecīgajā apgabalā esošo zivju audzētavu kopējo darbību un kumulatīvo ietekmi, jo attiecīgās iestādes novērtēja tikai kopējo slāpekļa un citu vielu papildu noplūdi no konkrētās zivju audzētavas?

                  2)

                  Vai, lai atbildētu uz pirmo jautājumu, ir nozīme tam, ka valsts Upju baseinu apsaimniekošanas plānā 2015.–2021. gadam zivju audzētavu klātbūtne šajā apgabalā tiek ņemta vērā tiktāl, ciktāl tajā tiek noteikts konkrēts slāpekļa daudzums, lai nodrošinātu, ka esošās zivju audzētavas šajā apgabalā var izmantot tām piešķirtās esošās noplūdes atļaujas un ka faktiskā noplūde no zivju audzētavām nepārsniedz noteiktās robežas?

                  3)

                  Ja situācijā, kāda ir šajā lietā, jāveic novērtējums atbilstoši Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta [pirmajam teikumam], vai attiecīgajai iestādei saistībā ar šo novērtējumu ir pienākums attiecībā uz šo teritoriju ņemt vērā slāpekļa noplūdes ierobežojumus, kas noteikti Upju baseinu apsaimniekošanas plānā 2015.–2021. gadam, un jebkuru citu būtisku informāciju un novērtējumus, kas varētu rasties no Upju baseinu apsaimniekošanas plāna vai Natura 2000 plāna?

         (1)  OV 1992, L 206, 7. lpp.


title: Lieta C-279/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. aprīlī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – X/Udlændingenævnet

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/32

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. aprīlī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – X/Udlændingenævnet

      (Lieta C-279/21)
      (2021/C 278/45)
      Tiesvedības valoda – dāņu

         Iesniedzējtiesa

         Østre Landsret

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: X

         Atbildētājs: Udlændingenævnet

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai “atturēšanās no jebkādas darbības klauzula” Lēmuma Nr. 1/80 (1) 13. pantā nepieļauj tādas valsts tiesību normas ieviešanu un piemērošanu, kura – kā laulāto atkalapvienošanās nosacījumu – nosaka, ja vien konkrētā gadījumā nav sevišķi svarīgu iemeslu, ka laulātajam/faktiskajam dzīvesbiedram, uz kuru kā uz Turcijas darba ņēmēju attiecīgajā ES dalībvalstī attiecas Asociācijas līgums un Lēmums Nr. 1/80, ir sekmīgi jānokārto uzņemošās dalībvalsts oficiālās valodas zināšanu pārbaudījums, situācijā, kāda tiek aplūkota pamatlietā, kurā Turcijas darba ņēmējs pastāvīgās uzturēšanās tiesības attiecīgajā ES dalībvalstī ir ieguvis saskaņā ar iepriekš spēkā bijušajiem noteikumiem, saskaņā ar kuriem nebija paredzēts priekšnosacījums sekmīgi nokārtot attiecīgās dalībvalsts valodas zināšanu pārbaudījumu, lai iegūtu šādas tiesības?

                  2)

                  Vai īpašais diskriminācijas aizliegums, kas noteikts Lēmuma Nr. 1/80 10. panta 1. punktā, attiecas uz valsts tiesību normu, kura – kā laulāto atkalapvienošanās nosacījumu – nosaka, ja vien konkrētā gadījumā nav sevišķi svarīgu iemeslu, ka laulātajam/faktiskajam dzīvesbiedram, uz kuru kā uz Turcijas darba ņēmēju attiecīgajā ES dalībvalstī attiecas Asociācijas līgums un Lēmums Nr. 1/80, ir sekmīgi jānokārto uzņemošās dalībvalsts oficiālās valodas zināšanu pārbaudījums, situācijā, kāda tiek aplūkota pamatlietā, kurā Turcijas darba ņēmējs pastāvīgās uzturēšanās tiesības attiecīgajā ES dalībvalstī ir ieguvis saskaņā ar iepriekš spēkā bijušajiem noteikumiem, saskaņā ar kuriem nebija paredzēts priekšnosacījums sekmīgi nokārtot attiecīgās dalībvalsts valodas zināšanu pārbaudījumu, lai iegūtu šādas tiesības?

                  3)

                  Ja atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša, vai tas nozīmē, ka vispārējais diskriminācijas aizliegums, kas noteikts Asociācijas līguma 9. pantā, nepieļauj tādu valsts tiesību normu kā minētā tiesību norma situācijā, kāda tiek aplūkota pamatlietā, kurā Turcijas darba ņēmējs pastāvīgās uzturēšanās tiesības attiecīgajā ES dalībvalstī ir ieguvis saskaņā ar iepriekš spēkā bijušajiem noteikumiem, saskaņā ar kuriem nebija paredzēts priekšnosacījums, ka, lai iegūtu šādas tiesības, ir sekmīgi jānokārto uzņemošās dalībvalsts oficiālās valodas zināšanu pārbaudījums, ja šāda prasība netiek piemērota attiecīgās Ziemeļu dalībvalsts (šajā gadījumā Dānijas) un citu Ziemeļvalstu pilsoņiem, vai citiem, kuri ir ES valstu pilsoņi (un tādējādi netiek piemērota ES/EEZ pilsoņiem)?

                  4)

                  Ja atbilde uz 3. jautājumu ir apstiprinoša, vai uz vispārējo diskriminācijas aizliegumu, kas noteikts Asociācijas līguma 9. pantā, var tieši atsaukties valstu tiesās?

         (1)  Asociācijas padomes 1980. gada 19. septembra Lēmums Nr. 1/80 par EEK un Turcijas Asociācijas attīstību (nav publicēts).


title: Lieta C-280/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 30. aprīlī iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – P.I./Migracijos departamentas prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/33

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 30. aprīlī iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – P.I./Migracijos departamentas prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos

      (Lieta C-280/21)
      (2021/C 278/46)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

         Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: P.I.

         Atbildētājs: Migracijos departamentas prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos

         Prejudiciālais jautājums

      Vai pretestību pret ietekmīgu korumpētu grupu, kura darbojas nelikumīgi un apspiež patvēruma meklētāju, izmantojot valsts mehānismu, un pret kuru plašās korupcijas valstī dēļ nevar tikt īstenota likumīga aizsardzība, var uzskatīt par līdzvērtīgu uz viņu attiecinātu politisko uzskatu jēdzienam Direktīvas 2011/95/ES (1) 10. panta izpratnē?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu (OV 2011, L 337, 9. lpp.).


title: Lieta C-287/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 5. maijā iesniedza Landesgericht Salzburg (Austrija) – FC/FTI Touristik GmbH

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/33

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 5. maijā iesniedza Landesgericht Salzburg (Austrija) – FC/FTI Touristik GmbH

      (Lieta C-287/21)
      (2021/C 278/47)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesgericht Salzburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: FC

         Atbildētāja: FTI Touristik GmbH

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2015/2302 (2015. gada 25. novembris) par kompleksiem ceļojumiem un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem (1) (“Direktīva”) 12.panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ceļotāja iniciēta kompleksā ceļojuma līguma izbeigšana, atsaucoties uz “nenovēršamiem un ārkārtējiem apstākļiem”, principā ir iespējama tikai pirms paša ceļojuma sākuma, vai arī šī izbeigšana atsevišķos gadījumos ir iespējama pat 3-4 mēnešus pirms ceļojums sācies?

                  2)

                  Ja paziņojums par līguma izbeigšanu principā ir pieļaujams bez laika ierobežojumiem, ir jājautā,

                              a)

                              vai, lai no ceļotāja viedokļa attiecībā uz plānoto ceļojuma periodu ex-ante vērtējumā veiktu prognozi, ir pietiekami, ka iepriekš minētos apstākļus un no tiem izrietošo ietekmi jau var novērtēt ar zināmu varbūtību un, ja riska situācija jau ir radusies, ar lielu varbūtību nevar sagaidīt būtisku uzlabojumu, un

                              b)

                              vai priekšlaicīgi paziņota līguma izbeigšana nekaitē ceļotājam, ja apstākļi, kas pastāv jau paziņojuma par līguma izbeigšanu iesniegšanas brīdī, atklājas tikai tieši pirms plānotā ceļojuma sākuma tā, ka ceļojumu galu galā ceļojuma rīkotājs nevar īstenot, vai nevar sagaidīt, ka ceļotājs tajā piedalīsies?

                  3)

                  Vai, izvērtējot nenovēršamu un ārkārtēju apstākļu esamību galamērķa vietā vai tās tiešā tuvumā un to radītos būtiskos traucējumus kompleksā ceļojuma īstenošanai,

                              a)

                              ir runa tikai par objektīviem apstākļiem, vai ir jāņem vērā arī ceļotāja subjektīvie apstākļi – šajā gadījumā, piemēram, ceļojuma īpašais mērķis un tas, ka līdzi tika ņemti divi mazi bērni, un

                              b)

                              paredzamā riska situācijas novērtējums ceļojuma laikā, papildus ierašanās un atgriešanās darbībām, galvenokārt ir atkarīgs no galamērķa Sardīnijā, nevis no pārējās Itālijas teritorijas?

                  4)

                  Vai tiesības līgumu izbeigt bez maksas nav paredzētas, ja apstākļi, uz kuriem ceļotājs atsaucas, jau pastāvēja rezervācijas brīdī vai vismaz bija paredzami, vai arī tas vismaz var novest pie stingrāka standarta piemērošanas, novērtējot pasliktināšanās iespējamību?

                  5)

                  Ja ceļojuma līguma bezmaksas izbeigšanas nosacījumi nav izpildīti, rodas jautājums par to, vai nolīgtajām “saprātīgām standarta izbeigšanas maksām” Direktīvas 12. panta 1. punkta izpratnē ir tikai jāietilpst nozarē ierasto procentu likmju robežās, pamatojoties uz nozares praksē balstītām likmēm, vai arī vienmēr konkrētajā gadījumā ir jāpārbauda paredzamie izmaksu ietaupījumi un ienākumi no ceļojuma pakalpojumu alternatīvas izmantošanas, atklājot ceļojuma rīkotāja aprēķina bāzi?

                  6)

                  Vai vērtējumā par nolīgtas standarta izbeigšanas maksas piemērotību var atsaukties uz valsts tiesībām, ja saskaņā ar tiem paredzamu, nesamērīgu procesuālu izdevumu gadījumā tiek ļauts summu noteikt pēc tiesas ieskatiem?

                  7)

                  Vai Direktīvas 12. panta 1. punkta pēdējais teikums, saskaņā ar kuru pēc ceļotāja pieprasījuma ceļojuma organizators pamato līguma izbeigšanas maksas apmēru, arī attiecas uz standarta, ar procentuālu daļu nolīgtu līguma izbeigšanas maksu, un kādas ir juridiskā sekas tam, ja ceļojuma organizators nepilda vai nepilda pienācīgi šo pienākumu?

                  8)

                  Vai ceļojuma organizatoram ir pienākums apgalvot un pierādīt, ka standarta, ar procentuālu daļu nolīgta līguma izbeigšanas maksa ir piemērota, vai arī ceļotājam vienmēr ir jāiebilst un jāpierāda tas, ko ceļojuma organizators parasti ietaupa atkarībā no līguma izbeigšanas laika un ko tas parasti iegūst, alternatīvi pārdodot ceļošanas pakalpojumus?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2015/2302 (2015. gada 25. novembris) par kompleksiem ceļojumiem un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2006/2004 un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/83/ES un atceļ Padomes Direktīvu 90/314/EEK (OV 2015, L 326, 1. lpp.).


title: Lieta C-288/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 5. maijā Universität Koblenz-Landau iesniedza par Vispārējās tiesas (desmitā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 24. februāra spriedumu lietā T-108/18 Universität Koblenz-Landau/Eiropas Izglītības un kultūras izpildaģentūra

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/34

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 5. maijāUniversität Koblenz-Landau iesniedza par Vispārējās tiesas (desmitā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 24. februāra spriedumu lietā T-108/18 Universität Koblenz-Landau/Eiropas Izglītības un kultūras izpildaģentūra
      (Lieta C-288/21 P)
      (2021/C 278/48)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Universität Koblenz-Landau (pārstāvji: C. von der Lühe un R. Di Prato, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Izglītības un kultūras izpildaģentūra

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas spriedumu 2021. gada 24. februāra spriedumu lietā T-108/18 un konstatēt, ka nepastāv pret apelācijas sūdzības iesniedzēju ar atbildētājas apelācijas tiesvedībā 2017. gada 21. decembra lēmumu Nr. OF/2016/0720 un 2018. gada 7. februāra lēmumu Nr. OF/2016/0720 izvirzītie prasījumi par naudas līdzekļu atmaksu,

                  —

                  bet pakārtoti – atcelt minēto Vispārējās tiesas spriedumu un lietu nodot atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā,

                  —

                  piespriest atbildētājai apelācijas tiesvedībā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pārsūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                     Pirmais pamats: procesuāls iebildums pret tiesvedības mutvārdu daļas neatsākšanu
                  Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka līdz ar prasītājas jauno izklāstu par lietas faktiskajiem apstākļiem, kurš tai esot kļuvis zināms tikai pēc tiesvedības mutvārdu daļas pabeigšanas un kuru tā līdz šim neesot varējusi iekļaut tiesvedībā, apstrīdētā lēmuma būtiskiem punktiem esot zudis argumentācijas priekšmets, jo šis lēmums esot balstīts uz lietas faktiskajiem apstākļiem, kuri nav apstiprināti ar valsts kriminālizmeklēšanas iestādes konstatējumu.
                  Turklāt prasītājas pieteikums par tiesvedības mutvārdu daļas atsākšanu – tādu līdz šim nezināmu jaunu faktu dēļ, kuri būtu juridiski nozīmīgi strīda atrisināšanai tādā ziņā, ka ar to palīdzību esot iespējams risinājumu ietekmēt konkrētajai pusei labvēlīgā veidā – esot noraidīts kļūdainas novērtējuma brīvības izmantošanas dēļ.

                  2.

                     Otrais pamats: nepareiza izpratne par principa par tiesībām tikt uzklausītam tvērumu
                  Vispārējā tiesa esot nepareizi izpratusi to, ka tā fakta dēļ, ka, objektīvi vērtējot, prasītājai – ne savas vainas dēļ – apstrīdētā atbildētājas lēmuma pieņemšanas laikā neesot bijis iespējams iesniegt dokumentus, kas pierādītu naudas līdzekļu atbilstīgu izlietojumu, atbildētāja esot izdarījusi prasītājai nelabvēlīgu konstatējumu par naudas līdzekļu atbilstīgu izlietojumu.

                  3.

                     Trešais pamats: tiesiskās paļāvības aizsardzības principa neievērošana un nepareiza izpratne par samērīguma principa tvērumu
                  Vispārējā tiesa neesot izvērtējusi vai juridiski kļūdaini esot izvērtējusi prasītājas tiesisko paļāvību, kas esot izveidojusies līdz ar atbildētājas rakstveida apstiprinājumiem par strīdīgo atbalstīto projektu pienācīgu izskatīšanu.
                  Vispārējā tiesa neesot konstatējusi tikai vēlāk atklājušos faktisku atsķirību no lietas faktisko apstākļu izklāsta, uz ko balstīts atbildētājas apliecinājums par naudas līdzekļu atbilstīgu izlietojumu, kura vienīgā būtu pietiekama, lai apšaubītu sākotnējo pozitīvo novērtējumu par izskatīšanas procesiem un to lietderīgumu.
                  Visbeidzot – samērīguma principam neatbilstot tas, ka pirms atbildētājai iespējami radikālākā pasākuma (šajā gadījumā – visu apstiprināto un izmaksāto atbalsta līdzekļu atgūšana pilnā apmērā) veikšanas šādas norādes par eventuālu atšķirību no lietas faktisko apstākļu izklāsta neesot tikušas izskatītas pilnīgi un izmantojot visus atbildētājai un tiesai pieejamos informācijas avotus.


title: Lieta C-291/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 7. maijā iesniedza Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) – Starkinvest SRL

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/35

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 7. maijā iesniedza Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) – Starkinvest SRL

      (Lieta C-291/21)
      (2021/C 278/49)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal de première instance de Liège

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Starkinvest SRL

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai izsniegts tiesas nolēmums, ar kuru lietas dalībniekam tiek piespriests maksāt soda nauda pārtraukšanas rīkojuma pārkāpuma gadījumā, ir uzskatāms par nolēmumu, kurā parādniekam liek maksāt kreditora prasījumu, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 655/2014 (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido Eiropas kontu apķīlāšanas rīkojuma procedūru, lai atvieglotu pārrobežu parādu piedziņu civillietās un komerclietās, 7.2. panta izpratnē (1)?

                  2)

                  Vai tiesas nolēmums, ar kuru lietas dalībniekam tiek piespriests maksāt soda naudu, lai gan tas ir izpildāms izcelsmes valstī, ietilpst jēdzienā “nolēmums” Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 655/2014 (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido Eiropas kontu apķīlāšanas rīkojuma procedūru, 4. panta izpratnē, ja summa nav galīgi noteikta saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1215/12 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 55. pantu (2)?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 655/2014 (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido Eiropas kontu apķīlāšanas rīkojuma procedūru, lai atvieglotu pārrobežu parādu piedziņu civillietās un komerclietās (OV 2014, L 189, 59. lpp.).

         (2)  OV 2012, L 351, 1. lpp.


title: Lieta C-297/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 10. maijā iesniedza Tribunale Ordinario di Firenze (Itālija) – XXX.XX/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/36

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 10. maijā iesniedza Tribunale Ordinario di Firenze (Itālija) – XXX.XX/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino
      (Lieta C-297/21)
      (2021/C 278/50)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Ordinario di Firenze

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: XXX.XX

         Atbildētājs: Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Prioritāri, vai Regulas (ES) Nr. 604/2013 (1) 17. panta 1. punkts, ievērojot [Eiropas Savienības Pamattiesību hartas] 19. un 47. pantu un Regulas (ES) Nr. 604/2013 27. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts tiesai, kas izskata prasību, ar kuru tiek apstrīdēts Dublinas biroja lēmums, ir atļauts apstiprināt valsts, kurai būtu jāīsteno pārsūtīšana saskaņā ar 18. panta 1. punkta d) apakšpunktu, kompetenci, ja šī tiesa konstatē, ka kompetentajā dalībvalstī pastāv neizraidīšanas principa pārkāpuma risks, jo [starptautiskās aizsardzības] pieteikuma iesniedzējs var tikt izraidīts uz savu izcelsmes valsti, kurā tam draudētu nāves vai necilvēcīgas un pazemojošas attieksmes risks?

                  2)

                  Pakārtoti, vai Regulas (ES) Nr. 604/2013 3. panta 2. punkts, ievērojot [Hartas] 19. un 47. pantu un Regulas (ES) Nr. 604/2013 27. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesai ir atļauts apstiprināt tās valsts kompetenci, kurai ir jāīsteno pārsūtīšana saskaņā ar minētās regulas 18. panta 1. punkta d) apakšpunktu, ja tiek konstatēts:

                              a)

                              ka kompetentajā dalībvalstī pastāv neizraidīšanas principa pārkāpuma risks, jo [starptautiskās aizsardzības] pieteikuma iesniedzējs var tikt izraidīts uz savu izcelsmes valsti, kurā tam draudētu nāves vai necilvēcīgas vai pazemojošas attieksmes risks;

                              b)

                              ka nav iespējama pārsūtīšana uz nevienu valsti, kas izraudzīta, balstoties uz Regulas (ES) Nr. 604/2013 III nodaļā izklāstītajiem kritērijiem?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV 2013, L 180, 31. lpp.).


title: Lieta C-303/21: Prasība, kas celta 2021. gada 11. maijā – Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/37

      Prasība, kas celta 2021. gada 11. maijā – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
      (Lieta C-303/21)
      (2021/C 278/51)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: W. Roels un A. Spina)

         Atbildētāja: Itālijas Republika

         Prasījumi

      Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt, ka, izslēdzot Eiropas Savienības pilsoņus, kas nav Itālijas pilsoņi un kuriem nav nolūka reģistrēties Itālijā, no nodokļa atvieglojuma režīma viņu pirmā parastā mājokļa iegādei Itālijas teritorijā, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kuri tai noteikti Līguma par Eiropas Savienības darbību 18. un 63. pantā;

                  —

                  piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrācijas nodokļa atvieglojums par dzīvošanas mērķim iegādātu nekustamo īpašumu Itālijā (t.s. “pirmais mājoklis”) tiek piemērots ar konkrētiem nosacījumiem, tostarp, ka īpašumam jāatrodas pašvaldības teritorijā, kurā dzīvo nodokļa maksātājs, vai kurā tas paredz reģistrēt savu pastāvīgo dzīvesvietu 18 mēnešu laikā no nekustamā īpašuma iegādes. Lai piemērotu šo nodokļa atvieglojumu, ir piemērojami vienlīdzīgi nosacījumi gan Itālijas pilsoņiem, gan citu dalībvalstu pilsoņiem. Tomēr saskaņā ar tiesību normām, kas ir šīs prasības priekšmets, šāda prasība nav jāpiemēro tikai Itālijas pilsoņiem, kuri ar darbu saistītu iemeslu dēļ ir ekspatrianti ārvalstīs.
      Komisija uzskata, ka, tā kā, lai piemērotu nodokļu atvieglojumu, nodokļa maksātāju Itālijas pilsonībai ir noteicoša nozīme, pēc kuras nošķir Itālijas pilsoņus no citu dalībvalstu pilsoņiem, šie aplūkojamie valsts tiesību akti tieši diskriminē valstiskās piederības dēļ un tas ir aizliegts ar LESD 18. pantu.
      Turklāt Komisija apgalvo, ka, tā kā nerezidenta īstenotais nekustamā īpašuma pirkums vienas dalībvalsts teritorijā ir ieguldījums nekustamajā īpašumā, kas ir ietverams kapitāla aprites starp dalībvalstīm kategorijā, labvēlīgākā attieksme pret vienas dalībvalsts pilsoņiem, kas ir paredzēta aplūkojamajos valsts tiesību aktos, ir kapitāla brīvas aprites ierobežojums, ko aizliedz ar LESD 63. panta pirmo daļu, un to nevar objektīvi pamatot saskaņā ar LESD 65. panta pirmo un trešo punktu.


title: Lieta C-342/21: Prasība, kas celta 2021. gada 3. jūnijā – Eiropas Komisija/Slovākijas Republika

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/37

      Prasība, kas celta 2021. gada 3. jūnijā – Eiropas Komisija/Slovākijas Republika
      (Lieta C-342/21)
      (2021/C 278/52)
      Tiesvedības valoda – slovāku

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Noll-Ehlers, R. Lindenthal)

         Atbildētāja: Slovākijas Republika

         Prasījumi

                  —

                  atzīt, ka, kopš 2005. gada sistemātiski un ilgstoši pārsniedzot pieļaujamās PM10 dienas vērtības zonā SKBB01 Banskobystrický kraj (Banska Bistricas apgabals, Slovākija) (izņemot 2016. gadu) un aglomerācijā SKKO0.1 Košice (Košice, Slovākija) (izņemot 2009., 2015. un 2016. gadu), Slovākijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/50/EK (1) (2008. gada 21. maijs) par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai 13. panta 1. punktā, kopsakarā ar tās XI pielikumu;

                  —

                  atzīt, ka, gaisa kvalitātes uzlabošanas plānos neparedzot piemērotus pasākumus, lai pārsnieguma laiks būtu pēc iespējas īsāks zonā SKBB01 Banskobystrický kraj (Banska Bistricas apgabals, Slovākija), aglomerācijā SKKO0.1 Košice (Košice, Slovākija) un zonā SKKO02 Košický kraj (Košices apgabals, Slovākija), Slovākijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 2008/50/EK 23. panta 1. punkta otrajā daļā kopsakarā ar direktīvas XV pielikumu paredzētos pienākumus;

                  —

                  piespriest Slovākijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Direktīvā 2008/50/EK ir paredzēts PM10 dienas koncentrācijas robežlielums (50 μg/m3). Dienas koncentrācijas robežlielums nedrīkst tikt pārsniegts vairāk kā 35 reizes kalendārā gada laikā. Slovākijas Republika esot sistemātiski un ilgstoši pārkāpusi Direktīvas 2008/50 13. panta 1. punktu zonā SKBB01 Banskobystrický kraj (Banska Bistricas apgabals, Slovākija) un aglomerācijā SKKO0.1 Košice (Košice, Slovākija), kas izriet no gada ziņojumiem par gaisa kvalitāti, kurus Slovākijas Republika ir iesniegusi atbilstoši direktīvas 27. pantam.
      Turklāt Direktīvas 2008/50 23. panta 1. punktā ir noteikts, ka gadījumā, ja konkrētās zonās vai aglomerācijās piesārņojošo vielu koncentrācija gaisā pārsniedz kādu robežlielumu vai mērķlielumu, kā arī attiecīgu pielaides robežu, dalībvalstis minētajām zonām vai aglomerācijām nodrošina gaisa kvalitātes uzlabošanas plānu izstrādi, lai panāktu atbilstību attiecīgajam robežlielumam vai mērķlielumam, kā paredzēts XI pielikumā. Robežlielumiem, kuru sasniegšanas termiņš jau ir beidzies, gaisa kvalitātes plānos paredz piemērotus pasākumus, lai pārsnieguma laiks būtu pēc iespējas īsāks. Komisija apgalvo, ka Slovākijas Republika nav izpildījusi pienākumu izstrādāt gaisa kvalitātes uzlabošanas plānus gadījumam, ja tiek pārsniegti robežlielumi zonā Banskobystrický kraj (Banska Bistricas apgabals, Slovākija), zonā Košický kraj (Košices apgabals, Slovākija) un aglomerācijā Košice (Košice, Slovākija), kuros būtu paredzēti piemēroti pasākumi, lai pārsnieguma laiks būtu pēc iespējas īsāks. Šis pārkāpums gan izrietot jau no paša fakta, ka šajās abās zonās un minētajā aglomerācijā Slovākijas Republika ir sistemātiski un ilgstoši pārkāpusi minēto 13. panta 1. punktu, jo pārsniedza PM10 dienas robežlielumu. Turklāt minētās direktīvas 23. panta 1. punkta pārkāpums izrietot arī no neatbilstošiem gaisa kvalitātes uzlabošanas plāniem, nepietiekamas gaisa kvalitātes uzlabošanas stratēģijas, papildu pasākumu neesamības un nepilnībām Slovākijas tiesiskajā regulējumā.

         (1)  OV 2008, L 152, 1. lpp.


title: Lieta T-769/16: Vispārējās tiesas 2021. gada 24. marta spriedums – Picard/Komisija (Civildienests – Līgumdarbinieki – Civildienesta noteikumu 2014. gada reforma – Pārejas pasākumi saistībā ar pensijas tiesību konkrētu aprēķina kārtību – Režīma maiņa pēc līgumdarbinieka jauna līguma parakstīšanas – Jēdziens “būt nodarbinātam”)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/39

      Vispārējās tiesas 2021. gada 24. marta spriedums – Picard/Komisija
      (Lieta T-769/16) (1)

      (Civildienests - Līgumdarbinieki - Civildienesta noteikumu 2014. gada reforma - Pārejas pasākumi saistībā ar pensijas tiesību konkrētu aprēķina kārtību - Režīma maiņa pēc līgumdarbinieka jauna līguma parakstīšanas - Jēdziens “būt nodarbinātam”)
      (2021/C 278/53)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Maxime Picard (Hettange-Grande, Francija) (pārstāvji: M.-A. Lucas un M. Bertha, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Mongin un G. Gattinara)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un kurā ir lūgts, pirmkārt, atcelt Komisijas Atalgojuma un individuālo tiesību biroja (PMO) Pensiju sektora vadītāja 2016. gada 4. janvāra atbildi un, otrkārt, ciktāl nepieciešams, Komisijas Cilvēkresursu [un drošības] ģenerāldirektorāta E direktorāta direktora 2016. gada 25. jūlija lēmumu noraidīt prasītāja 2016. gada 1. aprīļa sūdzību par lēmumu, kas izriet no 2016. gada 4. janvāra atbildes, vai tā neesamību

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Maxime Picard atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 14, 16.1.2017.


title: Lieta T-223/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 2. jūnija spriedums – Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo/Komisija (Valsts atbalsts – Veselības aprūpes pakalpojumi – Tiešās subsīdijas, kas ir piešķirtas publiskām slimnīcām Lacio reģionā (Itālija) – Lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība – Atcelšanas prasība – Reglamentējošs akts, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem – Tiešs skārums – Pieņemamība – Pienākums norādīt pamatojumu – Saimnieciskās darbības jēdziens)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/39

      Vispārējās tiesas 2021. gada 2. jūnija spriedums – Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo/Komisija
      (Lieta T-223/18) (1)

      (Valsts atbalsts - Veselības aprūpes pakalpojumi - Tiešās subsīdijas, kas ir piešķirtas publiskām slimnīcām Lacio reģionā (Itālija) - Lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība - Atcelšanas prasība - Reglamentējošs akts, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem - Tiešs skārums - Pieņemamība - Pienākums norādīt pamatojumu - Saimnieciskās darbības jēdziens)
      (2021/C 278/54)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo (Albano Laziale, Itālija) (pārstāvis: F. Rosi, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: K. Herrmann un F. Tomat)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu C(2017) 7973 final (2017. gada 4. decembris) par valsts atbalstu SA.39913 (2017/NN) – Itālija – Apgalvota kompensācija publiskām slimnīcām Lacio reģionā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 190, 4.6.2018.


title: Lieta T-854/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 2. jūnija spriedums – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (“MONTANA”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MONTANA” – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) – Tiesības tikt uzklausītam – Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts – Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas – Tādu pierādījumu pieņemšana, kuri pirmo reizi iesniegti procesā apelācijas padomē – Regulas 2017/1001 95. panta 1. un 2. punkts)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/40

      Vispārējās tiesas 2021. gada 2. jūnija spriedums – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (“MONTANA”)
      (Lieta T-854/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MONTANA” - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) - Tiesības tikt uzklausītam - Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts - Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas - Tādu pierādījumu pieņemšana, kuri pirmo reizi iesniegti procesā apelācijas padomē - Regulas 2017/1001 95. panta 1. un 2. punkts)
      (2021/C 278/55)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Franz Schröder GmbH & Co. KG (Delbrika, Vācija) (pārstāvji: L. Pechan un N. Fangmann, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Gája)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: RDS Design ApS (Allerēda, Dānija) (pārstāvis: J. Viinberg, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 14. oktobra lēmumu lietā R 2393/2018-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Franz Schröder un RDS Design.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Franz Schröder GmbH & Co. KG sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  RDS Design ApS sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 54, 17.2.2020.


title: Lieta T-855/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 2 jūnija spriedums – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (“MONTANA”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – Grafiska preču zīme “MONTANA” – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) – Tiesības tikt uzklausītam – Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts – Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas – Tādu pierādījumu pieņemšana, kuri pirmo reizi iesniegti procesā apelācijas padomē – Regulas 2017/1001 95. panta 1. un 2. punkts)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/41

      Vispārējās tiesas 2021. gada 2 jūnija spriedums – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (“MONTANA”)
      (Lieta T-855/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Grafiska preču zīme “MONTANA” - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) - Tiesības tikt uzklausītam - Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts - Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas - Tādu pierādījumu pieņemšana, kuri pirmo reizi iesniegti procesā apelācijas padomē - Regulas 2017/1001 95. panta 1. un 2. punkts)
      (2021/C 278/56)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Franz Schröder GmbH & Co. KG (Delbrika, Vācija) (pārstāvji: L. Pechan un N. Fangmann, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Gája)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: RDS Design ApS (Allerēda, Dānija) (pārstāvis: J. Viinberg, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 14. oktobra lēmumu lietā R 1006/2019-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Franz Schröder un RDS Design.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Franz Schröder GmbH & Co. KG sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  RDS Design ApS sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 54, 17.2.2020.


title: Lieta T-856/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 2 jūnija spriedums – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (“MONTANA”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – Vārdiska preču zīme “MONTANA” – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) – Tiesības tikt uzklausītam – Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts – Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas – Tādu pierādījumu pieņemšana, kuri pirmo reizi iesniegti procesā apelācijas padomē – Regulas 2017/1001 95. panta 1. un 2. punkts)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/41

      Vispārējās tiesas 2021. gada 2 jūnija spriedums – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (“MONTANA”)
      (Lieta T-856/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Vārdiska preču zīme “MONTANA” - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) - Tiesības tikt uzklausītam - Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts - Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas - Tādu pierādījumu pieņemšana, kuri pirmo reizi iesniegti procesā apelācijas padomē - Regulas 2017/1001 95. panta 1. un 2. punkts)
      (2021/C 278/57)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Franz Schröder GmbH & Co. KG (Delbrika, Vācija) (pārstāvji: L. Pechan un N. Fangmann, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Gája)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: RDS Design ApS (Allerēda, Dānija) (pārstāvis: J. Viinberg, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 14. oktobra lēmumu lietā R 2394/2018-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Franz Schröder un RDS Design.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Franz Schröder GmbH & Co. KG sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  RDS Design ApS sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 54, 17.2.2020.


title: Lieta T-17/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 2. jūnija spriedums – adp Gauselmann/EUIPO – Gameloft (“GAMELAND”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “GAMELAND” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Gameloft” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana – Regulas 2017/1001 47. panta 2. punkts – Preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādīto pakalpojumu loka sašaurināšana)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/42

      Vispārējās tiesas 2021. gada 2. jūnija spriedums – adp Gauselmann/EUIPO – Gameloft (“GAMELAND”)
      (Lieta T-17/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “GAMELAND” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Gameloft” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas 2017/1001 47. panta 2. punkts - Preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādīto pakalpojumu loka sašaurināšana)
      (2021/C 278/58)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Vācija) (pārstāve: K. Mandel, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: S. Palmero Cabezas)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Gameloft SE (Parīze, Francija) (pārstāve: M. Decker, advokāte)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 5. novembra lēmumu lietā R 2502/2018-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Gameloft un adp Gauselmann.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  adp Gauselmann GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 68, 2.3.2020.


title: Lieta T-177/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 2. jūnija spriedums – Himmel/EUIPO – Ramirez Monfort (“Hispano Suiza”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Hispano Suiza” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “HISPANO SUIZA” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/43

      Vispārējās tiesas 2021. gada 2. jūnija spriedums – Himmel/EUIPO – Ramirez Monfort (“Hispano Suiza”)
      (Lieta T-177/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Hispano Suiza” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “HISPANO SUIZA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2021/C 278/59)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Erwin Leo Himmel (Valšvila, Šveice) (pārstāvis: A. Gomoll, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: M. Fischer)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Gonzalo Andres Ramirez Monfort (Barselona, Spānija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 21. janvāra lēmumu lietā R 67/2019-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp E. L. Himmel un G. A. Ramirez Monfort.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 21. janvāra lēmumu lietā R 67/2019-1.

                  2)

                  EUIPO atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 191, 8.6.2020.


title: Lieta T-183/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 2. jūnija spriedums – Schneider/EUIPO – Raths (“Teslaplatte”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Teslaplatte” – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/43

      Vispārējās tiesas 2021. gada 2. jūnija spriedums – Schneider/EUIPO – Raths (“Teslaplatte”)
      (Lieta T-183/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Teslaplatte” - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
      (2021/C 278/60)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Christian Schneider (Leverkūzene, Vācija) (pārstāvis: R. Buttron, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: D. Walicka)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Oliver Raths (Männedorf, Šveice) (pārstāvji: G. Jacobs un M. Maybaum, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 15. janvāra lēmumu lietā R 247/2019-2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp O. Raths un C. Schneider.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Christian Schneider atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 191, 8.6.2020.


title: Lieta T-233/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 25. maija rīkojums – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (“R.T.S. ROCHEM Technical Services”) (Eiropas Savienības preču zīme – Apstrīdētā lēmuma atsaukšana – Strīda priekšmeta zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/44

      Vispārējās tiesas 2021. gada 25. maija rīkojums – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (“R.T.S. ROCHEM Technical Services”)
      (Lieta T-233/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Apstrīdētā lēmuma atsaukšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2021/C 278/61)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Rochem Group AG (Cūga, Šveice) (pārstāve: K. Guridi Sedlak, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: P. Sipos)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Rochem Marine Srl (Gênes, Itālija) (pārstāvji: R. Gioia un L. Mansi, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 20. februāra lēmumu lietā R 1544/2019-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Rochem Marine un Rochem Group.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) sedz savus, kā arī atlīdzina Rochem Group AG un Rochem Marine Srl. tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 215, 29.6.2020.


title: Lieta T-261/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 25. maija rīkojums – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (“ROCHEM”) (Eiropas Savienības preču zīme – Apstrīdētā lēmuma atsaukšana – Strīda priekšmeta zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/44

      Vispārējās tiesas 2021. gada 25. maija rīkojums – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (“ROCHEM”)
      (Lieta T-261/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Apstrīdētā lēmuma atsaukšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2021/C 278/62)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Rochem Group AG (Cūga, Šveice) (pārstāve: K. Guridi Sedlak, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: P. Sipos)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Rochem Marine Srl (Gênes, Itālija) (pārstāvji: R. Gioia un L. Mansi, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 2. marta lēmumu lietā R 1547/2019-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Rochem Marine un Rochem Group.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) sedz savus, kā arī atlīdzina Rochem Group AG un Rochem Marine Srl. tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 222, 6.7.2020.


title: Lieta T-262/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 25. maija rīkojums – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (“ROCHEM”) (Eiropas Savienības preču zīme – Apstrīdētā lēmuma atsaukšana – Strīda priekšmeta zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/45

      Vispārējās tiesas 2021. gada 25. maija rīkojums – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (“ROCHEM”)
      (Lieta T-262/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Apstrīdētā lēmuma atsaukšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2021/C 278/63)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Rochem Group AG (Cūga, Šveice) (pārstāve: K. Guridi Sedlak, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: P. Sipos)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Rochem Marine Srl (Gênes, Itālija) (pārstāvji: R. Gioia un L. Mansi, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 2. marta lēmumu lietā R 1546/2019-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Rochem Marine un Rochem Group.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) sedz savus, kā arī atlīdzina Rochem Group AG un Rochem Marine Srl. tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 222, 6.7.2020.


title: Lieta T-263/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 25. maija rīkojums – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (“R.T.S. ROCHEM Technical Services”) (Eiropas Savienības preču zīme – Apstrīdētā lēmuma atsaukšana – Strīda priekšmeta zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/46

      Vispārējās tiesas 2021. gada 25. maija rīkojums – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (“R.T.S. ROCHEM Technical Services”)
      (Lieta T-263/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Apstrīdētā lēmuma atsaukšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2021/C 278/64)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Rochem Group AG (Cūga, Šveice) (pārstāve: K. Guridi Sedlak, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: P. Sipos)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Rochem Marine Srl (Gênes, Itālija) (pārstāvji: R. Gioia un L. Mansi, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 2. marta lēmumu lietā R 1545/2019-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Rochem Marine un Rochem Group.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) sedz savus, kā arī atlīdzina Rochem Group AG un Rochem Marine Srl. tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 215, 29.6.2020.


title: Lieta T-328/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 17. maija rīkojums – Electrodomesticos Taurus/EUIPO – Shenzhen Aukey E-Business (“AICOOK”) (Prasība atcelt tiesību aktu – Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Prasība par deklaratīvu konstatējumu – Prasība, ar ko lūgts dot norādījumus – Nepieņemamība)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/46

      Vispārējās tiesas 2021. gada 17. maija rīkojums – Electrodomesticos Taurus/EUIPO – Shenzhen Aukey E-Business (“AICOOK”)
      (Lieta T-328/20) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Prasība par deklaratīvu konstatējumu - Prasība, ar ko lūgts dot norādījumus - Nepieņemamība)
      (2021/C 278/65)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Electrodomésticos Taurus, SL (Oliana, Spānija) pārstāvis: E. Manresa Medina, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs pārstāvis: S. Palmero Cabezas)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Shenzhen Aukey E-Business Co. Ltd (Šeņžeņa, Ķīna)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 23. marta lēmumu lietā R 2212/2019-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Electrodomésticos Taurus un Shenzhen Aukey E-Business.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  Electrodomésticos Taurus, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 240, 20.7.2020.


title: Lieta T-482/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 20. maija rīkojums – LG u.c./Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu – Savienības finanšu interešu aizsardzība – OLAF izmeklēšana – Sarakstes starp advokātu un klientu noslēpums – Nepārsūdzams akts – Sagatavojošs tiesību akts – Nepieņemamība)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/47

      Vispārējās tiesas 2021. gada 20. maija rīkojums – LG u.c./Komisija
      (Lieta T-482/20) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Savienības finanšu interešu aizsardzība - OLAF izmeklēšana - Sarakstes starp advokātu un klientu noslēpums - Nepārsūdzams akts - Sagatavojošs tiesību akts - Nepieņemamība)
      (2021/C 278/66)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: LG un 5 citi prasītāji, kuru vārdi norādīti rīkojuma pielikumā (pārstāvji: A. Sigal un M. Teder, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Adamopoulos un J. Baquero Cruz)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt lēmumu, ko Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) esot klusējot pieņēmis ar 2020. gada 26. maija vēstuli un ar kuru OLAF esot noraidījis pieteikumu par konfidencialitātes aizsardzības piešķiršanu saziņai starp advokātiem un klientiem, kas attiecas uz saziņu starp prasītājiem un to advokātiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  LG un pārējie lietas dalībnieki, kuru vārdi norādīti pielikumā, sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

                  3)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 348, 19.10.2020.


title: Lieta T-54/21 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 26. maija rīkojums – OHB System/Komisija (Pagaidu noregulējums – Publiski būvdarbu, piegādes un pakalpojumu līgumi – Pārejas satelītu Galileo piegāde – Pretendenta piedāvājuma noraidīšana – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Fumus boni juris – Steidzamība – Interešu izsvēršana)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/47

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 26. maija rīkojums – OHB System/Komisija
      (Lieta T-54/21 R)
      (Pagaidu noregulējums - Publiski būvdarbu, piegādes un pakalpojumu līgumi - Pārejas satelītu Galileo piegāde - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Fumus boni juris - Steidzamība - Interešu izsvēršana)
      (2021/C 278/67)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: OHB System AG (Brēmene, Vācija) (pārstāvji: W. Würfel un F. Hausmann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Wilms, J. Estrada de Solà, L. Mantl un L. André)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 278. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, apturēt Eiropas Kosmosa aģentūras (EKA) 2021. gada 19. un 22. janvāra lēmumu, rīkojoties Komisijas vārdā, neizvēlēties prasītājas piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā 2018/S 091-206089 un piešķirt tiesības slēgt šo publisko līgumu diviem citiem pretendentiem, izpildi, kā arī, otrkārt, izdot rīkojumu Komisijai sniegt piekļuvi publiskā iepirkuma dokumentiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Atcelt 2021. gada 31. janvāra rīkojumu OHB System/Komisija (T-54/21 R) un 2021. gada 26. februāra rīkojumu OHB System/Komisija (T-54/21 R).

                  3)

                  Atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu, izņemot attiecībā uz Airbus Defence and Space GmbH tiesāšanās izdevumiem. Pēdējā minētā sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar tās pieteikumu par iestāšanos lietā pati.


title: Lieta T-92/21 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 26. maija rīkojums – Darment/Komisija (Pagaidu noregulējums – Vide – Fluorētas siltumnīcefekta gāzes – Regula (ES) Nr. 517/2014 – Fluorogļūdeņražu laišana tirgū – Lēmums, ar ko uzliek sankciju uzņēmumam, kurš ir pārsniedzis tam piešķirto kvotu – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/48

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 26. maija rīkojums – Darment/Komisija
      (Lieta T-92/21 R)
      (Pagaidu noregulējums - Vide - Fluorētas siltumnīcefekta gāzes - Regula (ES) Nr. 517/2014 - Fluorogļūdeņražu laišana tirgū - Lēmums, ar ko uzliek sankciju uzņēmumam, kurš ir pārsniedzis tam piešķirto kvotu - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība)
      (2021/C 278/68)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Darment Oy (Helsinki, Somija) (pārstāvis: C. Ginter, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. De Meester un K. Talabér-Ritz)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 279. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, likt Komisijai pārtraukt piemērot prasītājai par 2021. gadu un par nākamajiem iedalīšanas laikposmiem sankciju atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 517/2014 (2014. gada 16. aprīlis) par fluorētām siltumnīcefekta gāzēm un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 842/2006 (OV 2014, L 150, 195. lpp.) 25. panta 2. punktam, un, otrkārt, likt Komisijai piešķirt prasītājai kvotu liela apjoma fluorogļūdeņražu importam par 2021. gada iedalīšanas laikposmu un nākamajiem iedalīšanas laikposmiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-223/21: Prasība, kas celta 2021. gada 27. aprīlī – SE/Komisija

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/48

      Prasība, kas celta 2021. gada 27. aprīlī – SE/Komisija
      (Lieta T-223/21)
      (2021/C 278/69)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: SE (pārstāvji: L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājs lūdz Vispārējo tiesu:

                  —

                  atcelt lēmumu, ar ko noraidīts viņa pieteikums uz amatvietu COM/2020/1474, par kuru viņš uzzināja vēlākais 2020. gada 15. septembrī;

                  —

                  atcelt 2020. gada 28. oktobra lēmumu, ar ko noraidīts viņa lūgums uz Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punkta pamata attiecībā uz viņa kvalificēšanos paaugstināšanai amatā un pārcelšanai vai pārkvalificēšanai jaunā amatā;

                  —

                  ciktāl nepieciešams, atcelt 2021. gada 18. janvāra un 2021. gada 3. marta lēmumus, ar kuriem noraidītas attiecīgi prasītāja 2020. gada 16. septembra un 2020. gada 2. novembra sūdzības;

                  —

                  uzdot atlīdzināt viņam nodarīto materiālo kaitējumu, kas izriet no zaudētās iespējas tikt ieceltam/pārceltam uz amatvietu COM/2020/1474 no 2020. gada 1. septembra, šajā prasības pieteikumā aplēstajā apmērā;

                  —

                  uzdot atlīdzināt viņam nodarīto materiālo kaitējumu, kas izriet no zaudētās iespējas tikt paaugstinātam amatā no 2020. gada 16. maija, šajā prasības pieteikumā aplēstajā apmērā;

                  —

                  uzdot atlīdzināt viņam nodarīto materiālo kaitējumu, kas izriet no zaudētās iespējas iegūt pastāvīgā ierēdņa statusu, piedaloties iekšējos konkursos, kuros piedalīties var vienīgi AD līmeņa 2.b) kategorijas pagaidu darbinieki, šajā prasības pieteikumā aplēstajā apmērā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divas pamatu kopas, tātad kopumā astoņus pamatus.
      Pirmā pamatu kopa attiecas uz prasītāja prasību, ciktāl tā ir vērsta pret viņa pieteikuma uz amatvietu COM/2020/1474 noraidīšanu, savukārt otrā pamatu kopa attiecas uz viņa prasību, ciktāl tā ir vērsta pret lēmumu, ar ko viņam liegta iespēja tikt paaugstinātam amatā, pārceltam citā pakāpē, pārceltam citā kategorijā un/vai ieceltam jaunā amatā.

                  1.

                  Ar pirmās pamatu kopas pirmo pamatu tiek apgalvots, ka šis lēmums nav ticis paziņots un ka tajā nav norādīti iemesli.

                              —

                              Prasītājs apgalvo, ka viņš nav saņēmis formālu paziņojumu par viņa pieteikuma uz vakanci COM/2020/1474 iznākumu, lai gan šāds pienākums ir paredzēts Civildienesta noteikumu 25. panta 2. punktā, un ka tādējādi neesot ievērots ES Pamattiesību hartas 41. pantā nostiprinātais labas pārvaldības princips. 2020. gada 15. septembrī viņš esot uzzinājis, ka cita persona sāk dienestu šajā amatā 2.b) kategorijas pagaidu darbinieka statusā. Minētajā lēmumā arī nebija pienācīgi norādīts pamatojums.

                  2.

                  Ar pirmās pamatu kopas otro pamatu tiek apgalvots, ka viņa pieteikuma uz amatvietu COM/2020/1474 noraidīšana esot prettiesiska, jo tā esot balstīta uz Savienības pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības (PDNK) 8. panta 2. punkta un 10. panta 3. punkta nepareizu interpretāciju, kā arī PDNK 8. panta 2. punkta un 10. panta 3. punkta un prasītāja līguma pārkāpumu un dienesta interešu neievērošanu.

                              —

                              Dažādās e-pasta vēstules liecinot, ka administrācijai ir kļūdains priekšstats, ka Komisijas pagaidu darbiniekam viņa/viņas karjeras laikā nav iespējams noslēgt otru līgumu kā Komisijas pagaidu darbiniekam un ka PDNK 8. panta 2. punktā esot paredzēts, ka ar pagaidu darbinieku (TA2.b)) var tikt noslēgts tikai viens līgums. Tomēr – kā apgalvo prasītājs – PDNK teksts neliecina par šāda uzskata pareizību.

                  3.

                  Ar pirmās pamatu kopas trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav tikusi ievērota izveidojusies administratīvā prakse un ka ir pieļauta nevienlīdzīga attieksme un diskriminācija vecuma dēļ.

                              —

                              Prasītājs apgalvo, ka vairākos gadījumos 2.b) kategorijas pagaidu darbinieki ir tikuši pārcelti dažādos amatos ar dažādām funkcijām un atbildību, bez nepieciešamības noslēgt jaunu līgumu, piemēram, Junior Professionals Program (JPP) ietvaros.

                  4.

                  Ar pirmās pamatu kopas ceturto pamatu tiek apgalvots pārskatāmības trūkums, kā arī tiesību tikt uzklausītam un tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību neievērošana.

                              —

                              Tiek apgalvots, ka administrācija šīs procedūras gaitā nav ievērojusi pārskatāmību. Tā esot izmantojusi apšaubāmu procesuālu praksi, un līdz ar to neesot tikušas ievērotas prasītāja tiesības tikt uzklausītam un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību.

                  5.

                  Ar otrās pamatu kopas pirmo pamatu tiek apgalvota PDNK 8. panta 2. punkta un 10. panta 3. punkta nepareiza interpretācija, kā arī PDNK 8. panta 2. punkta un 10. panta 3. punkta un prasītāja līguma pārkāpumi un dienesta interešu neievērošana.

                              —

                              Tiek apgalvots, ka administrācijas nostāja, proti, noraidošā attieksme pret prasītāja paaugstināšanu amatā, pārcelšanu citā pakāpē vai kategorijā un iecelšanu citā amatā ir acīmredzami kļūdaina un ka tai trūkst tiesiska pamata – to iemeslu dēļ, kuri izklāstīti saistībā ar pirmo apstrīdēto lēmumu.

                  6.

                  Ar otrās pamatu kopas otro pamatu tiek apgalvota nevienlīdzīga attieksme pret Komisijas 2.b) kategorijas pagaidu darbiniekiem un viņu diskriminēšana vecuma dēļ.

                              —

                              Attiecībā uz prasītāja kvalificēšanos tam, ka viņš varētu pieteikties un tikt norīkots kādā no amatiem, kas paredzēti pagaidu darbiniekiem, un konkrēti PDNK 2. panta b) punktā paredzētajās vakancēs pagaidu darbiniekiem, prasītājs apgalvo, ka administrācija praktizē diskrimināciju starp JPP kandidātiem, kas arī ir 2.b) kategorijas pagaidu darbinieki, un prasītāju, kurš arī ir 2.b) kategorijas pagaidu darbinieks.

                  7.

                  Ar otrās pamatu kopas trešo pamatu tiek apgalvota nevienlīdzīga attieksme starp dažādu Savienība iestāžu 2.b) kategorijas pagaidu darbiniekiem.

                              —

                              Citās ES iestādēs un struktūrās iespējamība paaugstināt amatā 2.b) kategorijas pagaidu darbiniekus ir nepārprotami atzīta. Tā kā Eiropas Komisija nav organizējusi ikgadējo paaugstināšanu amatā un nav paredzējusi tādas pašas tiesības uz paaugstināšanu amatā arī 2.b) kategorijas pagaidu darbiniekiem, tās attieksme pret šādiem pagaidu darbiniekiem ir mazāk labvēlīga nekā citās iestādēs un struktūrās.

                  8.

                  Ar otrās pamatu kopas ceturto pamatu tiek apgalvota nevienlīdzīga attieksme starp 2.b) kategorijas pagaidu darbiniekiem un citiem pagaidu darbiniekiem Komisijā.

                              —

                              Attiecībā uz paaugstināšanu amatā vai pārcelšanu citā kategorijā tas, ka administrācija nav organizējusi ikgadējo paaugstināšanu amatā vai atļāvusi individuālu paaugstināšanu amatā, ir izraisījis nevienlīdzīgu attieksmi starp 2.b) kategorijas pagaidu darbiniekiem, tajā skaitā prasītāju, un citu kategoriju pagaidu darbiniekiem, proti, 2.a) kategorijas un 2.c) kategorijas pagaidu darbiniekiem.


title: Lieta T-231/21: Prasība, kas celta 2021. gada 30. aprīlī – Praesidiad/EUIPO – Zaun (“Post”)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/50

      Prasība, kas celta 2021. gada 30. aprīlī – Praesidiad/EUIPO – Zaun (“Post”)
      (Lieta T-231/21)
      (2021/C 278/70)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Praesidiad Holding (Zvīvegama, Beļģija) (pārstāvji: M. Rieger-Janson un D. Op de Beeck, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Zaun Ltd (Vulverhemptona, Apvienotā Karaliste)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus dizainparauga īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgais dizainparaugs: Eiropas Savienības dizainparaugs (“Post”) Nr. 127 204-0001

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2021. gada 15. februāra lēmums lietā R 2068/2019-3

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  atstāt spēkā EUIPO Anulēšanas nodaļas 2019. gada 19. jūlija lēmumu, ar kuru noraidīts pieteikums par apstrīdētā dizainparauga atzīšanu par spēkā neesošu;

                  —

                  piespriest EUIPO (un, ja otra procesa EUIPO dalībniece iestātos lietā, — personai, kas iestājusies lietā) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati

                  —

                  Apelācijas padome esot nepareizi piemērojusi DOCERAM spriedumu, interpretējot Regulas (EK) Nr. 6/2002 8. panta 1. punktu, jo nav spējusi pienācīgi identificēt preci;

                  —

                  Apelācijas padome esot nepareizi piemērojusi DOCERAM spriedumu, interpretējot Regulas (EK) Nr. 6/2002 8. panta 1. punktu, jo nav ņēmusi vērā pierādījumus par objektīviem apstākļiem, kuri norāda uz citiem apsvērumiem nekā tehnisko funkciju;

                  —

                  Apelācijas padome esot nepareizi piemērojusi DOCERAM spriedumu, interpretējot Regulas (EK) Nr. 6/2002 8. panta 1. punktu, jo nav spējusi piemērot objektīvo apstākļu testu, tā vietā norādot, ka bija nepieciešams subjektīvs pierādījums par attiecīgā dizainparauga apstākļiem;

                  —

                  Apelācijas padome pretrunā Regulas (EK) Nr. 6/2002 62. punktam neesot norādījusi iemeslus, kāpēc dizainparauga īpašnieka pierādījums ir noraidīts kā neatbilstošs un/vai nepamatots;

                  —

                  Apelācijas padome esot kļūdaini uzlikusi pierādīšanas pienākumu attiecīgā dizainparauga īpašniecei, nevis pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu iesniedzējai.


title: Lieta T-249/21: Prasība, kas celta 2021. gada 7. maijā – SN/Parlaments

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/51

      Prasība, kas celta 2021. gada 7. maijā – SN/Parlaments
      (Lieta T-249/21)
      (2021/C 278/71)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: SN (pārstāvis: P. Eleftheriadis, Solicitor)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2020. gada 21. decembra lēmumu,

                  —

                  pilnībā atcelt prasītājai adresēto 2021. gada 15. janvāra paziņojumu par parādu par summu 196 199,84 EUR ar Nr. 7010000021 un

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Parlaments rīkojās, neņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas un Eiropas Atomenerģijas kopienas Civildienesta noteikumu un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 137. pantu (1).

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Parlaments ir pieļāvis tiesību kļūdu un nav piemērojis pareizu “nepamatota maksājuma” kritēriju saskaņā ar Prezidija Lēmuma (2008. gada 19. maijs un 9. jūlijs) attiecībā uz Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas pasākumiem (2) 32. un 68. pantu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Parlaments nav ņēmis vērā deputāta tiesības uz brīvību un neatkarību saskaņā ar Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma 2. un 21. pantu (3).

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav: norādīts pamatojums saskaņā ar LESD 296. pantu, noraidot sešdesmit astoņus no septiņdesmit astoņiem deputāta iesniegtajiem dokumentiem kā “nepieņemamus” pierādījumus, norādīts pamatojums uzskatam, ka visa alga ir “nepamatoti izmaksāta”, lai gan pilnībā tika izmeklēti tikai seši mēneši no trīsdesmit mēnešu līguma, un norādīti iemesli nepiekrišanai OLAF secinājumiem, kas attaisnoja jebkādu prasītājas negodīgumu.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā.

         (1)  Regula Nr. 31 (EEK), 11 (EAEK), ar kuru nosaka Eiropas Ekonomikas kopienas un Eiropas Atomenerģijas kopienas Civildienesta noteikumus un pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (OV 1962 P 45, 1385. lpp.)

         (2)  Eiropas Parlamenta Prezidija Lēmums (2008. gada 19. maijs un 9. jūlijs) attiecībā uz Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas pasākumiem (2009/C 159/01) (OJ 2009 C 159, 1. lpp.)

         (3)  Eiropas Parlamenta Lēmums (2005. gada 28. septembris), ar ko pieņem Eiropas Parlamenta deputātu nolikumu (2005/684/EK, Euratom) (OV 2005 L 262, 1. lpp.).


title: Lieta T-250/21: Prasība, kas celta 2021. gada 10. maijā – Zdút/EUIPO – Nehera u.c. (“nehera”)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/52

      Prasība, kas celta 2021. gada 10. maijā – Zdút/EUIPO – Nehera u.c. (“nehera”)
      (Lieta T-250/21)
      (2021/C 278/72)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Ladislav Zdút (Bratislava, Slovākija) (pārstāvis: Y. Echevarría García, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Citi procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki: Isabel Nehera (Sutton, Ontario, Kanāda), Jean-Henri Nehera (Burnaby, Britu Kolumbija, Kanāda), Natasha Sehnal (Montferrier-sur-Lez, Francija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska un grafiska preču zīme “nehera” melnā krāsā – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11 794 112

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 10. marta lēmums lietā R 1216/2020-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp EUIPO notikušajā procesā radušos izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-256/21: Prasība, kas celta 2021. gada 15. maijā – Domator24.com Paweł Nowak/EUIPO – Siwek un Didyk (Krēsli)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/53

      Prasība, kas celta 2021. gada 15. maijā – Domator24.com Paweł Nowak/EUIPO – Siwek un Didyk (Krēsli)
      (Lieta T-256/21)
      (2021/C 278/73)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Domator24.com Paweł Nowak (Zielona Góra, Polija) (pārstāvis: T. Gawliczek, radca prawny)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Citi procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki: Piotr Siwek (Gdaņska, Polija), Sebastian Didyk (Gdaņska)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus dizainparauga īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs Nr. 3 304 021–0001 (Krēsli)

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2021. gada 15. marta lēmums lietā R 1275/2020-3

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest pusei, kurai nolēmums būs nelabvēlīgs, atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus, kas radušies tiesvedībā Vispārējā tiesā, kā arī, pamatojoties uz Reglamenta 190. panta 2. punktu, nepieciešamos izdevumus, kas prasītājai ir radušies saistībā ar procesu EUIPO Apelācijas padomē;

                  —

                  iestāšanās lietā gadījumā piespriest personām, kas iestājušās lietā, segt pašām savus tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) apakšpunkta, aplūkojot to kopsakarā ar 7. panta 1. punktu, pārkāpums, atzīstot, ka reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas dienā dizainparaugam nebija individuāla rakstura;

                  —

                  Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) apakšpunkta, aplūkojot to kopsakarā ar 7. panta 1. punktu, pārkāpums, atzīstot, ka par agrāko dizainparaugu, uz kuru veikta atsauce šajā lietā, parastā uzņēmējdarbības gaitā sapratīgi varēja uzzināt to personu loks, kuras ir specializējušās datorspēļu nozarē;

                  —

                  pierādīšanas pienākuma sadalījuma principa pārkāpums;

                  —

                  pierādījumu brīvas novērtēšanas principa pārkāpums;

                  —

                  Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) apakšpunkta, aplūkojot to kopsakarā ar 6. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 6. panta 2. punktu, pārkāpums;

                  —

                  Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) apakšpunkta, aplūkojot to kopsakarā ar 6. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-262/21: Prasība, kas celta 2021. gada 13. maijā – Yanukovych/Padome

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/54

      Prasība, kas celta 2021. gada 13. maijā – Yanukovych/Padome
      (Lieta T-262/21)
      (2021/C 278/74)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Viktor Fedorovych Yanukovych (Rostova pie Donas, Krievija) (pārstāvis: B. Kennelly, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītājs lūdz atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2021/394 (2021. gada 4. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (1), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/391 (2021. gada 4. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (2) (turpmāk tekstā – “devītie grozošie tiesību akti” vai “2021. gada sankcijas”), ciktāl tie attiecas uz prasītāju.
      Prasītājs lūdz arī piespriest atbildētājai atlīdzināt viņa tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav pārliecinājusies un arī nevarēja pārliecināties par to, ka Ukrainas iestāžu lēmumi, uz kuriem tā balstījusies, prasītāju iekļaujot sarakstā, tika pieņemti, ievērojot Savienības pamattiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome, konstatējot, ka viņš atbilst iekļaušanas sarakstā kritērijam, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Konkrētāk, Padome pieņēma Ukrainas Ģenerālprokuratūras iesniegtos materiālus bez pienācīgas pārbaudes veikšanas un/vai neņemot vērā prasītāja konstatētās neprecizitātes. Padomei esot bijis jāveic papildu pārbaudes un jāpieprasa, lai Ukrainas iestādes sniegtu papildu pierādījumus, ņemot vērā prasītāja sniegtos apsvērumus un attaisnojošos pierādījumus, bet Padomes veiktā nepietiekamā izziņa nesasniedza to, kas bija nepieciešams. Līdz ar to 2021. gada sankcijas neesot balstītas uz pietiekami pārliecinošiem faktiem.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas prasītājas tiesības uz īpašumu, kuras paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 1. punktā, ciktāl ar ierobežojošiem pasākumiem šīs tiesības tiekot neattaisnoti, nevajadzīgi un nesamērīgi ierobežotas, jo: i) trūkstot jebkādu norāžu par to, ka naudas līdzekļi, kurus esot piesavinājies prasītājs, būtu uzskatāmi par pārskaitītiem ārpus Ukrainas; ii) jau Ukrainas iekšzemes pasākumi vien būtu adekvāti un pietiekami; un iii) ierobežojošie pasākumi ir bijuši spēkā jau septiņus gadus un ir tikuši piemēroti, pamatojoties uz pirmstiesas izmeklēšanu, kas īstenībā ir izbeigta vai vismaz pilnīgi stagnē.

         (1)  OV 2021, L 77, 29. lpp.

         (2)  OV 2021, L 77, 2. lpp.