title: Lieta T-353/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 21. marta spriedums — Event /ITSB — CBT Comunicación Multimedia ( “eventer EVENT MANAGEMENT SYSTEMS” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “eventer EVENT MANAGEMENT SYSTEMS” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “EVENT” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/18

         Vispārējās tiesas 2013. gada 21. marta spriedums — Event/ITSB — CBT Comunicación Multimedia (“eventer EVENT MANAGEMENT SYSTEMS”)
   (Lieta T-353/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “eventer EVENT MANAGEMENT SYSTEMS” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “EVENT” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 129/34
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Event Holding GmbH & Co. KG (Ķelne, Vācija) (pārstāvji — G. Schoenen un V. Töbelmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: CBT Comunicación Multimedia, SL (Getxo, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 29. marta lēmumu lietā R 939/2010-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Event Holding GmbH & Co. KG un CBT Comunicación Multimedia, SL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Event Holding GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 252, 27.8.2011.


title: Lieta C-566/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 5. novembrī iesniedza Tribunal do Trabalho de Lisboa (Portugāle) — Jorge Ítalo Assis dos Santos/Banco de Portugal

text:
               1.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 5. novembrī iesniedza Tribunal do Trabalho de Lisboa (Portugāle) — Jorge Ítalo Assis dos Santos/Banco de Portugal

   (Lieta C-566/13)
   2014/C 31/02
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal do Trabalho de Lisboa

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Jorge Ítalo Assis dos Santos

      Atbildētāja: Banco de Portugal

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 130. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesību norma, kurā šīs dalībvalsts centrālajai bankai ir noteikts pienākums apturēt 13. un 14. mēnešalgas [proti, ikgadējā atvaļinājuma un Ziemassvētku piemaksu] maksāšanu pensijā esošajiem šīs bankas darbiniekiem, ir pretrunā šim 130. pantam, jo tādējādi notiek centrālo banku autonomijas un neatkarības principam pretēja valdības (proti, centrālās valsts pārvaldes) iejaukšanās šīs bankas pilnvarās lemt par savu personāla politiku?

               2)

               Vai LESD 123. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesību norma, kurā noteikts, ka piemaksu, kuru maksāšana ir apturēta, summa ir jāsamaksā valsts netiešās pārvaldes orgānam, kas atrodas finanšu ministra pakļautībā un pārraudzībā un kura ieņēmumi un izdevumi ir iekļauti valsts budžetā, ir pretrunā 123. pantam, jo šādi tiek pārkāpts princips, ka centrālajām bankām ir aizliegts finansēt valstis?

               3)

               Vai ar to, ka 13. un 14. mēnešalgas samaksa tiek apturēta tikai pensijā esošajiem, bet ne strādājošajiem darbiniekiem, ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (1) 20. un 21. pantā noteiktā diskriminācijas aizlieguma aspektā?

      (1)  OV 2000, C 364, 1. lpp.


title: Lieta C-235/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 2. marta rīkojumu lietā T-594/11 H-Holding AG /Eiropas Komisija 2012. gada 14. maijā iesniedza H-Holding AG

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/22

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 2. marta rīkojumu lietā T-594/11 H-Holding AG/Eiropas Komisija 2012. gada 14. maijā iesniedza  H-Holding AG

   (Lieta C-235/12 P)
   2013/C 114/32
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: H-Holding AG (pārstāvis — R. Závodný, advokát)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
   Eiropas Savienības Tiesa (septītā palāta) ar 2013. gada 28. februāra rīkojumu ir noraidījusi apelācijas sūdzību un nospriedusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.


title: Lieta C-333/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 30. jūnijā iesniedza Hof van Cassatie van België (Beļģija) — Koninklijke Federatie van Belgische Transporteurs en Logistiek Dienstverleners (Febetra)/Beļģijas valsts

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 30. jūnijā iesniedza Hof van Cassatie van België (Beļģija) — Koninklijke Federatie van Belgische Transporteurs en Logistiek Dienstverleners (Febetra)/Beļģijas valsts

   (Lieta C-333/11)
   2011/C 269/60
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van Cassatie van België

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Koninklijke Federatie van Belgische Transporteurs en Logistiek Dienstverleners (Febetra)

      Atbildētāja: Beļģijas valsts

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai TIR konvencijas 37. pants un Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93 (1), ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, 454. panta 3. punkta 2. apakšpunkts ir interpretējami tādējādi, ka dalībvalsts, kurā ir ticis konstatēts pārkāpums, ja nav oficiāli konstatēta vieta, kurā pārkāpums ir izdarīts, un ja nav galvinieka savlaicīgi iesniegto pierādījumu par pretējo, ir uzskatāma par dalībvalsti, kurā pārkāpums tika izdarīts, pat tad, ja, ņemot vērā TIR karnetes pieņemšanas vietu un preču konteinera aizzīmogošanas faktu, arī bez papildus pārbaudes varētu noskaidrot to dalībvalsti pie Kopienas ārējās robežas, kuru šķērsojot, preces tika pretlikumīgi ievestas Kopienas teritorijā?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noraidoša atbilde, vai tie paši panti kopsakarā ar Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/12/EEK (2) par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību 6. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu ir interpretējami tādējādi, ka dalībvalsts pie Kopienas ārējās robežas, kurā ir pretlikumīgi ievestas preces, ir tiesīga iekasēt akcīzes nodokli arī tad, ja preces starplaikā tika ievestas citā dalībvalstī, kur tās tika atklātas, aizturētas un konfiscētas?

      (1)  OV L 253, 1. lpp.

      (2)  OV L 76, 1. lpp.


title: Lieta C-239/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hof van Beroep te Brussel2005. gada 30. maija spriedumu lietā B.V.B.A. Management, Training en Consultancy pret Benelux-Merkenbureau

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hof van Beroep te Brussel2005. gada 30. maija spriedumu lietā B.V.B.A. Management, Training en Consultancy pret Benelux-Merkenbureau

   (Lieta C-239/05)
   (2005/C 217/50)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Hof van Beroep te Brussel (Briseles Apelācijas tiesa, Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 30. maija spriedumu lietā B.V.B.A. Management, Training en Consultancy pret Benelux-Merkenbureau un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 3. jūnijā.

      Hof van Beroep te Brussel lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai preču zīmju [aizsardzības] iestādei pēc tam, kad tā ir veikusi visu attiecīgo faktu un apstākļu pārbaudi par absolūto atteikuma pamatojumu, tās pagaidu un galīgajā lēmumā par pieteikumu ir jānorāda tās secinājumi atsevišķi attiecībā uz katru no precēm un pakalpojumiem, attiecībā uz kurām tiek lūgta preču zīmes aizsardzība,?

               2.

               Vai fakti un apstākļi, ko ņem vērā iztiesājošā iestāde preču zīmju aizsardzības iestādes lēmuma pārsūdzēšanas gadījumā, var būt atšķirīgi sakarā ar laika notecējumu starp abu lēmumu pieņemšanas datumiem, vai iztiesājošai iestādei ir jāņem vērā tikai tādi fakti un apstākļi, kas bija zināmi brīdī, kad preču zīmju aizsardzības iestāde pieņēma savu lēmumu?

               3.

               Vai Tiesas sniegtā interpretācija spriedumā Postkantoor
                   (1) lietā nepieļauj valsts tiesību aktus par iztiesājošās iestādes pilnvarām, kas aizliedz iestādei ņemt vērā jebkādas faktu vai apstākļu izmaiņas vai lemt par preču zīmes atšķirtspēju attiecībā uz katru no precēm un pakalpojumiem?

      (1)  Lieta C-363/99 Koninklijke KPN Nederland, 2004. gada 12. februāra spriedums.


title: Lieta C-421/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Vestre Landsret (Dānija) 2007. gada 13. septembra rīkojumu — Kriminālprocess/ Frede Damgaard

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/35

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Vestre Landsret (Dānija) 2007. gada 13. septembra rīkojumu — Kriminālprocess/Frede Damgaard

   (Lieta C-421/07)
   (2007/C 269/60)
   Tiesvedības valoda — dāņu
   Iesniedzējtiesa
   Vestre Landsret
   Lietas dalībnieks pamata procesā
   Frede Damgaard
   Prejudiciālais jautājums
   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (1), ar jaunākajiem grozījumiem, 86. pants ir interpretējams tādējādi, ka trešās personas izplatīta informācija par zālēm, it īpaši informācija par zāļu terapeitiskajām vai profilaktiskajām īpašībām, ir uzskatāma par reklāmu arī tad, ja šī trešā persona darbojas pēc savas iniciatīvas un pilnībā juridiski un faktiski neatkarīgi no ražotāja vai pārdevēja?

      (1)  OV L 311, 67. lpp.


title: Lieta T-648/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. septembrī  – Infusion Brands /ITSB ( “DUALTOOLS” )

text:
               27.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 380/20

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. septembrī – Infusion Brands/ITSB (“DUALTOOLS”)
   (Lieta T-648/14)
   2014/C 380/27
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Infusion Brands, Inc. (Myer Lake Circle Clearwater, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – K. Piepenbrink, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 1. jūlija lēmumu lietā R 398/2014–4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme baltā, melnā un zaļā krāsā, kas ietver vārdisku elementu “DUALTOOLS”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 7., 8. un 35. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 2 0 27  496

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt daļēji

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta un 7. panta 2. punkta pārkāpums


title: Lieta T-315/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 19. novembra spriedums — Ercros /ITSB — Degussa ( TAI CROS ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes TAI CROS reģistrācijas pieteikums — Valsts agrākas vārdiskas preču zīmes CROS, SOCIEDAD ANÓNIMA CROS un ERCROS — Valsts agrākas grafiskas preču zīmes CROS — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Apzīmējumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/23

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 19. novembra spriedums — Ercros/ITSB — Degussa (“TAI CROS”)
   (Lieta T-315/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “TAI CROS’ reģistrācijas pieteikums - Valsts agrākas vārdiskas preču zīmes “CROS, SOCIEDAD ANÓNIMA CROS un ERCROS’ - Valsts agrākas grafiskas preču zīmes “CROS’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Apzīmējumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2009/C 6/46)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ercros, SA, Barselona (Spānija) (pārstāvis — R. Thierie, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — R. Pethke)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Degussa GmbH, agrāk Degussa AG, Diseldorfa (Vācija) (pārstāvis — S. Schäffler, advokāts)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 20. septembra lēmumu lietā R 29/2006-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ercros, SA un Degussa GmbH

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Ercros, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta T-569/13: Prasība, kas celta 2013. gada 28. oktobrī — Bimbo /ITSB — Cafe’ do Brasil ( “Caffè KIMBO Espresso Napoletano” )

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/25

         Prasība, kas celta 2013. gada 28. oktobrī — Bimbo/ITSB — Cafe’ do Brasil (“Caffè KIMBO Espresso Napoletano”)
   (Lieta T-569/13)
   2014/C 24/44
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bimbo, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis — N. Fernández Fernández-Pacheco, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Cafe’ do Brasil SpA (Melito di Napoli, Itālija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 29. augusta lēmumu lietā R 1561/2012-4;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme sarkanā, zelta, baltā un melnā krāsā, kas ietver vārdiskus elementus “Caffè KIMBO Espresso Napoletano”, attiecībā uz tādu preču un pakalpojumu klāstu, kuri ietilpst 30., 32. un 43. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 4 037 933

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas vārdiska preču zīme Nr. 291 655“BIMBO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē, un agrāka Spānijā plaši pazīstama preču zīme “BIMBO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums


title: Lieta T-257/17: Prasība, kas celta 2017. gada 3. maijā – RE/Komisija

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/33

         Prasība, kas celta 2017. gada 3. maijā – RE/Komisija
   (Lieta T-257/17)
   (2017/C 221/46)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: RE (pārstāvis – S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Drošības direktorāta netiešo lēmumu, ar kuru klusējot ir noraidīts prasītāja 2017. gada 20. janvāra atkārtotais pieteikums par piekļuvi dokumentiem;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam taisnīgu kompensāciju par nemateriālo kaitējumu, kas ir radies saistībā ar prettiesisko atteikumu izskatīt viņa iesniegto pieteikumu par piekļuvi dokumentiem, tādējādi pārkāpjot Regulas Nr. 1049/2001 (1) noteikumus;

               —

               piespriest atbildētājai segt savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītājs lūdz atcelt iepriekš minēto apstrīdēto lēmumu divu iemeslu dēļ: pirmkārt, apstrīdētajā lēmumā neesot norādīts pamatojums 15 dokumentu nesniegšanai, kurus prasītājs bija pieprasījis, bet kuri nebija minēti 2016. gada 22. decembra lēmumā, ar ko tika noraidīts prasītāja sākotnējais pieteikums par piekļuvi dokumentiem; un, otrkārt, neesot attaisnojuma pārējo dokumentu nesniegšanai vai – ja tiktu uzskatīts, ka pamatojums 2016. gada 22. decembra lēmumam, ar ko ir noraidīts prasītāja sākotnējais pieteikums par piekļuvi dokumentiem, ir iekļauts apstrīdētajā netiešajā lēmumā – attaisnojums to nesniegšanai jebkurā gadījumā ir kļūdains.
   Visbeidzot, prasītājs lūdz piespriest atbilstošu kompensāciju par viņam nodarīto morālo kaitējumu, kas ir radies saistībā ar administrācijas pastāvīgo kavēšanos un prettiesisko atteikumu piešķirt viņam piekļuvi attiecīgajiem dokumentiem, tādējādi pārkāpjot Regulas Nr. 1049/2001 noteikumus.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).


title: Lieta C-177/13 P: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 13. februāra rīkojums – Marek Marszałkowski /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Mar – Ko Fleischwaren GmbH & Co . KG Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “Walichnowy” un “Marko” , reģistrācijas pieteikums — Kopienas vārdiskas preču zīmes “MAR-KO” īpašnieka iebildumi — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/5

         Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 13. februāra rīkojums – Marek Marszałkowski/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Mar–Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG

   (Lieta C-177/13 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “Walichnowy” un “Marko”, reģistrācijas pieteikums - Kopienas vārdiskas preču zīmes “MAR-KO” īpašnieka iebildumi - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja)
   2014/C 184/06
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs:
      Marek Marszałkowski (pārstāvis – C. Sadkowski, juridiskais padomnieks)

      Citi lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka), Mar–Ko Fleischwaren GmbH & Co.

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 4. februāra spriedumu lietā T-159/11 Marszałkowski/ITSB – Mar-Ko Fleischwaren (“WALICHNOWY MARKO”), ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 11. janvāra lēmumu lietā R 760/2010-4, ar kuru tika atcelts Iebildumu nodaļas lēmums, ar kuru tika noraidīti Kopienas vārdiskas preču zīmes “Mar-Ko” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē Nicas nolīguma izpratnē, īpašnieka iesniegtie iebildumi – Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un Vispārējās tiesas Reglamenta 48. panta 2. punkta pārkāpums – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Marek Marszałkowski atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013


title: Lieta C-75/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 11. februārī iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ávila (Spānija) – Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, SA/Francisco Javier Rodríguez Barbero un María Ángeles Barbero Gutiérrez

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 11. februārī iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ávila (Spānija) – Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, SA/Francisco Javier Rodríguez Barbero un María Ángeles Barbero Gutiérrez
   (Lieta C-75/14)
   2014/C 135/28
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

   Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ávila

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, SA

      Atbildētāji: Francisco Javier Rodríguez Barbero un María Ángeles Barbero Gutiérrez

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai atbilstoši Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvai 93/13/EEK (1) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, īpaši direktīvas 6. panta 1. punktam, nolūkā nodrošināt patērētāju un lietotāju tiesību aizsardzību atbilstoši līdzvērtības un efektivitātes principiem, gadījumā, kad valsts tiesa izvērtē negodīga noteikuma par nokavējuma procentiem esamību hipotekārā kredīta līgumos, tai ir jāatzīst šis noteikums par spēkā neesošu un nesaistošu vai arī, gluži pretēji, tai ir jāgroza attiecīgais noteikums par procentiem, nosūtot lietu atpakaļ līguma izpildītājam vai aizdevējam procentu pārrēķināšanai?

               2)

               Vai [2013. gada] 14. maija Likuma 1/2013 Otrais pārejas noteikums ir tikai skaidrs patērētāju interešu aizsardzības ierobežojums, netieši tiesai nosakot par pienākumu grozīt noteikumu par nokavējuma procentiem, kurš tiek uzskatīts par negodīgu, pārrēķinot noteiktos procentus un atstājot spēkā negodīgo noteikumu, nevis atzīt noteikumu par spēkā neesošu un patērētājam nesaistošu?

               3)

               Vai [..] Likuma 1/2013 Otrais pārejas noteikums, ciktāl ar to tiek traucēta līdzvērtības un efektivitātes principu piemērošana patērētāju tiesību aizsardzības jomā un tiek novērsta spēkā neesamības un saistoša spēka neesamības sankcijas piemērošana noteikumiem par nokavējuma procentiem, kuri tiek uzskatīti par negodīgiem un ir ietverti hipotekārā kredīta līgumos, kas ir noslēgti pirms [2013. gada] 14. maija Likuma 1/2013 stāšanās spēkā, ir pretrunā Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvai 93/13/EEK [..], īpaši tās 6. panta 1. punktam?

      (1)  OV L 95, 29. lpp.


title: Lieta C-226/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 16. maijā iesniedza Cour de cassation (Francija) — Expedia Inc./Autorité de la concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi, Société nationale des chemins de fer français (SNCF), Voyages-SNCF.Com, Agence Voyages-SNCF.Com, VFE Commerce, IDTGV

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 16. maijā iesniedza Cour de cassation (Francija) — Expedia Inc./Autorité de la concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi, Société nationale des chemins de fer français (SNCF), Voyages-SNCF.Com, Agence Voyages-SNCF.Com, VFE Commerce, IDTGV

   (Lieta C-226/11)
   2011/C 211/32
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Expedia Inc.

      Atbildētāji: Autorité de la concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi, Société nationale des chemins de fer français (SNCF), Voyages-SNCF.Com, Agence Voyages-SNCF.Com, VFE Commerce, IDTGV

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai LESD 101. panta 1. punkts un Regulas Nr. 1/2003 (1) 3. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz valsts konkurences iestādei, pamatojoties gan uz LESD 101. panta 1. punktu, gan uz valsts konkurences tiesību aktiem, uzsākt procesu un noteikt sankcijas par nolīgumiem, uzņēmumu apvienību lēmumiem vai saskaņotām darbībām, kuras var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm, bet kuras nesasniedz sliekšņus, ko Eiropas Komisija ir noteikusi savā 2001. gada 22. decembra paziņojumā par maznozīmīgiem nolīgumiem, kas ievērojami neierobežo konkurenci atbilstīgi Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 81. panta 1. punktam (de minimis) (OV C 368/13)?

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta F-26/15: Prasība, kas celta 2015. gada 16. februārī – ZZ/Parlaments

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/44

         Prasība, kas celta 2015. gada 16. februārī – ZZ/Parlaments
   (Lieta F-26/15)
   (2015/C 127/62)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāve – M. Casado García-Hirschfeld, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāja lūgums viņam izmaksāt iekārtošanās pabalstu saistībā ar viņa pārcelšanos no Jemenas uz Briseli, kur ir viņa laulātās, ar kuru viņš dzīvo faktiskā šķirtībā, dzīvesvieta, kā arī prasība piespriest atbildētājam izmaksāt prasītājam minēto iekārtošanās pabalstu ar procentiem.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto 2014. gada 15. aprīļa lēmumu;

               —

               vajadzības gadījumā atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2014. gada 17. novembra lēmumu;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam izmaksāt prasītājam iekārtošanās pabalstu vienas mēneša pamatalgas apmērā ar procentiem, kas aprēķināti par laikposmu no datuma, kurā šīs summas bija jāizmaksā, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu VII pielikumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-44/14: Prasība, kas celta 2014. gada 16. maijā – ZZ /Padome

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/46

         Prasība, kas celta 2014. gada 16. maijā – ZZ/Padome
   (Lieta F-44/14)
   2014/C 212/59
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – M. Velardo, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Padomes lēmumu nepaaugstināt prasītāju AD 13 pakāpē un turklāt piešķirt atlīdzību par apgalvoto nodarīto morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu nepaaugstināt AD 13 pakāpē, kas izriet no 2013. gada 26. septembrī publicētā saraksta, kā arī no iecēlējinstitūcijas 2014. gada 7. februāri sniegtās atbildes uz sūdzību;

               —

               piešķirt summu EUR 10  000 apmērā par nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-28/12: Prasība, kas celta 2012. gada 29. martā — ZZ /Komisija

text:
               16.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/31

         Prasība, kas celta 2012. gada 29. martā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-28/12)
   2012/C 174/50
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru netieši noraidīts prasītāja lūgums, pirmkārt, izsvītrot no 2008. gada 28. februāra medicīniskā atzinuma vienu teikumu, otrkārt, nosūtīt šo attiecīgi izlaboto medicīnisko atzinumu prasītāja izvēlētam ārstam un, treškārt, vispārīgi izsvītrot no lietas materiāliem attiecībā uz darbā notikušo nelaimes gadījumu visu informāciju attiecībā uz faktu, kurš, kā atkārtoti uzsver prasītājs, ir kļūdains un atbilstoši kuram gala rezultātā tika konstatēts, ka pūderveida viela, ar kuru prasītājs bija nonācis saskarsmē, bija balta pūderveida viela no kāda prasītāja abonētā laikraksta eksemplāra

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru noraidīti 2010. gada 23. decembrī formulētie prasītāja prasījumi;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumu, ar kuru noraidīta 2011. gada 10. jūlija sūdzība par lēmumu, ar kuru tika noraidīts ar 2010. gada 23. decembri datētais lūgums;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-414/16: Prasība, kas celta 2016. gada 31. jūlijā – Drex Technologies/Padome

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/20

      Prasība, kas celta 2016. gada 31. jūlijā – Drex Technologies/Padome
      (Lieta T-414/16)
      (2016/C 364/18)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Drex Technologies SA (Tortola, Britu Virdžīnu salas) (pārstāvis – E. Ruchat, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atzīt prasītājas prasību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  līdz ar to atcelt 2016. gada 27. maija Lēmumu (KĀDP) 2016/850 un tam sekojošos izpildes aktus, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-411/16 Syriatel Mobile Telecom/Padome izvirzītajiem.


title: Lieta T-94/10: Prasība, kas celta 2010. gada 17. februārī — Rütgers Germany un citi/ ECHA

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/64

         Prasība, kas celta 2010. gada 17. februārī — Rütgers Germany un citi/ECHA

   (Lieta T-94/10)
   2010/C 113/96
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Rütgers Germany GmbH (Castrop-Rauxel, Vācija), Rütgers Belgium NV (Zelzate, Beļģija), Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Čehijas Republika), Industrial Química del Nalón, SA (Oviedo, Spānija), Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo- Vizcaya, Spānija) (pārstāvji — K. Van Maldegem, R. Cana, lawyers, un P. Sellar, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Ķīmisko vielu aģentūra (ECHA)

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt apstrīdēto aktu, ciktāl tas attiecas uz antracēneļļu,

               —

               piespriest ECHA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāji lūdz daļēji atcelt Eiropas Ķīmisko vielu aģentūras (ECHA) lēmumu (ED/68/2009), ar kuru antracēneļļa (CAS Nr. 90640-80-5) (turpmāk tekstā — “antracēneļļa”) ir atzīta par vielu, kura atbilst Regulas (EK) Nr. 1907/2006 (1) (turpmāk tekstā — “REACH”) 57. panta d) un e) punktam, saskaņā ar REACH 59. pantu.
   Pamatojoties uz apstrīdēto lēmumu, par kuru prasītāji uzzināja no ECHA paziņojuma presē, antracēneļļa bija iekļauta Vielu saraksta, kas varētu radīt ļoti lielas bažas (turpmāk tekstā — “SVHC”), 14 ķīmisko vielu sarakstā, lai to, iespējams, iekļautu REACH XIV pielikumā. Apstrīdētajā aktā norādītie iemesli, kādēļ antracēneļļa ir iekļaujama SVHC, ir, ka šī viela saskaņā ar REACH XIII pielikumā izklāstītajiem kritērijiem ir kancerogēna, kā arī noturīga, bioakumulatīva un toksiska (turpmāk tekstā –“PBT”) un ļoti noturīga un ļoti bioakumulatīva (turpmāk tekstā — “vPvB”).
   Prasītāji uzskata, ka ar apstrīdēto aktu tiek pārkāpti piemērojamie noteikumi vielu, kas rada ļoti lielas bažas, noteikšanai saskaņā ar REACH, un savas prasības pamatojumam izvirza četrus pamatus.
   Pirmkārt, tie apgalvo, ka lēmums ir pretlikumīgs, jo tas esot pieņemts, pārkāpjot būtiskās procesuālās prasības. Šajā sakarā prasītāji norāda, ka lietā, uz kuras pamata tika pieņemts apstrīdētais lēmums, neesot bijusi informācija par alternatīvām vielām, tādējādi pārkāpjot REACH 59. panta 3. punktu un XV pielikumu. Pēc tam tie apgalvo, ka atbildētāja esot būtiski mainījusi priekšlikumu atzīt antracīneļļu par SVHC, kā šādas atzīšanas pamatiem pievienojot 57. panta a) un b) apakšpunktus, lai gan tai neesot bijušas pilnvaras šādi rīkoties, un tādējādi pārkāpjot REACH 59. panta 5. un 7. punktu.
   Otrkārt, prasītāji norāda, ka ar apstrīdēto aktu esot pārkāpts nediskriminācijas un vienlīdzīgas attieksmes princips, jo ar to bez objektīva pamatojuma antracīneļļa esot diskriminēta salīdzinājumā ar citām salīdzināmām vielām.
   Treškārt, tie apgalvo, ka ECHA, atzīstot antracīnēļļu par PBT un vPvB vielu, pamatojoties uz tās sastāvdaļām, esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kam nav pamata REACH.
   Ceturtkārt, prasītāji apgalvo, ka ar apstrīdēto aktu esot pārkāpts samērīguma princips, jo apstrīdētais akts neesot samērīgs, ja ņem vērā atbildētājai pieejamo līdzekļu izvēli un radītās nelabvēlīgās sekas attiecībā uz tā mērķiem.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 396, 1. lpp.).


title: Lieta C-451/08: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 25. marta spriedums ( Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Helmut Müller GmbH/Bundesanstalt für Immobilienaufgaben (Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras — Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi — Jēdziens — Publisko tiesību iestādes veikta tāda zemes gabala pārdošana, kurā ieguvējs vēlāk ir paredzējis veikt būvdarbus — Būvdarbi, kas atbilst pašvaldības noteiktajiem pilsētbūvniecības attīstības mērķiem)

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/7

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 25. marta spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Helmut Müller GmbH/Bundesanstalt für Immobilienaufgaben

   (Lieta C-451/08) (1)

   (Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras - Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi - Jēdziens - Publisko tiesību iestādes veikta tāda zemes gabala pārdošana, kurā ieguvējs vēlāk ir paredzējis veikt būvdarbus - Būvdarbi, kas atbilst pašvaldības noteiktajiem pilsētbūvniecības attīstības mērķiem)
   2010/C 134/10
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Düsseldorf

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Helmut Müller GmbH

      Atbildētāja: Bundesanstalt für Immobilienaufgaben

      Piedaloties: Gut Spascher Sand Immobilien GmbH, Ville de Wildeshausen

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) –Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu [publisko būvdarbu, piegādes un pakalpojumu līgumu] slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru 1. panta 2. punkta b) apakšpunkta un 3. punkta interpretācija (OV L 134, 11. lpp.) — Jēdzieni “publiskais būvdarbu līgums” un “publisko būvdarbu koncesija” — Pienākums izsludināt konkursu zemesgabala pārdošanai, ko veic trešā persona, kur uz šī zemesgabala ieguvējam vēlāk ir jāveic publiskos būvdarbus, kas atbilst administratīvā apgabala noteiktiem pilsētbūvniecības attīstības mērķiem un kur šis apgabals ir apstiprinājis projektu pirms pirkuma līguma noslēgšanas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu, piegādes publiskā iepirkuma līgumu un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 1. panta 2. punkta b) apakšpunktā ietvertais jēdziens “būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi” neprasa, lai būvdarbi, kuri ir līguma priekšmets, materiālā vai fiziskā nozīmē tiktu veikti līgumslēdzējas iestādes labā, ja šie būvdarbi tiek veikti šīs iestādes tiešu ekonomisko interešu nolūkā. Pēdējo minēto nosacījuma izpildi nevar nodrošināt ar to, ka attiecīgā iestāde īsteno regulējuma pieņemšanas kompetenci pilsētbūvniecības jomā;

               2)

               jēdziena “būvdarbu publiskā iepirkuma līgums” Direktīvas 2004/18 1. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē pamatā ir prasība, lai būvdarbus, kas ir līguma priekšmets, tieši vai netieši veic uzņēmējs, un šī pienākuma izpildi var pieprasīt, ceļot prasību tiesā saskaņā ar valsts tiesībām;

               3)

               saskaņā ar Direktīvas 2004/18 1. panta 2. punkta b) apakšpunktā paredzēto trešo variantu “līgumslēdzējas iestādes norādītās prasības” nenozīmē tikai to, ka valsts iestāde ir izskatījusi atsevišķus tai iesniegtos būvniecības plānus vai pieņēmusi lēmumu, īstenojot savu kompetenci pilsētbūvniecības regulējuma pieņemšanas jomā;

               4)

               tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā, nevar uzskatīt, ka pastāv būvdarbu koncesija Direktīvas 2004/18 1. panta 3. punkta izpratnē;

               5)

               tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā, Direktīvas 2004/18 noteikumi nav piemērojami situācijā, kad viena valsts iestāde pārdod zemes gabalu uzņēmumam, bet otrai valsts iestādei attiecībā uz šo zemes gabalu ir nodoms izsludināt būvdarbu publiskā iepirkuma procedūru, kaut gan formāli vēl nav izlemts veikt šī publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu.

      (1)  OV C 06, 10.01.2009.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2004. gada 16. septembrī lietā C-366/02 (Verwaltungsgericht Halle lūgums sniegt prejudiciālo nolēmumu) Gerd Gschoßmann pret Amt für Landwirtschaft und Flurneuordnung Süd (Kopējā lauksaimniecības politika — Regulas Nr. 1765/92 (EEK) un Nr. 1251/1999 (EK) — Atbalsta sistēma laukaugu audzētājiem — Kompensācijas maksājumi par laukaugu platībām un papuvi — Zemju izslēgšana, kurās audzē “pastāvīgās kultūras” — Jēdziens)

text:
               6.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2004. gada 16. septembrī
   lietā C-366/02 (Verwaltungsgericht Halle lūgums sniegt prejudiciālo nolēmumu) Gerd Gschoßmann pret Amt für Landwirtschaft und Flurneuordnung Süd (1)

   (Kopējā lauksaimniecības politika - Regulas Nr. 1765/92 (EEK) un Nr. 1251/1999 (EK) - Atbalsta sistēma laukaugu audzētājiem - Kompensācijas maksājumi par laukaugu platībām un papuvi - Zemju izslēgšana, kurās audzē “pastāvīgās kultūras” - Jēdziens)
   (2004/C 273/05)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-366/02 Gerd Gschossmann pret Amt für Landwirtschaft und Flurneuordnung Süd par lūgumu sniegt prejudiciālo nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Tiesai 2002. gada 14. oktobrī iesniedza Verwaltungsgericht Halle (Vācija) ar 2002. gada 30. septembra lēmumu Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja pienākumu izpildītājs A. Rosas, tiesnesis R. Schintgen (referents), tiesnese N. Colneric, ģenerāladvokāts P. Léger, sekretārs R. Grass, 2004. gada 16. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Padomes 1992. gada 30. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1765/92, ar kuru izveido atbalsta sistēmu dažu laukaugu audzētajiem 9. pants un Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1251/1999, ar kuru izveido atbalsta sistēmu dažu laukaugu audzētājiem 7. pants ir interpretējami tādējādi, ka zemju, kurās audzē pastāvīgas kultūras, izslēgšanai no kompensācijas maksājumiem nav nepieciešams, lai tās tiktu apstrādātas, ne arī, jo īpaši, lai tajās tiktu izmantoti insekticīdi vai ievāktas ražas.

               2)

               Regulas Nr. 1765/92 9. pants un Regulas 1251/1999 7. pants ir interpretējami tādējādi, ka zemes apstādījumi ar pastāvīgām kultūrām ir uzskatāmi par izbeigtiem, kad attiecībā uz ābolu ražošanu augļu koki tiek faktiski izcirsti, neraugoties uz to, vai koki tiek novākti. Tomēr vienkāršs lēmums izcirst augļu kokus bez tā faktiskas īstenošanas nenozīmē to, ka zemes apstādījumi ar pastāvīgām kultūrām ir uzskatāmi par izbeigtiem.

               3)

               Regulas Nr. 1765/92 9. pants un Regulas Nr. 1251/1999 7. pants ir interpretējami tādējādi, ka zemes, kuru apstādījumi ar pastāvīgām kultūrām uzskatāmi par izbeigtiem, var uzskatīt par tādām, ko izmanto ar lauksaimniecību nesaistītiem mērķiem vienīgi tad, ja konstatē, ka tās nav paredzētas citu augu vai dzīvnieku audzēšanai.

      (1)  OV C 305, 7.12.2002.


title: Lieta C-31/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Fővárosi Bíróság (Ungārijas Republika) 2009. gada 26. janvāra rīkojumu — Nawras Bolbol / Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

text:
               4.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Fővárosi Bíróság (Ungārijas Republika) 2009. gada 26. janvāra rīkojumu — Nawras Bolbol/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

   (Lieta C-31/09)
   (2009/C 82/28)
   Tiesvedības valoda — ungāru
   Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Bíróság (Ungārija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Nawras Bolbol

      Atbildētājs: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai Padomes Direktīvas 2004/83/EK (1) 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta piemērošanas mērķiem:

               1)

               ir jāuzskata, ka persona saņem aizsardzību vai palīdzību no Apvienoto Nāciju Organizācijas struktūrām tikai tāpēc vien, ka šai personai ir tiesības uz šādu aizsardzību vai palīdzību, vai arī ir nepieciešams, lai tā šādu aizsardzību vai palīdzību tiešām būtu saņēmusi?

               2)

               struktūras aizsardzības vai palīdzības pārtraukšana nozīmē atrašanos ārpus tās darbības zonas, struktūras darbības izbeigšanu, iespējas saņemt šīs struktūras aizsardzību vai palīdzību izbeigšanos vai arī objektīvu šķērsli, kura dēļ persona, kurai ir tiesības uz aizsardzību vai palīdzību, to nevar saņemt?

               3)

               tas, ka persona ir tiesīga uz direktīvas sniegto labumu, nozīmē bēgļa statusa vai vienas vai otras no abām direktīvas piemērošanas jomā iekļautajām aizsardzības formām (bēgļa statuss un alternatīvās aizsardzības piešķiršana) pēc dalībvalsts izvēles atzīšanu, vai arī nevienas no tām automātisku neatzīšanu, bet gan tikai to, ka persona ietilpst Direktīvas piemērojamības personām jomā?

      (1)  Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu (OV L 304, 1. lpp.).


title: Lieta C-470/13: Tiesas (desmitā palāta) 2015. gada 18. decembra spriedums ( Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Generali-Providencia Biztosító Zrt / Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publiskie iepirkumi — Publiskā iepirkuma līgumi, kuru vērtība nesasniedz Direktīvā 2004/18/EK paredzēto robežvērtību — LESD 49. un 56. pants — Piemērojamība — Noteiktas pārrobežu intereses — Iemesli izslēgšanai no konkursa procedūras — Saimnieciskās darbības subjekta, kas ir pārkāpis konkurences tiesību normas, un tas ir atzīts ar tiesas spriedumu pirms ne vairāk kā 5 gadiem, izslēgšana — Pieļaujamība — Samērīgums

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/10

         Tiesas (desmitā palāta) 2015. gada 18. decembra spriedums (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Generali-Providencia Biztosító Zrt/Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

   (Lieta C-470/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiskie iepirkumi - Publiskā iepirkuma līgumi, kuru vērtība nesasniedz Direktīvā 2004/18/EK paredzēto robežvērtību - LESD 49. un 56. pants - Piemērojamība - Noteiktas pārrobežu intereses - Iemesli izslēgšanai no konkursa procedūras - Saimnieciskās darbības subjekta, kas ir pārkāpis konkurences tiesību normas, un tas ir atzīts ar tiesas spriedumu pirms ne vairāk kā 5 gadiem, izslēgšana - Pieļaujamība - Samērīgums)
   (2015/C 065/14)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Generali-Providencia Biztosító Zrt

      Atbildētāja: Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 49. un 56. pants neliedz piemērot valsts tiesisko regulējumu, ar kuru no konkursa procedūras tiek izslēgts saimnieciskās darbības subjekts, kurš ir izdarījis konkurences tiesību normu pārkāpumu, kas ir atzīts ar likumīgā spēkā stājušos tiesas spriedumu un par kuru tam ir ticis uzlikts naudas sods.

      (1)  OV C 367, 14.12.2013.


title: Lieta T-392/10: Prasība, kas celta 2010. gada 6. septembrī — Euro-Information /ITSB ( “EURO AUTOMATIC CASH” )

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/48

         Prasība, kas celta 2010. gada 6. septembrī — Euro-Information/ITSB (“EURO AUTOMATIC CASH”)
   (Lieta T-392/10)
   ()
   2010/C 301/77
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Euro-Information — Européenne de traitement de l’information (Strasbūra, Francija) (pārstāvis — A. Grolée, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju otrās palātas 2010. gada 17. jūnija lēmumu lietā R 892/2010-2 daļā, kurā noraidīts preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 004114864 attiecībā uz iepriekš minētajām precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 35., 36., 37., 38. un 42. klasē;

               —

               tāpat prasītāja lūdz piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājai radušies procesā ITSB un saistībā ar šo prasības pieteikumu atbilstoši Reglamenta 87. pantam.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “EURO AUTOMATIC CASH” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 35., 36., 37., 38. un 42. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 4114864

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji atcelt pārbaudītāja lēmumu; daļēji atteikt reģistrācijai pieteiktās preču zīmes reģistrāciju; lēmums pieņemts saskaņā ar Vispārējās tiesas 2010. gada 9. marta spriedumu lietā T-15/09 Euro-Information/ITSB (“EURO AUTOMATIC CASH”) (Krājumā nav publicēts)

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktā preču zīme neesot aprakstoša, bet, gluži pretēji, esot atšķirtspējīga attiecībā uz visām precēm un pakalpojumiem, attiecībā uz ko noraidīts tās reģistrācijas pieteikums.


title: Lieta C-526/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 7. oktobrī iesniedza Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės (Lietuva) — UAB “Fast Bunkering Klaipėda” /Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               7.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 7. oktobrī iesniedza Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės (Lietuva) — UAB “Fast Bunkering Klaipėda”/Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

   (Lieta C-526/13)
   2013/C 359/07
   Tiesvedības valoda — lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: UAB “Fast Bunkering Klaipėda”

      Atbildētāja: Valstybinę mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Direktīvas (1) 148. panta a) punkta noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā punktā paredzētais atbrīvojums no PVN ir piemērojams ne tikai piegādēm kuģa, ko izmanto navigācijai atklātā jūrā, izmantotājam, kurš izmanto piegādātās preces, lai apgādātu kuģi, bet arī piegādēm citām personām ne tikai kuģa izmantotājam, proti, nepaziņotiem starpniekiem, ja piegādes laikā jau iepriekš ir zināms un pienācīgi noteikts preču izlietojuma mērķis un muitas iestādē saskaņā ar tiesību aktos noteiktajām prasībām ir iesniegti attiecīgi to apstiprinoši pierādījumi?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-84/11: Prasība, kas celta 2011. gada 11. februārī — Antrax It /ITSB — Heating Company (Apkures radiatori)

text:
               9.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/17

         Prasība, kas celta 2011. gada 11. februārī — Antrax It/ITSB — Heating Company (Apkures radiatori)
   (Lieta T-84/11)
   2011/C 113/34
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Antrax It Srl (Resana, Itālija) (pārstāvis — L. Gazzola, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: The Heating Company BVBA (Dilsen, Beļģija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju trešās padomes 2010. gada 2. novembra lēmumu tiktāl, ciktāl ar to par spēkā neesošu ir atzīts Kopienas dizainparaugs Nr. 000593959-0002;

               —

               atcelt ITSB Apelāciju trešās padomes 2010. gada 2. novembra lēmumu tiktāl, ciktāl ar to Antrax It s.r.l ir piespriests atlīdzināt izdevumus, ko The Heating Company BVBA radušies procesā ITSB;

               —

               piespriest ITSB un The Heating Company atlīdzināt Antrax It s.r.l. tiesāšanās izdevumus, kā arī likumā paredzētās papildu summas, kas radušās saistībā ar šo tiesvedību;

               —

               piespriest The Heating Company BVBA atlīdzināt Antrax It s.r.l. izdevumus, kā arī likumā paredzētās papildu summas, kas tam radušās saistībā ar procesu ITSB.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas dizainparaugs, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: Kopienas dizainparaugs Nr. 000593959-0002 (apkures radiatori)

      Kopienas dizainparauga īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu: The Heating Company BVBA

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu, tiesības: apstrīdētais Kopienas dizainparaugs neatbilst Regulas par Kopienas dizainparaugiem 4.–9. pantā paredzētajām prasībām, jo ir gandrīz identisks Vācijas dizainparaugam Nr. 4, kas ietverts kompleksā reģistrācijā Nr. 401 10481.8, publicēts 2002. gada 10. septembrī un ir vienāds Francijā, Itālijā un Beniluksā, un kas ir starptautisks dizainparaugs Nr. DM/0608899

      Anulēšanas nodaļas lēmums: Kopienas dizainparaugu atzīt par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu atcelt un Kopienas dizainparaugu atzīt par spēkā neesošu

      Izvirzītie pamati: Kopienas dizainparauga Nr. 000593959 0002 individuāla rakstura esamība


title: Lieta F-113/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 28. oktobra spriedums — Kay /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Iecelšana amatā — Ierēdņi, kas pievienojas augstākai funkciju grupai vispārējā konkursa rezultātā — Kandidāti, kas iekļauti rezerves sarakstā pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā — Kritēriji klasificēšanai pakāpē, pieņemot darbā — Klasificēšana pakāpē, piemērojot jaunas, mazāk labvēlīgas normas — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2. pants, 5. panta 2. punkts un 12. panta 3. punkts)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/59

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 28. oktobra spriedums — Kay/Komisija
   (Lieta F-113/05) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Iecelšana amatā - Ierēdņi, kas pievienojas augstākai funkciju grupai vispārējā konkursa rezultātā - Kandidāti, kas iekļauti rezerves sarakstā pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā - Kritēriji klasificēšanai pakāpē, pieņemot darbā - Klasificēšana pakāpē, piemērojot jaunas, mazāk labvēlīgas normas - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2. pants, 5. panta 2. punkts un 12. panta 3. punkts)
   2010/C 346/118
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Roderick Neil Kay (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji T. Bontinck un J. Feld, avocats, vēlāk — T. Bontinck un S. Woog, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Krämer)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Arpio Santacruz un I. Šulce)

      Priekšmets

   Komisijas lēmuma, ar kuru prasītāju, kas bija iekļauts ārējā konkursa rezerves sarakstā pirms jauno Civildienesta noteikumu spēkā stāšanās, pārklasificē pakāpē, piemērojot viņam mazāk labvēlīgas Civildienesta noteikumu tiesību normas, atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Kay prasību noraidīt;

               2)

               Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 48, 25.02.2006., 36. lpp. (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-421/05 un nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu)


title: Lieta C-6/07: Prasība, kas celta 2007. gada 12. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/21

         Prasība, kas celta 2007. gada 12. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti
   (Lieta C-6/07)
   (2007/C 56/38)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Enegren un R. Vidal Puig)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvu 2002/74/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 80/987/EEK par dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar šo direktīvu;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanas valsts tiesībās termiņš beidzās 2005. gada 8. oktobrī.

      (1)  OV L 270, 10. lpp.


title: Lieta C-123/08: Tiesas (virspalāta) 2009. gada 6. oktobra spriedums ( Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedībā par Eiropas apcietināšanas orderi, kurš ir izdots attiecībā uz Dominic Wolzenburg (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Pamatlēmums 2002/584/TI — Eiropas apcietināšanas orderis un nodošanas procedūras starp dalībvalstīm — 4. panta 6. punkts — Eiropas apcietināšanas ordera fakultatīvas neizpildes pamati — Izpilde valsts tiesībās — Apcietinātais, kurš ir izsniegšanas dalībvalsts pilsonis — Eiropas apcietināšanas ordera neizpilde izpildes dalībvalstī, uz kuru attiecas piecu gadu dzīvesvietas tās teritorijā nosacījums — EKL 12. pants)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/8

         Tiesas (virspalāta) 2009. gada 6. oktobra spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedībā par Eiropas apcietināšanas orderi, kurš ir izdots attiecībā uz Dominic Wolzenburg

   (Lieta C-123/08) (1)

   (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2002/584/TI - Eiropas apcietināšanas orderis un nodošanas procedūras starp dalībvalstīm - 4. panta 6. punkts - Eiropas apcietināšanas ordera fakultatīvas neizpildes pamati - Izpilde valsts tiesībās - Apcietinātais, kurš ir izsniegšanas dalībvalsts pilsonis - Eiropas apcietināšanas ordera neizpilde izpildes dalībvalstī, uz kuru attiecas piecu gadu dzīvesvietas tās teritorijā nosacījums - EKL 12. pants)
   2009/C 282/14
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Amsterdam

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Dominic Wolzenburg

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma 2002/548/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV L 190, 1. lpp.) 4. panta 6. punkta interpretācija — Izpildes tiesību aizsardzības iestādes iespēja atteikties izpildīt Eiropas apcietināšanas orderi, kas izdots, lai izpildītu brīvības atņemšanas sodu personai, kas paliek izpildes dalībvalstī vai ir tās rezidente — Jēdzieni “dzīvesvieta” un “rezidents” — EKL 12., 17. un 18. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, kas pieļauj, ka izpildes tiesību aizsardzības iestāde, atsakoties šo personu izdot, atšķirīgi attiecas pret meklējamo personu atkarībā no tā, vai tā ir izpildes dalībvalsts pilsone vai citas dalībvalsts pilsone

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               dalībvalsts pilsonim, kurš likumīgi dzīvo citā dalībvalstī, ir tiesības atsaukties uz EKL 12. panta pirmo daļu, lai apstrīdētu valsts tiesību aktus, piemēram, 2004. gada 29. aprīļa Likumu par personu izdošanu (Overleveringswet), ar kuriem tiek noteikti nosacījumi, pie kuriem kompetentā tiesu iestāde var atteikties izpildīt Eiropas apcietināšanas orderi, kas ir izsniegts nolūkā izpildīt brīvības atņemšanas sodu;

               2)

               Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm 4. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja runa ir par Savienības pilsoni, izpildes dalībvalsts papildus nosacījumam par uzturēšanās ilgumu šajā valstī uz Eiropas apcietināšanas ordera fakultatīvās neizpildes pamatu, kas ir paredzēti šajā noteikumā, piemērošanu nevar attiecināt administratīvas papildprasības, piemēram, beztermiņa uzturēšanās atļaujas esamību;

               3)

               EKL 12. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tā atļauj izpildes dalībvalsts tiesību aktos noteikt, ka šīs valsts par izpildi atbildīgās tiesu iestādes var atteikties izpildīt Eiropas apcietināšanas orderi par vienu no tās pilsoņiem, lai izpildītu brīvības atņemšanas sodu, lai gan šāda atteikšanās, ja runa ir par citas dalībvalsts pilsoni, kuram ir uzturēšanās tiesības atbilstoši EKL 18. panta 1. punktam, tiek pakļauta nosacījumam, ka šis pilsonis ir likumīgi uzturējies nepārtrauktus piecus gadus minētās izpildes dalībvalsts teritorijā.

      (1)  OV C 116, 09.05.2008.


title: Lieta T-185/12: Prasība, kas celta 2012. gada 23. aprīlī — HUK-Coburg /Komisija

text:
               16.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/29

         Prasība, kas celta 2012. gada 23. aprīlī — HUK-Coburg/Komisija
   (Lieta T-185/12)
   2012/C 174/48
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: HUK-Coburg Haftpflicht-Unterstützungs-Kasse kraftfahrender Beamter Deutschlands a.G. in Coburg (Koburga, Vācija) (pārstāvji — Rechtsanwälte A. Birnstiel, H. Heinrich un A. Meier)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 23. februāra lēmumu, ar kuru noraidīts prasītājas pieteikums piekļūt noteiktiem dokumentiem karteļa procedūrā (COMP/39.125 — Carglass);

               —

               piespriest atbildētājai segt pašai savus, kā arī atlīdzināt prasītājas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav izvērtēti konkrēti pieteikumā norādītie dokumenti.
               Pirmajā pamatā prasītāja apgalvo, ka lēmums nav pamatots ar katra attiecīgā dokumentu konkrētu un individuālu vērtējumu. Prasītāja uzskata, ka pārsūdzētais lēmums ir balstīts uz nepareizu pieņēmumu, ka šajā lietā ir piemērojams vispārējs izņēmums.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvota pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde.
               Prasītāja apgalvo, ka Komisija, noraidot prasītājas pieteikumu, ir pamatojusies tikai uz vispārīgiem apsvērumiem, tādējādi lēmums neesot pietiekami pamatots. Pēc prasītājas domām tādējādi nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu un līdz ar to ir pārkāptas būtiskas procesuālas prasības.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota nepareiza Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 2. punkta pirmā un trešā ievilkuma interpretācija un piemērošana.
               Trešajā pamatā prasītāja apgalvo, ka Komisija ir nepareizi interpretējusi un piemērojusi Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmajā un trešajā ievilkumā uzskaitītos izņēmumus. Pēc tās domām Komisija nav ņēmusi vērā normas un tās izņēmuma savstarpējās attiecības un balstās uz pārāk plašu “izmeklēšanas mērķu” un “komerciālo interešu” interpretāciju.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav ņemtas vērā “sabiedrības intereses” Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta izpratnē attiecībā uz karteļu tiesību normu privāttiesiska rakstura izpildi.
               Ar ceturto pamatu prasītāja apgalvo, ka Komisija ir nepamatoti noliegusi sevišķas sabiedrības intereses attiecībā uz pieprasīto dokumentu izpaušanu. Pēc prasītājas domām Komisijai it īpaši interešu izsvēršanas kontekstā vajadzēja ņemt vērā apstākli, ka arī karteļu tiesību normu privāttiesiskā izpilde veido sabiedrības intereses Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta izpratnē.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-159/06: Prasība, kas celta 2006. gada 19. jūnijā — Estancia Piedra pret ITSB — Franciscan Vineyards ( ESTANCIA PIEDRA )

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/25

         Prasība, kas celta 2006. gada 19. jūnijā — Estancia Piedra pret ITSB — Franciscan Vineyards (ESTANCIA PIEDRA)
   (Lieta T-159/06)
   (2006/C 190/46)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Estancia Piedra SL, Toro (Spānija) (pārstāvis — B. Cordery, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Franciscan Vineyards Inc., St. Helena (ASV)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2006. gada 28. marta lēmumu lietā R 363/2005-2;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme “ESTANCIA PIEDRA”, kas attiecas uz 35. klasē ietilpstošiem pakalpojumiem (informācijas un konsultatīvie pakalpojumi attiecībā uz mazumtirdzniecību, izmantojot pasaules datoru tīklu; vīnu imports un eksports) — Kopienas preču zīme Nr. 2 127 868

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Franciscan Vineyards Inc.

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: Kopienas preču zīme “ESTANCIA”, kas attiecas uz 29., 30. un 33. klasē ietilpstošām precēm (gaļa, zivis, kafija, tēja, alkoholiskie dzērieni [..])

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: pirmkārt, Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, ciktāl tika secināts, ka starp agrāko preču zīmi un “ESTANCIA PIEDRA” pastāv sajaukšanas iespēja. Otrkārt, procesuālo noteikumu pārkāpums, jo prasītāja norāda, ka Apelāciju padome pieņēma spēkā neesošu un novēloti iesniegtu Franciscan Vineyards pilnvarojumu tās pārstāvjiem un nelikumīgi nolēma pagarināt Franciscan Vineyards pilnvarojuma iesniegšanas termiņu.


title: Lieta C-7/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 6. janvārī iesniedza Juzgado de Primera Instancia n° 11 de Vigo (Spānija) – Banco Popular Español S.A. un PL Salvador, S.A.R.L./Maria Rita Giraldez Villar un Modesto Martínez Baz

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 6. janvārī iesniedza Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo (Spānija) – Banco Popular Español S.A. un PL Salvador, S.A.R.L./Maria Rita Giraldez Villar un Modesto Martínez Baz

   (Lieta C-7/16)
   (2016/C 118/11)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Banco Popular Español S.A. un PL Salvador, S.A.R.L.

      Atbildētāji: Maria Rita Giraldez Villar un Modesto Martínez Baz

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK (1) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos atbilstīgi Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (2) 38. un 47. pantam ir interpretējama tādējādi, ka tai ir pretrunā tāda dalībvalsts tiesību noteikuma kā Spānijas Civilkodeksa 1535. panta interpretācija judikatūrā, saskaņā ar kuru to piemēro tikai posmā, kad lieta tiek izskatīta pēc būtības, līdz sprieduma pieņemšanai, liedzot to piemērot izpildes posmā, ja ir jau pieņemts spriedums vai ir beidzies [noteiktais] termiņš atbildes sniegšanai uz prasības pieteikumu, un šajā laikā nav pilnībā nomaksāts kreditora aizdevums?

               2)

               Vai pirmajā jautājumā minētajām Savienības tiesību normām ir pretrunā tāds valsts tiesību noteikums kā Spānijas Civilkodeksa 1535. pants, kas ļauj cedēt trešajai personai apstrīdētu kredītu, kas noslēgts starp uzņēmēju, no vienas puses, un patērētāju, no otras puses, nenosakot, ka minētajam patērētājam ir jānosūta nepārprotams paziņojums par pašu cesijas faktu, to apliecinošs dokuments vai pamatojums, un ka obligāti (un katrā ziņā) ir jānorāda precīza summa, par kuru kredīts ir ticis iegūts, norādot piemēroto diskontu vai cenas samazinājumu, pamatojot to ar apliecinošiem dokumentiem?

               3)

               Vai Eiropas Savienības Tiesas 1978. gada 9. marta spriedums lietā 106/77 Simmenthal
                   (3) ir interpretējams tādējādi, ka, tiecoties sasniegt pirmajā jautājumā minētās direktīvas mērķi, atbilstīgi Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 38. un 47. pantam valsts tiesai nav jāpiemēro tāds valsts tiesību noteikums kā Spānijas Civilkodeksa 1535. pants, kas liedz īstenot apstrīdēto kredītu pirmreizējā atteikuma atpirkšanas tiesības tajā pašā procedūrā, kurā tiek veikta cedētā kredīta saistību izpilde, nosakot patērētājam pienākumu 9 dienu laikā pēc cesijas paziņojuma uzsākt pret jauno cedētā kredīta īpašnieku jaunu tiesvedību, kurā lieta tiek izskatīta pēc būtības, lai īstenotu pirmreizējā atteikuma atpirkšanas tiesības, ar visiem no tā izrietošajiem izdevumiem (advokātu, pārstāvi tiesā, tiesāšanās izdevumiem, kompetentās tiesas noteikšanu, ja cesionāra dzīvesvieta nav Spānijā)?

      (1)  OV L 95, 29. lpp.

      (2)  OV 2000, C 364, 1. lpp.

      (3)  EU:C:1978:49.


title: Lieta C-115/13: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 10. aprīļa spriedums – Eiropas Komisija/Ungārija Valsts pienākumu neizpilde — Akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem — Direktīva 92/83/EEK — Akcīzes nodokļa likmju noteikšana — Ar akcīzes nodokļa likmi 0 apmērā aplikta etilspirta ražošana pēc pasūtījuma spirta dedzinātavā — Privātpersonu veiktas etilspirta ražošanas atbrīvojums no akcīzes nodokļa

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/13

         Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 10. aprīļa spriedums – Eiropas Komisija/Ungārija
   (Lieta C-115/13) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem - Direktīva 92/83/EEK - Akcīzes nodokļa likmju noteikšana - Ar akcīzes nodokļa likmi 0 apmērā aplikta etilspirta ražošana pēc pasūtījuma spirta dedzinātavā - Privātpersonu veiktas etilspirta ražošanas atbrīvojums no akcīzes nodokļa)
   2014/C 175/14
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Barslev un A. Sipos)

      Atbildētāja: Ungārija (pārstāvji – M. Z. Fehér, K. Szíjjártó un K. Molnár)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde – Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/83/EEK par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem (OV L 316, 21. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 9. nod., 1. sēj., 206. lpp.), 19.–21. panta saistībā ar šīs direktīvas 22. panta 7. punktu, kā arī ar Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/84/EEK par spirta un alkoholisko dzērienu akcīzes nodokļa likmju saskaņošanu (OV L 316, 29. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 9. nod., 1. sēj., 213. lpp.) 3. panta 1. punktu, pārkāpums – Akcīzes nodokļa noteikšana – Ar akcīzes nodokļa likmi 0 apmērā aplikta etilspirta ražošana pēc pasūtījuma spirta dedzinātavā – Privātpersonu veiktas etilspirta ražošanas atbrīvojums no akcīzes nodokļa

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieņemdama un piemērodama tiesisko regulējumu, kurā paredzēts, ka tajā noteiktajos nosacījumos etilspirta ražošana spirta dedzinātavā pēc pasūtījuma tiek aplikta ar akcīzes nodokli pēc 0 likmes un ka privātpersonu veikta etilspirta ražošana tiek atbrīvota no akcīzes nodokļa, Ungārija nav izpildījusi tai Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/83/EEK par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Aktu par Bulgārijas Republikas un Rumānijas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, 19.–21. pantā saistībā ar tās 22. panta 7. punktu un Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/84/EEK par spirta un alkoholisko dzērienu akcīzes nodokļa likmju saskaņošanu 3. panta 1. punktu noteiktos pienākumus;

               2)

               Ungārija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 129, 4.5.2013.


title: Lieta F-2/13: Prasība, kas celta 2013. gada 7. janvārī — ZZ /Komisija

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/30

         Prasība, kas celta 2013. gada 7. janvārī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-2/13)
   2013/C 129/56
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt netieši izteikto lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja lūgums viņa no 2001. gada maija līdz dienesta Angolā beigām saņemtajam atalgojumam piemērot Civildienesta noteikumu X pielikuma 12. un 13. pantā paredzēto korekcijas koeficientu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, lai kāda būtu tā forma, ar kuru Komisija noraidīja 2011. gada 24. oktobra lūgumu;

               —

                  quatenus oportet, atcelt aktu, lai kāda būtu tā forma, ar kuru Komisija noraidīja prasītāja 2012. gada 21. maijā iecēlējinstitūcijai nosūtīto sūdzību par 2011. gada 24. oktobra lūguma noraidīšanu un par pēdējā minētā atcelšanu, kā arī 2011. gada 24. oktobra lūguma apmierināšanu;

               —

                  quatenus oportet, atcelt 2012. gada 14. augusta ziņojumu;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājam par katru mēnesi no 2001. gada maija līdz pēdējam tā dienesta Eiropas Komisijas delegācijas Angolā mēnesim, pat tad, ja tas bija tikai de iure, summas, kas izriet no starpības (turpmāk tekstā – atalgojuma starpība) starp to, ko prasītājam būtu bijis faktiski jāsaņem, ja viņa ikmēneša atalgojumam būtu ticis piemērots, iure, Civildienesta noteikumu 64. pantā, kā arī to X pielikuma 12. un 13. pantā attiecībā uz Angolu noteiktais korekcijas koeficients, un to, ko viņš kā atalgojumu faktiski saņēma atbilstoši Civildienesta noteikumu 62. pantam;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājam par katru atalgojuma starpību procentus kā atlīdzību par maksājamo summu novēlotu samaksu 10 % apmērā ar ikgadēju kapitalizāciju no dienas, kad bija vai būtu bijis jāmaksā prasītājam katrs ikmēneša maksājums, līdz attiecīgo atalgojumu starpību faktiskai samaksai;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājam par katru atalgojuma starpību kompensācijas par naudas pirktspējas samazināšanos proporcionāli ikgadējā dzīves dārdzības Briselē indeksa, kas minēts Civildienesta noteikumu XI pielikuma 1. pantā un tiek saukts arī par “Briseles starptautisko indeksu”, svārstībām, vai jebkādam citam tāda paša veida indeksam, kuru Civildienesta tiesa uzskatītu par šajā lietā pareizu un samērīgu, ar ikgadēju kapitalizāciju, sākot no dienas, kad bija vai būtu bijis jāmaksā prasītājam katrs ikmēneša maksājums, līdz attiecīgo maksājumu faktiskai samaksai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-411/09: Prasība, kas celta 2009. gada 13. oktobrī — Terezakis /Komisija

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/35

         Prasība, kas celta 2009. gada 13. oktobrī — Terezakis/Komisija
   (Lieta T-411/09)
   2009/C 312/57
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ioannis Terezakis(pārstāvis — B. Lombart, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, kas izteikts 2009. gada 3. augusta vēstules formā, ko prasītājs saņēma 2009. gada 10. augustā, ar kuru prasītājam ir atteikta piekļuve dažu vēstuļu daļām un pielikumiem no sarakstes starp Eiropas Biroju krāpšanas apkarošanai (OLAF) un Grieķijas Finanšu ministriju par iespējamiem nodokļu pārkāpumiem saistībā ar Spartas lidostas celtniecību Atēnās, Grieķijā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 3. augusta lēmumu, kurš prasītājam tika paziņots 2009. gada 10. augustā, ar kuru prasītājam ir atteikta piekļuve dažu vēstuļu daļām un pielikumiem no sarakstes starp Eiropas Biroju krāpšanas apkarošanai (OLAF) un Grieķijas Finanšu ministriju par iespējamiem nodokļu pārkāpumiem saistībā ar Atēnu lidostas celtniecību Spartā, balstoties uz šādiem pamatiem.
   Vispirms prasītājs norāda, ka apstrīdētais lēmums ietver acīmredzamu kļūdu tiesību piemērošanā un kļūdu faktu vērtējumā, ciktāl Komisija esot kļūdaini interpretējusi un piemērojusi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem 4. panta 2. punkta pirmo ievilkumu. Prasītājs apgalvo, ka Komisija tikai abstraktā veidā atsaucās uz sabiedrības piekļuves izņēmumu, kas saistīts ar nepieciešamību aizsargāt komercnoslēpumus, lai atteiktos atklāt attiecīgo dokumentu dažas daļas, nenorādot konkrētus pamatojumus attiecībā uz iesaistīto uzņēmumu komerciālo interešu apdraudējuma risku.
   Prasītājs arī apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi iepriekš minētās regulas 1. pantu un iespējami plašākas piekļuves Komisija dokumentiem principu, kas noteikts šī panta a) punktā, kā arī Kopienu tiesu judikatūru.
   Turklāt prasītājs norāda, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu tiesību piemērošanā, neinformējot prasītāju par tās lēmuma pamatojumiem. Prasītājs apgalvo, ka Komisija, atsaucoties tikai uz Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā paredzēto izņēmumu, lai atteiktu lūgto piekļuvi, nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, kas noteikts EKL 253. pantā.
   Visbeidzot, prasītājs uzskata, ka Komisija esot kļūdaini secinājusi, ka prasītāja rīcībā ir vēstuļu, piekļuvi kurām prasītājs ir lūdzis, pielikumi, nepareizi interpretējot, ka prasītie dokumenti ir vienādi ar tiem, kuri ir prasītājam. Tādēļ prasītājs norāda, ka apstrīdētajā lēmumā esot pieļauta acīmredzama kļūda tiesību piemērošanā, ciktāl Komisija neesot piemērojusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 noteikumus un it īpaši tās 4. pantu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta F-37/14: Prasība, kas celta 2014. gada 20. aprīlī – ZZ /Parlaments

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/47

         Prasība, kas celta 2014. gada 20. aprīlī – ZZ/Parlaments
   (Lieta F-37/14)
   2014/C 184/79
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      ZZ (pārstāvis – M. Casado García–Hirschfeld, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Parlamenta lēmumu nepārcelt uz 2013. gadu sešpadsmit 2012. gadā saistībā ar prasītāja atrašanos ilgstošā atvaļinājumā smagas slimības dēļ neizmantotas atvaļinājuma dienas

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru atteikts pārcelt no 2012. gada uz 2013. gadu prasītāja vairāk nekā 12 atvaļinājuma dienas;

               —

               vajadzības gadījumā atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2014. gada 21. janvāra lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja 2013. gada 4. oktobra sūdzība;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-365/15: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 18. janvāra spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen/Hauptzollamt Bielefeld Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Muitas savienība un kopējais muitas tarifs — Ievedmuitas nodokļa atmaksa — Regula (EEK) Nr. 2913/92 (Muitas kodekss) — 241. panta pirmās daļas pirmais ievilkums — Dalībvalsts pienākums paredzēt nokavējuma procentu samaksu pat valsts tiesās celtas prasības neesamības gadījumā

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/5

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 18. janvāra spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen/Hauptzollamt Bielefeld

   (Lieta C-365/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas savienība un kopējais muitas tarifs - Ievedmuitas nodokļa atmaksa - Regula (EEK) Nr. 2913/92 (Muitas kodekss) - 241. panta pirmās daļas pirmais ievilkums - Dalībvalsts pienākums paredzēt nokavējuma procentu samaksu pat valsts tiesās celtas prasības neesamības gadījumā)
   (2017/C 070/06)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen

      Atbildētāja: Hauptzollamt Bielefeld

      Rezolutīvā daļa:

   Ja ievedmuitas nodoklis, tostarp antidempinga maksājumi, tiek atmaksāti, pamatojoties uz to, ka tie ir tikuši iekasēti, pārkāpjot Savienības tiesības, kas ir jāizvērtē iesniedzējtiesai, dalībvalstīm pastāv no Savienības tiesībām izrietošs pienākums samaksāt indivīdiem, kuriem ir tiesības uz minēto summu atmaksu, atbilstošos procentus, sākot no dienas, kad šie indivīdi ir samaksājuši maksājumus, kuri ir tikuši atmaksāti.

      (1)  OV C 328, 5.10.2015.


title: Lieta C-312/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága 2006. gada 18. jūlija rīkojumu — OTP Garancia Biztosító Rt pret Vas Megyei Közigazgatási Hivatal

text:
               30.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága2006. gada 18. jūlija rīkojumu — OTP Garancia Biztosító Rt pret Vas Megyei Közigazgatási Hivatal

   (Lieta C-312/06)
   (2006/C 237/11)
   Tiesvedības valoda — ungāru
   Iesniedzējtiesa
   Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: OTP Garancia Biztosító Rt.

      Atbildētājs: Vas Megyei Közigazgatási Hivatal

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Akta par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā (turpmāk tekstā — “Pievienošanās akts”) (1), X pielikuma 4. nodaļas 3. punkta a) apakšpunktā panāktā saskaņā ar minētā Pievienošanās akta 24. pantu piemērojamā vienošanās par to, ka, neskarot EK līguma 87. un 88. pantu, Ungārija var līdz 2007. gada 31. decembrim, ieskaitot, piemērot uzņēmumu ienākuma nodokļa [saimnieciskās darbības nodokļa] samazinājumus, kas nepārsniedz 2 % no peļņas un ko uz noteiktu laiku piešķir vietējās iestādes atbilstīgi 6. un 7. pantam 1990. gada C Likumā par vietējiem nodokļiem, jāinterpretē kā pārejas posma izņēmums, kas ļauj Ungārijai saglabāt saimnieciskās darbības nodokli, vai, precīzāk, tādējādi, ka Pievienošanās līgumā esot paredzētai iespējai saglabāt saimnieciskās darbības nodokļa samazinājumus, Ungārijai tiek atzītas tiesības pārejas posmā saglabāt arī tāda veida nodokļus kā saimnieciskās darbības nodoklis?

               2)

               Vai Padomes Sestās direktīvas 77/388/EEK (2) (turpmāk tekstā — “Direktīva”) 33. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas aizliedz saglabāt (vietējo saimnieciskās darbības) nodokli, ar ko apliek peļņas gūšanas nolūkā veiktu uzņēmumu darbību un ko pamatā raksturo tas, ka to uzliek tīrajiem ienākumiem pēc trešo personu pārdoto preču un sniegto pakalpojumu iegādes izmaksu un izejvielu izmaksu atskaitīšanas? Proti, vai saskaņā ar minēto pantu šāda veida nodokli var uzskatīt par apgrozījuma nodokli?

      (1)  OV L 236, 846. lpp.

      (2)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta C-328/11 P: Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 30. janvāra rīkojums — Alder Capital Ltd /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Gimv Nederland BV

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/20

         Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 30. janvāra rīkojums — Alder Capital Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Gimv Nederland BV

   (Lieta C-328/11 P) (1)

   2012/C 133/38
   Tiesvedības valoda — angļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 269, 10.09.2011.


title: Lieta C-359/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 31. jūlija Tribunale de Teramo rīkojumu krimināllietā pret Christian Palazzese

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 31. jūlija Tribunale de Teramo rīkojumu krimināllietā pret Christian Palazzese
   (Lieta C-359/04)
   (2004/C 262/34)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 31. jūlija Tribunale de Teramo (Itālija) rīkojumu krimināllietā pret Christian Palazzese, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 18. augustā.
   Tribunale de Teramo lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   “Vai Līguma 43. panta 1. punkts un 49. panta 1. punktu var interpretēt tādējādi, ka dalībvalstij ir ļauts uz laiku (uz 6 līdz 12 gadiem) atkāpties no brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības Eiropas Savienībā:

               1.

               piešķirot atsevišķām personām licences dažu darbību veikšanai, tostarp arī pakalpojumu sniegšanai, kas derīgas uz 6 līdz 12 gadiem, uz tādu noteikumu kopuma pamata, ar ko atsevišķu veidu konkursantiem (ne itāļu) tika liegts piedalīties konkursā;

               2.

               grozot šo sistēmu, pēc tam, kad tika atklāts, ka tā nav saderīga ar Līguma 43. un 49. pantos ietvertajiem principiem, lai ļautu iepriekš izslēgtajam personām piedalīties konkursos;

               3.

               neatsaucot licences, kas bija piešķirtas saskaņā ar iepriekšējo sistēmu, kas, kā minēts iepriekš, bija pretrunā ar brīvību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību, vai izsludinot jaunu konkursu saskaņā ar jaunajiem noteikumiem, kas ir saskaņā ar iepriekšminētajiem principiem;

               4.

               tomēr pie atbildības tiek sauktas tās personas, kas sadarbojas ar personām, kurām ir atļauts veikt attiecīgās darbības savā izcelsmes dalībvalstī, bet iepriekš pastāvējušo un vēlāk grozīto noteikumu dēļ ir tikušas izslēgtas no dalības konkursos?”.


title: Lieta T-202/08: Prasība, kas celta 2008. gada 5. jūnijā — CLL Centres de langues /Komisija

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/29

         Prasība, kas celta 2008. gada 5. jūnijā — CLL Centres de langues/Komisija
   (Lieta T-202/08)
   (2008/C 183/55)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Centre de langues à Louvain-la-neuve et -en-Woluwe (CLL Centre de langues) (Louvain-la-Neuve, Beļģija) (pārstāvji — F. Tulkens un V. Ost, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu par noraidīšanu;

               —

               piespriest Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt CCL tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs apstrīd Komisijas lēmumu noraidīt tā pieteikumu dalībai konkursā ADMIN/D1/PR/2008/004 par valodu mācīšanu Briselē atrodošos Eiropas Savienības (ES) iestāžu, struktūru un aģentūru personālam (OV 2008, S-44-060121) tādēļ, ka pieteikums iesniegts pēc paziņojumā par paredzamo publisko iepirkumu norādītā termiņa.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir balstīts uz kļūdainu pieņēmumu, ka līgumslēdzējai iestādei ir pienākums noraidīt jebkuru novēlotu dalības pieteikumu. Prasītājs, gluži pretēji, uzskata, ka līgumslēdzējai iestādei šajā ziņā ir rīcības brīvība.
   Bez tam prasītājs apgalvo, ka apstrīdētais lēmums nav pietiekami pamatots, jo Komisija nav paskaidrojusi, kāpēc tā nav izmantojusi savu rīcības brīvību.
   Visbeidzot, prasītājs izvirza pamatu par īstenošanas kārtības (1) 123. panta pārkāpumu, saskaņā ar kuru kandidātu skaitam, kurus uzaicina iesniegt piedāvājumu, ir jābūt pietiekamam, lai nodrošinātu īstu konkurenci, un par prasītāja kandidatūras noraidīšanas nesamērīgumu.

      (1)  Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 1. lpp.).


title: Lieta F-68/15: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 18. jūlija rīkojums – Possanzini/Frontex Civildienests – Frontex personāls – Pagaidu darbinieks – Līguma nepagarināšana, to pamatojot ar prasītāja novērtējuma ziņojumu par 2009. gadu – Pierādījums par ziņojuma paziņošanu – Neesamība – Vispārējās tiesas veikta atcelšana – Sprieduma izpilde – Novērtējuma ziņojuma paziņošana – Ziņojuma novēlota sastādīšana un paziņošana

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/55

      Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 18. jūlija rīkojums – Possanzini/Frontex
      (Lieta F-68/15) (1)

      (Civildienests - Frontex personāls - Pagaidu darbinieks - Līguma nepagarināšana, to pamatojot ar prasītāja novērtējuma ziņojumu par 2009. gadu - Pierādījums par ziņojuma paziņošanu - Neesamība - Vispārējās tiesas veikta atcelšana - Sprieduma izpilde - Novērtējuma ziņojuma paziņošana - Ziņojuma novēlota sastādīšana un paziņošana)
      (2016/C 364/71)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Daniele Possanzini (Piza, Itālija) (pārstāvis – S. Pappas, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Aģentūras operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (pārstāvji – H. Caniard un V. Peres de Almeida, D. Waelbroeck un A. Duron, avocats)

         Priekšmets

      Prasība atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu par 2009. gadu un prasība atlīdzināt zaudējumus par apgalvoti nodarīto morālo kaitējumu

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu;

                  2)

                  Daniele Possanzini sedz savus un atlīdzina Eiropas Aģentūras operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 245, 27.7.2015., 49. lpp.


title: Lieta C-527/06: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 16. oktobra spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — R.H.H. Renneberg / Staatssecretaris van Financiën (Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — EKL 39. pants — Nodokļu tiesību akti — Ienākuma nodoklis — Nodokļa bāzes noteikšana — Dalībvalsts pilsonis, kas visus vai gandrīz visus savus ar nodokli apliekamos ienākumus gūst šajā dalībvalstī — Dzīvesvieta citā dalībvalstī)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/4

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 16. oktobra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — R.H.H. Renneberg/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-527/06) (1)

   (Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - EKL 39. pants - Nodokļu tiesību akti - Ienākuma nodoklis - Nodokļa bāzes noteikšana - Dalībvalsts pilsonis, kas visus vai gandrīz visus savus ar nodokli apliekamos ienākumus gūst šajā dalībvalstī - Dzīvesvieta citā dalībvalstī)
   (2008/C 313/06)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: R.H.H. Renneberg

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — EKL 39. un 56. panta interpretācija — Ienākuma nodokļa bāzes noteikšana — Dalībvalsts pilsonis, kas tajā gūst visus savus ienākumus, bet dzīvo citā dalībvalstī — Valsts tiesiskais regulējums, kurā nav ļauts atskaitīt ar citā dalībvalstī esošu māju saistītus negatīvos ienākumus
   Rezolutīvā daļa:
   EKL 39. pants jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamata lietā, saskaņā ar kuru Kopienas pilsonis, kas nedzīvo dalībvalstī, kurā viņš gūst visus vai gandrīz visus savus ar nodokli apliekamos ienākumus, nevar prasīt, lai, nosakot šo ienākumu nodokļa bāzi šajā dalībvalstī, tiktu ņemti vērā ar citā dalībvalstī esošu viņam piederošu dzīvojamo māju saistīti negatīvie ienākumi, lai arī pirmās minētās dalībvalsts rezidents var prasīt, lai, nosakot viņa ienākumu nodokļa bāzi, šādi negatīvie ienākumi tiktu ņemti vērā.

      (1)  OV C 56, 10.3.2007.


title: Lieta C-188/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 16. aprīlī iesniedza Cour de cassation (Francija) — kriminālprocess pret Aziz Melki

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/35

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 16. aprīlī iesniedza Cour de cassation (Francija) — kriminālprocess pret Aziz Melki

      (Lieta C-188/10)
      (2010/C 161/53)
      Tiesvedības valoda — franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation

         Lietas dalībnieks pamata procesā

         Aziz Melki

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību, kurš ir parakstīts Lisabonā 2007. gada 13. decembrī, 267. pantam ir pretrunā tāds tiesiskais regulējums, kas izriet no 1958. gada 7. novembra Rīkojuma Nr. 58-1067 23.-2. panta otrās daļas un 23.-5. panta otrās daļas, kuri ir ieviesti ar 2009. gada 10. decembra Pamatlikumu Nr. 2009-1523, tiktāl, ciktāl ar to tiesām ir noteikts pienākums prioritārā kārtībā lemt par tām uzdotā konstitucionalitātes jautājuma nodošanu Conseil constitutionnel, ciktāl šis jautājums attiecas uz valsts tiesību teksta neatbilstību Konstitūcijai, jo tas ir pretrunā Eiropas Savienības tiesībām?

                  2)

                  Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību, kurš ir parakstīts Lisabonā 2007. gada 13. decembrī, 67. pantam ir pretrunā tāds tiesiskais regulējums, kas izriet no Kriminālprocesa kodeksa 78.-2. panta ceturtās daļas, kurā ir noteikts, ka “teritorijā starp Francijas sauszemes robežu ar valstīm, kuras ir dalībnieces konvencijā, kura tika parakstīta Šengenā 1990. gada 19. jūnijā, un līniju, kura atrodas 20 kilometru attālumā no robežas, kā arī sabiedrībai pieejamā ostu, lidostu, kā arī dzelzceļa staciju vai tādu autoostu teritorijā, kuras ir atvērtas starptautiskai satiksmei un ir paredzētas lēmumā, ievērojot pirmajā daļā paredzētos noteikumus, var tikt pārbaudīta arī visu personu identitāte, lai pārliecinātos, vai tiek ievēroti likumā paredzētie dokumentu glabāšanas, nēsāšanas un uzrādīšanas pienākumi. Ja šī pārbaude notiek starptautiskas satiksmes vilcienā, pārbaude var tikt veikta maršruta daļā starp robežu un pirmo pieturu, kura atrodas 20 kilometru attālumā no robežas. Tomēr dzelzceļa līnijās, kurās notiek starptautiskā satiksme un kurās ir īpaši noteikumi transporta pakalpojumiem, pārbaude var notikt arī starp šo pieturu un pieturu, kura atrodas nākamo 50 kilometru robežās. Šīs līnijas un šīs pieturas tiek noteiktas ar ministrijas lēmumu. Ja ir tāda autoceļa daļa, kura sākas šīs [panta] daļas pirmajā teikumā minētajā teritorijā, un pirmā autoceļa nodevas iekasēšanas vieta atrodas 20 kilometru līnijas ietvaros, pārbaude turklāt var notikt līdz šai pirmajai autoceļa nodevas iekasēšanas vietai stāvvietu laukumos, kā arī šajā autoceļa nodevas iekasēšanas vietā un ar to saistītos stāvvietu laukumos. Autoceļa nodevas iekasēšanas vietas, uz kurām attiecas šī tiesību norma, tiek noteiktas ar lēmumu”.


title: Lieta C-196/07: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 6. marta spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Konkurences politika — Koncentrācija — Vairāku Komisijas uzliktu pienākumu neizpilde — E.ON/Endesa)

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/9

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 6. marta spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-196/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Konkurences politika - Koncentrācija - Vairāku Komisijas uzliktu pienākumu neizpilde - E.ON/Endesa)
   (2008/C 107/13)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci un E. Gippini Fournier)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāve — N. Díaz Abad)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Komisijas 2006. gada 26. septembra lēmuma (Lieta COMP/M. 4197 — E.ON/Endesa — C(2006)4279 galīgā redakcija) 2. panta un Komisijas 2006. gada 20. decembra lēmuma (Lieta COMP/M. 4197 — E.ON/Endesa — C(2006)7039 galīgā redakcija) 1. panta neizpilde
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               neatsaucot:

                           —

                           Valsts Enerģētikas komisijas lēmuma 1.–6., 8. un 17. nosacījumu, kuri saskaņā ar Komisijas 2006. gada 26. septembra lēmuma [Lieta Nr. COMP/M. 4197 — E.ON/Endesa — C(2006)4279 galīgā redakcija] 1. pantu tika atzīti par nesaderīgiem ar Kopienu tiesībām, un

                           —

                           Rūpniecības, tūrisma un tirdzniecības ministrijas lēmuma grozīto 1., 10., 11. un 15. nosacījumu, kuri saskaņā ar Komisijas 2006. gada 20. decembra lēmuma [Lieta Nr. COMP/M. 4197 — E.ON/Endesa — C(2006)7039 galīgā redakcija] 1. pantu tika atzīti par nesaderīgiem ar Kopienu tiesībām, noteiktajā termiņā,

                     Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar katra šo lēmumu 2. pantu;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 7.7.2007.