title: Lieta T-476/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — AstraZeneca u.c./Komisija

text:
               16.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/22

      Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — AstraZeneca u.c./Komisija
      (Lieta T-476/19)
      (2019/C 312/20)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: AstraZeneca plc (Kembridža, Apvienotā Karaliste), AstraZeneca Treasury Ltd (Kembridža) un AstraZeneca Intermediate Holdings Ltd (Kembridža) (pārstāvji: J. Lesar, Solicitor, un K. Beal, QC)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza deviņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis atsauces sistēma jāizskata kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126.) apsvērumos tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme.

                  4.

                  Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

                  5.

                  Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 9.A sadaļas 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību pretēji LESD 49. pantam.

                  6.

                  Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu.

                  7.

                  Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot Savienības tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam.

                  8.

                  Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi arī kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas nebija piemērojama ratione temporis, normas.

                  9.

                  Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (ieskaitot prasītājus) un ka prasītāji esot saņēmuši atbalstu, kurš ir jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam.

         (1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).


title: Lieta T-484/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Pearson Loan Finance u.c./Komisija

text:
               16.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/27

      Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Pearson Loan Finance u.c./Komisija
      (Lieta T-484/19)
      (2019/C 312/23)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Pearson Loan Finance Unlimited (Londona, Apvienotā Karaliste), Pearson Overseas Holdings Ltd (Londona) un Pearson International Finance Ltd (Londona) (pārstāvji: A. von Bonin un O. Brouwer, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, acīmredzamas kļūdas vērtējumā un, apstrīdētajā lēmumā identificējot atsauces sistēmu, nav pienācīgi norādīts pamatojums.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, acīmredzamas kļūdas vērtējumā un, apstrīdētajā lēmumā nepareizi raksturojot grupas finansēšanas atvieglojumu kā atkāpi no normālas atsauces sistēmas darbības, nav pienācīgi norādīts pamatojums.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, jo apstrīdētajā lēmumā ir konstatēts, ka grupas finansēšanas atvieglojums ir diskriminējošs attiecībā uz dažādiem tirgus dalībniekiem.

                  4.

                  Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, jo apstrīdētajā lēmumā ir secināts, ka grupas finansēšanas atvieglojums nav attaisnojams ar atsauces sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.


title: Lieta T-571/19: Prasība, kas celta 2019. gada 16. augustā — Muratbey Gida/EUIPO (Siera vītnes forma)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/75

      Prasība, kas celta 2019. gada 16. augustā — Muratbey Gida/EUIPO (Siera vītnes forma)
      (Lieta T-571/19)
      (2019/C 328/83)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Muratbey Gida Sanayi Ve Ticaret AȘ (Stambula, Turcija) (pārstāve: M. Schork, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības melnbalta trīsdimensiju preču zīme (Siera vītnes forma) — reģistrācijas pieteikums Nr. 17 912 280

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 13. jūnija lēmums lietā R 107/2019-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-603/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 9. augustā iesniedza Špecializovaný trestný súd (Slovēnija) – Úrad špeciálnej prokuratúry Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky/TG, UF

text:
               14.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 348/11

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 9. augustā iesniedza Špecializovaný trestný súd (Slovēnija) – Úrad špeciálnej prokuratúry Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky/TG, UF
      (Lieta C-603/19)
      (2019/C 348/12)
      Tiesvedības valoda – slovēņu

         Iesniedzējtiesa

      Špecializovaný trestný súd

         Pamatlietas puses

         Apsūdzētājs krimināllietā: Úrad špeciálnej prokuratúry Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky

         Apsūdzētie: TG, UF

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/29/ES (1) (2012. gada 25. oktobris), ar ko nosaka noziegumos cietušo tiesību, atbalsta un aizsardzības minimālos standartus (galvenokārt tiesības aktīvi piedalīties kriminālprocesā un tiesības uz kaitējuma atlīdzību kriminālprocesā), kuras sava rakstura dēļ pienākas ne tikai fiziskajai personai kā just spējīgai būtnei, ir piemērojama arī juridiskajām personām un valstij, proti, valsts iestādēm, ja valsts tiesību normās tām tiek atzīts personas, kurai nodarīts kaitējums, statuss kriminālprocesā?

                  2)

                  Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. un 47. pantam, Līguma par Eiropas Savienības darbību 325. pantam un Padomes Regulas (EK) Nr. 1260/1999 (2) (1999. gada 21. jūnijs) 38. panta 1. punkta h) apakšpunktam kopsakarā ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 1681/94 (3) (1994. gada 11. jūlijs) atbilst tāds tiesiskais regulējums un nolēmumu pieņemšanas prakse (4), saskaņā ar kuriem valsts nevar celt prasību kriminālprocesā, lai saņemtu atlīdzību par kaitējumu, kas tai nodarīts ar krāpniecisku rīcību, kuras rezultātā ir notikusi nepamatota Eiropas Savienības budžeta līdzekļu piesavināšanās, nedz tā var saskaņā ar Kriminālprocesa kodeksa 256. panta 3. punktu pārsūdzēt rīkojumu, ar kuru tiesa nolemj neļaut valstij vai to pārstāvošajai administrācijai piedalīties galvenajā tiesas sēdē un prasīt kaitējuma atlīdzību, un pat nenosaka nekāda cita veida procedūru, kurā valsts varētu izmantot savas tiesības pret aizdomās turamo, kā rezultātā pat nevar tikt garantētas valsts tiesības uz nodarītā kaitējuma atlīdzību, ko vērst pret apsūdzētā mantu un mantiskajām tiesībām saskaņā ar Kriminālprocesa kodeksa 50. pantu, tādējādi šīm tiesībām kļūstot de facto neizmantojamām?

                  3)

                  Vai jēdziens “ta[s] pa[ts] uzņēmum[s]”, kas minēts Padomes Regulas (EK) Nr. 994/98 (5) (1998. gada 7. maijs) 2. pantā kopsakarā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 69/2001 (6) (2001. gada 12. janvāris) 2. panta 2. punktu ir jāinterpretē tikai formāli, tādējādi, ka ir nepieciešams un ir pietiekami konstatēt, vai attiecīgajām sabiedrībām ir autonoma juridiskā personība uz valsts tiesiskā regulējuma pamata, tā ka katrai no šīm sabiedrībām var piešķirt valsts atbalstu līdz 100 000 EUR apmēram, vai tomēr izšķirošais kritērijs ir tādu minēto sabiedrību, kuras pieder vienām un tām pašām personām un kas ir savstarpēji saistītas, faktiskā darbības un pārvaldības kārtība, kā viena galvenā uzņēmuma pārvaldītu filiāļu sistēma, pat ja tām katrai ir sava juridiskā personība uz valsts tiesību pamata, tādējādi, ka jāuzskata, ka tās veido “to pašu uzņēmumu” un kā viens veselums var tikai vienreiz saņemt valsts atbalstu līdz 100 000 EUR?

                  4)

                  Vai 1995. gada 26. jūlija Konvencijas par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (7) nolūkos termins [atlīdzināms] “kaitējums” norāda tikai uz to nepamatoti iegūto līdzekļu daļu, kas tieši saistīta ar krāpniecisko rīcību, vai norāda arī uz izdevumiem, kas faktiski radušies un ir pamatoti ar dokumentiem un iemaksas izmantojumu, ja no pierādījumiem izriet, ka to izmaksa bijusi nepieciešama, lai maskētu krāpniecisku rīcību, aizkavētu krāpnieciskās rīcības atklāšanu un iegūtu visu piešķirtā valsts atbalsta summu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/29/ES (2012. gada 25. oktobris), ar ko nosaka noziegumos cietušo tiesību, atbalsta un aizsardzības minimālos standartus un aizstāj Padomes Pamatlēmumu 2001/220/TI (OV 2012, L 315, 57. lpp.).

         (2)  Padomes Regula (EK) Nr. 1260/1999 (1999. gada 21. jūnijs), ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (OV 1999, L 161, 1. lpp.).

         (3)  Komisijas Regula (EK) Nr. 1681/94 (1994. gada 11. jūlijs) par pārkāpumiem struktūrpolitikas finansēšanā un nepareizi izmaksātu līdzekļu atgūšanu un par informācijas sistēmas izveidi šajā jomā (OV 1994, L 178, 43. lpp.).

         (4)  Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākijas Republikas Augstākā tiesa) Krimināllietu palātas 2017. gada 29. novembra viedoklis.

         (5)  Padomes Regula (EK) Nr. 994/98 (1998. gada 7. maijs) par to, kā piemērot Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 92. un 93. pantu attiecībā uz dažu kategoriju valsts horizontālo atbalstu (OV 1998, L 142, 1. lpp.).

         (6)  Komisijas Regula (EK) Nr. 69/2001 (2001. gada 12. janvāris) par EK Līguma 87. un 88. panta piemērošanu de minimis atbalstam (OV 2001, L 10, 30. lpp.).

         (7)  Konvencija, kas izstrādāta uz Līguma par Eiropas Savienību K.3 panta pamata saistībā ar Eiropas Kopienas finanšu interešu aizsardzību (OV 1995, L 316, 49. lpp.).


title: Lieta T–66/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 10. septembra spriedums – BQ/Eiropas Savienības Tiesa (Publiski pakalpojumu līgumi – Iepirkuma procedūra – Eiropas Savienības Tiesas iepirkums – Līgumtulkotāji – Atlases procedūra – Pretendenta piedāvājuma noraidīšana – Pienākums norādīt pamatojumu – Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/61

      Vispārējās tiesas 2019. gada 10. septembra spriedums – BQ/Eiropas Savienības Tiesa
      (Lieta T–66/18) (1)

      (Publiski pakalpojumu līgumi - Iepirkuma procedūra - Eiropas Savienības Tiesas iepirkums - Līgumtulkotāji - Atlases procedūra - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
      (2019/C 383/69)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: BQ (pārstāvis: E. Kleani, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa (pārstāvji: J. Inghelram, Á. Almendros Manzano un V. Hanley–Emilsson)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Eiropas Savienības Tiesas 2017. gada 23. novembra lēmumu, ar kuru tika noraidīts prasītāja piedāvājums attiecībā uz pamatlīguma noslēgšanu par juridisko tekstu tulkošanu no vācu valodas uz grieķu valodu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     BQ atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 134, 16.4.2018.


title: Lieta T-472/19 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 19. augusta rīkojums – BASF/Komisija (Pagaidu noregulējums – Zāles – Tirdzniecības atļauja – Omega 3 skābes etilesteri – Steidzamības neesamība)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/61

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 19. augusta rīkojums – BASF/Komisija
      (Lieta T-472/19 R)
      (Pagaidu noregulējums - Zāles - Tirdzniecības atļauja - Omega 3 skābes etilesteri - Steidzamības neesamība)
      (2019/C 383/70)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: BASF AS (Oslo, Norvēģija) (pārstāvji: E. Wright, A. Rusanov un H. Boland, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Haasbeek un A. Sipos)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts noteikt pagaidu pasākumus, apturot Komisijas 2019. gada 6. jūnija īstenošanas lēmuma par tādu cilvēkiem paredzēto zāļu tirdzniecības atļaujām, kuras satur “omega 3 skābes etilesterus” un kuras paredzētas perorālai lietošanai sekundārajā profilaksē pēc miokarda infarkta, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/83/EK 31. panta ietvaros [C(2019)4336 final], piemērošanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                     Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-599/19: Prasība, kas celta 2019. gada 5. septembrī – EM/Parlaments

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/63

      Prasība, kas celta 2019. gada 5. septembrī – EM/Parlaments
      (Lieta T-599/19)
      (2019/C 383/72)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: EM (pārstāve: M. Casado García-Hirschfeld, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasītāja prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atcelt apstrīdēto 2018. gada 31. oktobra lēmumu, kas ir apstiprināts ar 2019. gada 24. maija lēmumu noraidīt prasītāja sūdzību;

                  —

                  piespriest atlīdzināt mantisko kaitējumu, kura summa ir 165 000 EUR, un morālo kaitējumu, kura summa tiek lēsta 50 000 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Pamattiesību hartas 1. un 31. pants, esot pārkāpts Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 12. pants un 12.a panta 3. punkts, neesot ievērots pienākums sniegt palīdzību un esot nepareizi izmantotas pilnvaras.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīts labas pārvaldības pienākums, neesot izpildīts rūpības pienākums un esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.


title: Lieta T-603/19: Prasība, kas celta 2019. gada 9. septembrī – Helsingin Bussiliikenne/Komisija

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/64

      Prasība, kas celta 2019. gada 9. septembrī – Helsingin Bussiliikenne/Komisija
      (Lieta T-603/19)
      (2019/C 383/73)
      Tiesvedības valoda – somu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Helsingin Bussiliikenne Oy (Helsinki, Somija) (pārstāvji: O. Hyvönen un N. Rosenlund, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā vai daļēji atcelt Komisijas 2019. gada 28. jūnija lēmumu SA.33846 – (2015/C) (ex 2011/CP);

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus pilnā apmērā, pieskaitot likumiskos procentus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus:

                  1.

                  Pirmais pamats: Komisija esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Regulas 2015/1589 6. panta 1. punktu, kā arī pārbaudē esot pieļāvusi būtisku procesuālu kļūdu un pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvību.

                              —

                              Prasītājai vajadzēja dod iespēju pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas tikt uzklausītai un formālajā izmeklēšanas procedūrā to vajadzēja aicināt izteikt viedokli, jo apstrīdētajā lēmumā tā ir norādīta kā atbalsta saņēmēja un šis lēmums to skarot tieši.

                  2.

                  Otrais pamats: Acīmredzama kļūda vērtējumā

                              —

                              Komisija neesot pietiekami noskaidrojusi faktus un tādēļ lēmums esot pieņemts uz nepietiekamas un kļūdainas informācijas pamata.

                              —

                              Komisija esot kļūdaini novērtējusi vismaz uzņēmuma aktīvu pārvešanas atbilstību tirgum, pirkuma cenas mērķi un ekonomisko loģiku.

                  3.

                  Trešais pamats: Apstrīdētā lēmuma pamatojums neatbilstot LESD 296. panta un ar to saistītās judikatūras prasībām.

                              —

                              It īpaši tas attiecoties uz HelB aktīvu pirkuma cenas atbilstību tirgum.

                  4.

                  Ceturtais pamats: Apstrīdētais lēmums pārkāpjot Savienības tiesību vispārīgos principus, it īpaši tiesiskās paļāvības un samērīguma principus.

                              —

                              Prasītāja varēja tiesiski paļauties uz to, ka Komisijas izmeklēšana attieksies tikai uz lēmumā par formālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu norādītajiem darījumiem un vietām un ka tad, ja izmeklēšana tiktu attiecināta uz uzņēmēja aktīvu pārvešanu vai uz prasītāju, Komisija papildinātu lēmumu par formālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu un uzklausītu prasītāju.

                              —

                              Atgūšanas pienākums attiecībā uz sākotnējo atbalsta saņēmēju katrā ziņā pārkāpjot samērīguma principu, ciktāl tas pārsniedzot par uzņēmēja aktīvu pārvešanu faktiski samaksāto pirkuma cenu, un attiecībā uz prasītāju, ciktāl tas pārsniedzot starpību starp apgalvoto zemo pirkuma cenu un tirgus vērtību.

                  5.

                  Piektais pamats: LESD 107. panta 1. punkts apstrīdētajā lēmumā esot acīmredzami kļūdaini piemērots.

                              —

                              Komisijas lēmumā norādītie pasākumi neesot ietvēruši aizliegtu valsts atbalstu.

                              —

                              Neviens no pasākumiem, ko Komisija uzskata par aizliegtu valsts atbalstu, neattiecoties uz prasītāju.


title: Lieta T-605/19: Prasība, kas celta 2019. gada 9. septembrī – EP/Komisija

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/65

      Prasība, kas celta 2019. gada 9. septembrī – EP/Komisija
      (Lieta T-605/19)
      (2019/C 383/74)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: EP (pārstāvji: S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītāja prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt lēmumu nepaaugstināt prasītāju amatā AD9 pakāpē 2018. gada paaugstināšanas amatā ietvaros;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka pamatojums, kas sniegts noraidošajā atbildē uz sūdzību, neesot pietiekams, it īpaši ņemot vērā to, ka Apvienotā paaugstināšanas amatā komiteja ir ieteikusi paaugstināt prasītāju amatā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka iecēlējinstitūcija neesot ievērojusi Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) 45. pantu, jo tā neesot veikusi visu amatā paaugstināmo ierēdņu nopelnu salīdzinošu izvērtējumu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā katrā ziņā esot pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, ņemot vērā minētajā lēmumā sniegto pamatojumu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Civildienesta noteikumu 24.b pants un Civildienesta noteikumu II pielikuma 1. panta sestā daļa, jo prasītājs esot sodīts par amatu, kādu viņš ieņem personāla pārstāvībā.


title: Lieta T-627/19: Prasība, kas celta 2019. gada 20. septembrī – Shindler u.c./Komisija

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/66

      Prasība, kas celta 2019. gada 20. septembrī – Shindler u.c./Komisija
      (Lieta T-627/19)
      (2019/C 383/75)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Harry Shindler (Porto d’Ascoli, Itālija) un pieci citi prasītāji (pārstāvis: J. Fouchet, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2019. gada 13. septembrī tieši izteikto atteikumu atzīt pieļautu bezdarbību;

                  —

                  atzīt un nospriest, ka Eiropas Komisija ir prettiesiski atturējusies:

                              —

                              pirmkārt, pieņemt lēmumu par Eiropas Savienības pilsonības saglabāšanu britu prasītājiem, kuriem privātā un ģimenes dzīve norit citās Eiropas Savienības dalībvalstīs un kuriem nav bijušas balsstiesības lemt par viņu izcelsmes valsts izstāšanos no Eiropas Savienības tikai tā iemesla dēļ, ka viņi izmantojuši pārvietošanās brīvību (“15 year rule” [15 gadu noteikums]) – neatkarīgi no tā, vai tiks noslēgts līgums par Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības;

                              —

                              otrkārt, pieņemt pārējās 27 Savienības dalībvalstīs, kurās dzīvo briti, vienveidīgi piemērojamu saistošu lēmumu par dažādiem pasākumiem attiecībā uz ieceļošanu, uzturēšanos, sociālajām tiesībām un profesionālo darbību, kas būtu piemērojami, ja netiks noslēgts līgums par Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības;

            līdz ar to:

                  —

                  konstatēt šo bezdarbību;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai samaksāt katram no prasītājiem naudas summu 1 500 euro apmērā viņu tiesāšanās izdevumu segšanai.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas prasītāju tiesības, kas izriet no Eiropas Savienības pilsonības statusa – nedz gadījumā, ja tiktu noslēgts izstāšanās līgums, nedz gadījumā, ja tas netiktu noslēgts. Konkrētāk, šis prasītāju izvirzītais pamats ietver šādus aspektus:

                              —

                              tā kā ES Līgumos nav paredzēts, ka gadījumā, kad kāda dalībvalsts izstājas no Savienības, tiktu zaudēta Eiropas Savienības pilsonība, nav ievērots tiesiskās drošības princips;

                              —

                              nav ievērots samērīguma princips;

                              —

                              nav ievērotas tiesības uz privāto un ģimenes dzīvi.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir prettiesiski atturējusies noteikt saistošus pasākumus, bet pieņēmusi tikai ieteikumus.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka 15 gadu noteikums ir pretrunā sacīkstes principam, pārvietošanās brīvības principam un balsstiesību vienlīdzības principam. Prasītāji šajā ziņā uzskata, ka šis 15 gadu noteikums ir valsts tiesību norma, kura konkrētus vienas dalībvalsts valstspiederīgos nostāda nelabvēlīgā stāvoklī tikai tā iemesla dēļ, ka viņi ir izmantojuši savu brīvību pārvietoties vai uzturēties citā dalībvalstī, un ka tas ir uzskatāms par LESD 21. panta 1. punktā atzīto brīvību ierobežojumu.


title: Lieta T-628/19: Prasība, kas celta 2019. gada 20. septembrī – Teva/Komisija un EMA

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/67

      Prasība, kas celta 2019. gada 20. septembrī – Teva/Komisija un EMA
      (Lieta T-628/19)
      (2019/C 383/76)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Teva BV (Harlema, Nīderlande) (pārstāvji: T. de la Mare, QC, R. Mehta, Barrister un G. Morgan, Solicitor)

         Atbildētājas: Eiropas Komisija un Eiropas Zāļu aģentūra

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu C(2019)5393 final (2019. gada 11. jūlijs), ar ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 726/2004 (1) atsaka tirdzniecības atļauju cilvēkiem paredzētām zālēm “Cabazitaxel Teva – cabazitaxelum” (turpmāk tekstā – “lēmums”), ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un

                  —

                  piespriest atbildētājām atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav pareizi piemērojusi “visaptverošas tirdzniecības atļaujas” jēdzienu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (2001. gada 6. novembris) 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV 2001, L 311, 67. lpp.), nozīmē, it īpaši tās 10. panta 2. punkta b) apakšpunktā ietverto “atvasinātu” zāļu jēdzienu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija un EMA ir pārkāpušas procesa taisnīgas norises principu un prasītājas tiesības uz labu pārvaldību, it īpaši, apvēršot pierādīšanas pienākumu un pretēji Savienības tiesību aktiem šajā jomā to uzliekot ģenērisko zāļu tirdzniecības atļauju pieteikumu iesniedzējiem.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, šādi rīkojoties, Komisija ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, atšķirīgi attiecoties pret prasītāju salīdzinājumā ar Jevtana®/docetaxel tirdzniecības atļaujas turētāju.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 726/2004 (2004. gada 31. marts), ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (OV 2004, L 136, 1. lpp.).


title: Lieta T-630/19: Prasība, kas celta 2019. gada 20. septembrī – AH/Eurofound

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/68

      Prasība, kas celta 2019. gada 20. septembrī – AH/Eurofound
      (Lieta T-630/19)
      (2019/C 383/77)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: AH (pārstāvis: N. de Montigny, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonds

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2018. gada 9. novembra lēmumu, ar ko noslēgta administratīvā izmeklēšana AI-2018/01, kas tika uzsākta pēc prasītāja par viņa priekšniecību iesniegtās sūdzības;

                  —

                  piespriest atbildētājam izmaksāt prasītājam ciestā morālā kaitējuma atlīdzību, kurš aplēsts 30 000 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza astoņus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir saistīts ar labas pārvaldības principa pārkāpumu, jo, izskatot sūdzību, administrācija esot izturējusies aizvainojoši, apsūdzoši un tā neesot rīkojusies atbilstoši nedz no procedūras aspekta, nedz pēc būtības.

                  2.

                  Otrais pamats ir saistīts ar to, nav ievērotas tabulas, kurās noteiktas iestādes, kas pilnvarota noslēgt darba līgumus, pilnvaras. Prasītājs it īpaši norāda, ka viņa sūdzību izskatīja advokātu birojs, nevis iestāde, kura šai ziņā ir pilnvarota. Prasītājs uzskata, šādi nododot pilnvaras ārējam konsultantam, viņam ir ticis liegts īstenot tiesības iesniegt sūdzību, kas tiktu izskatīta administratīvo lēmumu pieņemšanas un apstrīdēšanas ietvaros, ka rezultātā esot tikuši pārkāpti tiesiskās drošības un pārskatāmības principi.

                  3.

                  Trešais pamats ir saistīts ar lēmuma nepieņemšanu par viņa lūgumu sniegt palīdzību. Prasītājs šajā ziņā norāda, ka nelabvēlīgajā lēmumā ir tikai noraidīta sūdzība sakarā ar aizskarošu izturēšanos un nolemts izbeigt izmeklēšanu.

                  4.

                  Ceturtais pamats ir saistīts ar apstrīdētā lēmuma pamatojuma trūkumu.

                  5.

                  Piektais pamats ir saistīts ar izmeklēšanas veicēju un iestādes interešu konfliktu, neatkarības trūkumu un neobjektivitāti administratīvās izmeklēšanas veikšanā un prasītāja lūguma un sūdzības izskatīšanas ietvaros.

                  6.

                  Sestais pamats ir saistīts ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 24. un 12.a panta pārkāpumu, jo atbildētājs pret prasītāju kopš sūdzības saņemšanas ir izturējies naidīgi, kas nav savietojams ar administrācijas pienākumu ņemt vērā ierēdņu intereses un sniegt tiem atbalstu.

                  7.

                  Septītais pamats ir saistīts ar tiesībām tikt efektīvi uzklausītam, jo atbildētājs prasītājam neesot ļāvis lietderīgi paust viedokli, izņemot par aizskarošas izturēšanās faktiem, par kuru upuri tas sevi uzskata.

                  8.

                  Astotais pamats ir saistīts ar acīmredzamu kļūda vērtējumā, kuru atbildētājs esot pieļāvis, analizējot prasītāja iesniegto sūdzību.


title: Lieta T-631/19: Prasība, kas celta 2019. gada 21. septembrī – BNetzA/ACER

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/69

      Prasība, kas celta 2019. gada 21. septembrī – BNetzA/ACER
      (Lieta T-631/19)
      (2019/C 383/78)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (BNetzA) (pārstāvji: H. Haller, T. Heitling, L. Reiser, N. Gremminger un V. Vacha, advokāti)

         Atbildētāja: Energoregulatoru sadarbības aģentūra (ACER)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt turpinājumā minētās tiesību normas, kas ir ietvertas atbildētājas 2019. gada 21. februāra Lēmumā Nr. 2/2019 un saistībā ar to pieņemtajā atbildētājas Apelācijas valdes 2019. gada 11. jūlija Lēmumā Nr. A-003-2019:

                              i)

                              I pielikuma 5. panta 5.–9. punktu;

                              ii)

                              pielikuma 10. panta 4. punkta otro teikuma daļu un 5. punktu;

                              iii)

                              pielikuma 17. panta 3. punkta d) apakšpunkta vii) punktu;

                              iv)

                              pielikuma 16. panta 2. punkta otro teikumu un 3. punkta d) apakšpunkta vii) punktu;

                              v)

                              pielikuma 5. panta 5.–9. punktu;

                              vi)

                              visas I un II pielikumā ietvertās tiesību normas, kuras attiecas tieši uz i)–v) punktā minētajām tiesību normām;

                  —

                  pakārtoti atcelt atbildētājas 2019. gada 21. februāra Lēmumu Nr. 2/2019 un saistībā ar to pieņemto atbildētājas Apelācijas valdes 2019. gada 11. jūlija Lēmumu Nr. A-003-2019 kopumā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir pamatota ar šādiem pamatiem:

                  1.

                  Pirmais pamats – apstrīdētā lēmuma formālais prettiesiskums

                     ACER lēmums esot formāli prettiesisks, jo, pieņemot apstrīdēto lēmumu, ACER esot pārsniegusi savas pilnvaras.

                  2.

                  Otrais pamats – Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2019/943 (1) pārkāpums

                              —

                                 ACER neesot tiesību noteikt mehānismu, saskaņā ar kuru iepriekšējā atlasē no jaudas aprēķina tiek izslēgti iekšējie tīkla elementi.

                              —

                                 ACER savā lēmumā esot i) noteikusi kritiskos tīkla elementus, ii) paredzējusi nevienlīdzīgu elektroenerģijas pārvadīšanas sadales faktora vērtības piemērošanu attiecībā uz iekšējiem tīkla elementiem un pārrobežu tīkla elementiem un iii) ieviesusi efektivitātes kritēriju iekšējiem tīkla elementiem. Tas esot Regulas (ES) 2019/943 16. panta 4. un 8. punkta pārkāpums.

                              —

                                 ACER apstrīdētajā lēmumā esot noteikusi, ka tirdzniecības zonu konfigurācija ir jāizvērtē saskaņā ar konkrētu metodi un konkrētos termiņos. Tas esot pretrunā Regulai (ES) 2019/943.

                              —

                              Pārvades sistēmu operatori faktiski esot spiesti savos iekšējos tīkla elementos nodrošināt minimālās tirdzniecības jaudas pieejamību 100 % apmērā un vairāk pārrobežu tirdzniecībai. Tas esot pretrunā Regulai (ES) 2019/943.

                              —

                                 ACER vēloties ilgtermiņā no jaudas aprēķina izslēgt iekšējos savienojumus, kuru elektroenerģijas pārvadīšanas sadales faktora vērtība ir mazāka par 10 %. Tas esot pretrunā Regulai (ES) 2019/943.

                              —

                              Ieviešot efektivitātes kritēriju, tiekot apiets Regulas (ES) 2019/943 15. panta 2. punktā ietvertais pārejas noteikums.

                              —

                              Ar ACER lēmumu tiekot pārkāpts Regulas (ES) 2019/943 14. panta 5. punkts, jo tajā neesot ņemti vērā jauni ieguldījumi tīkla infrastruktūrā.

                              —

                                 ACER pieprasot plašu korektīvu pasākumu piemērošanu. Tas esot pretrunā Regulas (ES) 2019/943 prasībām.

                              —

                                 ACER apejot Regulas (ES) 2019/943 noteikumus par tirdzniecības zonu jaunu konfigurāciju.

                              —

                                 ACER radot sev kompetenci jaunas tirdzniecības zonu kārtības noteikšanā, tādējādi pārkāpdama Regulas (ES) 2019/943 14. panta 3. un 6.–8. punktu un 15. panta 5. un 7. punktu.

                  3.

                  Trešais pamats – Komisijas Regulas (ES) 2015/1222 (2) pārkāpums

                              —

                                 ACER ieviestais efektivitātes kritērijs faktiski piespiežot dalībvalstis veikt savu tirdzniecības zonu rekonfigurāciju. Tas esot pretrunā Regulas (ES) 2015/1222 prasībām.

                              —

                                 ACER pieprasot plašu korektīvu pasākumu piemērošanu. Tas esot pretrunā Regulas (ES) 2015/1222 prasībām.

                  4.

                  Ceturtais pamats – samērīguma principa pārkāpums

                     ACER lēmums esot nesamērīgs, jo tas neesot piemērots Regulas (ES) 2015/1222 mērķu īstenošanai.

                  5.

                  Piektais pamats – nediskriminācijas principa pārkāpums
                  Kritisko tīkla elementu un savlaicīgu korektīvu pasākumu loka plūsmas novēršanai noteikšana radot netiešu diskrimināciju pilsonības dēļ.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/943 (2019. gada 5. jūnijs) par elektroenerģijas iekšējo tirgu (OV 2019, L 158, 54. lpp.).

         (2)  Komisijas Regula (ES) 2015/1222 (2015. gada 24. jūlijs), ar ko izveido jaudas piešķiršanas un pārslodzes vadības vadlīnijas (OV 2015, L 197, 24. lpp.).


title: Lieta T-633/19: Prasība, kas celta 2019. gada 24. septembrī – Essential Export/EUIPO – Shenzhen Liouyi International Trading (“TOTU”)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/71

      Prasība, kas celta 2019. gada 24. septembrī – Essential Export/EUIPO – Shenzhen Liouyi International Trading (“TOTU”)
      (Lieta T-633/19)
      (2019/C 383/79)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Essential Export SA (Sanhosē, Kostarika) (pārstāvji: A. Tarí Lázaro, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Shenzhen Liouyi International Trading Co. Ltd (Šeņžeņa, Ķīna)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes sarkanā un melnā krāsā “TOTU” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 736 712

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 22. jūlija lēmums lietā R 362/2019-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atlīdzināt prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T–635/19: Prasība, kas celta 2019. gada 25. septembrī – Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro u.c./Komisija

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/72

      Prasība, kas celta 2019. gada 25. septembrī – Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro u.c./Komisija
      (Lieta T–635/19)
      (2019/C 383/80)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro (Pezāro, Itālija), Montani Antaldi Srl (Pezāro), Fondazione Cassa di Risparmio di Fano (Fano, Itālija), Fondazione Cassa di Risparmio di Jesi (Jezi, Itālija), Fondazione Cassa di Risparmio della Provincia di Macerata (Mačerata, Itālija) (pārstāvji: A. Sandulli un B. Cimino, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt un nospriest, ka Eiropas Komisija ir ārpuslīgumiski atbildīga, ka, sniegdama prettiesiskus norādījumus Itālijas valsts iestādēm, tā ir liegusi ar Fondo Interbancario italiano per Tutela dei Depositi (Itālijas starpbanku depozītu drošības fonds, turpmāk tekstā – “F.I.T.D”) starpniecību rekapitalizēt Banca delle Marche;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājiem radītos zaudējumus apmērā, kas ir vai nu noteikts atbilstoši prasības pamatojumā izklāstītajiem kritērijiem, vai citādi atbilstoši tiesas noteiktajai metodei;

                  —

                  nospriest, ka Eiropas Komisijai ir jāsedz tiesāšanās izdevumi.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji ir izvirzījuši četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz prasības par zaudējumu atlīdzināšanu pieņemamību.

                              —

                              Šajā ziņā prasītāji apgalvo, ka minētā kaitējuma nodarīšanā esot vainojama Eiropas Savienības iestāde, pat ja Banca Marche likvidēšanas pasākumus formāli ir pieņēmusi valsts iestāde. Banca d’Italia būtībā neesot bijusi nekāda rīcības brīvība, jo tā esot rīkojusies, balstoties uz Eiropas Komisijas sniegtajiem konkrētajiem norādījumiem. Turklāt veids, kādā Komisija ir īstenojusi savas pilnvaras, esot liedzis prasītājiem vērsties Vispārējā tiesā ar parasto prasību atcelt tiesību aktu, tādējādi vienīgais pieejamais tiesību aizsardzības līdzeklis esot prasības par zaudējumu atlīdzināšanu celšana.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz Savienības tiesību būtisku vai acīmredzamu pārkāpumu.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija ir liegusi ar F.I.T.D. starpniecību rekapitalizēt Banca Marche, uzskatīdama, ka šis ieguldījums esot valsts atbalsts. Tomēr F.I.T.D. esot privāto tiesību subjekts, kas izmanto privātā sektora resursus, un tas neesot pakļauts nekādai valsts iestāžu kontrolei, kā tas, tostarp, ir ticis atzīts Vispārējās tiesas nesenajā spriedumā lietā Tercas/Komisija (apvienotās lietas T–98/16, T–196/16 un T–198/16). Tādējādi, tā esot uzskatāma par pilnīgi tiesisku sanāciju atbilstoši tirgus noteikumiem. Komisijas pārkāpums esot būtisks un acīmredzams, ņemot vērā skaidro normatīvo regulējumu šajā jomā, Eiropas tiesu iedibināto judikatūru, kā arī to, ka Komisijai neesot bijusi rīcības brīvība.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz kaitējuma esamību.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka prasītājiem nodarītā kaitējuma faktiskais un vienīgais cēlonis esot Komisijas apstrīdētā rīcība. No lietas materiāliem nepārprotami izrietot, ka: i) Itālijas iestādes esot izmēģinājušas visas iespējamās Banca Marche likvidēšanas alternatīvas, bet tās esot cietušas neveiksmi tādēļ, ka Eiropas Komisija tās neesot pieļāvusi; ii) šīs alternatīvas būtu ievērojami samazinājušas akcionāriem un obligāciju turētajiem nodarīto kaitējumu.

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz kaitējuma apmēra noteikšanu.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka kaitējums esot jānosaka, ņemot vērā to prasītāju turējumā esošo Banca Marche subordinēto obligāciju un akciju atlikušo vērtību, kāda tā būtu gadījumā, ja F.I.T.D. būtu bijusi iespēja šo banku rekapitalizēt.


title: Lieta T-639/19: Prasība, kas celta 2019. gada 25. septembrī – Sánchez Romero Carvajal Jabugo/EUIPO – Embutidos Monells (“5Ms MMMMM”)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/73

      Prasība, kas celta 2019. gada 25. septembrī – Sánchez Romero Carvajal Jabugo/EUIPO – Embutidos Monells (“5Ms MMMMM”)
      (Lieta T-639/19)
      (2019/C 383/81)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sánchez Romero Carvajal Jabugo, SAU (El Puerto de Santa María, Spānija) (pārstāvis: J. M. Iglesias Monravá, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Embutidos Monells, SA (San Miguel de Balenya, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “5Ms MMMMM” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 338 998

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 24. jūlija lēmums lietā R 1728/2018-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  līdz ar to noraidīt Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “5Ms MMMMM” reģistrācijas pieteikumu Nr. 16 338 998 attiecībā uz 29. klasi;

                  —

                  piespriest lietas dalībniekam, kas iebilst pret šo prasību, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums.


title: Apvienotās lietas T-129/07 un T-130/07: Vispārējās tiesas 2019. gada 17. septembra spriedums – Īrija un Aughinish Alumina/Komisija (Valsts atbalsts – Direktīva 2003/96/EK – Akcīzes nodoklis minerāleļļām – Minerāleļļas, ko izmanto kā kurināmo alumīnija oksīda ražošanai – Atbrīvojums no akcīzes nodokļa – Pasākuma selektīvums – Kopienas 2001. gada pamatnostādnes par valsts atbalstu vides aizsardzībai)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/38

      Vispārējās tiesas 2019. gada 17. septembra spriedums – Īrija un Aughinish Alumina/Komisija
      (Apvienotās lietas T-129/07 un T-130/07) (1)

      (Valsts atbalsts - Direktīva 2003/96/EK - Akcīzes nodoklis minerāleļļām - Minerāleļļas, ko izmanto kā kurināmo alumīnija oksīda ražošanai - Atbrīvojums no akcīzes nodokļa - Pasākuma selektīvums - Kopienas 2001. gada pamatnostādnes par valsts atbalstu vides aizsardzībai)
      (2019/C 399/44)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja lietā T-129/07: Īrija (pārstāvji: sākotnēji D. O’Hagan un E. Alkin, pēc tam – E Alkin, E. Creedon un A. Joyce, un visbeidzot – E. Alkin, A. Joyce, M. Browne un G. Hodge, pārstāvji, kam palīdz P. McGarry, SC)
      Prasītāja lietā T-130/07: Aughinish Alumina Ltd (Askeaton, Īrija) (pārstāvji: sākotnēji J. Handoll un C. Waterson, pēc tam – C. Waterson un C. Little, solicitors)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji V. Di Bucci, N. Khan, G. Conte un K. Walkerová, pēc tam – N. Khan un V. Bottka)

         Priekšmets

      Prasības, kas ir pamatotas ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts pilnībā vai daļēji atcelt Komisijas lēmumu 2007/375/EK (2007. gada 7. februāris) saistībā ar Francijas, Īrijas un Itālijas īstenoto atbrīvojumu no akcīzes nodokļa minerāleļļām, ko attiecīgi Gardannā, Šenonas reģionā un Sardīnijā izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā (C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01)) (OV 2007, L 147, 29. lpp.), ciktāl ar to ir konstatēta valsts atbalsta esamība, ko Īrija esot piešķīrusi no 2004. gada 1. janvāra, pamatojoties uz atbrīvojumu no akcīzes nodokļa tām minerāleļļām, kas tiek izmantotas kā kurināmais alumīnija oksīda ražošanai Šenonā (Īrija), un uzdots Īrijai atgūt minēto atbalstu vai atcelt vai apturēt tā izmaksu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasības noraidīt.

                  2)

                     Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus lietā T-129/07.

                  3)

                     Aughinish Alumina Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus lietā T-130/07.

         (1)  OV C 140, 23.6.2007.


title: Lieta T-417/16: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. septembra spriedums – Achemos Grupė un Achema/Komisija (Valsts atbalsts – Atbalsts Klaipėdos Nafta saistībā ar SDG termināļa būvniecību un uzturēšanu Klaipēdas jūras ostā – Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu – LESD 106. panta 2. punkts – LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts – Lēmums necelt iebildumus – Apgādes drošība – Vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/39

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. septembra spriedums – Achemos Grupė un Achema/Komisija
      (Lieta T-417/16) (1)

      (Valsts atbalsts - Atbalsts Klaipėdos Nafta saistībā ar SDG termināļa būvniecību un uzturēšanu Klaipēdas jūras ostā - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - LESD 106. panta 2. punkts - LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts - Lēmums necelt iebildumus - Apgādes drošība - Vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums)
      (2019/C 399/46)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Achemos Grupė UAB (Viļņa, Lietuva) un Achema AB (Jonava, Lietuva) (pārstāvji: sākotnēji R. Martens un C. Maczkovics, vēlāk R. Martens un V. Ostrovskis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: É. Gippini Fournier, N. Kuplewatzky un L. Armati, pārstāvji)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lietuvas Republika (pārstāvji: sākotnēji D. Kriaučiūnas un R. Dzikovič, vēlāk R. Dzikovič), Klaipėdos Nafta AB (Klaipēda, Lietuva) (pārstāvji: K. Kačerauskas un V. Vaitkutė Pavan, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas 2013. gada 20. novembra Lēmumu C(2013) 7884 final, ar ko atbalsts SA.36740 (2013/NN), kuru Lietuva piešķīrusi Klaipėdos Nafta, ir atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu (OV 2016, L 161, 1. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Achemos Grupė UAB un Achema AB sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                     Lietuvas Republika un Klaipėdos Nafta AB sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 371, 10.10.2016.


title: Lieta T-153/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 19. septembra spriedums – FV/Padome (Civildienests – Ierēdņi – Novērtējuma ziņojumi – 2014. un 2015. gada novērtējuma procedūras – Interese celt prasību – Pienākums norādīt pamatojumu – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/40

      Vispārējās tiesas 2019. gada 19. septembra spriedums – FV/Padome
      (Lieta T-153/17) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Novērtējuma ziņojumi - 2014. un 2015. gada novērtējuma procedūras - Interese celt prasību - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses)
      (2019/C 399/47)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: FV (pārstāvis: S. Pappas, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bauer un R. Meyer)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt novērtējuma ziņojumus attiecībā uz prasītāju, kuri sagatavoti par laikposmu no 2014. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim un laikposmu no 2015. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim un kuru galīgās redakcijas pieņemtas 2016. gada 5. decembrī.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     FV sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 382, 13.11.2017.


title: Lieta T-228/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 19. septembra spriedums – Zhejiang Jndia Pipeline Industry/Komisija (Dempings – Ķīnas Tautas Republikas un Taivānas izcelsmes nerūsējošā tērauda cauruļu piederumu sadurmetināšanai, pabeigtu vai nepabeigtu, imports – Galīgo antidempinga maksājumu piemērošana – Normālā vērtība – Korekcijas – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/42

      Vispārējās tiesas 2019. gada 19. septembra spriedums – Zhejiang Jndia Pipeline Industry/Komisija
      (Lieta T-228/17) (1)

      (Dempings - Ķīnas Tautas Republikas un Taivānas izcelsmes nerūsējošā tērauda cauruļu piederumu sadurmetināšanai, pabeigtu vai nepabeigtu, imports - Galīgo antidempinga maksājumu piemērošana - Normālā vērtība - Korekcijas - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2019/C 399/49)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Zhejiang Jndia Pipeline Industry Co. Ltd (Wenzhou, Ķīna) (pārstāvis: S. Hirsbrunner, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis: B. Driessen)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: B. Driessen un H. Marcos Fraile)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2017/141 (2017. gada 26. janvāris), ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Taivānas izcelsmes nerūsējošā tērauda cauruļu piederumu sadurmetināšanai, pabeigtu vai nepabeigtu, importam (OV 2017, L 22, 14. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Zhejiang Jndia Pipeline Industry Co. Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                     Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 195, 19.6.2017.


title: Lieta T-476/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 19. septembra spriedums – Arysta LifeScience Netherlands/Komisija (Augu aizsardzības līdzekļi – Darbīgā viela diflubenzurons – Apstiprinājuma pārskatīšana – Regulas (EK) Nr. 1107/2009 21. pants – Tiesības uz aizstāvību – Pilnvaru pārsniegšana – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Apstiprinājuma atjaunošanas procedūra – Regulas Nr. 1107/2009 14. pants – Papildu ierobežojumu attiecīgās darbīgās vielas izmantošanai izvirzīšana pārskatīšanas procedūrā, nesagaidot apstiprinājuma atjaunošanas procedūras iznākumu – Samērīgums)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/43

      Vispārējās tiesas 2019. gada 19. septembra spriedums – Arysta LifeScience Netherlands/Komisija
      (Lieta T-476/17) (1)

      (Augu aizsardzības līdzekļi - Darbīgā viela diflubenzurons - Apstiprinājuma pārskatīšana - Regulas (EK) Nr. 1107/2009 21. pants - Tiesības uz aizstāvību - Pilnvaru pārsniegšana - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Apstiprinājuma atjaunošanas procedūra - Regulas Nr. 1107/2009 14. pants - Papildu ierobežojumu attiecīgās darbīgās vielas izmantošanai izvirzīšana pārskatīšanas procedūrā, nesagaidot apstiprinājuma atjaunošanas procedūras iznākumu - Samērīgums)
      (2019/C 399/51)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Arysta LifeScience Netherlands BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji: C. Mereu un M. Grunchard, avocats)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Lewis, I. Naglis un G. Koleva)

         Priekšmets

      Prasību, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2017/855 (2017. gada 18. maijs), ar ko attiecībā uz darbīgās vielas diflubenzurona apstiprināšanas nosacījumiem groza Īstenošanas regulu (ES) Nr. 540/2011 (OV 2017, L 128, 10. lpp.)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Arysta LifeScience Netherlands BV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un pagaidu noregulējuma tiesvedībā.

         (1)  OV C 357, 23.10.2017.


title: Lieta T-629/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. septembra spriedums – Čehijas Republika/Komisija (ERAF – ESF – Finanšu atbalsta samazināšana – Publiskais iepirkums – Regulas (EK) Nr. 1083/2006 99. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Direktīvas 2004/18/EK 16. panta b) punkts – Īpašs izņēmums – Publiski pakalpojumu līgumi par programmas materiāla, kas paredzēts apraidei raidorganizācijās, iegādi, uzlabošanu, izstrādi vai līdzizstrādi)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/44

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. septembra spriedums – Čehijas Republika/Komisija
      (Lieta T-629/17) (1)

      (ERAF - ESF - Finanšu atbalsta samazināšana - Publiskais iepirkums - Regulas (EK) Nr. 1083/2006 99. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Direktīvas 2004/18/EK 16. panta b) punkts - Īpašs izņēmums - Publiski pakalpojumu līgumi par programmas materiāla, kas paredzēts apraidei raidorganizācijās, iegādi, uzlabošanu, izstrādi vai līdzizstrādi)
      (2019/C 399/52)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Čehijas Republika (pārstāvji: M. Smolek, J. Vláčil un T. Müller)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Arenas un P. Ondrůšek)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Polijas Republika (pārstāvji: B. Majczyna un K. Rudzińska)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu C(2017) 4682 final (2017. gada 6. jūlijs), ar ko ir atcelta daļa no Eiropas Sociālā fonda palīdzības darbības programmai “Izglītība konkurētspējas jomā” saskaņā ar “Konverģences” un “Reģionālās konkurētspējas un nodarbinātības” mērķiem Čehijas Republikā, kā arī daļa no Eiropas Reģionālās attīstības fonda palīdzības darbības programmām “Pētniecība un attīstība inovāciju jomā” saskaņā ar “Konverģences” mērķiem Čehijas Republikā un “Tehniskā palīdzība” saskaņā ar “Konverģences” un “Reģionālās konkurētspējas un nodarbinātības” mērķiem Čehijas Republikā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Čehijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                     Polijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 369, 30.10.2017.


title: Lieta T-786/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 19. septembra spriedums – BTC/Komisija (Šķīrējklauzula – Finansējuma līgums, kas noslēgts pamatprogrammas eTEN par Eiropas telekomunikāciju tīkliem ietvaros – Projekts “SafeChemo” – OLAF izmeklēšanas ziņojums, kurā konstatēts, ka noteikti izdevumi nav attaisnoti – Izmaksāto summu daļēja atmaksāšana – Pretprasība)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/45

      Vispārējās tiesas 2019. gada 19. septembra spriedums – BTC/Komisija
      (Lieta T-786/17) (1)

      (Šķīrējklauzula - Finansējuma līgums, kas noslēgts pamatprogrammas eTEN par Eiropas telekomunikāciju tīkliem ietvaros - Projekts “SafeChemo” - OLAF izmeklēšanas ziņojums, kurā konstatēts, ka noteikti izdevumi nav attaisnoti - Izmaksāto summu daļēja atmaksāšana - Pretprasība)
      (2019/C 399/53)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: BTC Srl (Bolzano, Itālija) (pārstāvji: L. von Lutterotti un A. Frei, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Katsimerou un B.-R. Killmann)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmām kārtām, atcelt Komisijas 2017. gada 27. septembra lēmumu Ares(2017) 4709558 par tā finansējuma atmaksāšanu, kas prasītājai izmaksāts atbilstoši līgumam C046311 saistībā ar projekta “ePrescription and Automation for a Safe Management of Cytostatistics” finansēšanu, kas ticis noslēgts programmas eTEN par Eiropas telekomunikāciju tīkliem ietvaros, otrām kārtām, atcelt Komisijas 2017. gada 2. oktobra vēstuli Ares(2017) 4790311, kurā bija ietverts paziņojums par parādu Nr. 3241712708, un, trešām kārtām, atcelt paziņojumu par parādu Nr. 3241712708, un, otrkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 272. pantu un ar kuru tiek lūgts atzīt par nepamatotu Komisijas pieprasījumu atmaksāt summas, kā arī pretprasību, kuras mērķis ir piespriest prasītājai atmaksāt šī līguma izpildes ietvaros nepamatoti izmaksātu summu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     BTC Srl celto prasību noraidīt;

                  2)

                     piespriest BTC atmaksāt Eiropas Komisijai pamatsummu 380 989,49 EUR apmērā, kā arī nokavējuma procentus ar likmi 3,50 % gadā no 2017. gada 17. novembra līdz parāda pilnīgai atmaksai;

                  3)

                     BTC sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 42, 5.2.2018.


title: Lieta T-27/18 RENV: Vispārējās tiesas 2019. gada 19. septembra spriedums – FV/Padome (Civildienests – Ierēdņi – Novērtējuma ziņojums – 2013. gada novērtējuma procedūra – Interese celt prasību – Pienākums norādīt pamatojumu – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/45

      Vispārējās tiesas 2019. gada 19. septembra spriedums – FV/Padome
      (Lieta T-27/18 RENV) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Novērtējuma ziņojums - 2013. gada novērtējuma procedūra - Interese celt prasību - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses)
      (2019/C 399/54)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: FV (pārstāvji: sākotnēji L. Levi, pēc tam É. Boigelot, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bauer un R. Meyer)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt novērtējuma ziņojumu attiecībā uz prasītāju par laikposmu no 2013. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     FV sedz savus tiesāšanās izdevumus lietā F-40/15, kā arī tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību pēc lietas nodošanas.

                  3)

                     Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus lietā T-639/16 P.

         (1)  OV C 178, 1.6.2015. (Lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-40/15 un 1.9.2016. nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai.)


title: Lieta T-65/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 20. septembra spriedums – Venecuēla/Padome (Prasība atcelt tiesību aktu – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā – Trešās valsts celta prasība – Tieša skāruma neesamība – Nepieņemamība)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/46

      Vispārējās tiesas 2019. gada 20. septembra spriedums – Venecuēla/Padome
      (Lieta T-65/18) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā - Trešās valsts celta prasība - Tieša skāruma neesamība - Nepieņemamība)
      (2019/C 399/55)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Venecuēlas Bolivāra Republika (pārstāvji: F. Di Gianni un L. Giuliano, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: P. Mahnič un L. Ozola, vēlāk – P. Mahnič un A. Antoniadis)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Regulu (ES) 2017/2063 (2017. gada 13. novembris) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2017, L 295, 21. lpp.), otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1653 (2018. gada 6. novembris), ar ko īsteno Regulu Nr. 2017/2063 (OV 2018, L 276, 1. lpp.), un, treškārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1656 (2018. gada 6. novembris), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 276, 10. lpp.), ciktāl to noteikumi attiecas uz Venecuēlas Bolivāra Republiku.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Venecuēlas Bolivāra Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 134, 16.4.2018.


title: Lieta T–225/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. septembra spriedums – Manéa/Eiropas Savienības iestāžu Tulkošanas centrs (Civildienests – Pagaidu darbinieki – Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums – Lēmums nepagarināt prasītājas darba līgumu – Lēmuma atsaukšana un tāda jauna lēmuma nepagarināt darba līgumu pieņemšana, kas ir stājies spēkā atsauktā lēmuma pieņemšanas dienā – Atbildība)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/47

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. septembra spriedums – Manéa/Eiropas Savienības iestāžu Tulkošanas centrs
      (Lieta T–225/18) (1)

      (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums - Lēmums nepagarināt prasītājas darba līgumu - Lēmuma atsaukšana un tāda jauna lēmuma nepagarināt darba līgumu pieņemšana, kas ir stājies spēkā atsauktā lēmuma pieņemšanas dienā - Atbildība)
      (2019/C 399/56)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Camelia Manéa (Echternach, Luksemburga) (pārstāvji: M.–A. Lucas un M. Bertha, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības iestāžu Tulkošanas centrs (pārstāvji: J. Rikkert un M. Garnier, kuriem palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Eiropas Savienības iestāžu Tulkošanas centra 2017. gada 29. maija lēmumu nepagarināt darba tiesiskās attiecības ar prasītāju; otrkārt, uzdot Eiropas Savienības iestāžu Tulkošanas centram atjaunot prasītāju darbā un, treškārt, atlīdzināt mantisko un morālo kaitējumu, kas prasītājai esot nodarīts, pirmām kārtām, saistībā ar pastāvīgu darba attiecību zaudēšanu un, otrām kārtām, saistībā ar Eiropas Savienības iestāžu Tulkošanas centra 2015. gada 12. novembra lēmumu nepagarināt darba tiesiskās attiecības ar prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Camélia Manéa atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 221, 25.6.2018.


title: Lieta T-286/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 11. septembra spriedums – Azarov/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā – Līdzekļu iesaldēšana – To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā – Padomes pienākums pārbaudīt, ka trešās valsts iestādes lēmums ir ticis pieņemts, ievērojot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/48

      Vispārējās tiesas 2019. gada 11. septembra spriedums – Azarov/Padome
      (Lieta T-286/18) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā - Padomes pienākums pārbaudīt, ka trešās valsts iestādes lēmums ir ticis pieņemts, ievērojot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)
      (2019/C 399/57)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Mykola Yanovych Azarov (Kijeva, Ukraina) (pārstāvji: A. Egger un G. Lansky, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J. Bauerschmidt un P. Mahni)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/333 (2018. gada 5. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2018, L 63, 48. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/326 (2018. gada 5. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2018, L 63, 5. lpp.), ciktāl prasītāja vārds ir atstāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām tiek piemēroti šie ierobežojošie pasākumi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/333 (2018. gada 5. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/326 (2018. gada 5. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl Mykola Yanovych Azarov vārds ir atstāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām tiek piemēroti šie ierobežojošie pasākumi.

                  2)

                     Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 240, 9.7.2018.


title: Lieta C-900/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. decembrī iesniedza Conseil d’État (Francija) – One Voice, Ligue pour la protection des oiseaux/Ministre de la Transition écologique et solidaire

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/43

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. decembrī iesniedza Conseil d’État (Francija) – One Voice, Ligue pour la protection des oiseaux/Ministre de la Transition écologique et solidaire
      (Lieta C-900/19)
      (2020/C 54/47)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

      Conseil d’État

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: One Voice, Ligue pour la protection des oiseaux

      Atbildētājs: Ministre de la Transition écologique et solidaire

         Piedaloties: Fédération nationale des Chasseurs

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīvas 2009/147/EK (1) 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tām dalībvalstīm tiek liegts atļaut izmantot sagūstīšanas vai nonāvēšanas līdzekļus, pasākumus vai paņēmienus, kas pat minimālā un vienīgi īslaicīgā veidā var izraisīt “piezvejas” gadījumus? Attiecīgajā gadījumā kādi kritēriji, it īpaši saistībā ar šo atļautā medību paņēmiena, kas nav letāls, “piezvejas” gadījumu ierobežoto proporciju vai apjomu, un pienākumu nekavējoties atbrīvot bez nopietniem savainojumiem netīši sagūstītus īpatņus, var tikt izmantoti, lai uzskatītu, ka šajās tiesību normās paredzētais selektivitātes kritērijs ir izpildīts?

                  2)

                  Vai 2009. gada 30. novembra direktīva ir jāinterpretē tādējādi, ka mērķis saglabāt tradicionālus putnu medību veidus un līdzekļus atpūtas vajadzībām, un ja ir izpildīti visi citi c) apakšpunktā šādai atkāpei paredzēti nosacījumi, var attaisnot cita pieņemama risinājuma neesamību 9. panta 1. punkta nozīmē, tādējādi dodot iespēju atkāpties no tās 8. pantā noteiktā šo medību veidu un līdzekļu aizliegšanas principa?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/147/EK (2009. gada 30. novembris) par savvaļas putnu aizsardzību (OV 2010, L 20, 7. lpp.).


title: Lieta T-831/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. decembrī – Palírna U Zeleného stromu/EUIPO – Bacardi (“BLEND 42 FIRST CZECH BLENDED VODKA”)

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/56

      Prasība, kas celta 2019. gada 4. decembrī – Palírna U Zeleného stromu/EUIPO – Bacardi (“BLEND 42 FIRST CZECH BLENDED VODKA”)
      (Lieta T-831/19)
      (2020/C 54/62)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – čehu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Palírna U Zeleného stromu a.s. (Uście nad Łabą, Čehijas Republika) (pārstāvis: T. Chleboun, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Bacardi & Co. Ltd (Meyrin, Šveice)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “BLEND 42 FIRST CZECH BLENDED VODKA” baltā, sarkanā, pelēkā, gaiši zilā, tumši zilā un oranžā krāsā reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 946 182

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 5. septembra lēmums lietā R 2533/2018-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  apvienot lietas, kas attiecas uz prasībām par atbildētāja 2019. gada 5. septembra lēmumiem lietās R 2531/2018-2, R 2532/2018-2 un R 2533/2018-2;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-854/19: Prasība, kas celta 2019. gada 17. decembrī – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (“MONTANA”)

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/60

      Prasība, kas celta 2019. gada 17. decembrī – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (“MONTANA”)
      (Lieta T-854/19)
      (2020/C 54/65)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Franz Schröder GmbH & Co. KG (Delbrück-Nordhagen, Vācija) (pārstāvji: L. Pechan un N. Fangmann, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: RDS Design ApS (Allerød, Dānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MONTANA” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 10 708 881

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 14. oktobra lēmums lietā R 2393/2018-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  apmierināt pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu un atzīt Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 10 708 881 par spēkā neesošu attiecībā uz apstrīdētajām precēm un pakalpojumiem;

                  —

                  piespriest EUIPO un, ja atbilstoši, otrai procesa Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot izdevumus, kas radušies apelācijas procesā.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 1. un 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-855/19: Prasība, kas celta 2019. gada 17. decembrī – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (“MONTANA”)

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/61

      Prasība, kas celta 2019. gada 17. decembrī – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (“MONTANA”)
      (Lieta T-855/19)
      (2020/C 54/66)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Franz Schröder GmbH & Co. KG (Delbrück-Nordhagen, Vācija) (pārstāvji: L. Pechan un N. Fangmann, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: RDS Design ApS (Allerød, Dānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “MONTANA” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 211 278

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 14. oktobra lēmums lietā R 1006/2019-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  apmierināt pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu un atzīt starptautisko preču zīmes reģistrāciju Nr. 1 211 278 par spēkā neesošu Eiropas Savienībā attiecībā uz apstrīdētajām precēm;

                  —

                  piespriest EUIPO un, ja atbilstoši, otrai procesa Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot izdevumus, kas radušies apelācijas procesā.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 1. un 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-45/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 29. janvārī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – E/Finanzamt N

text:
               8.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/4

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 29. janvārī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – E/Finanzamt N

      (Lieta C-45/20)
      (2020/C 191/06)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesfinanzhof

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: E

         Atbildētāja: Finanzamt N

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 167. panta a) punktam, lasot to kopā ar šīs direktīvas 167. pantu, ir pretrunā valsts judikatūra, saskaņā ar kuru tiesību atskaitīt priekšnodokli nav gadījumos, kad pastāv tiesības izvēlēties, kādā īpašumā iekļaut saņemtus pakalpojumus, ja līdz tiesību aktos paredzētā PVN gada deklarācijas iesniegšanas termiņa beigām nav iesniegts neviens nodokļu iestādēm identificējams lēmums par šādu iekļaušanu?

                  2)

                  Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 168. panta a) punktam ir pretrunā valsts judikatūra, saskaņā ar kuru tiek uzskatīts, ka manta ir iekļauta privātīpašumā, proti, pastāv šāds pieņēmums, ja nav (pietiekamu) norāžu par iekļaušanu uzņēmuma īpašumā?

         (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-58/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 4. februārī iesniedza Bundesfinanzgericht (Austrija) – K/Finanzamt Linz

text:
               8.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/8

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 4. februārī iesniedza Bundesfinanzgericht (Austrija) – K/Finanzamt Linz

      (Lieta C-58/20)
      (2020/C 191/10)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesfinanzgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: K

         Atbildētāja: Finanzamt Linz

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Direktīvas 2006/112/EK (1) 135. panta 1. punkta g) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar jēdzienu “īpašu ieguldījumu fondu vadīšana” ir jāsaprot arī pārvaldības sabiedrības trešajām personām uzticēti uzdevumi nodokļu jomā, kuru mērķis ir nodrošināt sertifikātu turētāju ienākumu no fonda aplikšanu ar nodokļiem likumam atbilstošā veidā?

         (1)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28 novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-103/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 27. februārī iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) – RC/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               8.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 27. februārī iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) – RC/Autoridade Tributária e Aduaneira

      (Lieta C-103/20)
      (2020/C 191/13)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: RC

         Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai EKL 12., 18., 39., 43. un 56. pants nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, atbilstoši kuram kapitāla pieaugumam no dalībvalstī atsavināta nekustamā īpašuma, ja to ir īstenojis citas dalībvalsts rezidents, pēc noklusējuma tiek piemērota atšķirīga attieksme nodokļu ziņā salīdzinājumā ar attieksmi, kas tiktu piemērota šāda paša veida darījuma rezultātā gūtam kapitāla pieaugumam, ko ir īstenojis tās dalībvalsts rezidents, kurā šis nekustamais īpašums atrodas, bet kas nosaka iespēju, ka pēc nodokļa maksātāja-nerezidenta izvēles tas var maksāt nodokli tādā pašā veidā kā nodokļa maksātājs-rezidents?

                  2)

                  Konkrētāk, vai minētie Savienības tiesību noteikumi nepieļauj, ka vienlaikus pastāv:

                              i)

                              tiesību norma, kurā ir paredzēts, ka nerezidentu gūtajam kapitāla pieaugumam no nekustamā īpašuma ir piemērojama īpaša nodokļa likme 28 % apmērā,

                              ii)

                              norma, kas nosaka, ka gada laikā gūtā kapitāla pieauguma summa, kas attiecas uz rezidentu veiktiem darījumiem, tiek ņemta vērā tikai 50 % apmērā,

                              iii)

                              un norma, kurā ir noteikts, ka citu Eiropas Savienības dalībvalstu rezidenti var izvēlēties aplikšanu ar nodokli saskaņā ar vispārējām rezidentiem piemērojamām nodokļa likmēm (nevis saskaņā ar īpašo nodokļa likmi, kas ir piemērojama nerezidentiem) ar nosacījumu, ka tiek saskaitīti visi ienākumi, tostarp tie ienākumi, kas ir gūti minētās valsts teritorijā un ārpus tās, ar tādiem pašiem nosacījumiem, kādi tiek piemēroti rezidentiem?

                  3)

                  Proti, vai Savienības tiesību noteikumi nepieļauj to, ka nerezidentam ir jāizvēlas starp to, vai:

                              i)

                              maksāt nodokli 100 % apmērā saskaņā ar īpašo nodokļa likmi, vai

                              ii)

                              maksāt nodokli 50 % apmērā, tāpat kā rezidenti, saskaņā ar rezidentiem piemērojamām nodokļa likmēm, ar nosacījumu, ka tiek saskaitīti visi viņa ienākumi ar tādiem pašiem nosacījumiem, kādi tiek piemēroti rezidentiem?


title: Lieta T-505/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 31. marta rīkojums – Merly/Parlaments (Prasība atcelt tiesību aktu – Civildienests – Akreditēts deputāta palīgs – Īpašais atvaļinājums saistībā ar bērnu, kurus iznēsājusi surogātmāte, piedzimšanu – Atbilde uz informācijas pieprasījumu – Nelabvēlīga akta neesamība – Nepieņemamība)

text:
               8.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/17

      Vispārējās tiesas 2020. gada 31. marta rīkojums – Merly/Parlaments
      (Lieta T-505/19) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Civildienests - Akreditēts deputāta palīgs - Īpašais atvaļinājums saistībā ar bērnu, kurus iznēsājusi surogātmāte, piedzimšanu - Atbilde uz informācijas pieprasījumu - Nelabvēlīga akta neesamība - Nepieņemamība)
      (2020/C 191/22)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Grégory Merly (Brisele, Beļģija) (pārstāvis: T. Oeyen, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: M. Windisch un C. González Argüelles)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt apgalvoto Parlamenta 2018. gada 30. oktobra lēmumu par atteikumu piešķirt prasītājam īpašo atvaļinājumu, kas līdzvērtīgs grūtniecības un dzemdību atvaļinājumam vai īpašajam atvaļinājumam, uz kuru ir tiesības adoptētājiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  G. Merly atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 305, 9.9.2019.


title: Lieta T-499/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 31. marta rīkojums – ZU/EĀDD (Prasība atcelt tiesību aktu – Civildienests – Ierēdņi – Slimības atvaļinājums – Medicīniskā dienesta negatīvs atzinums – Grozījumi personāla vadības informātikas sistēmā – Nepārsūdzami tiesību akti – Akti, kas nav nelabvēlīgi – Kļūdas pirmstiesas procedūrā – Priekšlaicīga prasība – Nepieņemamība)

text:
               8.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/16

      Vispārējās tiesas 2020. gada 31. marta rīkojums – ZU/EĀDD
      (Lieta T-499/19) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Civildienests - Ierēdņi - Slimības atvaļinājums - Medicīniskā dienesta negatīvs atzinums - Grozījumi personāla vadības informātikas sistēmā - Nepārsūdzami tiesību akti - Akti, kas nav nelabvēlīgi - Kļūdas pirmstiesas procedūrā - Priekšlaicīga prasība - Nepieņemamība)
      (2020/C 191/21)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZU (pārstāvis: C. Bernard-Glanz, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (pārstāvji: R. Spac un S. Marquardt)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt apgalvotos EĀDD 2018. gada 31. augusta un 2019. gada 10. janvāra lēmumus, kā arī Eiropas Komisijas 2018. gada 30. augusta piezīmi, ar ko paredzēts samazināt prasītāja slimības atvaļinājumu, un ciktāl nepieciešams Komisijas 2019. gada 1. aprīļa lēmumu, ar ko noraidīta prasītāja 2018. gada 30. novembra sūdzība par minēto piezīmi un iespējamo sekojošo lēmumu samazināt prasītāja ikgadējo atvaļinājumu viņa prombūtnes no 2018. gada 28. līdz 31. augustam dēļ.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  ZU atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 348, 14.10.2019.


title: Lieta T-96/20: Prasība, kas celta 2020. gada 20. februārī – Gruppe Nymphenburg Consult/EUIPO (“Limbic® Types”)

text:
               8.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/18

      Prasība, kas celta 2020. gada 20. februārī – Gruppe Nymphenburg Consult/EUIPO (“Limbic® Types”)
      (Lieta T-96/20)
      (2020/C 191/25)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Gruppe Nymphenburg Consult AG (Minhene, Vācija) (pārstāvji: R. Kunze un G. Würtenberger, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Limbic® Types” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 316 469

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas paplašinātās padomes 2019. gada 2. decembra lēmums lietā R 1276/2017–G

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 72. panta 6. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 96. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-152/20: Prasība, kas celta 2020. gada 19. martā – BSH Hausgeräte/EUIPO (“Home Connect”)

text:
               8.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/21

      Prasība, kas celta 2020. gada 19. martā – BSH Hausgeräte/EUIPO (“Home Connect”)
      (Lieta T-152/20)
      (2020/C 191/28)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: BSH Hausgeräte GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis: S. Biagosch, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Home Connect” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 077 851

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 10. janvāra lēmums lietā R 1751/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-153/20: Prasība, kas celta 2020. gada 19. martā – Bachmann/EUIPO (“LIGHTYOGA”)

text:
               8.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/22

      Prasība, kas celta 2020. gada 19. martā – Bachmann/EUIPO (“LIGHTYOGA”)
      (Lieta T-153/20)
      (2020/C 191/29)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Gabriele Bachmann (Bad Grönenbach, Vācija) (pārstāvis: C. Weil, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “LIGHTYOGA” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 054 218

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 16. decembra lēmums lietā R 2346/2019-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  apmierināt apelācijas sūdzību;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-181/20: Prasība, kas celta 2020. gada 31. martā – Griba/CPVO (Stark Gugger)

text:
               8.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/31

      Prasība, kas celta 2020. gada 31. martā – Griba/CPVO (Stark Gugger)
      (Lieta T-181/20)
      (2020/C 191/42)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft (Terlan, Itālija) (pārstāvis – G. Würtenberger, advokāts)

         Atbildētājs: Kopienas Augu šķirņu birojs (CPVO)

         Informācija par procesu CPVO

         Kopienas augu šķirne, par kuru ir strīds: ābolu šķirne Stark Gugger – Kopienas Augu šķirnes tiesības Nr. 2011/1918

         Apstrīdētais lēmums: CPVO Apelācijas padomes 2020. gada 24. janvāra lēmums lietā A 008/2018

         Prasījumi

      Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest CPVO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati

                  —

                  Padomes Regulas (ES) Nr. 2100/94 76. panta pārkāpums;

                  —

                  Padomes Regulas (ES) Nr. 2100/94 8. panta pārkāpums;

                  —

                  Padomes Regulas (ES) Nr. 2100/94 57. panta 3. punkta pārkāpums;

                  —

                  Padomes Regulas (ES) Nr. 2100/94 75. panta pārkāpums;

                  —

                  Vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums.


title: Lieta T-803/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. jūnija rīkojums – etc-gaming un Casino-Equipment/Komisija (Prasība par zaudējumu atlīdzību – Savienības neizveidots efektīvs tiesību aizsardzības līdzeklis, ar ko var labot to, ka dalībvalstu tiesas nav iesniegušas Tiesai lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               10.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/26

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. jūnija rīkojums – etc-gaming un Casino-Equipment/Komisija
      (Lieta T-803/19) (1)

      (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Savienības neizveidots efektīvs tiesību aizsardzības līdzeklis, ar ko var labot to, ka dalībvalstu tiesas nav iesniegušas Tiesai lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2020/C 262/35)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: etc-gaming GmbH (Vīne, Austrija) un Casino-Equipment Vermietungs GmbH (Vīne) (pārstāvis: A. Schuster, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Armati, G. Braun un L. Malferrari)

         Priekšmets

      Prasība, kas celta uz LESD 268. panta pamata ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kurš prasītājām esot nodarīts tāpēc, ka Eiropas Savienība nav izveidojusi efektīvu tiesību aizsardzības līdzekli, ar ko var labot to, ka dalībvalstu tiesas nav iesniegušas Tiesai lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  etc-gaming GmbH un Casino-Equipment Vermietungs GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 45, 10.2.2020.