title: Lieta T-437/09: Prasība, kas celta 2009. gada 19. oktobrī — Oyster Cosmetics /ITSB — Kadabell ( OYSTER COSMETICS )

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/32

         Prasība, kas celta 2009. gada 19. oktobrī — Oyster Cosmetics/ITSB — Kadabell (“OYSTER COSMETICS”)
   (Lieta T-437/09)
   2010/C 11/60
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Oyster Cosmetics SpA, Castiglione delle Stiviere (Itālija) (pārstāvji — A. Perani un P. Pozzi, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece:
      Kadabell GmbH & Co. KG, Lenzkirch (Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 5. augusta lēmumu lietā R 1367/2008-1;

               —

               piespriest pārējiem lietas dalībniekiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “OYSTER COSMETICS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācija grafiskai preču zīmei “KADUS OYSTRA AUTO STOP PROTECTION” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini nolēmusi, ka pastāvēja attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja.


title: Lieta C-673/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 2. oktobra spriedumu lietā T-624/13 The Tea Board/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2015. gada 15. decembrī iesniedza The Tea Board

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 2. oktobra spriedumu lietā T-624/13 The Tea Board/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2015. gada 15. decembrī iesniedza The Tea Board

   (Lieta C-673/15 P)
   (2016/C 106/15)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: The Tea Board (pārstāvji – M.C. Maier, A. Nordemann, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Delta Lingerie

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 2. oktobra spriedumu lietā T–624/13, ciktāl Vispārējā tiesa noraidīja prasību attiecībā uz tālāk uzskaitītajiem pakalpojumiem, kas aptverti ar apstrīdēto preču zīmi un kas ietilpst 35. un 38. klasē:

                  Konsultācijas uzņēmējdarbībā attiecībā uz mazumtirdzniecības punktu, mazumtirdzniecības centrāļu un reklāmas izveidi un ekspluatēšanu; tirdzniecības veicināšana (trešo personu interesēs), reklāma, komercdarījumu vadīšana, komerciāla administrēšana, tiešsaistes reklāma datortīklā, reklāmas materiāla izplatīšana (informācijas lapiņas, prospekti, bezmaksas laikraksti, paraugi), avīžu abonēšanas pakalpojumi trešo personu interesēs; darījumu informācijas sniegšana un izpēte; pasākumu, izstāžu rīkošana komerciālos vai reklāmas nolūkos, reklāmas vadība, reklāmas laukumu noma, radio un televīzijas reklāma, veicināšana ar reklāmu (35. klase);

                  Telekomunikācijas, paziņojumu un attēlu pārraide ar datoru palīdzību, interaktīvās teleapraides pakalpojumi saistībā ar preču prezentāciju, sakari, izmantojot datortermināļus, sakari (pārraides) atvērtā vai slēgtā globālajā tīmeklī (38. klase).

               —

               attiecīgā gadījumā nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Ar apelācijas sūdzību tiek lūgts daļēji atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 2. oktobra spriedumu lieta T-624/13, ciktāl ar to Vispārējā tiesa noraidījusi prasību attiecībā uz pakalpojumiem, kas aptverti ar apstrīdēto preču zīmi un kas ietilpst 35. un 38. klasē.

               2.

               Apelācijas sūdzība ir balstīta uz diviem pamatiem: Regulas Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu un Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpumu.

               3.

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Kopienas kolektīvās preču zīmes, kuras veido norāde uz konkrēto preču ģeogrāfisko izcelsmi, galvenā funkcija saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punktu nav norādīt komerciālo izcelsmi, bet vienīgi garantēt ar šo preču zīmi piedāvāto un pārdoto preču un pakalpojumu kolektīvo izcelsmi, proti, ka produkti nāk no uzņēmuma, kas atrodas tādā ģeogrāfiskā reģionā, kas atzīts kā Kopienas kolektīva preču zīme, un kuram ir tiesības izmantot šo Kopienas kolektīvo preču zīmi.

               4.

               Līdz ar to apelācijas sūdzības iesniedzējas ieskatā ir jāsecina, ka saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu ģeogrāfiskā izcelsme ir jāņem vērā kā atbilstošs faktors gan novērtējot konkrēto preču un/vai pakalpojumu līdzību, gan/vai, veicot sajaukšanas iespējas visaptverošu vērtējumu.

               5.

               Tādējādi saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punktu salīdzinot ar agrāku Kopienas kolektīvu preču zīmi, kuru veido ģeogrāfiska norāde, aptvertās preces un/vai pakalpojumus ar precēm un/vai pakalpojumiem, kas aptverti ar Kopienas individuālu preču zīmi, apelācijas sūdzības iesniedzējas ieskatā tam, vai konkrētās preces un pakalpojumi ir vai nav līdzīgi, ņemot vērā to raksturu, galamērķi, gala lietotājus un/vai to izplatīšanas kanālus, nav izšķiroša nozīme. Drīzāk ir jāmēģina noskaidrot, vai konkrētajām precēm un/vai pakalpojumiem var būt tā pati ģeogrāfiskā izcelsme.

               6.

               No Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punkta interpretācijas, uz kuru atsaucas prasītāja, izriet:

                           1)

                           Regulas Nr. 207/2009 iekšējā struktūra, it īpaši tas, ka

                                       i.

                                       Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punkts veido izņēmumu minētās regulas kontekstā, jo saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu nereģistrē preču zīmes, kas sastāv tikai no apzīmējuma vai norādes, kas tirdzniecībā var kalpot, lai norādītu preču ražošanas vai pakalpojumu sniegšanas ģeogrāfisko izcelsmi;

                                       ii.

                                       saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 67. panta 2. punktu noteikumos, kas reglamentē Kopienas kolektīvās preču zīmes, kuru veido ģeogrāfiska norāde, izmantošanu, jebkurai personai, kuras preces vai pakalpojumi nāk no attiecīgā ģeogrāfiskā reģiona, ir jāatļauj kļūt par asociācijas, kas ir preču zīmes īpašniece, biedri un līdz ar to Kopienas kolektīvā preču zīme, kuru veido ģeogrāfiska norāde, nekad neļauj nošķirt asociācijas, kas ir preču zīmes īpašniece, preces un pakalpojumus no pārējo uzņēmumu precēm un pakalpojumiem.

                           2)

                           minētās tiesību normas interpretācija Regulas Nr. 1151/2012 (2) un TRIPS nolīguma gaismā, saskaņā ar kuru ir jānodrošina augsts aizsardzības līmenis ģeogrāfiskajām norādēm un saskaņā ar kuru ir jāaizliedz tāds preces izskats, kas norāda vai ļauj pieņemt, ka konkrētās preces izcelsme ir ģeogrāfisks reģions, kas nav tās faktiskā izcelsmes vieta, tādejādi maldinot sabiedrību par preces ģeogrāfisko izcelsmi.

               7.

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka pazīmes, kuras Vispārējā tiesa ir konstatējusi saistībā ar “DARJEELING”, var tikt attiecinātas uz tādiem pakalpojumiem, kā piemēram, konsultācijas uzņēmējdarbībā vai telekomunikācijās un šajā ziņā palielinātu apstrīdētās preču zīmes pievilcību. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja uzsver, ka Vispārējā tiesa nav pamatojusi savu secinājumu, saskaņā ar kuru ar preču zīmi “DARJEELING” asociētās pazīmes nevar tikt attiecinātas uz 35. un 38. klasē ietilpstošajiem pakalpojumiem, kas pats par sevi ir uzskatāms par kļūdu tiesību piemērošanā.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 21. novembra Regulu (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām (OV L 343, 1. lpp.).


title: Lieta C-523/04: Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 24. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Dalībvalsts noslēgts divpusējs nolīgums par gaisa satiksmi ar Amerikas Savienotajām Valstīm — Tiesības veikt uzņēmējdarbību — Gaisa satiksmes iekšējo tirgu regulējošas atvasinātās tiesības — Kopienas ārējā kompetence)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/6

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 24. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-523/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Dalībvalsts noslēgts divpusējs nolīgums par gaisa satiksmi ar Amerikas Savienotajām Valstīm - Tiesības veikt uzņēmējdarbību - Gaisa satiksmes iekšējo tirgu regulējošas atvasinātās tiesības - Kopienas ārējā kompetence)
   (2007/C 96/09)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Hutunens [M. Huttunen] un V. Vilss [W. Wils])

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — H. H. Sevenstere [H. G. Sevenster] un M. de Hrāfe [M. de Grave])

      Persona, kas iestājusies lietā atbalstot atbildētāju: Francijas Republika (pārstāvji — Ž. de Bergess [G. de Bergues] un A. Āre [A. Hare])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EK līguma 5. un 52. panta, jaunajā redakcijā — 10. un 43. pants — pārkāpums — Padomes 1992. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2409/92 par gaisa pārvadājumu maksām un tarifiem (OV L 240, 15. lpp.) un Padomes 1989. gada 24. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2299/89 par rīcības kodeksu attiecībā uz datorizētām rezervēšanas sistēmām (OV L 220, 1. lpp.), ko groza Padomes 1993. gada 29. oktobra Regula (EEK) Nr. 3089/93 (OV L 278, 1. lpp.), pārkāpumi — Divpusējs, saukts “open sky”, nolīgums ar Amerikas Savienotajām Valstīm — Pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumi
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Neņemot vērā atkārtotu 1957. gada 3. aprīļa gaisa satiksmes nolīguma starp Nīderlandes Karalisti un Amerikas Savienotajām Valstīm apspriešanu, uzņemdamās vai atstādama spēkā starptautiskās saistības ar Amerikas Savienotajām Valstīm:

                           —

                           par Amerikas Savienoto Valstu noteikto pārvadātāju piemērotajām gaisa pārvadājumu maksām lidojumiem Kopienas teritorijā,

                           —

                           par Nīderlandes teritorijā piedāvātajām vai izmantotajām datorizētajām rezervēšanas sistēmām un

                           —

                           Amerikas Savienotajām Valstīm paredzot tiesības atsaukt, apturēt vai ierobežot satiksmes tiesības gadījumos, kad Nīderlandes Karalistes noteiktie gaisa pārvadātāji nepieder Nīderlandei vai tās rezidentiem,

                     Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar EK līguma 5. pantu (jaunajā redakcijā — EKL 10. pants) un EK līguma 52. pantu (jaunajā redakcijā — EKL 43. pants), kā arī ar Padomes 1992. gada 23. jūlija Regulu (EEK) Nr. 2409/92 par gaisa pārvadājumu maksām un tarifiem un 1989. gada 24. jūlija Padomes Regulu Nr. 2299/89 par rīcības kodeksu attiecībā uz datorizētām rezervēšanas sistēmām;

               2)

               Nīderlandes Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 57, 5.3.2005.


title: Lieta T-381/08: Prasība, kas celta 2008. gada 15. septembrī — DAI /Komisija

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/36

         Prasība, kas celta 2008. gada 15. septembrī — DAI/Komisija
   (Lieta T-381/08)
   (2008/C 313/65)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: DAI — Sociedade de Desenvolvimento Agro-Industrial, SA, Coruche (Portugāle) (pārstāvji — J. da Cruz Vilaça, L. Romão un A. Mestre, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               prasību atzīt par pieņemamu;

               —

               izskatīt prasību un daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 11. jūnija Lēmumu 2008/445/EK, ar ko dalībvalstīm nosaka ar atpakaļejošu spēku piešķirtā restrukturizācijas atbalsta summas, kas paredzētas tiem audzētājiem un uzņēmumiem, kuri veikuši restrukturizāciju 2006./2007. un 2007./2008. tirdzniecības gadā saskaņā ar Kopienas pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai [izziņots ar dokumenta numuru K(2008) 2557] (1), konkrēti, daļā, kas attiecas uz Portugālei piešķirtā restrukturizācijas atbalsta summu, kas paredzēta tiem audzētājiem un uzņēmumiem, kuri veikuši restrukturizāciju 2006./2007. un 2007./2008. tirdzniecības gadā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus — tostarp prasītājas — tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Regulas (EK) Nr. 1261/2007 (2) 1. panta 1. punkta c) apakšpunkta un Regulas (EK) Nr. 1264/2007 (3) 16.a panta pārkāpums.
   Vienlīdzības, tiesiskās drošības un likumu atpakaļejoša spēka aizlieguma principu pārkāpums.

      (1)  OV L 156, 20. lpp.

      (2)  Padomes 2007. gada 9. oktobra Regula (EK) Nr. 1261/2007, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai Kopienā (OV L 283, 8. lpp.).

      (3)  Komisijas 2007. gada 26. oktobra Regula (EK) Nr. 1264/2007, ar ko izdara grozījumus Komisijas Regulā (EK) Nr. 968/2006, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai Kopienā (OV L 283, 16. lpp.).


title: Lieta C-265/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2014. gada 14. marta spriedumu lietā T-292/11 Cemex  u.c./Komisija 2014. gada 2. jūnijā iesniedza Cemex S.A.B. de C. V.  u.c.

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2014. gada 14. marta spriedumu lietā T-292/11 Cemex u.c./Komisija 2014. gada 2. jūnijā iesniedza Cemex S.A.B. de C. V. u.c.
   (Lieta C-265/14 P)
   2014/C 253/26
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Cemex S. A. B. de C.V., New Sunward Holding BV, Cemex España, S.A., Cemex Deutschland AG, Cemex UK, Cemex Czech Operations s.r.o., Cemex France Gestion un Cemex Austria AG (pārstāvji – J. Folguera Crespo, P. Vidal Martínez, H. González Durántez un B. Martínez Corral, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2014. gada 14. marta spriedumu;

               —

               Vispārējā tiesā celto lēmuma atcelšanas prasību izspriest pēc būtības un šo lēmumu atcelt;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas Cemex un tās meitasuzņēmumiem radušies gan pirmajā instancē Vispārējā tiesā, gan šajā tiesvedībā Eiropas Savienības Tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   1 —   Kļūda lēmuma pamatojuma vērtējumā

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, vērtējot apstrīdētā lēmuma par informācijas pieprasīšanu gaužām vispārīgi formulēto pamatojumu. Savā vērtējumā Vispārējā tiesa neesot nedz ņēmusi vērā ne konkrētās lietas apstākļus, ne apstrīdētā lēmuma saturu, nedz izvērtējusi samērīgumu atbilstoši Komisijas materiālajām iespējām un tehniskajiem apstākļiem vai tam, cik ilgā laikā apstrīdētais lēmums pieņemts.
   2 —   Kļūda informācijas vajadzības vērtējumā

   Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, arī vērtējot apstrīdētajā lēmumā pieprasītās informācijas vajadzību, jo daļa no šīs informācijas Komisijai jau bija zināma vai arī nebija nekādi saistīta ar izmeklēšanas priekšmetu.
   3 —   Kļūda pārsūdzētā sprieduma pamatojumā un Regulas Nr. 1/2003
       (1)
      18. panta 3. punkta pārkāpuma vērtējumā saistībā ar pieprasītās informācijas iedabu

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas turklāt apgalvo, ka esot pieļauta kļūda pārsūdzētā sprieduma pamatojumā, jo Vispārējā tiesa nav spriedusi par vairākiem to argumentiem jautājumā par lūgtās informācijas iedabu, atbildēšanai uz kuriem esot bijis jāizvērtē hipotētiski gadījumi. Turklāt Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, konstatēdama Regulas Nr. 1/2003 18. panta 3. punkta pārkāpuma neesamību, jo apstrīdētajā lēmumā bija prasīts atbildēt uz jautājumiem, kas nedz bija par faktiem, nedz jebkā saistīti ar ziņām par lietas faktiskajiem apstākļiem.
   4 —   Kļūda samērīguma prasības vērtējumā

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, noraidīdama to prasību daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu par informācijas pieprasīšanu, ciktāl tā uzskata, ka, pieņemot šo lēmumu un nosakot konstatēto termiņu, kādā uz to atbildams, Komisija nav rīkojusies nedz nepienācīgi, nedz nesamērīgi. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, uzskatīdama, ka Komisijas informācijas pieprasījums bija pamatots, lai arī atbildēšana uz to apelācijas sūdzības iesniedzējām radīja ievērojamu darba slogu.
   5 —   Kļūda Regulas Nr. 1
       (2)
      3. panta pārkāpuma esamības vērtējumā

   Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu nospriezdama, ka Komisija, izsniegusi apstrīdēto lēmumu vienīgi spāņu valodā, neesot izdarījusi Regulas Nr. 1 3. panta pārkāpumu.
   6 —   Kļūda labas pārvaldības principa pārkāpuma vērtējumā

   Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, konstatēdama, ka dažādās Komisijas rīcības, kas bija izpelnījušās Vispārējās tiesas nopēlumu, tomēr nav labas pārvaldības princips pārkāpums.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [LESD 101.] un [102. pantā] (OV 2003, L 1, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 8. nod., 2. sēj., 205. lpp.).

      (2)  Padomes 1958. gada 15. aprīļa Regula Nr. 1, ar ko nosaka Eiropas Ekonomikas kopienā lietojamās valodas (OV 1958, 17, 385. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 1. nod., 1. sēj., 3. lpp.).


title: Lieta T-190/06: Prasība, kas celta 2006. gada 19. jūlijā — Total un Elf Aquitaine pret Komisiju

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/40

         Prasība, kas celta 2006. gada 19. jūlijā — Total un Elf Aquitaine pret Komisiju
   (Lieta T-190/06)
   (2006/C 212/70)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Total SA un Elf Aquitaine, Kurbevuā [Courbevoie] (Francija) (pārstāvji — E. Morgan de Rivery un A. Noël-Baron, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               pamatā — atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija lēmuma C(2006) 1766 final 1. panta o) un p) punktu, 2. panta i) punktu, 3. un 4. pantu;

               —

               pakārtoti, grozīt Komisijas 2006. gada 3. maija lēmuma C(2006) 1766 final 2. panta i) punktu tiktāl, ciktāl Arkema SA ar to ir piespriests naudas sods 78,663 miljonu EUR apmērā, par kuru Total SA tika atzīta par kopīgi un solidāri atbildīgo 42 miljonu EUR apmērā un Elf Acquitaine SA — 65,1 miljonu EUR apmērā, kā arī samazināt attiecīgā naudas soda apmēru līdz piemērotam līmenim;

               —

               jebkurā gadījumā, piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītājas lūdz daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija lēmumu C(2006) 1766 final lietā COMP/F/38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts, ar kuru Komisija konstatēja, ka sabiedrības, kam adresēts lēmums un kuru skaitā ietilpst prasītājas, piedaloties visās vienošanās un saskaņotās darbībās, kas ietvēra informācijas apmaiņu starp konkurentiem un vienošanās par cenām un ražošanas kapacitāti, kā arī šo vienošanos izpildes uzraudzībā ūdeņraža peroksīda un nātrija perborāta nozarē, ir pārkāpušas EKL 81. panta 1. punktu un EEZ līguma 53. pantu. Pakārtoti, tās lūdz samazināt to filiālei piespriestā naudas soda, par ko tās ir atbildīgas kopīgi un solidāri, apmēru.
   Prasība galvenokārt balstās uz desmit pamatiem.
   Vispirms prasītājas norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāptas to tiesības uz aizstāvēšanos un nevainīguma prezumpcija.
   Otrkārt, tās norāda, ka tiktāl, ciktāl apstrīdētajā lēmumā prasītājas ir apsūdzētas par strīdus pārkāpumu, ko ir izdarījusi to filiāle, ar to ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, pirmkārt tādēļ, ka Komisijas pamatojums, ko prasītājas uzskata par daļēji pretrunīgu, saistībā ar pozīcijas, kas ir ieņemta attiecībā uz prasītājām, jauno raksturu, ir norādīts nepietiekamā apmērā, un, otrkārt, tādēļ, ka, atsakoties sniegt atbildi uz precīzu informāciju, ko prasītājas bija norādījušas, pamatojot to neiejaukšanos filiāles pārvaldē, Komisija šo informāciju ignorēja.
   Turklāt prasītājas uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts vienotais uzņēmuma jēdziena raksturs EKL 81. panta un Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. punkta 2. punkta nozīmē, kā arī noteikumi, kas nosaka mātes sabiedrības vainu par filiāles izdarītajiem pārkāpumiem. Attiecībā uz pēdējo pamatu prasītājas uzskata, ka Komisija ir pārkāpusi savas pilnvaras vainot mātes sabiedrību par meitas sabiedrības izdarītajiem pārkāpumiem, kuru pamatnostādnes ir noteikusi Kopienu tiesa. Tā arī esot izmantojusi kļūdainu judikatūras attiecībā uz vainu interpretāciju un nav ievērojusi savu lēmumu praksi šajā jautājumā. Prasītājas uzskata, ka Komisija turklāt ir pārkāpusi juridiskās personas autonomijas principu.
   Tāpat prasītājas uzskata, ka, kļūdainā veidā piemērojot Total vainas prezumpciju un atkārtotas darbības izvērtēšanas gaitā uzskatot, ka Total filiāle, kam apstrīdētajā lēmumā ir piespriests sods, ir vienmēr piederējusi Total, Komisija ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā.
   Turklāt prasītājas norāda, ka Komisija ir pārkāpusi vairākus būtiskus principus, ko ir atzinušas dalībvalstis un kas ir daļa no Kopienas tiesiskās kārtības, tādus kā nediskriminācijas principu, atbildības par personisko rīcību principu, soda personificēšanas principu un likumības principu.
   Tāpat prasītājas norāda, ka apstrīdētais lēmums apdraud labas administrēšanas un tiesiskās drošības principu.
   Visbeidzot, prasītājas uzskata, ka, tā kā Komisija nav piemērojusi prasītājām uzliktā soda pamata summas samazinājumu par 25 %, lai gan šis samazinājums tika piemērots citiem apstrīdētā lēmuma adresātiem, tā ir pārkāpusi noteikumus, kas reglamentē soda noteikšanu, tādus kā vienlīdzīgās attieksmes principu. Prasītājas uzskata, ka, pārkāpjot nevainīguma prezumpcijas principu un tiesiskās drošības principu, ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāptas arī Komisijas pilnvaru robežas saistībā ar atturošā efekta ņemšanu vērā.
   Pēdējais prasītāju norādītais arguments ir tas, ka, tā kā ar apstrīdēto lēmumu tām ir uzlikta atbildība par pārkāpumu, kuru ir izdarījusi to filiāle, un prasītājas ar šo filiāli ir sodītas solidāri, šis lēmums ir pilnvaru nepareiza izmantošana.
   Pakārtoti, prasītājas uzskata, ka to filiālei uzliktais naudas sods, par kuru tās ir atbildīgas kopīgi un solidāri, būtu samazināms taisnīgās daļās. Tās lūdz saņemt prasītājām uzliktā naudas soda pamata summas samazinājumu 25 % apmērā, kā arī piemērot tām atbildību mīkstinošus apstākļus, jo tām gandrīz vienlaicīgi ir piespriests ievērojams naudas sods divās līdzīgās lietās.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, OV L 1, 1. lpp.


title: Lieta F-84/11: Prasība, kas celta 2011. gada 29. augustā — ZZ u.c./Eiropas Savienības Tiesa

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/42

         Prasība, kas celta 2011. gada 29. augustā — ZZ u.c./Eiropas Savienības Tiesa
   (Lieta F-84/11)
   2011/C 340/87
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ un citi (pārstāvji — D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Eiropas Savienības Tiesas lēmumu noraidīt prasītāju prasību piešķirt pabalstu par maiņu darbu saskaņā ar Padomes 1976. gada 9. februāra Regulas (EOTK, EEK, Euratom) Nr. 300/76, ar ko nosaka to ierēdņu kategorijas, kuriem ir tiesības saņemt pabalstus par maiņu darbu, kā arī šo pabalstu likmes un nosacījumus (OV L 38, 1. lpp.), 1. pantu, un prasība par zaudējumu atlīdzību

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2011. gada 17. maija lēmumu noraidīt prasītāju 2011. gada 17. janvāra sūdzību, kuras mērķis bija, pirmkārt, pabalsta par maiņu darbu piešķiršana saskaņā ar Padomes 1976. gada 9. februāra Regulas (EOTK, EEK, Euratom) Nr. 300/76, kas pēdējo reizi grozīta ar Padomes 2006. gada 11. decembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 1873/2006, 1. pantu, un, otrkārt, pabalsta piešķiršana par kaitējumu, kas tika radīts, iecēlējinstitūcijai tiesību aktos noteiktajā termiņā neatbildot uz prasītāju pirmo un otro prasību un atbildē, ar kuru šīs prasības tika skaidri noraidītas, nenorādot tiesību aizsardzības līdzekļus, kā rezultātā prasītāji zaudēja iespēju uzvarēt tiesvedībā;

               —

               piespriest Tiesai samaksāt katram prasītājam summu EUR 10 700,76 apmērā kā atlīdzību par viņiem nodarīto mantisko kaitējumu un katram prasītājam summu EUR 3 000 apmērā par viņiem nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Tiesai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-377/10: Prasība, kas celta 2010. gada 6. septembrī — Preparados Alimenticios /ITSB — Rila Feinkost-Importe ( “Jambo Afrika” )

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/39

         Prasība, kas celta 2010. gada 6. septembrī — Preparados Alimenticios/ITSB — Rila Feinkost-Importe (“Jambo Afrika”)
   (Lieta T-377/10)
   ()
   2010/C 301/64
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Preparados Alimenticios, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis — D. Pellisé Urquiza, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Rila Feinkost-Importe GmbH & Co. KG (Stemwede-Levern, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 9. jūnija lēmumu lietā R 1144/2009-1;

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu; un

               —

               atzīt, ka apstrīdētais Kopienas preču zīmes pieteikums nav apmierināms.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Jambo Afrika” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29., 30. un 33. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas preču zīmes reģistrācijas Nr. 2573221, 2573219 un 2573216 grafiskai preču zīmei “JUMBO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. un 30. klasē; Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 2217404 grafiskai preču zīmei “JUMBO CUBE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē; Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 2412823 grafiskai preču zīmei “JUMBO MARINADE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. un 30. klasē; Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 2413391 grafiskai preču zīmei “JUMBO NOKKOS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. un 30. klasē; Kopienas preču zīmes reģistrācijas Nr. 2413581, 2423275, 2970754, 3246139, 3754462 un 4088761 grafiskai preču zīmei “JUMBO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. un 30. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt attiecībā uz daļu no iebildumos norādītajām precēm

      Apelāciju padomes lēmums: iebildumus noraidīt pilnībā

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini izslēgusi sajaukšanas iespēju


title: Lieta C-185/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 14. aprīlī iesniedza Varhoven administrativen sad (Bulgārija) – EasyPay AD , Finance Engineering AD / Ministerski savet na Republika Balgaria , Natsionalen osiguritelen institut

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 14. aprīlī iesniedza Varhoven administrativen sad (Bulgārija) – EasyPay AD, Finance Engineering AD/Ministerski savet na Republika Balgaria, Natsionalen osiguritelen institut

   (Lieta C-185/14)
   2014/C 194/21
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Varhoven administrativen sad

      Pamatlietas puses

      Kasācijas sūdzības iesniedzējas: EasyPay AD, Finance Engineering AD

      Atbildētāji kasācijas tiesvedībā: Ministerski savet na Republika Balgaria, Natsionalen osiguritelen institut

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ir jāuzskata, ka uz tādu pasta pakalpojumu, kā pasta pārskaitījuma pakalpojums, ar kuru naudas summas no nosūtītāja, kas šajā gadījumā ir valsts, tiek pārskaitītas saņēmējam – personām, kurām pienākas sociālie pabalsti, neattiecas Direktīvas 97/67 (1), kurā grozījumi ir izdarīti ar Direktīvu 2002/39 (2) un Direktīvu 2008/6 (3), piemērošanas joma, un tādējādi uz to attiecas LESD 106. un 107. pantā ietvertās tiesību normas?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai LESD 106. un 107. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem netiek pieļauts brīvas konkurences ierobežojums, sniedzot tādu pasta pakalpojumu, kā aprakstītais pasta pakalpojums, ja tas tiek pamatots ar primāriem apsvērumiem, kas ir saistīti ar pilsoņu konstitucionālo pamattiesību nodrošināšanu un valsts sociālo politiku, un, ja turklāt pakalpojums pēc tā rakstura var tikt kvalificēts kā pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, ja vien pakalpojuma sniedzēja saņemtā atlīdzība ir kompensācija, kas nepārsniedz Eiropas Komisijas 2011. gada 20. decembra Lēmuma C(2011) 9380 2. panta 1. punkta a) apakšpunktā noteikto apmēru?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīva Direktīva 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai (OV 1998, L 15, 14. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 10. jūnija Direktīva 2002/39/EK, ar ko Direktīvu 97/67/EK groza attiecībā uz Kopienas pasta pakalpojumu turpmāko atvēršanu konkurencei (OV L 176, 21. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 20. februāra Direktīva 2008/6/EK, ar ko Direktīvu 97/67/EK groza attiecībā uz Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus pilnīgu izveidi (OV L 52, 3. lpp.).


title: Lieta T-38/14: Prasība, kas celta 2014. gada 14. janvārī  – Kafetzakis  u.c./Grieķijas Republika u.c.

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/45

         Prasība, kas celta 2014. gada 14. janvārī – Kafetzakis u.c./Grieķijas Republika u.c.
   (Lieta T-38/14)
   2014/C 292/55
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Georgios Kafetzakis (Atēnas, Grieķija) un 102 citi prasītāji (pārstāvis – Ch. Papadimitriou, advokāts)

      Atbildētāji: Grieķijas Republika, Eiropas Parlaments, Eiropas Padome, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Eiropas Centrālā banka un Eurogrupa

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt, ka atbildētāji nav veikuši leģislatīvus pasākumus, kas vajadzīgi, lai tieši izslēgtu vērtspapīrus, ko Grieķijas Republika piespiedu kārtā bija nodevusi prasītājiem pēc to atlaišanas no bijušā Olympic Airways, kā bija paredzēts Eiropas Komisijas lēmumā;

               —

               ar tiešas iedarbības Savienības tiesību aktu – direktīvu, regulu vai citu Savienības normatīvo aktu – piešķirt prasītājiem un visiem darbiniekiem, ko atlaidis bijušais Olympic Airways, iespēju atgūt 100 % no to vērtspapīru vērtības, kas tiem tika nodoti kā kompensācija saistībā ar to atlaišanu/aiziešanu no Olympic Airways, un

               —

               ar tiešas iedarbības Savienības tiesību aktu – direktīvu, regulu vai citu Savienības normatīvo aktu – piespriest samaksāt katram prasītājam EUR 3 00  000 kā kompensāciju par tiem radītajiem traucējumiem, uztraukumiem, pamattiesību rupjo pārkāpumu un to darba dzīves pāragru pārtraukšanu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza piecus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: normatīvie un cita veida pasākumi, kuru dēļ Grieķijas tiesībās reglamentēto Grieķijas valsts izdoto vērtspapīru turētājiem Grieķijā obligāti nācās piedalīties P.S.I., patiesībā ir Eiropas Savienības tiesību akti.

               2.

               Otrais pamats: pasākumus, ko Grieķijas valdība bija veikusi Grieķijas valsts parāda novēršanai, patiesībā bija noteikušas Eiropas Savienības iestādes, it īpaši Eiropas Centrālā banka un Eiropas Komisija.

               3.

               Trešais pamats: atbildētāji nav veikuši leģislatīvus pasākumus, kas vajadzīgi, lai tieši izslēgtu Grieķijas valsts vērtspapīrus, kurus tā piespiedu kārtā bija nodevusi prasītājiem kā kompensāciju atbilstoši Ministru padomes tiesību aktiem, kuros bija paredzēti P.S.I. piemērošanas nosacījumi Grieķijā.

               4.

               Ceturtais pamats: darbinieku, ko bija atlaidis bijušais Olympic Airways, pielīdzināšana parastajiem Grieķijas valsts vērtspapīru turētājiem, to neizslēgšana no P.S.I. un tieša kompensēšana no P.S.I. ir radījusi tiem tiešus, personiskus un būtiskus zaudējumus, un liegusi tiem to pamattiesību izmantošanu;

               5.

               Piektais pamats: visi Grieķijas valdības veiktie leģislatīvie pasākumi tika veikti atbilstoši norādēm vai precīzāk – atbilstoši Eurogrupas, ECOFIN, Eiropas Centrālās bankas un Eiropas Komisijas lēmumam.


title: Lieta C-470/03: Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 17. aprīlī ( Tampereen käräjäoikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — AGM-COS.MET Srl / Suomen valtio , Tarmo Lehtinen (Direktīva 98/37/EK — Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību — Mašīnas, kas tiek uzskatītas par atbilstošām Direktīvas 98/37/EK prasībām — Valsts ierēdņa publiski izteikta kritika)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/2

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 17. aprīlī (Tampereen käräjäoikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — AGM-COS.MET Srl/Suomen valtio, Tarmo Lehtinen

   (Lieta C-470/03) (1)

   (Direktīva 98/37/EK - Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību - Mašīnas, kas tiek uzskatītas par atbilstošām Direktīvas 98/37/EK prasībām - Valsts ierēdņa publiski izteikta kritika)
   (2007/C 96/02)
   Tiesvedības valoda — somu
   Iesniedzējtiesa
   Tampereen käräjäoikeus
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: AGM-COS.MET Srl

      Atbildētāji: Suomen valtio, Tarmo Lehtinen

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tampereen käräjäoikeus — EKL 28. panta un Eiropas Parlamenta 1998. gada 22. jūnija Direktīvas 98/37/EK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz mašīnām (OV L 207, 1. lpp.) interpretācija — Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību — Valsts ierēdņa publiski izteikta kritika par transportlīdzekļu pacēlājiem, kas ievesti no citas dalībvalsts — Mašīnas, kas neatbilst saskaņotam standartam — Valsts atbildība par ierēdņa rīcību
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               valstij ir piedēvējami ierēdņa paziņojumi, kas to formas un apstākļu dēļ rada personām, kam tie adresēti, iespaidu, ka tā ir valsts oficiālā nostāja un nevis ierēdņa personiskais viedoklis. Noteicošais elements, lai ierēdņa paziņojumus piedēvētu valstij, ir tas, vai šo paziņojumu adresāti šajā situācijā varēja saprātīgi pieņemt, ka tā ir nostāja, ko ierēdnis ir ieņēmis atbilstoši savu funkciju pilnvarām. Tiktāl, ciktāl tie ir piedēvējami valstij, Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvas 98/37/EK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz mašīnām 4. panta 1. punkta pārkāpums ir ierēdņa paziņojumi par to, ka šīs direktīvas prasībām atbilstoša mašīna ir pretrunā attiecīgajam saskaņotajam standartam un ir bīstama;

               2)

               tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā, Direktīvas 98/37 4. panta 1. punkta pārkāpums ierēdņa rīcības dēļ, ciktāl tā ir piedēvējama dalībvalstij, pie kuras tas pieder, nevar tikt attaisnots nedz ar veselības aizsardzības mērķi, nedz ar ierēdņa izteiksmes brīvību;

               3)

               Direktīvas 98/37 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, pirmkārt, ka tas piešķir tiesības privātpersonām un, otrkārt, ka tas neatstāj dalībvalstīm nekādu rīcības brīvību šajā gadījumā attiecībā uz šīs direktīvas prasībām atbilstīgām vai par atbilstīgām prezumētām mašīnām. Šī noteikuma neievērošana, kas rodas sakarā ar dalībvalsts ierēdņa paziņojumiem, ja tie ir piedēvējami šai valstij, ir pietiekami būtisks Kopienu tiesību pārkāpums, lai radītu šīs valsts atbildību;

               4)

               Kopienu tiesības neiestājas pret to, ka kādas dalībvalsts tiesībās ir paredzēti īpaši nosacījumi attiecībā uz kaitējuma atlīdzinājumu, kas nav personām vai īpašumam nodarītais kaitējums, ar nosacījumu, ka tie nav izteikti tādējādi, ka padara par praktiski neiespējamu vai pārmērīgi apgrūtina Kopienu tiesību pārkāpuma rezultātā radītā kaitējuma atlīdzinājumu;

               5)

               Kopienu tiesību pārkāpuma gadījumā Kopienu tiesības neiestājas pret to, ka papildu dalībvalsts atbildībai tiek noteikta ierēdņa atbildība, bet arī to nenosaka.

      (1)  OV C 35, 7.2.2004.


title: Lieta C-340/07: Tiesas (astotā palāta) 2008. gada 6. marta spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2002/73/EK — Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm — Darba iespējas, profesionālā izglītība un paaugstināšana amatā — Darba nosacījumi — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/9

         Tiesas (astotā palāta) 2008. gada 6. marta spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-340/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2002/73/EK - Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm - Darba iespējas, profesionālā izglītība un paaugstināšana amatā - Darba nosacījumi - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2008/C 107/14)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozet un M. van Beek)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu normatīvu un administratīvu aktu nepieņemšana paredzētajā laikā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvu 2002/73/EK, ar kuru groza Padomes Direktīvu 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba iespējām, profesionālo izglītību un paaugstināšanu amatā, kā arī darba nosacījumiem (OV L 269, 15. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               paredzētajā laikā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvu 2002/73/EK, ar kuru groza Padomes Direktīvu 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba iespējām, profesionālo izglītību un paaugstināšanu amatā, kā arī darba nosacījumiem, vai katrā ziņā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šās direktīvas 2. panta 1. punkta pirmā daļa;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 8.9.2007.


title: Lieta C-100/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2014. gada 9. decembra spriedumu lietā T-140/13 Netherlands Maritime Technology Association/Eiropas Komisija 2015. gada 26. februārī iesniedza Netherlands Maritime Technology Association, agrāk Scheepsbouw Nederland

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2014. gada 9. decembra spriedumu lietā T-140/13 Netherlands Maritime Technology Association/Eiropas Komisija 2015. gada 26. februārī iesniedza Netherlands Maritime Technology Association, agrāk Scheepsbouw Nederland

   (Lieta C-100/15 P)
   (2015/C 127/21)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Netherlands Maritime Technology Association, agrāk Scheepsbouw Nederland (pārstāvji – K. Struckmann, advokāts, G. Forwood, barrister)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Spānijas Karaliste

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl ar to ir noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzējas prasība atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu vai, pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai lietas izskatīšanai pēc būtības saskaņā ar Tiesas spriedumu; un

               —

               katrā ziņā piespriest atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus, tostarp tās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, izvērtējot Komisijas iepriekšējās izskatīšanas pietiekamību un pilnīgumu, it īpaši:

               —

               pienācīgi neizvērtējot visus argumentus, uz kuriem apelācijas sūdzības iesniedzēja balstījās pirmajā instancē;

               —

               pieļaujot acīmredzamu kļūdu vērtējumā; un

               —

               norādot nepietiekamu un pretrunīgu pamatojumu.

         Galvenie argumenti var tikt apkopoti šādi:

               —

               Saistībā ar pirmo pamatu Vispārējā tiesa ir pārpratusi apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentus attiecībā uz jaunās SNL [Spānijas nodokļu līzinga] sistēmas sarežģīto struktūru, tās pašīstenošanu un selektivitāti un tādējādi nav izvērtējusi, vai apstrīdētajā lēmumā ir pienācīgi analizēta sistēmas darbība kopumā un saistībā ar pārējām nodokļu un sabiedrību tiesību normām.

               —

               Saistībā ar otro pamatu Vispārējā tiesa pieļāva acīmredzamu kļūdu, interpretējot apstrīdēto lēmumu, kā rezultātā tā nepareizi secināja, ka apstrīdētajā lēmumā bija pietiekami izvērtēts jaunās SNL sistēmas atbalsta saņēmēju loks.

               —

               Saistībā ar trešo pamatu Vispārējā tiesa nenorādīja pietiekamu un saskanīgu pamatojumu, kāpēc bija pareizi, ka apstrīdētajā lēmumā nebija iekļautas EIG [ekonomisko interešu grupas] kā potenciālās jaunās SNL sistēmas atbalsta saņēmējas vai nebija definēts tiesiskais regulējums, lai izvērtētu šī pasākuma sekas. Turklāt Vispārējā tiesa nebija norādījusi pietiekamu pamatojumu attiecībā uz to, kāpēc apstrīdētajā lēmumā bija pietiekami izskaidrots, kādā veidā jaunā SNL sistēma bija vispārējās sistēmas neatņemama sastāvdaļa.


title: Lieta T-344/06: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — Total /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Nīderlandes ceļu seguma bitumena tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums un ilgums)

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/14

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — Total/Komisija
   (Lieta T-344/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Nīderlandes ceļu seguma bitumena tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums un ilgums)
   2012/C 355/24
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Total SA (Courbevoie, Francija) (pārstāvji — sākotnēji A. Lamothe, L. Godfroid un A. Gosset-Grainville, vēlāk — A. Lamothe, L. Godfroid un O. Prost, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet un F. Castillo de la Torre)

      Priekšmets

   Galvenokārt, prasība atcelt Komisijas 2006. gada 13. septembra Lēmumu C(2006) 4090, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu (Lieta COMP/F/38.456 — Bitumens (NL)) un, pakārtoti, prasība samazināt prasītājai ar minēto lēmumu uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Total SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 20, 27.01.2007.


title: Lietas C-389/04 izslēgšana no reģistra

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/11

         Lietas C-389/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 330/23)

      (tiesvedības valoda — franču)

   2005. gada 5. oktobrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-389/04 Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika.

      (1)  OV C 273, 06.11.2004.


title: Lieta T-317/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 24. septembra spriedums – Klement/ITSB – Bullerjan (Plīts forma) Kopienas preču zīme — Atcelšanas process — Kopienas trīsdimensiju preču zīme — Plīts forma — Preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Preču zīmes izmantošanas raksturs — Forma, kas atšķiras elementos, kuri nemaina atšķirtspēju

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/49

         Vispārējās tiesas 2015. gada 24. septembra spriedums – Klement/ITSB – Bullerjan (Plīts forma)
   (Lieta T-317/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Atcelšanas process - Kopienas trīsdimensiju preču zīme - Plīts forma - Preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Preču zīmes izmantošanas raksturs - Forma, kas atšķiras elementos, kuri nemaina atšķirtspēju)
   (2015/C 389/53)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Toni Klement (Dippoldiswalde, Vācija) (pārstāvji – J. Weiser un A. Grohmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji D. Walicka, vēlāk – A. Poch, D. Botis un A. Schifko)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Bullerjan GmbH (Isernhagen–Kirchhorst, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 27. februāra lēmumu lietā R 1656/2013–1 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Toni Klement un Bullerjan GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Toni Klement atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 261, 11.8.2014.


title: Lieta C-443/09: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 19. aprīļa spriedums ( Tribunale Ordinario di Cosenza (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — CCIAA di Cosenza/Grillo Star Srl Fallimento (Direktīva 2008/7/EK — Netiešie nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai — 5. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 6. panta 1. punkta e) apakšpunkts — Piemērošanas joma — Ikgadējā nodeva, ko maksā vietējām tirdzniecības, rūpniecības, amatniecības un lauksaimniecības palātām)

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/2

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 19. aprīļa spriedums (Tribunale Ordinario di Cosenza (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — CCIAA di Cosenza/Grillo Star Srl Fallimento

   (Lieta C-443/09) (1)

   (Direktīva 2008/7/EK - Netiešie nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai - 5. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 6. panta 1. punkta e) apakšpunkts - Piemērošanas joma - Ikgadējā nodeva, ko maksā vietējām tirdzniecības, rūpniecības, amatniecības un lauksaimniecības palātām)
   2012/C 165/02
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Ordinario di Cosenza

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: CCIAA di Cosenza

      Atbildētāja: Grillo Star Srl Fallimento

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Ordinario di Cosenza — Padomes 2008. gada 12. februāra Direktīvas 2008/7/EK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, 5. panta c) punkta un 6. panta e) punkta interpretācija — Ikgadējās nodevas uzlikšana par reģistrāciju uzņēmumu reģistrā, kuru pārvalda vietējās tirdzniecības palātas — Iepriekš noteikta ikgadējā nodeva — “Nodevas, kurām ir samaksas raksturs” jēdziens

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2008. gada 12. februāra Direktīvas 2008/7/EK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, 5. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav pret tādu nodevu, kāda ir aplūkota pamatlietā, kas katru gadu ir jāmaksā visiem uzņēmumiem saistībā ar to reģistrāciju uzņēmumu reģistrā pat tad, ja šādai reģistrācijai attiecībā uz kapitālsabiedrībām ir galīgs raksturs un ja tāda nodeva šīm sabiedrībām ir jāmaksā par periodu, kurā tās veic tikai sagatavojošas darbības uzņēmuma vadīšanai.

      (1)  OV C 51, 27.02.2010.


title: Apvienotās lietas C-458/14 un C-67/15: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 14. jūlija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Promoimpresa srl (C-458/14)/Consorzio dei comuni della Sponda Bresciana del Lago di Garda e del Lago di Idro, Regione Lombardia un Mario Melis u.c. (C-67/15)/Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publiski līgumi un brīvība veikt uzņēmējdarbību — LESD 49. pants — Direktīva 2006/123/EK — 12. pants — Ekonomiski nozīmīgu jūras, ezeru un upju krasta īpašumu koncesijas — Automātiska pagarināšana — Iepirkuma procedūras neesamība

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/6

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 14. jūlija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Promoimpresa srl (C-458/14)/Consorzio dei comuni della Sponda Bresciana del Lago di Garda e del Lago di Idro, Regione Lombardia un Mario Melis u.c. (C-67/15)/Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio

   (Apvienotās lietas C-458/14 un C-67/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski līgumi un brīvība veikt uzņēmējdarbību - LESD 49. pants - Direktīva 2006/123/EK - 12. pants - Ekonomiski nozīmīgu jūras, ezeru un upju krasta īpašumu koncesijas - Automātiska pagarināšana - Iepirkuma procedūras neesamība)
   (2016/C 335/06)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesas

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia un Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Promoimpresa srl (C-458/14) un Mario Melis u.c. (C-67/15)

      Atbildētāji: Consorzio dei comuni della Sponda Bresciana del Lago di Garda e del Lago di Idro, Regione Lombardia (C-458/14), Comune di Loiri Porto San Paolo un Provincia di Olbia Tempio (C-67/15)

      Piedaloties: Alessandro Piredda u.c.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū 12. panta 1. un 2. punkts ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts pasākumu kā pamatlietā aplūkotais, kas paredz automātiski pagarināt spēkā esošās atļaujas attiecībā uz jūras un ezeru krasta īpašuma izmantošanu, kuras ir paredzētas ar tūrismu un atpūtu saistītas darbības veikšanai, ja nav rīkota nekāda potenciālo pretendentu atlases procedūra;

               2)

               LESD 49. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas nepieļauj tādus valsts tiesību aktus kā pamatlietā aplūkotie, kas ļauj automātiski pagarināt spēkā esošās koncesijas attiecībā uz valstij piederošu teritoriju, kuras ir paredzētas ar tūrismu un atpūtu saistītas darbības veikšanai, ciktāl šīs koncesijas ir saistītas ar zināmām pārrobežu interesēm.

      (1)  OV C 448, 15.12.2014.

      OV C 146, 4.5.2015.


title: Lieta C-402/14: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 17. decembra spriedums (Dioikitiko Efeteio Athinon (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Viamar-Elliniki Aftokiniton kai Genikon Epicheiriseon AE/Elliniko Dimosio Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīva preču aprite — Noteikumi par nodokļiem — Iekšējie nodokļi — Fiskāli muitas nodokļi — Nodokļi ar līdzvērtīgu iedarbību — Ar robežšķērsošanu saistītas formalitātes — LESD 30. pants — LESD 110. pants — Direktīva 92/12/EEK — 3. panta 3. punkts — Direktīva 2008/118/EK — 1. panta 3. punkts — Netransponēšana valsts tiesībās — Tieša iedarbība — Nodokļa uzlikšana mehāniskiem transportlīdzekļiem, tos ievedot dalībvalsts teritorijā — Ar transportlīdzekļa reģistrāciju un iespējamu laišanu ceļu satiksmē saistīta nodeva — Atteikums atmaksāt nodevu, ja transportlīdzeklis netiek reģistrēts

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/15

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 17. decembra spriedums (Dioikitiko Efeteio Athinon (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Viamar-Elliniki Aftokiniton kai Genikon Epicheiriseon AE/Elliniko Dimosio

   (Lieta C-402/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīva preču aprite - Noteikumi par nodokļiem - Iekšējie nodokļi - Fiskāli muitas nodokļi - Nodokļi ar līdzvērtīgu iedarbību - Ar robežšķērsošanu saistītas formalitātes - LESD 30. pants - LESD 110. pants - Direktīva 92/12/EEK - 3. panta 3. punkts - Direktīva 2008/118/EK - 1. panta 3. punkts - Netransponēšana valsts tiesībās - Tieša iedarbība - Nodokļa uzlikšana mehāniskiem transportlīdzekļiem, tos ievedot dalībvalsts teritorijā - Ar transportlīdzekļa reģistrāciju un iespējamu laišanu ceļu satiksmē saistīta nodeva - Atteikums atmaksāt nodevu, ja transportlīdzeklis netiek reģistrēts)
   (2016/C 068/18)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Dioikitiko Efeteio Athinon

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Viamar – Elliniki Aftokiniton kai Genikon Epicheiriseon AE

      Atbildētāja: Elliniko Dimosio

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/118/EK par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK, 1. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas atbilst nosacījumiem, lai radītu tiešu iedarbību, ļaujot privātpersonām uz to atsaukties valsts tiesā tiesvedībā pret kādu dalībvalsti;

               2)

               LESD 30. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāda dalībvalsts prakse, kas tiek aplūkota pamatlietā, kad netiek atmaksāta reģistrācijas nodeva, kas iekasēta, importējot citu dalībvalstu izcelsmes mehāniskos transportlīdzekļus, kaut gan attiecīgie transportlīdzekļi, kas vispār nav bijuši reģistrēti šajā dalībvalstī, ir tikuši atpakaļizvesti uz citu dalībvalsti.

      (1)  OV C 380, 27.10.2014.


title: Lieta F-83/10: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 5. jūnija spriedums — Giannakouris /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Atalgojums — Ģimenes pabalsti — Pabalsts izglītībai — Piešķiršanas nosacījumi — Līdzīga no citiem avotiem saņemama pabalsta atskaitīšana)

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/30

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 5. jūnija spriedums — Giannakouris/Komisija
   (Lieta F-83/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Atalgojums - Ģimenes pabalsti - Pabalsts izglītībai - Piešķiršanas nosacījumi - Līdzīga no citiem avotiem saņemama pabalsta atskaitīšana)
   2012/C 217/64
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Konstantinos Giannakouris (Roodt-sur-Syre, Luksemburga) (pārstāvis — V. Christianos, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Martin, piedaloties E. Bourtzalas un E. Antypas, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu par prasītājam piešķirtā pabalsta izglītībai samazināšanu sakarā ar to, ka viņa meita saņem dalībvalsts piešķirto finanšu palīdzību stipendijas un kredīta veidā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Giannakouris kungs atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 13, 15.01.2011., 38. lpp.


title: Lieta C-140/11: Tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2011. gada 29. jūnija rīkojums ( Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Procuratore generale della Repubblica presso la Corte Suprema di Cassazione/Demba Ngagne

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/29

         Tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2011. gada 29. jūnija rīkojums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Procuratore generale della Repubblica presso la Corte Suprema di Cassazione/Demba Ngagne

   (Lieta C-140/11) (1)

   2011/C 252/69
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Tiesas pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 152, 21.05.2011.


title: Lieta C-152/10: Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedums ( Højesteret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Unomedical A/S/Skatteministeriet (Kopējais muitas tarifs — Tarifu klasifikācija — Kombinētā nomenklatūra — Drenāžas plastmasas maisiņi dialīzei, kas paredzēti tikai hemodializatoriem (mākslīgajām nierēm) — Urīna drenāžas plastmasas maisiņi, kas paredzēti tikai katetriem — Pozīcija 9018 un 3926 — Jēdzieni “daļas” un “piederumi” — Citi plastmasas izstrādājumi)

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/8

         Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedums (Højesteret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Unomedical A/S/Skatteministeriet

   (Lieta C-152/10) (1)

   (Kopējais muitas tarifs - Tarifu klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - Drenāžas plastmasas maisiņi dialīzei, kas paredzēti tikai hemodializatoriem (mākslīgajām nierēm) - Urīna drenāžas plastmasas maisiņi, kas paredzēti tikai katetriem - Pozīcija 9018 un 3926 - Jēdzieni “daļas” un “piederumi” - Citi plastmasas izstrādājumi)
   2011/C 232/13
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Højesteret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Unomedical A/S

      Atbildētāja: Skatteministeriet

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Højesteret — Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.) I pielikuma interpretācija — Drenāžas plastmasas maisi, kas paredzēti izmantošanai tikai kopā ar dializatoru — Klasificēšana apakšpozīcijā 9018 90 30 vai 3926 90 99 — Drenāžas plastmasas maisi, kas paredzēti izmantošanai tikai kopā ar katetru — Klasificēšana apakšpozīcijā 9018 39 00 vai 3926 90 99 — Jēdzieni “daļa un/vai piederums”

      Rezolutīvā daļa:

   Kombinētā nomenklatūra, kas ir ietverta Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā, — versijās, kas ir piemērojamas pamata lietā, — ir jāinterpretē tādējādi, ka no plastmasas ražoti drenāžas maisiņi dialīzei, kas īpaši ir paredzēti izmantošanai kopā ar hemodializatoru (mākslīgo nieri) un kurus var izmantot tikai šādi, laika posmā no 2001. gada maija līdz 2003. gada decembrim bija jāklasificē šīs nomenklatūras apakšpozīcijā 3926 90 99 kā “plastmasas un to izstrādājumi” un ka no plastmasas ražoti urīna drenāžas maisiņi, kas ir īpaši paredzēti izmantošanai kopā ar katetru un kurus tādēļ var izmantot tikai šādi, šajā pašā laika posmā bija jāklasificē minētās nomenklatūras apakšpozīcijā 3926 90 99 kā “plastmasas un to izstrādājumi”.

      (1)  OV C 148, 05.06.2010.


title: Lieta F-130/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 13. decembra spriedums — Soares /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Karjeras atjaunošana — Novērtējuma ziņojuma neesamība — Salīdzinošs nopelnu izvērtējums — Prasība atbilstoši Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punktam — Prasības pieņemamība — Jauns un būtisks fakts)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/53

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 13. decembra spriedums — Soares/Komisija
   (Lieta F-130/05) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Karjeras atjaunošana - Novērtējuma ziņojuma neesamība - Salīdzinošs nopelnu izvērtējums - Prasība atbilstoši Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punktam - Prasības pieņemamība - Jauns un būtisks fakts)
   (2008/C 22/99)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carlos Alberto Soares, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Loius un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un K. Herrmann)
   Priekšmets
   Prasība atcelt iecēlējinstitūcijas 2005. gada 19. septembra lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība, lūdzot labvēlīgi pārskatīt viņa karjeru
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 60, 11.3.2006., 57. lpp.


title: Lieta T-158/15: Prasība, kas celta 2015. gada 1. aprīlī – Abertis Infraestructuras un Abertis Telecom Satélites/Komisija

text:
               1.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/21

         Prasība, kas celta 2015. gada 1. aprīlī – Abertis Infraestructuras un Abertis Telecom Satélites/Komisija
   (Lieta T-158/15)
   (2015/C 178/21)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Abertis Infraestructuras, SA (Barselona, Spānija), Abertis Telecom Satélites, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji – J. Buendía Sierra, M. Maragall de Gispert, M. Santa María Fernández, J. Panero Rivas, abogados, un A. Balcells Cartagena, abogada)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               pieņemt un atzīt šajā prasībā izklāstītos atcelšanas pamatus;

               —

               atcelt lēmuma 1. pantu, ciktāl tajā ir noteikts, ka jaunais veids, kā TRLIS [texto refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades (Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli pārstrādātā redakcija)] 12. pantu interpretē Spānijas administrācija, ir uzskatāms par valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu;

               —

               atcelt lēmuma 4. panta 1. punktu, ciktāl tajā Spānijas Karalistei ir prasīts izbeigt [Komisijas] par atbalsta shēmu uzskatīto un 1. pantā aprakstīto kārtību;

               —

               atcelt lēmuma 4. panta 2., 3., 4. un 5. punktu, ciktāl tajos Spānijas Karalistei ir noteikts pienākums atgūt summas, kuras Komisija uzskata par valsts atbalstu;

               —

               pakārtoti, ierobežot lēmuma 4. panta 2. punktā Spānijas Karalistei uzliktā atgūšanas pienākuma apjomu tāpat, kā tas darīts pirmajā un otrajā lēmumā, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izvedumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi lietās T-826/14 Spānija/Komisija un T-12/15 Banco de Santander un Santusa/Komisija izklāstītajiem.
   Proti, esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, attiecīgo pasākumu juridiski kvalificējot kā valsts atbalstu, identificējot pasākuma labuma guvēju un administratīvo interpretāciju raksturojot kā atbalstu, kas ir atšķirīgs no Komisijas lēmumos vērtētā, kā arī neesot ievēroti tiesiskās paļāvības, estoppel un tiesiskās noteiktības principi.


title: Lieta C-190/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 20. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/39

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 20. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-190/07) (1)

   (2008/C 51/67)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 129, 9.6.2007.


title: Lieta C-156/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 17. martā iesniedza Finanzgericht München (Vācija) – Tigers GmbH/Hauptzollamt Landshut

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/29

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 17. martā iesniedza Finanzgericht München (Vācija) – Tigers GmbH/Hauptzollamt Landshut

      (Lieta C-156/16)
      (2016/C 211/37)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht München

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Tigers GmbH

         Atbildētāja: Hauptzollamt Landshut

         Prejudiciālie jautājumi

                  I.

                  Vai ar Padomes 2013. gada 13. maija Īstenošanas regulas (ES) Nr. 412/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu par Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes keramikas galda piederumu un virtuves piederumu importu (1), 1. panta 3. punktu galīgā antidempinga maksājuma pirmreizējai noteikšanai ir atļauts derīgu rēķinu iesniegt vēlāk, ja ir ievēroti visi pārējie nepieciešamie nosacījumi konkrētam uzņēmumam noteiktas individuālās antidempinga maksājuma likmes piemērošanai?

                  II.

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai ar Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (2), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. novembra Regulu (EK) Nr. 2700/2000 (3), 78. pantu muitas dienestam nav atļauts pārbaudes procedūrā noraidīt lūgumu atmaksāt antidempinga maksājumu, sniedzot pamatojumu, ka deklarētājs pienācīgu rēķinu ir uzrādījis tikai pēc muitas deklarācijas iesniegšanas?

         (1)  OV L 131, 1. lpp.

         (2)  OV L 302, 1. lpp.

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. novembra Regula (EK) Nr. 2700/2000 par grozījumiem Padomes Regulā (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienu muitas kodeksa izveidi, OV L 311, 17. lpp.


title: Lieta C-207/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. aprīlī iesniedza Audiencia provincial de Tarragona, Sección cuarta (Spānija) – Ministerio Fiscal

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. aprīlī iesniedza Audiencia provincial de Tarragona, Sección cuarta (Spānija) – Ministerio Fiscal

   (Lieta C-207/16)
   (2016/C 251/09)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Audiencia provincial de Tarragona, Sección cuarta

      Pamatlietas puse

      Ministerio Fiscal

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai pietiekams noziedzīgu nodarījumu smagums kā kritērijs, kas pamato iejaukšanos Hartas (1) 7. un 8. pantā atzītajās pamattiesībās, var tikt konstatēts tikai saistībā ar sodu, kas var tikt uzlikts par izmeklējamo noziedzīgo nodarījumu, vai arī noziedzīgajā rīcībā ir jākonstatē konkrēta līmeņa kaitējums individuālajām un/vai kolektīvajām juridiskajām interesēm?

               2)

               Vai attiecīgajā gadījumā, ja tiek piemēroti Savienības konstitucionālie principi, kurus EST 2014. gada 8. aprīļa spriedumā [apvienotās lietas C-293/12 Digital Rights Ireland un C-594/12 Seitlinger u.c.] izmanto kā Direktīvas (2) stingras kontroles kritērijus, noziedzīga nodarījuma smagums tiek noteikts tikai attiecībā uz uzliekamo sodu, kuram būtu jāatbilst šim minimālajam slieksnim? Vai ar vispārīgo noteikumu būtu saderīga brīvības atņemšana vismaz uz trim gadiem?

      (1)  Eiropas Savienības Pamattiesību harta (OV C 326, 391. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīva 2006/24/EK par tādu datu saglabāšanu, kurus iegūst vai apstrādā saistībā ar publiski pieejamu elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniegšanu vai publiski pieejamu komunikāciju tīklu nodrošināšanu, un par grozījumiem Direktīvā 2002/58/EK (OV L 105, 54. lpp.).


title: Lieta T-400/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 23. septembra spriedums – L'Oréal/ITSB – Cosmetica Cabinas (“AINHOA”) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “AINHOA” — Agrākas Kopienas un starptautiska grafiskas preču zīmes “NOA” — Relatīvi atteikuma pamati — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/34

         Vispārējās tiesas 2015. gada 23. septembra spriedums – L'Oréal/ITSB – Cosmetica Cabinas (“AINHOA”)
   (Lieta T-400/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “AINHOA” - Agrākas Kopienas un starptautiska grafiskas preču zīmes “NOA” - Relatīvi atteikuma pamati - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts)
   (2015/C 389/35)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: L'Oréal (Parīze, Francija) (pārstāvji – M. H. Granado Carpenter un M. L. Polo Carreño, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – O. Mondéjar Ortuño un A. Schifko)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Cosmetica Cabinas, SL (Masnou, Spānija) (pārstāvji – L. Montoya Terán un J.-B. Devaureix, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2013. gada 6. jūnija lēmumu lietā R 1643/2012–1 saistībā ar spēkā neesamības atzīšanas procesu starp L’Oréal un Cosmetica Cabinas, SL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               L’Oréal atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 298, 12.10.2013.


title: Lieta T-378/05: Prasība, kas celta  2005. gada 7. oktobrī  — Marenco/Komisija

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/22

         Prasība, kas celta 2005. gada 7. oktobrī — Marenco/Komisija
   (Lieta T-378/05)
   (2006/C 10/45)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Guliano Marenco (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: A. Pappalardo, M. Merola, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt algu, kas noteikta prasītājam 2005. gada janvārī (pēdējā nostrādātajā mēnesī),

                           —

                           jo nosakot šo algu, nav ņemts vērā pamatalgas pieaugums, kas paredzēts Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 7. panta 4. punktā;

                           —

                           jo ir norādīts reizināšanas koeficients 0,9982852, nevis 1;

               —

               atcelt lēmumu par pensijas piešķiršanu un tās apmēra aprēķināšanu prasītājam, ko 2005. gada 31. janvārī ir pieņēmis Individuālo maksājumu pārvaldības un izmaksu biroja Pensiju nodaļas vadītājs,

                           —

                           jo tajā nav ņemts vērā pamatalgas pieaugums, kas paredzēts Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 7. panta 4. punktā;

                           —

                           jo klasifikācijā, izbeidzot dienesta attiecības, ir norādīts skaitlis 0,9982852, nevis 1;

                           —

                           jo tajā pensija ir piešķirta atbilstoši klasifikācijai A* 16/03, nevis A* 16/06 [pakāpē];

               —

               atcelt 2005. gada 1. jūlija lēmumu, ko pieņēmis Personāla un administrācijas direktorāta ģenerāldirektors (ADMIN.B. 2 — SHS/amd — D (05)15121), kurā ir noraidītas divas prasītāja sūdzības (Nr. R/266/05 un R/298/05);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, bijušais Komisijas Juridiskā dienesta ģenerāldirektora vietnieks, kas pensionējās 2005. gada februārī, pirms dienesta attiecību izbeigšanās bija klasificēts pakāpē A* 16 un līdz 2004. gada beigām saņēma algas pieaugumu, kas paredzēts Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 7. panta 4. punktā. Saskaņā ar Civildienesta noteikumu grozījumiem, kas stājās spēkā 2004. gada 1. maijā, viņa pamatalgai bija piemērojams reizināšanas koeficients 0,9580274, kas atspoguļoja starpību starp pamatalgām, kuras paredzētas viņa pakāpei un līmenim atbilstoši vecajiem un jaunajiem Civildienesta noteikumiem.
   2005. gada 1. janvārī prasītājs sasniedza savas pakāpes 6. līmeni. Tā kā pamatalgas, kas šim līmenim paredzētas vecajos un jaunajos Civildienesta noteikumos, ir vienādas, prasītājs uzskata, ka viņam tomēr ir piemērojams reizināšanas koeficients “1”. Taču no minētā mēneša gan viņa pēdējā algas lapā, gan lēmumā par pensijas piešķiršanu un tās apmēra aprēķināšanu bija norādīts reizināšanas koeficients 0,9982852. Turklāt algas pieaugums, kas paredzēts Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 7. panta 4. punktā, nebija ietverts viņa algā par 2005. gada janvāri un tādējādi netika ņemts vērā, nosakot pensiju, ko aprēķina, pamatojoties uz algu par minēto mēnesi. Visbeidzot, lēmumā par pensijas piešķiršanu prasītājs bija klasificēts pakāpes 3., nevis 6. līmenī.
   Pamatojot savu prasību, prasītājs norāda, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2. panta 2. punkts, 7. panta 4. punkts un 8. panta 2. punkts. Tāpat viņš norāda, ka ir pārkāpta viņa tiesiskā paļāvība, kas radās, aptuveni aprēķinot pensiju, ko viņš veica, izmantojot informātikas rīku (tā saucamo “kalkulatoru”), ko Komisija ir nodrošinājusi darbiniekiem. Kā norāda prasītājs, “kalkulators” paredzēja, ka, aprēķinot pensiju, tiek ņemts vērā attiecīgais [algas] pieaugums.


title: Pirmās instances tiesas Priekšsēdētāja Rīkojums 2005. gada 10. februārī lietā T-291/04 R Enviro Tech Europe Ltd un Enviro Tech International, Inc. pret Eiropas Kopienu Komisiju (Pagaidu noregulējums — Direktīva 67/548/EEK un Direktīva 2004/73/EK)

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/29

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS PRIEKŠSĒDĒTĀJA RĪKOJUMS

   2005. gada 10. februārī
   lietā T-291/04 R Enviro Tech Europe Ltd un Enviro Tech International, Inc. pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Pagaidu noregulējums - Direktīva 67/548/EEK un Direktīva 2004/73/EK)
   (2005/C 132/53)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā T-291/04 R Enviro Tech Europe Ltd, Surejā, [Surrey] (Apvienotā Karaliste), un Enviro Tech International, Inc., Čikāgā, Ilinoisā (ASV), ko pārstāv advokāti K. Mero [C. Mereu] un K. van Maldehems [K. Van Maldegem], pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji K. Lūiss [X. Lewis] un D. Rekkia [D. Recchia], kas norādīja dzīvesvietu Luksemburgā) par pieteikumu, no vienas puses, pārtraukt n-propyl bromīda iekļaušanu Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Direktīvā 2004/73/EK, ar ko divdesmit devīto reizi tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 67/548 par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu (OV L 152, 1. lpp.), un, no otras puses, piespriest citus pagaidu pasākumus, Pirmās instances tiesas priekšsēdētājs 2005. gada 10. februārī ir izdevis rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               pieteikums par pagaidu noregulējuma piemērošanu tiek noraidīts;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu tiek atlikta.


title: Lieta C-384/12: Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 11. decembra rīkojums ( Landgericht Rostock (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Per Harald Lökkevik , piedaloties Staatsanwaltschaft Rostock

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/16

         Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 11. decembra rīkojums (Landgericht Rostock (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Per Harald Lökkevik, piedaloties Staatsanwaltschaft Rostock

   (Lieta C-384/12) (1)

   2013/C 63/31
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 343, 10.11.2012


title: Lieta T-177/17: Prasība, kas celta 2017. gada 15. martā – EKETA/Komisija

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/41

         Prasība, kas celta 2017. gada 15. martā – EKETA/Komisija
   (Lieta T-177/17)
   (2017/C 151/53)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (Saloniki, Grieķija) (pārstāvji – V. Christianos un S. Paliou, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Eiropas Komisijas paziņojumā par parādu Nr. 3241615292/29.11.2016 izteiktais prasījums ΕΚΕΤΑ atmaksāt summu EUR 211 185,95 apmērā no maksājuma, ko šī sabiedrība saņēmusi par ASK-IT projektu, ir nepamatots attiecībā uz summu EUR 143 910,77;

               —

               atzīt, ka summa EUR 143 910,77 apmērā ir atlīdzināmās izmaksas un ka ΕΚΕΤΑ nav pienākuma šo summu atmaksāt Eiropas Komisijai, un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Ar šo prasību Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) apstrīd prasījumu, ko Komisija izteikusi paziņojumā par parādu Nr. 3241615292/29.11.2016 saistībā ar dalību ASK-IT projektā. Minētajā paziņojumā par parādu Komisija prasa ΕΚΕΤΑ atmaksāt daļu EUR 211 185,95 apmērā no maksājuma, ko šī sabiedrība saņēmusi par ASK-IT projektu. Minētais prasījums ir izteikts, pamatojoties uz prasītājas telpās Eiropas Komisijas veikto auditu in situ.

               2.

               Šajā ziņā prasītāja lūdz Eiropas Savienības Vispārējo tiesu saskaņā ar LESD 272. pantu atzīt, ka šajā paziņojumā par parādu norādītās summas daļa EUR 143 910,77 apmērā ir atlīdzināmās izmaksas un ka ΕΚΕΤΑ nav pienākuma šo summu atmaksāt Komisijai.

               3.

                  ΕΚΕΤΑ apgalvo, ka minētā summa EUR 143 910,77 apmērā ir atlīdzināmās personāla izmaksas, apakšuzņēmēju izmaksas un netiešās izmaksas, kuras Komisija nepamatoti noraidīja kā neatlīdzināmas. Prasītājas izmaksu atlīdzināmība ir pierādīta ar apstākli, kas Eiropas Komisijai ir norādīts in situ veiktā audita laikā un tam sekojošajā sarakstē, kā arī tagad norādīts Vispārējai tiesai.


title: Lieta C-65/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. februārī iesniedza Tribunale di Bari (Itālija) – kriminālprocess pret Vito Santoro

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/38

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. februārī iesniedza Tribunale di Bari (Itālija) – kriminālprocess pret Vito Santoro

   (Lieta C-65/15)
   (2015/C 138/51)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Bari

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Vito Santoro

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 16. februāra spriedumu [apvienotajās lietās C-72/10 un C-77/10], ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj publicēt uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā par koncesijām uz īsāku termiņu nekā iepriekš, ja minētais uzaicinājums ir ticis izsludināts, lai labotu sekas, kas radās, nelikumīgi izslēdzot konkrētu skaitu uzņēmēju no iepriekšējiem uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā?

               2)

               Vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, ņemot vērā iepriekš minēto Eiropas Savienības Tiesas spriedumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj to, ka prasība pagaidu kārtā novienādot koncesiju derīguma termiņu, ir atbilstošs attaisnojums saīsinātam uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā paredzēto koncesiju derīguma termiņam salīdzinājumā ar to koncesiju termiņu, kas tika piešķirtas iepriekš?

               3)

               Vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, ņemot vērā iepriekš minēto Eiropas Savienības Tiesas spriedumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj noteikt pienākumu bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumu, kas veido spēļu pārvaldes un iekasēšanas tīklu, ja darbība tiek izbeigta koncesijas galīgā termiņa beigu dēļ vai tiesību izbeigšanās vai atsaukšanas dēļ?


title: Lieta T-513/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 6. marta spriedums – Braun Melsungen/ITSB (“SafeSet”) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “SafeSet” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. panta pirmais teikums — Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/47

         Vispārējās tiesas 2015. gada 6. marta spriedums – Braun Melsungen/ITSB (“SafeSet”)
   (Lieta T-513/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SafeSet” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. panta pirmais teikums - Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas - Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts)
   (2015/C 138/61)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: B. Braun Melsungen AG (Melsungen, Vācija) (pārstāvis – M.-C. Seiler, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – G. Schneider)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 27. jūnija lēmumu lietā R 1598/2012–1 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “SafeSet” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               1)

               B. Braun Melsungen AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 336, 16.11.2013.


title: Lieta F-34/06: Prasība, kas celta  2006. gada 3. februārī  —  Michail  pret Komisiju

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/24

         Prasība, kas celta 2006. gada 3. februārī — Michail pret Komisiju
   (Lieta F-34/06)
   (2006/C 154/57)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Christos Michail, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — C. Meïdanis, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt prasītāja karjeras attīstības ziņojumu (KAZ) par 2004. gadu, kāds tas ir izveidots atbilstoši Sysper2 sistēmai, kurā tas ir minēts;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2005. gada 4. novembra Lēmumu, ar ko tika noraidītas prasītāja sūdzības;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt kompensāciju par prasītājam nodarīto morālo kaitējumu, kas ir novērtēts EUR 120 000 apmērā;

               —

               atbilstoši lemt par tiesāšanās izdevumiem.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, kurš ir A 12 pakāpes ierēdnis apstrīd KAZ, ko atbildētāja par viņu sagatavoja par 2004. gadu, likumību. Savas prasības pamatojumam viņš norāda vispirms, ka šajā KAZ ir analizēts un ietverts pamatojums tikai par laikposmu no 2004. gada 1. maija līdz 2004. gada 31. decembrim ieskaitot, kamēr pirmie šī gada četri mēneši nav tikuši ņemti vērā, pat neminot atzīmi, kas ir minēta starpposma novērtējumā tieši par šo periodu. Šī neesamība ir Civildienesta noteikumu 43. panta vispārējo īstenošanas noteikumu 4. panta 3. punkta pārkāpums. Prasītājs piebilst, ka jebkurā gadījumā, starpposma ziņojumu gatavoja iestāde, kura nebija kompetenta to darīt.
   Turpinot, prasītājs apgalvo, ka 2004. gada otrajā pusē viņa priekšnieki viņam uzticēja veikt tikai tādus uzdevumus, kas bija gadījuma rakstura vai nebūtiski, kurus nevarēja izmantot, gatavojot KAZ par viņa pakāpes ierēdni.
   Visbeidzot prasītājs atsaucas uz Civildienesta noteikumu 12a. panta par morālas vajāšanas aizlieguma pārkāpumu.


title: Lieta C-245/06 P: Tiesas (septītā palāta) 2007. gada 9. marta rīkojums — Saiwa SpA /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Barilla G .  e R .  Fratelli SpA (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sajaukšanas iespēja — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus SELEZIONE ORO un Barilla , reģistrācijas pieteikums — Valsts un starptautiskas preču zīmes ORO , kā arī valsts preču zīmes ORO SAIWA īpašnieka iebildumi — Apelācija, kas ir daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/25

         Tiesas (septītā palāta) 2007. gada 9. marta rīkojums — Saiwa SpA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Barilla G. e R. Fratelli SpA

   (Lieta C-245/06 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “SELEZIONE ORO ’un “Barilla’, reģistrācijas pieteikums - Valsts un starptautiskas preču zīmes “ORO’, kā arī valsts preču zīmes “ORO SAIWA ’īpašnieka iebildumi - Apelācija, kas ir daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)
   (2007/C 96/44)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Saiwa SpA (pārstāvji — G. Sena, P. Tarchini, J.-P. Karsenty, M. Karsenty-Ricard, avocats)

      Citi procesa dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — O. Montalto un L. Rampini), Barilla G. e R. Fratelli SpA, iepriekš Barilla Alimentare SpA (pārstāvji — A. Vanzetti, avvocato)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 5. aprīļa spriedumu lietā T-344/03 Saiwa SpA/ITSB, ar ko Pirmās instances tiesa ir noraidījusi valsts un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “ORO ”un valsts vārdiskas preču zīmes “ORO SAIWA”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 30. klasē, reģistrācijas pieteikuma iesniedzējas prasību atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2003. gada 18. jūlija lēmumu R 480/2002-4, ar ko noraidīta apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu, ar kuru noraidīti iebildumi, kas celti par grafiskas preču zīmes, kas ietver norādes “SELEZIONE ORO ”un “Barilla”, kura attiecas uz precēm, kuras ietilpst 30. klasē, reģistrācijas pieteikumu — Preču zīmju līdzība — Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums (OV L 11, 1. lpp.)
   Rezolutīvā daļa

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Saiwa SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

                  Barilla G. e R. Fratelli SpA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 178, 29.7.2006.


title: lieta T-387/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 30. aprīļa rīkojums — EnBW Energie Baden-Württemberg /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Direktīva 2003/87/EK — Sistēma siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai — Vācijas emisijas kvotu valsts sadales plāns — Valsts atbalsts — Interese celt prasību — Nepieņemamība)

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/23

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 30. aprīļa rīkojums — EnBW Energie Baden-Württemberg/Komisija
   (lieta T-387/04) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Direktīva 2003/87/EK - Sistēma siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai - Vācijas emisijas kvotu valsts sadales plāns - Valsts atbalsts - Interese celt prasību - Nepieņemamība)
   (2007/C 140/39)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: EnBW Energie Baden-Württemberg, Karlsruhe, (Vācija) (pārstāvji — C.-D. Ehlermann, M. Seyfarth, A. Gutermuth un M. Wissmann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Wölker, M. Niejahr un T. Scharf, pārstāvji)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — W.-D. Plessing un U. Forsthoff, pārstāvji, kam palīdz D. Sellner un U. Karpenstein, advokāti)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2004. gada 7. jūlija Lēmumu C (2004) 2515/2 galīgā redakcija par atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvai 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.), Vācijas Federatīvās Republikas paziņoto emisijas kvotu valsts sadales plānu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasītāja sedz savus, kā arī atlīdzina atbildētājas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 6, 08.01.2005.


title: Lieta F-78/07: Prasība, kas celta 2007. gada 27. jūlijā — Boudova u.c./Komisija

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/42

         Prasība, kas celta 2007. gada 27. jūlijā — Boudova u.c./Komisija
   (Lieta F-78/07)
   (2007/C 247/70)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Stanislava Boudova, Luksemburga (Luksemburga) un citi (pārstāvis — M.-A. Lucas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 23. septembra netiešo lēmumu, kas apstiprināts ar Eiropas Kopienu Oficiālo publikāciju biroja (EKOPB) ģenerāldirektora 2006. gada 26. septembra vēstuli un ar kuru noraidīta prasītāju 2006. gada 23. maija prasība, kurā lūgts

                           —

                           pārskatīt viņu klasifikāciju B*3 pakāpē lēmumā, ar kuru viņi pieņemti darbā kā ierēdņi uz pārbaudes laiku, un viņus klasificēt B*6 pakāpē no datuma, kad minētais lēmums stājās spēkā;

                           —

                           uz šī pamata atjaunot viņu karjeru no datuma, kas viņi stājās darbā kā ierēdņi uz pārbaudes laiku, līdz datumam, kurā pieņemts lēmums;

                           —

                           samaksāt starpību starp atalgojumu, uz kuru viņiem būtu bijušas tiesības šajā laika posmā, ja viņi būtu klasificēti B*6 pakāpē, un to, ko viņi saņēma tāpēc, ka bija klasificēti pakāpē B*3;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji norāda, ka pirms 2004. gada 1. maijā spēkā stājās Padomes 2004. gada 22. marta Regula (EK, Euratom) Nr. 723/2004, ar ko groza Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (1), Komisija viņus bija pieņēmusi darbā kā palīgdarbiniekus korektoru amatos EKOPB, ņemot vērā paplašināšanās perspektīvu un paredzot šos amatus aizpildīt vispārēju konkursu kārtībā.
   Pēc veiksmīgas piedalīšanās vispārējos konkursos, kas šiem amatiem tika izsludināti pirms 1. maija pakāpēs B5/B4, prasītāji tika pieņemti darbā kā ierēdņi uz pārbaudes laiku, pamatojoties uz rezerves sarakstiem, kas publicēti pēc minētā datuma. Pamatojoties uz Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. panta 3. punktu, viņu klasifikācija tika noteikta B*3 pakāpē.
   Prasītāji apgalvo, ka viņu prasība ir pieņemama, lai gan tā nav celta Civildienesta noteikumos noteiktajā termiņā, kurā var apstrīdēt lēmumus par klasifikāciju pakāpē, tāpēc, ka ir atklājies jauns būtisks fakts. Tas ir Eiropas Parlamenta biroja 2006. gada 13. februāra lēmums pagaidu darbiniekus, kas ir iecelti par ierēdņiem, pamatojoties uz pēc 2004. gada 1. maija organizētiem ārējiem konkursiem, pārkvalificēt pakāpē, kurā viņi būtu klasificēti, ja viņi būtu pieņemti darbā kā ierēdņi pirms šī datuma.
   Prasītāji jūtas diskriminēti šīs Parlamenta ierēdņu pārkvalificēšanas dēļ un uzskata, ka ir pelnījuši vienlīdzīgu attieksmi, ciktāl viņi apgalvo, ka faktiski viņi bija pieņemti darbā kā pagaidu darbinieki, nevis palīgdarbinieki. Saskaņā ar viņu viedokli viņu līgumi faktiski atbilda Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. pantam, nevis 3. pantam, jo viņi bija pieņemti darbā, lai aizņemtu pagaidām brīvās darba vietas, nevis aizstātu ierēdņus vai pagaidu darbiniekus, kas tobrīd nebija spējīgi veikt darba pienākumus. Pakārtoti, prasītāji apgalvo, ka, pat pieņemot, ka viņi bija pieņemti darbā kā palīgdarbinieki, viņi katrā ziņā bija tādā pašā situācijā kā pagaidu darbinieki.
   Prasības pamatojumā prasītāji izvirza tikai vienu pamatu, kas balstīts uz to, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 3. un 4. punkts un 12. panta 3. punkts, tos interpretējot vienlīdzīgas attieksmes principa gaismā. It īpaši Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 4. punkts esot jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams pagaidu darbiniekiem, kas iecelti par ierēdņiem, pamatojoties uz ārējiem konkursiem, bet tas liedzot šo kategoriju klasificēt pakāpē, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. panta 3. punktu.

      (1)  OV L 124, 27.4.2004., 1. lpp.


               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/3

         (2008/C 64/02)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 51, 23.2.2008.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 37, 9.2.2008.

      OV C 22, 26.1.2008.

      OV C 8, 12.1.2008.

      OV C 315, 22.12.2007.

      OV C 297, 8.12.2007.

      OV C 283, 24.11.2007.

   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta F-109/12: Civildienesta tiesas (otrā palāta) priekšsēdētāja 2012. gada 5. decembra rīkojums — Scheidemann /Parlaments (Civildienests — Ierēdņi — Starpiestāžu pārcelšana, īstenojot paaugstināšanu amatā, kuras laikā ierēdnis bija paaugstināms amatā savā sākotnējā iestādē — Prasība ar atpakaļejošu spēku paaugstināt amatā — Tiešs noraidošs lēmums, kas pieņemts pēc netieša lēmuma pieņemšanas — Sūdzības iesniegšanas termiņš — Novēlotība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/32

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) priekšsēdētāja 2012. gada 5. decembra rīkojums — Scheidemann/Parlaments
   (Lieta F-109/12)
   (Civildienests - Ierēdņi - Starpiestāžu pārcelšana, īstenojot paaugstināšanu amatā, kuras laikā ierēdnis bija paaugstināms amatā savā sākotnējā iestādē - Prasība ar atpakaļejošu spēku paaugstināt amatā - Tiešs noraidošs lēmums, kas pieņemts pēc netieša lēmuma pieņemšanas - Sūdzības iesniegšanas termiņš - Novēlotība - Acīmredzama nepieņemamība)
   2013/C 46/65
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sabine Scheidemann (Berlīne, Vācija) (pārstāvji – S. Rodrigues un A. Blot, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Priekšmets

   Civildienests — Prasība atcelt Parlamenta lēmumu noraidīt prasītājas prasību ar atpakaļejošu spēju viņu paaugstināt amatā ar 2010. gada 1. janvāri

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību atcelt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

                  Scheidemann sedz savus tiesāšanās izdevumus.