title: Lieta C-540/11: Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 19. septembra rīkojums ( Tribunal de première instance de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Daniel Levy, Carine Sebbag/État belge (Kapitāla brīva aprite — Tiešie nodokļi — Dividenžu aplikšana ar nodokli — Divpusējā konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu — Vienas līgumslēdzējas puses dalībvalsts savā valsts tiesiskajā regulējumā veikti vēlāki grozījumi, no jauna paredzot nodokļu dubultu uzlikšanu — Dalībvalstu pienākumi atbilstoši EKL 10. un 293. pantam)

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/3

         Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 19. septembra rīkojums (Tribunal de première instance de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Daniel Levy, Carine Sebbag/État belge

   (Lieta C-540/11) (1)

   (Kapitāla brīva aprite - Tiešie nodokļi - Dividenžu aplikšana ar nodokli - Divpusējā konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu - Vienas līgumslēdzējas puses dalībvalsts savā valsts tiesiskajā regulējumā veikti vēlāki grozījumi, no jauna paredzot nodokļu dubultu uzlikšanu - Dalībvalstu pienākumi atbilstoši EKL 10. un 293. pantam)
   2013/C 101/05
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Bruxelles

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Daniel Levy, Carine Sebbag

      Atbildētāja: État belge

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal de première instance de Bruxelles — EKL 10. panta, 57. panta 2. punkta un 293. panta interpretācija — Valsts tiesiskā regulējuma, ar ko atļauj dubultu nodokļu uzlikšanu, neraugoties uz to, ka pastāv divpusēja konvencija par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu, pieļaujamība — Valsts tiesību akta grozījumi, kas pieņemti pēc konvencijas — Iegūtu tiesību pārvērtēšana — Šķērslis kapitāla brīvai apritei

      Rezolutīvā daļa:

   Tiktāl, ciktāl Kopienu tiesībās, kas bija piemērojamas pamatlietas faktu rašanās brīdī, nav paredzēti vispārēji kritēriji kompetenču starp dalībvalstīm sadalījumam attiecībā uz nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu Eiropas Kopienas iekšienē, EKL 56. pants, lasot to kopā ar EKL 10. un 293. pantu, ir interpretējams tādējādi, ka tas nav pret tādu situāciju, kurā dalībvalsts, kas ar divpusēju konvenciju par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu ir uzņēmusies saistības ieviest mehānismu, kura mērķis ir novērst šādu nodokļu uzlikšanu dividendēm, vēlāk atceļ šo mehānismu ar tiesiskā regulējuma grozījumiem, no jauna paredzot nodokļu dubultu uzlikšanu.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta C-110/06: Prasība pret Beļģijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2006. gada 23. februārī

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/22

         Prasība pret Beļģijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2006. gada 23. februārī
   (Lieta C-110/06)
   (2006/C 86/44)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 23. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Beļģijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv U. Wölker un F. Simonetti, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvu 2003/4/EK (1) par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2003/4/EK transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 14. februārī.

      (1)  OV L 41, 26. lpp.


title: Lieta C-593/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Masco Denmark ApS, Damixa ApS/Skatteministeriet Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Nodokļu tiesību akti meitasuzņēmumu nepietiekamas kapitalizācijas jomā — Aizņēmēja meitasuzņēmuma nerezidenta pārskaitītu aizdevuma procentu iekļaušana aizdevējas sabiedrības ar nodokli apliekamajā peļņā — Aizņēmēja meitasuzņēmuma rezidenta pārskaitītu procentu atbrīvošana no nodokļa — Sabalansēts kompetenču sadalījums starp dalībvalstīm nodokļu ieturēšanas jomā — Nepieciešamība novērst izvairīšanās no nodokļu maksāšanas risku

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/3

         Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Masco Denmark ApS, Damixa ApS/Skatteministeriet

   (Lieta C-593/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Nodokļu tiesību akti meitasuzņēmumu nepietiekamas kapitalizācijas jomā - Aizņēmēja meitasuzņēmuma nerezidenta pārskaitītu aizdevuma procentu iekļaušana aizdevējas sabiedrības ar nodokli apliekamajā peļņā - Aizņēmēja meitasuzņēmuma rezidenta pārskaitītu procentu atbrīvošana no nodokļa - Sabalansēts kompetenču sadalījums starp dalībvalstīm nodokļu ieturēšanas jomā - Nepieciešamība novērst izvairīšanās no nodokļu maksāšanas risku)
   (2017/C 053/04)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Vestre Landsret

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Masco Denmark ApS, Damixa ApS

      Atbildētāja: Skatteministeriet

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 49. pants, lasot to kopā ar LESD 54. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kāds ir pamatlietā, ar kuru uzņēmumam rezidentam ir piešķirts nodokļu atbrīvojums attiecībā uz procentiem, ko pārskaitījis rezidents meitasuzņēmums, ciktāl pēdējais minētais nav varējis atskaitīt attiecīgos izdevumus normu, kas ierobežo tiesības atskaitīt procentus, kuri pārskaitīti nepietiekamas kapitalizācijas gadījumā, dēļ, bet ar kuru ir izslēgts tāds atbrīvojums, kāds izrietētu no tās pašas tiesiskā regulējuma par nepietiekamu kapitalizāciju piemērošanas, ja meitasuzņēmums būtu rezidents citā dalībvalstī.

      (1)  OV C 73, 2.3.2015.


title: Lieta T-532/14 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 20. augusta rīkojums – Alsharghawi /Padome Pagaidu noregulējums — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas veikti saistībā ar situāciju Lībijā — To personu un vienību saraksts, kam šie ierobežojošie pasākumi ir piemērojami — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība — Interešu izsvēršana

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/10

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 20. augusta rīkojums – Alsharghawi/Padome
   (Lieta T-532/14 R)
   (Pagaidu noregulējums - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas veikti saistībā ar situāciju Lībijā - To personu un vienību saraksts, kam šie ierobežojošie pasākumi ir piemērojami - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība - Interešu izsvēršana)
   2014/C 361/13
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johanesburga, Dienvidāfrika) (pārstāvis – E. Moutet, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – A. Vitro un V. Piessevaux)

      Priekšmets

   Lūgums apturēt Padomes 2011. gada 28. februāra Lēmuma 2011/137/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā (OV L 58, 53. lpp.) un Padomes 2011. gada 23. marta Lēmuma 2011/178/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/137/KĀDP (OV L 78, 24. lpp.), izpildi, ciktāl tie attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-342/17: Prasība, kas celta 2017. gada 30. maijā – Deutsche Lufthansa u.c./Komisija

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/63

         Prasība, kas celta 2017. gada 30. maijā – Deutsche Lufthansa u.c./Komisija
   (Lieta T-342/17)
   (2017/C 239/75)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Deutsche Lufthansa AG (Ķelne, Vācija), Lufthansa Cargo AG (Frankfurte pie Mainas, Vācija), Swiss International Air Lines AG (Bāzele, Šveice) (pārstāvis – S. Völcker, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 17. marta Lēmuma C(2017) 1742 final par LESD 101. panta, EEZ līguma 53. panta un Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas Nolīguma par gaisa transportu 8. panta piemērošanu (lieta AT.39258 – Kravu aviopārvadājumi) 1. pantu;

               —

               piespriest Komisijai segt savus un atlīdzināt prasītāju tiesāšanas izdevums.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētājam lēmumam neesot pietiekams pamatojums, jo ne rezolutīvajā, ne pamatojuma daļā neesot nepārprotami norādīts pārkāpuma teritoriālais tvērums.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas Nolīguma par gaisa transportu 11. pants, atsaucoties uz Šveicē notikušo saziņu starp konkurentiem, kas esot galvenokārt ietekmējusi kravas aviopārvadājumus starp Šveici un trešajām valstīm.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts likumu ar atpakaļejošu spēku nepiemērošanas princips, atsaucoties uz saziņu, kas esot attiecināma tikai uz maršrutiem ārpus EEZ un notikusi pirms Regulas Nr. 1/2003 (1) spēkā stāšanās.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts LESD 101. pants, EEZ līguma 53. pants un Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas Nolīguma par gaisa transportu 8. pants, raksturojot, bez to pienācīgas analīzes, jurisdikcijās ārpus EEZ notikušo saziņu, saziņu attiecībā uz WOW aliansi (alianse starp Japan Airlines Cargo, Lufthansa Cargo, SAS Cargo un Singapore Airlines Cargo) un saziņu attiecībā uz komisijas maksu par piemaksām kā daļu no viena un tā paša vienota un turpināta pārkāpuma saistībā ar saziņu starp konkurentiem, kas notika vadības līmenī.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts LESD 101. pants, EEZ līguma 53. pants ciktāl tas esot balstīts uz pieņēmumu, ka saziņa starp konkurentiem, kas notika ārpus EEZ, esot uzskatāma par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumu. Pēc prasītāju domām, vienošanās vai saskaņotas darbības attiecībā uz kravas pārvadājumiem maršrutos uz EEZ neierobežo konkurenci EEZ iekšienē un neietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm. Turklāt prasītājas apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā esot piemērots nepareizs juridiskais kritērijs, analizējot, vai valdības iejaukšanās vairākās attiecīgajās jurisdikcijās liedz piemērot LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-492/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. septembrī iesniedza Fővárosi Törvényszék (Ungārija) – Incyte Corporation/Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala

text:
               5.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 454/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. septembrī iesniedza Fővárosi Törvényszék (Ungārija) – Incyte Corporation/Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala

      (Lieta C-492/16)
      (2016/C 454/30)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Fővárosi Törvényszék

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Incyte Corporation

         Atbildētājs: Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 23. jūlija Regulas (ES) Nr. 1610/96 par papildu aizsardzības sertifikāta ieviešanu attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem (1) 17. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka “diena, kad izdota pirmā atļauja tirgot līdzekli Savienībā” pieteikumā par papildu aizsardzības sertifikāta iegūšanu ir nepareiza minētās regulas un Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regulas (EK) Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm (2) izpratnē, ja šī diena tika noteikta, neņemot vērā tiesību interpretāciju, ko Tiesa veikusi savā spriedumā Seattle Genetics (C-471/14), un tādējādi ir pamatoti labot papildu aizsardzības sertifikāta derīguma termiņu pat tad, ja sertifikāts ir izsniegts pirms šī sprieduma pasludināšanas vai paredzētais termiņš, lai apstrīdētu šo nolēmumu, jau ir pagājis?

                  2)

                  Vai dalībvalsts rūpnieciskā īpašuma dienestam, kas ir atbildīgs par sertifikātu izsniegšanu, ir pienākums pēc savas ierosmes labot papildu aizsardzības sertifikāta derīguma termiņu, lai tas atbilstu spriedumā Seattle Genetics (C-471/14) veiktajai tiesību interpretācijai?

         (1)  OV 1996, L 198, 30. lpp.

         (2)  OV 2009, L 152, 1. lpp.


title: Lieta T-147/12: Prasība, kas celta 2012. gada 30. martā — Wünsche Handelsgesellschaft International /Komisija

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/29

         Prasība, kas celta 2012. gada 30. martā — Wünsche Handelsgesellschaft International/Komisija
   (Lieta T-147/12)
   2012/C 165/50
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG (Hamburga, Vācija) (pārstāvji –K. Landry un G. Schwendinger, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 16. septembra Lēmumu REM 02/09 (C(2011) 6393, galīgā redakcija);

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2011. gada 16. septembra Lēmumu REM 02/09 (C(2011) 6393, galīgā redakcija), kurā konstatēts, ka ievedmuitas nodokļa atlaišana nav pamatota konkrētajā gadījumā, kas attiecas uz prasītājas veiktu Ķīnas izcelsmes Gattung Agaricus sēņu konservu ievešanu 2004. un 2006. gadā.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus.

               1)

               Muitas kodeksa 220. panta 2. punkta b) apakšpunkta pārkāpums

                           —

                           Prasītāja apstrīd Komisijas viedokli, ka šajā gadījumā Vācijas muitas iestādes ir kļūdījušās.

                           —

                           Vismaz prasītāja nav varējusi atklāt (apgalvoto) kļūdu. Labticīgajai un pieredzējušajai prasītājai nevarot pārmest rūpības trūkumu. Ņemot vērā sarežģīto tiesisko situāciju un Vācijas iestāžu ilggadīgo praksi, tai esot radusies tiesiskā paļāvība.

               2)

               Muitas kodeksa 239. panta pārkāpums

                           —

                           Komisija esot pieļāvusi formas prasību pārkāpumu, jo tā, tikai norādot uz atteikumu saskaņā ar Muitas kodeksa 220. panta 2. punkta b) apakšpunktu, bez atsevišķas pārbaudes uzreiz noraidīja arī atbrīvošanu no ievedmuitas nodevām saskaņā ar Muitas kodeksa 239. pantu.

                           —

                           Komisija turklāt esot arī pieļāvusi materiālo tiesību normu pārkāpumu, jo tā nav atzinusi, ka šajā lietā pastāvēja “izņēmuma gadījums” Muitas kodeksa 239. panta izpratnē un bija izpildīti šajā tiesību normā paredzētie atlaišanas nosacījumi.

               3)

               Vispārējo tiesību principu pārkāpums
               Prasītāja pārmet Komisijai, ka tā apstrīdētajā lēmumā ir pārkāpusi primārajās tiesībās nostiprināto tiesiskās aizsardzības principu, samērīguma principu, labas pārvaldības principu un vienlīdzīgas attieksmes principu.


title: Tiesas Rīkojums (sestā palāta)  2005. gada 22. jūnijā  lietā C-190/04 P Graham French, John Steven Neiger, Michael Leighton pret Eiropas Savienības Padomi, Eiropas Kopienu Komisiju, John Pascoe, Richard Micklethwait, Ruth Margaret Micklethwait (Apelācija — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Anglijas augstākās instances tiesas nepamatots atteikums vērsties Tiesā ar prejudiciālu jautājumu — Pasākumu neveikšana no Padomes un Komisijas puses — Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/8

      TIESAS RĪKOJUMS

   (sestā palāta)
   2005. gada 22. jūnijā
   lietā C-190/04 P Graham French, John Steven Neiger, Michael Leighton pret Eiropas Savienības Padomi, Eiropas Kopienu Komisiju, John Pascoe, Richard Micklethwait, Ruth Margaret Micklethwait (1)

   (Apelācija - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Anglijas augstākās instances tiesas nepamatots atteikums vērsties Tiesā ar prejudiciālu jautājumu - Pasākumu neveikšana no Padomes un Komisijas puses - Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2005/C 296/16)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-190/04 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 56. pantam, ko 2004. gada 23. aprīlī iesniedza Grehems Frenčs [Graham French], Džons Stīvens Naidžers [John Steven Neiger], Maikls Leigtons [Michael Leighton], ko pārstāv Dž. Barnets [J. Barnett], advokāts, citiem lietas dalībniekiem esot Eiropas Savienības Padomei, ko pārstāv M. Simsa [M. Sims] un M. Bauers [M. Bauer], pārstāvji, Eiropas Kopienu Komisijai, ko pārstāv K. Doksijs [C. Docksey] un M. Šoters [M. Shotter], pārstāvji, Džons Pasko [John Pascoe], Ričards Maikletveits [Richard Micklethwait], Rūta Margareta Maikletveita [Ruth Margaret Micklethwait], Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet], tiesneši Ž.-P. Puisošē [J.-P. Puissochet] un U. Lehmuss [U. Lõhmus] (referents), ģenerāladvokāts A. Ticano [A. Tizzano], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 22. jūnijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  French, Neiger un Leighton atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 156, 12.06.2004.


title: Lieta C-286/04 P: Apelācija, ko 2004. gada 5. jūlijā iesniedza Eurocermex SA, par 2004. gada 29. aprīļa Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) spriedumu lietā T-399/02, Eurocermex SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/17

         Apelācija, ko 2004. gada 5. jūlijā iesniedza Eurocermex SA, par 2004. gada 29. aprīļa Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) spriedumu lietā T-399/02, Eurocermex SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   (Lieta C-286/04 P)
   (2004/C 217/32)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai 2004. gada 5. jūlijā ir iesniegta apelācija par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 29. aprīļa spriedumu lietā T-399/02, ko iesniedza Eurocermex SA, ko pārstāv A. Bertrans, avocat, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB).
   Prasītāja prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               grozīt Pirmās instances tiesas 2004. gada 29. aprīļa spriedumu;

               —

               lēmumu atcelt.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pirmās instances tiesa izanalizēja vairākas iesniegtās preču zīmes sastāvdaļas un apstiprināja Apelācijas padomes lēmumu, nospriežot, ka minētajiem elementiem pēc to būtības trūks atšķirīguma, kas neļauj patērētājam noteikt preces izcelsmi. Pēc tam Pirmās instances tiesa domāja nošķirt vairākus elementus atsevišķai izvērtēšanai un tādējādi noliegt jebkādu iesniegtās preču zīmes atšķirīgumu. Runa ir par lielu kļūdu analīzes laikā un, līdz ar to, par tiesību pārkāpšanu uz zīmes izvērtēšanu kopumā, tādu, kāda tā tika iesniegta izvērtēšanai, un nevis vairāku zīmes elementu izvērtēšanu atsevišķi.
   Jebkurā gadījumā preču zīme tās izmantošanas rezultāta ir kļuvusi atšķirīga, kura tāda ir tik ilgi, kamēr zīme tiek saistīta ar precēm un/vai uzņēmumu.


title: lieta C-92/05: Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 21. februārī

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/26

         Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 21. februārī
   (lieta C-92/05)
   (2005/C 82/53)
   tiesvedības valoda – franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 21. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Francijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Bruno Stromsky un Bernhard Schima, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu prasības, kas noteiktas Komisijas 2003. gada 23. aprīļa Direktīvā 2003/32/EK, ar ko ievieš sīki izstrādātas specifikācijas saistībā ar Padomes Direktīvā 93/42/EEK paredzētajām prasībām attiecībā uz medicīnas ierīcēm, kas ražotas, izmantojot dzīvnieku izcelsmes audus (1), Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               pakārtoti atzīt, ka, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek iepriekš minētā Direktīva 2003/32/EK;

               3)

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesiskajā kārtībā bija 2004. gada 1. janvāris.

      (1)  OV L 105, 26.04.2003., 18. lpp.


title: Lieta T-438/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 12. novembra spriedums — Spa Monopole /ITSB — De Francesco Import ( SpagO ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes SpagO reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme SPA — Relatīvs atteikuma pamatojums — Reputācijas apdraudējuma neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 5. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts))

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/24

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 12. novembra spriedums — Spa Monopole/ITSB — De Francesco Import (“SpagO”)
   (Lieta T-438/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SpagO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “SPA” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Reputācijas apdraudējuma neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 5. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts))
   2010/C 11/47
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV, Spa (Beļģija) (pārstāvji — L. de Brauvers [L. De Brouwer], E. Kornu [E. Cornu], E. de Grīss [É. De Gryse], D. Moro [D. Moreau], J. Pagenbergs [J. Pagenberg], A. fon Mīlendāls [A. von Mühlendahl] un S. Abels [S. Abel], avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāve — B. Šmite [B. Schmidt])

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā:
      De Francesco Import GmbH, Nirnberga (Vācija) (pārstāvji — D. Terhegens [D. Terheggen] un H. Lindners [H. Lindner], avocats)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās palātas 2007. gada 13. septembra lēmumu lietā R 1285/2006-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp De Francesco Import GmbH un Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 09.02.2008.


title: Lieta T-107/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 9. decembra spriedumu lietā F-87/08 Schuerings/ETF 2011. gada 18. februārī iesniedza Eiropas Izglītības fonds ( ETF )

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/21

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 9. decembra spriedumu lietā F-87/08 Schuerings/ETF2011. gada 18. februārī iesniedza Eiropas Izglītības fonds (ETF)
   (Lieta T-107/11 P)
   2011/C 139/40
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Izglītības fonds (ETF) (pārstāve — L. Levi, advokāte)

      Otra lietas dalībniece: Gisela Schuerings (Nica, Francija)

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2010. gada 9. decembra spriedumu lietā F-87/08;

               —

               līdz ar to noraidīt prasību pirmajā instancē un

               —

               piespriest atbildētājai apelācijas instancē atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka CDT ir pārkāpusi dienesta un amata interešu jēdzienus, ka arī Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. un 47. pantu un pienākumu norādīt pamatojumu, jo CDT apstrīdētā sprieduma 62. punktā nosprieda, ka “pirms aģentūra atlaiž no darba personu, kas ir nodarbināta saskaņā ar darba līgumu uz nenoteiktu laiku, to pamatojot ar iemeslu, ka šī darbinieka veiktie pienākumi ir atcelti vai nodoti citai vienībai, konkrētajai aģentūrai ir pienākums pārbaudīt, vai ieinteresēto personu nevar pārcelt darbā citā pastāvošā amatā vai amatā, kuru drīzumā ir jāizveido, it īpaši, ja šai aģentūrai tiks piešķirtas jaunas pilnvaras”.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti samērīguma un tiesiskās drošības principi, jo CDT apstrīdētā sprieduma 63. punktā nosprieda, ka administrācijai, pārbaudot iespēju pārcelt personu citā amatā, ir “jāizsver dienesta intereses, kuras pieprasa pastāvošā amatā vai amatā, kuru drīzumā ir jāizveido, pieņemt darbā visatbilstošāko personu, un darbinieka, kuru ir paredzēts atlaist, intereses. Lai to paveiktu, tai ir jāņem vērā […] dažādi kritēriji, tostarp amata prasības attiecībā uz kvalifikāciju un darbinieka [profesionālām] iespējām […], kā arī tā vecumu, darba stāžu dienestā un gadu skaitu, kas ir palicis līdz brīdim, kad darbinieks var saņem izdienas pensiju”.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas ultra vires un ultra petita aizlieguma normas, kā arī procesuālās normas saistībā ar sacīkstes principu, jo CDT:

                           —

                           pamatojās uz argumentāciju, kuru lietas dalībnieki neizteica tiesas debatēs;

                           —

                           ņēma vērā pamatu, kurš atšķīrās no Schuerings kundzes norādītā, un

                           —

                           uzlika par pienākumu ETF pieņemt atpakaļ darbā Schuerings kundzi, lai gan viņa nelūdza to pieņemt atpakaļ darbā.

               4)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 266. pants un pienākums norādīt pamatojumu, jo CDT, nosakot pienākumu ieinteresēto personu pieņemt atpakaļ darbā tā vietā, lai noteiktu zaudējumu atlīdzības izmaksu naudā gadījumā, kad lēmums par atlaišanu no darba tiek atcelts, neatzina ETF piešķirtās pilnvaras saistībā ar sprieduma atcelt tiesību aktu izpildi, kā arī pastāvīgo judikatūru šajā jomā.


title: Lieta C-526/09: Tiesas (sestā palāta) 2010. gada 2. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 91/271/EEK — Komunālo notekūdeņu attīrīšana — 11. panta 1. un 2. punkts — Rūpniecisko notekūdeņu izvadīšana kanalizācijas sistēmās un komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtās — Iepriekšēju noteikumu un/vai īpašu atļauju piemērošana — Atļaujas neesamība)

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/9

         Tiesas (sestā palāta) 2010. gada 2. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-526/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 91/271/EEK - Komunālo notekūdeņu attīrīšana - 11. panta 1. un 2. punkts - Rūpniecisko notekūdeņu izvadīšana kanalizācijas sistēmās un komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtās - Iepriekšēju noteikumu un/vai īpašu atļauju piemērošana - Atļaujas neesamība)
   2011/C 30/13
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Pardo Quintillán un G. Braga da Cruz)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvis — L. Inez Fernandes)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (OV L 135, 40. lpp.) 11. panta 1. un 2. punkta pārkāpums — Atļauja novadīt notekūdeņus — “Estação de Serviço Sobritos”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atļaudama rūpniecisko notekūdeņu izvadīšanu Matosinhos zonā izvietotajai “Estação de Serviço Sobritos” rūpnīcai bez attiecīgas atļaujas, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu 11. panta 1. un 2. punktā;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 51, 27.02.2010.


title: Lieta T-658/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 27. janvāra rīkojums — Komisija/ITSB — Ten ewiv ( “TEN” )

text:
               15.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/18

         Vispārējās tiesas 2014. gada 27. janvāra rīkojums — Komisija/ITSB — Ten ewiv (“TEN”)
   (Lieta T-658/11) (1)

   2014/C 78/35
   Tiesvedības valoda — vācu
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 98, 31.3.2012.


title: Lieta F-113/11: Prasība, kas celta 2011. gada 25. oktobrī — ZZ /Komisija

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/69

      Prasība, kas celta 2011. gada 25. oktobrī — ZZ/Komisija
      (Lieta F-113/11)
      (2012/C 25/134)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZZ (pārstāvis — G. Cipressa, avvocato)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Strīda priekšmets un apraksts

      Atcelt Komisijas netiešo lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāja lūgums izmaksāt viņam atalgojuma parāda maksājumu par 2010. gada augustu

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atcelt jebkādā veidā izteikto lēmumu, ko ir pieņēmusi Komisija vai par kuru tā ir atbildīga un ar kuru pilnīgi vai daļēji ir noraidīts prasītāja 2010. gada 30. augusta pateikums;

                  —

                  atzīt, ka ex lege nepastāv paziņojums Ares(2011)217354, vai tiktāl, ciktāl tas nepieciešams, to atcelt;

                  —

                  atcelt jebkādā veidā izteikto Komisijas lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja 2011. gada 14. marta sūdzība;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-496/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2008. gada 18. septembra spriedumu lietā T-47/05 Angé Serrano u.c./Parlaments 2008. gada 18. novembrī iesnieguši Pilar Angé Serrano , Jean-Marie Bras , Adolfo Orcajo Teresa , Dominiek Decoutere , Armin Hau un Francisco Javier Solana Ramos

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/27

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2008. gada 18. septembra spriedumu lietā T-47/05 Angé Serrano u.c./Parlaments 2008. gada 18. novembrī iesnieguši Pilar Angé Serrano, Jean-Marie Bras, Adolfo Orcajo Teresa, Dominiek Decoutere, Armin Hau un Francisco Javier Solana Ramos

   (Lieta C-496/08 P)
   (2009/C 44/46)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Pilar Angé Serrano, Jean-Marie Bras, Adolfo Orcajo Teresa, Dominiek Decoutere, Armin Hau, Francisco Javier Solana Ramos (pārstāvis — E. Boigelot, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu, un līdz ar to:

                           —

                           attiecībā uz Pilar Angé Serrano, Jean-Marie Bras, Adolfo Orcajo Teresa atcelt pārsūdzēto spriedumu, pirmkārt, tiktāl, ciktāl tajā ir atzīts, ka nav jāizskata to izvirzītais pirmais pamats, un, otrkārt, tiktāl, ciktāl ar to ir noraidīts to lūgums atlīdzināt zaudējumus;

                           —

                           attiecībā uz Dominiek Decoutere, Armin Hau, Francisco Javier Solana Ramos atcelt pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas 2. un 4. punktu un ar tiem saistīto pamatojumu;

               —

               izspriest lietu pašai un, apmierinot prasītāju lietā T-47/05 sākotnēji celto prasību:

                           —

                           atcelt lēmumus par prasītāju klasificēšanu pakāpē pēc jauno Civildienesta noteikumu stāšanas spēkā;

                           —

                           piespriest Eiropas Parlamentam samaksāt zaudējumu atlīdzību, kas ex aequo et bono noteikta EUR 60 000 apmērā katram prasītājam;

               —

               jebkurā gadījumā piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pirmās instances tiesa pārsūdzētajā spriedumā izskatīja prasības, ko bija cēluši seši prasītāji, kuri visi ir Eiropas Parlamenta ierēdņi un iekšējo konkursu, kas tika organizēti saskaņā ar iepriekš spēkā esošajiem Civildienesta noteikumiem, veiksmīgie kandidāti, bet kuru klasificēšana pakāpē tika izmainīta pēc jauno Civildienesta noteikumu spēkā stāšanās.
   Pirmie no trīs iepriekš minētajiem apelācijas sūdzības iesniedzējiem ir izvirzījuši divus pamatus savas apelācijas sūdzības atbalstam.
   Ar savu pirmo izvirzīto pamatu tie norāda, ka, izlemdama izbeigt tiesvedību par attiecīgo daļu, Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu. Prasītājiem pirmajā instancē esot bijusi interese celt prasību atcelt apstrīdētos lēmumus par to klasificēšanu pakāpē, neraugoties uz šo lēmumu aizstāšanu ar vēlāk, 2006. gada 20. martā, pieņemtiem individuāliem lēmumiem, tiktāl, ciktāl Pirmās instances tiesa arī pati esot secinājusi, ka šie jaunie lēmumi nav pilnībā novērsuši prasītājiem nodarīto kaitējumu, jo ar tiem prasītāji netika klasificēti augstākā pakāpē. Turklāt apstrīdētie lēmumi esot pamatoti ar jauno Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2. un 8. pantu, kuru likumība pēc apelācijas sūdzības iesniedzēju domām ir apstrīdama.
   Ar otro izvirzīto pamatu šie paši apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Pirmās instances tiesa, noraidot to lūgumu atlīdzināt zaudējumus sakarā ar to, ka klasificēšana pakāpē saskaņā ar jaunajiem Civildienesta noteikumiem nostāda tos tādā pašā līmenī kā viņu kolēģus, kuri nav izturējuši konkursu par pāriešanu citā pakāpē un līdz ar to rada tiem smagu kaitējumu, nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu.
   Pēdējie trīs no iepriekš minētajiem apelācijas sūdzības iesniedzējiem ir izvirzījuši tikai vienu pamatu savas apelācijas sūdzības atbalstam, kas attiecas uz jauno Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2. un 8. panta nelikumīgumu.
   Šajā sakarā apelācijas sūdzības iesniedzēji, pirmkārt, norāda, ka Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi viņu jau iegūtās tiesības un tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principus tiktāl, ciktāl tā atzina, ka klasificēšana augstākā pakāpē pēc tam, kad viņi bija veiksmīgi izturējuši konkursu, kas tika organizēts saskaņā ar iepriekš spēkā esošajiem Civildienesta noteikumiem, nav uzskatāma par iegūtām tiesībām un līdz ar to nevarēja radīt nekādu tiesisko paļāvību.
   Šī pamata atbalstam apelācijas sūdzības iesniedzēji, otrkārt, norāda uz to, ka Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu tiktāl, ciktāl pēc jaunās klasificēšanas pakāpē, kas tika veikta saskaņā ar jaunajiem Civildienesta noteikumiem, viņiem tika piemērots tāds pats režīms kā to kolēģiem, kas nebija izturējuši attiecīgo konkursu. Turklāt Pirmās instances tiesa esot atšķirīgi izskatījusi vienādas situācijas, tiktāl, ciktāl tā ir secinājusi, ka viena un tā paša konkursa uzvarētāji nav uzskatāmi par vienu kategoriju, jo tā ir nospriedusi, ka klasificēšanas pakāpē noteikumi atšķiras atkarībā no brīža, kad notika klasificēšana. Dažādu noteikumu, proti, jauno Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2. panta 1. punkta un 5. panta 4. punkta piemērošana viena un tā paša konkursa uzvarētājiem līdz ar to esot pretrunā vienlīdzīgas attieksmes principam.


title: Lieta T-764/14: Prasība, kas celta 2014. gada 14. novembrī  – European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki /Komisija

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/38

         Prasība, kas celta 2014. gada 14. novembrī – European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-764/14)
   (2015/C 026/49)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: European Dynamics Luxembourg SA (Luksemburga, Luksemburga) un Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji – M. Sfyri I. Ampazis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 5. septembra Lēmumu Ares(2014) 2903214, ar kuru Komisija ir noraidījusi prasītāju piedāvājumu slēgtā konkursa iepirkuma procedūrā EuropeAid/135040/C/SER/MULTI;

               —

               noteikt, ka jāatjauno agrākais tiesiskais stāvoklis, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izklāsta šādu pamatojumu.
   Apstrīdētais lēmums esot jāatceļ saskaņā ar LESD 263. pantu šādu iemeslu dēļ:

               pirmkārt, dalībnieku pieredze ir vērtēta līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas posmā, lai arī tā jau bijusi izvērtēta priekšatlases posmā;

               otrkārt, Komisija nav izpildījusi pienākumu norādīt sava lēmuma pamatojumu, jo nav sniegusi pietiekamus paskaidrojumus par prasītāju tehniskā piedāvājuma ierindošanu, un nav paziņojusi nedz pilnu izraudzītā konsorcija sastāvu, nedz tā finanšu piedāvājuma būtiskos raksturlielumus;

               treškārt, prasītāju tehniskā piedāvājuma vērtējumā Komisija ir pieļāvusi virkni acīmredzamu vērtējuma kļūdu, vienlaikus neievērodama arī principu, ka attieksmei pret dalībniekiem jābūt vienlīdzīgai;

               ceturtkārt, Komisija ir pārkāpusi Finanšu regulu un nav ievērojusi tajā paredzēto pārskatāmības principu.


title: Lieta T-20/14: Prasība, kas celta 2014. gada 8. janvārī – Nguyen /Parlaments un Padome

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/42

         Prasība, kas celta 2014. gada 8. janvārī – Nguyen/Parlaments un Padome
   (Lieta T-20/14)
   2014/C 112/55
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Huynh Duong Vi Nguyen (Woluwe-Saint-Lambert, Beļģija) (pārstāvis – M. Velardo, advokāts)

      Atbildētāji: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Parlaments

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Civildienesta noteikumu V pielikuma 7. panta (Ceļā pavadītais laiks), kā arī Civildienesta VII pielikuma 8. panta (Ceļa izdevumi) noteikumus, kuros grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 22. oktobra Regulu (ES, Euratom) Nr. 1023/2013, ar ko groza Eiropas Savienības Civildienesta noteikumus un Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību, kas publicēta 2013. gada 29. oktobra Oficiālajā Vēstnesī Nr. L 287, ciktāl tiesības uz ceļa izdevumiem un ceļā pavadīto laiku tajos ir saistītas ar ekspatriācijas vai ārvalstnieka pabalstu;

               —

               piespriest atbildētājiem izmaksāt prasītājai summu EUR 169 051,96 apmērā par materiālajiem zaudējumiem, kā arī summu EUR 40 000 apmērā par morālo kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājiem atlīdzināt zaudējumus un nokavējuma un kompensācijas procentus ar likmi 6,75 % par nodarīto morālo kaitējumu un materiālajiem zaudējumiem;

               —

               piespriest atbildētājiem atlīdzināt izdevumus, kas prasītajai radušies šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja, kura ir no Ņujorkas, taču nesaņem ekspatriācijas vai ārvalstnieka pabalstu, un kura šī fakta dēļ pēc Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu reformas ir zaudējusi tiesības saņemt vienotas likmes atlīdzību par ceļa izdevumiem un tiesības uz ikgadējā atvaļinājuma pagarināšanu, tam pieskaitot papildus brīvdienas, kuras ieskaita kā ceļā pavadīto laiku, savas prasības pamatojumam izvirza piecus pamatus par:

               —

               būtiskiem procedūras noteikumu pārkāpumiem un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 27. panta par darba ņēmēju tiesībām uz informāciju un konsultācijām uzņēmumā pārkāpumu, jo Civildienesta noteikumu komiteja netika iesaistīta Civildienesta noteikumu pārskatīšanā;

               —

               iegūto tiesību saglabāšanas principu, principu attiecībā uz tiesību normu intertemporālo piemērošanu un tiesiskās noteiktības principa pārkāpumu;

               —

               tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu;

               —

               vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu un

               —

               samērīguma principa pārkāpumu.


title: Lieta C-559/15: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 27. aprīļa spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Onix Asigurări SA/Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 73/239/EEK — Direktīva 92/49/EEK — Vienotas licences princips — Piederības dalībvalsts īstenotas uzraudzības princips — 40. panta 6. punkts — “Pārkāpumu” jēdziens — Akcionāru reputācija — Dalībvalstī dibinātam apdrošināšanas uzņēmumam noteikts aizliegums slēgt jaunus līgumus otras dalībvalsts teritorijā

text:
               26.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/4

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 27. aprīļa spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Onix Asigurări SA/Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS)
   (Lieta C-559/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 73/239/EEK - Direktīva 92/49/EEK - Vienotas licences princips - Piederības dalībvalsts īstenotas uzraudzības princips - 40. panta 6. punkts - “Pārkāpumu” jēdziens - Akcionāru reputācija - Dalībvalstī dibinātam apdrošināšanas uzņēmumam noteikts aizliegums slēgt jaunus līgumus otras dalībvalsts teritorijā)
   (2017/C 202/05)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Onix Asigurări SA

      Atbildētājs: Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS)

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/49/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, ar kuru groza Direktīvu 73/239/EEK un Direktīvu 88/357/EEK (Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva), un it īpaši tās 40. panta 6. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neļauj dalībvalsts uzraudzības iestādēm ar mērķi aizsargāt apdrošināto personu un personu, kam var būt tiesības uz attiecīgo apdrošināšanas segumu, intereses, attiecībā uz apdrošināšanas uzņēmumu, kurš darbojas tiešās apdrošināšanas, kas nav dzīvības apdrošināšana, jomā un veic savu darbību šīs dalībvalsts teritorijā saskaņā ar brīvību sniegt pakalpojumus, steidzami veikt tādus pasākumus kā aizliegums slēgt jaunus līgumus šajā teritorijā, pamatojot ar to, ka tā savas rīcības brīvības robežās ir konstatējusi, ka jau sākotnēji vai arī vēlāk nav izpildīta kāda no subjektīvajām paredzētajām prasībām, lai varētu izdot licenci veikt uzņēmējdarbību apdrošināšanas jomā, kā, piemēram, prasība par reputāciju. Turpretī šī direktīva neliedz šai dalībvalstij, īstenojot pilnvaras, kas tai ir ārkārtējās situācijās, noteikt, vai noteiktas neatbilstības vai neskaidrības saistībā ar attiecīgā apdrošināšanas uzņēmuma vadītāju reputāciju rada reālu un tūlītēju risku, ka varētu rasties pārkāpumi, kaitējot apdrošināto personu vai personu, kam var būt tiesības uz attiecīgo apdrošināšanas segumu, interesēm, un, ja tas tā ir, tūlītēji veikt tādus atbilstošus pasākumus kā attiecīgā gadījumā aizliegums slēgt jaunus līgumus tās teritorijā.

      (1)  OV C 38, 1.2.2016.


title: Lieta T-229/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. janvāra rīkojums — Kretschmer pret Parlamentu

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/39

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. janvāra rīkojums — Kretschmer pret Parlamentu
   (Lieta T-229/06) (1)

   (2007/C 56/73)

      Tiesvedības valoda — franču

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 294, 2.12.2006.


title: Lieta T-534/14: Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūlijā  – Murnauer Markenvertrieb /ITSB – Bach Flower Remedies  ( “MURNAUERS Bachblüten” )

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/13

         Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūlijā – Murnauer Markenvertrieb/ITSB – Bach Flower Remedies (“MURNAUERS Bachblüten”)
   (Lieta T-534/14)
   2014/C 351/15
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Murnauer Markenvertrieb GmbH (Egelsbach, Vācija) (pārstāvji – F. Traub un H. Daniel, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Bach Flower Remedies Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2014. gada 5. maija lēmumu lietā R 2041/2012–2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “MURNAUERS Bachblüten”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5. un 30. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 7 49  847

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Bach Flower Remedies Ltd

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts un Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “Bach”, valsts vārdiska preču zīme “Bach”, kā arī komercdarbībā izmantota, nereģistrēta preču zīme “BACH” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5., 29., 30., 31., 32., 33., 35., 42. un 44. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-634/13 P: Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 17. septembra spriedums – Total Marketing Services, kas ir Total Raffinage Marketing tiesību pārņēmēja/Eiropas Komisija Apelācija — Konkurence — Parafīna vaska tirgus — Ogļu putekļu vaska tirgus — Dalības nelikumīgā aizliegtā vienošanās ilgums — Dalības izbeigšana — Dalības pārtraukšana — Noteiktā laikposmā nodibinātu koluzīvu kontaktu neesamība — Pārkāpuma turpināšanās — Pierādīšanas pienākums — Publiska norobežošanās — Norobežošanās nodoms pārējo aizliegtās vienošanās dalībnieku uztverē — Pienākums norādīt pamatojumu — Nevainīguma prezumpcijas, vienlīdzīgas attieksmes, efektīvas tiesību aizsardzības tiesā un sodu individualizācijas principi

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/6

         Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 17. septembra spriedums – Total Marketing Services, kas ir Total Raffinage Marketing tiesību pārņēmēja/Eiropas Komisija
   (Lieta C-634/13 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Parafīna vaska tirgus - Ogļu putekļu vaska tirgus - Dalības nelikumīgā aizliegtā vienošanās ilgums - Dalības izbeigšana - Dalības pārtraukšana - Noteiktā laikposmā nodibinātu koluzīvu kontaktu neesamība - Pārkāpuma turpināšanās - Pierādīšanas pienākums - Publiska norobežošanās - Norobežošanās nodoms pārējo aizliegtās vienošanās dalībnieku uztverē - Pienākums norādīt pamatojumu - Nevainīguma prezumpcijas, vienlīdzīgas attieksmes, efektīvas tiesību aizsardzības tiesā un sodu individualizācijas principi)
   (2015/C 371/07)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Total Marketing Services, kas ir Total Raffinage Marketing tiesību pārņēmēja (pārstāvji – A. Vandencasteele, C. Lemaire un S. Naudin, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Van Nuffel un A. Biolan, pārstāvji, kuriem palīdz N. Coutrelis, advokāte)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Total Marketing Services SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 45, 15.2.2014.


title: Lieta T-405/06: Prasība, kas celta 2006. gada 27. decembrī — Arcelor u.c. pret Komisiju

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/37

         Prasība, kas celta 2006. gada 27. decembrī — Arcelor u.c. pret Komisiju
   (Lieta T-405/06)
   (2007/C 42/65)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Arcelor Luxembourg, Luksemburga (Luksemburgas Lielhercogiste), Arcelor Profil Luxembourg SA, Esch-sur-Alzette (Luksemburgas Lielhercogiste) un Arcelor International, Luksemburga (Luksemburgas Lielhercogiste) (pārstāvis — A. Vandencasteele, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 8. novembra lēmumu lietā COMP/F/38.907 — Tērauda sijas — K(2006) 5342 galīgā redakcija;

               —

               atcelt vismaz lēmuma 2. pantu, ar ko prasītājiem ir piemēroti naudas sodi, vai būtiski tos samazināt;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītāji lūdz atcelt Komisijas 2006. gada 8. novembra lēmumu K(2006) 5342 galīgā redakcija par EOTKL 65. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.907 — Tērauda sijas) attiecībā uz Eiropas siju ražotāju nolīgumiem un saskaņotām darbībām par cenu noteikšanu, kvotu piešķiršanu un informācijas par Kopienas siju tirgu apmaiņu. Pakārtoti tie lūdz atcelt vai būtiski samazināt naudas soda summu, kas tiem ir uzlikts ar apstrīdēto lēmumu.
   Prasības pamatojumam prasītāji norāda vairākus pamatus.
   Pirmo pamatu pamato EOTK 97. panta pārkāpums un pilnvaru nepareiza izmantošana, jo ar pieņemto lēmumu EOTK 65. pants tiek piemērots pēc tam, kad atbilstoši tā 97. pantam šis līgums ir zaudējis spēku.
   Otrkārt, prasītāji norāda uz Regulas Nr. 1/2003 (1) pārkāpumu un pilnvaru nepareizu izmantošanu, jo Komisija savu kompetenci pieņemt EOTKL lēmumu ir pamatojusi ar regulu, kas tai piešķir pilnvaras tikai atbilstoši EKL 81. un 82. pantam.
   Trešais pamats ir pamatots ar tiesību normu un aizstāvības tiesību pārkāpumu, jo ar lēmumu trim saistītām sabiedrībām ir uzlikta atbildība par darbībām, kuras veikusi tikai viena no tām.
   Prasītāji turklāt apgalvo, ka pieņemot apstrīdēto lēmumu, Komisija ir pārkāpusi tiesību normas jautājumā par noilgumu.
   Nobeigumā tie norāda, ka pieņemtais lēmums liedz tiem aizstāvības tiesības, jo tas ir pieņemts vairāk nekā piecpadsmit gadus pēc faktisko apstākļu rašanās, pamatojoties uz 2006. gada marta paziņojumā par iebildumiem Komisijas minēto vainas teoriju, kas prasītāju skatījumā norādīta pirmo reizi, un tādēļ termiņā, ko tie uzskata par pārmērīgi garu.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-312/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 28. jūnijā iesniedza Tribunal du travail de Huy (Beļģija) — Agim Ajdini /Beļģijas valsts, Service des Allocations aux Handicapés

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 28. jūnijā iesniedza Tribunal du travail de Huy (Beļģija) — Agim Ajdini/Beļģijas valsts, Service des Allocations aux Handicapés

   (Lieta C-312/12)
   2012/C 287/37
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal du travail de Huy

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Agim Ajdini

      Atbildētāja: Beļģijas valsts, Service des Allocations aux Handicapés

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 1987. gada 27. februāra Likuma par pabalstiem personām ar invaliditāti 4. pants ir atbilstošs Eiropas tiesībām un it īpaši, Eiropas Savienības Pamattiesību hartai (2000/C 364/01), konkrēti tās 20., 21. un 26. pantam, ciktāl minētā likuma 4. pants, balstoties vienīgi uz pilsonības faktu, izslēdz iespēju saņemt personām ar invaliditāti paredzētos pabalstus ārzemniekam, kurš likumīgi uzturas Beļģijā, ir reģistrēts Ārzemnieku reģistrā un kuram ir stipras un ilgstošas saiknes ar Beļģiju, kurā tas kopā ar savu ģimeni dzīvo kopš 12 gadu vecuma, ņemot vērā īpašo apstākli, ka šis ārzemnieks ir tādas trešās valsts pilsonis, kura ir oficiāla kandidātvalsts, lai pievienotos Eiropas Savienībai?

               2)

               Vai 1989. gada 6. janvāra Īpašā likuma par šķīrējtiesu (Cour d'arbitrage) 26. panta 4. punkts ir atbilstošs Eiropas tiesībām un, konkrēti, Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 234. pantam?


title: Lieta C-310/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Court of Appeal ( Civil Division ) (England and Wales ) 2008. gada 11. jūlija rīkojumu — London Borough of Harrow / Nimco Hassan Ibrahim un Secretary of State for the Home Department

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales) 2008. gada 11. jūlija rīkojumu — London Borough of Harrow/Nimco Hassan Ibrahim un Secretary of State for the Home Department

   (Lieta C-310/08)
   (2008/C 247/13)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (Civil Division)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: London Borough of Harrow

      Atbildētāji: Nimco Hassan Ibrahim, Secretary of State for the Home Department

   Prejudiciālie jautājumi
   Ja i) laulātā — trešās valsts valstspiederīgā un viņas bērni — ES pilsoņi ieradās kopā ar ES pilsoni, kurš ieradās Apvienotajā Karalistē, ii) ES pilsonis Apvienotajā Karalistē bija darba ņēmējs, iii) pēc tam ES pilsonis vairāk nebija darba ņēmējs un pēcāk atstāja Apvienoto Karalisti, iv) ES pilsonis, laulātā — trešās valsts valstspiederīgā un bērni nevar paši sevi uzturēt un ir atkarīgi no Apvienotās Karalistes sociālās palīdzības, v) bērni drīz pēc ierašanās Apvienotajā Karalistē, kamēr ES pilsonis bija darba ņēmējs, uzsāka tur sākumskolas izglītību, vai:

               1)

               laulātajai un bērniem ir tiesības uzturēties Apvienotajā Karalistē, ja viņi atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvā 2004/38 (1) noteiktajām prasībām,
               VAI

               2)

                           i)

                           viņiem ir tiesības uzturēties, kas izriet no 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 (2) 12. panta, kā to interpretējusi Tiesa, neesot pienākumam ievērot Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas Nr. 2004/38 nosacījumus;
                           un

                           ii)

                           ja tā, vai viņu rīcībā jābūt pietiekamiem līdzekļiem, lai nekļūtu par uzņēmējas dalībvalsts sociālās palīdzības sistēmas slogu norādītās uzturēšanās laikā, un visaptverošam veselības apdrošināšanas segumam uzņemošajā dalībvalstī?;

               3)

               ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai šīs lietas apstākļos būtu citāds risinājums, ja bērni būtu uzsākuši sākumskolas izglītību un ES pilsonis pārtrauktu darbu pirms dienas, kad dalībvalstīm vajadzēja ieviest Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/38?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.).

      (2)  Padomes 1968. gada 15. oktobra Regula (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.).


title: Tiesas spriedums ( 2013. gada 9. jūlijs ) lietā E-7/12 – Schenker North AB, Schenker Privpak AB un Schenker Privpak AS pret EBTA Uzraudzības iestādi (Prasība sakarā ar rīcības trūkumu – EBTA Uzraudzības iestādes ārpuslīgumiskā atbildība – piekļuve dokumentiem – tiesiskā paļāvība – labas pārvaldības princips – EBTA Uzraudzības iestādes nespēja pieņemt lēmumu pašas noteiktajā termiņā)

text:
               24.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/4

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2013. gada 9. jūlijs)
   lietā E-7/12

      Schenker North AB, Schenker Privpak AB un Schenker Privpak AS pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Prasība sakarā ar rīcības trūkumu – EBTA Uzraudzības iestādes ārpuslīgumiskā atbildība – piekļuve dokumentiem – tiesiskā paļāvība – labas pārvaldības princips – EBTA Uzraudzības iestādes nespēja pieņemt lēmumu pašas noteiktajā termiņā)
   2013/C 309/04
   Lietā E-7/12 Schenker North AB, Schenker Privpak AB un Schenker Privpak AS pret EBTA Uzraudzības iestādi – LŪGUMS, ievērojot Līguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 37. un 46. pantu, atzīt EBTA Uzraudzības iestādes ārpuslīgumisko atbildību un rīcības trūkumu, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson (tiesnesis referents), 2013. gada 9. jūlijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Ar šo tiesa paziņo:

               1.

               Nav nepieciešams lemt par prasību atzīt EBTA Uzrauzības iestādes rīcības trūkumu attiecībā uz pārējiem dokumentiem Lietā Nr. 34250.

               2.

               Pārējā daļā prasību noraidīt.

               3.

               Piespriež EBTA Uzraudzības iestādei segt tiesāšanās izdevumus attiecībā uz rīcības trūkumu, kā arī savus izdevumus attiecībā uz prasību par ārpuslīgumisko atbildību un pusi no iesniedzēju izdevumiem attiecībā uz prasību par ārpuslīgumisko atbildību.

               4.

               Piespriež iesniedzējiem segt pusi savu izdevumu attiecībā uz prasību par ārpuslīgumisko atbildību.


title: Lieta F-55/13: Prasība, kas celta 2013. gada 2. jūnijā — ZZ /EIB

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/26

         Prasība, kas celta 2013. gada 2. jūnijā — ZZ/EIB
   (Lieta F-55/13)
   (2013/C 226/36)
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — L. Isola, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu par 2011. gadu, ciktāl viņam nav piešķirts vērtējums “exceptional performance” vai “very good performance” un viņš nav izvirzīts paaugstināšanai amatā D funkciju grupā un ciktāl tajā ir noteikti viņa mērķi 2012. gadam, atcelt pamatnostādnes novērtējuma ziņojuma sagatavošanai par 2011. gadu un, visbeidzot, piespriest EIB atlīdzināt morālo un mantisko kaitējumu, kas esot nodarīts prasītājam

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt a) 2012. gada 18. decembra lēmumu, ciktāl Apelāciju komiteja saskaņā ar EIB Reglamenta 22. pantu un 2012. gada 29. marta Paziņojumu personālam (Note to Staff) Nr. 715 HR/P&O/2012-0103 ir noraidījusi sūdzību par tās 2011. gada informatīvo ziņojumu; b) 2011. gada informatīvo ziņojumu saistībā ar novērtējumu, ciktāl viņam nav piešķirts vērtējums “Exceptional performance” vai vērtējums “Very good performance” un, visbeidzot, ciktāl viņš nav izvirzīts paaugstināšanai amatā D funkciju grupā, kā arī ciktāl tajā ir noteikti viņa mērķi 2012. gadam; c) visus saistītos, turpmākos un iepriekš pieņemtos aktus, ieskaitot lēmumus par paaugstināšanu amatā saskaņā ar Cilvēkresursu direkcijas direktora 2012. gada maija paziņojumu “2011 staff appraisal exercise, award of promotions and titles”, ņemot vērā, ka saskaņā ar viņa priekšnieku pausto un šajā lietā apstrīdēto viedokli EIB neesot to ņēmusi vērā punktā “Promotions from Function E to D”;

               —

               atcelt vai nepiemērot pamatnostādnes, ko “Cilvēkresursu” direkcija ir pieņēmusi ar 2011. gada 13. decembra Paziņojumu Nr. 709 — RH/P&O/2011-0242, un attiecīgās 2011. gada 14. decembra“Guidelines to the 2011 annual staff appraisal exercise”, ciktāl tajās ir paredzēts, ka galīgais vērtējums ir jāpauž vārdiski, bet nav noteikti kritēriji, kas ir jāņem vērā vērtētājam, lai veikumu varētu uzskatīt par “exceptionnelle dépassant les attentes” [“ārkārtīgi labu, kas pārsniedz gaidīto”], “très bonne” [“ļoti labu”] vai arī “répondant à toutes les attentes” [“atbilstošu gaidītajam”];

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt nodarīto morālo un mantisko kaitējumu, kā arī tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-284/15: Prasība, kas celta 2015. gada 1. jūnijā – AlzChem/Komisija

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/55

         Prasība, kas celta 2015. gada 1. jūnijā – AlzChem/Komisija
   (Lieta T-284/15)
   (2015/C 302/71)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AlzChem AG (Trostberg, Vācija) (pārstāvji: P. Alexiadis, Solicitor, A. Borsos un I. Georgiopoulos, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 15. oktobra lēmuma, kas pieņemts atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punktam un 108. panta 3. punktam, par valsts atbalstu SA.33797 – (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP), ko Slovākija piešķīrusi NCHZ, 2. pantu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu, secinot, ka NCHZ darbības turpināšana saskaņā ar kreditoru komitejas lēmumu, nav valsts atbalsts saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu;

                           —

                           Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka Novácke chemické závody, a.s. v konkurze (NCHZ) neesot piešķirtas nekādas priekšrocības laikā, kad tas turpināja savu darbību pēc kreditoru komitejas un nodrošināto kreditoru lēmuma. Komisija esot arī pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka kreditoru komitejas un nodrošināto kreditoru lēmumu turpināt NCHZ darbību nevarot attiecināt uz valsti.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot ievērojusi LESD 296. pantā paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu saistībā ar kreditoru komitejas un nodrošināto kreditoru lēmuma attiecināšanu uz valsti;

                           —

                           Komisija neesot norādījusi pamatojumu saistībā ar to, ka Trenčín tiesa apstiprināja kreditoru komitejas un nodrošināto kreditoru lēmumu. Komisija arī neesot norādījusi pamatojumu saistībā ar veto tiesībām, kas kreditoru komitejai un nodrošinātajiem kreditoriem ir attiecībā uz NCHZ darbību turpināšanu saskaņā ar Slovākijas bankrota tiesībām.


title: Lieta T-390/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. jūnija rīkojums — Piccinni-Leopardi u.c./Komisija

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/36

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. jūnija rīkojums — Piccinni-Leopardi u.c./Komisija
   (Lieta T-390/04) (1)

   (2008/C 197/65)

      Tiesvedības valoda — franču

   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 300, 4.12.2004.


title: Lieta T-134/11: Prasība, kas celta 2011. gada 3. martā — Al-Faqih u.c./Komisija

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/21

         Prasība, kas celta 2011. gada 3. martā — Al-Faqih u.c./Komisija
   (Lieta T-134/11)
   2011/C 130/41
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Al-Bashir Mohammed Al-Faqih (Birmingema, Apvienotā Karaliste), Ghunia Abdrabbah (Birmingema, Apvienotā Karaliste), Taher Nasuf (Mančestera, Apvienotā Karaliste) un Sanabel Relief Agency Ltd (Birmingema, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — E. Grieves, Barrister, un N. Garcia-Lora, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas Regulu (ES) Nr. 1139/2010 (1) un Komisijas Regulu (ES) Nr. 1138/2010 (2) tiktāl, ciktāl tās attiecas uz prasītājiem, un

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei segt savus tiesāšanās izdevumus, bet arī atlīdzināt prasītājiem radušos tiesāšanās izdevumus un visas summas, ko Vispārējās tiesas kase izmaksājusi avansā kā juridisko palīdzību.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītāji izvirza četrus prasības pamatus.

               1)

               Ar pirmo prasības pamatu prasītāji apgalvo, ka Komisija ir apzināti ignorējusi Tiesas saistošo judikatūru un nav neatkarīgi izvērtējusi faktus, kas ir prasītāju iekļaušanas sarakstā pamatā, kā arī nav pieprasījusi norādīt pamatojumu prasītāju iekļaušanai sarakstā.

               2)

               Ar otro prasības pamatu prasītāji apgalvo, ka Komisijas Regulā (ES) Nr. 1139/2010 un Komisijas Regulā (ES) Nr. 1138/2010 nav ievērotas tiesības uz tiesas pārbaudi un ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību, līdz ar to pārkāpjot Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. pantu.

               3)

               Ar trešo pamatu prasītāji apgalvo, ka Komisija pārbaudē izdarītie secinājumi, kas attiecas uz vienu no prasītājiem — Sanabel Relief Agency Ltd, secinājumi ir kļūdaini un nav juridiski pamatoti.

               4)

               Ar ceturto pamatu prasītāji apgalvo, ka Komisijas Regula (ES) Nr. 1139/2010 un Komisijas Regula (ES) Nr. 1138/2010 ir nesamērīgs visu četru prasītāju tiesību uz īpašumu un privāto dzīvi saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. pantu, pārkāpums. Turklāt šādi tiesību akti ir neracionāli, it īpaši ņemot vērā Apvienotās Karalistes nostāju, saskaņā ar kuru pirmie trīs prasītāji vairs neatbilst attiecīgajiem kritērijiem.

      (1)  Komisijas 2010. gada 7. decembra Regula (ES) Nr. 1139/2010, ar ko 141. reizi groza Padomes Regulu (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban (OV L 322, 6. lpp.).

      (2)  Komisijas 2010. gada 7. decembra Regula (ES) Nr. 1138/2010, ar ko 140. reizi groza Padomes Regulu (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban (OV L 322, 4. lpp.).


title: Lieta F-121/15: Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2016. gada 14. jūnija spriedums – Fernández González/Komisija Civildienests — Pagaidu darbinieks — Darbinieks, kas ieņem amatu Eiropas Komisijas komisāra birojā — Pagaidu darbinieka pieņemšana darbā atbilstoši Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta b) punktam — Nosacījums, ka ir jāpārtrauc jebkāda veida nodarbinātības attiecības ar Komisiju uz sešus mēnešus ilgu laikposmu — 3.2 punkts Komisijas 2005. gada 28. jūlija dokumentā D(2005) 18064 par pagaidu darbinieku pieņemšanu darbā atbilstoši Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta b) un d) punktam pastāvīgās amata vietās, ja nav konkursu izturējušu kandidātu

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/68

         Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2016. gada 14. jūnija spriedums – Fernández González/Komisija
   (Lieta F-121/15) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieks - Darbinieks, kas ieņem amatu Eiropas Komisijas komisāra birojā - Pagaidu darbinieka pieņemšana darbā atbilstoši Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta b) punktam - Nosacījums, ka ir jāpārtrauc jebkāda veida nodarbinātības attiecības ar Komisiju uz sešus mēnešus ilgu laikposmu - 3.2 punkts Komisijas 2005. gada 28. jūlija dokumentā D(2005) 18064 par pagaidu darbinieku pieņemšanu darbā atbilstoši Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta b) un d) punktam pastāvīgās amata vietās, ja nav konkursu izturējušu kandidātu)
   (2016/C 270/75)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Elia Fernández González (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – M. Casado García-Hirschfeld un É. Boigelot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Berardis-Kayser un G. Berscheid, pārstāvji, D. Waelbroeck un A. Duron, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītājas kandidatūra uz amatu, kas tika izsludināts ar paziņojumu par vakanci COM/2014/2036, un kurš ir pamatots ar to, ka nav ievērots DG HR2005. gada 28. jūlija dokumentā D(2005)18064 paredzētais nosacījums par līgumattiecību pārtraukšanu uz sešus mēnešus ilgu laikposmu, pirms darbā tiek pieņemts darbinieks, ar ko iepriekš ir bijis noslēgts AT2c pakāpes līgums, kā arī prasība par nodarītā materiālā un morālā kaitējuma atlīdzināšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina Elia Fernández González tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 354, 26.10.2015., 57. lpp.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 14. oktobrī lietā T-3/03 Everlast Worlds's Boxing Headquarters Corporation pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Daļējs reģistrācijas atteikums — Pieteikuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/36

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2004. gada 14. oktobrī
   lietā T-3/03 Everlast Worlds's Boxing Headquarters Corporation pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Daļējs reģistrācijas atteikums - Pieteikuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana)
   (2005/C 6/70)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā T-3/03 Everlast Worlds's Boxing Headquarters Corporation, Ņujorka (Amerikas Savienotās Valstis), ko pārstāv A. Renck, V. Bomhard, A. Pohlmann un C. Albrecht, advokāti, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji – D. Schennen un G. Schneider) par prasību par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2002. gada 30. oktobra lēmumu (Lieta R 391/2001-1) par vārdiskas preču zīmes “Choice of Champions” reģistrācijas pieteikumu, Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirrung, tiesneši A. W. H. Meij un S. Papasavvas, sekretārs H. Jung, 2004. gada 14. oktobrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               tiesvedība pamata lietā tiek izbeigta;

               2)

               puses pašas sedz savus izdevumus.

      (1)  OV C 55, 8.3.2004.


title: Lieta C-369/11: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Transports — Direktīva 2001/14/EK — 4. panta 1. punkts un 30. panta 3. punkts — Dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšana — Maksas iekasēšana — Infrastruktūras maksas — Infrastruktūras pārvaldītāja neatkarība)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/9

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-369/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Transports - Direktīva 2001/14/EK - 4. panta 1. punkts un 30. panta 3. punkts - Dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšana - Maksas iekasēšana - Infrastruktūras maksas - Infrastruktūras pārvaldītāja neatkarība)
   2013/C 344/12
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Montaguti un H. Støvlbæk)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri, pārstāvis, kuram palīdz S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvis — M. Smolek)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu aktu nepieņemšana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvas 91/440/EEK par Kopienas dzelzceļa attīstību (OV L 237, 25. lpp.), ar grozījumiem, 6. panta 3. punkta un II pielikuma prasības, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju (OV L 75, 29. lpp.) 4. panta 1. un 2. punkta, 14. panta 2. punkta un 30. panta 1. un 3. punkta prasības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nenodrošinot infrastruktūras pārvaldītāja neatkarību attiecībā uz maksas iekasēšanu par piekļuvi infrastruktūrai un dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksājumu iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Direktīvu 2007/58/EK, 4. panta 1. punktā un 30. panta 3. punktā, Itālijas Republika nav izpildījusi šajās tiesību normās paredzētos pienākumus;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija, Itālijas Republika un Čehijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 282, 24.9.2011.


title: Lieta C-615/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2012.gada 25. oktobra spriedumu lietā T-161/06 Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater /Eiropas Komisija 2012. gada 24. decembrī iesniedza Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2012.gada 25. oktobra spriedumu lietā T-161/06 Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater/Eiropas Komisija 2012. gada 24. decembrī iesniedza Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater

   (Lieta C-615/12 P)
   2013/C 63/21
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater (pārstāvis — H. Karl, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 25. oktobra spriedumu lietā T-161/06 un Tiesai pieņemt nolēmumu šajā lietā;

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja savas apelācijas sūdzības pamatojumam norāda uz procesuālo normu pārkāpumu, kā rezultātā prasība tikusi noraidīta kā nepieņemama, un līdz ar to ir tikušas aizskartas prasītājas intereses, kā arī uz Savienības tiesību pārkāpumu Vispārējā tiesā.
   Vispārējā tiesa savā nolēmumā prasību esot noraidījusi kā nepieņemamu, jo tā neesot bijusi pietiekami juridiski pamatota un tādējādi neatbilstot Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunktam. Tas neatbilstot faktiskajai situācijai. Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkta normas esot tikušas piemērotas patvaļīgi un pretēji to mērķim.
   Vispārējā tiesa turklāt vispār neesot ņēmusi vērā plašākos paskaidrojumus prasītājas replikā, kā arī tās apsvērumos ietvertos argumentus par iebildi sakarā ar nepieņemamību attiecībā uz pamatotību atbilstoši 44. panta 1. punkta c) apakšpunktam, vai arī ņēmusi to vērā tikai, lai argumentētu trūkumus, un tādējādi pretrunā procesuālajām normām un, ignorējot jebkādus argumentus, noraidījusi lūgumu prasību atzīt par pieņemamu.
   Vispārējā tiesa, pieņemot lēmumu prasību noraidīt kā nepieņemamu, esot pieņēmusi nolēmumu, kuru šādā pašā veidā varēja pieņemt un pārsūdzēt jau 2007. gadā, un tādējādi tā ir pārkāpusi jebkādus paredzamības, pārskatāmības un efektivitātes principus. Tādējādi nav notikusi taisnīga un līdzsvarota tiesvedība.


title: Lieta T-363/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 24. marta spriedums — 2nine /ITSB — Pacific Sunwear of California ( “nollie” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “nollie” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “NOLI” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Preču līdzības neesamība — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Regulas Nr. 40/94 74. panta 1. punkts (tagad — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts))

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/31

         Vispārējās tiesas 2010. gada 24. marta spriedums — 2nine/ITSB — Pacific Sunwear of California (“nollie”)
   (Lieta T-363/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “nollie” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “NOLI” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Preču līdzības neesamība - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Regulas Nr. 40/94 74. panta 1. punkts (tagad — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts))
   2010/C 134/52
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: 2nine Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — S. Palmer, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Pacific Sunwear of California, Inc. (Anaheim, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 16. jūnija lēmumu lietā R 1590/2007-2 par iebildumu procesu starp 2nine Ltd un Pacific Sunwear of California, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               2nine Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina tos, kas radušies Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB).

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 9. septembris lietā C-70/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 93/13/EEK — Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos — Interpretācijas noteikumi — Tiesību normu kolīzija)

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/9

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2004. gada 9. septembris
   lietā C-70/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Interpretācijas noteikumi - Tiesību normu kolīzija)
   (2004/C 262/17)
   tiesvedības valoda - spāņu
   Lietā C-70/03 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji I. Martínez del Peral un M. França) pret Spānijas Karalisti (pārstāve L. Fraguas Gadea ) par valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann (referents), tiesnesis A. Rosas un tiesnese R. Silva de Lapuetra, ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretārs R. Grass, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepareizi transponējot savās iekšējās tiesībās Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 5. pantu un 6. panta 2. punktu, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EK līgums un minētā direktīva;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 146, 26.06.2003.


title: Lieta T-450/13: Prasība, kas celta 2013. gada 23. augustā — CEDC International /ITSB — Fabryka Wódek Polmos Łańcut ( “WISENT VODKA” )

text:
               19.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/23

         Prasība, kas celta 2013. gada 23. augustā — CEDC International/ITSB — Fabryka Wódek Polmos Łańcut (“WISENT VODKA”)
   (Lieta T-450/13)
   2013/C 304/40
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CEDC International sp. z o.o. (Oborniki Wielkopolskie, Polija) (pārstāvis — M. Siciarek, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Fabryka Wódek Polmos Łańcut S. A. (Łańcut, Polija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 10. jūnija lēmumu lietā R 1734/2011-4;

               —

               piespriest atbildētajam un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme sarkanā, zaļā un zelta krāsā, kurā attēlots vērsis un ietverti vārdiski elementi “WISENT VODKA”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 7 044 472

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Polijas preču zīmes Nr. 86 410, Nr. 80 990, Nr. 80 991, Nr. 46 050, Nr. 208 988, Nr. 125 911, Nr. 189 866, Nr. 208 090, Nr. 62 081, kas reģistrētas attiecībā uz 33. klasē ietilpstošajiem “alkoholiskiem dzērieniem”, Kopienas grafiska preču zīme Nr. 5 585 138 melnā un baltā krāsā, kura ietverts vārdisks elements “ŻUBRÓWKA”, un Kopienas trīsdimensiju preču zīme Nr. 6 215 719 melnā un baltā krāsā, kurā ietverts vārdisks elements “ŻUBRÓWKA” un kas ir reģistrēta attiecībā uz 33. klasē ietilpstošajiem “alkoholiskiem dzērieniem (izņemot alu)”

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt un Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu atcelt un iebildumus noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (KPZR) (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums

      (1)  OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta T-156/15: Prasība, kas celta 2015. gada 27. martā – Francija/Komisija

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/23

         Prasība, kas celta 2015. gada 27. martā – Francija/Komisija
   (Lieta T-156/15)
   (2015/C 190/28)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji – F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas un C. Candat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Komisijas 2015. gada 16. janvāra Lēmumu C(2015) 53 final, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), jo attiecībā uz tiešo atbalstu tā pamatojas uz konstatējumiem, kuri netika pieminēti Komisijas paziņojumos un kontroles sistēma neļauj nodrošināt pareizu Savienības regulas par labiem lauksaimniecības un vides apstākļiem 2011. un 2012. pieprasījuma gadā piemērošanu;

               —

               daļēji atcelt Lēmumu C(2015) 53 final, jo ar to no Savienības finansējuma tiek izslēgti attiecinātie izdevumi atbalsta jomā zemei Augškorsikā [Haute Corse] par 2010. un nākamajiem pieprasījuma gadiem;

               —

               daļēji atcelt Lēmumu C(2015) 53 final, jo ar to no Savienības finansējuma ir izslēgti Francijas Republikas attiecinātie izdevumi par kompensācijas pabalstu nelabvēlīgu dabas apstākļu apgabalos [ICHN] saistībā ar sešdaļīgās lauku atbalsta programmas 2. daļu par 2010., 2011., 2012. un 2013. finanšu gadu. Pakārtoti, daļēji atcelt šo lēmumu, jo ar to no Eiropas Savienības finansējuma tiek izslēgti Francijas Republikas attiecinātie izdevumi saistībā ar atbalstu ICHN par aitām, kuras tika pārbaudītas uz vietas dzīvnieku identifikācijas pārbaudēs;

               —

               daļēji atcelt Lēmumu C(2015) 53 final, jo ar to Savienības finansējuma ir izslēgti Francijas Republikas attiecinātie izdevumi cukura rūpniecības nozarē 25 % apmērā no izdevumiem cukura ražotājiem samaksātā atbalsta veidā, kuri saņēmuši atbalstu par galīgo demontāžu un uzkrājumu saglabāšanu rezervuāros. Pakārtoti, daļēji atcelt šo lēmumu, jo noteiktā finanšu korekcija 25 % apmērā no cukura ražotājiem samaksātā atbalsta summas par galīgo demontāžu un uzkrājumu saglabāšanu rezervuāros ir nesamērīga;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza astoņus pamatus, kas attiecas uz trim apstrīdētā lēmuma aspektiem.

               —

               Par to apstrīdētā lēmuma daļu, kura attiecas uz 1. pīlāra tiešo atbalstu jomu 2011., 2012. un 2013. finanšu gadā

                           1.

                           Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 885/2006 (1) 11. panta 1. punkts un prasītājas tiesības uz aizstāvību, jo vienotas likmes korekcijas noteikšana visiem atbalsta maksājumiem iepriekš minētajā nozarē, izņemot Augškorsiku, bija pamatota ar prasītājai nepaziņotiem trūkumiem.

                           2.

                           Otrajā pamatā, kas norādīts pakārtoti, tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 73/2009 (2) 6. panta 1. punkts un šīs regulas III pielikums.

                           3.

                           Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 885/2006 11. panta 1. punkts un prasītājas tiesības uz aizstāvību, jo visiem atbalsta izdevumiem Augškorsikā piemērotā finanšu korekcija šajā nozarē bija balstīta uz prasītājai nepaziņotiem trūkumiem.

                           4.

                           Ar ceturto pamatu, kas daļēji ir norādīts pakārtotā veidā, tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips un nav ievērots Komisijas 1997. gada 23. decembra dokuments Nr. VI/5330/97 ar nosaukumu “Pamatnostādnes finanšu seku aprēķinam, sagatavojot lēmumu par ELGF grāmatojumu noskaidrošanu”.

               —

               Par to apstrīdētā lēmuma daļu, kura attiecas uz kompensācijas pabalstiem nelabvēlīgu dabas apstākļu apgabalos saistībā ar sešdaļīgā lauku atbalsta programmas 2. daļu – ELFLA

                           5.

                           Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti Regulas (EK) Nr. 1975/2006 (3) 10. panta 2. un 4. punkts un 14. panta 2. punkts, jo Komisija nepareizi uzskatīja, ka prasītāja nav izpildījusi savus kontroles pienākumus, jo tā nav saskaitījusi dzīvniekus, veicot pārbaudi uz vietas.

                           6.

                           Ar sesto pamatu, kas ir norādīts pakārtoti, tiek apgalvots, ka finanšu korekciju piemērošana prettiesiski ir attiecināta uz aitām, par kurām netika piešķirta piemaksa.

               —

               Par to apstrīdētā lēmuma daļu, kura attiecas uz finanšu korekciju, ko piemēro cukura rūpniecības nozares restrukturizācijai

                           7.

                           Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti Regulas Nr. 320/2006 (4) 3. un 4. pants un Regulas (EK) Nr. 968/2006 (5) 4. pants, jo Komisija ir izslēgusi no Savienības finansējuma konkrētus prasītājas izdevumus, kurus tā attiecinājusi uz iepriekš minēto nozari, tādēļ, ka cukura uzglabāšanas rezervuāri četrās Francijas vietās esot ražošanas iekārtas.

                           8.

                           Ar astoto pamatu, kas ir norādīts pakārtoti, tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes princips.

      (1)  Komisijas 2006. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 885/2006, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 1290/2005 attiecībā uz maksājumu aģentūru un citu struktūru akreditāciju un ELGF un ELFLA grāmatojumu noskaidrošanu (OV L 171, 90. lpp.).

      (2)  Padomes 2009. gada 19. janvāra Regula (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003 (OV L 30, 16. lpp.).

      (3)  Komisijas 2006. gada 7. decembra Regula (EK) Nr. 1975/2006, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1698/2005 attiecībā uz pārbaudes kārtību, kā arī savstarpējo atbilstību saistībā ar lauku attīstības atbalsta pasākumiem (OV L 368, 74. lpp.).

      (4)  Padomes 2006. gada 20. februāra Regula (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai Kopienā un groza Regulu (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 58, 42. lpp.).

      (5)  Komisijas 2006. gada 27. jūnija Regula (EK) Nr. 968/2006, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai [Eiropas] Kopienā (OV L 176, 32. lpp.).


title: Lieta T-187/17: Prasība, kas celta 2017. gada 21. martā – Bernard Krone Holding/EUIPO (“Mega Liner”)

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/35

         Prasība, kas celta 2017. gada 21. martā – Bernard Krone Holding/EUIPO (“Mega Liner”)
   (Lieta T-187/17)
   (2017/C 161/50)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bernard Krone Holding SE & Co. KG (Spelle, Vācija) (pārstāvji – T. Weeg un K. Lüken, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Mega Liner” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 473 094

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 9. janvāra lēmums lietā R 442/2016-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir noraidīta apelācijas sūdzība;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-39/07: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2008. gada 8. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 89/48/EEK — Tādu augstākās izglītības diplomu atzīšana, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību — Valsts tiesiskais regulējums, kas neparedz diplomu, kas atļauj uzsākt slimnīcas farmaceita profesiju, atzīšanu — Direktīvas netransponēšana)

text:
               21.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 158/6

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2008. gada 8. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-39/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 89/48/EEK - Tādu augstākās izglītības diplomu atzīšana, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību - Valsts tiesiskais regulējums, kas neparedz diplomu, kas atļauj uzsākt slimnīcas farmaceita profesiju, atzīšanu - Direktīvas netransponēšana)
   (2008/C 158/08)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Stēvlbeks [H. Støvlbæk] un R. Vidāls Puī [R. Vidal Puig])

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — M. Munjoss Peress [M. Muñoz Pérez])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību (OV L 19, 16. lpp.), netransponēšana attiecībā uz slimnīcas farmaceita profesiju
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot visus nepieciešamos pasākumus Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību, transponēšanai attiecībā uz slimnīcas farmaceita profesiju, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 14.4.2007.