title: Lieta C-225/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 22. aprīlī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – krimināllieta pret Mossa Ouhrami

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 22. aprīlī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – krimināllieta pret Mossa Ouhrami

   (Lieta C-225/16)
   (2016/C 232/08)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Mossa Ouhrami

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Atgriešanas direktīvas (1) 11. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā minētais piecu gadu laikposms tiek aprēķināts:

                           a)

                           sākot no brīža, kad pieņemts ieceļošanas aizliegums (vai ar atpakaļejošu datumu: kad pieņemts lēmums par tam pielīdzināmu atzīšanu par nevēlamu personu), vai

                           b)

                           sākot no brīža, kad, īsi sakot, attiecīgā persona faktiski ir atstājusi Eiropas Savienības dalībvalstu teritoriju, vai

                           c)

                           sākot no kāda cita brīža?

               2)

               Vai, ņemot vērā pārejas noteikumu piemērošanu, Atgriešanas direktīvas 11. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka saskaņā ar šo normu lēmumiem, kuri pieņemti pirms šīs direktīvas stāšanās spēkā un kuru tiesiskās sekas ir tādas, ka to adresātam desmit gadus pēc kārtas ir jāuzturas ārpus Nīderlandes un ir ticis noteikts pārsūdzams ieceļošanas aizliegums, ņemot vērā individuālā gadījuma apstākļus, vairs nav tiesisku seku, ja šā pienākuma ilgums brīdī, kad bija jātransponē direktīva, vai brīdī, kad tika konstatēts, ka minētā lēmuma adresāts uzturas Nīderlandē, pārsniedz šajā normā minēto ilgumu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīva 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV 2008, L 348, 98. lpp.).


title: Lieta C-98/06: Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 11. oktobra spriedums [ Högsta domstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu] — Freeport plc / Olle Arnoldsson (Regula (EK) Nr. 44/2001 — 6. panta 1. punkts — Īpašā jurisdikcija — Vairāki atbildētāji — Prasību juridiskie pamati — Ļaunprātīga izmantošana — Iespēja atzīt tādas valsts tiesā celtu prasību, kurā vienai no atbildētājiem ir domicils)

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/9

         Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 11. oktobra spriedums [Högsta domstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu] — Freeport plc/Olle Arnoldsson

   (Lieta C-98/06) (1)

   (Regula (EK) Nr. 44/2001 - 6. panta 1. punkts - Īpašā jurisdikcija - Vairāki atbildētāji - Prasību juridiskie pamati - Ļaunprātīga izmantošana - Iespēja atzīt tādas valsts tiesā celtu prasību, kurā vienai no atbildētājiem ir domicils)
   (2007/C 297/12)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Iesniedzējtiesa
   Högsta domstolen
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Freeport plc

      Atbildētājs: Olle Arnoldsson

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Högsta domstolen — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 6. panta 1. punkta interpretācija (OV L 12, 1. lpp.) — Īpašā jurisdikcija — Vairāki atbildētāji — Vienlaicīgi celtas prasības par maksāšanas pienākumu pret juridisku personu tās valsts tiesā, kurā atrodas juridiskās personas juridiskā adreses, un pret personu, kuras domicils ir citā dalībvalstī un kura uzņēmās minēto pienākumu, tai neesot ne attiecīgās personas pilnvarniekam, ne pārstāvim — Lūgumu līgumiskais raksturs
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas, ka prasībām, kas celtas pret vairākiem atbildētājiem, ir dažādi juridiskie pamati, nav šķērslis šīs tiesību normas piemērošanai;

               2)

               Regulas Nr. 44/2001 6. panta 1. punkts ir piemērojams gadījumā, kad, ceļot prasības pret dažādiem atbildētājiem, šīs prasības ir savā starpā saistītas, proti, kad ir lietderīgi tās izskatīt un izlemt kopā, lai novērstu nesavienojamu spriedumu risku gadījumā, ja lietas tiktu izskatītas atsevišķi, nepastāvot nepieciešamībai atsevišķi noteikt, ka prasības netika celtas tikai tāpēc, lai kādu no atbildētājiem nepakļautu tās dalībvalsts tiesu jurisdikcijai, kurā atrodas tā domicils.

      (1)  OV C 86, 8.4.2006.


title: Lieta C-283/12: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums ( Administrativen sad — Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Serebryannay vek EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (PVN — Direktīva 2006/112/EK — 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts, 26., 62. un 63. pants — Nodokļa iekasējamības gadījums — Savstarpējs izpildījums — Darījumi par atlīdzību — Darījuma nodokļa bāze, ja atlīdzība tiek veikta ar pakalpojumiem — Tiesību lietot un izīrēt trešām personām nekustamu īpašumu piešķiršana sabiedrībai no fiziskas personas apmaiņā pret šā īpašuma uzlabošanas un iekārtošanas pakalpojumiem, ko sniedz šī sabiedrība)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/30

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums (Administrativen sad — Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Serebryannay vek EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

   (Lieta C-283/12) (1)

   (PVN - Direktīva 2006/112/EK - 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts, 26., 62. un 63. pants - Nodokļa iekasējamības gadījums - Savstarpējs izpildījums - Darījumi par atlīdzību - Darījuma nodokļa bāze, ja atlīdzība tiek veikta ar pakalpojumiem - Tiesību lietot un izīrēt trešām personām nekustamu īpašumu piešķiršana sabiedrībai no fiziskas personas apmaiņā pret šā īpašuma uzlabošanas un iekārtošanas pakalpojumiem, ko sniedz šī sabiedrība)
   2013/C 344/52
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad — Varna

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Serebryannay vek EOOD

      Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Administrativen sad — Varna — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 2. panta 1. punkta c) apakšpunkta, 26. panta, kā arī 62. un 63. panta interpretācija — Tiesību akti, saskaņā ar kuriem gadījumā, ja pakalpojuma sniedzēja atlīdzība netiek sniegta naudā, atlīdzība par tā sniegto pakalpojumu ir cita pakalpojuma sniegšana — Darījuma kvalificēšana vai nekvalificēšana par pakalpojumu apmaiņu — Noliedzošas atbildes gadījumā iespēja nekustamā īpašuma uzlabošanu vai aprīkošanu kvalificēt kā ar nodokli apliekamu darījumu — Nodokļa iekasējamības gadījums un noteikums nodokļa bāzes noteikšanai

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopēju pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dzīvokļa atjaunošanas un iekārtošanas pakalpojumu sniegšana ir jāuzskata par veiktu par atlīdzību, ja saskaņā ar līgumu, kas noslēgts ar šā dzīvokļa īpašnieku, minēto pakalpojumu sniedzējs, pirmkārt, apņemas veikt šos pakalpojumus, pats sedzot izmaksas, un, otrkārt, iegūst tiesības izmantot minēto dzīvokli savas saimnieciskās darbības veikšanai šā līguma spēkā esamības laikā bez pienākuma maksāt īres maksu, bet minētā līguma beigās īpašnieks atgūst iekārtotu dzīvokli.

      (1)  OV C 243, 11.08.2012.


title: Lieta T-209/17: Vispārējās tiesas 2017. gada 23. augusta rīkojums – ZGS/EUIPO (“Schülerhilfe1”)

text:
               9.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/22

         Vispārējās tiesas 2017. gada 23. augusta rīkojums – ZGS/EUIPO (“Schülerhilfe1”)
   (Lieta T-209/17) (1)

   (2017/C 338/25)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 168, 29.5.2017.


title: Lieta T-160/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — J /Parlaments (Tiesības iesniegt sūdzību — Eiropas Parlamentam adresēta sūdzība — Lēmums par izbeigšanu bez turpmākas rīcības — Prasība atcelt tiesību aktu — Pienākums norādīt pamatojumu — Sūdzība, kas neattiecas uz Savienības darbības jomu)

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/24

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — J/Parlaments
   (Lieta T-160/10) (1)

   (Tiesības iesniegt sūdzību - Eiropas Parlamentam adresēta sūdzība - Lēmums par izbeigšanu bez turpmākas rīcības - Prasība atcelt tiesību aktu - Pienākums norādīt pamatojumu - Sūdzība, kas neattiecas uz Savienības darbības jomu)
   2012/C 355/50
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: J (Marchtrenk, Austrija) (pārstāvis — A. Auer, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — N. Lorenz un N. Görlitz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Parlamenta Sūdzību komisijas 2010. gada 2. marta lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja 2009. gada 19. novembra sūdzība (Sūdzība Nr. 1673/2009) par apgalvoto viņa tādu pamattiesību pārkāpumu, kas izrietot no dažādu Austrijas tiesu viņam piederošo dokumentu un darbu konfiscēšanas un vēlāka viņa sūdzības Eiropas Cilvēktiesību tiesā noraidījuma

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               J kungs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 238, 13.08.2011.


title: Lieta T – 146/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Parlamentu, ko Gorostiaga Atxalandabaso iesniedza 2004. gada 20. aprīlī

text:
               26.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/9

         Prasība pret Eiropas Kopienu Parlamentu, ko Gorostiaga Atxalandabaso iesniedza 2004. gada 20. aprīlī
   (Lieta T – 146/04)
   (2004/C 168/16)
   Tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 20.aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Parlamentu, ko cēla Koldo Gorostiaga Atxalandabaso, kas norādīja adresi Saint Pierre d'Irube (Francija), kuru pārstāv advokāts Didier Rouget.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               Atcelt Eiropas Parlamenta 2004. gada 24. februāra lēmumu, uz kā pamata Parlaments ietur zināmu summu no zaudējumu atlīdzības izmaksas, līdz brīdim, kad prasītājs būs pilnībā atmaksājis savu parādu Parlamentam.

               —

               piespriest Eiropas Parlamentu atlīdzināt gan paša, gan prasītāja tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētajā lēmumā Parlaments norāda, ka sakarā ar dokumentāru pierādījumu trūkumu par dažādu parlamentāro kompensāciju izmantošanu prasītājs, deputāts, ir parādā Parlamentam 118 360,18 eiro, tādēļ tas ietur zināmu summu no zaudējumu atlīdzības prasītājam.
   Prasītājs apstrīd šo lēmumu, paskaidrojot, ka Parlaments ir rīkojies pretrunā ar Reglamentu par izdevumu un zaudējumu atlīdzību Eiropas parlamentāriešiem, proti, lēmumu ir pieņēmis Ģenerālsekretariāts un nevis Prezidijs, kā to paredz iepriekš minētā reglamenta 27. pants. Turklāt prasītājs uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts objektivitātes, bezpartejiskuma, vienlīdzības un nediskriminācijas princips, kā arī pretrunīga procesa un tiesību uz aizstāvību princips. Tāpat prasītājs uzskata, ka lēmums nav pietiekami pamatots un tas pieņemts, ļaunprātīgi izmantojot varu politisku mērķu sasniegšanai. Visbeidzot prasītājs atsaucas uz Parlamenta būtisku kļūdu vērtējumā.


title: Lieta C-449/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 26. jūlijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – A & G Fahrschul-Akademie GmbH/Finanzamt Wolfenbüttel

text:
               2.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 26. jūlijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – A & G Fahrschul-Akademie GmbH/Finanzamt Wolfenbüttel

   (Lieta C-449/17)
   (2017/C 330/10)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: A & G Fahrschul-Akademie GmbH

      Atbildētāja: Finanzamt Wolfenbüttel

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai skolas un universitātes izglītības jēdziens, kas ietverts Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 132. panta 1. punkta i) un j) apakšpunktā, attiecas uz apmācību autoskolā B un C1 kategorijas transportlīdzekļu vadīšanas tiesību iegūšanai?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai prasītājas atzīšana par organizāciju, kurai ir līdzīgi mērķi, Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta i) apakšpunkta izpratnē var izrietēt no leģislatīvā akta normām par braukšanas apmācības pasniedzēja un instruktora eksāmenu un braukšanas apmācības pasniedzēja un instruktora licences un autoskolas licences piešķiršanu, kas ir paredzētas 1969. gada 25. augustaGesetz über das Fahrlehrerwesen [Likumā par braukšanas apmācības pasniedzējiem un instruktoriem] (Bundesgesetzblatt I 1969, 1336), kurā pēdējie grozījumi izdarīti ar 2016. gada 28. novembra likumu (Bundesgesetzblatt I 2016, 2722, Braukšanas apmācības pasniedzēju un instruktoru likums), un no sabiedrības ieinteresētības autoskolu audzēkņu apmācībā par drošiem, atbildīgiem un par vides aspektiem labi informētiem satiksmes dalībniekiem?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša:
               Vai jēdziens “skolotājs pasniedz privāti” Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta j) apakšpunktā ir saistīts ar nosacījumu, ka nodokļa maksātājs ir individuālais komersants?

               4)

               Ja atbilde uz otro un trešo jautājumu ir noliedzoša:
               Vai pasniedzējs “pasniedz privāti” Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta j) apakšpunkta izpratnē jau tad vien, ja viņš rīkojas uz sava rēķina, pats uzņemoties atbildību, vai arī pazīmei “skolotājs pasniedz privāti” ir jāizvirza vēl citas prasības?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-117/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 7. marta rīkojums – Isdin/Spirig Pharma (“ERYFOTONA ACTINICA”)

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/62

         Vispārējās tiesas 2017. gada 7. marta rīkojums – Isdin/Spirig Pharma (“ERYFOTONA ACTINICA”)
   (Lieta T-117/16) (1)

   (2017/C 144/92)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 191, 30.5.2016.


title: Lieta T-209/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. decembra rīkojums — Gaedertz /ITSB — Living Byte Software ( GlobalRemote ) (Kopienas preču zīme — Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu — Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/26

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. decembra rīkojums — Gaedertz/ITSB — Living Byte Software (“GlobalRemote”)
   (Lieta T-209/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2009/C 55/47)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Johann-Christoph Gaedertz, Frankfurte pie Mainas (Vācija) (pārstāvis — E. M. Gerstenberg, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — B. Schmidt)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Living Byte Software GmbH, Minhene (Vācija) (pārstāvis — A. Freifrau von Welser, advokāts)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 25. aprīļa lēmumu lietā R 272/2005-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Johann-Christoph Gaedertz un Living Byte Software GmbH

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītājs un persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus paši;

               3)

               prasītājs atlīdzina atbildētāja tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 183, 4.8.2007.


title: Lieta T-372/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 26. jūnija spriedums – Basic /ITSB – Repsol YPF ( “basic” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “basic” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “BASIC”  — Relatīvs atteikuma pamats — Pakalpojumu līdzība — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/22

         Vispārējās tiesas 2014. gada 26. jūnija spriedums – Basic/ITSB – Repsol YPF (“basic”)
   (Lieta T-372/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “basic” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “BASIC” - Relatīvs atteikuma pamats - Pakalpojumu līdzība - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 261/44
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Basic Aktiengesellschaft Lebensmittelhandel (Minhene, Vācija) (pārstāvis – D. Altenburg un H. Bickel, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Repsol YPF, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis – J.-B. Devaureix, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 31. marta lēmumu lietā R 1440/2010–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Repsol YPF, SA un Basic AG Lebensmittelhandel

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Basic AG Lebensmittelhandel atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 269, 10.9.2011.


title: Lieta F-21/07: Civildienesta tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 14. decembra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Iespējami prettiesiska medicīnisko datu apstrāde — Nepieņemamība — Saprātīga termiņa neievērošana, lai celtu prasību par zaudējumu atlīdzību)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/62

         Civildienesta tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 14. decembra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-21/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Iespējami prettiesiska medicīnisko datu apstrāde - Nepieņemamība - Saprātīga termiņa neievērošana, lai celtu prasību par zaudējumu atlīdzību)
   (2008/C 51/115)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis-Kayser, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)
   Priekšmets
   Prasība atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājam radušies vairāku prettiesisku darbību dēļ, kuras Komisijas darbinieki ir pieļāvuši, apstrādājot prasītāja medicīniskos datus
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu.

               2)

               Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 223, 22.9.2007., 20. lpp.


title: Lieta T-442/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra rīkojums – Makhlouf /Padome

text:
               16.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/31

         Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra rīkojums – Makhlouf/Padome
   (Lieta T-442/13) (1)

   (2015/C 056/43)
   Tiesvedības valoda – franču
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 325, 9.11.2013.


title: Lieta F-64/12: Prasība, kas celta 2012. gada 21. jūnijā — ZZ/EĀDD

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/28

         Prasība, kas celta 2012. gada 21. jūnijā — ZZ/EĀDD
   (Lieta F-64/12)
   2012/C 258/50
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāve — M. Casado Garcia-Hirschfeld, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu neiekļaut prasītāju AD 6 pakāpē paaugstināto ierēdņu sarakstā 2011. gada paaugstināšanas amatā procedūrā un piespriest atbildētājai kompensēt nodarīto kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2011. gada 15. novembra lēmumu nepaaugstināt prasītāju AD 6 pakāpē 2011. gada paaugstināšanas amatā ietvaros;

               —

               ja vajadzīgs, atcelt 2011. gada 23. marta lēmumu par sūdzības noraidīšanu;

               —

               piespriest EĀDD samaksāt prasītājam summu, kas ex aeqo et bono noteikta EUR 6000 apmērā, tādējādi kompensējot tam nodarīto profesionālo un morālo kaitējumu, pieskaitot nokavējuma procentus pēc likumiskās likmes, skaitot no maksājuma saistību izpildes datuma;

               —

               piespriest EĀDD atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-453/17: Prasība, kas celta 2017. gada 20. jūlijā – TV/Padome

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/29

         Prasība, kas celta 2017. gada 20. jūlijā – TV/Padome
   (Lieta T-453/17)
   (2017/C 347/38)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: TV (pārstāvji – L. Levi un A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

         līdz ar to,

               —

               atcelt 2016. gada 19. augusta lēmumu par prasītāja atlaišanu pārbaudes laika beigās jeb 2016. gada 1. septembrī;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2017. gada 11. aprīļa lēmumu, ar ko ir noraidīta prasītāja 2016. gada 4. novembra sūdzība;

               —

               piespriest prasītājam summu EUR 20 000 apmērā kā atlīdzību par nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmumu ir nelikumīgs, jo ar to tika apstiprināts Ziņojumu komitejas (CORAP) atzinums, kura aizstāja novērtētāju vērtējumu ar savējo.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas acīmredzamas kļūdas faktos un tiesību piemērošanā, tādējādi ietekmējot pamatojumu, uz kura tika balstīts ziņojums par pārbaudes laiku.

               4.

               Ceturtais pamats ir par pārbaudes laika parasto apstākļu neesamību.

               5.

               Piektais pamats ir par rūpības pienākuma un labas pārvaldības principa pārkāpumu.

         Turklāt prasītājs uzskata, ka atcelšanas pamatos norādītie pārkāpumi ir atbildētājas pieļautās kļūdas. Tālāk tas arī lūdz atlīdzināt kaitējumu, kurš esot radies no apstrīdētajiem lēmumiem.


title: Lieta C-208/15: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 8. decembra spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stock ’94 Szolgáltató Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — Integrēta sadarbība — Finansējuma piešķiršana un lauksaimnieciskai ražošanai nepieciešamo apgrozāmo aktīvu piegāde — Vienots un komplekss pakalpojums — Nošķirti un neatkarīgi pakalpojumi — Papildpakalpojums un pamatpakalpojums

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/3

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 8. decembra spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stock ’94 Szolgáltató Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

   (Lieta C-208/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - Integrēta sadarbība - Finansējuma piešķiršana un lauksaimnieciskai ražošanai nepieciešamo apgrozāmo aktīvu piegāde - Vienots un komplekss pakalpojums - Nošķirti un neatkarīgi pakalpojumi - Papildpakalpojums un pamatpakalpojums)
   (2017/C 038/03)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Stock ’94 Szolgáltató Zrt.

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu ir jāinterpretē tādējādi, ka:

               —

               lauksaimnieciskās sadarbības integrētais darījums, kas paredz, ka saimnieciskās darbības veicējs piegādā preces lauksaimniekam un tam piešķir aizdevumu šo preču iegādei, šīs direktīvas izpratnē ir vienots darījums, kurā preču piegāde ir galvenais pakalpojums. Minētā vienotā darījuma ar nodokli apliekamo bāzi veido gan minēto preču cena, gan arī procenti, kas jāmaksā par lauksaimniekiem piešķirto aizdevumu;

               —

               fakts, ka integrētājs var sniegt lauksaimniekiem papildu pakalpojumus vai var iegādāties viņu lauksaimniecības produkciju, neietekmē attiecīgā darījuma kvalifikāciju par vienotu darījumu Direktīvas 2006/112 izpratnē.

      (1)  OV C 236, 20.7.2015.


title: Lieta T-541/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 26. jūnija spriedums – Fundação Calouste Gulbenkian /ITSB – Gulbenkian ( “GULBENKIAN” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “GULBENKIAN” reģistrācijas pieteikums — Plaši pazīstama valsts preču zīme, firma un agrākie valsts logo “Fundação Calouste Gulbenkian”  — Relatīvi atteikuma pamati — Agrāku tiesību esamības pierādījumu — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 4. un 5. punkts — Reglamenta 90. panta a) punkts

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/23

         Vispārējās tiesas 2014. gada 26. jūnija spriedums – Fundação Calouste Gulbenkian/ITSB – Gulbenkian (“GULBENKIAN”)
   (Lieta T-541/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “GULBENKIAN” reģistrācijas pieteikums - Plaši pazīstama valsts preču zīme, firma un agrākie valsts logo “Fundação Calouste Gulbenkian” - Relatīvi atteikuma pamati - Agrāku tiesību esamības pierādījumu - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 4. un 5. punkts - Reglamenta 90. panta a) punkts)
   2014/C 261/45
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fundação Calouste Gulbenkian (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji – G. Marín Raigal, P. López Ronda un G. Macias Bonilla, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – V. Melgar)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Micael Gulbenkian (Oeiras, Portugāle) (pārstāvji – J. Pimenta un A. Sebastião, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 15. jūlija lēmumu lietā R 1436/2010–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Fundação Calouste Gulbenkian un Micael Gulbenkian

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Fundação Calouste Gulbenkian atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Micael Gulbenkian atlīdzina Eiropas Savienības Tiesas izdevums EUR 1  807,48 apmērā saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 90. panta a) punktu.

      (1)  OV C 362, 10.12.2011.


title: Lieta C-356/08: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 25. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Kapitāla brīva aprite — Valsts regulējums, ar kuru Augšaustrijas zemes teritorijā dzīvojošiem ārstiem ir uzlikts pienākums atvērt bankas kontu konkrētā bankā)

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/10

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 25. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-356/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Kapitāla brīva aprite - Valsts regulējums, ar kuru Augšaustrijas zemes teritorijā dzīvojošiem ārstiem ir uzlikts pienākums atvērt bankas kontu konkrētā bankā)
   2009/C 205/16
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Traversa, pārstāvis, A. Böhlke, advokāts)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāvis — C. Pesendorfer)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43., 49. un 56. panta pārkāpums — Valsts regulējums, ar kuru Augšaustrijas zemes teritorijā dzīvojošiem ārstiem ir uzlikts pienākums atvērt bankas kontu bankā Oberösterreichische Landesbank

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               uzliekot pienākumu visiem Augšaustrijas zemes teritorijā dzīvojošiem ārstiem atvērt bankas kontu bankā Oberösterreichische Landesbank Lincā (Linz), kurā tiek pārskaitīti par sniegtajiem pakalpojumiem maksājamie honorāri, kurus to profesionālās darbības veikšanas ietvaros saņem slimokases, Austrijas Republika nav izpildījusi EKL 49. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 247, 27.9.2008


title: Lieta T-147/13: Prasība, kas celta 2013. gada 13. martā — Zhejiang Yuhui Solar Energy Source /Komisija

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/25

         Prasība, kas celta 2013. gada 13. martā — Zhejiang Yuhui Solar Energy Source/Komisija
   (Lieta T-147/13)
   2013/C 123/44
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zhejiang Yuhui Solar Energy Source Co. Ltd (Jiashan, Ķīna) (pārstāvji — V. Akritidis un Y. Melin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu Eiropas Komisijas lēmumu, kas ir paziņots ar 2013. gada 3. janvāra vēstuli Nr. H4/JN/Ref.t13.000011, ar kuru prasītāja tiek informēta, ka Komisija neizskatīšot prasītājas lūgumu, lai to atzītu par uzņēmumu, kurš darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, kas ir iesniegts atbilstoši Padomes Regulas Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkta b) apakšpunktam saistībā ar antidempinga procedūru attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes kristāliskā silīcija fotoelektriskajiem moduļiem un to galvenajām sastāvdaļām, kura tika uzsākta 2012. gada 6 septembrī (AD 590);

               —

               noteikt, ka saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 277. pantu saistībā ar šo prasības pieteikumu attiecībā uz prasītāju nav piemērojama Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 12. decembra Regula (ES) Nr. 1168/2012, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 344, 1. lpp.);

               —

               un līdz ar to piespriest Komisijai un iespējamām personām, kas būs iestājušās lietā, atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza vienu pamatu, kas ir tāds pats kā tas, kurš ir izvirzīts lietā T-143/13 Zhejiang Heda Solar Technology/Komisija.


title: Lieta C-261/11: Prasība, kas celta 2011. gada 26. maijā — Eiropas Komisija/Dānijas Karaliste

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/5

         Prasība, kas celta 2011. gada 26. maijā — Eiropas Komisija/Dānijas Karaliste
   (Lieta C-261/11)
   2011/C 238/09
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un N. Fenger)

      Atbildētāja: Dānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pieņemot un atstājot spēkā tiesību aktus, kuros ir paredzēta tūlītēja izceļošanas nodokļa uzlikšana brīdī, kad notiek uzņēmumu aktīvu pārvešana uz citu dalībvalsti, neapliekot ar nodokli līdzvērtīgu aktīvu pārvešanu Dānijas teritorijā, Dānijas Karaliste nav izpildījusi LESD 49. pantā un EEZ līguma 31. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Dānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Saskaņā ar Dānijas tiesību aktiem nodokļu jomā uzņēmuma aktīvu pārvešana to izmantošanai ārpus Dānijas tiek uzskatīta par pārdošanu un tai tiek piemēroti attiecīgi nodokļi, savukārt attiecībā uz uzņēmumu, kas atrodas valstī, tiek uzskatīts, ka tas izbeidz darbību tikai tad, kad attiecīgie aktīvi ir faktiski pārdoti. Uzņēmums, kurš pārved aktīvus starp dažādiem nodibinājumiem Dānijā, tādējādi netiek aplikts ar nodokļiem attiecībā uz šo aktīvu vērtību saistībā ar šādu pārvešanu. Ja tas pats uzņēmums pārved aktīvus uz pastāvīgu uzņēmumu ārpus Dānijas, tam nekavējoties jāmaksā nodoklis attiecībā uz aktīvu vērtību tāpat, kā tas notiktu gadījumā, ja šie aktīvi tiktu pārdoti.
   Komisija uzskata, ka atšķirīgā attieksme rada šķērsli brīvībai veikt uzņēmējdarbību, kas ir pretrunā LESD 49. pantā noteiktajam. Komisija neapšauba, ka Dānija var uzlikt nodokli vērtības pieaugumam, ko saņem uzņēmums, kamēr tas ir reģistrēts Dānijā. Tomēr Komisija uzskata, ka apstākļiem, uz kuru pamata rodas nodokļu maksāšanas pienākums, būtu jābūt vienādiem, tas ir, aktīvu pārdošanai vai tādam apstāklim, kura rezultātā var tikt noteikta vērtības samazināšanās, neatkarīgi no tā, vai attiecīgās kapitāla vērtības pārved uz ārvalstīm vai tās paliek Dānijā.
   Komisija uzskata, ka nav iemesla nekavējoties iekasēt nodokli attiecībā uz nerealizētiem vērtības pieaugumiem saistībā ar aktīvu pārvešanu no Dānijas uz citu dalībvalsti, ja šādu nodokli neuzliek līdzvērtīgās situācijās valsts ietvaros. Dānijas Karaliste tādējādi varētu, piemēram, noteikt vērtību nerealizētajam vērtības pieaugumam, kuru, kā tā uzskata, tai ir tiesības aplikt ar nodokli, un tas nenozīmētu tūlītēju nodokļu iekasēšanu vai atbilstību turpmākiem noteikumiem attiecībā uz nodokļu maksāšanas atlikšanu.


title: Lieta C-115/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 6. martā iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) – Secretary of State for the Home Department/NA

text:
               26.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 6. martā iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) – Secretary of State for the Home Department/NA

   (Lieta C-115/15)
   (2015/C 171/24)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Secretary of State for the Home Department

      Atbildētāja: NA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai trešās valsts valstspiederīgajai, kas ir Savienības pilsoņa bijusī laulātā, lai saglabātu uzturēšanās tiesības atbilstoši Direktīvas 2004/38/EK (1) 13. panta 2. punktam, ir jāspēj pierādīt, ka viņas bijušais laulātais ir izmantojis ar Līgumu piešķirtās tiesības uzņemošajā dalībvalstī viņu šķiršanās laikā?

               2)

               Vai Savienības pilsonim ir ar Savienības tiesībām piešķirtas tiesības uzturēties uzņemošajā dalībvalstī atbilstoši LESD 20. un 21. pantam, ja vienīgā valsts Savienībā, kurā pilsonim ir tiesības uzturēties, ir viņa pilsonības valsts, lai arī kompetentā tiesa ir konstatējusi, ka pilsoņa izraidīšana no uzņemošās dalībvalsts uz viņa pilsonības valsti pārkāptu viņa tiesības atbilstoši ECPAK 8. pantam un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. pantam?

               3)

               Ja tādā gadījumā kā 2. jautājumā (iepriekš) Savienības pilsonis ir bērns, vai vecākam, kurš ir šī bērna vienīgais aizgādnieks, ir atvasinātas uzturēšanās tiesības uzņemošajā dalībvalstī, ja bērnam būtu jāpavada savs vecāks viņa izraidīšanas no uzņemošās dalībvalsts gadījumā?

               4)

               Vai bērnam ir tiesības uzturēties uzņemošajā dalībvalstī saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 1612/68 (2) 12. pantu (tagad Regulas (ES) Nr. 492/2011 (3) 10. pants), ja bērna vecāks, kurš ir Savienības pilsonis un kurš ir bijis nodarbināts uzņemošajā dalībvalstī, ir pārtraucis uzturēšanos uzņemošajā dalībvalstī pirms bērns sāk iet skolā šajā valstī?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, (OV L 157, 77. lpp.).

      (2)  Padomes 1968. gada 15. oktobra Regula (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 5. aprīļa Regula (ES) Nr. 492/2011 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā (OV L 141, 1. lpp.).


title: Lieta C-163/07 P: Tiesas rīkojums 2007. gada 27. novembrī — Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret Ltd Sirketi , Musa Akar /Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Būvdarbu publiskā iepirkuma līgums — Pieņemamība — Būtiskas formas prasības — Prasība, lai fiziskas un juridiskas personas obligāti pārstāv advokāts, kas ir tiesīgs pārstāvēt personas kādas dalībvalsts tiesā — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/30

         Tiesas rīkojums 2007. gada 27. novembrī — Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret Ltd Sirketi, Musa Akar/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-163/07 P) (1)

   (Apelācija - Būvdarbu publiskā iepirkuma līgums - Pieņemamība - Būtiskas formas prasības - Prasība, lai fiziskas un juridiskas personas obligāti pārstāv advokāts, kas ir tiesīgs pārstāvēt personas kādas dalībvalsts tiesā - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   (2008/C 51/50)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret Ltd Sirketi, Musa Akar (pārstāvis — C. Șahin, Rechtsanwalt)

      Pretējā puse procesā: Eiroas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. van Nuffel un F. Hoffmeister, pārstāvji)
   Priekšmets
   Apelācija, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 17. janvāra rīkojumu lietā T-129/06 Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret un Musa/Komisija, ar kuru minētā tiesa kā nepieņemamu ir noraidījusi prasību, pirmkārt, atcelt Komisijas 2005. gada 23. decembra Lēmumu par būvdarbu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu mācību iestāžu celtniecībai Siirt un Diyarbakir provincēs un, otrkārt, apturēt attiecīgās līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras izpildi — Informācijas neesamība apstrīdētajā lēmumā par to, ka šī lēmuma pārsūdzības gadījumā kā pārstāvim ir jābūt advokātam, kas ir tiesīgs pārstāvēt personas kādas dalībvalsts tiesā — Prasības pieteikuma, kurā novērsti trūkumi, novēlota iesniegšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

                  Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret Ltd Sirketi un Musa Akar atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 129, 9.6.2007.


title: Lieta C-376/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 19. maija spriedumu lietā T-181/08 Pye Phyo Tay Za /Eiropas Savienības Padome, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Eiropas Komisija 2010. gada 27. jūlijā iesniedza Pye Phyo Tay Za

text:
               25.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 19. maija spriedumu lietā T-181/08 Pye Phyo Tay Za/Eiropas Savienības Padome, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Eiropas Komisija 2010. gada 27. jūlijā iesniedza Pye Phyo Tay Za

   (Lieta C-376/10 P)
   ()
   2010/C 260/15
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Pye Phyo Tay Za(pārstāvji — D. Anderson, QC, M. Lester, Barrister, G. Martin, Solicitor)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas spriedumu;

               —

               atzīt Padomes 2008. gada 25. februāra Regulu Nr. 194/2008 (1) par spēkā neesošu tiktāl, ciktāl tā attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju; un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesāšanās izdevumus šajā apelācijas tiesvedībā un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka visā Vispārējās tiesas spriedumā ir pieļauta šāda principiāla kļūda. Vispārējā tiesa piekrita Padomes apgalvojumam, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja naudas līdzekļu iesaldēšana bija pamatota, balstoties uz to, ka viņš ir “svarīga uzņēmēja”, proti, viņa tēva Tay Za“ģimenes loceklis”. Vispārējā tiesa nosprieda, ka tādējādi apelācijas sūdzības iesniedzējs sarakstā ir iekļauts nevis kā persona, bet kā daļa no personu “kategorijas”, kā rezultātā viņš zaudē jebkādu procesuālo aizsardzību, uz kādu viņam būtu tiesības, ja viņš būtu iekļauts sarakstā kā privātpersona, tostarp [tiesības uz] prasību, ka iestādēm ir jāsniedz kādi pierādījumi, lai pamatotu viņa iekļaušanu sarakstā, un pamattiesības uz aizstāvību.

               2)

               Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka šāda pieeja ir nepareiza no tiesiskā un faktiskā viedokļa. Apelācijas sūdzības iesniedzējs nav iekļauts regulā kā daļa no “ģimenes locekļu” kategorijas; viņš ir iekļauts kā privātpersona ar savu paša vārdu, skaidri norādot, ka ir aizdomas, ka viņš pats esot guvis labumu no Birmas/Mjanmas valdības ekonomikas politikas. Apelācijas sūdzības iesniedzējam tādējādi ir pilnas tiesības uz aizsardzību, kuru tam piešķir Kopienu tiesību pamatprincipi.

               3)

               Apelācijas sūdzības iesniedzējs papildus apgalvo šādas konkrētas kļūdas tiesību piemērošanā Vispārējās tiesas spriedumā.

               4)

               Pirmkārt, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, nosakot, ka EKL 60. un 301. pants esot atbilstošs regulas tiesiskais pamats. Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka starp apelācijas sūdzības iesniedzēju un Birmas/Mjanmas militāro režīmu ir nepietiekami cieša saikne. Viņš nav Birmas/Mjanmas vadītājs, nedz arī persona, kura būtu saistīta ar vadītāju, kā arī ne tieši, ne netieši neatrodas vadītāja kontrolē. Nepietiek ar faktu, ka viņš ir dēls kādam, kurš, kā to uzskata Padome, esot guvis labumu no režīma. Vispārējā tiesa ir kļūdaini noteikusi, ka, tā kā (pēc Vispārējās tiesas domām) iestādēm esot bijušas pilnvaras noteikt daudz plašāku tirdzniecības embargo pret Birmu/Mjanmu, a fortiori tām esot pilnvaras noteikt šo līdzekļu iesaldēšanas pasākumu privātpersonai.

               5)

               Otrkārt, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, nosakot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējam ir pierādīšanas pienākums atspēkot pieņēmumu, ka viņš ir guvis labumu no režīma. Pierādīšanas pienākumam ir jābūt Padomei, lai tā pamatotu ierobežojošu pasākumu noteikšanu apelācijas sūdzības iesniedzējam un iesniegtu pierādījumus, kas to pamatotu.

               6)

               Treškārt, Vispārējā tiesa ir kļūdaini noteikusi, ka Padome esot izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu apelācijas sūdzības iesniedzēja iekļaušanai regulā. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka, ja Padome regulā iekļauj privātpersonu, skaidri norādot, ka tā gūst labumu no režīma ekonomikas politikas, Padomei ir jāsniedz faktisks un konkrēts šī viedokļa pamatojums attiecībā uz pašu apelācijas sūdzības iesniedzēju.

               7)

               Ceturtkārt, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, nosakot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējam nav piemērojamas tiesības uz aizstāvību. Tiesības uz aizstāvību, tostarp tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu un tiesības uz efektīvu pārbaudi tiesā, ir Eiropas Savienības likuma varas pamata aspekti, kuri ir piemērojami visos gadījumos, kad Savienības iestādes ievieš pasākumu, ar kuru tieši un nelabvēlīgi tiek skarta privātpersona. Turklāt Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, nosakot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības uz aizstāvību (pieļaujot, ka tās ir piemērojamas) netika pārkāptas, jo uzklausīšana neradītu atšķirīgu rezultātu tādēļ, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs neesot iesniedzis informāciju, kas varētu radīt atšķirīgu novērtējumu.

               8)

               Piektkārt, Vispārējā tiesa ir piemērojusi kļūdainu pārskatīšanas standartu lēmumiem, ar kuriem persona tiek iekļauta regulas par līdzekļu iesaldēšanu pielikumā. Šāda veida lēmuma tiesiskuma pārbaudei tiesā ir jāattiecas uz to faktu un apstākļu izvērtēšanu, kuri minēti kā šī pasākuma pamatojums, un pierādījumiem un informāciju, ar ko ir pamatots šis vērtējums.

               9)

               Visbeidzot, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, noraidot apelācijas sūdzības iesniedzēja argumentus, ka ir pārkāptas viņa tiesības uz īpašumu un ka regula viņam tika piemērota nepamatoti un nesamērīgi.

      (1)  Padomes 2008. gada 25. februāra Regula (EK) Nr. 194/2008, ar ko atjauno un stiprina ierobežojošus pasākumus pret Birmu/Mjanmu un atceļ Regulu (EK) Nr. 817/2006 (OV L 66, 1. lpp.).


title: Lieta T-356/05: Prasība, kas celta  2005. gada 19. septembrī  — Martina Zelenkovà/Eiropas Parlaments

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/32

         Prasība, kas celta 2005. gada 19. septembrī — Martina Zelenkovà/Eiropas Parlaments
   (Lieta T-356/05)
   (2005/C 296/68)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Martina Zelenkovà, Brisele (Beļģija), (pārstāvji — Ž. Vandersandens [G. Vandersanden], L. Levī [L. Levi], K. Ronci [C. Ronzi], juristi)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Prasītājas prasījumi:

               —

               apmierināt prasītājas prasījumus, t.i., atcelt pakāpi, kas noteikta ar iecēlējinstitūcijas 2004. gada 16. novembra lēmumu par iecelšanu amatā (kam bija jāstājas spēkā 2004. gada 1. decembrī) iecelt prasītāju A* kategorijas 5. pakāpes 2. līmenī, veicot prasītājas tiesību atjaunošanu, kas izriet no likumīgas nodarbinātības, t.i., likumīgas pakāpes noteikšanas, sākot ar 2004. gada 1. decembri, kas nozīmē iepriekšējo LA8 pakāpi vai tās ekvivalentu saskaņā ar Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 1.-11. pantu (A*7 ar atbilstošo līmeni saskaņā ar noteikumiem, kas bija spēkā pirms 2004. gada 1. maija);

               —

               atlīdzināt (i) zaudējumus ar “intérêts de retard” kā kompensāciju par kaitējumu prasītājas karjerai un atlīdzināt (ii) citus zaudējumus likumīgas samaksas formā, jo īpaši piemērojot pārejos noteikumu, kas ietverts Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 21. pantā, kas ir spēkā no 2004. gada 1. maija, vai, pakārtoti, samazinot iemaksas pensiju shēmā, pamatojoties uz vienlīdzīgas darba samaksas principu. Šīs tiesības būs pienācīgi jāizvērtē vēlākā posmā un tagad tiek novērtētas provizoriski un ex aequo et bono kā vismaz 5000 EUR gadā;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja — ierēdne, kas iecelta amatā pēc jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā 2004. gada 1. maijā, bet no rezerves saraksta, kas tika sastādīts pamatojoties uz konkursu, kas notika pirms šī datuma, apstrīd piešķirto pakāpi, ko Parlaments noteica kā A*5 atbilstoši jaunajiem noteikumiem. Viņa izvirza tādus pašu pamatus un argumentus kā prasītāji lietā T-58/05 (1).

      (1)  OV C 93, 16.04.2005., 38. lpp.


title: Lieta T-331/09: Prasība, kas celta 2009. gada 25. augustā — Novartis/ITSB — Sanochemia Pharmazeutika ( TOLPOSAN )

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/70

         Prasība, kas celta 2009. gada 25. augustā — Novartis/ITSB — Sanochemia Pharmazeutika (“TOLPOSAN”)
   (lieta T-331/09)
   2009/C 267/128
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Novartis AG, Basel (Šveice) (pārstāvis — N. Hebeis, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece:
      Sanochemia Pharmazeutika AG

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 18. jūnija lēmumu lietā R 1601/2007-1;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja:
      Sanochemia Pharmazeutika AG

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiskā preču zīme “TOLPOSAN” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 134 383)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiskās preču zīme “TONOPAN” starptautiskā reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē (Nr. 227 508)

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm esot sajaukšanas iespēja

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-220/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 27. aprīlī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – Planta Tabak-Manufaktur Dr. Manfred Obermann GmbH & Co. KG/Land Berlin

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 27. aprīlī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – Planta Tabak-Manufaktur Dr. Manfred Obermann GmbH & Co. KG/Land Berlin

   (Lieta C-220/17)
   (2017/C 239/31)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Planta Tabak-Manufaktur Dr. Manfred Obermann GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Land Berlin

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

                           a)

                           Vai Direktīvas 2014/40/ES (1) 7. panta 1. un 7. punkts, tos lasot kopā ar Direktīvas 2014/40/ES 7. panta 14. punktu, nav spēkā tiesiskās noteiktības principa pārkāpuma dēļ, jo tie nosaka dalībvalstīm pienākumu aizliegt laist tirgū noteikta veida tabakas izstrādājumus, neprecizējot, kuri no šiem tabakas izstrādājumiem jāaizliedz jau no 2016. gada 20. maija un kuri – tikai no 2020. gada 20. maija?

                           b)

                           Vai Direktīvas 2014/40/ES 7. panta 1. un 7. punkts, tos lasot kopā ar Direktīvas 2014/40/ES 7. panta 14. punktu, nav spēkā vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpuma dēļ, jo tie bez attaisnojoša iemesla pakārto aizliegumus, kas jāpieņem dalībvalstīm, pārdošanas apjomam?

                           c)

                           Vai Direktīvas 2014/40/ES 7. panta 1. un 7. punkts nav spēkā samērīguma principa un/vai LESD 34. panta pārkāpuma dēļ, jo tie nosaka dalībvalstīm pienākumu jau no 2016. gada 20. maija aizliegt laist tirgū tabakas izstrādājumus, kuriem piemīt raksturīgs aromāts un kuru pārdošanas apjoms Savienībā attiecīgā produktu kategorijā ir mazāks par 3 %?

                           d)

                           Gadījumā, ja atbilde uz pirmā jautājuma a), b) un c) daļu ir noliedzoša, kā ir jāinterpretē Direktīvas 2014/40/ES 7. panta 14. punktā ietvertais “produktu kategorijas” jēdziens? Vai klasifikācija “produktu kategorijās” jāveic pēc raksturīgā aromāta veida vai pēc (aromatizētā) tabakas izstrādājuma veida vai, pamatojoties uz abu kritēriju kombināciju?

                           e)

                           Gadījumā, ja atbilde uz pirmā jautājuma a), b) un c) daļu ir noliedzoša, kā ir jākonstatē, vai attiecīgā tabakas izstrādājuma gadījumā ir sasniegta 3 % robeža atbilstoši Direktīvas 2014/40/ES 7. panta 14. punktam, ja par to nav oficiālu un publiski pieejamu datu un statistikas?

               2.

                           a)

                           Vai, transponējot valsts tiesībās Direktīvas 2014/40/ES 8.–11. pantu, dalībvalstis var paredzēt papildu pārejas noteikumus?

                           b)

                           Gadījumā, ja atbilde uz otrā jautājuma a) daļu ir noliedzoša:

                                       (1)

                                       Vai Direktīvas 2014/40/ES 9. panta 6. punkts un 10. panta 1. punkta otrā teikuma f) apakšpunkts nav spēkā samērīguma principa un/vai LESD 34. panta pārkāpuma dēļ, jo tie deleģē Komisijai tiesības noteikt attiecīgas marķēšanas un iepakošanas prasības, nenosakot tai konkrētu izpildes termiņu un neparedzot detalizētākus pārejas noteikumus vai termiņus, kuri nodrošinātu, ka ieinteresētiem uzņēmumiem ir pietiekami daudz laika pielāgoties direktīvas prasībām?

                                       (2)

                                       Vai Direktīvas 2014/40/ES 9. panta 1. punkta otrais teikums (brīdinājuma teksts) un 4. punkta a) apakšpunkta otrais teikums (burtu izmērs), 10. panta 1. punkta otrā teikuma b) apakšpunkts (informācija par smēķēšanas atmešanu) un e) apakšpunkts (brīdinājumu izvietojums), kā arī 11. panta 1. punkta pirmais teikums (marķējums) nav spēkā samērīguma principa un/vai LESD 34. panta pārkāpuma dēļ, jo tajos dalībvalstīm ir paredzētas daudzas izvēles tiesības un tiesības izstrādāt noteikumus, nenosakot tām konkrētu izpildes termiņu un neparedzot detalizētākus pārejas noteikumus vai termiņus, kuri nodrošinātu, ka ieinteresētiem uzņēmumiem ir pietiekami daudz laika pielāgoties direktīvas prasībām?

               3.

                           a)

                           Vai Direktīvas 2014/40/ES 13. panta 1. punkta c) apakšpunkts, to lasot kopā ar 3. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm ir noteikts pienākums aizliegt izmantot informāciju par garšu, smaržu, jebkādiem aromatizētājiem vai citām piedevām arī tad, ja tā nav reklāmas informācija un sastāvdaļu izmantošana joprojām ir atļauta?

                           b)

                           Vai Direktīvas 2014/40/ES 13. panta 1. punkta c) apakšpunkts nav spēkā, jo ar to tiek pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pants?

      (1)  Eiropas parlaments un Padomes 2014. gada 3. aprīļa Direktīva 2014/40/ES par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu un ar ko atceļ Direktīvu 2001/37/EK (OV L 127, 1. lpp.)


title: Lieta T-495/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 16. marta spriedums – Sociedad agraria de transformación n°9982 Montecitrus/EUIPO – Spanish Oranges (“MOUNTAIN CITRUS SPAIN”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “MOUNTAIN CITRUS SPAIN” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “monteCitrus” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Preču līdzība — Apzīmējumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/38

         Vispārējās tiesas 2017. gada 16. marta spriedums – Sociedad agraria de transformación no9982 Montecitrus/EUIPO – Spanish Oranges (“MOUNTAIN CITRUS SPAIN”)
   (Lieta T-495/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “MOUNTAIN CITRUS SPAIN” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “monteCitrus” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Preču līdzība - Apzīmējumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 144/50)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sociedad agraria de transformación no9982 Montecitrus (Pulpí, Spānija) (pārstāvis – N. Fernández Fernández Pacheco, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji – A. Schifko un K. Sidat Humphreys)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Spanish Oranges, SL (Castellón, Spānija) (pārstāvis – F. Perez Arnau, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 26. jūnija lēmumu lietā R 871/2014-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Sociedad agraria de transformación no9982 Montecitrus un Spanish Oranges

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Sociedad agraria de transformación no9982 Montecitrus atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 354, 26.10.2015.


title: Lieta F-58/07: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums — Collotte /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2006. gada paaugstināšana amatā — Spēja strādāt trešajā valodā)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/70

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums — Collotte/Komisija
   (Lieta F-58/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2006. gada paaugstināšana amatā - Spēja strādāt trešajā valodā)
   (2009/C 44/122)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Pascal Collotte, Abstraat (Beļģija) (pārstāvji — É. Boigelot, pēc tam É. Boigelot un L. Defalque, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un G. Berscheid, tad C. Berardis-Kayser un L. Lozano Palacios)

      Persona, kas iestājusies lietā: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — I. Šulce un M. Simm)
   Priekšmets
   Lēmuma nepaaugstināt prasītāju A*12 pakāpē 2006. gada paaugstināšanā amatā, jo viņš nav pierādījis savu spēju strādāt trešajā valodā, atcelšana — Prasība atlīdzināt kaitējumu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas lēmumu neietvert Collotte vārdu ierēdņu, kas tiek paaugstināti A*12 pakāpē 2006. gada paaugstināšanā amatā, sarakstā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt.

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina prasītāja tiesāšanās izdevumus.

               4)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 199, 25.8.2007., 50. lpp.


title: Lieta C-454/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. augustā iesniedza Tribunal de première instance de Bruxelles (Beļģija) — Belgacom SA / Commune d'Etterbeek

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. augustā iesniedza Tribunal de première instance de Bruxelles (Beļģija) — Belgacom SA/Commune d'Etterbeek

   (Lieta C-454/13)
   2013/C 313/22
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Bruxelles

      Lietas dalībnieki pamattiesvedībā

      Prasītājs: Belgacom SA

      Atbildētāja: Commune d'Etterbeek

      Prejudiciālais jautājums

   Vai 12. un 13. pants Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvā 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu ((Atļauju izsniegšanas direktīva)) (1), ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts iestādes vai pašvaldības tiesiskais regulējumu, kas budžeta apsvērumu dēļ paredz nodokli par mobilo sakaru infrastruktūru, kas izveidota uz valsts vai privātā īpašuma, ko izmanto, veicot vispārējā atļaujā paredzētās darbības?

      (1)  OV L 108, 21. lpp.


title: Lieta T-555/08: Vispārējās tiesas 2009. gada 9. decembra rīkojums — IPublish Ganske Interactive Publishing /ITSB (navigācijas ierīces attēls)

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/49

         Vispārējās tiesas 2009. gada 9. decembra rīkojums — IPublish Ganske Interactive Publishing/ITSB (navigācijas ierīces attēls)
   (Lieta T-555/08) (1)

   2010/C 37/75

      Tiesvedības valoda — vācu

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009.


title: Lieta T-710/15: Prasība, kas celta 2015. gada 3. decembrī – Drex Technologies/Padome

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/32

         Prasība, kas celta 2015. gada 3. decembrī – Drex Technologies/Padome
   (Lieta T-710/15)
   (2016/C 059/36)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Drex Technologies SA (Tortola, Britu Virdžīnu salas) (pārstāvis – E. Ruchat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasītājas prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               līdz ar to piespriest Eiropas Savienībai pilnībā atlīdzināt prasītājai nodarīto kaitējumu apmērā, kādā to taisnīgi noteiks Vispārējā tiesa;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu, kas attiecas uz tai nodarīto morālo kaitējumu, proti, tās reputācijas aizskārumu, kam esot tieša cēloņsakarība ar Eiropas Savienības Padomes veiktajiem pasākumiem, par kuriem atbildīga esot šī iestāde.


title: Lieta T-122/10: Prasība, kas celta 2010. gada 10. martā — USFSPEI u.c./Padome

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/33

         Prasība, kas celta 2010. gada 10. martā — USFSPEI u.c./Padome
   (Lieta T-122/10)
   2010/C 148/58
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Union syndicale fédérale des services publics européens et internationaux (USFSPEI) (Brisele, Beļģija), Giuseppe Calo (Luksemburga, Luksemburga), Jean-Pierre Tytgat (Mamer, Luksemburga) (pārstāvji — J.-N. Louis, A. Coolen, B. Cambier, L. Renders un S. Pappas, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2009. gada 23. decembra Regulu (ES, Euratom) Nr. 1296/2009, ar ko no 2009. gada 1. jūlija koriģē Eiropas Savienības ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojumu un pensijas, kā arī korekcijas koeficientus, kurus piemēro šim atalgojumam un pensijām, paturot to spēkā līdz brīdim, kad Padome saskaņā ar Komisijas priekšlikumu pieņems jaunu regulu, kas stāsies spēkā no 2009. gada 1. jūlija;

               —

               piespriest Padomei izmaksāt prasītājiem Calo un Tytgat, kā arī citiem Eiropas Savienības ierēdņiem un darbiniekiem nesamaksāto darba algu un pensijas daļu, kas tiem pienākas no 2009. gada 1. jūlija un nokavējuma procentus, kuri ir aprēķināti sākot no datuma, kurā bija jāizmaksā attiecīgās summas, atbilstoši likmei, ko ECB noteikusi galvenajām refinansēšanas operācijām, kam pieskaitīti divi punkti;

               —

               piespriest Padomei samaksāt USF simbolisku summu viena EUR apmērā kā atlīdzību par morālo kaitējumu, kas nodarīts pieņemot 2009. gada 23. decembra prettiesisko Regulu Nr. 1296/2009

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāji lūdz atcelt Padomes 2009. gada 23. decembra Regulu (ES, Euratom) Nr. 1296/2009, ar ko no 2009. gada 1. jūlija koriģē Eiropas Savienības ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojumu un pensijas, kā arī korekcijas koeficientus, kurus piemēro šim atalgojumam un pensijām (1).
   Savu prasību pamatojumam prasītāji norāda, ka Regula Nr. 1296/2009 ir prettiesiska, kā arī atsaucas uz procesa ļaunprātīgu izmantošanu un no LES 4. panta 3. punkta izrietošo lojālas sadarbības un saskaņotības principu pārkāpumu.
   Tie atsaucas arī uz Civildienesta noteikumu 65. un 65.a panta, kā arī Civildienesta noteikumu XI pielikuma 1. un 3. panta pārkāpumu, kā arī paralēlisma principa, tiesiskās paļāvības principa un principa patere legem quam ipse fecisti pārkāpumu.
   Visbeidzot prasītāji izvirza pienākuma norādīt pamatojumu un samērīguma principa pārkāpumu.

      (1)  OV 2009 L 348, 10. lpp.


title: Lieta T-83/13 P: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. septembra rīkojums – BS/Komisija Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Sociālais nodrošinājums — Civildienesta noteikumu 73. pants — Noteikumi par apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību risku — Koleģialitātes princips — Strīda tiesiskais raksturs — Fiziskās un garīgās integritātes aizskāruma līmenis — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/21

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. septembra rīkojums – BS/Komisija
   (Lieta T-83/13 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Sociālais nodrošinājums - Civildienesta noteikumu 73. pants - Noteikumi par apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību risku - Koleģialitātes princips - Strīda tiesiskais raksturs - Fiziskās un garīgās integritātes aizskāruma līmenis - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   (2014/C 431/36)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: BS (Messine, Itālija) (pārstāvis – C. Pollicino, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Currall un V. Joris, vēlāk J. Currall, pārstāvji, kam palīdz D. Gullo, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 12. decembra spriedumu BS/Komisija (F-90/11, Recueil FP, EU:F:2012:188) nolūkā atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               BS sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      (1)  OV C 101, 6.4.2013.


title: Lieta T-433/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisija, ko Angela Davi iesniedza 2004. gada 22. oktobrī

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/42

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisija, ko Angela Davi iesniedza 2004. gada 22. oktobrī
   (Lieta T-433/04)
   (2005/C 6/82)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 22. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Angela Davi, ar dzīvesvietu Briselē, kuru pārstāv Lucas Vogel, avocat.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt iecēlējiestādes 2004. gada 2. jūlija lēmumu, ar kuru tā noraidīja prasītājas 2004. gada 1. marta sūdzību, ar kuru viņa apstrīdēja lēmumu viņu nepaaugstināt amatā no C3 kategorijas un C2 kategoriju 2003. gada paaugstināšanas amatā laikā;

               —

               nepieciešamības gadījumā, atcelt arī iecēlējiestādes sākotnējo 2003. gada decembra lēmumu, ar kuru viņa netika paaugstināta no C3 kategorijas un C2 kategoriju 2003. gada amatā paaugstināšanas laikā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Izvirzītie pamati un galvenie argumenti ir identiski lietā T-432/04 minētajiem.


title: Lieta T-761/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 13. septembra rīkojums – Sogepa/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Kristāla izstrādājumi — Atbalsts aizdevuma veidā — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Pienākums atgūt maksātnespējas procesā esošam uzņēmumam piešķirto atbalstu — Formas prasību neievērošana — Nepieņemamība

text:
               7.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/20

         Vispārējās tiesas 2016. gada 13. septembra rīkojums – Sogepa/Komisija
   (Lieta T-761/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Kristāla izstrādājumi - Atbalsts aizdevuma veidā - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Pienākums atgūt maksātnespējas procesā esošam uzņēmumam piešķirto atbalstu - Formas prasību neievērošana - Nepieņemamība)
   (2016/C 410/28)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société wallonne de gestion et de participations (Sogepa) (Lježa, Beļģija) (pārstāvji – A. Lepièce un H. Baeyens, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland, L. Armati un B. Stromsky)

      Priekšmets

   Ar LESD 263. pantu pamatota prasība atcelt Komisijas 2014. gada 31. jūlija Lēmuma (ES) 2015/1825 par nepaziņotu valsts atbalstu SA.34791 (2013/C) (ex 2012/NN) – Beļģija – Atbalsts uzņēmuma AS Val Saint-Lambert glābšanai (OV 2015, L 269, 47. lpp.) 3.–6. pantu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Société wallonne de gestion et de participations (Sogepa) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijai radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 68, 22.2.2016.


title: Lieta C-282/07: Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 22. decembra spriedums ( Cour d'appel de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — État belge — SPF Finances / Truck Center SA (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — EK līguma 52. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem, EKL 43. pants) un EK līguma 58. pants (jaunajā redakcijā, EKL 48. pants) — Kapitāla brīva aprite — EK līguma 73.B un 73.D pants (jaunajā redakcijā attiecīgi EKL 56. un 58. pants) — Juridisku personu aplikšana ar nodokļiem — Ienākumi no kapitāla un kustamas mantas — Nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā — Kustamas mantas priekšnodoklis — Kustamas mantas priekšnodokļa iekasēšana par sabiedrībām nerezidentēm pārskaitītiem procentiem — Kustamas mantas priekšnodokļa neiekasēšana par sabiedrībām rezidentēm pārskaitītiem procentiem — Konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu — Ierobežojums — Neesamība)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/12

         Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 22. decembra spriedums (Cour d'appel de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — État belge — SPF Finances/Truck Center SA

   (Lieta C-282/07) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - EK līguma 52. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem, EKL 43. pants) un EK līguma 58. pants (jaunajā redakcijā, EKL 48. pants) - Kapitāla brīva aprite - EK līguma 73.B un 73.D pants (jaunajā redakcijā attiecīgi EKL 56. un 58. pants) - Juridisku personu aplikšana ar nodokļiem - Ienākumi no kapitāla un kustamas mantas - Nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā - Kustamas mantas priekšnodoklis - Kustamas mantas priekšnodokļa iekasēšana par sabiedrībām nerezidentēm pārskaitītiem procentiem - Kustamas mantas priekšnodokļa neiekasēšana par sabiedrībām rezidentēm pārskaitītiem procentiem - Konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu - Ierobežojums - Neesamība)
   (2009/C 44/19)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour d'appel de Liège
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: État belge — SPF Finances

      Atbildētāja: Truck Center SA

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour d'appel de Liège (Beļģija) — EKL 56. un EKL 58. panta interpretācija — Kapitāla brīva aprite — Juridisku personu aplikšana ar nodokļiem — Kustamas mantas priekšnodoklis, ko dalībvalsts nodokļu iestādes ietur par ienākumiem no kapitāla, kurus šajā valstī reģistrēta sabiedrība izmaksā citā dalībvalstī reģistrētai sabiedrībai — Priekšnodokļa neiekasēšana, ja minētos ienākumus saņem šajā pašā dalībvalstī reģistrēta sabiedrība — Nepamatoti atšķirīga attieksme vai atšķirīga situācija, kas pamato atšķirīgu attieksmi — Divpusējās konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu ietekme šajā sakarā
   Rezolutīvā daļa:
   EK līguma 52. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem — EKL 43. pants), EK līguma 58. pants (jaunajā redakcijā — EKL 48. pants), EK līguma 73.B pants un EK līguma 73.D pants (jaunajā redakcijā attiecīgi — EKL 56. un 58. pants) ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums nodokļu jomā, kāds ir pamata tiesvedībā, kurā ir paredzēts ieturēt nodokli ienākumu gūšanas vietā no procentiem, kurus sabiedrība, kas ir šīs valsts rezidente, ir pārskaitījusi sabiedrībai, kas ir citas dalībvalsts rezidente, vienlaikus šādu ieturējumu nepiemērojot procentiem, kas ir pārskaitīti sabiedrībai, kura ir pirmās dalībvalsts rezidente un kuras ienākumiem pēdējā minētajā dalībvalstī tiek piemērots sabiedrību ienākumu nodoklis.

      (1)  OV C 199, 25.8.2007.


title: Lieta T-473/15: Prasība, kas celta 2015. gada 14. augustā – Capella/ITSB – Abus (“APUS”)

text:
               5.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/33

         Prasība, kas celta 2015. gada 14. augustā – Capella/ITSB – Abus (“APUS”)
   (Lieta T-473/15)
   (2015/C 328/30)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Capella EOOD (Sofija, Bulgārija) (pārstāvis – F. Henkel, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Abus August Bremicker Söhne KG (Wetter/Volmarstein, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “APUS” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 415 511

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 2. jūnija lēmums lietā R 117/2014–4

      Prasītājas prasījumi:

   grozot apstrīdēto lēmumu,

               —

               apstrīdēto lēmumu atcelt un nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Apelācijas padomei;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrā teikuma pārkāpums.


title: Lieta C-43/15 P: Tiesas (virspalāta) 2016. gada 8. novembra spriedums – BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), LG Electronics Inc. Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “compressor technology”, reģistrācijas pieteikums — Vārdisku preču zīmju “KOMPRESSOR PLUS” un “KOMPRESSOR” īpašnieka iebildumi — Daļējs reģistrācijas atteikums — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 60. pants — Regula (EK) Nr. 216/96 — 8. panta 3. punkts — “Pretapelācijas” sūdzība — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Agrāku valsts preču zīmju vāja atšķirtspēja — Sajaukšanas iespēja

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/12

         Tiesas (virspalāta) 2016. gada 8. novembra spriedums – BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), LG Electronics Inc.

   (Lieta C-43/15 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “compressor technology”, reģistrācijas pieteikums - Vārdisku preču zīmju “KOMPRESSOR PLUS” un “KOMPRESSOR” īpašnieka iebildumi - Daļējs reģistrācijas atteikums - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 60. pants - Regula (EK) Nr. 216/96 - 8. panta 3. punkts - “Pretapelācijas” sūdzība - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Agrāku valsts preču zīmju vāja atšķirtspēja - Sajaukšanas iespēja)
   (2017/C 006/13)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (pārstāvji – S. Biagosch un R. Kunz-Hallstein, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – M. Fischer), LG Electronics Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 146, 4.5.2015.


title: Lieta F-126/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. oktobrī – ZZ /Komisija un EĀDD

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/50

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. oktobrī – ZZ/Komisija un EĀDD
   (Lieta F-126/14)
   (2015/C 034/61)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – M. Tallent, avocat)

      Atbildētāji: Eiropas Komisija un Eiropas Ārējās drošības dienests (EĀDD)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt līgumus Eiropas Ārējās drošības dienestā, lēmumu, ar kuru ir apstiprināts ierobežojums prasītāja pārcelšanās izdevumu no Melnkalnes uz viņa izcelsmes valsti atlīdzināšanai

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, pārsūdzēto 2014. gada 23. jūlija nolēmumu, kas tika paziņots 2014. gada 1. augustā;

               —

               konstatēt, ka ZZ tiek atmaksāti ar viņa pārcelšanos saistītie faktiskie izdevumi EUR 17  940 apmērā;

               —

               pakārtoti, konstatēt, ka ZZ tiek atmaksāti viņa pārcelšanās izdevumi EUR 7  960 apmērā;

               —

               konstatēt, ka visu tiesvedības izdevumu atmaksa ir jāuzņemas Eiropas Ārējās drošības dienestam.


title: Lietas C-93/04 izslēgšana no reģistra

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/32

         Lietas C-93/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 6/61)

      (tiesvedības valoda - itāļu)

   Eiropas Kopienu tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 6. jūlijā ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-93/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku.

      (1)  OV C 94, 17.4.2004.


title: Lieta C-137/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 18. martā iesniedza Bayerisches Verwaltungsgericht München (Vācija) — Herbaria Kräuterparadies GmbH/Freistaat Bayern

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 18. martā iesniedza Bayerisches Verwaltungsgericht München (Vācija) — Herbaria Kräuterparadies GmbH/Freistaat Bayern

   (Lieta C-137/13)
   2013/C 171/27
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bayerisches Verwaltungsgericht München

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Herbaria Kräuterparadies GmbH

      Atbildētāja: Freistaat Bayern

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas (EK) Nr. 889/2008 (1) 27. panta 1. punkta f) apakšpunkts ir jāsaprot tādējādi, ka minēto vielu izmantošana ir likumīgi nepieciešama tikai tad, ja Savienības tiesību vai ar tām saderīgā valsts tiesību normā attiecībā uz pārtikas produktu, kam minētās vielas ir jāpievieno, ir tieši paredzēta šo vielu pievienošana vai vismaz norādīts minimālā pievienojamo vielu koncentrācija?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu atbilde ir noliedzoša, vai Regulas (EK) Nr. 889/2008 27. panta 1. punkta f) apakšpunkts ir izprotams tādējādi, ka minēto vielu izmantošana ir likumīgi nepieciešama arī tad, kad, šo pārtikas produktu laižot tirgū kā uztura bagātinātāju vai ietverot veselīguma norādes, nepievienojot vismaz kādu no minētajām vielām tiktu maldināti patērētāji, jo pārtikas produkts minēto vielu pārāk zemās koncentrācijas dēļ nevar pildīt savu funkciju kā pārtika vai arī savu veselīguma norādē paredzēto funkciju?

               3)

               Ja uz pirmo jautājumu atbilde ir noliedzoša, vai Regulas (EK) Nr. 889/2008 27. panta 1. punkta f) apakšpunkts ir izprotams tādējādi, ka minēto vielu izmantošana ir likumīgi nepieciešama arī tad, kad konkrētas veselīguma norādes drīkst izmantot tikai attiecībā uz pārtikas produktiem, kuri satur vismaz vienu no minētajām vielām noteiktā, tā sauktā, pietiekamā daudzumā?

      (1)  Komisijas 2008. gada 5. septembra Regula (EK) Nr. 889/2008, ar ko paredz sīki izstrādātus bioloģiskās ražošanas, marķēšanas un kontroles noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 834/2007 par bioloģisko ražošanu un bioloģisko produktu marķēšanu (OV L 250, 1. lpp.).


title: Lieta T-273/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 22. maija spriedums — Olive Line International /ITSB — Umbria Olii International ( “O·LIVE” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “O·LIVE” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas un Spānijas grafiskas un vārdiska preču zīmes “Olive line” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/13

         Vispārējās tiesas 2012. gada 22. maija spriedums — Olive Line International/ITSB — Umbria Olii International (“O·LIVE”)
   (Lieta T-273/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “O·LIVE” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas un Spānijas grafiskas un vārdiska preču zīmes “Olive line” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 200/24
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Olive Line International, SL (Madride, Spānija) (pārstāvis — P. Koch Moreno, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Umbria Olii International Srl (Roma, Itālija) (pārstāvis — E. Montelione, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 14. aprīļa lēmumu lietā R 4/2009-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Olive Line International, SL un O. International Srl

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 14. aprīļa lēmumu lietā R 4/2009-4 atcelt tiktāl, ciktāl tas attiecas uz, pirmkārt, visām preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm, kas ietilpst 3. klasē, proti, “balināšanas līdzekļiem un citiem līdzekļiem mazgāšanas vajadzībām; tīrīšanas, pulēšanas, attaukošanas un abrazīviem līdzekļiem; ziepēm; parfimērijas izstrādājumiem, ēteriskām eļļām, kosmētiskiem līdzekļiem, matu losjoniem; zobu pulveriem”, un, otrkārt, “cilvēku un dzīvnieku higiēnas un skaistumkopšanas līdzekļiem”, kas ir norādīti preču zīmes reģistrācijas pieteikumā un ietilpst 44. klasē;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               ITSB un Umbria Olii International Srl paši sedz trīs ceturtdaļas savu tiesāšanās izdevumu, kā arī katrs atlīdzina trīs astotdaļas Olive Line International, SL tiesāšanās izdevumu;

               4)

               Olive Line International, SL pati sedz vienu ceturtdaļu savu tiesāšanās izdevumu, kā arī atlīdzina vienu ceturtdaļu ITSB un Umbria Olii International Srl tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 221, 14.08.2010.


title: Lieta T-393/15: Prasība, kas celta 2015. gada 13. jūlijā – Università del Salento/Komisija

text:
               21.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/54

         Prasība, kas celta 2015. gada 13. jūlijā – Università del Salento/Komisija
   (Lieta T-393/15)
   (2015/C 311/59)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Università del Salento (Lecce, Itālija) (pārstāvis – F. Vetrò, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu atcelt apstrīdētos tiesību aktus un līdz ar to piespriest samaksāt summas, kas vēl ir jāmaksā Salento universitātes Inovāciju inženierijas departamentam saistībā ar līgumu ar nosaukumu “Support for training career of researchers”, Grant Agreement n. 6102350, Explaining the nature of technological innovation in Chinese enterprises”, ar visām no tā izrietošajām tiesiskajām sekām, ieskaitot tiesāšanās izdevumus, kas ir radušies šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir vērsta pret Eiropas Komisijas Ģenerāldirekcijas “Vispārējais budžets, budžeta izpilde (Vispārējais budžets un EAF) Parādu atgūšana”2015. gada 4. maija aktu (protokols N. D/CA – B.2 – 005817) un tam pielikumā ietverto paziņojumu par parādu. Minētais akts attiecas uz prasījuma, kas Salento universitātes Inovāciju inženierijas departamentam bija pret Eiropas Komisiju par tā sauktās Marie Curie sērijas līguma izpildi ar nosaukumu “Support for training career of researchers”, Grant Agreement n. 6102350, Explaining the nature of technological innovation in Chinese enterprises”, ieskaitu prasījumā, kurš, kā uzskata Komisija, tai bija pret šīs pašas Salento universitātes Tiesību zinātņu departamentu saistībā ar līgumu ar nosaukumu “Agreement JUST/2010/JPEN/AG/1540 – Judicial Training and Research on EU crimes against environment and maritime pollution”.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Itālijas Konstitūcijas 3. un 24. pants, ir ļaunprātīgi izmantotas pilnvaras, pārsniegtas pilnvaras, izdarot kļūdainus pieņēmumus, nav veikta izmeklēšana, ir pieļauta kļūda faktos, kā arī ir pārkāpts un nepareizi piemērots Eiropas Savienības Finanšu regulas 81. pants.

                           —

                           Šajā ziņā tā norāda, ka kompensācija ir tikusi īstenota, pārkāpjot Eiropas tiesību normas par noteiktību, likviditāti un iekasējamību. Šajā gadījumā parādnieks apstrīd iespējamo parādu, kā tas izriet no lietas materiālos ietvertās sarakstes. Komisijas lēmums esot vienpusējs un kā tāds pārkāpjot vienlīdzības principu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, kas ir pārkāpts un nepareizi piemērots Kopienu tiesiskā regulējuma efektivitātes princips, ir pārkāpts un nepareizi piemērots labas finanšu pārvaldības princips un pārsniegtas pilnvaras, jo nav veikta izmeklēšana.

                           —

                           Šajā ziņā tā norāda, ka summas, kas tika piešķirtas Inovāciju inženierijas departamenta izpētes projektam, bija paredzēts izmantot tikai izpētes darbībai, kurai tās bija piešķirtas, un tās nevarēja būt tādu prasījumu ieskaita priekšmets, kas attiecas uz darbību, kura nav tā, kas ir īstenota minētā izpētes projekta ietvaros, nepārkāpjot efektivitātes principu. Apstrīdētie akti esot pretrunā arī pareizas finanšu pārvaldības principam, jo Komisija, īstenojot ieskaitu, piešķirtās summas nav izmantojusi atbilstoši mērķim, kādam tās bija paredzētas.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts un nepareizi piemērots LESD 296. pants.

                           —

                           Šajā ziņā tā norāda, ka ar apstrīdēto aktu nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, kas ir noteikts minētajā tiesību normā, jo nav norādīti ne avoti, ne iemesli, ne arī juridiskais pamatojums lēmumam, ka summas, uz ko bija tiesības Inovāciju inženierijas departamentam, tiek ieskaitītas tajās, uz kurām bija tiesības Tiesību zinātņu departamentam.


title: Lieta C-548/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 24. oktobrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n °2 de Marchena (Spānija) — Caixabank S.A./Francisco Javier Brenes Jiménez un Andrea Jiménez Jiménez

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 24. oktobrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena (Spānija) — Caixabank S.A./Francisco Javier Brenes Jiménez un Andrea Jiménez Jiménez

   (Lieta C-548/13)
   2014/C 24/03
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Caixabank S.A.

      Atbildētāji: Francisco Javier Brenes Jiménez un Andrea Jiménez Jiménez

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai atbilstoši Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvai 93/13/EEK (1) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, īpaši direktīvas 6. panta 1. punktam, nolūkā nodrošināt patērētāju un lietotāju tiesību aizsardzību atbilstoši līdzvērtības un efektivitātes principiem, gadījumā, kad valsts tiesa izvērtē negodīga noteikuma par nokavējuma procentiem esamību hipotekārā kredīta līgumos, tai ir jāatzīst šis noteikums par spēkā neesošu un nesaistošu vai arī, gluži pretēji, tai ir jāgroza attiecīgais noteikums par procentiem, nosūtot jautājumu līguma izpildītājam vai aizdevējam procentu pārrēķināšanai?

               2)

               Vai [2013. gada] 14. maija Likuma 1/2013 Otrajā pārejas noteikumā ir ietverts skaidrs patērētāju interešu aizsardzības ierobežojums, netieši tiesai nosakot par pienākumu grozīt noteikumu par nokavējuma procentiem, kurš tiek uzskatīts par negodīgu, pārrēķinot noteiktos procentus un atstājot spēkā negodīgo aprēķinu, tā vietā, lai atzītu noteikumu par spēkā neesošu un patērētājam nesaistošu?

               3)

               Vai [2013. gada] 14. maija Likuma 1/2013 Otrais pārejas noteikums, ciktāl ar to tiek traucēta līdzvērtības un efektivitātes principu piemērošana patērētāju tiesību aizsardzības jomā un notiek izvairīšanās no spēkā neesamības un saistoša spēka neesamības sankcijas piemērošanas noteikumiem par nokavējuma procentiem, kas tiek uzskatīti par negodīgiem un kas ir ietverti hipotekārā kredīta līgumos, kas ir noslēgti pirms [2013. gada] 14. maija Likuma 1/2013 spēkā stāšanās, ir pretrunā Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvai 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, īpaši tās 6. panta 1. punktam?

      (1)  OV L 95, 29. lpp.


title: Lieta T-487/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 19. maija rīkojums — Falcon Sporting Goods pret ITSB ( BIN LADIN ) (Kopienas preču zīme — Reģistrācijas atteikums — Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana)

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/21

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 19. maija rīkojums — Falcon Sporting Goods pret ITSB (“BIN LADIN”)
   (Lieta T-487/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Reģistrācijas atteikums - Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana)
   (2006/C 190/37)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Falcon Sporting Goods AG, Zug (Šveice) (pārstāvis — J. Weigell, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2004. gada 29. septembra lēmumu (lieta Nr. 176/2004-2) par atteikumu reģistrēt vārdisku preču zīmi “BIN LADIN”
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 57, 05.03.2005.


title: Lieta T-190/16: Prasība, kas celta 2016. gada 27. aprīlī – Azarov/Padome

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/30

         Prasība, kas celta 2016. gada 27. aprīlī – Azarov/Padome
   (Lieta T-190/16)
   (2016/C 222/38)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mykola Yanovych Azarov (Kijeva, Ukraina) (pārstāvji – G. Lansky un A. Egger, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2016. gada 4. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/318, ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 60, 76. lpp.), kā arī Padomes 2016. gada 4. marta Īstenošanas regulu (ES) [Nr.] 2016/311, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 60, 1. lpp.), ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               veikt konkrētus procesa organizatoriskos pasākumus, proti, it īpaši:

                           —

                           uzdot jautājumus Padomei,

                           —

                           uzaicināt Padomi sniegt rakstveida vai mutvārdu paskaidrojumus par atsevišķiem strīda aspektiem,

                           —

                           lūgt Padomei un trešajām personām, tostarp, Komisijai, EĀDD UN Ukrainai, sniegt informāciju vai ziņas,

                           —

                           lūgt iesniegt dokumentus vai citus pierādījumus, kas attiecas uz lietu;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots pamattiesību pārkāpums.
               Saistībā ar šo pamatu prasītājs atsaucas uz tiesību uz īpašumu pārkāpumu un tiesību uz uzņēmējdarbības brīvību pārkāpumu. Turklāt viņš norāda uz noteikto ierobežojošo pasākumu nesamērīgumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota pilnvaru nepareiza izmantošana.
               Šajā ziņā prasītājs cita starpā apgalvo, ka Padome esot nepareizi izmantojusi pilnvaras, jo, nosakot ierobežojošos pasākumus, kas vērsti pret prasītāju, esot tikuši sasniegti galvenokārt citi mērķi, nevis tiesiskuma faktiska stiprināšana un atbalstīšana, kā arī cilvēktiesību ievērošana Ukrainā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots labas pārvaldības principa pārkāpums.
               Saistībā ar šo pamatu prasītājs it īpaši apgalvo, ka ir tikušas pārkāptas tiesības uz objektīvu lietas izskatīšanu, tiesības uz taisnīgu un godīgu lietas izskatīšanu, kā arī tiesības uz kārtīgu faktu izpēti.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda novērtējumā.