title: Lieta T-107/13 P: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. janvāra spriedums – Trentea / FRA Apelācija — Civildienests — Pagaidu darbinieki — Pieņemšana darbā — Lēmums noraidīt kandidatūru un iecelt amata citu kandidātu — Pamats, kas pirmo reizi izvirzīts tiesas sēdē — Pierādījumu sagrozīšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Piespriešanas atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apstrīdēšana

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/31

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. janvāra spriedums – Trentea/FRA

   (Lieta T-107/13 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Pieņemšana darbā - Lēmums noraidīt kandidatūru un iecelt amata citu kandidātu - Pamats, kas pirmo reizi izvirzīts tiesas sēdē - Pierādījumu sagrozīšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Piespriešanas atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apstrīdēšana)
   (2015/C 065/42)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Cornelia Trentea (Barselona, Spānija) (pārstāvji – L. Levi un M. Vandenbussche, avocats)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA) (pārstāvis – M. Kjærum, kuram palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 11. decembra spriedumu Trentea/FRA (F-112/10, Krājums–CDL, EU:F:2012:179), ar kuru prasīts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Cornelia Trentea sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras (FRA) tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 129, 4.5.2013.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 156,12.6.2004

text:
               26.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/14

         (2004/C 168/25)
   Tiesas pēdējā publikācija
         Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 156, 12.6.2004.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 146, 29.5.2004.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta T-243/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 19. maija spriedums — Ravensburger /ITSB — Educa Borras ( “EDUCA Memory game” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme “EDUCA Memory game” — Agrākas valsts un starptautiska preču zīmes “MEMORY” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Apzīmējumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts, 74. un 75. pants (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts, 76. un 77. pants))

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/35

         Vispārējās tiesas 2010. gada 19. maija spriedums — Ravensburger/ITSB — Educa Borras (“EDUCA Memory game”)
   (Lieta T-243/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “EDUCA Memory game” - Agrākas valsts un starptautiska preču zīmes “MEMORY” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Apzīmējumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts, 74. un 75. pants (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts, 76. un 77. pants))
   2010/C 179/60
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ravensburger AG (Ravensburga, Vācija) (pārstāvji — G. Würtenberger un R. Kunze, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Educa Borras, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis — I. Valdelomar Serrano, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 8. aprīļa lēmumu lietā R 597/2007-2 par spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Ravensburger AG un Educa Borras, SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Ravensburger AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 209, 15.08.2008.


title: Lieta T-772/14: Prasība, kas celta 2014. gada 21. novembrī – Musso/Parlaments

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/45

      Prasība, kas celta 2014. gada 21. novembrī – Musso/Parlaments
      (Lieta T-772/14)
      (2015/C 016/69)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: François Musso (Ajaccio, Francija) (pārstāvis – A. Gross, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  pieņemt šo prasību un atzīt par pamatotu;

                  —

                  atcelt 2014. gada 22. septembra lēmumu:

                              —

                              galvenokārt, pamatojoties uz principa par saprātīgu termiņu neievērošanu, kas atbilstošā gadījumā ietekmē tiesību uz aizstāvību īstenošanu;

                              —

                              alternatīvi, pamatojoties uz procesuālu pārkāpumu, kas izriet no tā, ka prasījums neesot pareizs un droša rakstura;

                  —

                  pakārtoti, izdot rīkojumu par šīs prasības apvienošanu ar 2014. gada 8. augusta prasību lietā Musso/Eiropas Parlaments (reģistrācijas Nr. 633447, lieta Nr. T-589/14);

                  —

                  papildus pakārtoti, atcelt 2014. gada 22. septembra lēmumu, kurš ir saistīts un izriet no 2014. gada 26. jūnija lēmuma, kuru savukārt tika prasīts atcelt 2014. gada 8. augusta prasībā (Musso/Eiropas Parlaments, reģistrācijas Nr. 633447, lietas Nr. T-589/14);

                              —

                              pamatojoties uz formālu pārkāpumu, jo 2014. gada 26. jūnija lēmumu neparakstīja priekšsēdētājs;

                              —

                              alternatīvi, pamatojoties uz tiesību uz aizstāvību pārkāpumu, jo 1996. gada 17. jūlija lēmums, uz kura pamata tika pieņemts 2014. gada 26. jūnija lēmums, netika publicēts;

                              —

                              alternatīvi, pamatojoties uz 2014. gada 26. jūnija lēmuma nepietiekamu pamatojumu;

                              —

                              alternatīvi, pamatojoties uz principa par saprātīgu termiņu pārkāpumu, kas ietekmē tiesību uz aizstāvību īstenošanu;

                              —

                              alternatīvi, pamatojoties uz principa par iegūtajām tiesībām pārkāpumu;

                  —

                  saglābāt prasītājam visas pārējās prasījumu tiesības, tiesību aizsardzības līdzekļus, prasības pamatus un rīcības iespējas;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza astoņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērots princips par saprātīgu termiņu, tādējādi ietekmējot prasītāja tiesības uz aizstāvību, jo 2014. gada 22. septembra lēmums, proti, apstrīdētais paziņojums par parādu, esot ticis pieņemts divpadsmit gadus pēc tam, kad Parlaments bija konstatējis savas prasījuma tiesības pret prasītāju.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauts formāls pārkāpums apstrīdētajā paziņojumā par parādu, jo Parlamenta prasījums neesot ne drošs, ne pareizs Deleģētās regulas (ES) Nr. 1268/2012 (1) 81. panta izpratnē un turklāt nav pārbaudāms.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauts formāls pārkāpums 2014. gada 26. jūnija lēmumā, kā rezultātā tika sagatavots apstrīdētais paziņojums par parādu, jo minēto lēmumu neesot parakstījis Parlamenta priekšsēdētājs saskaņā ar Eiropas Parlamenta Iekšējo reglamentu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas prasītāja tiesības uz aizstāvību, jo 1996. gada 17. jūlija lēmums, kas bija iepriekš minētā 2014. gada 26. jūnija lēmuma pamatā, netika publicēts, pārkāpjot Eiropas Parlamenta Iekšējā reglamenta 28. pantu.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots sacīkstes princips.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka iepriekš minētajā 2014. gada 26. jūnija lēmumā neesot norādīts pietiekams pamatojums.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērots princips par saprātīgu termiņu, jo Parlaments esot uzsācis piedziņas procedūru pret prasītāju tikai pēc astoņiem gadiem.

                  8.

                  Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērots princips par iegūtajām tiesībām, jo ar 2014. gada 26. jūnija lēmumu, pēc kura tika sagatavots apstrīdētais paziņojums par parādu, esot tikušas apšaubītas tiesības uz pensiju, kādas prasītājs bija ieguvis 1994. gada 3. augustā.

         (1)  Komisijas 2012. gada 29. oktobra Deleģētā regula (ES) Nr. 1268/2012 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem (OV L 362, 1. lpp.).


title: Lieta C-70/06: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2008. gada 10. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Tiesas spriedums, ar ko konstatē pienākumu neizpildi — Neizpilde — Finansiālā sankcija)

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/6

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2008. gada 10. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-70/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Tiesas spriedums, ar ko konstatē pienākumu neizpildi - Neizpilde - Finansiālā sankcija)
   (2008/C 64/07)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Lūiss [X. Lewis], A. Kaeiross [A. Caeiros] un P. Andrade [P. Andrade], pārstāvji)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Fernandišs [L. Fernandes], P. Fragozo Martinsa [P. Fragoso Martins] un Ž. A. de Oliveira [J. A. de Oliveira], pārstāvji)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 228. pants — Tiesas 2004. gada 14. oktobra sprieduma lietā C-275/03 neizpilde — Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvas 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz pārsūdzības procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesības (OV L 395, 33. lpp.), nepareiza transponēšana — Lūgums noteikt kavējuma naudu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               neatceldama 1967. gada 21. novembra Dekrētu-likumu Nr. 48 051, saskaņā ar kuru ir jāpierāda vaina vai tīša nevērība, lai atlīdzinātu zaudējumus personām, kam Kopienu tiesību publisko iepirkumu jomā vai valsts noteikumu, kas tās īsteno, pārkāpuma dēļ nodarīts kaitējums, Portugāles Republika nav veikusi vajadzīgos pasākumus 2004. gada 14. oktobra sprieduma izpildei lietā C-275/03 Komisija/Portugāle, un šī iemesla dēļ tā nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar EKL 228. panta 1. punktu;

               2)

               piespriest Portugāles Republikai samaksāt Eiropas Kopienu Komisijai kontā “Eiropas Kopienas pašu resursi” kavējuma naudu EUR 19 392 apmērā par katru nokavēto dienu, īstenojot vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu iepriekš minēto 2004. gada 14. oktobra spriedumu lietā Komisija/Portugāle, sākot no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz minētā 2004. gada 14. oktobra sprieduma izpildei;

               3)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 86, 8.4.2006.


title: Lieta T-396/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Zucchetti Rubinetteria /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi — Lēmums, ar kuru ir konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Cenas paaugstinājumu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa — Pārkāpuma jēdziens — Vienots pārkāpums — Attiecīgais tirgus — 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai — Smagums — Koeficienti)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/28

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Zucchetti Rubinetteria/Komisija
   (Lieta T-396/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi - Lēmums, ar kuru ir konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Cenas paaugstinājumu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa - Pārkāpuma jēdziens - Vienots pārkāpums - Attiecīgais tirgus - 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai - Smagums - Koeficienti)
   2013/C 325/47
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zucchetti Rubinetteria SpA (Gozzano, Itālija) (pārstāvji — M. Condinanzi, P. Ziotti un N. Vasile, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis un L. Malferrari, kuriem sākotnēji palīdz F. Ruggeri Laderchi un A. De Matteis, vēlāk F. Ruggeri Laderchi, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, galvenokārt, atcelt Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmumu C(2010) 4185, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/39092 — Vannas istabu aprīkojums [un armatūra]) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, pakārtoti, atcelt vai samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Zucchetti Rubineteria SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 301, 6.11.2010.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 20. jūnijā lietā T-361/02 Deutsche Bahn AG pret Eiropas Kopienu Komisiju (Valsts atbalsts — Konkurenta sūdzība — Prasība par bezdarbību — Nostājas pieņemšana — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/40

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 20. jūnijā
   lietā T-361/02 Deutsche Bahn AG pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Valsts atbalsts - Konkurenta sūdzība - Prasība par bezdarbību - Nostājas pieņemšana - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2005/C 217/88)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā T-361/02 Deutsche Bahn AG, Berlīne (Vācija), ko pārstāv M. Šite [M. Schütte], advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv F. Kreišics [V. Kreuschitz] un V. Di Buki [V. Di Bucci], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā, ko atbalsta Eiropas Savienības Padome, ko pārstāv A.M. Kolerta [A.- M. Colaert] un F. Florindo Gijons [F. Florindo Gijon], pārstāvji, prasībā par bezdarbību, kurā lūgts atzīt, ka Komisija nelikumīgi ir atturējusies pieņemt lēmumu par prasītājas 2002. gada 5. jūlijā iesniegto sūdzību, Pirmās instances tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs B. Vesterdorfs [B. Vesterdorf], tiesneši Dž. D. Kuks [J. D. Cooke,] R. Garsija-Valdekasass [R. García-Valdecasas], I. Labucka [I. Labucka] un V. Trstenjaka [V. Trstenjak], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 20. jūnijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               prasītāja sedz pati savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 44, 22.02.2003.


title: Lieta C-336/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 1. jūlijā iesniedza cour d'appel de Lyon (Francija) — Receveur principal des douanes de Roissy Sud, Receveur principal de la recette des douanes de Lyon Aéroport, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon, Administration des douanes et droits indirects/ sabiedrība Rohm&Haas Electronic Materials CMP Europe GmbH, Rohm&Haas Europe s.à.r.l., sabiedrība Rohm&Haas Europe Trading APS-UK Branch

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 1. jūlijā iesniedza cour d'appel de Lyon (Francija) — Receveur principal des douanes de Roissy Sud, Receveur principal de la recette des douanes de Lyon Aéroport, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon, Administration des douanes et droits indirects/sabiedrība Rohm&Haas Electronic Materials CMP Europe GmbH, Rohm&Haas Europe s.à.r.l., sabiedrība Rohm&Haas Europe Trading APS-UK Branch

   (Lieta C-336/11)
   2011/C 269/62
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Lyon

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Receveur principal des douanes de Roissy Sud, Receveur principal de la recette des douanes de Lyon Aéroport, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon, Administration des douanes et droits indirects

      Atbildētājas: sabiedrība Rohm&Haas Electronic Materials CMP Europe GmbH, Rohm&Haas Europe s.à.r.l., sabiedrība Rohm&Haas Europe Trading APS-UK Branch

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai kombinētā nomenklatūra [kas ietverta Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (1), ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2006. gada 17. oktobra Regulu (EK) Nr. 1549/2006 (2) un Komisijas 2007. gada 20. septembra Regulu (EK) Nr. 1214/2007 (3), I pielikumā] ir jāinterpretē tādējādi, ka pulēšanas iekārtām paredzētie pulēšanas paliktņi darbam ar pusvadītājiem, — kas paši attiecas uz tarifu pozīciju 8460 —, kuri ir importēti atsevišķi, kuri izskatās kā centrā perforēti diski, kuri sastāv no vienas cietas kārtas poliuretāna, vienas kārtas putaina poliuretāna, vienas kārtas līmes un plastmasas aizsargplēves, kuriem nav nevienas metāla sastāvdaļas, ne arī kādu citu abrazīvu vielu un kurus izmanto [pusvadītāju] plašu taustu (wafers) pulēšanai kopā ar abrazīvu šķidrumu un kuri noteiktā frekvencē ir jānomaina saskaņā ar to nolietojuma koeficientu, — atbilst tarifu pozīcijai 8466 [..] kā daļas vai piederumi, kas paredzēti tikai vai galvenokārt pozīcijās no Nr. 8456 līdz Nr. 8465 klasificētajām iekārtām, vai arī atkarībā no to materiāla tarifu pozīcijai 3919 kā plastmasas pašlīmējošās formas?

      (1)  OV L 256, 1. lpp.

      (2)  OV L 301, 1. lpp.

      (3)  OV L 286, 1. lpp.


title: lieta C-14/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam2004. gada 28. decembra lēmumu lietā Anagram International Inc. pret Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam2004. gada 28. decembra lēmumu lietā Anagram International Inc. pret Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam

   (lieta C-14/05)
   (2005/C 82/17)
   tiesvedības valoda - nīderlandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam2004. gada 28. decembra lēmumu lietā Anagram International Inc. pret Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 19. janvārī.

      Gerechtshof te Amsterdam lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Regulas (EK) Nr. 442/2000 (1) pielikuma 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šis punkts arī attiecas uz precēm, kuras ir aprakstītas pie faktiem (lūguma par prejudiciālu nolēmumu 2. apakšpunktā)?

               2.

               Apstiprinošas atbildes gadījumā, vai šis Regulas punkts ir spēkā?

               3.

               Ja Regula nav spēkā vai ja uz šīm precēm šis punkts neattiecas, vai KMT var interpretēt tādējādi, ka šīs preces ir jāiedala zem koda 9505 90 00 “svētku izstrādājumi”?

      (1)  Komisijas 2000. gada 25. februāra Regula (EK) Nr. 442/2000 par dažu preču klasifikāciju Kombinētajā nomenklatūrā (OV L 54, 33. lpp.)


title: Lieta C-233/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 5. maija Arbeitsgericht Düsseldorf rīkojumu lietā Gül Demir pret Securicor Aviation Limited Securicor Aviation (Germany) Limited un Kötter Aviation Securitz GmbH & Co. KG

text:
               7.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 5. maija Arbeitsgericht Düsseldorf rīkojumu lietā Gül Demir pret Securicor Aviation Limited Securicor Aviation (Germany) Limited un Kötter Aviation Securitz GmbH & Co. KG
   (Lieta C-233/04)
   (2004/C 201/20)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 5. maija Arbeitsgericht Düsseldorf rīkojumu lietā Gül Demir pret Securicor Aviation Limited Securicor Aviation (Germany) Limited un Kötter Aviation Securitz GmbH & Co. KG un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 3. jūnijā.
   Arbeitsgericht Düsseldorf lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai, izvērtējot, vai ir notikusi uzņēmējsabiedrības īpašumtiesību pāreja, saskaņā ar Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/23/EK (1) 1. pantu- neatkarīgi no jautājuma par īpašuma tiesībām – jauna līguma noslēgšanas gadījumā, kopumā vērtējot, līdzekļu pāriešana no sākotnējā pakalpojuma sniedzēja uz jauno pakalpojuma sniedzēju paredz, ka līdzekļi tiek nodoti pakalpojuma sniedzēja neatkarīgai saimnieciskai lietošanai? Vai tiesību piešķiršana pakalpojuma sniedzējam noteikt veidu, kādā izmantot līdzekļus savās saimnieciskajās interesēs, ir galvenais kritērijs līdzekļu pārejas noteikšanai? Vai šajā sakarā ir nepieciešams noteikt, vai pakalpojuma sniegšanā pasūtītāja līdzekļi tiek izmantoti kā “objekts” vai kā “līdzeklis”?

               2)

               Gadījumā, ja Tiesa uz pirmo jautājumu atbild apstiprinoši:

                           a)

                           Vai līdzekļi netiek uzskatīti par iedalītiem neatkarīgai saimnieciskai lietošanai, ja pasūtītājs tos nodod pakalpojuma sniedzēja rīcībā tikai lietošanai, pasūtītājam pašam uzņemoties to apkopi, ieskaitot ar to saistītās izmaksas?

                           b)

                           Vai tas, ka, pakalpojuma sniedzējs izmanto lidostas drošības pārbaudē pasūtītāja nodrošinātus vārtveida metāla detektorus, rokas metāla detektorus un rentgenoskopiskās ierīces, ir neatkarīga saimnieciska lietošana?

      (1)  OV L 82, 16. lpp.


title: Lieta T-420/13: Prasība, kas celta 2013. gada 14. augustā — Brouillard /Eiropas Savienības Tiesa

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/34

         Prasība, kas celta 2013. gada 14. augustā — Brouillard/Eiropas Savienības Tiesa
   (Lieta T-420/13)
   2013/C 325/57
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Alain Laurent Brouillard (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — J.-M. Gouazé, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Tiesas, konkrēti, Tulkošanas ģenerāldirektorāta, 2013. gada 5. jūnija lēmumu par iepirkumu Nr. 2013/S 047-075037, ar kuru Bruoillard k-gam atteikts piešķirt līguma slēgšanas tiesības tulkošanai uz franču valodu;

               —

               piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītājs lūdz atcelt lēmumu uzaicināt pretendentu, kurš bija izraudzīts, lai piedalītos konkursā par sarunu iepirkumu procedūru ar mērķi noslēgt ietvarlīgumus juridisko tekstu tulkošanai no vairākām Eiropas Savienības oficiālajām valodām uz franču valodu (OV 2013/S 47-075037), iesniegt savu piedāvājumu, kurā ir noteikts, ka prasītājs nevarēs sniegt konkrētos pakalpojumus, ja viņš nepierādīs, ka ir ieguvis pilnīgu prasīto juridisko izglītību.
   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka iestāde, kura ir pieņēmusi apstrīdēto tiesību aktu, nebija pilnvarota to darīt.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Direktīvas 2000/78/EK (1) un 2005/36/EK (2), kā arī Eiropas Savienības Tiesas judikatūras pārkāpums.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā saistībā ar prasītāja akadēmisko un profesionālo kvalifikāciju.

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīva 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (OV L 255, 22. lpp.).


title: Lieta C-270/01: Prasība, kas celta 2011. gada 31. maijā — Eiropas Komisija/Zviedrijas Karaliste

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/17

         Prasība, kas celta 2011. gada 31. maijā — Eiropas Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-270/01)
   2011/C 226/33
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Tufvesson un F. Coudert)

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Zviedrija nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti LESD 260. panta 1. punktā, jo nav pieņēmusi normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Tiesas spriedumu lietā C-185/09;

               —

               piespriest Zviedrijai samaksāt Komisijai kontā “Eiropas Savienības pašas resursi” kavējuma dienas naudu EUR 40 947,20 apmērā par katru dienu laika periodā, kamēr netiks pieņemti normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu Tiesas spriedumu lietā C-185/09 no sprieduma pasludināšanas dienas šajā lietā līdz dienai, kurā izpildīts minētais spriedums;

               —

               piespriest Zviedrijai samaksāt Komisijai šajā pat kontā sodanaudu EUR 9 597 par katru dienu laika periodā, kamēr netiks pieņemti normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu Tiesas spriedumu lietā C-185/09 no dienas, kad tika pasludināts spriedums lietā C-185/09 līdz dienai, kurā tiks pasludināts spriedums šajā lietā vai līdz dienai, kad tiks pieņemti normatīvie un administratīvie akti, lai izpildītu minēto spriedumu lietā C-185/09, ja tas notiktu agrāk; un

               —

               piespriest Zviedrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   2010. gada 4. februāra spriedumā lietā C-185/09 Komisija/Zviedrija Tiesa nosprieda:

      “nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvas 2006/24/EK par tādu datu saglabāšanu, kurus iegūst vai apstrādā saistībā ar publiski pieejamu elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniegšanu vai publiski pieejamu komunikāciju tīklu nodrošināšanu, un par grozījumiem Direktīvā 2002/58/EK prasības, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus.”

   Zviedrijas Karaliste vēl arvien nav pieņēmusi nekādus normatīvus un administratīvus aktus, lai izpildītu Tiesas spriedumu lietā C-185/09. Tādēļ Komisija ir cēlusi prasību saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 260. panta 2. punktu un prasa noteikt Zviedrijas Karalistei finansiālas sankcijas.


title: Lieta C-336/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Landessozialgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) 2008. gada 18. jūlija rīkojumu — Christel Reinke / AOK Berlin

text:
               11.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Landessozialgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) 2008. gada 18. jūlija rīkojumu — Christel Reinke/AOK Berlin

   (Lieta C-336/08)
   (2008/C 260/10)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Landessozialgericht Berlin-Brandenburg
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Christel Reinke

      Atbildētāja: AOK Berlin

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tiesības saņemt izdevumu atlīdzību saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 574/72 (1) 34. panta 4. un 5. punktu attiecas arī uz izdevumiem, kas saistībā ar uzturēšanās vietas privātā klīnikā sniegto neatliekamo palīdzību radušies pensionārei, kurai ir tiesības saņemt pabalstus saskaņā ar Regulas Nr. 1408/71 31. pantu, ja kompetentā slimnīca pārslodzes dēļ ir atteikusies nodrošināt ārstēšanu kā pabalstu natūrā?

               2)

               Vai atmaksājamos izdevumus var ierobežot ar Regulas (EEK) Nr. 574/72 34. panta 4. punktā minētajiem atmaksas tarifiem, ja slimnīcu sniegtā pabalsta natūrā samaksu kompetentā institūcija neveic abstrakti un vispārīgi saskaņā ar atmaksas tarifiem, bet šī samaksa ir individuāli regulēta atsevišķā līgumā, turklāt atbilstoši valsts tiesību aktiem nav arī pabalsta natūrā ierobežojumu par ārstēšanos noteiktās slimnīcās?

               3)

               Vai valsts tiesību akts, saskaņā ar kuru nedrīkst atmaksāt izdevumus par ārstēšanos citas dalībvalsts privātā slimnīcā arī neatliekamās palīdzības gadījumā, atbilst EKL 49., 50. un 18. pantam?

      (1)  Padomes 1972. gada 21. marta Regula (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 74, 1. lpp.).


title: Lieta C-509/13 P: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 4. septembra rīkojums – Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones , SL /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH  &  Co .  KG Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — Grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “METRO” , zilā un dzeltenā krāsā reģistrācijas pieteikums — Kopienas krāsainas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “GRUPOMETROPOLIS” , īpašnieka iebildumi — Iebildumu noraidījums

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/25

         Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 4. septembra rīkojums – Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

   (Lieta C-509/13 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - Grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “METRO”, zilā un dzeltenā krāsā reģistrācijas pieteikums - Kopienas krāsainas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “GRUPOMETROPOLIS”, īpašnieka iebildumi - Iebildumu noraidījums)
   2014/C 409/36
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (pārstāvis – J. Carbonell Callicó, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Poch), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (pārstāvis – J.-C. Plate, advokāts)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 336, 16.11.2013.


title: Lieta T-464/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Impala iesniedza 2004. gada 3. decembrī

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/46

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Impala iesniedza 2004. gada 3. decembrī
   (Lieta T-464/04)
   (2005/C 6/91)
   tiesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 3. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Impala, Briselē (Beļģija), kuru pārstāv S. Crosby un J. Golding, solicitors, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 19. jūlija lēmumu lietā Nr. COMP/M.3333-Sony/BMG;

               —

               pakārtoti, daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tas attiecas uz kādu vai visiem no tālāk minētajiem:

                           —

                           vairāku sabiedrību dominējošais stāvoklis tiešsaistes mūzikas (online music) licenču tirgū;

                           —

                           vienas sabiedrības dominējošais stāvoklis tiešsaistes mūzikas izplatīšanas tirgū;

                           —

                           pušu mūzikas izdošanas attiecīgo komercdarbību koordinēšana;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisiju atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs ir starptautiska asociācija, kuras mērķis ir veicināt savu dalībnieku, neatkarīgu mūzikas sabiedrību, vispārējās intereses. Prasītājs prasa atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru ir atļauta divu pasaules mēroga mūzikas ierakstu komercsabiedrību Bertelsmann AG un Sony Corportation of America apvienošanās.
   Prasības pamatojumā prasītājs apgalvo, ka, atļaujot apvienošanos, Komisija ir pārkāpusi EKL 235. pantu, EKL 81. panta 1. punktu, Regulu Nr. 4064/89 (1) un tiesību aktu normas, kas nosaka to piemērošanu, kā arī pieļāva būtiskas kļūdas savā novērtējumā:

               —

               secinot, ka pirms apvienošanās mūzikas ierakstu tirgū nepastāvēja vairāku sabiedrību dominējošais stāvoklis;

               —

               secinot, ka apvienošanās nenostiprināja esošo vairāku sabiedrību dominējošo stāvokli šajā tirgū;

               —

               secinot, ka apvienošanās neradītu vairāku sabiedrību dominējošo stāvokli mūzikas ierakstu tirgū, tiešsaistes mūzikas licenču tirgū vai tiešsaistes mūzikas izplatīšanas tirgū;

               —

               secinot, ka šīs apvienošanās rezultātā nenotiktu pušu mūzikas izdošanas attiecīgo komercdarbību koordinēšana.

      (1)  OV L 395, 1. lpp.


title: Lieta T-560/14: Prasība, kas celta 2014. gada 28. jūlijā  – ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding  u.c./Parlaments un Padome

text:
               3.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 388/19

         Prasība, kas celta 2014. gada 28. jūlijā – ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding u.c./Parlaments un Padome
   (Lieta T-560/14)
   2014/C 388/23
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV (Hoorn NH, Nīderlande), Agriom BV (Aalsmeer, Nīderlande), Agrisemen BV (Ellewoutsdijk, Nīderlande), Anthura BV (Bleiswijk, Nīderlande), Barenbrug Holding BV (Oosterhout, Nīderlande), De Bolster BV (Epe, Nīderlande), Evanthia BV (Hoek van Holland, Nīderlande), Gebr. Vletter & Den Haan VOF (Rijnsburg, Nīderlande), Hilverda Kooij BV (Aalsmeer, Nīderlande), Holland-Select BV (Andijk, Nīderlande), Könst Breeding BV (Nieuwveen, Nīderlande), Koninklijke Van Zanten BV (Hillegom, Nīderlande), Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV (Emmeloord, Nīderlande), Kwekerij de Wester-Bouwing BV (Rossum, Nīderlande), Limgroup BV (Horst aan de Maas, Nīderlande) un Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji – P. de Jong, P. Vlaemminck un B. Van Vooren, advokāti)

      Atbildētāji: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Parlaments

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību atcelt tiesību aktu par pieņemamu;

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 16. aprīļa Regulu (ES) Nr. 511/2014 par no Nagojas Protokola par piekļuvi ģenētiskajiem resursiem un to ieguvumu taisnīgu un godīgu sadali, kas gūti no šo resursu izmantošanas, izrietošiem atbilstības pasākumiem lietotājiem Savienībā (OV L 150, 59. lpp.), un

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam un Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza piecus pamatus, kuri būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kas izvirzīti lietā T-559/14 Ackermann Saatzucht u.c./Parlaments un Padome.


title: Lieta T-299/15: Prasība, kas celta 2015. gada 8. jūnijā – Nova/Komisija

text:
               3.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 254/20

         Prasība, kas celta 2015. gada 8. jūnijā – Nova/Komisija
   (Lieta T-299/15)
   (2015/C 254/23)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nova Onlus Consorzio nazionale di cooperative sociali – Soc. coop. (Trani, Itālija) (pārstāvji – M. Astolfi, advokāts, M. Petrucci, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

                  Pamatā:

                           —

                           apstiprināt un atzīt līgumisko pienākumu, kas paredzēti Grant Agreement Nr. HOME/2011/PPRS/AG/2176 Abac Nr. 30-CE-0495809/00–94, pilnīgu izpildi un tā rezultātā:

                                       —

                                       atzīt prasītājas tiesības paturēt summu EUR 80  242,78 apmērā, kas jau ir saņemta kā “pre-financing payment” un par ko pašreiz Eiropas Komisija – Directorate General Migration and Home Affairs – Directorate E: Migration and Security Funds – Unit E2: Asylum, Migration and Integration Fund – HOME E2/FL/2015 – ir izdevusi parādzīmi 2015. gada 1. aprīlī (prot 1520007), kas attiecas uz HOME/2011/PPRS/AG/2176 TORRE – Transnational Observatory for Refugee’s Resettlement in Europe Nr. 3241503771, kuru atbildētāja ir izdevusi, lai atgūtu iepriekš minēto summu;

                                       —

                                       piespriest atbildētājai samaksāt vēl nesamaksāto summu EUR 52  146,36 apmērā kā “final payment”, pieskaitot nokavējuma procentus, ko aprēķina līdz galīgā norēķina brīdim atbilstoši Grant Agreement II.16.3. pantam, kā arī piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājai radušies šajā tiesvedībā.

                  Pakārtoti:

                           —

                           atcelt Eiropas Komisijas – Directorate General Migration and Home Affairs – Directorate E: Migration and Security Founds – Unit E2”: Asylum, Migration and Integration Fund – HOME E2/FL/2015 – 2015. gada 1. aprīļa (prot. Nr. 1520007) pasākumu, kas attiecas uz “HOME/2011/PPRS/AG/2176 TORRE – Transnational Observatory for Refugee’s Resettlement in Europe – parādzīme Nr. 3241503771”, kuras priekšmets ir summas EUR 80  242,78 apmērā atgūšana, un jebkuru citu iepriekšēju, pieņemtu un/vai vēlāku tiesību aktu;

                           —

                           piespriest atbildētajai samaksāt vēl nesamaksāto summu EUR 52  146,36 apmērā kā “final payment” par Grant Agreement Nr. HOME/2011/PPRS/AG/2176 Abac Nr. 30-CE-0495809/00–94 izpildi, pieskaitot nokavējuma procentus, ko aprēķina līdz galīgā norēķina brīdim atbilstoši Grant Agreement II.16.3. pantam, kā arī piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājai radušies šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav veikts viss maksājums un ir pārkāpti pienākumi, kuri izriet no Grant Agreement II.15.4. panta.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka ir pārkāpts sacīkstes princips attiecībā uz Komisijas rīcību, kā arī pārskatāmības, objektivitātes un objektīva un neatkarīga vērtētāja principi.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīti pienākumi saistībā ar rezultāta objektīvu novērtējumu sakarā ar Grant Agreement Annex I – LogFrame un saistībā ar atlikušās summas samazināšanas ierobežojumiem Grant Agreement II.17.5. panta izpratnē un II.12. pantā noteiktajām sankciju robežām.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts uz Komisijas palīdzību sakarā ar nespēju sasniegt rezultātus, Komisijas nepamatotu iedzīvošanos, labas pārvaldības principa pārkāpumu attiecībā uz projekta mērķa vērtējumu un ņemot vērā pašas Komisijas faktisko ieguldījumu, kā arī būtisku procedūras noteikumu principa pārkāpumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildītas līgumsaistības.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka ir pārkāpts samērīguma princips, lojālas sadarbības princips, princips par aizstāvību saistībā ar Komisijas rīcību pārbaužu un kredītsaistību konstatēšanas laikā un pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 42. panta 2. punkta a) apakšpunkts.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīti II.14. pantā noteiktie pienākumi.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka ir pārkāpts tiesiskās paļāvības princips attiecībā uz izdevumu par cilvēkresursiem un pētniecības darbību pieņemamību.


title: Lieta T-336/12: Prasība, kas celta 2012. gada 1. augustā — Klizli /Padome

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/37

         Prasība, kas celta 2012. gada 1. augustā — Klizli/Padome
   (Lieta T-336/12)
   2012/C 287/67
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Yousef Klizli (Damaska, Sīrija) (pārstāvis — Z. Garkova-Lyutskanova, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 14. maija Īstenošanas lēmumu 2012/256/KĀDP, ar ko īsteno Padomes Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 126, 3. lpp.), tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 14. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 410/2012, ar ko īsteno 32. panta 1. punktu Regulā (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 126, 3. lpp.), tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots,

                           —

                           ka prasītājs ir nepamatoti iekļauts sarakstā kā persona, kas sniedz finanšu palīdzību režīmam.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots,

                           —

                           ka apstrīdētie Padomes tiesību akti tika izdoti bez juridiska pamatojuma un ar tiem netiek izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, netiek ievērotas tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu, tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā un tiesības uz īpašumu; turklāt ar tiem tiek pārkāpts samērīguma princips un tiek aizskarta prasītāja labā slava.


title: Lieta F-114/13: Prasība, kas celta 2013. gada 29. novembrī — ZZ un ZZ /Komisija

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/53

         Prasība, kas celta 2013. gada 29. novembrī — ZZ un ZZ/Komisija
   (Lieta F-114/13)
   2014/C 52/102
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ un ZZ (pārstāvji — A. Salerno un B. Cortese, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Iecēlējinstitūcijas lēmuma, ar kuru atteikts atzīt Luksemburgas vietējās personāla komitejas lēmuma atsaukt pilnvaras, kas piešķirtas pilnvarotajai personai, lai tā šo komiteju pārstāvētu Komisijas Centrālajā personāla komitejā, likumību, atcelšana

      Prasītāju prasījumi:

               —

               prasība atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar kuru atteikts atzīt Luksemburgas vietējās personāla komitejas lēmuma atsaukt pilnvaras, kas piešķirtas pilnvarotajai personai, lai tā šo komiteju pārstāvētu Komisijas Centrālajā personāla komitejā, likumību;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-249/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 19. maijā iesniedza Administrativen Sad Sofia-grad (Bulgārija) — Hristo Byankov/Glaven sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti (MVR)

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 19. maijā iesniedza Administrativen Sad Sofia-grad (Bulgārija) — Hristo Byankov/Glaven sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti (MVR)

   (Lieta C-249/11)
   2011/C 232/28
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen Sad Sofia-grad

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Hristo Byankov

      Atbildētājs: Glaven Sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti (MVR)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, ievērojot pamata lietas faktus, lojālas sadarbības princips prasa atbilstoši Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 3. punktam saistībā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 20. un 21. pantu, ka tāda dalībvalsts tiesību norma, kāda tiek aplūkota pamata lietā — saskaņā ar kuru ir pieļaujama spēka esoša administratīva akta atcelšana, lai izbeigtu pamattiesību pārkāpumu, kas konstatēts ar Eiropas Cilvēktiesību tiesas nolēmumu un kas vienlaikus tiek atzīts arī Eiropas Savienības tiesībās, kā piemēram, dalībvalstu pilsoņu brīvas pārvietošanās tiesības — tiek piemērota arī attiecībā uz Savienības tiesību normu par minēto tiesību īstenošanas ierobežojumiem interpretāciju, kas ir izdarīta ar Eiropas Savienības Tiesas nolēmumu, ja tiesību pārkāpuma izbeigšanai ir nepieciešams atcelt administratīvo aktu?

               2)

               Vai no Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK (1) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 (2) un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 31. panta 1. un 3. punkta izriet, ka tad, ja dalībvalsts valsts tiesībās ir paredzējusi administratīva akta pārbaudes procedūru, kas ierobežo šīs direktīvas 4. panta 1. punktā noteiktās tiesības, kompetentajai pārvaldes iestādei ir pienākums to pārbaudīt un novērtēt tā tiesiskumu, ņemot vērā arī Eiropas Savienības Tiesas judikatūru par piemērojamo Savienības tiesību normu interpretāciju, kurās ir regulēti šo tiesību īstenošanas nosacījumi un ierobežojumi, lai nodrošinātu, ka noteiktais tiesību ierobežojums lēmuma par pārbaudi pieņemšanas brīdī nebūtu nesamērīgs, ja administratīvais akts par ierobežojuma noteikšanu šajā brīdi jau ir stājies spekā?

               3)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 52. panta 1. punkta otrajā teikumā vai, attiecīgi, Direktīvas 2004/38 27. panta 1. punktā ir atļauts, ka tiek piemērota valsts tiesību norma, kurā ir paredzēts Eiropas Savienības dalībvalsts valstspiederīgajam noteikt pārvietošanas brīvības ierobežojumu Eiropas Savienībā tikai tādēļ, ka pastāv noteikta, likumā paredzētu summu pārsniedzoša, nenodrošināta saistība pret privātpersonu un, proti, komercsabiedrību, saistībā ar notiekošu izpildes tiesvedību prasījuma piedziņai un neņemot vērā Savienības tiesībās paredzēto iespēju, ka citas dalībvalsts iestāde piedzen prasību?

      (1)  OV L 58, 77. lpp.

      (2)  Padomes 1968. gada 15. oktobra Regula (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.).


title: Lieta C-481/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 9. septembrī iesniedza Oberlandesgericht Bamberg (Vācija) — Kriminālprocess pret Mohammad Ferooz Qurbani

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 9. septembrī iesniedza Oberlandesgericht Bamberg (Vācija) — Kriminālprocess pret Mohammad Ferooz Qurbani

   (Lieta C-481/13)
   2013/C 352/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Bamberg

      Lietas dalībnieks pamata procesā

   Mohammad Ferooz Qurbani

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Konvencijas par bēgļa statusu (ŽK) 31. pantā paredzētais personiskais soda atcelšanas pamats, plaši interpretējot tā formulējumu, aptver arī dokumentu viltošanu, kas ir tikusi veikta, saistībā ar ieceļošanu Vācijas Federatīvajā Republikā ar lidmašīnu uzrādot policijas ierēdnim viltotu pasi, ja šī viltotas pases izmantošana, pieprasot patvērumu šajā valstī vispār nav vajadzīga?

               2)

               Vai nelegālu pārvedēju pār robežu pakalpojumu izmantošana liedz atsaukties uz ŽK 31. pantu?

               3)

               Vai ŽK 31. panta normas sastāva pazīme — ieceļošana “
                     tieši
                  ” no teritorijas, kurā attiecīgās personas dzīvība vai brīvība bija apdraudēta, — ir jāinterpretē tādējādi, ka šis nosacījums ir izpildīts arī tad, ja attiecīgā persona vispirms ir ieceļojusi vienā Eiropas Savienības dalībvalstī (šajā gadījumā — Grieķija) un no turienes dodas tālāk uz citu dalībvalsti (šajā gadījumā — Vācijas Federatīvā Republika), un tajā lūdz patvērumu?


title: Lieta T-424/09: Prasība, kas celta 2009. gada 14. oktobrī — Goodyear Dunlop Tyres UK /ITSB — Sportfive ( QUALIFIER )

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/38

         Prasība, kas celta 2009. gada 14. oktobrī — Goodyear Dunlop Tyres UK/ITSB — Sportfive (“QUALIFIER”)
   (Lieta T-424/09)
   2009/C 312/63
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Goodyear Dunlop Tyres UK Ltd, Birmingham (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — M. Graf, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece:
      Sportfive GmbH & Co. KG, Ķelne (Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 11. augusta lēmumu lietā R 1291/2008–4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “QUALIFIER” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 877 262)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Sportfive GmbH & Co. KG

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiska preču zīme Nr. 4 017 836 un Vācijas vārdiska preču zīme Nr. 30 415 017.1 “Qualifiers 2006”, Vācijas vārdiska un grafiska preču zīme Nr. 30 414 610.2 “2006 QUALIFIERS”, Vācijas vārdiska preču zīme Nr. 30 515 033.2 “Qualifiers 2008”, kā arī Vācijas vārdiska un grafiska preču zīme Nr. 30 565 616.3 “2008 QUALIFIERS”, kuras visas ir reģistrētas cita starpā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm nav sajaukšanas iespējas

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-229/16: Prasība, kas celta 2016. gada 6. maijā – Pio De Bragança/EUIPO – Ordem de São Miguel da Ala (“QUIS UT DEUS”)

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/48

         Prasība, kas celta 2016. gada 6. maijā – Pio De Bragança/EUIPO – Ordem de São Miguel da Ala (“QUIS UT DEUS”)
   (Lieta T-229/16)
   (2016/C 270/55)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Duarte Pio De Bragança (Sintra, Portugāle) (pārstāvis – J. Sardinha, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Ordem de São Miguel da Ala (Lisabona, Portugāle)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašnieks: otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “quis ut deus” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 005747936

      Process EUIPO: atcelšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otras padomes 2016. gada 26. februāra lēmums lietā R 621/2015–2

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un līdz ar to pilnībā atcelt strīdus preču zīmi tās faktiskas neizmantošanas dēļ, tostarp attiecībā uz 6. klasē ietilpstošajām precēm “metāla izkārtnes”;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

   Šī prasība, kurā tiek apgalvots Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 15. panta 1. punkta un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpums, ir iesniegta atbilstošu Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 16. decembra Regulas (ES) 2015/2424, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, Komisijas Regulu (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, un atceļ Komisijas Regulu (EK) Nr. 2869/95 par maksām, kas jāmaksā Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi), 65. pantam.


title: Lieta F-89/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. septembrī  – ZZ /Komisija

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/62

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. septembrī – ZZ/Komisija
   (Lieta F-89/14)
   2014/C 421/91
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvis – M.-A. Lucas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu atteikt izmaksāt ekspatriācijas pabalstu un prasība, lai Komisija to samaksātu kopā ar procentiem no prasītājas stāšanās dienestā sākuma

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru atteikts prasītājai izmaksāt ekspatriācijas pabalstu un kuru Komisija pieņēmusi kā iecēlējinstitūcija 2013. gada 11. novembrī un paziņojusi 2013. gada 19. novembrī;

               —

               piespriest atbildētājai izmaksāt prasītājai šo pabalstu no stāšanās dienestā Komisijā;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājai procentus saskaņā ar likmi, ko ECB piemēro savām refinansēšanas operācijām, par katru no šiem maksājumiem, skaitot no datuma, kuros tie bija jāsamaksā, līdz to pilnīgai samaksai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-72/09: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 28. oktobra spriedums ( Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Établissements Rimbaud SA/Directeur général des impôts, Directeur des services fiscaux d'Aix-en-Provence (Tiešie nodokļi — Kapitāla brīva aprite — Juridiskas personas, kuras ir reģistrētas trešā valstī, kas ir Eiropas Ekonomikas zonas dalībvalsts — Īpašuma tiesības uz nekustamo īpašumu dalībvalstī — Nodoklis no šī nekustamā īpašuma tirgus vērtības — Atteikums atbrīvot no nodokļa — Krāpšanas apkarošana nodokļu jomā — Izvērtēšana saistībā ar EEZ līgumu)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/11

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 28. oktobra spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Établissements Rimbaud SA/Directeur général des impôts, Directeur des services fiscaux d'Aix-en-Provence

   (Lieta C-72/09) (1)

   (Tiešie nodokļi - Kapitāla brīva aprite - Juridiskas personas, kuras ir reģistrētas trešā valstī, kas ir Eiropas Ekonomikas zonas dalībvalsts - Īpašuma tiesības uz nekustamo īpašumu dalībvalstī - Nodoklis no šī nekustamā īpašuma tirgus vērtības - Atteikums atbrīvot no nodokļa - Krāpšanas apkarošana nodokļu jomā - Izvērtēšana saistībā ar EEZ līgumu)
   2010/C 346/18
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Établissements Rimbaud SA

      Atbildētāji: Directeur général des impôts, Directeur des services fiscaux d'Aix-en-Provence

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation (Francija) — 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas ekonomikas zonu (OV 1994, L 1, 3. lpp.) 40. panta interpretācija — Nodoklis, kas uzlikts Francijā esošo nekustamo īpašumu tirgus vērtībai — Juridisko personu, kuras dibinātas Francijā vai kādā no Eiropas ekonomikas zonas valstīm atbrīvošana no nodokļa ar nosacījumu, ka starp Franciju un šo valsti ir noslēgts nolīgums par administratīvās palīdzības sniegšanu, lai apkarotu krāpšanos nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu nomaksas, vai arī tad, ja saskaņā ar līgumu, kurā iekļauta nediskriminācijas klauzula, šīm juridiskām personām nedrīkst uzlikt pienākumu maksāt lielākus nodokļus nekā tas tiek prasīts no Francijā dibinātajām sabiedrībām — Atteikums piešķirt atbrīvojumu Lihtenšteinā dibinātai sabiedrībai

      Rezolutīvā daļa:

   1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 40. pants pieļauj tādus valsts tiesību aktus, par kādiem ir runa pamata prāvā, saskaņā ar kuriem no nodokļa no nekustamā īpašuma, kas atrodas Eiropas Savienības dalībvalsts teritorijā, tirgus vērtības ir atbrīvotas sabiedrības, kuru juridiskā adrese ir šīs dalībvalsts teritorijā, saskaņā ar kuriem šis atbrīvojums no nodokļa sabiedrībai, kuras juridiskā adrese ir trešās valsts teritorijā, kura ir Eiropas Ekonomikas zonas dalībvalsts, ir piemērojams tikai tad, ja starp šo dalībvalsti un šo trešo valsti ir noslēgts nolīgums par administratīvās palīdzības sniegšanu, lai apkarotu krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, vai arī tad, ja saskaņā ar līgumu, kurā iekļauta nediskriminācijas pilsonības dēļ klauzula, šīm juridiskajām personām nedrīkst uzlikt pienākumu maksāt lielākus nodokļus, nekā tas tiek prasīts no dalībvalsts teritorijā reģistrētajām sabiedrībām.

      (1)  OV C 102, 01.05.2009, 12. lpp.


title: Lieta C-496/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2013. gada 3. jūlija spriedumu lietā T-78/12 GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2013. gada 16. septembrī iesniedza GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2013. gada 3. jūlija spriedumu lietā T-78/12 GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2013. gada 16. septembrī iesniedza GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH

   (Lieta C-496/13 P)
   2013/C 313/24
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (pārstāves — I. Memmler, S. Schulz, advokātes)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Villiger Söhne GmbH

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 3. jūlija spriedumu lietā T-78/12, kā arī ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 1. decembra lēmumu lietā R 2109/2010-1;

               —

               piespriest atbildētajam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja kā vienīgo apelācijas sūdzības pamatu norāda Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta kļūdainu interpretāciju un piemērošanu, kā arī pierādīšanas noteikumu, piemērojot šo tiesību normu, neievērošanu.
   Pamatojumā apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda:

               Apzīmējumu salīdzināšanā Vispārējā tiesa esot nepareizi piemērojusi doktrīnu par izvērtēšanu kopumā, jo tā vispārīgi salīdzināja sastāvdaļas “LIBERTAD” un “LlBERTE” un turklāt visas pārējās preču zīmju sastāvdaļas ignorēja.

               Vispārējā tiesas pareizi piemērota doktrīna par izvērtēšanu kopumā it īpaši piešķirtu dažām citām pretstatīto preču zīmju sastāvdaļām lielāku nozīmi, tostarp apstrīdētās un pretstatītas preču zīmes krāsu kombinācijai un pretstatītās preču zīmes nosaukumam “LA”, kā arī apstrīdētās preču zīmes nosaukumam “brunes”.

               Vispārējā tiesa esot nepareizi piemērojusi arī EKT izstrādātos principus par konceptuālo līdzību, jo nav pietiekami ņemtas vērā atšķirīgās preču zīmju valodas.

               Tāpat Vispārējā tiesa, bez pierādījumiem izvirzot pieņēmumus par preču zīmes “LA LlBERTAD” izrunu un ar tiem pamatojot spriedumu, neesot ievērojusi Reglamentā paredzētos pierādīšanas noteikumus.

               Tādējādi kopumā Vispārējā tiesa esot izdarījusi kļūdainu secinājumu.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-408/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2006. gada 5. oktobra rīkojumu — Landesanstalt für Landwirtschaft , Abteilung Förderwesen und Fachrecht pret Franz Götz

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2006. gada 5. oktobra rīkojumu — Landesanstalt für Landwirtschaft, Abteilung Förderwesen und Fachrecht pret Franz Götz

   (Lieta C-408/06)
   (2006/C 310/11)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Landesanstalt für Landwirtschaft, Abteilung Förderwesen und Fachrecht

      Atbildētājs: Franz Götz

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Federālajā zemē izveidota tā dēvētā “piena kvotu tirdzniecības vieta” (“Milchquoten-Verkaufsstelle”), kas par atlīdzību nodod piena ražotājiem piegāžu references daudzumu, ir

                           a)

                           lauksaimniecības intervences aģentūra Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem (turpmāk tekstā — “Sestā direktīva 77/388/EEK”) (1), 4. panta 5. punkta trešās daļas [un] D pielikuma 7. punkta nozīmē, kas īsteno darījumus ar lauksaimniecības ražojumiem, kuri veikti, pildot regulas par šo ražojumu tirgus kopējo organizāciju, vai

                           b)

                           tirdzniecības vieta (“Verkaufsstelle”) Sestās direktīvas 77/388/EEK 4. panta 5. punkta trešās daļas [un] D pielikuma 12. punkta nozīmē?

               2)

               Gadījumā, ja uz 1. jautājumu tiek atbildēts noliedzoši:

                           a)

                           vai apstākļos, kādi pastāv pamata prāvā, — kad dalībvalsts par atlīdzību nodod gan valsts, gan privātu “piena kvotu tirdzniecības vietu” piegāžu references daudzumu, veicot pārbaudi attiecībā uz to, vai, nosakot, ka publisko tiesību iestādes “piena kvotu tirdzniecības vieta” nav nodokļu maksātājs, netiek radīti “nozīmīgi konkurences traucējumi” Sestās direktīvas 77/388/EEK 4. panta 5. punkta otrās daļas nozīmē, — konkrētais ģeogrāfiskais tirgus ir dalībvalsts noteiktā nodošanas zona?

                           b)

                           vai veicot pārbaudi par to, vai, nosakot, ka valsts “piena kvotu tirdzniecības vieta” nav nodokļu maksātājs, netiek radīti “nozīmīgi konkurences traucējumi”, ir jāņem vērā nodošana, kas nav saistīta ar teritoriju (ko veikusi tirdzniecības vieta), vai ir jāņem vērā arī cita veida nodošanas, kas nav saistītas ar teritoriju (ko veikuši lauksaimnieki kā nodokļu maksātāji), lai gan tie ir tikai izņēmuma gadījumi?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta C-254/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Itālija) 2008. gada 16. jūnija rīkojumu — Futura Immobiliare srl Hotel Futura u.c./ Comune di Casoria

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Itālija) 2008. gada 16. jūnija rīkojumu — Futura Immobiliare srl Hotel Futura u.c./Comune di Casoria

   (Lieta C-254/08)
   (2008/C 209/46)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale della Campania
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Futura Immobiliare srl Hotel Futura u.c.

      Atbildētājs: Comune di Casoria

   Prejudiciālie jautājumi
   Jautājums ir par to, vai ar minēto Kopienu Direktīvas 75/442/EEK (1) 15. pantu, kas grozīts ar Direktīvas 91/156/CEE (2) 1. pantu, un norādīto principu “piesārņotājs maksā”, ir saderīgs valsts tiesiskais regulējums, kas ir ietverts 1993. gada Likumdošanas dekrēta Nr. 507 58. un turpmākajos pantos un pārejas noteikumos, ar kuriem ir pagarināts tā spēkā esamības termiņš, kas izriet no Republikas Prezidenta 1999. gada Lēmuma Nr. [158] 11. panta, ar turpmākajiem grozījumiem, un 2006. gada Likuma Nr. 296 1. panta 184. punkta, tādējādi nosakot fiskālas sistēmas spēkā esamību atkritumu savākšanas un apglabāšanas pakalpojumu izmaksu segšanai, atliekot tādas tarifu sistēmas ieviešanu, kurā pakalpojumu izmaksas segtu subjekti, kas rada un izmet atkritumus.

      (1)  OV L 194, 39. lpp.

      (2)  OV L 78, 32. lpp.


title: Lieta T-219/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 6. aprīļa rīkojums – Aldi/EUIPO (“ViSAGE”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ViSAGE” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/27

         Vispārējās tiesas 2017. gada 6. aprīļa rīkojums – Aldi/EUIPO (“ViSAGE”)
   (Lieta T-219/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ViSAGE” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2017/C 161/38)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Vācija) (pārstāvji – N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen un N. Bertram, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – A. Schifko)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 19. februāra lēmumu lietā R 507/2015–5 attiecībā uz pieteikumu grafisku apzīmējumu “ViSAGE” reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Aldi GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 232, 27.6.2016.


title: Lieta T-395/10: Vispārējās tiesas 2010. gada 17. decembra spriedums — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli /ITSB (Šokolādes zaķa forma) (Kopienas preču zīme — Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Šokolādes zaķa forma — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Izmantošanas rezultātā iegūtas atšķirtspējas neesamība — Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkts (tagad — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts))

text:
               12.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/10

         Vispārējās tiesas 2010. gada 17. decembra spriedums — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli/ITSB (Šokolādes zaķa forma)
   (Lieta T-395/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Šokolādes zaķa forma - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Izmantošanas rezultātā iegūtas atšķirtspējas neesamība - Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkts (tagad — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts))
   2011/C 46/18
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (Kilchberg, Šveice) (pārstāvji — R. Lange, E. Schalast un G. Hild, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 18. jūnija lēmumu lietā R 419/2008-4 attiecībā uz pieteikumu kā Kopienas preču zīmi reģistrēt trīsdimensiju apzīmējumu, ko veido šokolādes zaķa forma

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 313, 06.12.2008.


title: Lieta F-142/07: Prasība, kas celta 2007. gada 19. decembrī — Kaminska /Reģionu komiteja

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/38

         Prasība, kas celta 2007. gada 19. decembrī — Kaminska/Reģionu komiteja
   (Lieta F-142/07)
   (2008/C 79/73)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Magdalena Kaminska, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — L. Levi, S Engelen, avocats)

      Atbildētāja: Reģionu komiteja
   Strīda priekšmets un apraksts
   Reģionu komitejas 2007. gada 30. aprīļa un 2007. gada 6. septembra lēmumu, ar kuriem prasītājai atsaka piešķirt dienas naudu un noraida viņas 2007. gada 6. jūnija iesniegumu, atcelšana un piespriešana atbildētājai samaksāt nokavējuma procentus no neizmaksātās dienas naudas summas līdz pilnīgai pienākošās summas samaksai.
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2007. gada 30. aprīļa lēmumu, ar kuru prasītājai atsaka piešķirt dienas naudu;

               —

               ja nepieciešams, atcelt 2007. gada 6. septembra lēmumu, ar kuru noraida prasītājas sūdzību;

               —

               piespriest Reģionu komitejai samaksāt nokavējuma procentus no neizmaksātās dienas naudas summas kopš 2006. gada 16. aprīļa līdz pilnīgai pienākošās summas samaksai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-169/15: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 20. oktobra spriedums (Benelux Gerechtshof (BENELUX) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Montis Design BV/Goossens Meubelen BV Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rūpnieciskais un komercīpašums — Autortiesības un blakustiesības — Direktīva 93/98/EEK — 10. panta 2. punkts — Aizsardzības termiņš — Aizsardzības neatjaunošana Bernes konvencijas ietekmē

text:
               19.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 475/6

         Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 20. oktobra spriedums (Benelux Gerechtshof (BENELUX) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Montis Design BV/Goossens Meubelen BV

   (Lieta C-169/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Rūpnieciskais un komercīpašums - Autortiesības un blakustiesības - Direktīva 93/98/EEK - 10. panta 2. punkts - Aizsardzības termiņš - Aizsardzības neatjaunošana Bernes konvencijas ietekmē)
   (2016/C 475/07)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Benelux Gerechtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Montis Design BV

      Atbildētāja: Goossens Meubelen BV

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1993. gada 29. oktobra Direktīvas 93/98/EEK par autortiesību un dažu blakustiesību aizsardzības termiņu saskaņošanu 10. panta 2. punkts, aplūkojot to kopsakarā ar tās 13. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā direktīvā paredzētie aizsardzības termiņi nav piemērojami autortiesībām, kas sākotnēji tika aizsargātas ar valsts tiesisko regulējumu, bet kas ir beigušās pirms 1995. gada 1. jūlija.
   Direktīva 93/98 ir jāinterpretē tādējādi, ka tā neaizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu, kas sākotnēji kā pamatlietā piešķīra autortiesību aizsardzību attiecībā uz darbu, bet kas pēc tam galīgi izbeidza šādas tiesības pirms 1995. gada 1. jūlija tādēļ, ka netika izpildīta formas prasība.

      (1)  OV C 228, 13.7.2015.


title: Lieta T-146/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Flex Equipos de Descanso, S.A. iesniedza 2005. gada 14. aprīlī

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/40

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Flex Equipos de Descanso, S.A. iesniedza 2005. gada 14. aprīlī
   (Lieta T-146/05)
   (2005/C 143/76)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 14. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Flex Equipos de Descanso S.A., Alkobendasa [Alcobendas], Madride (Spānija), kuru pārstāv I. Valdelomars Serano [I. Valdelomar Serrano], lawyer.

      Recticel N.V, Sintlambrehtsa-Voluve [Sint-Lambrechts-Woluwe] (Beļģija) arī piedalījās procesā ITSB Apelāciju padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 8. februāra lēmumu lietā R 469/2004-2;

               —

               nodot lietu atpakaļ Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam un izdot tam rīkojumu noraidīt Kopienas preču zīmes (pieteikuma Nr. 1278175) “RENOFLEX” reģistrāciju attiecībā uz visām precēm, kas ietilpst 17. un 20. klasē;

               —

               atzīt, ka Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs pārkāpj tiesiskās paļāvības principu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

               Recticel N.V

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Vārdiska preču zīme “RENOFLEX” attiecībā uz precēm, kas inter alia ietilpst 17. un 20. klasē (pildmateriāli sēdekļiem, transporta līdzekļu sēdekļi, mēbeles ..) — reģistrācijas pieteikums Nr. 1278175

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Prasītāja

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Valsts grafiskas preču zīmes “FLEX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst, attiecīgi, 17. un 20. klasē (gumija, gultas, matrači, saliekamās mēbeles, galdi ..)

               ITSB Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildumu apmierināt attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt

               Izvirzītie pamati:

               Sajaukšanas iespēja starp Kopienas preču zīmi un agrāko preču zīmi ir acīmredzama, tāpēc ka apzīmējumi ir līdzīgi un preču zīmju aptvertās preces ir daļēji līdzīgas un daļēji identiskas.
               Kopienas preču zīmi ir ļoti līdzīga agrākajām preču zīmēm, jo vārdiskais elements un agrāko preču zīmju dominējošā daļa “FLEX” ir iekļauta apstrīdētāja Kopienas preču zīmē “RENOFLEX”.
               Vārda “RENO” pievienošana nemaina kopējo iespaidu. Tādējādi apstrīdētais lēmums satur Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu.
               Turklāt Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs ir pārkāpis tiesiskās paļāvības principu.


title: Lieta C-221/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2014. gada 27. februāra rīkojumu lietā T-490/13 GJ /Tiesa 2014. gada 7. maijā iesniedza H

text:
               21.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/7

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2014. gada 27. februāra rīkojumu lietā T-490/13 GJ/Tiesa 2014. gada 7. maijā iesniedza H

   (Lieta C-221/14 P)
   2014/C 235/10
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: H (pārstāvis – S. Sagias, Δικηγόρος)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Tiesa

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto rīkojumu;

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai lieta tiktu izskatīta tajā kā pirmajā instancē vai, ja nē, pilnībā apmierināt pirmajā instancē iesniegtos prasījumus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus gan pirmajā instancē, gan šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības atbalstam prasītājs norāda trīs iebildumus par 2014. gada 27. februārī pasludināto Vispārējās tiesas rīkojumu.
   Ar savu pirmo pamatu prasītājs vispirms uzskata, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini interpretējusi LESD 263. pantu, Civildienesta noteikumu (1) 90. un 91. pantu, kā arī Eiropas Kopienu ierēdņu kopīgās veselības apdrošināšanas shēmas regulējuma 2. un 35. pantu. Pirmkārt, prasītājs uzskata, ka apstrīdētajā rīkojumā ir kļūda tiesību piemērošanā, jo Vispārējā tiesa esot nospriedusi, ka bijušo Tiesas locekļu prasības par viņiem nelabvēlīgiem aktiem saistībā ar Kopīgo veselības apdrošināšanas shēmu izrietot vienīgi no LESD 263. panta un esot jāceļ šajā normā paredzēto divu mēnešu laikā. Otrkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkts nav piemērojams Tiesas locekļiem un bijušajiem locekļiem.
   Ar savu otro pamatu prasītājs turklāt uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atsakoties piemērot judikatūru par atvainojamu maldību.
   Ar savu trešo pamatu prasītājs visbeidzot uzskata, ka, piemērojot Vispārējās tiesas Reglamenta 111. pantu, ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, kā arī procesuāls pārkāpums. Prasītājs apstrīd faktu, ka Vispārējā tiesā celtā prasība tika kvalificēta kā “acīmredzami” nepieņemama, kas esot liedzis spriest par norādīto nepieņemamības pamatu. Vispārējā tiesa esot arī pārkāpusi prasītāja tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu, viņa tiesības uz aizstāvību un, konkrētāk, tiesības tikt uzklausītam, kā arī tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, pārkāpjot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu.

      (1)  Padomes 2004. gada 22. marta Regula (EK, Euratom) Nr. 723/2004, ar ko groza Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (OV L 124, 1. lpp.).


title: Lieta T-416/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 25. oktobra spriedums — Biotronik SE /ITSB — Cardios Sistemas ( “CARDIO MANAGER” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “CARDIO MANAGER” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “CardioMessenger” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījumu neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts)

text:
               7.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/7

         Vispārējās tiesas 2013. gada 25. oktobra spriedums — Biotronik SE/ITSB — Cardios Sistemas (“CARDIO MANAGER”)
   (Lieta T-416/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “CARDIO MANAGER” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “CardioMessenger” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījumu neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts)
   2013/C 359/11
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Biotronik SE & Co. KG (Berlīne, Vācija) (pārstāvji — A. Reich un S. Pietzcker un R. Jacobs, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)
   Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Cardios Sistemas Comercial e Industrial Ltda
       (Sanpaulu, Brazīlija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 27. maija lēmumu lietā R 1156/2010-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Biotronik SE & Co. KG un Cardios Sistemas Comercial e Industrial Ltda

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt.

               2.

               Biotronik SE & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 298, 8.10.2011.


title: Lieta F-107/13: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 15. oktobra spriedums – de Brito Sequeira Carvalho/Komisija Civildienests — Ierēdņi — Pensionēts ierēdnis — Disciplinārlieta — Disciplinārsods — Ieturēšana no pensijas — Apsūdzības liecinieka uzklausīšana disciplinārlietu kolēģijā — Attiecīgā ierēdņa neuzklausīšana — Tiesību tikt uzklausītam neievērošana

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/52

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 15. oktobra spriedums – de Brito Sequeira Carvalho/Komisija
   (Lieta F-107/13) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pensionēts ierēdnis - Disciplinārlieta - Disciplinārsods - Ieturēšana no pensijas - Apsūdzības liecinieka uzklausīšana disciplinārlietu kolēģijā - Attiecīgā ierēdņa neuzklausīšana - Tiesību tikt uzklausītam neievērošana)
   2014/C 421/73
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: José Antonio de Brito Sequeira Carvalho (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji – É. Boigelot un R. Murru, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall un C. Ehrbar)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu prasītājam piemērot disciplinārsodu saskaņā ar Civildienesta noteikumu IX pielikuma 9. panta 2. punktu un prasība atlīdzināt ciesto morālo kaitējumu un atmaksāt jau ieturētās summas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 14. marta lēmumu, ar kuru J. A. de Brito Sequeira Carvalho kā disciplinārsodu uz diviem gadiem nosaka vienas trešdaļas ieturēšanu no ikmēneša neto pensijas;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina J. A. de Brito Sequeira Carvalho tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014., 41. lpp.


title: Lieta C-334/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 14. aprīļa spriedumu lietā T-466/08 Lancôme parfums et beauté & Cie /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Focus Magazin Verlag GmbH 2011. gada 29. jūnijā iesniedza Lancôme parfums et beauté & Cie

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/4

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 14. aprīļa spriedumu lietā T-466/08 Lancôme parfums et beauté & Cie/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Focus Magazin Verlag GmbH2011. gada 29. jūnijā iesniedza Lancôme parfums et beauté & Cie

   (Lieta C-334/11 P)
   2011/C 282/08
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Lancôme parfums et beauté & Cie (pārstāvji — A. von Mühlendahl, J. Pagenberg, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Focus Magazin Verlag GmbH

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 14. aprīļa spriedumu lietā T-466/08 un Biroja Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 29. jūlija lēmumu lietā R 1796/2007-1;

               —

               piespriest Birojam un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt izdevumus, kas radušies procesā Biroja Apelāciju padomē, Vispārējā tiesā un šajā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka pārsūdzētais spriedums esot jāatceļ tādēļ, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Regulas par Kopienas preču zīmi 43. panta 2. un 3. punktu un pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nolemjot, ka strīdīgajā gadījumā piecu gadu pēc reģistrācijas laikposms, kurā bija faktiski jāizmanto agrākā Vācijas preču zīme “FOCUS”, ar kuru pamatoti iebildumi pret Kopienas preču zīmes “ACNO FOCUS” reģistrācijas pieteikumu, ir sācies tikai 2004. gada 13. janvārī.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja neapstrīd konstatējumu par sajaukšanas iespēju. Lai gan apelācijas sūdzības iesniedzēja nepiekrīt šim konstatējumam, tā uzskata, ka Vispārējā tiesa neesot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.


title: Lieta C-96/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. februārī iesniedza tribunal de grande instance de Nîmes (Francija) – Jean – Claude Van Hove / CNP Assurance SA

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. februārī iesniedza tribunal de grande instance de Nîmes (Francija) – Jean–Claude Van Hove/CNP Assurance SA

   (Lieta C-96/14)
   2014/C 142/31
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

   Tribunal de grande instance de Nîme

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Jean–Claude Van Hove

      Atbildētāja: CNP Assurance SA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā minētais noteikuma attiecībā uz līguma galvenā priekšmeta definīciju jēdziens aptver apdrošināšanas līgumā, kas ir noslēgts, lai nodrošinātu aizdevējam atmaksājamu maksājumu pārņemšanu aizņēmēja pilnīgas darba nespējas gadījumā, ietvertu noteikumu, ar kuru šīs atlīdzības saņemšana tiek liegta apdrošinātajam, kas ir atzīts par piemērotu darbības veikšanai bez atlīdzības?

      (1)  OV L 95, 29. lpp.


title: Lieta C-588/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2013. gada 9. septembra rīkojumu lietā T-430/11 Telefónica /Komisija 2013. gada 20. novembrī iesniedza Telefónica S.A.

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2013. gada 9. septembra rīkojumu lietā T-430/11 Telefónica/Komisija 2013. gada 20. novembrī iesniedza Telefónica S.A.

   (Lieta C-588/13 P)
   2014/C 24/18
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Telefónica S.A. (pārstāvji — J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller un J. Domínguez Pérez, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto rīkojumu;

               —

               atzīt par pieņemamu lietā T-430/11 celto prasību atcelt tiesību aktu un nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai strīda izskatīšanai pēc būtības;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pieņemamības jautājuma izskatīšanas procedūrām abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Interpretēdama LESD 263. panta ceturto daļu in fine, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā. Apgalvodama, ka tādiem lēmumiem valsts atbalsta režīmu jautājumā kā apstrīdētais lēmums ir vajadzīgi īstenošanas pasākumi, kā noteikts Līguma jaunajā normā, Vispārējā tiesa kļūdaini izprotot tiesības.

               2)

               Interpretēdama judikatūru par patiesā labuma guvēja jēdzienu, lai izvērtētu, vai ir pieņemamas prasības par lēmumiem, kuros kāds atbalsta režīms tiek atzīts par prettiesisku un nesaderīgu, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Savienības tiesības. Konkrēti,

                           —

                           Vispārējā tiesa kļūdaini interpretējot judikatūru par patiesā labuma guvēja jēdzienu un sagrozot faktus, to piemērodama attiecībā uz darījumiem, kurus prasītāja veikusi pēc 2007. gada 21. decembra;

                           —

                           interpretēdama judikatūrā rodamo patiesā labuma guvēja jēdzienu, Vispārējā tiesa pieļaujot arī kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz darījumiem, kas notikuši pirms 2007. gada 21. decembra.

               3)

               Pieņemdama tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā aizskarošu nolēmumu, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā. Pārsūdzētais rīkojums esot balstīts uz tikai teorētisku šo tiesību izpratni, kas prasītajai liedz iespēju prejudiciālā nolēmuma tiesvedību, lai apšaubītu apstrīdēto lēmumu, izmantot pienācīgi un bez vajadzības pārkāpt tiesības.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 8. jūlijā lietā T-334/01: MFE Marienfelde GmbH pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Iebildumu procedūra — Agrākā vārdiskā preču zīme HIPPOVIT — Kopienas vārdiskās preču zīmes HIPOVITON pieteikums — Agrākās preču zīmes patiesa izmantošana — Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 2. un 3. punkts — Tiesības uz noklausīšanos)

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/16

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 8. jūlijā
   lietā T-334/01: MFE Marienfelde GmbH pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu procedūra - Agrākā vārdiskā preču zīme HIPPOVIT - Kopienas vārdiskās preču zīmes HIPOVITON pieteikums - Agrākās preču zīmes patiesa izmantošana - Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 2. un 3. punkts - Tiesības uz noklausīšanos)
   (2004/C 239/33)
   Tiesvedības valoda: vācu
   Lietā T-334/01 MFE Marienfelde GmbH, kas veic uzņēmējdarbību Hamburgā (Vācija), ko pārstāv S. Rojahn un S. Freytag, advokāti, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji E. Joly un G. Schneider), otram lietas dalībniekam ITSB Apelāciju padomē, kas ir iestājies lietā Pirmās instances tiesā, esot šādam: Vétoquinol AG, iepriekš – Chassot AG, kas veic uzņēmējdarbību Bernē (Šveice), ko pārstāv A. Kockläuner, advokāts, par prasību, kas celta pret ITSB ceturtās Apelāciju padomes 2001. gada 26. septembra lēmumu (lieta R 578/2000-4), kas attiecas uz iebildumu procedūru starp MFE Marienfelde GmbH un Vétoquinol AG, Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs N. J. Forwood, tiesneši J. Pirring un A. W. H. Meij, sekretārs D. Christensen, administrators, 2004. gada 8. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2001. gada 26. septembra lēmumu (lieta R 578/2000-4).

               2.

               Prasību pārējā daļā noraidīt.

               3.

               Piespriest ITSB segt savus izdevumus pašam, kā arī atlīdzināt prasītāja izdevumus.

               4.

               Piespriest personai, kas ir iestājusies lietā, segt savus izdevumus.

      (1)  OV C 68, 16.3.2002.


title: Lieta C-457/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2010. gada 1. jūlija spriedumu lietā T-321/05 AstraZeneca AB, AstraZeneca plc /Eiropas Komisija 2010. gada 16. septembrī iesniedza AstraZeneca AB, AstraZeneca plc

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/18

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2010. gada 1. jūlija spriedumu lietā T-321/05 AstraZeneca AB, AstraZeneca plc/Eiropas Komisija 2010. gada 16. septembrī iesniedza AstraZeneca AB, AstraZeneca plc

   (Lieta C-457/10 P)
   ()
   2010/C 301/27
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: AstraZeneca AB, AstraZeneca plc (pārstāvji — M. Brealey QC, M. Hoskins QC, D. Jowell, Barristers, un F. Murphy, Solicitor)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Farmaceitisko nozaru un asociāciju federācija (EFPIA) un Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2010. gada 1. jūlija spriedumu lietā T-321/05;

               —

               atcelt 2005. gada 15. jūnija Komisijas lēmumu (2005) 1757 galīgā redakcija (lieta COMP A.37.507/F3 — AstraZeneca);

               —

               pakārtoti, saskaņā ar Tiesas rīcības brīvību samazināt naudas sodu, kas apelācijas sūdzības iesniedzējām uzlikts apstrīdētā Komisijas lēmuma 2. pantā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas atsaucas uz vairākām spriedumā pieļautām kļūdām tiesību piemērošanā. Ar atsevišķiem virsrakstiem ir rezumētas šādas kļūdas:

                  Attiecīgā produkta tirgus definīcija. Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, apstiprinot Komisijas secinājumus lēmumā par attiecīgā produkta tirgu, saskaņā ar kuriem laika posmā no 1993. gada līdz 2000. gadam protonu sūkņa inhibitoriem (PSI) bija pašiem savs tirgus. Apelācijas sūdzībai ir divi pamati.

               Apelācijas sūdzības pirmajam pamatam ir divas galvenās daļas. Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, neveicot pierādījumu pagaidu analīzi, tādējādi konstatējot attiecīgā produkta tirgu 1993. gadā, pamatojoties uz konkurences stāvokli starp PSI un H2 receptoru blokatoriem 2000. gadā. Otrkārt, Vispārējā tiesa, pamatojies uz to, ka ārstu, kas paraksta medikamentus, praksēm, kurām ir raksturīgs “inertums”, nebija nozīmes tirgus definīcijas noteikšanā, kļūdījās, ignorējot faktu, ka PSI lietošanas pieaugums bija pakāpenisks.

               Apelācijas sūdzības otrais pamats ir tas, ka jautājums par ārstēšanās ar H2 receptoru blokatoriem vispārējām izmaksām, ja tās salīdzina ar PSI izmaksām, ir būtisks attiecībā uz jebkuru atsaukšanos uz cenu atšķirībām, nosakot konkrētā tirgus definīciju, un Vispārējā tiesa kļūdījās, neņemot vērā ārstēšanās vispārējās izmaksas.

                  Pirmā dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana attiecībā uz papildu aizsardzības sertifikātiem. Apelācijas sūdzības pamati par pirmo ļaunprātīgo izmantošanu tiek iedalīti divās galvenās daļās. Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, vērtējot, kas ietilpst konkurencē pēc nopelniem. Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, vērtējot, vai apelācijas sūdzības iesniedzēju paziņojumi patentu valdēs bija objektīvi maldinoši, lai kā neatbilstošu noraidītu apelācijas sūdzības iesniedzēju izpratnes par to likumīgajām tiesībām uz papildu aizsardzības sertifikātiem saprātīgumu un bona fides. Pārskatāmības trūkums ir nepietiekams, lai konstatētu tiesību ļaunprātīgu izmantošanu, drīzāk šeit būtu jābūt prasībai par tīšu krāpšanu vai maldināšanu. Otrkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, vērtējot, kas ir uz konkurences ierobežošanu vērsta rīcība. Vispārējā tiesa esot kļūdaini konstatējusi, ka tikai pieteikums vien par intelektuālā īpašuma tiesību pieprasīšanu, kas varētu stāties spēkā kādus 5-6 gadus vēlāk, bija rīcība, ko varētu uzskatīt par tādu, kas ir vērsta uz konkurences ierobežošanu, neatkarīgi no tā, vai tiesības visbeidzot ir piešķirtas un/vai izmantotas. Iemesls tam ir tāds, ka rīcība ir pārāk nošķirta vai attālināta no tirgus, kas esot ietekmēts.

                  Otrā dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana: laišanas tirgū atļaujas atsaukšana. Apelācijas sūdzības pamati par otro ļaunprātīgo izmantošanu tiek iedalīti divās galvenās daļās. Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, vērtējot, kas ietilpst konkurencē pēc nopelniem. Vispārējā tiesa ir kļūdaini nolēmusi, ka neierobežotu tiesību īstenošana saskaņā ar Kopienu tiesībām ir konkurences pēc nopelniem pārkāpums.

               Otrkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, vērtējot, kas ir uz konkurences ierobežošanu vērsta rīcība. Vispārējā tiesa esot kļūdaini konstatējusi, ka likumīgu tiesību saskaņā ar Kopienu tiesībām vienkārša īstenošana ir vērsta uz konkurences ierobežošanu. Pakārtoti, ja Tiesa uzskata, ka tiesību, kas ir piešķirtas Kopienu tiesībās, īstenošana būtībā var radīt ļaunprātīgu izmantošanu, tad, lai konstatētu ļaunprātīgu izmantošanu, ir jābūt kaut kam vairāk nekā tikai tendencei izkropļot konkurenci. Apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskata, ka Komisijai būtu jāprasa pierādīt, ka par pamatotām uzskatāmu tiesību īstenošana var novērst jebkādu efektīvu konkurenci. Tas varētu atbilst nosacījumiem gadījumos, kas skar obligāto licencēšanu, ar ko faktiski ir saistīta otrā ļaunprātīgā izmantošana.

                  Naudas sodi. Vispārējā tiesa esot kļūdaini piemērojusi Regulas Nr. 17 (1) 15. panta 2. punktu, neiebilstot pret Komisijas naudas soda aprēķinu un pienācīgi neņemot vērā apgalvoto ļaunprātīgo rīcību novitāti, jebkādu būtiskas ietekmes uz konkurenci neesamību un citus atbildību mīkstinošus apstākļus.

      (1)  EEK Padome: Regula Nr. 17: Pirmā Regula par Līguma 85. un 86. panta īstenošanu (OV 1962, 13, 204. lpp.).