title: Lieta C-604/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 16. novembrī iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) – ROI Land Investments Ltd./FD

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 16. novembrī iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) – ROI Land Investments Ltd./FD
      (Lieta C-604/20)
      (2021/C 44/31)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesarbeitsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: ROI Land Investments Ltd.

         Atbildētājs: FD

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (turpmāk tekstā – “Briseles I a regula”) (1) 6. panta 1. punkts, to skatot kopā ar 21. panta 2. punktu un 1. punkta b) apakšpunkta i) ievilkumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka darba ņēmējs juridisku personu –, kura nav viņa darba devējs un kuras domicils Briseles I a regulas 63. panta 1. punkta izpratnē neatrodas kādas dalībvalsts teritorijā, bet kura, pamatojoties uz garantijas vienošanos, ir tieši atbildīga par darba ņēmēja prasījumiem, kas izriet no atsevišķa darba līguma ar trešo personu, – var iesūdzēt tiesās tajā vietā, kur vai no kurienes darbinieks darba attiecībās ar trešo personu pastāvīgi veic darbu, vai tiesās tajā vietā, kur viņš to veicis pēdējoreiz, ja bez garantijas vienošanās darba līgums ar trešo personu nebūtu ticis noslēgts?

                  2)

                  Vai Briseles I a regulas 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Briseles I a regulas 21. panta 2. punktā ietvertā atruna liedz piemērot atbilstoši dalībvalsts tiesībām pastāvošu jurisdikcijas regulējumu, kas darba ņēmējam ļauj juridisku personu, – kura tādos apstākļos, kādi ir raksturoti pirmajā jautājumā, ir tieši atbildīga par darba ņēmēja prasījumiem, kas izriet no atsevišķa darba līguma ar trešo personu, – kā darba devēja “tiesību pārņēmēju” iesūdzēt tiesās tajā vietā, kur viņš pastāvīgi veic darbu, ja saskaņā ar Briseles I a regulas 21. panta 2. punktu, to skatot kopā ar 1. punkta b) apakšpunkta i) ievilkumu, šāda jurisdikcija nepastāv?

                  3)

                  Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša un uz otro jautājumu – apstiprinoša:

                              a)

                              Vai Briseles I a regulas 17. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka “profesionālās darbības” jēdziens sevī ietver algotu nodarbinātību darba tiesiskajās attiecībās?

                              b)

                              Vai gadījumā, ja atbilde ir apstiprinoša, Briseles I a regulas 17. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka garantijas vienošanās, uz kuras pamata juridiska persona ir tieši atbildīga par darba ņēmēja prasījumiem, kas izriet no atsevišķa darba līguma ar trešo personu, ir līgums, kuru darba ņēmējs ir noslēdzis ar mērķi, kas var būt uzskatāms par saistītu ar viņa profesiju?

                  4)

                  Ja, atbildot uz iepriekš minētajiem jautājumiem, iesniedzējtiesai ir starptautiskā jurisdikcija izskatīt lietu:

                              a)

                              Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 593/2008 (2008. gada 17. jūnijs) par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I) (turpmāk tekstā – “Romas I regula”) (2) 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka “profesionālās darbības” jēdziens sevī ietver algotu nodarbinātību darba tiesiskajās attiecībās?

                              b)

                              Vai gadījumā, ja atbilde ir apstiprinoša, Romas I regulas 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka garantijas vienošanās, uz kā pamata juridiska persona ir tieši atbildīga par darba ņēmēja prasījumiem, kuri izriet no atsevišķa darba līguma ar trešo personu, ir līgums, ko darba ņēmējs ir noslēdzis mērķiem, kurus var uzskatīt par saistītiem ar viņa profesiju?

         (1)  OV 2012, L 351, 1. lpp.

         (2)  OV 2008, L 177, 6. lpp.


title: Lieta C-605/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 17. novembrī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – Suzlon Wind Energy Portugal – Energia Eólica Unipessoal, Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/26

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 17. novembrī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – Suzlon Wind Energy Portugal – Energia Eólica Unipessoal, Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira

      (Lieta C-605/20)
      (2021/C 44/32)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Supremo Tribunal Administrativo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Suzlon Wind Energy Portugal – Energia Eólica Unipessoal, Lda

         Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ar Savienības tiesībām ir saderīga interpretācija, saskaņā ar kuru tā saucamajā “garantijas periodā” veiktais remonts ir uzskatāms par darījumiem, kas ir atbrīvoti no nodokļa, tikai tad, ja tas tiek veikts bez atlīdzības un ja tas ir netieši iekļauts ražojuma, uz kuru attiecas garantija, pārdošanas cenā, tādējādi, ka ir uzskatāms, ka ar nodokli ir apliekama pakalpojumu sniegšana, kura ir veikta garantijas periodā (neatkarīgi no tā, vai tā ietver vai neietver materiālu izmantošanu) un par kuru tiek izrakstīts rēķins, jo tā noteikti ir uzskatāma par pakalpojumu sniegšanu par atlīdzību?

                  2)

                  Vai debetnotas izrakstīšana vējturbīnu detaļu piegādātājam, lai saņemtu atlīdzinājumu par izdevumiem, kas šo ražojumu pircējam radušies garantijas periodā saistībā ar detaļu aizstāšanu (jauns ražojumu imports no piegādātāja, kam tika piemērots PVN un kas radīja PVN atskaitīšanas tiesības) un attiecīgo remontu (iegādājoties pakalpojumus no trešām personām un aprēķinot attiecīgo PVN), ciktāl runa ir par vējparka uzstādīšanas pakalpojumiem, ko minētais pircējs (kas ietilpst tajā pašā uzņēmumu grupā, pie kuras pieder piegādātājs, kas ir reģistrēts trešā valstī) sniedz trešām personām, ir jāuzskata par vienkāršu izmaksu pārnešanas darbību, kura pati par sevi ir atbrīvota no PVN, vai arī par pakalpojumu sniegšanu par atlīdzību, attiecībā uz kuru ir aprēķināms nodoklis?


title: Lieta C-615/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 18. novembrī iesniedza Sąd Okręgowy w Warszawie (Polija) – kriminālprocess pret YP u.c.

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/27

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 18. novembrī iesniedza Sąd Okręgowy w Warszawie (Polija) – kriminālprocess pret YP u.c.
      (Lieta C-615/20)
      (2021/C 44/33)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Okręgowy w Warszawie

         Pamata kriminālprocesa dalībnieki

      YP u.c.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Savienības tiesības, it īpaši Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā –“Harta”) 47. pants un tajā paredzētās tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, kā arī tiesības uz taisnīgu, atklātu un laikus veiktu lietas izskatīšanu neatkarīgā un objektīvā, tiesību aktos noteiktā tiesā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tām ir pretrunā tādas valsts tiesību normas, kas detalizēti izklāstītas šī jautājuma 2. un 3. punktā, proti, 2001. gada 27. jūlijaustawa – Prawo o ustroju sądów powszechnych [Likuma par vispārējās jurisdikcijas tiesu organizāciju] 80. un 129. pants, kā arī minētā likuma 110. panta 2.a punkts un 2017. gada 8. decembraustawa o Sądzie Najwyższym [Likuma par Augstāko tiesu] 27. panta 1. punkta 1.a apakšpunkts, ar kuriem Izba Dyscyplinarna Sądu Najwyższego [Augstākās tiesas Disciplinārlietu palātai] ir ļauts atcelt imunitāti un atstādināt tiesnesi no amata, tādējādi faktiski liedzot tiesnesim spriest tiesu tam iedalītās lietās, it īpaši ņemot vērā, ka:

                              a)

                              Augstākās tiesas Disciplinārlietu palāta nav uzskatāma par “tiesu” Hartas 47. panta, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (ECPAK) 6. panta un Polijas Konstitūcijas 45. panta 1. punkta izpratnē (spriedums C-585/18, C-624/18 un C-625/18, EU:C:2019:982);

                              b)

                              Augstākās tiesas Disciplinārlietu palātas locekļi ir ļoti cieši saistīti ar likumdošanas varu un izpildvaru (rīkojums, 2020. gada 8. aprīlis, Komisija/Polija, C-791/19 R, EU:C:2020:277);

                              c)

                              Polijas Republikai tika uzdots apturēt atsevišķu 2017. gada 8. decembra Likuma par Augstāko tiesu noteikumu, kuri attiecas uz tā saucamo Disciplinārlietu palātu, piemērošanu un atturēties no šajā palātā izskatāmo lietu nodošanas iztiesāšanas sastāvam, kurš neatbilst neatkarības prasībām (rīkojums, 2020. gada 8. aprīlis, Komisija/Polija, C-791/19 R, EU:C:2020:277).

                  2)

                  Vai Savienības tiesības, it īpaši LES 2. pants un tajā noteiktā tiesiskuma vērtība, kā arī efektīvas tiesību aizsardzības tiesā prasības, kas izriet no LES 19. panta 1. punkta otrās daļas, ir jāinterpretē tādējādi, ka “tiesību normas, kas reglamentē disciplināro pasākumu sistēmu attiecībā uz personām, kuras spriež tiesu”, ietver arī tiesību normas, kas attiecas uz valsts tiesas tiesneša saukšanu pie kriminālatbildības vai brīvības atņemšanu tam (tā apcietināšanu), piemēram, Polijas Konstitūcijas 181. pantu, to aplūkojot kopsakarā ar 2001. gada 27. jūlija Likuma par vispārējās jurisdikcijas tiesu organizāciju 80. un 129. pantu, saskaņā ar kuriem:

                              a)

                              lai sauktu valsts tiesas tiesnesi pie kriminālatbildības vai atņemtu tam brīvību (apcietinātu to), principā pēc prokurora pieteikuma, ir nepieciešama kompetentās disciplinārtiesas atļauja;

                              b)

                              disciplinārtiesa, ļaujot saukt valsts tiesas tiesnesi pie kriminālatbildības vai atņemt tam brīvību (apcietināt to), var (bet noteiktos gadījumos – tai ir pienākums) atstādināt šo tiesnesi no amata;

                              c)

                              atstādinot valsts tiesas tiesnesi no amata, disciplinārtiesai ir arī pienākums samazināt šī tiesneša atalgojumu šajās tiesību normās noteiktajās robežās uz laiku, kamēr tiesnesis ir atstādināts no amata?

                  3)

                  Vai Savienības tiesības, it īpaši 2. jautājumā minētās tiesību normas, ir jāinterpretē tādējādi, ka tām ir pretrunā tādas valsts tiesību normas, kādas ir noteiktas Likuma par vispārējās jurisdikcijas tiesu organizāciju 110. panta 2.a punktā un 2017. gada 8. decembra Likuma par Augstāko tiesu 27. panta 1. punkta 1.a apakšpunktā, kurās ir paredzēts, ka lietas par atļauju valsts tiesas tiesnesi saukt pie kriminālatbildības vai atņemt tam brīvību (apcietināt) gan pirmajā instancē, gan otrajā instancē ir vienīgi tādas iestādes kompetencē kā Disciplinārlietu palāta, it īpaši ņemot vērā (atsevišķi vai kopā), ka:

                              a)

                              Disciplinārlietu palātas izveide notika vienlaikus ar grozījumiem kārtībā, kādā tiek izraudzīti tādas iestādes locekļi kā Krajowa Rada Sądownictwa [Valsts tiesu padome] (turpmāk tekstā – “VTP”), kura piedalās tiesnešu iecelšanas procedūrā un pēc kuras priekšlikuma tika iecelti visi Disciplinārlietu palātas locekļi;

                              b)

                              valsts likumdevējs ir izslēdzis iespēju pārnest uz Disciplinārlietu palātu esošus tiesnešus no tādas pēdējās instances valsts tiesas kā Augstākā tiesa, kuras struktūrā darbojas šī palāta, līdz ar to Disciplinārlietu palātā var spriest tikai jauni locekļi, kuri tika iecelti pēc VTP – mainītajā tās sastāvā – priekšlikuma;

                              c)

                              Disciplinārlietu palātai ir raksturīga ļoti augsta autonomijas pakāpe Augstākās tiesas ietvaros;

                              d)

                              Augstākā tiesa nolēmumos, kas pieņemti, izpildot 2019. gada 19. novembra spriedumu A. K. u.c. (Augstākās tiesas Disciplinārlietu palātas neatkarība) (C-585/18, C-624/18 un C-625/18, EU:C:2019:982) apstiprināja, ka VTP mainītajā sastāvā nav no likumdošanas un izpildvaras neatkarīga iestāde un ka Disciplinārlietu palāta nav uzskatāma par “tiesu” Hartas 47. panta, ECPAK 6. panta un Polijas Republikas Konstitūcijas 45. panta 1. punkta izpratnē.

                              e)

                              pieteikumu par atļauju saukt valsts tiesas tiesnesi pie kriminālatbildības vai atņemt tam brīvību (apcietināt to) principā iesniedz prokurors, kura priekšnieks ir tāda izpildvaras struktūra kā Tieslietu ministrs, kurš var dot prokuroriem saistošus norādījumus attiecībā uz procesuālo darbību saturu, un tajā pašā laikā Disciplinārlietu palātas locekļi un VTP mainītajā tās sastāvā, kā to ir konstatējusi Augstākā tiesa 3. jautājuma d) punktā minētajos nolēmumos, ir ļoti cieši saistīti ar likumdošanas varu un izpildvaru, tādēļ nevar uzskatīt, ka Disciplinārlietu palāta ir trešās personas pozīcijā attiecībā pret lietas dalībniekiem;

                              f)

                              Polijas Republikai tika uzdots apturēt atsevišķu 2017. gada 8. decembra Likuma par Augstāko tiesu noteikumu, kuri attiecas uz Disciplinārlietu palātu, piemērošanu un atturēties no šajā palātā izskatāmo lietu nodošanas iztiesāšanas sastāvam, kurš neatbilst neatkarības prasībām, saskaņā ar 2020. gada 8. aprīļa rīkojumu Komisija/Polija (C-791/19 R, EU:C:2020:277)?

                  4)

                  Vai gadījumā, ja tiek atļauts saukt valsts tiesas tiesnesi pie kriminālatbildības un atstādināt šo tiesnesi no amata, vienlaikus samazinot viņa atalgojumu uz laiku, kamēr viņš ir atstādināts no amata, Savienības tiesības, it īpaši 2. jautājumā norādītās tiesību normas, kā arī pārākuma princips, LES 4. panta 3. punktā noteiktais lojālas sadarbības princips un tiesiskās drošības princips, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās liedz atzīt saistošu spēku šādai atļaujai, it īpaši attiecībā uz tiesneša atstādināšanu no amata, ja atļauju ir izdevusi tāda iestāde kā Disciplinārlietu palāta, kā rezultātā:

                              a)

                              jebkurai valsts iestādei (tostarp iesniedzējtiesai, kuras sastāvā ir tiesnesis, uz kuru attiecas šī atļauja, kā arī tām iestādēm, kuru kompetencē ir noteikt un mainīt valsts tiesas sastāvu) ir pienākums ignorēt šādu atļauju un ļaut valsts tiesas tiesnesim, uz kuru attiecas šī atļauja, piedalīties šīs tiesas iztiesāšanas sastāvā,

                              b)

                              tiesa, kuras sastāvā ir tiesnesis, uz kuru attiecas šī atļauja, ir uzskatāma par tiesību aktos noteiktu tiesu – vai attiecīgi neatkarīga un objektīva tiesa – un tādējādi – kā “tiesa” – tā var lemt par jautājumiem par Savienības tiesību piemērošanu vai interpretāciju?


title: Lieta C-634/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 25. novembrī iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) – A/Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/29

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 25. novembrī iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) – A/Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

      (Lieta C-634/20)
      (2021/C 44/34)
      Tiesvedības valoda – somu

         Iesniedzējtiesa

         Korkein hallinto-oikeus

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: A

         Atbildētājs: Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai, ievērojot samērīguma principu, LESD 45. vai 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tas, ka uzņēmējas dalībvalsts kompetentā iestāde, pamatojoties uz valsts tiesību aktiem, ir piešķīrusi personai tiesības praktizēt ārsta profesijā uz trim gadiem ar nosacījumu, ka tā drīkst praktizēt tikai licencēta ārsta vadībā un uzraudzībā un ka šajā laikā tai ir jāpabeidz trīsgadīgā vispārējās prakses ārstu specifiskā apmācība, lai uzņēmējā dalībvalstī iegūtu atļauju neatkarīgi praktizēt ārsta profesijā, ja tiek ņemts vērā, ka:

                  a)

                  persona izcelsmes dalībvalstī ir ieguvusi pirmā grāda ārsta diplomu, bet, lūdzot profesionālās kvalifikācijas atzīšanu uzņēmējā dalībvalstī, tā nevarēja uzrādīt viengadīgas profesionālās prakses sertifikātu, kas izcelsmes dalībvalstī papildus tiek prasīts kā profesionālās kvalifikācijas nosacījums;

                  b)

                  ņemot vērā Profesionālo kvalifikāciju direktīvas (1) 55.a pantu, personai uzņēmējā dalībvalstī kā primāra, tās noraidīta alternatīva tika piedāvāta iespēja triju gadu laikā pabeigt uzņēmējā dalībvalstī izcelsmes dalībvalsts pamatnostādnēm atbilstošu profesionālo praksi un lūgt to atzīt izcelsmes dalībvalsts kompetentajai iestādei, lai pēc tam direktīvā minētās automātiskas atzīšanas sistēmas ietvaros uzņēmējā dalībvalstī atkārtoti varētu lūgt tiesības praktizēt ārsta profesijā;

                  c)

                  uzņēmējas dalībvalsts noteikumu mērķis ir veicināt pacientu drošību un veselības aprūpes pakalpojumu kvalitāti, garantējot, ka veselības aprūpes speciālistam ir profesionālajai darbībai nepieciešamā izglītība, turklāt pietiekama profesionālā kvalifikācija un citas profesionālajai darbībai vajadzīgās prasmes?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/36/EK (2005. gada 7. septembris) par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (OV 2005, L 255, 22. lpp.).


title: Lieta C-641/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 26. novembrī iesniedza Tribunal du travail de Liège (Beļģija) – VT/Centre public d'action sociale de Líège (CPAS)

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/30

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 26. novembrī iesniedza Tribunal du travail de Liège (Beļģija) – VT/Centre public d'action sociale de Líège (CPAS)

      (Lieta C-641/20)
      (2021/C 44/35)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal du travail de Liège

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: VT

         Atbildētājs: Centre public d’action sociale de Liège (CPAS)

         Prejudiciālais jautājums

      Ja dalībvalsts nolemj saskaņā ar Direktīvas 2011/95 (1) 11. pantu bēglim atņemt viņa statusu un pēc tam atņemt viņam uzturēšanās tiesības un izdot rīkojumu izceļot no valsts teritorijas, vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (2), 7. un 13. pants, lasot tos kopsakarā ar [Eiropas] Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nozīmē, ka attiecīgā persona saglabā pagaidu uzturēšanās tiesības, kā arī tiesības uz sociālo palīdzību, kamēr tiesā tiek izskatīta pārsūdzība par lēmumu par uzturēšanās atļaujas beigšanos un izbraukšanas rīkojumu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu (OV 2011, L 337, 9. lpp.).

         (2)  OV 2008, L 348, 98. lpp.


title: Lieta C-646/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 1. decembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Senatsverwaltung für Inneres und Sport, Standesamtsaufsicht/TB

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/30

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 1. decembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Senatsverwaltung für Inneres und Sport, Standesamtsaufsicht/TB
      (Lieta C-646/20)
      (2021/C 44/36)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Senatsverwaltung für Inneres und Sport, Standesamtsaufsicht

         Atbildētāja: TB

         Lietas dalībnieki: Standesamt Mitte von Berlin, RD

         Prejudiciālie jautājumi

      Par Padomes Regulas (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (1) 1. panta 1. punkta a) apakšpunkta, 2. panta 4. punkta, 21. panta 1. punkta un 46. panta interpretāciju tiek uzdotie šādi jautājumi:

                  1)

                  Vai laulības izbeigšanās, pamatojoties uz Itālijas 2014. gada 12. septembra Dekrētlikuma (Decreto Legge) Nr. 132 (DL Nr. 132/2014) 12. pantu, ir spriedums par laulības šķiršanu Briseles IIa regulas izpratnē?

                  2)

                  Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde, vai laulības izbeigšanās, pamatojoties uz Itālijas 2014. gada 12. septembra Dekrētlikuma (Decreto Legge) Nr. 132 12. pantu, ir jāvērtē atbilstoši Briseles IIa regulas 46. panta noteikumam par publiskiem aktiem un nolīgumiem?

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (Briseles IIa regulas) (OV 2003, L 338, 1. lpp.).


title: Lieta C-656/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 4. decembrī Hermann Albers eK iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2020. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-597/18 Hermann Albers/Eiropas Komisija

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/31

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 4. decembrīHermann Albers eK iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2020. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-597/18 Hermann Albers/Eiropas Komisija
      (Lieta C-656/20 P)
      (2021/C 44/37)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Hermann Albers eK (pārstāvis: S. Roling, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Vācijas Federatīvā Republika, Land Niedersachsen

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

                  1)

                  daļēji atcelt Vispārējās tiesas 2020. gada 5. oktobra spriedumu Hermann Albers/Komisija (T-597/18, EU:T:2020:467), atceļot tā rezolutīvās daļas 1) un 2) punktu;

                  2)

                  pilnībā apmierināt pirmajā instancē izvirzītos prasījumus, ar kuriem tika lūgts atcelt Eiropas Komisijas 2018. gada 12. jūlija Lēmumu C(2018) 4385 final (1) un piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs argumentē, ka Vispārējā tiesa neesot pareizi novērtējusi LESD 107. panta un 108. panta nozīmi attiecībā uz Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz [Lejassaksijas vietējo pārvadājumu likuma] (NNVG) 7.a pantu. NNVG 7.a pants, pretēji Vispārējās tiesas ieskatam, esot jauns atbalsts, uz kuru attiecas paziņošanas pienākums.
      LESD 107. panta gadījumā runa vis neesot par finanšu līdzekļu pārvietošanu valsts iekšienē, jo sabiedrisko pakalpojumu sniedzēji savā dubultajā lomā kā sabiedriskā transporta uzņēmumu īpašnieki gūstot tiešu labumu no līdzekļu piešķīruma un ar līgumu tiešu piešķiršanu to selektīvi izmantojot privātajam sektoram nelabvēlīgā veidā. Proti, sabiedrisko pakalpojumu sniedzēji kontrolējot sabiedriskā transporta uzņēmumus “kā savas struktūrvienības”. Līdzekļu piešķiršana sabiedrisko pakalpojumu sniedzējam esot nesaraujami saistīta ar priekšrocības sniegšanu, jo attiecīgajā brīdī bieži jau esot skaidrība par līdzekļu izmantošanu komunālo pakalpojumu uzņēmumu saimnieciskajai darbībai. Šādi tiekot kropļota konkurence un ierobežota tirdzniecība starp dalībvalstīm.
      Piedevām, tā kā NNVG 7.a pantam esot atbalsta raksturs, bet arī neatkarīgi no tā, esot pieļauts LESD 108. panta 3. punkta pārkāpums, jo Vācijas Federatīvā Republika neesot NNVG 7.a pantu paziņojusi Eiropas Komisijai.

         (1)  Eiropas Komisijas lēmums necelt iebildumus par Land Niedersachsen noteiktajiem pasākumiem saskaņā ar Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz 7.a pantu (Lieta SA.46538 [2017/NN]) (OV 2018, C 292, 1. lpp.).


title: Lieta C-661/20: Prasība, kas celta 2020. gada 5. decembrī – Eiropas Komisija/Slovākijas Republika

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/32

      Prasība, kas celta 2020. gada 5. decembrī – Eiropas Komisija/Slovākijas Republika
      (Lieta C-661/20)
      (2021/C 44/38)
      Tiesvedības valoda – slovāku

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: C. Hermes, R. Lindenthal)

         Atbildētāja: Slovākijas Republika

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt, ka, izslēdzot mežsaimniecības programmas un to grozījumus, netiešu mežizstrādi, kā arī mežu apdraudējuma novēršanas līdzekļus un tāda kaitējuma seku novēršanu, ko radījušas dabas katastrofas, no prasības gadījumā, ja šīs sekas var būtiski ietekmēt Natura 2000 teritorijas, attiecīgi izvērtēt ietekmi uz šīm teritorijām, ievērojot to aizsardzības mērķus, Slovākijas Republika nav izpildījusi Padomes Direktīvas 92/43/EEK (1) (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 3. punktā kopsakarā ar tas 7. pantu paredzētos pienākumus;

                  —

                  atzīt, ka, neveicot piemērotus pasākumus, lai novērstu dzīvotņu noplicināšanos, kā arī lai novērstu būtiskus traucējumus īpaši aizsargājamās dabas teritorijās, kas noteiktas medņa [Tetrao urogallus] aizsardzībai ([īpaši aizsargājamās teritorijas] (ĪAT): Zemie Tatri [Nízke Tatry] SKCHVU018, Tatri [Tatry] SKCHVU030, Lielā Fatra [Veľká Fatra] SKCHVU033, Muránska planina-Stolica SKCHVU017, Hočas kalni [Chočské vrchy] SKCHVU050, Horná Orava SKCHVU008, Volovas kalni [Volovské vrchy] SKCHVU036, Mazā Fatra [Malá Fatra] SKCHVU013, Poľana SKCHVU022, Slovēnijas Paradīze [Slovenský Raj] SKCHVU053, Levočas kalni [Levočské vrchy] SKCHVU051 un Stražovas kalni [Strážovské vrchy] SKCHVU028), Slovākijas Republika nav izpildījusi Padomes Direktīvas 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 2. punktā kopsakarā ar tās 7. pantu paredzētos pienākumus;

                  —

                  atzīt, ka, neveicot īpašus aizsardzības pasākumus attiecībā uz medņa dzīvotnēm teritorijās ĪAT: Nízke Tatry SKCHVU018, Tatry SKCHVU030, Veľká Fatra SKCHVU033, Muránska planina-Stolica SKCHVU017, Volovské vrchy SKCHVU036, SKCHVU013 Malá Fatra un Levočské vrchy SKCHVU051, kas norādītas šīs sugas aizsardzībai, lai nodrošinātu tās turpināšanos, kā arī reprodukciju tās izplatības areālā, Slovākijas Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/147/EK (2009. gada 30. novembris) par savvaļas putnu aizsardzību (2) 4. panta 1. punktā paredzētos pienākumus; un

                  —

                  piespriest Slovākijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktu visos plānos vai projektos, kas nav tieši saistīti ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai, bet kas atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem varētu būtiski ietekmēt minēto teritoriju, attiecīgi izvērtē ietekmi uz šo teritoriju, ievērojot tās aizsardzības mērķus. Kompetentā valsts iestāde, ņemot vērā novērtējuma atzinumus par ietekmi uz minēto teritoriju, var piekrist plāna vai projekta īstenošanai tikai tad, ja tā ir pārliecinājusies, ka netiks izjaukta attiecīgās teritorijas viengabalainība. Slovākijas Republikā ar likumu par dabas aizsardzību un mežu likumu nav nodrošināts, lai attiecībā uz mežsaimniecības programmām un to grozījumiem, netiešu mežizstrādi, kā arī mežu apdraudējuma novēršanas līdzekļiem un tāda kaitējuma seku novēršanu, ko radījušas dabas katastrofas, attiecīgi tiktu izvērtēta ietekme uz Natura 2000 tīkla teritorijām. Argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigās nav bijis pareizi transponēts Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkts kopsakarā ar tās 7. pantu, kas radījis joprojām pastāvošas problēmas.
      Saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punktu dalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai īpaši aizsargājamās dabas teritorijās novērstu dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanos, kā arī lai novērstu traucējumu, kas skar sugas, kuru dēļ noteikta attiecīgā teritorija, ja šāds traucējums varētu būt nozīmīgs attiecībā uz šīs direktīvas mērķiem. Saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 7. pantu minētā tiesību norma ir piemērojama gan Savienībā nozīmīgām teritorijām, gan arī īpašām aizsardzības teritorijām atbilstoši Putnu aizsardzības direktīvai. Slovākija, pamatojoties uz Putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 1. punktu, norādīja 12 īpašas aizsardzības teritorijas medņa aizsardzībai, kas ir Putnu aizsardzības direktīvas I pielikumā norādīta suga. Tomēr Slovākija nav veikusi nekādus atbilstošus pasākumus, lai novērstu medņa dzīvotņu noplicināšanos un lai novērstu traucējumu, kas skar šo sugu, minētajās 12 īpašajās aizsardzības teritorijās.
      Atbilstoši Putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 1. punktam Slovākijai bija jāveic īpaši pasākumi 12 īpašajās aizsardzības teritorijās, kas noteiktas medņa aizsardzībai, tostarp jānosaka konkrēti aizsardzības mērķi. Argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigās, kā arī šīs prasības celšanas brīdī Slovākijas Republika vēl nebija pieņēmusi aizsargāto teritoriju apsaimniekošanas programmas medņa dzīvotnēm 7 īpašās aizsardzības teritorijās, pamatojoties uz Likumu par dabas aizsardzību.

         (1)  OV 1992, L 206, 7. lpp.

         (2)  OV 2010, L 20, 7. lpp.


title: Lieta C-663/20 P: Apelācijas sūdzība, ko Vienotā noregulējuma valde 2020. gada 4. decembrī iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 23. septembra spriedumu lietā T-414/17 Hypo Vorarlberg Bank AG/VNV

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/33

      Apelācijas sūdzība, ko Vienotā noregulējuma valde 2020. gada 4. decembrī iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 23. septembra spriedumu lietā T-414/17 Hypo Vorarlberg Bank AG/VNV
      (Lieta C-663/20 P)
      (2021/C 44/39)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Vienotā noregulējuma valde (VNV) (pārstāvji: H. Ehlers, P.A. Messina, J. Kerlin, kā arī H.-G. Kamann, F. Louis, P. Gey, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Hypo Vorarlberg Bank AG

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  1.

                  atcelt Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedumu Hypo Vorarlberg Bank/Vienotā noregulējuma valde (VNV) (T-414/17, EU:T:2020:437);

                  2.

                  noraidīt prasību atcelt tiesību aktu;

                  3.

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pirmais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējās tiesas Reglamenta 85. panta 3. punkta pārkāpums, pierādījumu sagrozīšana un VNV tiesību uz lietas taisnīgu izskatīšanu pārkāpums
      Vispirms VNV norāda, ka Vispārējā tiesa esot kļūdaini interpretējusi un piemērojusi 85. panta 3. punktu, jo tā nolēma, ka VNV savu 2017. gada 11. aprīļa lēmumu par ex ante iemaksām Vienotajā noregulējuma fondā par 2017. gadu (SRB/ES/SRF/2017/05) (strīdīgais lēmums) nav pienācīgi identificējusi, jo pierādījumi, ko VNV ir iesniegusi tiesas sēdē, neesot pieņemami pienācīgai identificēšanai. Šai sakarā VNV, pirmkārt, apgalvo, ka būtu bijis pamatoti tiesas sēdē iesniegt pierādījumus par pienācīgu VNV lēmuma identificēšanu, jo jautājums par identifikācijas neesamību iepriekš nav ticis aplūkots nedz rakstveida procesā, nedz arī saistībā ar procesa organizatoriskajiem pasākumiem vai Vispārējās tiesas rīkojumā par pierādījumiem. VNV, otrkārt, norāda, ka Vispārējā tiesa esot sagrozījusi tās rīcībā esošos pierādījumus, jo tā tos neesot ņēmusi vērā un esot konstatējusi, ka tiem nav nozīmes, kaut arī tie bija pieņemami. Vispārējā tiesa, secinājusi, ka iesniegtie pierādījumi tomēr nepierāda nesaraujamu saikni starp VNV priekšsēdētājas parakstīto pavadzīmi un strīdīgā lēmuma pielikumu, neesot ņēmusi vērā atsauces numuru uz pavadzīmes, ar kuru pavadzīme nesaraujami bija saistīta ar elektroniskajiem lietas materiāliem, kuros savukārt bija ietverts strīdīgais lēmums un tā pielikums. Treškārt, VNV apgalvo, ka Vispārējā tiesa neesot ievērojusi tās tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu, jo tā problēmu par trūkstošo identifikāciju neapskatīja tiesas sēdē, nepieņēma VNV piedāvājumu iesniegt vēl citus pierādījumus un nevienā brīdī VNV nenorādīja uz to, ka pierādījumi nav pietiekami.
      Otrais apelācijas sūdzības pamats: LESD 296. panta pārkāpums
      Kā otro pamatu VNV izvirza to, ka Vispārējā tiesa esot pārspīlējusi prasības saskaņā ar LESD 296. pantu un Pamattiesību hartas 47. pantu, jo tā esot konstatējusi, ka apstrīdētais lēmums neesot pienācīgi pamatots tādēļ, ka Hypo Vorarlberg Bank nav varējusi pilnīgi pārbaudīt tajā ietverto aprēķinu pareizību. Vispārējai tiesai neesot izdevies šīs prasības saskaņot ar konfidencialitātes pienākumu, kā tas izriet no LESD 339. panta, kuru Vispārējā tiesa savā spriedumā nav pieminējusi, kā arī citiem Savienības tiesību pamatprincipiem. Regulā (ES) 2015/63 (1), uz kuru ir balstīts iemaksu aprēķins un kuras spēkā esamību arī neesot apstrīdējusi Hypo Vorarlberg Bank, ir panākts samērīgs līdzsvars starp pārskatāmības principu, pienākumu ievērot dienesta noslēpumu un citiem tās mērķiem, it īpaši sasniegt nosprausto mērķi par iemaksām Vienotā Noregulējuma fonda finansēšanai un godīgi un samērīgi iekasēt iemaksas no citām attiecīgām institūcijām. VNV strīdīgā lēmuma pamatojumā esot ievērojusi šo tiesisko ietvaru un tādējādi ir ievērojusi pienākumu pienācīgi pamatot strīdīgo lēmumu.

         (1)  Komisijas Deleģētā regula (2014. gada 21. oktobris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2015, L 11, 44. lpp.).


title: Lieta C-664/20 P: Apelācijas sūdzība, ko Vienotā noregulējuma valde 2020. gada 4. decembrī iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 23. septembra spriedumu lietā T-420/17 Portigon AG/VNV

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/34

      Apelācijas sūdzība, ko Vienotā noregulējuma valde 2020. gada 4. decembrī iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 23. septembra spriedumu lietā T-420/17 Portigon AG/VNV
      (Lieta C-664/20 P)
      (2021/C 44/40)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Vienotā noregulējuma valde (VNV) (pārstāvji: P.A. Messina, J. Kerlin, kā arī H.-G. Kamann, F. Louis, P. Gey, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Portigon AG, Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  1.

                  atcelt Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedumu Portigon/Vienotā noregulējuma valde (VNV) (T-420/17, EU:T:2020:438);

                  2.

                  noraidīt prasību atcelt tiesību aktu;

                  3.

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pirmais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējās tiesas Reglamenta 85. panta 3. punkta pārkāpums, pierādījumu sagrozīšana un VNV tiesību uz lietas taisnīgu izskatīšanu pārkāpums
      Vispirms VNV norāda, ka Vispārējā tiesa esot kļūdaini interpretējusi un piemērojusi 85. panta 3. punktu, jo tā nolēma, ka VNV savu 2017. gada 11. aprīļa lēmumu par ex ante iemaksām Vienotajā noregulējuma fondā par 2017. gadu (SRB/ES/SRF/2017/05) (strīdīgais lēmums) nav pienācīgi identificējusi, jo pierādījumi, ko VNV ir iesniegusi tiesas sēdē neesot pieņemami. Šai sakarā VNV, pirmkārt, apgalvo, ka būtu bijis pamatoti tiesas sēdē iesniegt pierādījumus par pienācīgu strīdīgā lēmuma identificēšanu, jo jautājums par identifikācijas neesamību iepriekš nav ticis aplūkots nedz rakstveida procesā, nedz arī saistībā ar procesa organizatoriskajiem pasākumiem vai Vispārējās tiesas rīkojumā par pierādījumiem. VNV, otrkārt, norāda, ka Vispārējā tiesa esot sagrozījusi tās rīcībā esošos pierādījumus, jo tā tos neesot ņēmusi vērā un esot konstatējusi, ka tiem nav nozīmes, kaut arī tie bija pieņemami. Vispārējā tiesa, secinājusi, ka iesniegtie pierādījumi tomēr nepierāda nesaraujamu saikni starp VNV priekšsēdētājas parakstīto pavadzīmi un strīdīgā lēmuma pielikumu, neesot ņēmusi vērā atsauces numuru uz pavadzīmes, ar kuru pavadzīme nesaraujami bija saistīta ar elektroniskajiem lietas materiāliem, kuros savukārt bija ietverts strīdīgais lēmums un tā pielikums. Treškārt, VNV apgalvo, ka Vispārējā tiesa neesot ievērojusi tās tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu, jo tā problēmu par trūkstošo identifikāciju neapskatīja tiesas sēdē, nedeva VNV iespēju rakstveidā pirms tiesas sēdes reaģēt uz nebūtiskiem Portigon apgalvojumiem, nepieņēma VNV piedāvājumu iesniegt vēl citus pierādījumus un nevienā brīdī VNV nenorādīja uz to, ka pierādījumi nav pietiekami.
      Otrais apelācijas sūdzības pamats: LESD 296. panta pārkāpums
      Kā otro pamatu VNV izvirza to, ka Vispārējā tiesa esot pārspīlējusi prasības saskaņā ar LESD 296. pantu un Pamattiesību hartas 47. pantu, jo tā esot konstatējusi, ka apstrīdētais lēmums neesot pienācīgi pamatots tādēļ, ka Portigon nav varējusi pilnīgi pārbaudīt tajā ietverto aprēķinu pareizību. Vispārējai tiesai neesot izdevies šīs prasības saskaņot ar konfidencialitātes pienākumu, kā tas izriet no LESD 339. panta, kuru Vispārējā tiesa savā spriedumā nav pieminējusi, kā arī citiem Savienības tiesību pamatprincipiem. Regulā (ES) 2015/63 (1), uz kuru ir balstīts iemaksu aprēķins un kuras spēkā esamību arī neesot apstrīdējusi Portigon, ir panākts samērīgs līdzsvars starp pārskatāmības principu, pienākumu ievērot dienesta noslēpumu un citiem tās mērķiem it īpaši sasniegt nosprausto mērķi par iemaksām Vienotā Noregulējuma fonda finansēšanai un godīgi un samērīgi iekasēt iemaksas no citām attiecīgām institūcijām. VNV strīdīgā lēmuma pamatojumā ir ievērojusi šo tiesisko ietvaru un tādējādi esot ievērojusi pienākumu pienācīgi pamatot strīdīgo lēmumu.

         (1)  Komisijas Deleģētā regula (2014. gada 21. oktobris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2015, L 11, 44. lpp.).


title: Lieta C-666/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 7. decembrī Verkehrsgewerbe Niedersachsen eV (GVN) iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2020. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-583/18 GVN/Eiropas Komisija

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/36

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 7. decembrīVerkehrsgewerbe Niedersachsen eV (GVN) iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2020. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-583/18 GVN/Eiropas Komisija
      (Lieta C-666/20 P)
      (2021/C 44/41)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen eV (GVN) (pārstāvis: C. Antweiler, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Vācijas Federatīvā Republika, Land Niedersachsen

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  1.

                  atcelt Vispārējās tiesas 2020. gada 5. oktobra sprieduma GVN/Komisija (T-583/18, EU:T:2020:466) rezolutīvās daļas 1) un 2) punktu;

                  2.

                  gadījumā, ja apelācijas sūdzība tiktu apmierināta, apmierināt prasības pieteikumu pirmajā instancē, ar kuru tika lūgts atcelt Eiropas Komisijas 2018. gada 12. jūlija Lēmumu C(2018) 4385 final (1).

         Pamati un galvenie argumenti

      Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 2. punktu un pieļāvusi procesuālu pārkāpumu, pilnīgi bez vērības atstājot lietas izlemšanai nozīmīgo apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentu attiecībā uz nosacījumiem, ar kādiem saskaņā ar Vācijas Personenbeförderungsgesetz (PBefG) [Likuma par pasažieru pārvadājumiem] 64.a pantu Vācijas federālās zemes ir pilnvarotas šī paša likuma 45.a pantu aizstāt ar federālās zemes tiesībām.
      Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza iebildumus par vairākiem Savienības tiesību pārkāpumiem.
      Vispirms Savienības tiesības esot pārkāptas, Vispārējai tiesai pārsūdzētā sprieduma 36. punktā norādot, ka starp lietas dalībniekiem neesot strīda par to, ka Vācijas likumdevējs ar PBefG 45.a pantu un PBefG 8. panta 4. punkta trešo teikumu uz kompensācijām par tādu pasažieru sabiedriskajiem pārvadājumiem, kuriem ir skolēnu un mācekļu braukšanas kartes, neattiecina Regulu (EK) Nr. 1370/2007 (2). Tādējādi Vispārējā tiesa neesot ievērojusi, ka Vācijas Federatīvā Republika nav saskaņā ar Regulas Nr. 1370/2007 3. panta 3. punkta otro teikumu paziņojusi Eiropas Komisijai ne PBefG 45.a pantu, ne PBefG 8. panta 4. punkta trešo teikumu.
      Savienības tiesību pārkāpums turklāt izpaužoties tādējādi, ka Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 40. un turpmākajos punktos esot prettiesiski pieņēmusi, ka likumdevējs saskaņā ar Regulas Nr. 1370/2007 3. panta 3. punktu var ne tikai neattiecināt šo regulu uz noteikumiem par finanšu kompensāciju attiecībā uz sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām skolēnu un mācekļu pārvadāšanas jomā, bet automātiski arī ierobežot šī izņēmuma piemērošanas jomu tādējādi, ka tas šādu lēmumu pārskata, atkal iekļaujot šāda veida kompensācijas Regulas Nr. 1370/2007 piemērošanas jomā. Proti, pārskatīšana, ko Vispārējā tiesa ir uzskatījusi par pieļaujamu, esot actus contrarius attiecībā pret lēmumu saskaņā ar Regulas Nr. 1370/2007 3. panta 3. punkta otro teikumu; tāpēc uz to attiecoties tie paši formālie spēkā esamības nosacījumi, kuri šajā gadījumā neesot izpildīti, jo par pārskatīšanu nav paziņots Komisijai.
      Visbeidzot Savienības tiesību – proti, LESD 107. panta un 108. panta 3. punkta – pārkāpums izpaužoties apstāklī, ka Vispārējā tiesa attiecībā uz otro prasības pamatu ir pieņēmusi, ka Land Niedersachsen [Lejassaksijas federālā zeme], pamatojoties uz Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz [Lejassaksijas vietējo pārvadājumu likuma] (NNVG) 7.a pantu, nepiešķir valsts atbalstu uzņēmumiem, lai gan visi komunālo pakalpojumu uzņēmumi finanšu līdzekļus, kurus Lejassaksijas federālā zeme nodod komunālo pakalpojumu sniedzēju rīcībā, saņem no tiem pilnā apmērā. Pretēji Vispārējās tiesas vērtējumam, nav iespējams nošķirt sabiedrisko pakalpojumu sniedzēju publiski tiesisko darbību, no vienas puses, un to saimniecisko darbību to kontrolēto satiksmes uzņēmējabiedrību biedru statusā, no otras puses.

         (1)  Eiropas Komisijas lēmums necelt iebildumus par Land Niedersachsen noteiktajiem pasākumiem saskaņā ar Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz 7.a pantu (Lieta SA.46538 [2017/NN]) (OV 2018, C 292, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (2007. gada 23. oktobris) par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70 (OV 2007, L 315, 1. lpp.).


title: Lieta C-682/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 15. decembrī Les Mousquetaires un ITM Entreprises SAS iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-255/17 Les Mousquetaires un ITM Entreprises/Komisija

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/37

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 15. decembrīLes Mousquetaires un ITM Entreprises SAS iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-255/17 Les Mousquetaires un ITM Entreprises/Komisija
      (Lieta C-682/20 P)
      (2021/C 44/42)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Les Mousquetaires S.A.S., ITM Entreprises S.A.S. (pārstāvji: N. Jalabert-Doury un K. Mebarek, advokātes)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija un Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

                  —

                  Atcelt Vispārējās tiesas sprieduma lietā T-255/17 2. punktu;

                  —

                  Apmierināt prasījumus, kurus prasītājas izvirzīja pirmajā instancē, un atcelt Eiropas Komisijas 2017. gada 9. februāra Lēmumu C(2017) 1057 un 2017. gada 21. februāra Lēmumu C(2017) 1361, ar kuriem uzdots Intermarché un Les Mousquetaires un visām to tieši vai netieši kontrolētajām sabiedrībām pakļauties pārbaudei atbilstoši Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. panta 1. un 4. punktam;

                  —

                  Piespriest Eiropas Komisijai segt visus tiesāšanās izdevumus, tostarp tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas tiesību kļūdas un ka izvērtējumā par tiesību aizsardzības līdzekļu iedarbīgumu attiecībā uz pārbaužu norisi nav norādīts pamatojums.
      Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts ECPAK 6. un 8. pants, Līguma 296. pants un Regulas Nr. 1/2003 20. panta 4. punkts, jo Vispārējā tiesa neesot izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu un neesot ievērojusi ierobežojumus attiecībā uz lēmumiem par pārbaudi.
      Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta tiesību kļūda un ka ir pārkāpta Regula Nr. 1/2003, jo Vispārējā tiesa vienu procesuālo stadiju esot raksturojusi kā tādu, kas ir “pirms pasākumiem, ar kuriem tā norāda uz izdarīto pārkāpumu”, un uz ko šī regula neattiecas.
      Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts ECPAK 6. un 8. pants un Regulas Nr. 1/2003 19. pants, jo Vispārējā tiesa informāciju, kuru skar formas prasību neievērošana un pārkāpumi pēc būtības, esot kvalificējusi kā pietiekami nopietnus netiešos pierādījumus.
      Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka nav norādīts pamatojums un ka tas izrietot no tā, ka neesot pārbaudīts minēto netiešo pierādījumu pierādošais spēks un esot pieļauta kļūda netieša pierādījuma kvalifikācijā.


title: Lieta C-352/18: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 29. oktobra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia n° 6 de Reus (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jaime Cardus Suarez/Catalunya Caixa S.A. (Catalunya Banc S.A.)

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/38

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 29. oktobra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia no 6 de Reus (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jaime Cardus Suarez/Catalunya Caixa S.A. (Catalunya Banc S.A.)

      (Lieta C-352/18) (1)

      (2021/C 44/43)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 285, 13.8.2018.


title: Lieta C-703/18: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 14. oktobra rīkojums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Healthspan Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/38

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 14. oktobra rīkojums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Healthspan Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      (Lieta C-703/18) (1)

      (2021/C 44/44)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 25, 21.1.2019.


title: Lieta C-763/18 P: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 13. novembra rīkojums – Wallapop, SL/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Unipreus, SL

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/38

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 13. novembra rīkojums – Wallapop, SL/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Unipreus, SL

      (Lieta C-763/18 P) (1)

      (2021/C 44/45)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 131, 8.4.2019


title: Lieta C-250/19: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 14. oktobra rīkojums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – B. O. L./État belge

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/38

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 14. oktobra rīkojums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – B. O. L./État belge

      (Lieta C-250/19) (1)

      (2021/C 44/46)
      Tiesvedības valoda – franču
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 182, 27.5.2019.


title: Lieta C-286/19: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 29. oktobra rīkojums (Tribunal d’instance d’Aulnay-sous-Bois (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – JE, KF/XL Airways SA

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/39

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 29. oktobra rīkojums (Tribunal d’instance d’Aulnay-sous-Bois (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – JE, KF/XL Airways SA

      (Lieta C-286/19) (1)

      (2021/C 44/47)
      Tiesvedības valoda – franču
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 206, 17.6.2019.


title: Lieta C-452/19: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 29. oktobra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 6 de Ceuta (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – YV/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/39

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 29. oktobra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – YV/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

      (Lieta C-452/19) (1)

      (2021/C 44/48)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 328, 30.9.2019.


title: Lieta C-455/19: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 29. oktobra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 6 de Ceuta (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BX/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/39

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 29. oktobra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BX/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

      (Lieta C-455/19) (1)

      (2021/C 44/49)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 328, 30.9.2019.


title: Lieta C-482/19: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 29. oktobra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 6 de Ceuta (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – JF, KG/Bankia SA

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/39

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 29. oktobra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – JF, KG/Bankia SA

      (Lieta C-482/19) (1)

      (2021/C 44/50)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 328, 30.9.2019.


title: Lieta C-523/19: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 29. oktobra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 6 de Ceuta (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ED/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/40

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 29. oktobra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ED/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      (Lieta C-523/19) (1)

      (2021/C 44/51)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 413, 9.12.2019.


title: Lieta C-527/19: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 29. oktobra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 6 de Ceuta (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – HG, IH/Bankia SA

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/40

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 29. oktobra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – HG, IH/Bankia SA

      (Lieta C-527/19) (1)

      (2021/C 44/52)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 413, 9.12.2019.


title: Lieta C-731/19: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 30. oktobra rīkojums (Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KM/Subdelegación del Gobierno en Albacete

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/40

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 30. oktobra rīkojums (Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KM/Subdelegación del Gobierno en Albacete

      (Lieta C-731/19) (1)

      (2021/C 44/53)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 432, 23.12.2019.


title: Lieta C-732/19: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 29. oktobra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 6 de Ceuta (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – LL, MK/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/40

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 29. oktobra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – LL, MK/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

      (Lieta C-732/19) (1)

      (2021/C 44/54)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 10, 13.1.2020.


title: Lieta C-745/19: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 22. oktobra rīkojums (Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – PH, OI/“ЕUROBANK BULGARIA” АD

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/41

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 22. oktobra rīkojums (Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – PH, OI/“ЕUROBANK BULGARIA” АD

      (Lieta C-745/19) (1)

      (2021/C 44/55)
      Tiesvedības valoda – bulgāru
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 413, 9.12.2019.


title: Lieta C-2/20: Tiesas High Court of Justice (Queen's Bench Division) (Apvienotā Karaliste) priekšsēdētāja 2020. gada 6. oktobra rīkojums – Daimler AG/Walleniusrederierna Aktiebolag, Wallenius Wilhelmsen ASA, Wallenius Logistics AB, Wilhelmsen Ships Holding Malta Limited, Wallenius Wilhelmsen Ocean AS, “K” Line Holding (Europe) Limited, “K” Line Europe Limited, Nyk Group Europe Limited, Compañia Sudamericana de Vapores SA

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/41

      Tiesas High Court of Justice (Queen's Bench Division) (Apvienotā Karaliste) priekšsēdētāja 2020. gada 6. oktobra rīkojums – Daimler AG/Walleniusrederierna Aktiebolag, Wallenius Wilhelmsen ASA, Wallenius Logistics AB, Wilhelmsen Ships Holding Malta Limited, Wallenius Wilhelmsen Ocean AS, “K” Line Holding (Europe) Limited, “K” Line Europe Limited, Nyk Group Europe Limited, Compañia Sudamericana de Vapores SA

      (Lieta C-2/20) (1)

      (2021/C 44/56)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 68, 2.3.2020.


title: Lieta C-15/20: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 9. oktobra rīkojums (Juzgado de lo Mercantil n° 1 de Badajoz (Spānija) – Asociación de Usuarios de Bancos, Cajas y Seguros de España (Adicae Consumidores Críticos y Responsables)/Caja Almendralejo Sociedad Cooperativa de Credito

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/41

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 9. oktobra rīkojums (Juzgado de lo Mercantil no 1 de Badajoz (Spānija) – Asociación de Usuarios de Bancos, Cajas y Seguros de España (Adicae Consumidores Críticos y Responsables)/Caja Almendralejo Sociedad Cooperativa de Credito

      (Lieta C-15/20) (1)

      (2021/C 44/57)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 137, 27.4.2020.


title: Lieta C-16/20: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 9. oktobra rīkojums (Juzgado de lo Mercantil n° 1 de Badajoz (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Asociación de Usuarios de Bancos, Cajas y Seguros de España (Adicae Consumidores Críticos y Responsables)/Liberbank SA

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/41

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 9. oktobra rīkojums (Juzgado de lo Mercantil no 1 de Badajoz (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Asociación de Usuarios de Bancos, Cajas y Seguros de España (Adicae Consumidores Críticos y Responsables)/Liberbank SA

      (Lieta C-16/20) (1)

      (2021/C 44/58)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 137, 27.4.2020.


title: Lieta C-20/20: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 16. oktobra rīkojums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – E. M. T./Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/42

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 16. oktobra rīkojums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – E. M. T./Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

      (Lieta C-20/20) (1)

      (2021/C 44/59)
      Tiesvedības valoda – franču
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 95, 23.3.2020.


title: Lieta C-189/20: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 19. novembra rīkojums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Laudamotion GmbH/Verein für Konsumenteninformation

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/42

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 19. novembra rīkojums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Laudamotion GmbH/Verein für Konsumenteninformation

      (Lieta C-189/20) (1)

      (2021/C 44/60)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 279, 24.8.2020.


title: Lieta C-268/20: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 12. novembra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 6 de Ceuta (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – XV/Cajamar Caja Rural S.C.C.

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/42

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 12. novembra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – XV/Cajamar Caja Rural S.C.C.

      (Lieta C-268/20) (1)

      (2021/C 44/61)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 320, 28.9.2020.


title: Lieta C-365/20: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 14. oktobra rīkojums (Landgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eurowings GmbH/GDVI Verbraucherhilfe GmbH

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/42

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 14. oktobra rīkojums (Landgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eurowings GmbH/GDVI Verbraucherhilfe GmbH

      (Lieta C-365/20) (1)

      (2021/C 44/62)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 390, 16.11.2020.


title: Lieta C-434/20: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 27. oktobra rīkojums (Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – flightright GmbH/SunExpressGünes Ekspres Havacilik A.S.

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/43

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 27. oktobra rīkojums (Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – flightright GmbH/SunExpressGünes Ekspres Havacilik A.S.

      (Lieta C-434/20) (1)

      (2021/C 44/63)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 433, 14.12.2020.


title: Lieta C-438/20: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 9. novembra rīkojums (Landgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BT/Eurowings GmbH

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/43

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 9. novembra rīkojums (Landgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BT/Eurowings GmbH

      (Lieta C-438/20) (1)

      (2021/C 44/64)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 433, 14.12.2020.


title: Lieta T-635/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Industrial Química del Nalón/Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība – Vide – Vielu un maisījumu klasificēšana, marķēšana un iepakošana – Augstas temperatūras akmeņogļu darvas klasifikācija par vienu no vielām, kas ir akūti toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H400) un hroniski toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H410) – Pietiekami būtisks tādas tiesību normas pārkāpums, ar ko privātpersonām piešķir tiesības)

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/44

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Industrial Química del Nalón/Komisija
      (Lieta T-635/18) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - Vide - Vielu un maisījumu klasificēšana, marķēšana un iepakošana - Augstas temperatūras akmeņogļu darvas klasifikācija par vienu no vielām, kas ir akūti toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H400) un hroniski toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H410) - Pietiekami būtisks tādas tiesību normas pārkāpums, ar ko privātpersonām piešķir tiesības)
      (2021/C 44/65)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Industrial Química del Nalón, SA (Oviedo, Spānija) (pārstāvji: K. Van Maldegem, M. Grunchard, S. Saez Moreno un P. Sellar, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Wilderspin, R. Lindenthal un K. Talabér-Ritz)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis: L. Aguilera Ruiz) un Eiropas Ķimikāliju aģentūra (pārstāvji: M. Heikkilä un W. Broere)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kāds prasītājam esot nodarīts tāpēc, ka tika pieņemta Komisijas Regula (ES) Nr. 944/2013 (2013. gada 2. oktobris), ar ko, pielāgojot zinātnes un tehnikas attīstībai, groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu (OV 2013, L 261, 5. lpp.), ar kuru augstas temperatūras akmeņogļu darva ir klasificēta par vienu no vielām, kas ir akūti toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H400) un hroniski toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H410).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Industrial Química del Nalón, SA, sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Spānijas Karaliste un Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 16, 14.1.2019.


title: Lieta T-636/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Tokai erftcarbon/Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība – Vide – Vielu un maisījumu klasificēšana, marķēšana un iepakošana – Augstas temperatūras akmeņogļu darvas klasifikācija par vienu no vielām, kas ir akūti toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H400) un hroniski toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H410) – Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums)

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/45

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Tokai erftcarbon/Komisija
      (Lieta T-636/18) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - Vide - Vielu un maisījumu klasificēšana, marķēšana un iepakošana - Augstas temperatūras akmeņogļu darvas klasifikācija par vienu no vielām, kas ir akūti toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H400) un hroniski toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H410) - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums)
      (2021/C 44/66)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Tokai erftcarbon GmbH (Grevenbroich, Vācija) (pārstāvji: K. Van Maldegem, M. Grunchard, S. Saez Moreno un P. Sellar, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Wilderspin, R. Lindenthal un K. Talabér-Ritz)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis: L. Aguilera Ruiz), Eiropas Ķimikāliju aģentūra (pārstāvji: M. Heikkilä un W. Broere)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kāds prasītājai esot nodarīts tāpēc, ka tika pieņemta Komisijas Regula (ES) Nr. 944/2013 (2013. gada 2. oktobris), ar ko, pielāgojot zinātnes un tehnikas attīstībai, groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu (OV 2013, L 261, 5. lpp.), ar kuru augstas temperatūras akmeņogļu darva ir klasificēta par vienu no vielām, kas ir akūti toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H400) un hroniski toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H410).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Tokai erftcarbon GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Spānijas Karaliste un Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 16, 14.1.2019.


title: Lieta T-637/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Bawtry Carbon International/Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība – Vide – Vielu un maisījumu klasificēšana, marķēšana un iepakošana – Augstas temperatūras akmeņogļu darvas klasifikācija par vienu no vielām, kas ir akūti toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H400) un hroniski toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H410) – Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums)

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/45

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Bawtry Carbon International/Komisija
      (Lieta T-637/18) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - Vide - Vielu un maisījumu klasificēšana, marķēšana un iepakošana - Augstas temperatūras akmeņogļu darvas klasifikācija par vienu no vielām, kas ir akūti toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H400) un hroniski toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H410) - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums)
      (2021/C 44/67)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Bawtry Carbon International Ltd (Doncaster, Lielbritānija) (pārstāvji: K. Van Maldegem, M. Grunchard, S. Saez Moreno un P. Sellar, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Wilderspin, R. Lindenthal un K. Talabér-Ritz)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis: L. Aguilera Ruiz), Eiropas Ķimikāliju aģentūra (pārstāvji: M. Heikkilä, W. Broere un T. Zbihlej)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kāds prasītājai esot nodarīts tāpēc, ka tika pieņemta Komisijas Regula (ES) Nr. 944/2013 (2013. gada 2. oktobris), ar ko, pielāgojot zinātnes un tehnikas attīstībai, groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu (OV 2013, L 261, 5. lpp.), ar kuru augstas temperatūras akmeņogļu darva ir klasificēta par vienu no vielām, kas ir akūti toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H400) un hroniski toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H410).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Bawtry Carbon International Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Spānijas Karaliste un Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 16, 14.1.2019.


title: Lieta T-638/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Deza/Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība – Vide – Vielu un maisījumu klasificēšana, marķēšana un iepakošana – Augstas temperatūras akmeņogļu darvas klasifikācija par vienu no vielām, kas ir akūti toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H400) un hroniski toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H410) – Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums)

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/46

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Deza/Komisija
      (Lieta T-638/18) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - Vide - Vielu un maisījumu klasificēšana, marķēšana un iepakošana - Augstas temperatūras akmeņogļu darvas klasifikācija par vienu no vielām, kas ir akūti toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H400) un hroniski toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H410) - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums)
      (2021/C 44/68)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Čehijas Republika) (pārstāvji: K. Van Maldegem, M. Grunchard, S. Saez Moreno un P. Sellar, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Wilderspin, R. Lindenthal un K. Talabér-Ritz)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis: L. Aguilera Ruiz), Eiropas Ķimikāliju aģentūra (pārstāvji: M. Heikkilä un W. Broere)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kāds prasītājai esot nodarīts tāpēc, ka tika pieņemta Komisijas Regula (ES) Nr. 944/2013 (2013. gada 2. oktobris), ar ko, pielāgojot zinātnes un tehnikas attīstībai, groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu (OV 2013, L 261, 5. lpp.), ar kuru augstas temperatūras akmeņogļu darva ir klasificēta par vienu no vielām, kas ir akūti toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H400) un hroniski toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H410).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Deza, a.s. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Spānijas Karaliste un Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 16, 14.1.2019.


title: Lieta T-639/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – SGL Carbon/Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība – Vide – Vielu un maisījumu klasificēšana, marķēšana un iepakošana – Augstas temperatūras akmeņogļu darvas klasifikācija par vienu no vielām, kas ir akūti toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H400) un hroniski toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H410) – Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums)

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/47

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – SGL Carbon/Komisija
      (Lieta T-639/18) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - Vide - Vielu un maisījumu klasificēšana, marķēšana un iepakošana - Augstas temperatūras akmeņogļu darvas klasifikācija par vienu no vielām, kas ir akūti toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H400) un hroniski toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H410) - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums)
      (2021/C 44/69)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: SGL Carbon SE (Vīsbādene, Vācija) (pārstāvji: K. Van Maldegem, M. Grunchard, S. Saez Moreno un P. Sellar, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Wilderspin, R. Lindenthal un K. Talabér-Ritz)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis: L. Aguilera Ruiz), Eiropas Ķimikāliju aģentūra (pārstāvji: M. Heikkilä, W. Broere un T. Zbihlej)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kāds prasītājai esot nodarīts tāpēc, ka tika pieņemta Komisijas Regula (ES) Nr. 944/2013 (2013. gada 2. oktobris), ar ko, pielāgojot zinātnes un tehnikas attīstībai, groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu (OV 2013, L 261, 5. lpp.), ar kuru augstas temperatūras akmeņogļu darva ir klasificēta par vienu no vielām, kas ir akūti toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H400) un hroniski toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H410).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  SGL Carbon SE sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Spānijas Karaliste un Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 16, 14.1.2019.


title: Lieta T-645/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Bilbaína de Alquitranes/Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība – Vide – Vielu un maisījumu klasificēšana, marķēšana un iepakošana – Augstas temperatūras akmeņogļu darvas klasifikācija par vienu no vielām, kas ir akūti toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H400) un hroniski toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H410) – Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums)

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/48

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Bilbaína de Alquitranes/Komisija
      (Lieta T-645/18) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - Vide - Vielu un maisījumu klasificēšana, marķēšana un iepakošana - Augstas temperatūras akmeņogļu darvas klasifikācija par vienu no vielām, kas ir akūti toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H400) un hroniski toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H410) - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums)
      (2021/C 44/70)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo, Spānija) (pārstāvji: K. Van Maldegem, M. Grunchard, S. Saez Moreno un P. Sellar, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Wilderspin, R. Lindenthal un K. Talabér-Ritz)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis: L. Aguilera Ruiz), Eiropas Ķimikāliju aģentūra (pārstāvji: M. Heikkilä, W. Broere un T. Zbihlej)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kāds prasītājam esot nodarīts tāpēc, ka tika pieņemta Komisijas Regula (ES) Nr. 944/2013 (2013. gada 2. oktobris), ar ko, pielāgojot zinātnes un tehnikas attīstībai, groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu (OV 2013, L 261, 5. lpp.), ar kuru augstas temperatūras akmeņogļu darva ir klasificēta par vienu no vielām, kas ir akūti toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H400) un hroniski toksiskas ūdens videi 1. kategorijā (H410).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Bilbaína de Alquitranes, SA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Spānijas Karaliste un Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 16, 14.1.2019.


title: Lieta T-571/20: Prasība, kas celta 2020. gada 11. septembrī – Luna Italia/EUIPO – Luna (“LUNA SPLENDIDA”)

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/48

      Prasība, kas celta 2020. gada 11. septembrī – Luna Italia/EUIPO – Luna (“LUNA SPLENDIDA”)
      (Lieta T-571/20)
      (2021/C 44/71)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Luna Italia Srl (Kantu, Itālija) (pārstāvis: N. Papakostas, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Luna AE (Agios Stefanos, Grieķija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska zelta krāsas preču zīme “LUNA SPLENDIDA” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 16 308 108

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 26. jūnija lēmums lietā R 1895/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasības pieteikumu par pieņemamu;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-678/20: Prasība, kas celta 2020. gada 12. novembrī – Solar Electric u.c./Komisija

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/49

      Prasība, kas celta 2020. gada 12. novembrī – Solar Electric u.c./Komisija
      (Lieta T-678/20)
      (2021/C 44/72)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Solar Electric Holding (Le Lamentin, Francija), Solar Electric Guyane (Le Lamentin), Solar Electric Martinique (Le Lamentin), Société de production d’énergies renouvelables (Le Lamentin) (pārstāve: S. Manna, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2020. gada 3. septembra Lēmumu SA.40349 (2020/MI3) B2/AD/MKL/D*2020/101866, ar kuru tika noraidīta prasītāju 2020. gada 20. jūnija sūdzība par valsts atbalstu, ko Francijas valsts esot pārskaitījusi fotoelementu ražotājiem saskaņā ar 2006. gada 10. jūlija, 2010. gada 12. janvāra un 31. augusta rīkojumiem par tarifiem, pamatojoties uz to, ka:

                              —

                              prasītājām esot tiesības saskaņā ar ES Regulas 2015/1589 24. panta 2. punktu iesniegt Komisijā sūdzību, lai ziņotu par nelikumīgu atbalstu;

                              —

                              Komisijai esot nekavējoties jāuzsāk sākotnējās pārbaudes posms attiecībā uz visām sūdzībām par nelikumīgu atbalstu saskaņā ar ES Regulas 2015/1589 12. panta 1. punktu;

                              —

                              Komisijai esot jāpiemēro LESD noteikumi par valsts atbalstu, un tā nedrīkstot būt pasīva.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta kļūda, ciktāl tajā ir konstatēts, ka prasītāju iesniegtā sūdzība neietilpst Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.), 24. panta 2. punkta piemērošanas jomā. Prasītājām ir pretējs viedoklis.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, interpretējot Regulas 2015/1589 12. panta 1. punkta piemērošanas jomu. Prasītājas uzskata, ka viņu kā ieinteresēto personu statuss ir pietiekams, lai radītu Komisijas pienākumu nekavējoties sākt sākotnējās pārbaudes posmu saskaņā ar minēto noteikumu un attiecībā uz visām sūdzībām par nelikumīgu atbalstu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot izpildījusi pienākumus saskaņā ar LESD 107., 108. un 109. pantu un iepriekš minēto Regulu 2015/1589. Prasītājas uzskata, ka Komisijai esot jāpiemēro LESD noteikumi valsts atbalsta jomā, un tā nedrīkst būt pasīva, izskatot sūdzību, kurā tiek ziņots par nelikumīgu atbalstu.


title: Lieta T-714/20: Prasība, kas celta 2020. gada 3. decembrī – OL/Padome

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/50

      Prasība, kas celta 2020. gada 3. decembrī – OL/Padome
      (Lieta T-714/20)
      (2021/C 44/73)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: OL (pārstāvji: J. Viñals Camallonga, J. Iriarte Ángel un E. Delage González, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Lēmumu 2014/145/KĀDP (2014. gada 17. marts) par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība, tā pašreizēja redakcijā, ciktāl tas attiecas uz vai var skar prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Regulu (ES) Nr. 269/2014 (2014. gada 17. marts) par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība, tās pašreizējā redakcijā, ciktāl tā attiecas uz vai var skart prasītāju.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda to faktu vērtējumā, uz kuriem ir balstīti apstrīdētie ierobežojumi brīdī, kad šie ierobežojumi tika paplašināti, jo minētie ierobežojumi tika paplašināti attiecībā uz prasītāju bez jebkāda reāla uz faktiem un pierādījumiem balstīta pamata.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvota pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde, jo apstrīdētajā pasākumā neesot atbilstīga pamatojuma attiecībā uz prasītāju, kas prasītājam traucē īstenot pienācīgu aizstāvību.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots vārda brīvības pārkāpums, jo apgalvotie paziņojumi un aicinājumi uz rīcību un demonstrācijām, kas attiecināti uz prasītāju, ietilpstot minētajā brīvībā.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots tiesību uz efektīvu aizsardzību tiesā pārkāpums attiecībā uz apstrīdēto pasākumu pamatojumu, jebkāda reāla faktiska pamatojuma Padomes norādītajiem iemesliem neesamība un tiesību uz vārda brīvību, aizstāvību un īpašumu pārkāpums, jo, pagarinot apstrīdētos pasākumus, neesot izpildīta nepieciešamība sniegt reālus pierādījumus un prasība norādīt pamatojumu, kas ietekmējot citas tiesības.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots tiesību uz īpašumu pārkāpums kopsakarā ar samērīguma principu, jo šīs tiesības esot tikušas nesamērīgi ierobežotas.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums, jo prasītāja konkurences stāvoklis esot ticis neatgriezeniski ietekmēts bez jebkāda pamatojuma.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvota pilnvaru nepareiza izmantošana, jo pastāv objektīvi, precīzi un saskanīgi pierādījumi, kas liecina par to, ka sodu noteikšanai un paplašināšanai esot bijis cits mērķis nekā Padomes iecerētais.


title: Lieta T-720/20: Prasība, kas celta 2020. gada 9. decembrī – Perry Street Software/EUIPO – Toolstream (“SCRUFFS”)

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/51

      Prasība, kas celta 2020. gada 9. decembrī – Perry Street Software/EUIPO – Toolstream (“SCRUFFS”)
      (Lieta T-720/20)
      (2021/C 44/74)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Perry Street Software, Inc. (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: M. Hawkins, Solicitor, un T. Dolde, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Toolstream Ltd (Yeovil, Apvienotā Karaliste)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “SCRUFFS” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 171 590

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 29. septembra lēmums lietā R 550/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un otrai procesa Apelācijas padomē dalībniecei (ja tā iestāsies lietā šajā tiesvedībā) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Pilnas pārbaudes neveikšana un faktu un pierādījumu sagrozīšana atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 72. panta 2. punktam;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-723/20: Prasība, kas celta 2020. gada 11. decembrī – Prigozhin/Padome

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/52

      Prasība, kas celta 2020. gada 11. decembrī – Prigozhin/Padome
      (Lieta T-723/20)
      (2021/C 44/75)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Yevgeniy Viktorovich Prigozhin (Sanktpēterburga, Krievija) (pārstāvis: M. Lewis, Solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/1481 (2020. gada 14. oktobris), ar ko īsteno 21. panta 2. punktu Regulā (ES) 2016/44 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā (1), un Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2020/1483 (2020. gada 14. oktobris), ar ko īsteno Lēmumu (KĀDP) 2015/1333 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā (2);

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, uzskatīdama, ka prasītāja gadījumā ir izpildīts jebkurš no kritērijiem prasītāja iekļaušanai to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām piemēro ierobežojošus pasākumus saistībā ar situāciju Lībijā. Prasītājs apgalvo, ka Padome nav identificējusi vienību, kas ir aprakstīta kā Wagner Group, apliecina, ka viņš nezina vienību, kura ir pazīstama kā Wagner Group, ka viņam nav bijis nekādas saiknes ar jebkādu šādu vienību un ka viņš nav bijis iesaistīts darījumos ar to vai to atbalstījis.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu lēmuma pieņemšanai. Tiek apgalvots, ka pamatojums nav atbilstošs ierobežojošiem pasākumiem, neietver faktisko un tiesisko apstākļu izklāstu un reālas un konkrētas atsauces uz precīzu informāciju, kas būtu ietverta atbilstīgajos lietas materiālos, norādot, ka attiecībā uz prasītāju ir pieņemts lēmums.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav norādījusi pienācīgus un pamatotus motīvus un ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, izlemjot pieņemt attiecīgo lēmumu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir ļaunprātīgi izmantojusi savas pilnvaras, jo ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, izlemjot pieņemt attiecīgo lēmumu. Tiek apgalvots, ka lēmums piemērot prasītājam ierobežojošus pasākumus, ir pieņemts vienīgi un galvenokārt tādēļ, lai sasniegtu politiskus mērķus, nevis norādīto motīvu dēļ.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi prasītāja tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā. Tā kā prasītājs apgalvo, ka lēmuma mērķis ir bijis īstenot politiskus mērķus – pretēji norādītajiem motīviem –, prasītājs argumentē, ka viņam ir tiesības saņemt visus dokumentus saistībā ar lēmuma pieņemšanu, bet viņam šīs tiesības nav tikušas nodrošinātas.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir nepamatoti un nesamērīgi pārkāpusi prasītāja pamattiesības, tostarp tiesības uz īpašuma, uzņēmējdarbības un pārvietošanās aizsardzību.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi Savienības tiesību aktu paredzamības principu. Tiek apgalvots, ka pamatojumā ietvertais prasītāja apgalvotās rīcības neskaidrais izklāsts neļauj personai uzzināt, no kādas rīcības tai būtu jāatturas, lai izvairītos no ierobežojošo pasākumu piemērošanas.

         (1)  OV 2020, L 341, 7. lpp.

         (2)  OV 2020, L 341, 16. lpp.


title: Lieta T-724/20: Prasība, kas celta 2020. gada 14. decembrī – Senseon Tech/EUIPO – Accuride International (“SENSEON”)

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/53

      Prasība, kas celta 2020. gada 14. decembrī – Senseon Tech/EUIPO – Accuride International (“SENSEON”)
      (Lieta T-724/20)
      (2021/C 44/76)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Senseon Tech Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: P. Andreottola un M. Li Trenta, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Accuride International Inc. (Santa Fe Springs, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SENSEON” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 758 831

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 30. septembra lēmums lietā R 2736/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  pilnībā apmierināt prasītājas apelācijas sūdzību pret apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  kļūda konkrētās sabiedrības daļas novērtējumā;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums attiecībā uz preču un pakalpojumu līdzības noteikšanu;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums attiecībā uz visaptverošu vērtējumu.