title: Lieta C-225/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 17. februāra spriedumu apvienotajās lietās T-14/14 un T-87/14 Islamic Republic of Iran Shipping Lines u.c./Eiropas Savienības Padome 2017. gada 27. aprīlī iesniedza Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Sea Shipping Lines Co., IRISL Europe GmbH, IRISL Marine Services and Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Shipping Computer Services Co., Soroush Sarzamin Asatir Ship Management, South Way Shipping Agency Co. Ltd, Valfajr 8th Shipping Line Co.

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 17. februāra spriedumu apvienotajās lietās T-14/14 un T-87/14 Islamic Republic of Iran Shipping Lines u.c./Eiropas Savienības Padome 2017. gada 27. aprīlī iesniedza Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Sea Shipping Lines Co., IRISL Europe GmbH, IRISL Marine Services and Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Shipping Computer Services Co., Soroush Sarzamin Asatir Ship Management, South Way Shipping Agency Co. Ltd, Valfajr 8th Shipping Line Co.

   (Lieta C-225/17 P)
   (2017/C 231/20)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Sea Shipping Lines Co., IRISL Europe GmbH, IRISL Marine Services and Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Shipping Computer Services Co., Soroush Sarzamin Asatir Ship Management, South Way Shipping Agency Co. Ltd, Valfajr 8th Shipping Line Co. (pārstāvji – M. Taher, Solicitor, M. Lester QC, Barrister)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2017. gada 17. februāra spriedumu apvienotajās lietās T-14/14 un T-87/14;

               —

               nodot lietu Vispārējai tiesai, un it īpaši:

                           —

                           atcelt “2013. gada oktobra pasākumus” (Padomes Lēmumu 2013/497 (1), ar ko groza Lēmumu 2010/413 (2), un Padomes Regulu 971/2013 (3), ar ko groza Regulu 267/2012 (4)) un “2013. gada novembra pasākumus” (Padomes Lēmumu 2013/685 (5), ar ko groza Lēmumu 2010/413, un Padomes Īstenošanas Regulu 1203/2013 (6), ar ko īsteno Regulu Nr. 267/2012), ciktāl šie ierobežojošie pasākumi pret Irānu attiecās uz apelācijas sūdzības iesniedzējiem;

                           —

                           pakārtoti, atzīt 2013. gada oktobra pasākumus par nepiemērojamiem to prettiesiskuma dēļ, ciktāl tie attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējiem; un

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas instancē un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam saistībā ar iebildi par nepiemērojamību apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza turpmākos pamatus:

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka 2013. gada oktobra pasākumiem bija juridiskais pamats.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka ar 2013. gada oktobra pasākumiem netika pārkāpti res judicata, tiesiskās noteiktības, tiesiskās paļāvības un ne bis in idem principi vai tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka atbildētāja nav nepareizi izmantojusi pilnvaras, ieviesdama 2013. gada oktobra pasākumus.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka atbildētāja nav pārkāpusi apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesības uz aizstāvību.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka 2013. gada oktobra pasākumi nebija nepamatots un nesamērīgs apelācijas sūdzības iesniedzēju pamattiesību aizskārums.

         Savas apelācijas sūdzības pamatojumam saistībā ar prasību atcelt tiesību aktu apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza šādus pamatus:

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, neizdarīdama secinājumu, ka atbildētāja ir pieļāvusi vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, secinot, ka attiecībā uz katru no apelācijas sūdzības iesniedzējiem bija izpildīti kritēriji iekļaušanai 2013. gada novembra pasākumu sarakstos.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka atbildētāja nav pārkāpusi apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesības uz aizstāvību, tos no jauna iekļaujot 2013. gada novembra pasākumu sarakstos.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka ar apelācijas sūdzības iesniedzēju atkārtotu iekļaušanu 2013. gada novembra pasākumu sarakstos netika pārkāpti res judicata, tiesiskās noteiktības, tiesiskās paļāvības un ne bis in idem principi vai tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka 2013. gada novembra pasākumi nebija nepamatots un nesamērīgs apelācijas sūdzības iesniedzēju pamattiesību aizskārums.

      (1)  Padomes 2013. gada 10. oktobra Lēmums 2013/497/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV 2013, L 272, 46. lpp.).

      (2)  Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmums 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV 2010, L 195, 39. lpp.).

      (3)  Padomes 2013. gada 10. oktobra Regula (ES) Nr. 971/2013, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2013, L 272, 1. lpp.).

      (4)  Padomes 2012. gada 23. marta Regula (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV 2012, L 88, 1. lpp.).

      (5)  Padomes 2013. gada 26. novembra Lēmums 2013/685/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV 2013, L 316, 46. lpp.).

      (6)  Padomes 2013. gada 26. novembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1203/2013, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2013, L 316, 1. lpp.).


title: Lieta T-631/14: Prasība, kas celta 2014. gada 22. augustā  – Roland /ITSB – Louboutin  (Kurpes pazoles sarkanās krāsas nianse)

text:
               27.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 380/16

         Prasība, kas celta 2014. gada 22. augustā – Roland/ITSB – Louboutin (Kurpes pazoles sarkanās krāsas nianse)
   (Lieta T-631/14)
   2014/C 380/21
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Roland SE (Essen, Vācija) (pārstāvji – C. Onken un O. Rauscher, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Christian Louboutin (Parīze, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 28. maija lēmumu lietā R 1591/2013–1 tādējādi, ka iebildumi Nr. B 1 9 22  890 pilnībā tiek apmierināti un Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 008845539 tiek noraidīts;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: cita preču zīme, ko veido sarkanās krāsas nianse un kuras izvietojums ir uz kurpes zoles, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 8 45  539

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: starptautiska grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “my SHOES”, reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrā teikuma pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-29/16: Vispārējās tiesas 2016. gada 27. oktobra spriedums – Caffè Nero Group/EUIPO (“CAFFÈ NERO”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “CAFFÈ NERO” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Atšķirtspējas neesamība — Aprakstošs raksturs — Preču zīme, kas var maldināt sabiedrību — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b), c) un g) apakšpunkts

text:
               12.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/22

         Vispārējās tiesas 2016. gada 27. oktobra spriedums – Caffè Nero Group/EUIPO (“CAFFÈ NERO”)
   (Lieta T-29/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “CAFFÈ NERO” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Atšķirtspējas neesamība - Aprakstošs raksturs - Preču zīme, kas var maldināt sabiedrību - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b), c) un g) apakšpunkts)
   (2016/C 462/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Caffè Nero Group Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – L. Cassidy, solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – M. Rajh)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 4. novembra lēmumu lietā R 410/2015-1 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “CAFFÈ NERO” reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Caffè Nero Group Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 106, 21.3.2016.


title: Lieta T-172/06: Prasība, kas celta 2006. gada 23. jūnijā — Expasa pret ITSB — Juan Gallardo Blanco (grafiska preču zīme H )

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/29

         Prasība, kas celta 2006. gada 23. jūnijā — Expasa pret ITSB — Juan Gallardo Blanco (grafiska preču zīme “H”)
   (Lieta T-172/06)
   (2006/C 190/53)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Expasa, Agricultura y Ganadería, S.A., Madride (Spānija) (pārstāvis — J. C. Valle Valiente)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Juan Gallardo Blanco

   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrētā Kopienas preču zīme, kuru lūgts atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme “H” (treknrakstā rakstīts burts ar horizontālu izliektu līniju) (reģistrācijas pieteikums Nr. 1 255 751, attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 31. klasē).

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: prasītāja.

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: D. Juan Gallardo Blanco.

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: Spānijas grafiskas preču zīmes Nr. 198 648 “H” (treknrakstā rakstīts burts, nedaudz slīpināts, ar horizontālu izliektu līniju, ko krusto gaiši zila un koši sarkana svītra), attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 31. klasē (“visu sugu liellopi, izņemot zirgu”).

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu.

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt.

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 40. panta 2. punkta un 74. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-464/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 17. oktobrī iesniedza Østre Landsret (Dānija) — ATP Pension Service A/S/Skatteministeriet

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 17. oktobrī iesniedza Østre Landsret (Dānija) — ATP Pension Service A/S/Skatteministeriet

   (Lieta C-464/12)
   2013/C 9/52
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: ATP Pension Service A/S

      Atbildētāja: Skatteministeriet

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (1), 13. panta B daļas d) punkta 6. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nozīmē, ka jēdziens “īpaši dalībvalstu noteikti ieguldījumu fondi” ietver tādus pensiju fondus, kādi ir izskatīti pamatlietā un kuriem ir šādas pazīmes, ja dalībvalsts atzīst šī rīkojuma 2. sadaļā minētās institūcijas par īpašiem ieguldījumu fondiem:

                           a)

                           darba ņēmēja (pensijas klienta) peļņa ir atkarīga pensijas fonda veikto ieguldījumu ražīguma,

                           b)

                           darba devējam nav jāveic papildus maksājumi, lai nodrošinātu pensijas klientam konkrētu peļņu,

                           c)

                           attiecīgais pensiju fonds kolektīvi iegulda līdzekļus, kas iegūti, piemērojot dalītā riska principu,

                           d)

                           lielākā daļa pensiju fondā veikto maksājumu balstās uz koplīgumiem, kas noslēgti starp darba tirgus organizācijām, kuras pārstāv atsevišķus darba ņēmējus un darba devējus, un nevis uz atsevišķu darba ņēmēju personīgu lēmumu,

                           e)

                           atsevišķi darba ņēmēji pēc personīgas iniciatīvas var izlemt, vai veikt papildu iemaksas pensiju fondā,

                           f)

                           pašnodarbināti tirdzniecības pārstāvji, darba devēji un direktori var izvēlēties maksāt pensiju iemaksas pensiju fondā,

                           g)

                           iepriekš noteikta pensijas uzkrājumu daļa, par kuras apmēru ir veikta kopīga vienošanās darba ņēmēju vārdā, tiek izmantota, lai iegādātos mūža garantiju,

                           h)

                           pensijas klients sedz pensiju fonda izmaksas,

                           i)

                           iemaksas pensiju fondā ir atskaitāmas valsts ienākumu nodokļa nolūkā, piemērojot noteiktu apjoma ierobežojumu,

                           j)

                           iemaksas personīgajā pensiju plānā, ieskaitot pensiju fondu, kas izveidots finanšu institūcijā, kuras ietvaros iemaksas var ieguldīt īpašā ieguldījumu fondā, ir atskaitāmas valsts ienākumu nodokļa mērķiem tādā pašā apmērā, kā noteikts i) punktā,

                           k)

                           līdzvērtīgi tiesībām atskaitīt iemaksas nodokļu nolūkos saskaņā ar i) punktu ir tas, ka norēķiniem tiek piemērots nodoklis, un

                           l)

                           uzkrātie naudas līdzekļi faktiski ir jāizmaksā pēc tam, kad attiecīgā persona sasniedz pensijas vecumu?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Sestās direktīvas 13. panta B daļas d) punkta 6. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “vadīšana” ietver tādu pakalpojumu, kāds tiek izskatīts pamattiesvedībā (skat. lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu 1.2. sadaļu)?

               3)

               Vai tāds pakalpojums, kāds tiek izskatīts pamattiesvedībā saistībā ar pensiju iemaksām (skat. lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu 1.2. sadaļu), saskaņā ar Sestās direktīvas 13. panta B daļas d) punkta 3. apakšpunktu ir jāuzskata par vienotu pakalpojumu vai par vairākiem atsevišķiem pakalpojumiem, kuri jāizskata atsevišķi?

               4)

               Vai Sestās direktīvas 13. panta B daļas d) punkta 3. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nozīmē, ka šajā noteikumā ietvertais darījumu, kas ietver maksājumus un pārskaitījumus, atbrīvojums no PVN attiecas uz tādu pakalpojumu, kāds tiek izskatīts pamattiesvedībā saistībā ar pensiju iemaksām (skat. lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu 1.2. sadaļu)?

               5)

               Ja uz ceturto jautājumu sniegtā atbilde ir negatīva, vai Sestās direktīvas 13. panta B daļas d) punkta 3. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā noteikumā ietvertais darījumu, kas ietver noguldījumus un norēķinu kontus, atbrīvojums no PVN attiecas uz tādu pakalpojumu, kāds ir izskatāms pamattiesvedībā saistībā ar pensiju iemaksām (skat. lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu 1.2. sadaļu)?

      (1)  OV L 145, 1 lpp.


title: Lieta T-634/11 P: Vispārējās tiesas 2013. gada 19. decembra rīkojums — da Silva Tenreiro /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Pieņemšana darbā — Paziņojums par vakanci — Iecelšana Komisijas Tiesiskuma, brīvības un drošības ģenerāldirektorāta (ĢD) E direkcijas “Tiesiskums” direktora amatā — Prasītāja kandidatūras noraidīšana — Cita kandidāta iecelšana — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/30

         Vispārējās tiesas 2013. gada 19. decembra rīkojums — da Silva Tenreiro/Komisija
   (Lieta T-634/11 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Paziņojums par vakanci - Iecelšana Komisijas Tiesiskuma, brīvības un drošības ģenerāldirektorāta (ĢD) E direkcijas “Tiesiskums” direktora amatā - Prasītāja kandidatūras noraidīšana - Cita kandidāta iecelšana - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2014/C 45/49
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Mario Paulo da Silva Tenreiro (Kraainem, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.N. Louis, É. Marchal un D. Abreu Caldas, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Eggers un L. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Eiropas Savienības Civildiensta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedumu lietā F-72/10 da Silva Tenreiro/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), lūdzot atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Mario Paulo da Silva Tenreiro sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina tos, kas šajā instancē radušies Eiropas Komisijai.

      (1)  OV C 32, 4.2.2012.


title: Lieta C-214/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 25. aprīlī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Alexander Mölk/Valentina Mölk

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 25. aprīlī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Alexander Mölk/Valentina Mölk

   (Lieta C-214/17)
   (2017/C 283/19)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Alexander Mölk

      Atbildētāja: Valentina Mölk

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Hāgas 2007. gada Protokola par uzturēšanas saistībām piemērojamiem tiesību aktiem 4. panta 3. punkts apvienojumā ar 3. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka parādnieka celta prasība par galīgi noteiktas uzturlīdzekļu summas samazināšanu, pamatojoties uz ienākumu līmeņa izmaiņām, tās valsts tiesību akti, kurā ir kreditora pastāvīgā dzīvesvieta, ir piemērojami arī tad, ja līdz šim maksājamo uzturlīdzekļu summu, tiesa, pamatojoties uz kreditora prasību, atbilstoši Hāgas 2007. gada Protokola par uzturēšanas saistībām piemērojamiem tiesību aktiem 4. panta 3. punktam ir noteikusi saskaņā ar tās valsts tiesību aktiem, kurā ir parādnieka nemainīga pastāvīgā dzīvesvieta?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Hāgas 2007. gada Protokola par uzturēšanas saistībām piemērojamiem tiesību aktiem 4. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka kreditors tās valsts kompetentajā iestādē, kurā ir parādnieka pastāvīgā dzīvesvieta, “vēršas” arī tādējādi, ka viņš saistībā ar parādnieka uzsāktu tiesvedību ierodas šajā iestādē Padomes 2008. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 4/2009 par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās (1) 5. panta izpratnē?

      (1)  OV L 7, 1. lpp.


title: Lieta C-136/11: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 22. novembra spriedums ( Schienen-Control Kommission (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Westbahn Management GmbH/ÖBB Infrastruktur AG (Transports — Dzelzceļa pārvadājumi — Dzelzceļa pārvadājumu infrastruktūras pārvaldītāja pienākums dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem reālā laikā sniegt informāciju par vilcienu satiksmi un īpaši par savienojumu pakalpojumus nodrošinošo vilcienu iespējamo kavēšanos)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 22. novembra spriedums (Schienen-Control Kommission (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Westbahn Management GmbH/ÖBB Infrastruktur AG

   (Lieta C-136/11) (1)

   (Transports - Dzelzceļa pārvadājumi - Dzelzceļa pārvadājumu infrastruktūras pārvaldītāja pienākums dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem reālā laikā sniegt informāciju par vilcienu satiksmi un īpaši par savienojumu pakalpojumus nodrošinošo vilcienu iespējamo kavēšanos)
   2013/C 26/09
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Schienen-Control Kommission

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Westbahn Management GmbH

      Atbildētāja: ÖBB Infrastruktur AG

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Schienen-Control Kommission — Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Regulas (EK) Nr. 1371/2007 par dzelzceļa pasažieru tiesībām un pienākumiem (OV L 315, 14. lpp.) 8. panta 2. punkta un II pielikuma II daļas, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju (OV L 75, 29. lpp.) 5. panta un II pielikuma interpretācija — Dzelzceļa infrastruktūras pārvaldītāja pienākums dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem sniegt reālajā laikā sniegt visu informāciju par vilcienu kustību un it īpaši par savienojumu vilcienu varbūtējo kavēšanos

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Regulas (EK) Nr. 1371/2007 par dzelzceļa pasažieru tiesībām un pienākumiem 8. panta 2. punkts, skatot to kopā ar II pielikuma II daļu, ir jāinterpretē tādējādi, ka informācija par galvenajiem savienojumu pakalpojumiem papildus sarakstā paredzētajiem atiešanas laikiem ietver arī paziņojumus par šo savienojumu vilcienu kavēšanos vai atcelšanu neatkarīgi no tā, kurš dzelzceļa pārvadājumu uzņēmums tos nodrošina;

               2)

               Regulas Nr. 1371/2007 8. panta 2. punkts, skatot to kopā ar II pielikuma II daļu, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/49/EK, 5. pants, skatot to kopā ar tās II pielikumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka infrastruktūras pārvaldītājam ir pienākums dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem bez diskriminācijas sniegt citu dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu vilcienu reālā laika datus, ciktāl šie vilcieni Regulas Nr. 1371/2007 II pielikuma II daļas izpratnē ir galvenie savienojumu pakalpojumi.

      (1)  OV C 173, 11.06.2011.


title: Lieta T-237/10: Prasība, kas celta 2010. gada 26. maijā — Vuitton Malletier /ITSB Friis Group International (Slēdzenes mehānisma attēls)

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/44

         Prasība, kas celta 2010. gada 26. maijā — Vuitton Malletier/ITSB Friis Group International (Slēdzenes mehānisma attēls)
   (Lieta T-237/10)
   ()
   2010/C 209/68
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Louis Vuitton Malletier SA (Parīze, Francija) (pārstāvji — P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto un E. Gavuzzi, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Friis Group International ApS (Kopenhāgena, Dānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 24. februāra lēmumu lietā R 1590/2008-1 daļā, kurā Kopienas preču zīme Nr. 3693116 ir atzīta par spēkā neesošu attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 14. un 18. klasē;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, un

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei, ja tā iestājas šajā lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas prasītājai radušies Apelāciju padomē un Anulēšanas nodaļā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme, kas atveido slēdzenes mehānismu, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 14., 18. un 25. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 3693116

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: lietas dalībniece, kas lūdz spēkā neesamības atzīšanu, savu lūgumu pamatoja ar absolūtiem atteikuma pamatojumiem atbilstoši Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunktam

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par Kopienas preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt daļā

      Izvirzītie pamati: Sava pieteikuma pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus
   Sava pirmā pamata ietvaros prasītāja norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts, jo Apelāciju padome kļūdījās, secinot, ka šis pants ir piemērojams apstrīdētajai Kopienas preču zīmei attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 14. un 18. klasē. It īpaši — Apelāciju padome (i) kļūdaini izvērtēja jautājumu par apstrīdētās Kopienas preču zīmes atšķirtspēju tā, it kā tā būtu preču zīme, kas sastāv no preču, kuras tā aptver, formas, un (ii) kļūdaini konstatēja raksturīgās atšķirtspējas neesamību.
   Sava otrā pamata ietvaros prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 2. punkts, jo Apelāciju padome kļūdījās, secinot, ka šis pants nav piemērojams šajā gadījumā.


title: Lieta T-8/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra spriedums — Torres /ITSB — Gala-Salvador Dalí ( TG Torre Galatea ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes TG Torre Galatea reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme TORRES 10 — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/44

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra spriedums — Torres/ITSB — Gala-Salvador Dalí (“TG Torre Galatea”)
   (Lieta T-8/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “TG Torre Galatea’ reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “TORRES 10’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība)
   (2009/C 44/76)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Miguel Torres, SA, Vilafranca del Penedés (Spānija) (pārstāvji — E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino un A. Castán Pérez-Gómez, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — O. Mondéjar Ortuño)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Fundación Gala-Salvador Dalí, Figueras (Spānija) (pārstāvji — A. Segura Roda un M. Teixidor Jufresa, avocats)
   Priekšmets
   Prasība par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2006. gada 24. oktobra lēmumu lietā R 168/2006-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Miguel Torres, SA un Fundación Gala-Salvador Dalí

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Miguel Torres, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 56, 10.3.2007.


title: Lietas C-337/04 izslēgšana no reģistra

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/32

         Lietas C-337/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 217/67)

      (tiesvedības valoda — franču)

   2005. gada 27. jūnijā Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-337/04 Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika.

      (1)  OV C 239, 25.09.2004.


title: Lieta C-432/10: Tiesas (sestā palāta) 2011. gada 20. janvāra rīkojums ( Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Aboulkacem Chihabi u.c. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               11.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 173/3

         Tiesas (sestā palāta) 2011. gada 20. janvāra rīkojums (Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Aboulkacem Chihabi u.c.
   (Lieta C-432/10) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Acīmredzama nepieņemamība)
   2011/C 173/04
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Aboulkacem Chihabi, Mustapha Chihabi, Trans Atlantic International, Dani Danieli, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Jacobus Robert Maria Wick, Shlomo Ben-David, David Ben-David, Yehuda Cohen, Johannes Josephus Maria van Aert, Mirella Cohen, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Brigitte Frieda Guido Briels, Monty Lambert Pieters, Jemmy Jozef Juliette Pieters, Peter Edouard Martha Kilian, Yehuda Cohen, Herman Jozef Albert Van Landeghem, Van Landeghem BVBA, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Herman Jozef Albert Van Landeghem, Van Landeghem BVBA, Brigitte Frieda Guido Briels, Monty Lambert Pieters, Jemmy Jozef Juliette Pieters, Mediterranean Shipping Company Belgium NV, Mirella Cohen, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Brigitte Frieda Guido Briels, Monty Lambert Pieters, Jemmy Jozef Juliette Pieters, Peter Edouard Martha Kilian, Yehuda Cohen, Yves Claude Robert Van De Merckt, CMA CGM Belgium NV, CMA CGM Logistics NV, Herman Jozef Albert Van Landeghem, Van Landeghem BVBA, Rudi François Albertine Avaert, Ronny Bruno Van Wesenbeeck, Wally Louis Alice De Vooght, Christian Gustave Alain Bekkers, Avraham Dror, Yehuda Cohen, Yehuda Cohen, Frank Jozef Hilda Decock, Rubi Danieli, Dani Danieli, Jean Marie Dom, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Peter Edouard Martha Kilian, Simeon Beniurishvili, Ludo Maria Jan Gijsen, Van Landeghem BVBA, Anex BVBA, Pasha Tech Ltd, Louis Simon Catherina De Vos, Aboulkacem Chihabi, Herman Jozef Albert Van Landeghem, Deba BVBA, Universal Shipping NV, DFDS Transport NV, ACR Logistics Belgium NV, Forwarding & Shipping Group NV, Mister-Trans BVBA, Firma De Vos NV, Yehuda Cohen, Avraham Dror, Aboulkacem Chihabi, Peter Edouard Martha Kilian, Louis Simon Catherina De Vos, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Jemmy Jozef Juliette Pieters, Yves Claude Robert Van De Merckt, Dani Danieli, Rubi Danieli, Dov Horny, Albert Tizov, Gocha Tizov, Herman Jozef Albert Van Landeghem, Christiaan Marcel Hélène Hendrickx

   Piedaloties: Geert Vandendriessche

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 5., 38.–41., 43. panta, 177. panta otrā ievilkuma, 202. panta 1. un 3. punkta un 221. panta 1. un 3. punkta un Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.), 199. panta 1. punkta interpretācija — Importa vai eksporta nodokļa vēlāka [a posteriori] iekasēšana — Paziņojums parādniekam — Muitas parāda rašanās pēc preču nelikumīgas ievešanas

      Rezolutīvā daļa:

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen ar 2007. gada 31. maija lēmumu iesniegtais lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir acīmredzami nepieņemams

      (1)  OV C 301, 06.11.2010.


title: Lieta C-63/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. februārī iesniedza Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch (Nīderlande) – Mehrdad Ghezelbash/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/36

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. februārī iesniedza Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch (Nīderlande) – Mehrdad Ghezelbash/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

   (Lieta C-63/15)
   (2015/C 138/49)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Mehrdad Ghezelbash

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Cik plašs ir Regulas Nr. 604/2013 (1) 27. panta tvērums kopsakarā vai bez tā ar Regulas Nr. 604/2013 preambulas 19. apsvērumu?
               Vai, pamatojoties uz šo pantu, patvēruma meklētājam ir tiesības uz (efektīvu) tiesību aizsardzības līdzekli pret kritēriju atbildīgās valsts noteikšanai, kas norādīti Regulas Nr. 604/2013 III nodaļā, piemērošanu, situācijā, kad ārvalstnieks saskārās ar Dublinas pieteikumu [par atbildības uzņemšanos] tikai pēc tam, kad bija panākta vienošanās par šo pieteikumu, un šis ārvalstnieks pēc vienošanās par pieprasījumu panākšanas iesniedz pierādījumus, kas var likt secināt, ka, nevis pieprasījumu saņēmusī dalībvalsts, bet pieprasījumu iesniegusī dalībvalsts ir atbildīga par patvēruma pieteikuma izskatīšanu, un pēc tam pieprasījumu iesniegusī dalībvalsts nepārbauda šos dokumentus, ne arī iesniedz tos pieprasījumu saņēmušajai dalībvalstij?

               2)

               Gadījumā, ja ārvalstnieks atbilstoši Regulai Nr. 604/2013, kā arī piemērojot Regulu Nr. 343/2003 (2), nevar principā atsaukties uz nepareizu kritēriju atbildīgās valsts noteikšanai piemērošanu, ja pieprasījumu saņēmusī dalībvalsts ir akceptējusi pieprasījumu uzņemt [patvēruma meklētāju], vai ir pareizs atbildētāja apgalvojums, ka šis pieņēmums pieļauj izņēmumus tikai ģimenes situācijās, kā paredzēts Regulas Nr. 604/2013 7. pantā, vai ir iedomājami arī citi īpaši fakti vai apstākļi, uz kuru pamata ārvalstnieks var atsaukties uz nepareizu kritēriju atbildīgās valsts noteikšanai piemērošanu?

               3)

               Ja uz 2. jautājumu tiek sniegta atbilde, ka papildus ģimenes situācijām arī citu apstākļu rezultātā ārvalstnieks var atsaukties uz nepareizu kritēriju atbildīgās valsts noteikšanai piemērošanu, vai šī sprieduma 12. punktā aprakstītie fakti un apstākļi var būt šādi fakti un apstākļi?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regula (ES) Nr. 604/2013, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV L 180, 31. lpp.).

      (2)  Padomes 2003. gada 18. februāra Regula (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV L 50, 1. lpp.).


title: Lieta C-40/10: Prasība, kas celta 2010. gada 25. janvārī — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/27

         Prasība, kas celta 2010. gada 25. janvārī — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-40/10)
   2010/C 51/43
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall, G. Berscheid un J.-P. Keppenne)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2009. gada 23. decembra Regulu (ES, Euratom) Nr. 1296/2009, ar ko no 2009. gada 1. jūlija koriģē Eiropas Savienības ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojumu un pensijas, kā arī korekcijas koeficientus, kurus piemēro šim atalgojumam un pensijām (1), izņemot tās 1. un 3. pantu, paturot to spēkā līdz Padome pieņems jaunu regulu, ar ko pareizi tiek piemērots Civildienesta noteikumu 64. un 65. pants un XI pielikums;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija lūdz daļēji atcelt Regulu (ES) Nr. 1296/2009, jo Padome, politiski oportūnistisku motīvu vadīta, Komisijas piedāvātos atalgojumu un pensiju apmērus, kam piemērota korekcijas likme 3, 7 % apmērā, kura izriet no Civildienesta noteikumu 65. panta un XI pielikuma tiešas piemērošanas, minētajā regulā ir aizstājusi ar apmēriem, kam piemērots nepareizs koeficients — 1, 85 %. Padome uzskata, ka šādu aizstāšanu attaisno finanšu un ekonomiskā krīze, kā arī Savienības ekonomikas un sociālā politika.
   Attiecībā uz apstrīdētās regulas 2. un 14.–17. pantu Komisija izvirza vienu pamatu, kas saistīts ar Civildienesta noteikumu 65. panta un to XI pielikuma 1. un 3. panta pārkāpumu. Padomes kompetence šajā jomā esot ierobežota, vēl jo vairāk jaunajā Civildienesta noteikumu redakcijā — kurā atalgojumu un pensiju korekcijas metode ir izklāstīta XI pielikumā — atšķirībā no iepriekšējās redakcijas, attiecībā uz kuru Tiesa, pamatodamās vienīgi uz Civildienesta noteikumu 65. pantu, jau ir atzinusi Padomes ierobežoto rīcības brīvību. Komisija norāda arī uz tiesiskās paļāvības un principa patere legem quam ipse fecisti pārkāpumu.
   Ar apstrīdētās regulas 18. pantu savukārt tiekot pārkāpti Civildienesta noteikumu XI pielikuma 3.–7. pants, šajā pantā paredzot iespēju veikt atalgojumu starpposma korekciju, neievērojot Civildienesta noteikumu 65. pantā paredzēto ikgadējo termiņu un Civildienesta noteikumu XI pielikuma 4.–7. pantā paredzētos nosacījumus.

      (1)  OV L 348, 10. lpp.


title: Lieta T-507/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 18. aprīļa spriedums — Peek & Cloppenburg /ITSB — Peek & Cloppenburg ( “Peek & Cloppenburg” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Peek & Cloppenburg” reģistrācijas pieteikums — Agrāks valsts tirdzniecības nosaukums “Peek & Cloppenburg” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/41

         Vispārējās tiesas 2013. gada 18. aprīļa spriedums — Peek & Cloppenburg/ITSB — Peek & Cloppenburg (“Peek & Cloppenburg”)
   (Lieta T-507/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Peek & Cloppenburg” reģistrācijas pieteikums - Agrāks valsts tirdzniecības nosaukums “Peek & Cloppenburg” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts)
   2013/C 156/76
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Peek & Cloppenburg KG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji S. Abrar, vēlāk P. Lange, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Peek & Cloppenburg (Hamburga, Vācija) (pārstāvji — A. Renck, V. von Bomhard, T. Heitmann, M. Petersenn, advokāti, un I. Fowler, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 28. februāra lēmumu lietā R 262/2005-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Peek & Cloppenburg un Peek & Cloppenburg KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Peek & Cloppenburg KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 362, 10.12.2011.


title: Lieta C-46/05: Tiesas (sestā palāta)  2006. gada 23. februāra  spriedums — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2000/79/EK — Nodarbinātības nosacījumi — Darba laika organizācija — Civilās aviācijas mobilie darba ņēmēji — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/24

         Tiesas (sestā palāta) 2006. gada 23. februāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju
   (Lieta C-46/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2000/79/EK - Nodarbinātības nosacījumi - Darba laika organizācija - Civilās aviācijas mobilie darba ņēmēji - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 131/42)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — N. Yerrell)

      Atbildētāja: Īrija (pārstāvis — O'Hagan)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/79/EK par Eiropas Nolīgumu par civilās aviācijas mobilo darba ņēmēju darba laika organizēšanu, kas noslēgts starp Eiropas Aviokompāniju asociāciju (AEA), Eiropas Transporta darbinieku federāciju (ETF), Eiropas Lidotāju asociāciju (ECA), Eiropas Reģionālo aviokompāniju asociāciju (ERA) un Starptautisko aviosabiedrību asociāciju (IACA) (dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 302, 57. lpp.) netransponēšana noteiktajā termiņā.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvu 2000/79/EK par Eiropas Nolīgumu par civilās aviācijas mobilo darba ņēmēju darba laika organizēšanu, kas noslēgts starp Eiropas Aviokompāniju asociāciju (AEA), Eiropas Transporta darbinieku federāciju (ETF), Eiropas Lidotāju asociāciju (ECA), Eiropas Reģionālo aviokompāniju asociāciju (ERA) un Starptautisko aviosabiedrību asociāciju (IACA), Īrija nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 93, 16.04.2005.


title: Lieta T-189/11: Prasība, kas celta 2011. gada 24. martā — Yordanov/ITSB — Distribuidora comercial del frio ( “DISCO DESIGNER” )

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/30

         Prasība, kas celta 2011. gada 24. martā — Yordanov/ITSB — Distribuidora comercial del frio (“DISCO DESIGNER”)
   (Lieta T-189/11)
   2011/C 152/53
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Peter Yordanov (Ruse, Bulgārija) (pārstāvis — T. Walter, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Distribuidora comercial del frio, SA (Madride, Spānija)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 14. janvāra lēmumu lietā R 803/2010-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “DISCO DESIGNER” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 11., 19. un 20. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Distribuidora comercial del frio, SA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “DISCO”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 11. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums:apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo nepastāvot konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja un Apelāciju padome esot kļūdaini novērtējusi salīdzināmo preču identitāti

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 26. maijā lietā C-212/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību — Iepriekšējas atļaujas procedūra personīgam zāļu importam — Cilvēkiem paredzētas zāles — Homeopātiskās zāles)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 26. maijā
   lietā C-212/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību - Iepriekšējas atļaujas procedūra personīgam zāļu importam - Cilvēkiem paredzētas zāles - Homeopātiskās zāles)
   (2005/C 182/10)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-212/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 15. maijā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Stovlbeks [H. Støvlbæk] un B. Stromskis [B. Stromsky]) pret Francijas Republiku (pārstāvji — Ž. de Bergess [G. de Bergues], S. Berheota-Nunjesa [C. Bergeot-Nunes] un R. Lūsli-Surana [R. Loosli-Surrans]), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann] (referents), R. Šintgens [R. Schintgen], J. Makarčiks [J. Makarczyk] un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāts L. A Hēlhuds [L. A. Geelhoed], sekretāre M. Mugika Arsamendi [M. Múgica Arzamendi], galvenā administratore, 2005. gada 26. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               piemērojot:

                           —

                           iepriekšējas atļaujas procedūru tādu zāļu, kuras likumīgi izrakstītas Francijā un atļautas saskaņā ar Padomes 1965. gada 26. janvāra Direktīvu 65/65/EEK par normatīvu un administratīvu aktu par zālēm tuvināšanu, kas grozīta ar Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvu 93/39/EEK, gan Francijā, gan dalībvalstī, kurā tās pirktas, personīgam importam, kas nav veikts ar personīgo transportu;

                           —

                           iepriekšējas atļaujas procedūru tādu homeopātisko zāļu, kuras likumīgi izrakstītas Francijā un reģistrētas dalībvalstī saskaņā ar Padomes 1992. gada 22. septembra Direktīvu 92/73/EEK, ar ko paplašina piemērošanas jomu Direktīvai 65/65/EEK un Direktīvai 75/319/EEK par normatīvu un administratīvu aktu par zālēm tuvināšanu un ievieš papildu noteikumus homeopātiskajām zālēm, personīgam importam, kas nav veikts ar personīgo transportu, un

                           —

                           nesamērīgu iepriekšējas atļaujas procedūru tādu zāļu, kuras likumīgi izrakstītas Francijā un nav atļautas šajā dalībvalstī, bet gan tikai tajā dalībvalstī, kurā tās pirktas, personīgam importam, kas nav veikts ar personīgo transportu,

                     Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 28. pants;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 158, 05.07.2003.


title: Lieta C-259/06: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 1. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Nīderlandes Karalisti

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 1. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Nīderlandes Karalisti
   (Lieta C-259/06) (1)

   (2007/C 82/59)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 178, 29.7.2006.


title: Lieta C-442/06: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2008. gada 10. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 1999/31/EK — Atkritumu apglabāšana — Valsts tiesiskais regulējums attiecībā uz esošiem poligoniem — Nepareiza transpozīcija)

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/11

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2008. gada 10. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-442/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 1999/31/EK - Atkritumu apglabāšana - Valsts tiesiskais regulējums attiecībā uz esošiem poligoniem - Nepareiza transpozīcija)
   (2008/C 128/17)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Rekja (D. Recchia) un M. Konstantinidis (M. Konstantinidis))

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. Bragulja [I. Braguglia), pārstāvis, kam palīdz Dž. Fjengo (G. Fiengo), avvocato dello Stato)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem (OV L 182, 1. lpp.) 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 11., 12., 13. un 14. panta pārkāpums — Valsts tiesību akts, kurā nav izpildītas direktīvas prasības
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieņemot un atstājot spēkā grozīto 2003. gada 13. janvāra Likumdošanas dekrētu Nr. 36, ar kuru valsts tiesībās tiek transponēti Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem noteikumi,

                           —

                           tiktāl, ciktāl šajā likumdošanas dekrētā nav paredzēts, ka poligoniem, kuriem atļauja izsniegta pēc šīs direktīvas transponēšanas termiņa izbeigšanās brīža un pirms minētā likumdošanas dekrēta spēkā stāšanās brīža, piemēro Direktīvas 1999/31 2.–13. pantu, un

                           —

                           tiktāl, ciktāl tajā nav nodrošināta minētās direktīvas 14. panta d) punkta i) apakšpunkta transpozīcija,

                     Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Direktīvas 1999/31 2.–14. pants;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: lieta T-64/02: Pirmās instances tiesas  2005. gada 29. novembra  spriedums —  Heubach  pret Komisiju (Konkurence — EKL 81. pants — Aizliegta vienošanās — Cinka fosfāta tirgus — Naudas sods — Pamatnostādnes naudas sodu apmēra aprēķināšanai — Prasība atcelt tiesību aktu — Iebilde par prettiesiskumu — Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts — Pārkāpuma smagums — Samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes princips — Pamatojums)

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/29

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 29. novembra spriedums — Heubach pret Komisiju
   (lieta T-64/02) (1)

   (Konkurence - EKL 81. pants - Aizliegta vienošanās - Cinka fosfāta tirgus - Naudas sods - Pamatnostādnes naudas sodu apmēra aprēķināšanai - Prasība atcelt tiesību aktu - Iebilde par prettiesiskumu - Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts - Pārkāpuma smagums - Samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes princips - Pamatojums)
   (2006/C 36/63)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Dr. Hans Heubach GmbH & Co. KG (Langelsheima [Langelsheim], Vācija) (pārstāvji — F. Montāgs [F. Montag] un G. Bauers [G. Bauer], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Kastiljo de la Torre [F. Castillo de la Torre], pārstāvis, kam palīdz H. J. Freinds [H.-J. Freund], advokāts)
   Priekšmets
   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2001. gada 11. decembra Lēmumu 2003/437/EK par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/E-1/37.027 — Cinka fosfāts) (OV 2003, L 153, 1. lpp.) vai — pakārtoti — prasību samazināt prasītājam uzlikto naudas sodu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 144, 15.06.2002.


title: Lieta T-593/11 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 22. decembra rīkojums — Al-Chihabi /Padome (Pagaidu noregulējums — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju — Naudas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Steidzamības neesamība — Būtiska un neatgriezeniska kaitējuma neesamība)

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/25

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 22. decembra rīkojums — Al-Chihabi/Padome
   (Lieta T-593/11 R)
   (Pagaidu noregulējums - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Naudas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība - Būtiska un neatgriezeniska kaitējuma neesamība)
   2012/C 49/45
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Fares Al-Chihabi (Alep, Sīrija) (pārstāvji — L. Ruessmann un W. Berg, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop un R. Liudvinaviciute-Cordeiro)

      Priekšmets

   Būtībā pieteikums ir par Padomes 2011. gada 2. septembra Lēmuma 2011/522/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/273/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 228, 16. lpp.), Padomes 2011. gada 2. septembra Regulas (ES) Nr. 878/2011, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 228, 1. lpp.), Padomes 2011. gada 13. oktobra Lēmuma 2011/684/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/273/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 269, 33. lpp.), kā arī Padomes 2011. gada 13. oktobra Regulas (ES) Nr. 1011/2011, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 228, 18. lpp.), piemērošanas apturēšanu, ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2.

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-304/02: Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. jūlija spriedums — Hoek Loos pret Komisiju (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Rūpniecībā un medicīnā izmantojamās gāzes Nīderlandes tirgus — Cenu noteikšana — Naudas sodu apmēra aprēķināšana — Pamatnostādnes naudas sodu apmēra aprēķināšanai — Samērīguma princips un vienlīdzīgas attieksmes princips)

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/27

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. jūlija spriedums — Hoek Loos pret Komisiju
   (Lieta T-304/02) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Rūpniecībā un medicīnā izmantojamās gāzes Nīderlandes tirgus - Cenu noteikšana - Naudas sodu apmēra aprēķināšana - Pamatnostādnes naudas sodu apmēra aprēķināšanai - Samērīguma princips un vienlīdzīgas attieksmes princips)
   (2006/C 212/47)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hoek Loos NV, Schiedam (Nīderlande) (pārstāvji — J. J. Fēnstra [J. J. Feenstra] un B. F. Van Harinksma tū Sloutens [B. F. Van Harinxma thoe Slooten], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — A. Bukē [A. Bouquet])
   Priekšmets
   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2002. gada 24. jūlija Lēmumu 2003/207/EK par procesu atbilstoši EK Līguma 81. pantam (lieta COMP/E-3/36.700 — Rūpniecībā un medicīnā izmantojamā gāze) (OV 2003, L 84, 1. lpp.) un, pakārtoti, prasība samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 305, 07.12.2002.


title: Lieta C-589/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 30. septembra spriedumu lietā T-450/12 Anagnostakis/Komisija 2015. gada 13. novembrī iesniedza Alexios Anagnostakis

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 30. septembra spriedumu lietā T-450/12 Anagnostakis/Komisija 2015. gada 13. novembrī iesniedza Alexios Anagnostakis

   (Lieta C-589/15 P)
   (2016/C 007/19)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Alexios Anagnostakis (pārstāvis – A. Anagnostakis, dikigoros)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt spriedumu lietā T-450/12 par prasību, kas 2012. gada 11. oktobrī celta pret Eiropas Komisiju, lai atceltu tās 2012. gada 6. septembra pasākumu, ar kuru noraidīts pieteikums reģistrēt pilsoņu iniciatīvu “Miljons parakstu solidārai Eiropai”;

               —

               apmierināt iepriekš minēto prasību;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 6. septembra lēmumu, ar ko noraidīts pieteikums reģistrēt pilsoņu iniciatīvu “Miljons parakstu solidārai Eiropai”;

               —

               uzdot Komisijai pienācīgi reģistrēt šo iniciatīvu un veikt visus citus likumiski vajadzīgos pasākumus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Procesuālie pārkāpumi tiesvedībā Vispārējā tiesā
               Vērtējot izskatāmo prasību, pārsūdzētajā spriedumā ir vispār bez ievērības atstāts apstāklis, ka Eiropas pilsoņu iniciatīvas (EPI) ierosinājums attiecas tikai un vienīgi uz to valsts parāda daļu, kas uzskatīta par “šaušalīgu [nepanesamu]”.
               Pārsūdzētā sprieduma motīvu daļā ir kļūdaini pieņemts, ka ierosinājums attiecoties uz visu valsts parādu bez izšķirības un nepakārtoti nekādiem nosacījumiem.
               Šajā ziņā pārsūdzētajā spriedumā nav pareizi izvērtēts strīda priekšmets.
               Spriedums ir tapis, pārprotot prasības saturu un prasījumus.

               2.

                  Vispārējās tiesas izdarīts Savienības tiesību pārkāpums, kļūdaini veikta Līgumu un Eiropas tiesību interpretācija un piemērošana

                           A)

                           Kļūdaini gan interpretējot, gan piemērojot Savienības tiesības, pārsūdzētajā spriedumā ir atzīts, ka prasībā piesauktie LESD 122. un 136. pants neesot “piemērots juridiskais pamats iespējamajai Savienības finansiālajai palīdzībai, izveidojot finansēšanas mehānismu dalībvalstīm, kurām ir vai draud smagas finanšu problēmas”.
                           Saskaņā gan ar LESD 136. pantu redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Padomes 2011. gada 25. marta Lēmumu 2011/199/ES (1), gan ar LESD 4. panta 1. punktu un 5. panta 2. punktu dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro, ir visas pilnvaras savstarpēji vienoties par stabilitātes un finansiālas palīdzības mehānisma izveidi. Komisijai ir ierobežots speciālpilnvarojums un brīvība saskaņā ar LESD 352. pantu ierosināt šāda mehānisma izveidi kā rīcību, kas vajadzīga, lai sasniegtu kādu Līgumos noteikto mērķi, proti, stabilitāti eurozonā.

                           B)

                           Kļūdaini gan interpretējot, gan piemērojot Līgumus un Savienības tiesības, pārsūdzētajā spriedumā ir atzīts, ka nekas neļaujot secināt un nepierādot, ka galējās nepieciešamības stāvokļa principa “mērķis būtu stiprināt budžeta disciplīnu koordināciju vai uz to attiektos ekonomikas politikas pamatnostādnes, kuras Padome ir tiesīga izstrādāt, lai nodrošinātu pienācīgu ekonomiskās un monetārās savienības darbību”.
                           Gluži pretēji, ar lūgto nepanesamā parāda dzēšanas pasākumu – to pareizi gan interpretējot, gan piemērojot – ir paredzēts tikai un vienīgi stiprināt dalībvalstu budžeta disciplīnu un nodrošināt pienācīgu ekonomiskās un monetārās savienības darbību (LESD 136. panta 1. punkts).

                           C)

                           Kļūdaini gan interpretējot, gan piemērojot Līgumus un Savienības tiesības, pārsūdzētajā spriedumā ir izslēgts, ka LESD 122. pants varētu būt piemērots juridiskais pamats, lai Savienības tiesību aktos paredzētu galējās nepieciešamības stāvokļa principu.
                           Saskaņā ar LESD 352. pantu Komisija var ierosināt Padomei vai nu atbilstoši LESD 122. panta 1. punktam nodrošināt dalībvalstu solidarizēšanos, vai atbilstoši LESD 122. panta 2. punktam sniegt Savienības finansiālo atbalstu dalībvalstij, kas nonākusi lielās grūtībās un šo situāciju nespēj ietekmēt.

                           D)

                           Kļūdaini gan interpretējot, gan piemērojot Līgumus un Savienības tiesības, pārsūdzētajā spriedumā ir teikts, ka esot jāatzīst, ka Komisija, pieņemot apstrīdēto lēmumu, ir izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu jautājumā par EPI reģistrācijas pieteikuma un ierosinājuma noraidīšanu. Apstrīdētajā pasākumā izklāstītais atteikuma pamatojums ir nepietiekams un kļūdains, un līdz ar to nav izpildīts Regulas Nr. 211/2011 4. panta 3. punkta otrajā daļā noteiktais pienākums sniegt pienācīgu pamatojumu.

                           E)

                           Kļūdaini gan interpretējot, gan piemērojot Savienības tiesības, pārsūdzētajā spriedumā ir atzīts, ka, pat ja arī pastāv starptautisko tiesību norma, ar kuru tiek atzīts galējās nepieciešamības stāvokļa princips, ar šāda starptautisko tiesību principa pastāvēšanu vien katrā ziņā nepietiktu, lai pamatotu Komisijas likumdošanas iniciatīvu. Starptautiskās tiesības un šo tiesību principi ir Eiropas Savienības tiesību avoti. Šīs tiesības kā tādas kopā ar šiem principiem tiek automātiski ietvertas un piemērotas Savienības tiesībās. Šādu pārāko principu piemērošanu Komisija drīkst ierosināt arīdzan bez kādas īpašas tiesību normas Līgumos, ja šāda norma tiktu uzskatīta par iztrūkstošu.

                           F)

                           Kļūdaini gan interpretējot, gan piemērojot tiesības, pārsūdzētajā spriedumā apelācijas sūdzības iesniedzējam tika piespriests atlīdzināt Komisijas tiesāšanās izdevumus. Ja prasība, ievērojot iepriekš izklāstīto, būtu bijusi izvērtēta pareizi, tā tiktu apmierināta, un attiecīgo izmaksu atlīdzināšanas pienākums tiktu piespriests Komisijai.

      (1)  OV L 91, 1. lpp.


title: Lieta T-65/06: Vispārējās tiesas 2012. gada 6. marta spriedums — FLSmidth /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Plastikāta rūpniecības maisu tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Pārkāpuma ilgums — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Sadarbība administratīvās procedūras laikā — Samērīgums — Solidārā atbildība)

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/22

         Vispārējās tiesas 2012. gada 6. marta spriedums — FLSmidth/Komisija
   (Lieta T-65/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Plastikāta rūpniecības maisu tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Pārkāpuma ilgums - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Sadarbība administratīvās procedūras laikā - Samērīgums - Solidārā atbildība)
   2012/C 118/36
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: FLSmidth & Co. A/S (Valby, Dānija) (pārstāvis — J.-E. Svensson, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, kuram palīdz M. Gray, barrister)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2005. gada 30. novembra Lēmumu C(2005) 4634, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.354 — rūpniecības maisi) un, pakārtoti, samazināt prasītājai šajā lēmumā uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               Komisijas 2005. gada 30. novembra Lēmumu C(2005) 4634, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru (lietā COMP/F/38.354 — rūpniecības maisi) atcelt tiktāl, ciktāl ar to FLSmidth & Co. A/S ir saukta pie atbildības par vienotu un turpinātu pārkāpumu, kas norādīts minētā lēmuma 1. panta 1. punktā, periodā no 1990. gada 31. decembra līdz 1991. gada 31. decembrim;

               2.

               samaksas summa, par kuru FLSmidth & Co. ir solidāri atbildīga saskaņā ar Lēmuma C(2005) 4634 2. panta f) apakšpunktu, ir EUR 14,45 miljoni;

               3.

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4.

               Eiropas Komisija un FLSmidth & Co. sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 96, 22.04.2006.


title: lieta C-447/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Cour d'appel de Paris 2005. gada 18. novembra  spriedumu lietā  Société Thomson Multimedia Sales Europe  pret  Administration des Douanes et Droits Indirects

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour d'appel de Paris2005. gada 18. novembra spriedumu lietā Société Thomson Multimedia Sales Europe pret Administration des Douanes et Droits Indirects

   (lieta C-447/05)
   (2006/C 48/31)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Cour d'appel de Paris lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 18. novembra spriedumu lietā Société Thomson Multimedia Sales Europe pret Administration des Douanes et Droits Indirects un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 16. decembrī.

      Cour d'appel de Paris lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93 (1) 11. pielikums ir spēkā neesošs, ciktāl tas ir pretrunā ar 24. pantu Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulā Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (2), jo saskaņā ar šo pielikumu Polijā ražots televizors tiesvedībā minētajos apstākļos ir uzskatāms par televizoru, kura izcelsmes valsts ir Koreja?

      (1)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.).

      (2)  OV L 302, 1. lpp.


title: Lieta C-101/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 7. jūlija spriedums ( Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission , Austrija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gentcho Pavlov, Gregor Famira/Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien (Starptautiskās attiecības — Asociācijas nolīgumi — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru pirms Bulgārijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai Bulgārijas pilsoņiem bija liegta iespēja tikt iekļautiem advokātu palīgu reģistrā — Šāda tiesiskā regulējuma saderība ar EK un Bulgārijas asociācijas nolīgumā paredzēto diskriminācijas pilsonības dēļ aizliegumu saistībā ar darba nosacījumiem)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/12

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 7. jūlija spriedums (Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission, Austrija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gentcho Pavlov, Gregor Famira/Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien

   (Lieta C-101/10) (1)

   (Starptautiskās attiecības - Asociācijas nolīgumi - Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru pirms Bulgārijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai Bulgārijas pilsoņiem bija liegta iespēja tikt iekļautiem advokātu palīgu reģistrā - Šāda tiesiskā regulējuma saderība ar EK un Bulgārijas asociācijas nolīgumā paredzēto diskriminācijas pilsonības dēļ aizliegumu saistībā ar darba nosacījumiem)
   2011/C 269/18
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Gentcho Pavlov, Gregor Famira

      Atbildētāja: Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Eiropas nolīguma, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Bulgārijas Republiku, no otras puses (OV L 358, 31.12.1994., 3. lpp.), 38. panta 1. punkta interpretācija — Diskriminācijas pilsonības dēļ aizliegums saistībā ar darba nosacījumiem — Valsts tiesiskā regulējuma, saskaņā ar kuru pirms Bulgārijas pievienošanās Eiropas Savienībai Bulgārijas pilsoņiem bija liegta iespēja tikt iekļautiem advokātu palīgu reģistrā, saderība ar šo iepriekš minēto tiesību normu — Šīs tiesību normas tiešā iedarbība

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas nolīguma, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Bulgārijas Republiku, no otras puses, kas Kopienu vārdā noslēgts un apstiprināts ar Padomes un Komisijas 1994. gada 19. decembra Lēmumu 94/908/EOTK, EK, Euratom, 38. panta 1. punkta pirmajā ievilkumā paredzētais nediskriminācijas princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pirms Bulgārijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai nebija pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā Austrijas Advokatūras noteikumu (Österreichische Rechtsanwaltsordnung), to pamata lietā piemērojamajā redakcijā, 30. panta 1. un 5. punktā paredzētais, saskaņā ar kuru Bulgārijas pilsonis šajā tiesiskajā regulējumā paredzēta, ar pilsonību saistīta nosacījuma dēļ nevarēja tikt iekļauts advokātu palīgu reģistrā un līdz ar to saņemt apliecinājumu par pārstāvības pilnvarām tiesā.

      (1)  OV C 134, 22.05.2010.


title: Lieta C-170/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) — Mirko De Filippo/Ministero dell'Interno

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/31

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) — Mirko De Filippo/Ministero dell'Interno

      (Lieta C-170/10)
      (2010/C 161/44)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītājs: Mirko De Filippo

         Atbildētājs: Ministero dell'Interno

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai valsts tiesiskais regulējums (kas tika ieviests ar Bersani2006. gada 4. jūlija dekrētu, ko pārveidoja par 2006. gada 4. augusta Likumu Nr. 223) ir saderīgs ar EKL 43. un 49. pantu, proti, tāds “valsts tiesiskais regulējums […], ar kuru:

                  a)

                  vispārēji cenšas aizsargāt tos koncesionārus, kuriem koncesijas tika piešķirtas iepriekš, pamatojoties uz tādu procedūru, ar kuru atsevišķi saimnieciskās darbības veicēji tika prettiesiski izslēgti no šīs procedūras;

                  b)

                  faktiski tiek aizsargāti jau iegūto tiesību turētāji (piemēram, aizliegums jauniem koncesionāriem novietot savus kioskus noteiktā attālumā no jau esošajiem kioskiem);

                  c)

                  ir paredzēts, ka koncesijas tiek zaudētas, ja koncesionārs tiešā vai netiešā veidā ir rīkojis pārobežu azartspēles, kas ir pielīdzināmas tām, kuras ir paredzētas koncesijā”?


title: Lieta C-512/10: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 30. maija spriedums — Eiropas Komisija/Polijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Transports — Direktīva 91/440/EEK — Kopienas dzelzceļa attīstība — Direktīva 2001/14/EK — Dzelzceļa infrastruktūras jaudas sadale — Direktīvas 2001/14 6. panta 2. un 3. punkts — Ilgstoša finanšu līdzsvara neesamība — Direktīvas 91/440 6. panta 1. punkts un 7. panta 3. un 4. punkts — Infrastruktūras pārvaldītāju stimulējošu pasākumu neesamība — Direktīvas 2001/14 7. panta 3. punkts un 8. panta 1. punkts — Maksas par minimālo piekļuvi aprēķins)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 30. maija spriedums — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-512/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Transports - Direktīva 91/440/EEK - Kopienas dzelzceļa attīstība - Direktīva 2001/14/EK - Dzelzceļa infrastruktūras jaudas sadale - Direktīvas 2001/14 6. panta 2. un 3. punkts - Ilgstoša finanšu līdzsvara neesamība - Direktīvas 91/440 6. panta 1. punkts un 7. panta 3. un 4. punkts - Infrastruktūras pārvaldītāju stimulējošu pasākumu neesamība - Direktīvas 2001/14 7. panta 3. punkts un 8. panta 1. punkts - Maksas par minimālo piekļuvi aprēķins)
   2013/C 225/03
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un K. Herrmann)

      Atbildētāja: Polijas Republika (pārstāvji — M. Szpunar, kā arī K. Bożekowska-Zawisza un M. Laszuk)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvji — M. Smolek un T. Müller, kā arī J. Očková) un Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri, pārstāvis, kam palīdz S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu aktu nepieņemšana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvas 91/440/EEK par Kopienas dzelzceļa attīstību (OV L 237, 25. lpp.) 6. panta 3. punktā un II pielikumā, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju (OV L 75, 29. lpp.) 4. panta 2. punktā, 6. panta 1.-3. punktā, 7. panta 3. punktā, 8. panta 1. punktā un 14. panta 2. punktā paredzētās prasības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot pasākumus, kas ir paredzēti, lai mudinātu dzelzceļa infrastruktūras pārvaldītāju samazināt infrastruktūras nodrošināšanas izmaksas un piekļuves maksas apmēru, kā arī pieļaujot, ka maksas, kas iekasēta par minimālo piekļuves pakalpojumu kompleksu un sliežu ceļa piekļuvi apkalpes iekārtām, aprēķinā tiek iekļautas izmaksas, kuras nevar uzskatīt par tiešajām izmaksām, kas radušās, sniedzot vilcienu satiksmes pakalpojumus, Polijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai attiecīgi ir noteikti Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/49/EK, 6. panta 2. punktā un 7. panta 3. punktā;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija, Polijas Republika, Čehijas Republika un Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 30, 29.1.2011.


title: Lieta T-227/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 28. oktobra spriedums — Spānija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma — Tomātu pārstrādātājiem paredzēts ražošanas atbalsts — Negaidītas pārbaudes atbilstošos laika posmos — Samērīgums)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/39

         Vispārējās tiesas 2010. gada 28. oktobra spriedums — Spānija/Komisija
   (Lieta T-227/07) (1)

   (ELVGF - “Garantiju” nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma - Tomātu pārstrādātājiem paredzēts ražošanas atbalsts - Negaidītas pārbaudes atbilstošos laika posmos - Samērīgums)
   2010/C 346/76
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — M. Muñoz Pérez, abogado del Estado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji T. van Rijn, vēlāk F. Jimeno Fernández)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2007. gada 18. aprīļa Lēmumu 2007/243/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu (OV L 106, 55. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 08.09.2007.


title: Lieta T-57/12: Prasība, kas celta 2012. gada 9. februārī — Good Luck Shipping /Padome

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/23

         Prasība, kas celta 2012. gada 9. februārī — Good Luck Shipping/Padome
   (Lieta T-57/12)
   2012/C 109/49
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Good Luck Shipping LLC (Dubaja, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvji — F. Randolph un M. Lester, Barristers, un M. Taher, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 71. lpp.), un Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 11. lpp.), tiktāl, ciktāl tās attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus, uzskatot, ka, iekļaujot tās nosaukumu apstrīdētajam Lēmumam un Regulai pievienotajos sarakstos, Padome:

               —

               nav norādījusi atbilstošu vai pietiekamu pamatojumu;

               —

               nav izpildījusi sarakstā iekļaušanas kritēriju un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nosakot, ka šie kritēriji bija izpildīti attiecībā uz prasītāju, un/vai iekļāva prasītāju sarakstā bez jebkāda juridiska pamata;

               —

               nav ievērojusi prasītājas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā; un

               —

               bez jebkāda attaisnojuma un nesamērīgi pārkāpa prasītājas pamattiesības, tostarp tiesības uz tās īpašuma, uzņēmējdarbības un reputācijas aizsardzību.


title: lieta C-465/05: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 23. decembrī

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/24

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 23. decembrī
   (lieta C-465/05)
   (2006/C 60/46)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 23. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv E. Traversa un E. Montaguti, pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka nosakot, ka

                           —

                           speciālās apsardzes darbības var veikt tikai pēc uzticības zvēresta nodošanas Itālijas Republikai;

                           —

                           privātās apsardzes darbību var veikt tikai pēc prefekta izsniegtas atļaujas saņemšanas;

                           —

                           minētā atļauja ir derīga tikai ierobežotā teritorijā un, to izsniedzot, ir jāņem vērā šajā teritorijā jau darbojošos apsardzes uzņēmumu skaits un nozīmīgums;

                           —

                           privātiem apsardzes uzņēmumiem ir jābūt uzņēmējdarbības vietai visās tajās provincēs, kur tie darbojas;

                           —

                           šo uzņēmumu personālam ir jābūt izsniegtām individuālām atļaujām veikt apsardzes darbību;

                           —

                           apsardzes uzņēmumiem ir jānodarbina minimālais un/vai maksimālais darbinieku skaits, lai saņemtu atļauju;

                           —

                           privātiem apsardzes uzņēmumiem ir jāiemaksā drošības nauda vietējā Cassa depositi e prestiti;

                           —

                           privāto apsardzes pakalpojumu cenas nosaka ar prefekta atļauju noteiktajās svārstību robežās;

                     Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 43. un 49. pants.

               2)

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Privātā speciālās apsardzes darbība nav tieša līdzdalība valsts varā un nav tai raksturīga. Tādēļ uz šo darbību nevar attiekties Līguma 45. un 55. pantā paredzētā atkāpe no tiesībām veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības.

               1)

               Pienākums nodot zvērestu ir šķērslis, kas nav ne pamatots, ne samērīgs ar sasniedzamo mērķi un ar privātās speciālās apsardzes profesionālās darbības veidu. Formāls zvērests apgrūtina uzņēmējdarbības veikšanu un vispār pieeju Itālijas privātās apsardzes pakalpojumu tirgum Kopienu uzņēmējiem, tos pat atturot no šādu pakalpojuma nejaušas sniegšanas.

               2)

               Fakts, ka no tās personas, kas vēlas sniegt privātas apsardzes pakalpojumus Itālijā, tiek pieprasīta licence, neņemot vērā līdzīgus pienākumus, kurus šo pakalpojumu sniedzējs jau ir izpildījis dalībvalstī, kurā tas ir dibināts, veido nepamatotu šķērsli pakalpojumu sniegšanas brīvībai.

               3)

               Šīs nozares Kopienas uzņēmumam, kas vēlas nodibināties Itālijā un sākt darboties noteiktā teritorijā, ir jāsaņem tik licenču, cik ir provinču, kurās tas vēlas veikt savu darbību (Itālijā ir 104 provinces). Turklāt kompetentā iestāde (prefekts) šīs licences [izsniegšanu] var atteikt, ņemot vērā šajā teritorijā jau darbojošos uzņēmumu skaitu un nozīmīgumu.

               4)

               Uzņēmumam, kurš vēlas nodibināties Itālijā, ir jāiegādājas tāds skaits telpu, kas atbilstu saņemto licenču un attiecīgo provinču skaitam, pat ja tas nav vajadzīgs pakalpojuma sniegšanai. Turklāt, paredzēt uzņēmumiem pienākumu, lai to rīcībā būtu telpas, nozīmē atteikt brīvu pakalpojumu sniegšanu, jo tas rada nepieciešamību nodibināt tādu tiesību subjektu, kas darbojas šādu pakalpojumu pārrobežu sniegšanas sistēmā.

               5)

               Gadījumā, kad apsardzes pakalpojumi tiek sniegti tikai ik pa laikam, Itālijas likums pieprasa, lai katram darbiniekam individuāli vienmēr būtu atļauja veikt šo darbību Itālijā, un neņem vērā to kontroli, kādai katrs konkrētais apsardzes darbinieks ir pakļauts jau izcelsmes dalībvalstī.

               6)

               Prefektu izsniegtās licences var ietvert norādi uz minimālo un/vai maksimālo darbinieku skaitu. Šo robežu neievērošanas rezultātā licenci var atsaukt. Šādi noteikumi veido šķērsli brīvībai veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvībai, kas jo īpaši mazajiem uzņēmumiem var pilnībā liegt pieeju šim tirgum.

               7)

               Attiecībā uz pienākumu iemaksāt drošības naudu vietējā Cassa depositi e prestiti, kas ir noteikts privātās apsardzes uzņēmumiem Itālijas tiesību aktos, nav ņemti vērā līdzīgi pienākumi, ko pakalpojumu sniedzējs jau veic savā dibināšanas dalībvalstī.

               8)

               Brīvas tarifu noteikšanas ierobežojums veido papildu šķērsli gan brīvībai veikt uzņēmējdarbību, gan pakalpojumu sniegšanas brīvībai. Tāpēc jaunam uzņēmējam, kas mēģina ienākt minētajā tirgū, ir jāsastopas ar konkurentiem un pakalpojumu cenas ir vissvarīgākais faktors klientu piesaistīšanai.


title: lieta C-126/05: Prasība pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 21. martā

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/13

         Prasība pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 21. martā
   (lieta C-126/05)
   (2005/C 132/26)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 21. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv N. Jerela [N. Yerrell], pārstāve, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu 2000. gada 22. jūnija Direktīvu 2000/34/EK (1), ar ko groza Direktīvu 93/104/EK (2) attiecībā uz darba laika organizēšanas konkrētiem aspektiem, lai aptvertu sektorus un darbības, uz kuriem neattiecas minētā direktīva, un/vai nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EK līgums;

               2)

               piespriest Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanai noteiktais termiņš bija 2003. gada 1. augusts.

      (1)  OV L 195, 01.08.2000., 41. lpp.

      (2)  OV L 307, 13. 12.1993., 18. lpp.


title: Lieta C-352/12: Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 20. jūnija rīkojums ( Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Consiglio Nazionale degli Ingegneri / Comune di Castelvecchio Subequo , Comune di Barisciano (Tiesas Reglamenta 99. pants — Publiskā iepirkuma līgumi — Direktīva 2004/18/EK — 1. panta 2. punkta a) un d) apakšpunkts — Pakalpojumi — Atbalsta darbības zemestrīces rezultātā cietušās pašvaldības teritorijas konkrētu daļu rekonstrukcijas plāna izstrādē — Starp divām valsts iestādēm, no kurām viena ir universitāte, noslēgts līgums — Valsts iestāde, kuru var kvalificēt kā saimnieciskās darbības subjektu — Ārkārtas apstākļi)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/47

         Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 20. jūnija rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Consiglio Nazionale degli Ingegneri/Comune di Castelvecchio Subequo, Comune di Barisciano

   (Lieta C-352/12) (1)

   (Tiesas Reglamenta 99. pants - Publiskā iepirkuma līgumi - Direktīva 2004/18/EK - 1. panta 2. punkta a) un d) apakšpunkts - Pakalpojumi - Atbalsta darbības zemestrīces rezultātā cietušās pašvaldības teritorijas konkrētu daļu rekonstrukcijas plāna izstrādē - Starp divām valsts iestādēm, no kurām viena ir universitāte, noslēgts līgums - Valsts iestāde, kuru var kvalificēt kā saimnieciskās darbības subjektu - Ārkārtas apstākļi)
   2013/C 225/81
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Consiglio Nazionale degli Ingegneri

      Atbildētājas: Comune di Castelvecchio Subequo un Comune di Barisciano

      Piedaloties:
      Università degli Studi Chieti Pescara - Dipartirnento Scienze e Storia den' Architettura et Scuola di Architettura e Design Vittoria (SAD) dell'Università degli Studi di Camerino

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.), 1. panta 2. punkta a) un d) apakšpunkta, 2. panta, 28. panta, kā arī II pielikuma 8. un 12. kategorijas interpretācija — Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana ārpus direktīvā paredzētās iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras — Starp divām valsts iestādēm noslēgts līgums, saskaņā ar kuru pakalpojumu sniedzējs ir universitāte un kurā samaksai nav acīmredzams atlīdzības raksturs — Pakalpojumu sniegšana, kuru veido pētījumi, analīzes un plānošana zemestrīces rezultātā iznīcināto divu pašvaldību vēsturisko centru rekonstrukcijai — Līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kārtība, kuru attaisno īpašas sabiedriskās intereses saistībā ar zemestrīci

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, ko groza ar Komisijas 2009. gada 30. novembra Regulu (EK) Nr. 1177/2009, nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā tiek atļauts bez piedāvāšanas konkurentiem noslēgt līgumu, ar kuru valsts iestādes savā starpā ievieš sadarbību, ja — kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai — šāda līguma priekšmets nav īstenot šīm iestādēm kopīgu sabiedriskā pakalpojuma uzdevumu, to nereglamentē tikai sabiedrības interešu mērķiem raksturīgie apsvērumi un prasības vai ar kuru privāts uzņēmējs tiek nostādīts priviliģētā situācijā salīdzinājumā ar tā konkurentiem. Apstāklis, ka šāds līgums tiek noslēgts ārkārtas situācijā, var tikt ņemts vērā tikai tiktāl, ciktāl līgumslēdzēja iestāde konstatē, ka ir izpildīti šīs direktīvas 31. panta 1. punkta c) apakšpunkta piemērošanas nosacījumi.

      (1)  OV C 295, 29.9.2012.


title: Lieta T-246/09 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 2. jūlija rīkojums — Insula /Komisija (Pagaidu noregulējums — Parādzīmes — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Formas prasību neievērošana — Nepieņemamība)

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/39

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 2. jūlija rīkojums — Insula/Komisija
   (Lieta T-246/09 R)
   (Pagaidu noregulējums - Parādzīmes - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Formas prasību neievērošana - Nepieņemamība)
   2009/C 205/72
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula), Parīze (Francija) (pārstāvji — P. Marsal un J.-D. Simonet, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Priekšmets

   Pieteikums par izpildes apturēšanu saistībā ar divām parādzīmēm, ar kurām noteikts pienākums atmaksāt naudas summas, kas izmaksātas prasītājai saistībā ar subsīdiju līgumiem.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-477/04: Tiesas priekšsēdētāja  2006. gada 12. janvāra  rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/13

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 12. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku
   (Lieta C-477/04) (1)

   (2006/C 154/30)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 31, 05.02.2005.


title: Lieta T-81/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 13. jūlija spriedums — Grieķija /Komisija (ERAF — Finanšu atbalsta samazināšana — Darbības programma mērķim Nr. 1 (1994.-1999.) “Piekļuve un autoceļi” Grieķijā — Palīgdarbu deleģēšana, ko veic Komisija, trešām personām — Dienesta noslēpums — Finanšu korekcijas lielums — Komisijas rīcības brīvība — Pārbaude tiesā)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/46

         Vispārējās tiesas 2011. gada 13. jūlija spriedums — Grieķija/Komisija
   (Lieta T-81/09) (1)

   (ERAF - Finanšu atbalsta samazināšana - Darbības programma mērķim Nr. 1 (1994.-1999.) “Piekļuve un autoceļi” Grieķijā - Palīgdarbu deleģēšana, ko veic Komisija, trešām personām - Dienesta noslēpums - Finanšu korekcijas lielums - Komisijas rīcības brīvība - Pārbaude tiesā)
   2011/C 269/101
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — sākotnēji M. Tassopoulou, pārstāvis, kam palīdz C. Meïdanis un E. Lampadarios, avocats, pēc tam P. Mylonopoulos un K. Boskovits, pārstāvji, kuriem palīdz G. Michailopoulos, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Steiblytė un D. Triantafyllou)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 15. decembra Lēmumu C(2008) 8573, ar ko tiek samazināts finanšu atbalsts no Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF), kas Grieķijai tika piešķirts darbības programmas “Piekļuve un autoceļi” ietvaros EUR 30 104 470,47 apmērā ar Komisijas 1994. gada 16. decembra Lēmumu C(94) 3579 par ERAF finanšu atbalsta apstiprināšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2008. gada 15. decembra Lēmumu C(2008) 8573, ar ko tiek samazināts finanšu atbalsts no Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF), kas tika piešķirts Grieķijai, tiktāl, ciktāl tajā ir paredzēts, pirmkārt, koriģēt summu EUR 506 303 saskaņā ar projektu “Isthmos — Galota” un, otrkārt, koriģēt summu EUR 684 343 saskaņā ar projektu “Polymylos krustojums (Līgums 928)”;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Grieķijas Republika sedz savus un atlīdzina 80 % no Komisijas tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               Komisija sedz 20 % no saviem tiesāšanās izdevumiem pati.

      (1)  OV C 129, 06.06.2009.


title: Lieta T-480/07: Prasība, kas celta 2007. gada 17. decembrī — SIMSA /Komisija

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/43

         Prasība, kas celta 2007. gada 17. decembrī — SIMSA/Komisija
   (Lieta T-480/07)
   (2008/C 64/71)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA), Salerno (Itālija) (pārstāvis — M. A. Calabrese, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 17. oktobra Lēmumu SG/E/3/MIB/mbp D(2007) 8992;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-417/07 Lodato Gennaro & Co minētie.