title: Lieta C-380/03: Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 12. decembrī — Vācijas Federatīvā Republika pret Eiropas Parlamentu, Eiropas Savienības Padomi (Prasība atcelt tiesību aktu — Tiesību aktu tuvināšana — Direktīva 2003/33/EK — Tabakas izstrādājumu reklāma un ar to saistītā sponsordarbība — 3. un 4. panta atcelšana — Juridiskā pamata izvēle — EKL 95. un 152. pants — Samērīguma princips)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/1

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 12. decembrī — Vācijas Federatīvā Republika pret Eiropas Parlamentu, Eiropas Savienības Padomi
   (Lieta C-380/03) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Tiesību aktu tuvināšana - Direktīva 2003/33/EK - Tabakas izstrādājumu reklāma un ar to saistītā sponsordarbība - 3. un 4. panta atcelšana - Juridiskā pamata izvēle - EKL 95. un 152. pants - Samērīguma princips)
   (2006/C 331/01)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — K. D. Kvasovskis [C.-D. Quassowski], M. Lumma [M. Lumma] un V. D. Plesings [W.-D. Plessing], pārstāvji, J. Zēdemunds [J. Sedemund], Rechtsanwalt)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji — R. Pasoss [R. Passos], E. Valdherra [E. Waldherr] un U. Reslains [U. Rösslein]), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — E. Karlsone [E. Karlsson] un Dž. P. Hikss [J.-P. Hix])

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju: Spānijas Karaliste (pārstāvji — L. Fragasa Gadeja [L. Fraguas Gadea] un M. Rodrigess Karkamo [M. Rodríguez Cárcamo]), Somijas Republika (pārstāves — A. Gimareša-Purokoski [A. Guimaraes-Purokoski] un E. Biglina [E. Bygglin]), Francijas Republika (pārstāvji — Ž. De Bergess [G. de Bergues] un R. Lūsli-Suransa [R. Loosli-Surrans]), Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Ž. Žonsī [M.-J. Jonczy], L. Pinjataro Nolina [L. Pignataro-Nolin] un F. Hofmeisters [F. Hoffmeister])
   Priekšmets
   Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvas 2003/33/EK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas izstrādājumu reklāmu un ar to saistīto sponsordarbību (OV L 152, 16. lpp.) 3. un 4. panta atcelšana — Juridiskais pamats (EKL 95. pants) — Mērķa izveidot iekšējo tirgu īstenošana, aizliedzot attiecīgu darbību — Aizlieguma jebkādā veidā saskaņot dalībvalstu tiesību normas cilvēku veselības aizsardzībai piemērojamība (EKL 152. pants)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste, Francijas Republika, Somijas Republika un Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 275, 15.11.2003.


title: Lieta T-302/11 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 29. jūlija rīkojums — HeidelbergCement /Komisija (Pagaidu noregulējums — Konkurence — Lūgums sniegt informāciju — Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punkts — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/24

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 29. jūlija rīkojums — HeidelbergCement/Komisija
   (Lieta T-302/11 R)
   (Pagaidu noregulējums - Konkurence - Lūgums sniegt informāciju - Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punkts - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   2011/C 282/51
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: HeidelbergCement AG (Heidelberg, Vācija) (pārstāvji — U. Denzel, T. Holzmüller un P. Pichler, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Kellerbauer, R. Sauer un C. Hödlmayr)

      Priekšmets

   Pieteikums apturēt Komisijas 2011. gada 30. marta Lēmuma C(2011) 2368, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punktu (Lieta 39520 — cements un ar to saistītie produkti) izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-172/14 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 10. jūnija rīkojums – Stahlwerk Bous /Komisija Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Valsts veicināta atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas ražošana — Komisijas lēmums uzsākt oficiālo izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamība — Fumus boni juris

text:
               22.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/14

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 10. jūnija rīkojums – Stahlwerk Bous/Komisija
   (Lieta T-172/14 R)
   (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Valsts veicināta atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas ražošana - Komisijas lēmums uzsākt oficiālo izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamība - Fumus boni juris)
   2014/C 329/17
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Stahlwerk Bous GmbH (Bous, Vācija) (pārstāvji – H. Höfler, C. Kahle un V. Winkler, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer)

      Priekšmets

   Prasība apturēt lēmuma, ar kuru Komisija ir uzsākusi oficiālu izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā attiecībā uz Vācijas likumu par atjaunojamo energoresursu elektroenerģiju, juridisko iedarbību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               atcelt 2014. gada 7. aprīļa lēmumu lietā Stahlwerk Bous/Komisija (T-172/14 R);

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: lieta C-418/05 P: Apelācija, ko  2005. gada 25. novembrī  ierosināja  Centro Provincial de Jóvenes Agricultores de Jaén  ( ASAJA ),  Salvador Contreras Gila ,  José Ramiro López ,  Antonio Ramiro López ,  Cristobal Gallego Martínez ,  Benito García Burgos  un  Antonio Parras Rosa  par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta)  2005. gada 8. septembra  rīkojumu apvienotajās lietās T-295/04 — T-297/04  Centro Provincial de Jóvenes Agricultores de Jaén  ( ASAJA ),  Salvador Contreras Gila ,  José Ramiro López ,  Antonio Ramiro López ,  Cristobal Gallego Martínez ,  Benito García Burgos  un  Antonio Parras Rosa  pret Eiropas Savienības Padomi

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/12

         Apelācija, ko 2005. gada 25. novembrī ierosināja Centro Provincial de Jóvenes Agricultores de Jaén (ASAJA), Salvador Contreras Gila, José Ramiro López, Antonio Ramiro López, Cristobal Gallego Martínez, Benito García Burgos un Antonio Parras Rosa par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2005. gada 8. septembra rīkojumu apvienotajās lietās T-295/04 — T-297/04 Centro Provincial de Jóvenes Agricultores de Jaén (ASAJA), Salvador Contreras Gila, José Ramiro López, Antonio Ramiro López, Cristobal Gallego Martínez, Benito García Burgos un Antonio Parras Rosa pret Eiropas Savienības Padomi
   (lieta C-418/05 P)
   (2006/C 48/24)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 25. novembrī izskatīšanai ir iesniegta Centro Provincial de Jóvenes Agricultores de Jaén (ASAJA), Salvador Contreras Gila, José Ramiro López, Antonio Ramiro López, Cristobal Gallego Martínez, Benito García Burgos un Antonio Parras Rosa, ko pārstāv J. F. Vázquez Medina, abogado, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2005. gada 8. septembra rīkojumu apvienotajās lietās T-295/04 — T-297/04 Centro Provincial de Jóvenes Agricultores de Jaén (ASAJA), Salvador Contreras Gila, José Ramiro López, Antonio Ramiro López, Cristobal Gallego Martínez, Benito García Burgos un Antonio Parras Rosa pret Eiropas Savienības Padomi.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               pilnībā atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2005. gada 8. septembra rīkojumu sakarā ar Kopienu tiesību — EK līguma 173. panta — pārkāpumu;

               2)

               pilnībā apmierināt pirmajā instancē izvirzītos iebildumus par lietas būtību, jo tie ir pamatoti un atbilst Kopienu tiesiskajai kārtībai;

               3)

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti:

               —

               EK līguma 173. panta pārkāpums

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka tie ir tiesīgi celt prasības atcelt tiesību aktu, jo, pateicoties juridiskai, individuālai situācijai, kas tos skar, tie skaidri un pilnīgi atšķiras no pārējiem olīveļļas ieguvei paredzētu olīvu audzētājiem.
   Tie visi ir 1998. gadā iestādīto olīvkoku īpašnieki, un visi saražoja 0 kg olīvu 1999. saimnieciskajā gadā: tie ir apstākļi, kas tiem raksturīgi un tos nošķir no pārējiem olīvu audzētājiem.


title: Lieta C-317/04: Prasība, ko 2004. gada 27. jūlijā iesniedza Eiropas Parlaments pret Eiropas Savienības Padomi

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/31

         Prasība, ko 2004. gada 27. jūlijā iesniedza Eiropas Parlaments pret Eiropas Savienības Padomi
   (Lieta C-317/04)
   (2004/C 228/66)
   2004. gada 27. jūlijā Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai tika iesniegta prasība, ko cēla Eiropas Parlaments, ko pārstāv pārstāvji: R. Passos un N. Lorenz, kuri norādīja adresi Luxemburgā, pret Eiropas Savienības Padomi.
   Eiropas Parlamenta prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2004. gada 17. maija Lēmumu 2004/496/EK (1);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas prasības atbalstam Parlaments ir atsaucies uz pieciem pamatiem.
   Pirmie divi pamati apšauba apstrīdētā Lēmuma tiesisko pamatu. Pirmkārt, Parlaments uzskata, ka nav pieļaujama atsauce uz EK Līguma 95. pantu, sevišķi ņemot vērā Tiesas neseno judikatūru par šī noteikuma interpretāciju, turklāt 95. pants nepiešķir Kopienai kompetenci noslēgt līgumu, jo tajā ietvertā datu apstrāde iziet ārpus Direktīvas 95/46 par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti piemērošanas sfēras. Otrkārt, līgums ietver šās Direktīvas grozījumus, kura tika pieņemta saskaņā ar EKL 251. pantā noteikto procesu, un tādējādi to nevarēja noslēgt bez Parlamenta atzinuma.
   Ar trešo pamatu Parlaments apgalvo, ka līgums tika noslēgts, pārkāpjot pamattiesības, un jo īpaši tiesības uz personu aizsardzību attiecībā uz personas datiem, tas ir, šo tiesību būtiskiem aspektiem, un ka tas vienlīdz uzskatāms par neattaisnotu iejaukšanos privātajā dzīvē. Tādējādi tas ir pretrunā ar Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. pantu.
   Ceturtais pamats attiecas uz samērīguma principa pārkāpumu, it īpaši ņemot vērā, ka līgums paredz iesniegt pasažieru datu pārmērīgā apjomā un ka šie dati tiks pārāk ilgi uzglabāti ASV institūcijās.
   Visbeidzot, Parlaments uzsver, ka, ņemot vērā ļoti neparastos apstākļus, kādos tika pieņemts apstrīdētais Lēmums, ar ko tika mainīta skaidri noteiktā tiesiskā kārtība atzinuma 1/04 pieprasīšanai Eiropas Kopienu Tiesā, tik specifiskai rīcībai trūkst pietiekama pamatojuma, un ka tika pārkāpts godīgas sadarbības princips, kas ir ietverts EKL 10. pantā.

      (1)  Padomes 2004. gada 17. maija Lēmums 2004/496/EK par nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Kopienu un Amerikas Savienotajām Valstīm attiecībā uz personas datu apstrādi un pārsūtīšanu, ko aviopārvadātāji veic ASV Nacionālās drošības ministrijas Muitas un robežsardzes departamentam (OV L 183, 20.05.2004., 83. lpp.).


title: Lieta C-126/11: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 15. decembra rīkojums ( Hof van Cassatie van België (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — INNO NV/Unie van Zelfstandige Ondernemers VZW (UNIZO), Organisatie voor de Zelfstandige Modedetailhandel VZW (Mode Unie), Couture Albert BVBA (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Direktīva 2005/29/EK — Negodīga komercprakse — Valsts tiesiskais regulējums, ar ko aizliedz paziņojumus par cenu samazinājumu un paziņojumus, kas ļauj noprast šādu cenas samazinājumu)

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/12

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 15. decembra rīkojums (Hof van Cassatie van België (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — INNO NV/Unie van Zelfstandige Ondernemers VZW (UNIZO), Organisatie voor de Zelfstandige Modedetailhandel VZW (Mode Unie), Couture Albert BVBA

   (Lieta C-126/11) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Direktīva 2005/29/EK - Negodīga komercprakse - Valsts tiesiskais regulējums, ar ko aizliedz paziņojumus par cenu samazinājumu un paziņojumus, kas ļauj noprast šādu cenas samazinājumu)
   2012/C 73/20
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van Cassatie van België

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: INNO NV

      Atbildētāji: Unie van Zelfstandige Ondernemers VZW (UNIZO), Organisatie voor de Zelfstandige Modedetailhandel VZW (Mode Unie), Couture Albert BVBA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hof van Cassatie van België — Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“negodīgas komercprakses direktīva”) (OV L 149, 22. lpp.), interpretācija

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“negodīgas komercprakses direktīva”), ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ir pretrunā tāda kā pamata lietā minētā valsts tiesību norma, kurā paredzēts vispārējs aizliegums sniegt paziņojumus par cenu samazinājumiem un paziņojumus, kas ļauj noprast cenas samazinājumu laika periodā pirms izpārdošanas, pat ja šī tiesību norma kalpo mērķim aizsargāt patērētāju intereses.

      (1)  OV C 152, 21.05.2011.


title: lieta T-157/07: Prasība, kas celta 2007. gada 9. maijā — People's Mojahedin Organization of Iran /Padome

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/43

         Prasība, kas celta 2007. gada 9. maijā — People's Mojahedin Organization of Iran/Padome
   (lieta T-157/07)
   (2007/C 140/70)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: People's Mojahedin Organization of Iran, Auvers sur Oise (Francija) (pārstāvji — J. P. Spitzer, advokāts, un D. Vaughan, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt šādus spēkā esošus Padomes lēmumus:

                           —

                           sešu mēnešu laikā vai pēc tam attiecībā uz prasītāju nepārskatīt Padomes Lēmumu 2006/379,

                           —

                           līdz šim brīdim un turpmāk prasītājas nosaukumu atstāt teroristisko organizāciju sarakstā, kas ir noteikts ar Padomes 2006. gada 29. maija Lēmumu 2006/379, kas stājas spēkā šī lēmuma pieņemšanas dienā, neraugoties uz Pirmās instances tiesas 2006. gada 12. decembra spriedumu lietā T-228/02 un Padomes pienākumu, kas izriet no EKL 233. panta;

               —

               likt atbildētājai pienācīgi izpildīt savus tiesiskos pienākumus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājai zaudējumus EUR 1 090 000 apmērā, kā norādīts Pielikumā Nr. 18 (un turpmākajos [pielikumos]), un procentus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja lūdz atcelt dažas Padomes vēstules un atlīdzināt zaudējumus, jo Padome sešu mēnešu laikā nav pārskatījusi Padomes Lēmumā 2006/379 (1) iekļauto personu, grupu un apvienību sarakstu, uz kurām attiecas Regula (EK) Nr. 2580/2001 (2) par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, t.i., naudas līdzekļu un citu finanšu līdzekļu iesaldēšanu, un atstāja prasītāju šajā sarakstā.
   Prasītāja uzskata, ka Padomei bija pienākums regulāri, vismaz reizi sešos mēnešos, pārskatīt personu sarakstu, kurā tika uzskaitītas teroristiskās organizācijas. Prasītāja apgalvo, ka Padome to neizdarīja attiecībā uz prasītājas nosaukuma iekļaušanu teroristisko organizāciju sarakstā.
   Prasītāja arī norāda, ka Padomei saskaņā ar Pirmās instances tiesas spriedumu lietā T-288/02 Organisation des Modjahedines du peuple d'Iran/Padome (Krājumā nav publicēts) bija pienākums svītrot prasītājas nosaukumu no šī saraksta.

      (1)  Padomes 2006. gada 29. maija Lēmums 2006/379/EK, ar ko īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar ko atceļ Lēmumu 2005/930/EK (OV L 144, 21. lpp.).

      (2)  Padomes 2001. gada 27. decembra Regula Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām (OV L 344, 70. lpp.).


title: Lieta C-335/10: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 13. jūlija rīkojums ( Curtea de Apel Craiova (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu/Claudia Norica Vijulan (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Iekšējie nodokļi — LESD 110. pants — Piesārņojuma nodoklis, ko iekasē, pirmoreiz reģistrējot mehānisko transportlīdzekli)

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/13

         Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 13. jūlija rīkojums (Curtea de Apel Craiova (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu/Claudia Norica Vijulan

   (Lieta C-335/10) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Iekšējie nodokļi - LESD 110. pants - Piesārņojuma nodoklis, ko iekasē, pirmoreiz reģistrējot mehānisko transportlīdzekli)
   2011/C 311/18
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Craiova

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu

      Atbildētāja: Claudia Norica Vijulan

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Curtea de Apel Craiova — Lietotu transportlīdzekļu, kuri iepriekš ir bijuši reģistrēti citās dalībvalstīs, reģistrācija — Dabas resursu nodoklis, kas jāmaksā par mehāniskajiem transportlīdzekļiem, tos pirmoreiz reģistrējot kādā dalībvalstī — Valsts tiesiskā regulējuma saderība ar LESD 110. pantu — Pagaidu atbrīvojums transportlīdzekļiem ar noteiktiem tehniskiem parametriem

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 110. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas nepieļauj, ka dalībvalsts ievieš piesārņojuma nodokli, kas jāmaksā par mehāniskajiem transportlīdzekļiem, tos pirmoreiz reģistrējot šajā dalībvalstī, ja šis nodokļu pasākums ir izstrādāts tādā veidā, ka tas minētajā dalībvalstī attur no citās dalībvalstīs iegādātu lietotu transportlīdzekļu nodošanas ekspluatācijā, neatturot tomēr no tāda paša vecuma un nolietojuma lietotu transportlīdzekļu iegādes valsts tirgū.

      (1)  OV C 274, 09.10.2010.


title: Lieta C-219/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 7. decembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/21

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 7. decembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-219/06) (1)

   (2007/C 42/39)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 165, 15.7.2006.


title: Lieta F-125/12: Prasība, kas celta 2012. gada 3. novembrī — ZZ /ITSB

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/72

         Prasība, kas celta 2012. gada 3. novembrī — ZZ/ITSB
   (Lieta F-125/12)
   2013/C 26/149
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — H. Tettenborn, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu par 2011. gadu un lēmumu, kurā noteikti sasniedzamie mērķi, kā arī prasība par zaudējumu atlīdzību

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu (Appraisal Report) par 2011. gadu tā 2012. gada 1. februāra redakcijā, kā arī atbildētāja 2012. gada 2. februāra elektroniskās vēstules, kas saņemtas plkst. 14:51 un plkst. 15:49, tiktāl, ciktāl tajās ir ietverts prasītāja attiecībā pret ITSB laikposmā no 2011. gada 1. oktobra līdz 2012. gada 30. septembrim sasniedzamo mērķu apraksts;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt prasītājam zaudējumus piemērotā apmērā, kura noteikšana tiek atstāta Civildienesta tiesas ziņā, par prasītājam nodarīto morālo un nemantisko kaitējumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-152/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Spānija) 2008. gada 15. aprīļa rīkojumu — Real Sociedad de Fútbol S.A.D. un Nihat Kahveci / Consejo Superior de Deportes un Real Federación Española de Fútbol

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Spānija) 2008. gada 15. aprīļa rīkojumu — Real Sociedad de Fútbol S.A.D. un Nihat Kahveci/Consejo Superior de Deportes un Real Federación Española de Fútbol

   (Lieta C-152/08)
   (2008/C 171/28)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal Superior de Justicia de Madrid
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Real Sociedad de Fútbol S.A.D. un Nihat Kahveci

      Atbildētāji: Consejo Superior de Deportes un Real Federación Española de Fútbol

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Ankarā 1963. gada 12. septembrī parakstītā un ar EEK Padomes 1963. gada 23. decembra Lēmumu 64/732/EEK noslēgtā EEK un Turcijas asociācijas līguma (1) 37. pants, kā arī tā 1970. gada 23. novembra Papildprotokols (2) nepieļauj to, ka sporta federācija profesionālam sportistam, kam ir Turcijas valstspiederība un kas ir likumīgi nodarbināts Spānijas futbola klubā, kā tas ir pamata prāvā, piemēro noteikumu, atbilstoši kuram valsts mērogā organizētās sacensībās klubi drīkst izmantot tikai ierobežotu spēlētāju skaitu no trešām valstīm, kas neietilpst Eiropas Ekonomikas zonā?

      (1)  Eiropas Ekonomikas Kopienas un Turcijas asociācijas līgums, kas parakstīts Ankarā 1963. gada 12. septembrī un Kopienas vārdā apstiprināts ar Padomes 1963. gada 23. decembra Lēmumu 64/732/EEK (OV 1964, 217, 3685. lpp.).

      (2)  Papildprotokols, kas parakstīts 1970. gada 23. novembrī Briselē un Kopienas vārdā apstiprināts ar Padomes 1972. gada 19. decembra Regulu (EEK) Nr. 2760/72 (OV L 293, 1. lpp.).


title: Lieta C-200/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. aprīlī iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Susanne de Winder/TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. aprīlī iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Susanne de Winder/TUIfly GmbH

   (Lieta C-200/17)
   (2017/C 231/13)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Susanne de Winder

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas prombūtne saslimšanas dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas spontāna prombūtne no darba tiesību un koplīguma viedokļa neleģitīma streika (“neorganizēts streiks”) dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai ārkārtējam apstāklim bija jāpastāv attiecībā uz pašu atcelto reisu vai arī apkalpojošajam gaisa pārvadātājam ir tiesības komerciālu apsvērumu dēļ noteikt jaunu lidojumu sarakstu?

               4)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai iespēja izvairīties attiecas tikai uz ārkārtējo apstākli vai arī uz ārkārtējā apstākļa iestāšanās sekām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta T-518/12: Prasība, kas celta 2012. gada 27. novembrī — Spirlea /Komisija

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/21

         Prasība, kas celta 2012. gada 27. novembrī — Spirlea/Komisija
   (Lieta T-518/12)
   2013/C 32/33
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Darius Nicolai Spirlea (Capezzano Pianore, Itālija) un Mihaela Spirlea (Capezzano Pianore) (pārstāvji — V. Foerster un T. Pahl, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               pieņemt saskaņā ar LESD 263. pantu iesniegto prasības pieteikumu;

               —

               atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu;

               —

               atzīt prasības pieteikumu par pamatotu un tādēļ atzīt, ka atbildētāja ir pieļāvusi būtiskus procesuālos pārkāpumus un pārkāpusi vairākas materiālo tiesību normas;

               —

               pamatojoties uz iepriekš minēto, atcelt atbildētājas 2012. gada 27. septembra lēmumu par ES pilotprocedūras Nr. 2070/11/SNCO (Nr. Ares(2012) 1135073) izbeigšanu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1)

               Pirmais pamats: ES pilotprocedūras uzsākšana, nenorādot nekādu juridisko pamatu (LESD 290. un 291. pants).

                           —

                           Šī pamata ietvaros tiek apgalvots, ka ar ES pilotprocedūras uzsākšanu ir noteikts papildu procesuāls nosacījums, kas nav paredzēts LESD 258. pantā. Šo procesuālo nosacījumu, kuru Komisijai atbilstoši ES līgumiem nav tiesību vai pilnvaru noteikt, Komisija izmanto prettiesiskā un nepārskatāmā procedūrā, vienlaikus sagrozot LESD 258. pantā paredzēto pienākumu neizpildes procedūru.

               2)

               Otrais pamats: Komisijas 2002. gada 20. marta paziņojuma, kas adresēts Eiropas Parlamentam un Eiropas Ombudam, par attiecībām ar sūdzības iesniedzēju saistībā ar Kopienu tiesību pārkāpumiem (1) pārkāpums.

                           —

                           Šajā ziņā prasītāji norāda, ka Komisija patvaļīgi nav ņēmusi vērā savu paziņojumu par attiecībām ar sūdzības iesniedzēju saistībā ar Kopienu tiesību pārkāpumiem un ir nolēmusi, neatstājot nekādu izvēli prasītājiem, izskatīt sūdzību ES pilotprocedūrā, kuras noteikumus viņi nezin.

               3)

               Trešais pamats: pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums.

                           —

                           Šī pamata ietvaros tiek apgalvots, ka Komisijas pamatojumā nav iekļauti konstatētie fakti attiecībā uz Regulas (EK) Nr. 1394/2007 (2) piemērošanu un nav izvērtēti prasītāju saistībā ar ES tiesībām izteiktie īpašie iebildumi.

      (1)  OV C 244, 5. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Regula (EK) Nr. 1394/2007 par uzlabotas terapijas zālēm, un ar ko groza Direktīvu 2001/83/EK un Regulu (EK) Nr. 726/2004 (OV L 324, 121. lpp.).


title: Lieta T-11/05: Vispārējās tiesas 2010. gada 19. maija spriedums — Wieland-Werke u.c./Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Vara sanitārtehnikas cauruļu nozare — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Turpināts un daudzveidīgs pārkāpums — Sodu tiesiskuma princips — Princips ne bis in idem — Naudas sodi — Konkrētā ietekme uz tirgu — Konkrētā tirgus apmērs — Pārkāpuma ilgums — Atbildību mīkstinoši apstākļi)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/29

         Vispārējās tiesas 2010. gada 19. maija spriedums — Wieland-Werke u.c./Komisija
   (Lieta T-11/05) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Vara sanitārtehnikas cauruļu nozare - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Turpināts un daudzveidīgs pārkāpums - Sodu tiesiskuma princips - Princips ne bis in idem - Naudas sodi - Konkrētā ietekme uz tirgu - Konkrētā tirgus apmērs - Pārkāpuma ilgums - Atbildību mīkstinoši apstākļi)
   2010/C 179/47
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Wieland-Werke AG (Ulm, Vācija), Buntmetall Amstetten GmbH (Amstetten, Austrija) un Austria Buntmetall AG (Enzesfeld, Austrija) (pārstāvji — R. Bechtold un U. Soltész, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un É. Gippini Fournier, pārstāvji, kuriem palīdz G. Eickstädt, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J. Huber un G. Kimberley)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas 2004. gada 3. septembra Lēmumu C(2004) 2826 par [EKL] 81. panta un EEZ nolīguma 53. panta piemērošanu (lieta COMP/E-1/38.069 — Vara sanitārtehnikas caurules), otrkārt, pakārtoti — prasība samazināt ar šo lēmumu prasītajiem uzlikto naudas sodu summas un, treškārt, Komisijas pretprasība palielināt minētās summas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisijas pretprasību noraidīt;

               3)

               Wieland-Werke AG, Buntmetall Amstetten GmbH un Austria Buntmetall AG sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina 90 % no Komisijas tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               Komisija sedz 10 % no saviem tiesāšanās izdevumiem;

               5)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 93, 16.04.2005.


title: Lieta C-61/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 7. februārī iesniedza Tribunale di Napoli (Itālija) — Alba Forni/Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca

text:
               18.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 7. februārī iesniedza Tribunale di Napoli (Itālija) — Alba Forni/Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca

   (Lieta C-61/13)
   2013/C 141/20
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Napoli

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Alba Forni

      Atbildētāja: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai skolu nozares tiesiskais regulējums atbilstoši izklāstam ir uzskatāms par līdzvērtīgu pasākumu Direktīvas 1999/70/EK (1) 5. klauzulas izpratnē?

               2)

               Kad ir jāuzskata, ka darba attiecības ir ar “valsti” Direktīvas 1999/70/EK 5. klauzulas izpratnē un it īpaši kad ir runa arī par “konkrētiem sektoriem un/vai darba ņēmējiem”, tā ka nāktos leģitimēt sekas, kas atšķirtos no sekām darba attiecībās privātā sektorā?

               3)

               Vai, ņemot vērā paskaidrojumus, kuri minēti Direktīvas 2000/78/EK (2) 3. panta 1. punkta c) apakšpunktā un Direktīvas 2006/54/EK (3) 14. panta 1. punkta c) apakšpunktā, darba nosacījumu jēdzienā, kas minēts Direktīvas 1999/70/EK 4. klauzulā, ietilpst arī sekas, kas rodas, pretlikumīgi pārtraucot darba attiecības; ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša, vai dažādās sekas, kas tradicionāli paredzētas dalībvalsts tiesiskajā regulējumā saistībā ar pretlikumīgu darba attiecību uz nenoteiktu laiku pārtraukšanu un darba attiecību uz noteiktu laiku pārtraukšanu, 4. klauzulas izpratnē ir attaisnojamas?

               4)

               Vai saskaņā ar lojālas sadarbības principu dalībvalstij ir aizliegts Eiropas Savienības Tiesas prejudiciālā nolēmuma tiesvedības ietvaros izklāstīt apzināti sagrozītu iekšējo tiesisko regulējumu, kas neatbilst patiesībai, un tiesai būtu pienākums, nepastāvot tādai atšķirīgai iekšējā tiesiskā regulējuma interpretācijai, kas arī apmierinoši izpildītu tās saistības, kuras izriet no piederības Eiropas Savienībai, interpretēt, ciktāl iespējams, iekšējās tiesības atbilstoši dalībvalsts piedāvātajai interpretācijai?

               5)

               Vai darba līgumam vai darba attiecībām piemērotajos apstākļos, kas paredzēti Direktīvā 91/533/EEK (4) un, konkrēti, 2. panta 1. punktā un 2. punkta e) apakšpunktā, ietilpst arī norāde uz gadījumu, kurā darba līgums uz noteiktu laiku var tikt pārveidots par darba līgumu uz nenoteiktu laiku?

               6)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, vai tiesiskā regulējuma atpakaļejošs grozījums, kas paredz, ka nodarbinātajam darba ņēmējam netiek paredzēta iespēja atsaukties uz savām tiesībām, kas izriet no direktīvas, proti, uz to darba nosacījumu ievērošanu, kas ierakstīti līgumā, ar kuru persona pieņemta darbā, ir pretrunā Direktīvas 91/533/EEK 8. panta 1. punktam un Direktīvas 91/533/EEK mērķiem, it īpaši preambulas 2. apsvērumam?

               7)

               Vai tādi šobrīd spēkā esošo Kopienu tiesību vispārīgie principi kā tiesiskās noteiktības, tiesiskās paļāvības aizsardzības, pušu vienlīdzības, efektīvas aizsardzības tiesā, tiesību uz neatkarīgu tiesu un vispārīgāki uz taisnīgu lietas izskatīšanu principi, kuri garantēti Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 2. punktā (kurā ir izdarīti grozījumi ar Lisabonas Līguma 1.8. pantu un uz kuru atsaucas Līguma par Eiropas Savienību 46. pants) kopā ar Romā 1950. gada 4. novembrī parakstītās Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. pantu un Nicā 2000. gada 7. decembrī proklamētās Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 46., 47. pantu un 52. panta 3. punktu, kuri ir pārņemti Lisabonas Līgumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka saistībā ar Direktīvas 1999/70/EK piemērošanas jomu netiek pieļauts, ka Itālijas valsts pēc ievērojama laikposma (3 gadi un seši mēneši) pieņem tādu tiesību noteikumu — kā 2011. gada 13. maija Dekrētlikuma Nr. 70, kas pārveidots likumā ar 2011. gada 12. jūlija Likumu Nr. 106, 9. pantu, ar kuru Likumdošanas dekrēta Nr. 368/01 10. pantam tiek pievienots 4.a punkts, — ar kuru ir izmainītas ierosināto tiesvedību sekas, tieši nostādot nelabvēlīgā stāvoklī darbinieku un dodot priekšrocības valstij kā darba devējam un izslēdzot ar valsts tiesību sistēmu piešķirto iespēju sodīt par līgumu uz noteiktu laiku ļaunprātīgu atjaunošanu?

      (1)  Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.).

      (2)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīva 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (pārstrādāta versija) (OV L 204, 23. lpp.).

      (4)  Padomes 1991. gada 14. oktobra Direktīva 91/533/EEK par darba devēja pienākumu informēt darbiniekus par darba līguma vai darba attiecību nosacījumiem (OV L 288, 32. lpp.).


title: Lieta C-25/08 P: Tiesas 2008. gada 13. novembra rīkojums — Giuseppe Gargani /Eiropas Parlaments (Apelācijas sūdzība — Parlamenta Juridisko lietu komitejas priekšsēdētāja prasība par Parlamenta prezidenta rīcību , kuras rezultātā Parlamenta vārdā tika iesniegti rakstveida apsvērumi lietā par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu — Termiņš prasības celšanai)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/24

         Tiesas 2008. gada 13. novembra rīkojums — Giuseppe Gargani/Eiropas Parlaments
   (Lieta C-25/08 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Parlamenta Juridisko lietu komitejas priekšsēdētāja prasība par Parlamenta prezidenta “rīcību’, kuras rezultātā Parlamenta vārdā tika iesniegti rakstveida apsvērumi lietā par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu - Termiņš prasības celšanai)
   (2009/C 44/40)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Giuseppe Gargani (pārstāvis — W. Rothley, Rechtsanwalt)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Parlaments (pārstāvji — J. Schoo un H. Krück)
   Priekšmets
   Apelācija, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2007. gada 21. novembra rīkojumu lietā T-94/06 Gargani/Parlaments, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja kā acīmredzami nepieņemamu Eiropas Parlamenta Juridisko lietu komitejas priekšsēdētāja celto prasību atzīt, ka Eiropas Parlamenta prezidenta lēmums iesniegt Parlamenta vārdā rakstveida apsvērumus saskaņā ar Tiesas Statūtu 23. panta otro daļu lietā par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas tika pieņemts pretēji Juridisko lietu komitejas viedoklim un, atsakoties iesniegt jautājumu izskatīšanai plenārsēdē, ir nelikumīgs.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  M. Gargani atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 79, 29.3.2008.


title: Lieta T-102/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 22. novembra rīkojums — Investire Partecipazioni /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — ERAF — Finanšu atbalsta samazināšana — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība)

text:
               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/15

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 22. novembra rīkojums — Investire Partecipazioni/Komisija
   (Lieta T-102/06) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - ERAF - Finanšu atbalsta samazināšana - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   (2008/C 8/29)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Investire Partecipazioni SpA, Roma (Itālija) (pārstāvji — G. M. Roberti un A. Franchi, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Velardo un L. Flynn, pārstāvji, kam palīdz G. Faedo, advokāts)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2005. gada 25. novembra Lēmumu K (2005) 4683 samazināt atbalstu, ko Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) piešķīris saskaņā ar 1997. gada 27. jūlija Lēmumu K (97) 2199, ar ko apstiprina ERAF atbalstu pasākumiem, kuri paredzēti vienotajā plānošanas dokumentā 1997.–1999. gadam, kas attiecas uz Pjemontas reģionu (Itālija), atbilstoši mērķim Nr. 2.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

                  Investire Partecipazioni SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 121, 20.5.2006.


title: Lieta T-301/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. marta spriedums — Guigard /Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība — EAF finansēta darba līguma nepagarināšana — Komisijas nelikumīgas rīcības neesamība — Pirmās instances tiesas kompetence)

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/24

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. marta spriedums — Guigard/Komisija
   (Lieta T-301/05) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - EAF finansēta darba līguma nepagarināšana - Komisijas nelikumīgas rīcības neesamība - Pirmās instances tiesas kompetence)
   (2008/C 107/39)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Philippe Guigard, Parīze (Francija) (pārstāvji — sākotnēji: S. Rodrigues un A. Jaume, tad — S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji: D. Martin un K. Herrmann, tad — F. Dintilhac un G. Boudot)
   Priekšmets
   Prasība par to zaudējumu atlīdzību, ko, iespējams, prasītājs cietis Komisijas iespējami kļūdainas rīcības dēļ tādēļ, ka netika pagarināts viņa darba līgums, kas noslēgts Eiropas Attīstības fonds (EAF) finansētās tehniskās sadarbības starp Kopienu un Nigērijas Republiku ietvaros
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Philippe Guigard atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 271, 29.10.2005.


title: lieta C-111/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Okresním soudem v Chebu (Čehijas Republika) 2009. gada 23. marta rīkojumu — Česká podnikatelská pojišťovna, a.s., Vienna Insurance Group/Michal Bilas

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Okresním soudem v Chebu (Čehijas Republika) 2009. gada 23. marta rīkojumu — Česká podnikatelská pojišťovna, a.s., Vienna Insurance Group/Michal Bilas
   (lieta C-111/09)
   2009/C 141/45
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

   Okresním soudem v Chebu

      Lietas dalībnieki pamata procesā

   Prasītāja: Česká podnikatelská pojišťovna, a.s., Vienna Insurance Group
   Atbildētājs: Michal Bilas

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (turpmāk tekstā — “Regula”) (1) 26. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to, ja atbildētājs piedalās lietas izskatīšanā, nav atļauts tiesai pārskatīt savu starptautisko jurisdikciju pat tad, ja lieta atbilstoši Regulas 3. iedaļai ir pakļauta noteikumiem par obligāto jurisdikciju un prasības pieteikums ir iesniegts pretēji šiem noteikumiem?

               2)

               Vai atbildētājs ar savu piedalīšanos lietas izskatīšanā var radīt Tiesas starptautisko jurisdikciju Regulas 24. panta izpratnē pat tad, ja lieta atbilstoši Regulas 3. iedaļai ir pakļauta noteikumiem par obligāto jurisdikciju un prasības pieteikums ir iesniegts pretēji šiem noteikumiem?

               3)

               Ja atbilde uz 2. jautājumu ir noliedzoša, vai tas, ka atbildētājs piedalās lietas izskatīšanā tiesā, kurai citādi saskaņā ar Regulu nav jurisdikcijas lietā par attiecīgo apdrošināšanu, Regulas 13. panta 1. punkta izpratnē ir uzskatāms par vienošanos attiecībā uz jurisdikciju?

      (1)  OV 2001 L 12, 16.01.2001, 1. lpp.


title: Lieta T-261/17: Prasība, kas celta 2017. gada 5. maijā – Bayer/EUIPO – UNI – Pharma (“SALOSPIR”)

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/34

         Prasība, kas celta 2017. gada 5. maijā – Bayer/EUIPO – UNI – Pharma (“SALOSPIR”)
   (Lieta T-261/17)
   (2017/C 221/48)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bayer AG (Leverkusen, Vācija) (pārstāvis – V. von Bomhard, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: UNI – Pharma Kleon Tsetis Pharmaceutical Laboratories Industrial and Commercial SA (Kifisia, Grieķija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “SALOSPIR” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 351 458

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 17. februāra lēmums lietā R 2444/2015-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un Uni-Pharma, ja pēdējā minētā izmantos savas tiesības iestāties lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 8. panta 4. punkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-30/16: Prasība, kas celta 2016. gada 18. janvārī – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               7.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/12

         Prasība, kas celta 2016. gada 18. janvārī – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-30/16)
   (2016/C 090/16)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Hottiaux un G. Braun)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pilnībā netransponējot Direktīvas 2006/126/EK (1) 4. panta 1. punktu, 3. punkta b) apakšpunktu, 4. punkta d), f) un h) apakšpunktu, 6. panta 2. punktu un 7. panta 2. punkta b) apakšpunktu, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi tai šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Nepieciešamais tiesiskais regulējums bija jāpieņem un jāpublicē līdz 2011. gada 19. janvārim un jāpiemēro no 2013. gada 19. janvāra.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Direktīva 2006/126/EK par vadītāju apliecībām (Pārstrādāta versija); OV L 403, 18. lpp.


title: Lieta C-9/11: Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 13. oktobra spriedums ( Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Waypoint Aviation SA/Beļģijas valsts — SPF Finances (Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Nodokļu tiesību akti — Nodokļa atlaide ienākumiem no valsts teritorijā izmantojamu lietu iegādei piešķirtiem aizdevumiem — Lietu, kuru lietošanas tiesības ir nodotas citā dalībvalstī reģistrētai trešai personai, neiekļaušana)

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/7

         Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 13. oktobra spriedums (Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Waypoint Aviation SA/Beļģijas valsts — SPF Finances

   (Lieta C-9/11) (1)

   (Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Nodokļu tiesību akti - Nodokļa atlaide ienākumiem no valsts teritorijā izmantojamu lietu iegādei piešķirtiem aizdevumiem - Lietu, kuru lietošanas tiesības ir nodotas citā dalībvalstī reģistrētai trešai personai, neiekļaušana)
   2011/C 355/11
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Bruxelles

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Waypoint Aviation SA

      Atbildētāja: Beļģijas valsts — SPF Finances

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour d'appel de Bruxelles — EKL 10. panta (bijušā LES 4. panta 3. punkts) un EKL 49. panta (LESD 56. pants) interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts piešķirt nodokļu atlaidi tādu ienākumu saņēmējiem, kas gūti no prasījumiem vai aizdevumiem Nacionālajam koordinācijas centram — Tāda īpašuma lietojuma tiesības, ko uz aizņēmuma pamata ir ieguvusi sabiedrība, kas pieder tai pašai grupai, kurai pieder koordinācijas centrs — Vienai un tai pašai grupai piederošu sabiedrību, kas nav reģistrētas attiecīgajā dalībvalstī, izslēgšana — Pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumi

      Rezolutīvā daļa:

   EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu dalībvalsts tiesību normu kā pamata lietā, kurā ir paredzēta nodokļa atlaides piešķiršana par ienākumiem no aizdevumiem, kas tiek piešķirti dažādām sabiedrībām jaunu valsts teritorijā izmantojamu lietu iegādei ar nosacījumu, ka sabiedrība, kura šīs tiesības ir ieguvusi, izmantojot aizdevumu, kas dod tiesības uz nodokļa atlaidi, vai jebkura cita tajā pašā grupā ietilpstoša sabiedrība nevar nodot lietas lietošanas tiesības trešām personām, izņemot šīs grupas dalībniekus, kas dibināti šajā pašā dalībvalstī.

      (1)  OV C 95, 26.03.2011.


title: Lieta F-68/13: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 5. novembra rīkojums – CY /ECB Prasītāja nāve — Mutvārdu procesa atkārtota sākšana — Tiesību pārņēmēja atteikšanās turpināt tiesvedību — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/38

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 5. novembra rīkojums – CY/ECB
   (Lieta F-68/13) (1)

   (Prasītāja nāve - Mutvārdu procesa atkārtota sākšana - Tiesību pārņēmēja atteikšanās turpināt tiesvedību - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2014/C 448/48)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CY (pārstāvji – L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji – E. Carlini un F. Feyerbacher, pārstāvji, B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt, pirmkārt, lēmumu izbeigt paātrināto administratīvo izmeklēšanu saistībā ar faktiem par psiholoģisko vardarbību, no kuras cietusi prasītāja, un, otrkārt, izmeklēšanas ziņojumu, kā arī atlīdzināt apgalvoto nodarīto morālo kaitējumu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 274, 21.09.2013., 31. lpp.


title: Lieta T-425/15: Prasība, kas celta 2015. gada 29. jūlijā – Schräder/CPVO – Hansson (“Seimora”)

text:
               5.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/16

         Prasība, kas celta 2015. gada 29. jūlijā – Schräder/CPVO – Hansson (“Seimora”)
   (Lieta T-425/15)
   (2015/C 328/16)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ralf Schräder (Lüdinghausen, Vācija) (pārstāvis – T. Leidereiter, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Kopienas Augu šķirņu birojs (CPVO)

      Otrs procesa CPVO Apelācijas padomē dalībnieks: Jørn Hansson (Søndersø, Dānija)

      Informācija par procesu CPVO

      Kopienas augu šķirņu aizsardzības tiesību īpašnieks: otrs procesa CPVO Apelācijas padomē dalībnieks

      Attiecīgā Kopienas augu šķirņu aizsardzība: Kopienas augu šķirne EU 8536 “SEIMORA”

      Process CPVO: atcelšanas process

      Apstrīdētais lēmums: CPVO Apelācijas padomes 2015. gada 24. februāra lēmums lietā A003/2010

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un ar spēku no 2005. gada 4. oktobra atcelt Kopienas augu šķirnes “SEIMORA” aizsardzību;

               —

               pakārtoti attiecībā pret iepriekš minēto ievilkumu – atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest CPVO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 2100/94 48. panta 4. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 2100/94 21. panta 1. punkta, aplūkojot kopsakarā ar Regulas Nr. 2100/94 65. pantu, pārkāpums.


title: Lieta C-262/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgerichts Köln (Vācija) 2009. gada 13. jūlija rīkojumu — Wienand Meilicke, Frau Heidi Christa Weyde un Marina Stöffler/Finanzamt Bonn-Innenstadt

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgerichts Köln (Vācija) 2009. gada 13. jūlija rīkojumu — Wienand Meilicke, Frau Heidi Christa Weyde un Marina Stöffler/Finanzamt Bonn-Innenstadt
   (lieta C-262/09)
   2009/C 267/46
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Finanzgerichts Köln

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji:
      Wienand Meilicke, Frau Heidi Christa Weyde un Marina Stöffler

      Atbildētāja:
      Finanzamt Bonn-Innenstadt

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EKL 56. panta 1. punktā un EKL 58. panta 1. punkta a) apakšpunktā un 3. punktā paredzētajai kapitāla brīvai apritei, efektivitātes principam un effet utile principam ir pretrunā tāds tiesiskais regulējums kā EstG 36. panta 2. daļas 2. punkta 3. apakšpunkts (faktiskajiem apstākļiem piemērojamā redakcijā), saskaņā ar kuru sabiedrību ienākuma nodoklis 3/7 apmērā no bruto dividendēm ir atskaitāms no iedzīvotāju ienākuma nodokļa, ja tās neizriet no pašu kapitāla sadales tai piemērojamā KStG 30. panta 2. daļas 1. punkta izpratnē (faktiskajiem apstākļiem piemērojamā redakcijā), kaut arī kādā Eiropas Kopienas dalībvalstī reģistrētas sabiedrības izmaksātajām dividendēm uzliktais un reāli samaksātais sabiedrību ienākuma nodoklis nav faktiski konstatējams un var būt lielāks?

               2)

               Vai EKL 56. panta 1. punktā un EKL 58. panta 1. punkta a) apakšpunktā un 3. punktā paredzētajai kapitāla brīvai apritei, efektivitātes principam un effet utile principam ir pretrunā tāds tiesiskais regulējums kā EstG 36. panta 2. daļas 2. punkta 3. apakšpunkta ceturtā teikuma b) punkts (faktiskajiem apstākļiem piemērojamā redakcijā), saskaņā ar kuru, lai atskaitītu sabiedrību ienākuma nodokli, ir nepieciešams iesniegt apliecinājumu par samaksāto sabiedrību ienākuma nodokli KStG 44. un sekojošo pantu izpratnē (faktiskajiem apstākļiem piemērojamā redakcijā), kurā cita starpā ir ietverta atskaitāmā sabiedrību ienākuma nodokļa summa, kā arī maksājuma sastāvs atbilstoši dažādām izmantojamā pašu kapitāla daļām saskaņā ar speciālo regulējumu par pašu kapitālu KStG 30. panta izpratnē (faktiskajiem apstākļiem piemērojamā redakcijā), kaut arī ārvalstī reāli samaksātais atskaitāmais sabiedrību ienākuma nodoklis nav faktiski konstatējams un apliecinājumu par ārvalstu dividendēm faktiski nav iespējams iesniegt?

               3)

               Vai EKL 56. panta 1. punktā un EKL 58. panta 1. punkta a) apakšpunktā un 3. punktā paredzētā kapitāla brīvā aprite pieprasa, lai gadījumos, kad nav reāli iespējams iesniegt apliecinājumu par samaksāto sabiedrību ienākuma nodokli KStG 44. panta izpratnē (faktiskajiem apstākļiem piemērojamā redakcijā) un kad nav iespējams noteikt ārvalstu dividendēm uzlikto samaksāto sabiedrību ienākuma nodokli, tiktu ņemti vērā arī iepriekšējie netiešie sabiedrību ienākuma nodokļa maksājumi, nosakot uzliktā sabiedrību ienākuma nodokļa apmēru?

               4)

                           a)

                           Ja atbilde uz 2. jautājumu ir noliedzoša, un ir nepieciešams apliecinājums par samaksāto sabiedrību ienākuma nodokli:
                           Vai efektivitātes princips un effet utile princips ir jāsaprot tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds tiesiskais regulējums kā AO 175. panta 2. daļas 2. punkts kopā ar EGAO 97. panta 9. daļas 3. punktu, saskaņā ar kuriem no 2004. gada 29. oktobra, neparedzot pārejas posmu atskaitāmā ārvalsts sabiedrību ienākuma nodokļa pieprasīšanai, apliecinājuma par samaksāto sabiedrību ienākuma nodokli iesniegšana vairs netiek uzskatīta par notikumu ar retroaktīvām sekām, līdz ar ko ārvalsts sabiedrību ienākuma nodokļa atskaitīšana atbilstoši spēkā esošajām tiesībām par iedzīvotāju ienākuma nodokļa aprēķināšanu ir padarīta par neiespējamu?

                           b)

                           Ja atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša, un nav nepieciešams apliecinājums par samaksāto sabiedrību ienākuma nodokli
                           Vai EKL 56. panta 1. punktā un EKL 58. panta 1. punkta a) apakšpunktā un 3. punktā paredzētajai kapitāla brīvai apritei, efektivitātes principam un effet utile principam ir pretrunā tāds tiesiskais regulējums kā AO 175. panta 1. daļas 1. punkta 2. apakšpunkts, saskaņā ar kuru nodokļa apmērs ir jāgroza, ja notiek notikums ar retroaktīvām sekām kā, piemēram, tiek iesniegts apliecinājums par samaksāto sabiedrību ienākuma nodokli, un tādēļ attiecībā uz iekšzemes sabiedrību dividendēm ir iespējama sabiedrību ienākuma nodokļa atskaitīšana arī tad, ja nodokļa apmērs ir galīgi noteikts, bet attiecībā uz ārvalsts sabiedrību dividendēm tas nav iespējams bez apliecinājuma par samaksāto sabiedrību ienākuma nodokli?


title: Lieta T-295/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 22. februāra rīkojums — Base /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Telekomunikācijas — Direktīvas 2002/21/EK 7. pants — Savienojumu beigu zvanu individuālos mobilo sakaru tīklos Beļģijā vairumtirdzniecības tirgus — Būtiska ietekme tirgū — Komisijas vēstule par apsvērumiem — Akts, kas nav pārsūdzams — Tiešas ietekmes trūkums — Nepieņemamība)

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/26

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 22. februāra rīkojums — Base/Komisija
   (Lieta T-295/06) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Telekomunikācijas - Direktīvas 2002/21/EK 7. pants - Savienojumu beigu zvanu individuālos mobilo sakaru tīklos Beļģijā vairumtirdzniecības tirgus - Būtiska ietekme tirgū - Komisijas vēstule par apsvērumiem - Akts, kas nav pārsūdzams - Tiešas ietekmes trūkums - Nepieņemamība)
   (2008/C 107/44)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Base NV, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — A. Verheyden, Y. Desmedt un F. Bimont, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — É. Gippini Fournier, M. Shotter un K. Mojzesowicz)
   Priekšmets
   Prasība atcelt lēmumu, kuru, iespējams, ietver Komisijas 2006. gada 4. augusta vēstule, kas adresēta Institut Belge des Services Postaux et des télécommunications un kas ietver apsvērumus, piemērojot 7. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvā 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (OV L 108, 33. lpp.), par minētā institūta paziņotu lēmuma projektu (lieta BE/2006/0433).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

                  Base NV sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

                  Mobistar SA un Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 310, 16.12.2006.


title: Lieta C-519/14 P: Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 6. oktobra rīkojums – Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V./Eiropas Komisija, Nīderlandes Karaliste, Nederlandse Zuivelorganisatie Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Lauksaimniecība — Regula (EK) Nr. 510/2006 — Aizsargāto cilmes vietas nosaukumu un aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrs — Nosaukuma “Gouda Holland” reģistrācija — Ražotāji, kas izmanto nosaukumu “gouda” — Intereses celt prasību neesamība

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/15

         Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 6. oktobra rīkojums – Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V./Eiropas Komisija, Nīderlandes Karaliste, Nederlandse Zuivelorganisatie

   (Lieta C-519/14 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Lauksaimniecība - Regula (EK) Nr. 510/2006 - Aizsargāto cilmes vietas nosaukumu un aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrs - Nosaukuma “Gouda Holland” reģistrācija - Ražotāji, kas izmanto nosaukumu “gouda” - Intereses celt prasību neesamība)
   (2016/C 038/20)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. (pārstāvji – M. Loschelder un V. Schoene, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Schima, J. Guillem Carrau un G. von. Rintelen), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji – M. Bulterman un B. Koopman), Nederlandse Zuivelorganisatie (pārstāvji – P. van Ginneken un G. Béquet, advocaten)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Nīderlandes Karaliste un Nederlandse Zuivelorganisatie sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 16, 19.1.2015.


title: Lieta T-344/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Stardust Marine S.A. iesniedza 2004. gada 13. augustā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/55

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Stardust Marine S.A. iesniedza 2004. gada 13. augustā
   (Lieta T-344/04)
   (2004/C 262/101)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 13. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisija, ko cēla Stardust Marine S.A., ar juridisko adresi Parīze (Francija), kuru pārstāv Bernard Vatier, avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               konstatēt, ka Eiropas Komisijas 1999. gada 8. septembra lēmums 2000/513/EK, kas nolēma, ka STARDUST ir jāatlīdzina Francijas valstij saņemtais atbalsts 600 miljonu franku apmērā, ir prettiesisks un tādēļ Komisija ir atbildīga saskaņā ar EK Līguma 288. pantu;

               —

               tā rezultātā, piespriest Komisijai izmaksāt zaudējumu atlīdzību uzņēmumam STARDUST 112 635 569,73 eiro apmērā, ieskaitot tos likumiskos procentus, kas tiek rēķināti uz šīs prasības iesniegšanas dienu;

               —

               paziņot par provizoru lēmuma par iejaukšanos izpildi;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus šajā instancē.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamatojot prasību, prasītājs uzskata, ka lēmuma Nr. 2000/513/EK prettiesiskums nav apstrīdams, jo šis lēmums jau tika atcelts ar Eiropas Kopienu tiesas 2002. gada 16. maija spriedumu (lieta C-482/99). Prasītājs uzskata, ka šis lēmuma prettiesiskums ir pietiekams, lai Komisija būtu atbildīga saskaņā ar EKL 288. pantu. Prasītājs arī uzskata, ka, pat pieņemot, ka šis lēmums bija normatīvs akts, kurš ietvēra ekonomikas politikas pasākumus, Komisija ir pārkāpusi augstāku tiesību principu, kas aizstāv privātpersonas, pieņemot prasītajam nelabvēlīgu lēmumu, kas nebija pamatots nedz juridiski, nedz faktiski. Tādējādi, saskaņā ar prasītāja pamatu, Komisijai ir jāpārskaita tam zaudējumu atlīdzību un likumiskos procentus.
   Attiecībā uz iespējami ciesto zaudējumu, prasītājs uzskata, ka ar Tribunal de Commerce de Paris (Parīzes komerctiesa) spriedumu uzņēmums STARDUST bija pakļauts sanācijai tiesas uzraudzībā. Prasītājs uzskata, ka maksājumu pārtraukšana, kas bija šī sprieduma pamatā, bija tiešas sekas parādam, kas izrietēja no Komisijas lēmuma. Ciestais kaitējums ir iztrūkuma summa uzņēmuma STARDUST aktīvos.


title: Lieta C-155/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. martā iesniedza Commissione Tributaria Regionale del Veneto — Sede di Mestre-Venezia (Itālija) — SICES u.c./ Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Venezia

text:
               22.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. martā iesniedza Commissione Tributaria Regionale del Veneto — Sede di Mestre-Venezia (Itālija) — SICES u.c./Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Venezia

   (Lieta C-155/13)
   2013/C 178/06
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione Tributaria Regionale del Veneto — Sede di Mestre-Venezia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Società Italiana Commercio e Servizi S.r.l., likvidācijas procesā (SICES) u.c.

      Atbildētāja: Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Venezia

      Prejudiciālais jautājums

   Vai 2007. gada 29. marta Regulas (EK) 341/2007 (1) 6. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilstoši VVTT [Vispārējai vienošanās par tarifiem un tirdzniecību] noteikto kvotu Ķīnas izcelsmes ķiplokiem prettiesisku nodošanu veido apstāklis, ka importa atļauju ar atvieglotu muitas nodokli īpašnieks, samaksājis attiecīgo muitas nodokli, laiž minētos ķiplokus tirgū, nododot tos citam uzņēmējam, kurš ir importa atļauju īpašnieks no kura tas pirms ievešanas bija iegādājies iepriekš minētos ķiplokus?

      (1)  Komisijas 2007. gada 29. marta Regula (EK) Nr. 341/2007, ar ko atver tarifu kvotas un nosaka to administrēšanu, un ievieš ievešanas atļauju un izcelsmes sertifikātu sistēmu attiecībā uz ķiplokiem un dažiem citiem lauksaimniecības produktiem, kas ievesti no trešām valstīm (OV L 90, 12. lpp.).


title: Lieta C-90/12: Prasība, kas celta 2012. gada 21. februārī — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/7

         Prasība, kas celta 2012. gada 21. februārī — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-90/12)
   2012/C 126/15
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — K. Simonsson un M. Owsiany-Hornung)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai piemērotu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 847/2004 attiecībā uz sarunām par gaisa satiksmes pakalpojumu nolīgumiem starp dalībvalstīm un trešām valstīm un šo nolīgumu īstenošanu (1) 5. un 6. pantu, un katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo pasākumu veikšanu, Polijas Republika nav izpildījusi šajos regulas pantos paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Regulas Nr. 847/2004 5. pantā dalībvalstīm ir noteikts nodrošināt, “ka tiesības veikt satiksmi tiek sadalītas starp piemērotiem [Eiropas Savienības] aviopārvadātājiem, pamatojoties uz nediskriminējošu un pārredzamu procedūru”. Turklāt saskaņā ar šīs pašas regulas 6. pantu dalībvalstīm ir nekavējoties jāinformē Komisija par procedūrām, ko tās piemēro 5. panta nolūkiem. Komisija par šīm procedūrām paziņo Oficiālajā Vēstnesī. Šajās tiesību normās minēto procedūru īstenošana ir atkarīga no tā, vai par satiksmes nozari atbildīgais ministrs ir pieņēmis atbilstošu īstenošanas regulējumu. Līdz šīs prasības celšanai šāds regulējums vēl neesot pieņemts un katrā ziņā Polijas iestādes Komisiju par to neesot informējušas. Šajos apstākļos Komisija uzskata, ka, ņemot vērā, ka Polijas tiesībās nav paredzētas atbilstošās tiesību normas, Regulas Nr. 847/2004 5. pantā paredzēto procedūru īstenošana un atbilstoša Komisijas informēšana saskaņā ar šīs regulas 6. pantu nav iespējama.

      (1)  OV L 157, 7. lpp.


title: Lieta F-146/15: Prasība, kas celta 2015. gada 27. novembrī – ZZ/Parlaments

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/45

         Prasība, kas celta 2015. gada 27. novembrī – ZZ/Parlaments
   (Lieta F-146/15)
   (2016/C 068/58)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Parlamenta lēmumu noraidīt lūgumu pārvērst prasītāja novērtēšanas ziņojumus, kas tika sagatavoti kopš viņa paaugstināšanas pakāpē AD 12, nopelnu punktos

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2015. gada 8. aprīļa lēmumu, ar kuru noraidīts lūgums pārvērst prasītāja novērtēšanas ziņojumus, kas tika sagatavoti kopš viņa paaugstināšanas pakāpē AD 12, nopelnu punktos;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-391/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Finanzgericht Hamburg 2007. gada 20. augusta rīkojumu — Glencore Grain Rotterdam BV / Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Finanzgericht Hamburg2007. gada 20. augusta rīkojumu — Glencore Grain Rotterdam BV/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lieta C-391/07)
   (2007/C 269/52)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Finanzgericht Hamburg
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Glencore Grain Rotterdam BV

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Regulas (EK) Nr. 1501/95 13. pants ir interpretējams tādejādi, ka, iesniedzot otrajā daļā aprakstīto pierādījumu, nav jāuzrāda nevien pierādījums par muitas formalitāšu izpildi saistībā ar deklarēšanu laišanai brīvā apgrozībā, bet arī transporta dokumenti (Regulas (EEK) Nr. 3665/87 18. panta 3. punkts — tagad Regulas (EK) Nr. 800/1999 16. panta 3. punkts)?


title: Lieta C-183/15: Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 10. decembra spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TSI GmbH/Hauptzollamt Aachen Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējais muitas tarifs — Tarifu klasifikācija — Kombinētā nomenklatūra — Apakšpozīcija 9027 10 10 — Aerodinamiskas ultravioleto daļiņu izmēra mērierīces — Pārnēsājami daļiņu skaitītāji

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/6

         Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 10. decembra spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TSI GmbH/Hauptzollamt Aachen

   (Lieta C-183/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējais muitas tarifs - Tarifu klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - Apakšpozīcija 9027 10 10 - Aerodinamiskas ultravioleto daļiņu izmēra mērierīces - Pārnēsājami daļiņu skaitītāji)
   (2016/C 048/09)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: TSI GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Aachen

      Rezolutīvā daļa:

   Kombinētā nomenklatūra, kas ietverta Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kura grozīta ar Komisijas 2008. gada 19. septembra Regulu (EK) Nr. 1031/2008, I pielikumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tādas aerodinamiskās ultravioleto daļiņu izmēra mērierīces un tādi pārnēsājamie daļiņu skaitītāji kā pamatlietā neietilpst tās apakšpozīcijā 9027 10 10.

      (1)  OV C 254, 3.8.2015.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 12. maijā lietā C-444/03 (Verwaltungsgericht Berlin lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Meta Fackler KG pret Bundesrepublik Deutschland (Cilvēkiem paredzētas zāles — Homeopātiskās zāles — Valsts tiesību norma, kas no īpašas, vienkāršotas reģistrācijas procedūras izslēdz zāles, kas sastāv no atzītām homeopātiskām vielām, kad to kā homeopātisko zāļu izmantošana nav vispārīgi atzīta)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/11

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 12. maijā
   lietā C-444/03 (Verwaltungsgericht Berlin lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Meta Fackler KG pret Bundesrepublik Deutschland
       (1)

   (Cilvēkiem paredzētas zāles - Homeopātiskās zāles - Valsts tiesību norma, kas no īpašas, vienkāršotas reģistrācijas procedūras izslēdz zāles, kas sastāv no atzītām homeopātiskām vielām, kad to kā homeopātisko zāļu izmantošana nav vispārīgi atzīta)
   (2005/C 182/20)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-444/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Verwaltungsgericht Berlin (Berlīnes Administratīvā Tiesa, Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 28. augustā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 21. oktobrī, tiesvedībā
         Meta Fackler KG
       pret
         Bundesrepublik Deutschland
      , Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], K Gulmans [C. Gulmann] (referents), P. Kūris [P. Kūris] un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], K. Štranca [K. Sztranc], administratore, 2005. gada 12. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, 14. un 15. pants jāinterpretē tādā nozīmē, ka tie iestājas pret valsts tiesību normu, kas no īpašas, vienkāršotas reģistrācijas procedūras izslēdz zāles, kas satur dažādas atzītas homeopātiskas vielas, kad to kā homeopātisko zāļu izmantojums nav vispārēji atzīts.

      (1)  OV C 21, 24.01.2004.


title: Lieta T-140/13: Prasība, kas celta 2013. gada 8. martā — Scheepsbouw Nederland /Komisija

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/22

         Prasība, kas celta 2013. gada 8. martā — Scheepsbouw Nederland/Komisija
   (Lieta T-140/13)
   2013/C 147/39
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Scheepsbouw Nederland (Roterdama, Nīderlande) (pārstāvji — K. Struckmann, advokāts, un G. Forwood, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 20. novembra Lēmumu lietā SA.34736 (Atsevišķu aktīvu, kas iegūti ar finanšu līzingu, priekšlaicīga amortizācija), kas publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī2012. gada 13. decembrī (OV 2012, C 384, 2. lpp.); un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza vienu pamatu, apgalvojot, ka Komisija nav ievērojusi LESD 108. panta 3. punktu un Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 4. panta 2. punktu un 4. panta 3. punktu.
   Šajā ziņā prasītājs apgalvo, ka, ņemot vērā lietas apstākļus, kā arī to, ka pārbaude pēc būtības, kuru Komisija veikusi iepriekšējās izskatīšanas procedūras laikā, ir nepietiekama un nepilnīga, ir pietiekami pierādījumi tam, ka ir ļoti grūti novērtēt ierosināto pasākumu. Tādēļ Komisija pēc iepriekšējās izskatīšanas nevarēja pienācīgi secināt, ka attiecīgais pasākums nebūtu valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Komisijai nebija citas izvēles, kā vien sākt formālo izmeklēšanas procedūru saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV 1999, L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-426/15: Prasība, kas celta 2015. gada 29. jūlijā – Schräder/CPVO – Hansson (“Seimora”)

text:
               5.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/17

         Prasība, kas celta 2015. gada 29. jūlijā – Schräder/CPVO – Hansson (“Seimora”)
   (Lieta T-426/15)
   (2015/C 328/17)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ralf Schräder (Lüdinghausen, Vācija) (pārstāvis – T. Leidereiter, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Kopienas Augu šķirņu birojs (CPVO)

      Otrs procesa CPVO Apelācijas padomē dalībnieks: Jørn Hansson (Søndersø, Dānija)

      Informācija par procesu CPVO

      Kopienas augu šķirņu aizsardzības tiesību īpašnieks: otrs procesa CPVO Apelācijas padomē dalībnieks

      Attiecīgā Kopienas augu šķirņu aizsardzība: Kopienas augu šķirne EU 8536 “SEIMORA”

      Process CPVO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: CPVO Apelācijas padomes 2015. gada 24. februāra lēmums lietā A002/2014

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest CPVO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 2100/94 75. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 2100/94 20. panta 1. punkta c) apakšpunkta, aplūkojot kopsakarā ar Regulas Nr. 2100/94 11. panta 1. punktu, 54. panta 2. punktu un 76. pantu, kā arī Regulas Nr. 874/2009 51. pantu, pārkāpums.


title: Lieta T-657/13: Prasība, kas celta 2013. gada 11. decembrī — BH Stores /ITSB — Alex Toys ( “ALEX” )

text:
               1.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/11

         Prasība, kas celta 2013. gada 11. decembrī — BH Stores/ITSB — Alex Toys (“ALEX”)
   (Lieta T-657/13)
   2014/C 61/19
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BH Stores BV (Curaçao) (pārstāvji — T. Dolde un M. Hawkins, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Alex Toys LLC (Greenwich, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 16. septembra lēmumu lietā R 1950/2012-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ALEX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16., 20. un 28. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6 540 173

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiskas preču zīmes “ALEX” reģistrācija Nr. 1 049 274 un Nr. 648 968 un Vācijas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “ALEX”, reģistrācija Nr. 39 925 705 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 28. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 75. panta un 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-243/17: Prasība, kas celta 2017. gada 24. aprīlī – Ecolab Deutschland un Lysoform Dr. Hans Rosemann/ECHA

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/31

         Prasība, kas celta 2017. gada 24. aprīlī – Ecolab Deutschland un Lysoform Dr. Hans Rosemann/ECHA

   (Lieta T-243/17)
   (2017/C 221/44)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Ecolab Deutschland GmbH (Monheim, Vācija) un Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvji – K. Van Maldegem, M. Grunchard un P. Sellar, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju Aģentūra

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) lēmumu par uzņēmuma Sasol Chemie GmbH & Co. KG kā aktīvās vielas 1-Propanol piegādātāja iekļaušanu Regulas (ES) Nr. 528/2012 (1)(95. panta 1. punkta sarakstā saistībā ar 1., 2. un 4. veida ražojumiem (95. panta saraksts);

               —

               piespriest ECHA atlīdzināt šīs tiesvedības tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas (ES) Nr. 528/2012 95. panta 1. punkta otrās daļas pārkāpums.

                           —

                           Prasītāji norāda, ka ECHA neesot ievērojusi juridiskos priekšnoteikumus tāda uzņēmuma kā Sasol iekļaušanai 95. panta sarakstā kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 528/2012 95. panta 1. punktā, jo Sasol nebija iespējams iesniegt ECHA pilnīgu dokumentāciju. Prasītāji norāda, ka Sasol dokumentācijā nevarēja būt iekļauta ne “komētas pārbaudes” testa kopiju, ne vēstule, ar kuru sniegtas piekļuves tiesības šim testam.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots nediskriminācijas principa pārkāpums.

                           —

                           Prasītāji norāda, ka, uzskatītadama Sasol iesniegto dokumentāciju uzņēmuma iekļaušanai 95. panta sarakstā par pilnīgu, ECHA pret sabiedrībām, kuras atradās līdzīgā situācijā, esot izturējusies atšķirīgi bez objektīva pamatojuma, tādējādi pārkāpjot nediskriminācijas principu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots vienlīdzīgu konkurences apstākļu, kas izveidota ar Regulu (ES) Nr. 528/2012, pārkāpums, kā arī negodīgās konkurences izveidošana.

                           —

                           Prasītāji apgalvo, ka, iekļaujot Sasol 95. panta sarakstā, ECHA neesot piemērojusi Regulas (ES) Nr. 528/2012 62. un 63. panta noteikumus, kuri ir paredzēti vienlīdzīgu konkurences apstākļu nodrošināšanai starp tiem uzņēmumiem kā prasītāji, kuri ir 1-Propanol pārskata dalībnieki, un tiem, kā Sasol, kuri nav minētā pārskata dalībnieki.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 22. maija Regula (ES) Nr. 528/2012 par biocīdu piedāvāšanu tirgū un lietošanu (OV L 167, 1. lpp.).


title: Lieta F-126/06: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 8. jūlija spriedums — Magazzu /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Iecelšana amatā — Pagaidu darbinieki, kas iecelti ierēdņa amatā — Konkursa, kurš ir izsludināts pirms jauno Civildienesta noteikumu spēkā stāšanās, rezerves sarakstā iekļautie kandidāti — Klasificēšana pakāpē, piemērojot jaunās nelabvēlīgākās normas — Iegūtās tiesības — Nediskriminācijas princips — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2., 5. un 12. pants)

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/40

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 8. jūlija spriedums — Magazzu/Komisija
   (Lieta F-126/06) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Iecelšana amatā - Pagaidu darbinieki, kas iecelti ierēdņa amatā - Konkursa, kurš ir izsludināts pirms jauno Civildienesta noteikumu spēkā stāšanās, rezerves sarakstā iekļautie kandidāti - Klasificēšana pakāpē, piemērojot jaunās nelabvēlīgākās normas - Iegūtās tiesības - Nediskriminācijas princips - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2., 5. un 12. pants)
   2010/C 246/68
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Salvatore Magazzu (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji T. Bontinck un J. Feld, avocats, pēc tam T. Bontinck un S. Woog, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Curall un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Iecēlējinstitūcijas 2005. gada 13. decembra lēmuma, ar kuru prasītāju, A*11 pakāpē klasificētu pagaidu darbinieku un atklātā konkursa COM/A/18/04 veiksmīgo kandidātu iecēla ierēdņa amatā A*6 pakāpē, 2. līmenī saskaņā ar Civildienesta noteikumu XIII pielikuma noteikumiem, atcelšana.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 310, 16.12.2006, 32. lpp.


title: Lieta T-294/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. maijā  – Klemme /Komisija

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/43

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. maijā – Klemme/Komisija
   (Lieta T-294/14)
   2014/C 223/46
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Klemme AG (Lutherstadt Eisleben, Vācija) (pārstāvji – T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme un T. Wielsch, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 18. decembra lēmumu par oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam pret Vācijas Federatīvo Republiku saistībā ar atbalstu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un EEG piemaksas samazināšanu energoietilpīgiem lietotājiem lietā Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), ciktāl šis lēmums attiecas uz EEG piemaksas samazinājumu energoietilpīgiem lietotājiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta izpratnē neesamība

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka Likumā par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien; turpmāk tekstā – “EEG”) paredzētais EEG piemaksas samazinājums energoietilpīgiem lietotājiem nav atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Šajā ziņā prasītāja norāda, ka energoietilpīgajiem lietotājiem ar šo tiesisko regulējumu neesot piešķirtas nekādas priekšrocības. Īpašais kompensācijas režīms, tieši pretēji, esot kompensācija par ārkārtas izmaksām, kas īpaši ietekmē prasītāju un tai pielīdzināmus uzņēmumus saistībā ar atbalstu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai, un tā mērķis esot atjaunot energoietilpīgo uzņēmumu, kuriem EEG piemaksa sākotnēji esot radījusi būtisku kaitējumu, konkurētspēju.

               2.

               Otrais pamats: valsts līdzekļu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē neesamība

                           —

                           Prasītāja arī norāda, ka īpašais kompensācijas režīms nav pasākums, ko piešķir “valsts vai ko piešķir no valsts līdzekļiem”. Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka EEG piemaksa pati par sevi nav uzskatāma par valsts līdzekļiem un ka pat atteikšanās no šiem līdzekļiem, kas ir tikusi īstenota ar īpašo kompensācijas režīmu, tādējādi arī nevar tikt uzskatīta par pasākumu, kas piešķirts no valsts līdzekļiem.

                           —

                              EEG piemaksu neiekasē, nepārvalda un arī nesadala valsts vai publiska vai privāta organizācija, ko ir nozīmējusi vai izveidojusi valsts. Tieši pretēji – EEG piemaksu varot tieši iekasēt pārvades tīkla pārvaldītāji, pamatojoties uz atbilstošām civiltiesiska rakstura tiesībām. EEG piemaksa netiekot iemaksāta valsts budžetā, kā rezultātā īpašais kompensācijas režīms nekādā veidā, nedz tieši, nedz netieši, nesamazinot valsts ienākumus.

                           —

                           No EEG iegūtie līdzekļi netiekot arī atstāti valsts iestāžu rīcībā. Turklāt attiecībā uz līdzekļiem, kas iegūti no EEG, netiekot veikta nekāda valsts kontrole, ko īstenotu, piemēram, Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (Federālais Ekonomikas un eksporta kontroles birojs, BAFA) vai Bundesnetzagentur (Federālā tīkla aģentūra).


title: lieta C-42/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar Beļģijas Kasācijas tiesas (pirmā palāta) 2005. gada 20. janvāra spriedumu lietā Beļģijas valsts pret Ring Occasions un Fortis Banque

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar Beļģijas Kasācijas tiesas (pirmā palāta) 2005. gada 20. janvāra spriedumu lietā Beļģijas valsts pret Ring Occasions un Fortis Banque

   (lieta C-42/05)
   (2005/C 93/17)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Beļģijas Kasācijas tiesas (pirmā palāta) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 20. janvāra spriedumu lietā Beļģijas valsts pret Ring Occasions un Fortis Banque, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 3. februārī.
   Beļģijas Kasācijas tiesa (pirmā palāta) lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai gadījumā, ja preces ir piegādātas nodokļu maksātājam, kas ir noslēdzis līgumu labā ticībā, nezinot par pārdevēja veiktu krāpšanu, nodokļu neitralitātes princips attiecībā uz pievienotās vērtības nodokli iestājas pret to, ka pirkuma līguma atcelšana atbilstoši valsts civiltiesībām, kas šādu līgumu atzīst par absolūti spēkā neesošu kā pretēju sabiedriskajai kārtībai pārdevēja prettiesiskas rīcības dēļ, rada šim nodokļu maksātājam tiesību zudumu uz nodokļa atskaitījumu?

               2)

               Vai atbilde būtu cita, ja absolūtās spēkā neesamības cēlonis būtu krāpšana, ko veicis pats pievienotās vērtības nodokļa maksātājs?


title: Apvienotās lietas C-608/10, C-10/11 un C-23/11: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 12. jūlija spriedums ( Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Südzucker AG (C-608/10), WEGO Landwirtschaftliche Schlachtstellen GmbH (C-10/11), Fleischkontor Moksel GmbH (C-23/11)/ Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Lauksaimniecība — Eksporta kompensācijas — Eksportētāja kļūdaina norādīšana eksporta deklarācijā — Valsts tiesiskais regulējums, kurā tiesības uz eksporta kompensāciju ir pakārtotas nosacījumam, ka pieteicējam ir jābūt ierakstītam eksporta deklarācijā kā eksportētājam — Labojumi eksporta deklarācijā pēc preču atlaišanas)

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 12. jūlija spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Südzucker AG (C-608/10), WEGO Landwirtschaftliche Schlachtstellen GmbH (C-10/11), Fleischkontor Moksel GmbH (C-23/11)/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Apvienotās lietas C-608/10, C-10/11 un C-23/11) (1)

   (Lauksaimniecība - Eksporta kompensācijas - Eksportētāja kļūdaina norādīšana eksporta deklarācijā - Valsts tiesiskais regulējums, kurā tiesības uz eksporta kompensāciju ir pakārtotas nosacījumam, ka pieteicējam ir jābūt ierakstītam eksporta deklarācijā kā eksportētājam - Labojumi eksporta deklarācijā pēc preču atlaišanas)
   2012/C 287/10
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Südzucker AG (C-608/10), WEGO Landwirtschaftliche Schlachtstellen GmbH (C-10/11), Fleischkontor Moksel GmbH (C-23/11)

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Hamburg — Komisijas 1999. gada 15. aprīļa Regulas (EK) Nr. 800/1999, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem (OV L 102, 11. lpp.), 5. panta 7. punkta un Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 78. panta 1. punkta interpretācija — Nepareiza eksportētāja norāde eksporta deklarācijā — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru tiesības uz eksporta kompensāciju ir tad, ja pieteicējs eksporta deklarācijā ir ierakstīts kā eksportētājs

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 1999. gada 15. aprīļa Regulas (EK) Nr. 800/1999, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem, kas grozīta ar Komisijas 2001. gada 17. janvāra Regulu (EK) Nr. 90/2001, 5. panta 7. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka principā eksporta licences īpašniekam tiesības uz eksporta kompensāciju ir tikai tad, ja viņš kā eksportētājs ir ierakstīts kompetentajam muitas dienestam iesniegtās eksporta deklarācijas 2. ailē;

               2)

               Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 78. panta 1. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilstoši tiem drīkst veikt pēcmuitošanas eksporta deklarācijas pārskatīšanu saistībā ar kompensācijām, lai mainītu šim nolūkam paredzētajā ailē uzrakstīto eksportētāja vārdu, un ka muitas iestādēm ir:

                           —

                           pirmkārt, jāizvērtē, vai šīs deklarācijas pārskatīšana ir uzskatāma par iespējamu it īpaši tādēļ, ka Savienības tiesiskā regulējumā eksporta kompensāciju jomā mērķi nav apdraudēti un attiecīgās preces faktiski jau tika eksportētas, kas ir jāpārbauda pieteicējam, kā arī,

                           —

                           otrkārt, ņemot vērā tām pieejamo jauno informāciju, ir jāveic pasākumi, kas nepieciešami, lai stāvokli izlabotu;

               3)

               Regulas Nr. 800/1999, kas grozīta ar Regulu Nr. 90/2001, 5. panta 7. punkts, kā arī Savienības tiesiskais regulējums muitas jomā ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā gadījumā kā lietā C-608/10, kurā eksporta licences īpašnieks nav ierakstīts kā eksportētājs eksporta deklarācijas 2. ailē, muitas iestādes šim īpašniekam nevar piešķirt eksporta kompensāciju, iepriekš neveicot labojumus eksporta deklarācijā;

               4)

               tādā gadījumā kā lietās C-10/11 un C-23/11 Savienības tiesiskais regulējums muitas jomā ir jāinterpretē tādējādi, ka muitas dienestam, kura kompetencē ir eksporta kompensācijas izmaksāšana, ir saistošs eksporta muitas dienesta eksporta deklarācijas 2. ailē vai — attiecīgajā gadījumā — T 5 kontroleksemplārā sniegtajā norādē veiktais pēcmuitošanas labojums, ja lēmums par labojumu veikšanu atbilst visiem procesuālajiem un materiālajiem “lēmuma” nosacījumiem, kas paredzēti gan Regulas Nr. 2913/92 4. panta 5. punktā, gan attiecīgajās piemērojamās valsts tiesību normās. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai šie nosacījumi ir izpildīti pamatlietās;

               5)

               Regulas Nr. 800/1999, kas grozīta ar Regulu Nr. 90/2001, 5. panta 7. punkts, kā arī Savienības tiesiskais regulējums muitas jomā ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā gadījumā kā lietā C-23/11 un ja atbilstoši valsts tiesībām muitas dienestam, kura kompetencē ir eksporta kompensācijas izmaksāšana, nebūtu saistoši eksporta muitas dienesta veiktie labojumi, tam nav tiesību burtiski traktēt eksporta deklarācijas 2. ailē sniegto norādi un noraidīt eksporta kompensācijas pieteikumu tādēļ, ka šī pieteikuma iesniedzējs nav minētajā pieteikumā norādīto preču eksportētājs. Turpretī gadījumā, ja kompetentais muitas dienests apmierinātu pieteikumu par labojumu veikšanu un patiesi izlabotu eksportētāja vārdu, muitas dienestam, kura kompetencē ir eksporta kompensācijas izmaksāšana, šis lēmums ir saistošs.

      (1)  OV C 113, 9.4.2011.

      OV C 120, 16.4.2011.


title: Lieta T-842/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 5. februāra spriedums – Airpressure Bodyforming/ITSB (“Slim legs by airpressure bodyforming”) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Slim legs by airpressure bodyforming” reģistrācijas pieteikums — Pārbaudītāja izteikts reģistrācijas atteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/34

         Vispārējās tiesas 2016. gada 5. februāra spriedums – Airpressure Bodyforming/ITSB (“Slim legs by airpressure bodyforming”)
   (Lieta T-842/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Slim legs by airpressure bodyforming” reģistrācijas pieteikums - Pārbaudītāja izteikts reģistrācijas atteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2016/C 106/38)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Airpressure Bodyforming GmbH (Berchtesgaden, Vācija) (pārstāvis – S. Merz, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – C. Martini un M. Fischer)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas piektās padomes 2014. gada 29. oktobra lēmumu lietā R 1570/2014–5 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “Slim legs by airpressure bodyforming” kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Airpressure Bodyforming GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 65, 23.2.2015.