title: Lieta F-119/15: Prasība, kas celta 2015. gada 20. augustā – ZZ/Eiropols

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/56

         Prasība, kas celta 2015. gada 20. augustā – ZZ/Eiropols
   (Lieta F-119/15)
   (2015/C 354/67)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – W. J. Dammingh un N. D. Dane, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Eiropols)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Eiropola lēmumu par Civildienesta tiesas sprieduma izpildi, kurā apstiprināts atteikums prasītājam piešķirt darba līgumu uz nenoteiktu laiku un viņam piedāvāts vienreizējs maksājums apmērā, kas prasītāja skatījumā nav pietiekams, lai kompensētu viņam nodarīto apgalvoto kaitējumu Civildienesta tiesas spriedumu neizpildes dēļ

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropola 2014. gada 29. jūlija lēmumu, ciktāl ar šo lēmumu prasītājam nav piešķirts darba līgums uz nenoteiktu laiku un ciktāl tajā viņam ir piedāvāta kompensācija EUR 10  000 apmērā, kā arī atcelt 2015. gada 22. maija lēmumu, ciktāl tajā ir noraidīta šī prasītāja sūdzība, kas vērsta pret 2014. gada 29. jūlija lēmumu;

               —

               piespriest Eiropolam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izmaksas par advokātiem.


title: Lieta C-173/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 10. februāra spriedumu lietā T-32/11 Verenigde Douaneagenten /Komisija 2012. gada 11. aprīlī iesniedza Verenigde Douaneagenten BV

text:
               23.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/4

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 10. februāra spriedumu lietā T-32/11 Verenigde Douaneagenten/Komisija 2012. gada 11. aprīlī iesniedza Verenigde Douaneagenten BV

   (Lieta C-173/12 P)
   2012/C 184/07
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Verenigde Douaneagenten BV (pārstāvis — S.H.L. Moolenaar)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz:

               —

               atcelt spriedumu saskaņā ar šajā apelācijas sūdzībā norādīto pamatojumu;

               —

               piespriest Komisijai segt tiesāšanās izdevumus.

      Apelācijas sūdzības pamati un galvenie argumenti

               1)

                     Pirmie divi apelācijas sūdzības pamati
                   attiecas uz kļūdu, ko Vispārējā tiesa esot pieļāvusi konstatējot, ka atbildētāja pareizi esot nonākusi pie secinājuma, ka preču pārvadājumu sertifikāti EUR.1 esot izsniegti, pamatojoties uz eksportētāja nepareizu faktu izklāstu.
               Turklāt Vispārējā tiesa esot pamatojusies uz atsevišķām vēstulēm Departement van Economische Zaken (Ekonomikas ministrijai) vēl 2,5 gadus pirms faktiskās izvešanas, par kuru esot vairākas interpretācijas, kā arī uz maldīgi nesvarīgu kumulēšanas regulējuma piemērošanu, turklāt Vispārējā tiesa esot atstājusi bez ievērības faktu, ka pašas iestādes to uzskata par ļoti sarežģītu.
               Vienlaikus Vispārējā tiesa neatzīstot, ka Nīderlandes muitas iestādes tiesvedībā Gerechtshof te Amsterdam būtu paskaidrojušas, ka tās nevarot pieradīt, ka attiecīgo preču pārvadājumu sertifikātu EUR.1 izsniegšana esot izskaidrojama ar eksportētāja nepareizu faktu izklāstu.

               2)

                     Trešais un ceturtais apelācijas sūdzības pamats
                   attiecas uz kļūdu, ko Vispārējā tiesa esot pieļāvusi konstatējot, ka Kirasao muitas iestādes preču pārvadājumu sertifikātu EUR.1 izsniegšanas dienā neesot zinājušas vai tām nav bijis jāzina, ka uz attiecīgajām precēm neesot attiecies atvieglojumu režīms.
               Vispārējā tiesa savos apsvērumos atstājot bez ievērības faktu, ka preču pārvadājumu sertifikātu EUR.1izsniegšanas nolūkā Kirasao Departament van Economische Zaken eksportētāja uzņēmumā esot veikusi vismaz vienu pārbaudi. Turklāt Vispārējā tiesa neatzīstot, ka Kirasao muitas iestādes, izsniedzot preču pārvadājumu sertifikātus EUR.1, pārbaudīja attiecīgā cukura izcelsmi kopsakarībā ar tā pārstrādāšanu, lai tādējādi pārbaudītu izvēlētā regulējuma atbilstību.
               Turklāt Vispārējā tiesa neievērojot to, ka preču pārvadājumu sertifikātus EUR.1 muitas iestādes esot izsniegušas, pamatojoties uz izcelsmes apliecinājuma veidlapām A (turpmāk tekstā — “veidlapa A”), uz kuru pamata nevarot notikt preču pārvadājumu sertifikātu EUR.1 izsniegšana.
               Tās pašas muitas iestādes saņemot izejvielas, kuras pienāk Kirasao. Tas, ka Kirasao muitas iestāžu arhīva ugunsgrēkā esot sadegušas tieši šis veidlapas, nevarot tikt attiecināts uz apelācijas sūdzības iesniedzēju. Tā kā arhīvs esot iznīcināts, vairs neesot jākonstatē, kuri dokumenti ir bijuši ietverti muitas iestāžu dokumentācijā.
               Vispārējās tiesas secinājums, ka kurators šos dokumentus, kad tie esot bijuši iestādē, esot izsniedzis atbildētājas delegācijas locekļiem, neesot pamatots. Vienīgi no tā tomēr nevar uzskatīt, ka veidlapas A tur nebūtu atradušās.


title: Apvienotās lietas no T-259/02 līdz T-264/02 un T-271/02: Pirmās instances tiesas 2006. gada 14. decembra spriedums — Raiffeisen Zentralbank Österreich  u.c. pret Komisiju (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Austrijas banku tirgus — Club Lombard — Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm — Naudas sodu aprēķināšana)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/29

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 14. decembra spriedums — Raiffeisen Zentralbank Österreich u.c. pret Komisiju
   (Apvienotās lietas no T-259/02 līdz T-264/02 un T-271/02) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Austrijas banku tirgus - “Club Lombard” - Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm - Naudas sodu aprēķināšana)
   (2006/C 331/65)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Raiffeisen Zentralbank Österreich AG, Vīne (Austrija) (pārstāvis — S. Völcker, advokāts) (lieta T-259/02); Bank Austria Creditanstalt AG, Vīne (pārstāvji — C. Zschocke un J. Beninca, advokāti) (lieta T-260/02); Anteilsverwaltung BAWAG PSK AG, agrāk Bank für Arbeit und Wirtschaft AG, Vīne (pārstāvji — sākumā H.-J. Niemeyer un M. von Hinden, pēc tam H.-J. Niemeyer, advokāti) (lieta T-261/02); Raiffeisenlandesbank Niederösterreich-Wien AG, Vīne (pārstāvis — H. Wollmann, advokāts) (lieta T-262/02); BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG, agrāk Österreichische Postsparkasse AG, Vīne (pārstāvji — sākumā H.-J. Niemeyer un M. von Hinden, pēc tam H.-J. Niemeyer, advokāti) (lieta T-263/02); Erste Bank der oesterreichischen Sparkassen AG, Vīne (pārstāvji — sākumā W. Kirchhoff, F. Montag, G. Bauer un A. Wegner, pēc tam F. Montag un A. Wegner, advokāti) (lieta T-264/02); Österreichische Volksbanken AG, Vīne, un Niederösterreichische Landesbank-Hypothekenbank AG, St. Pölten (Austrija) (pārstāvji — R. Roniger, A. Ablasser, R. Bierwagen un F. Neumayr, advokāti) (lieta T-271/02)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākumā S. Rating, pēc tam A. Bouquet, pātstāvji, kam palīdz D. Waelbroeck un U. Zinsmeister, advokāti)
   Priekšmets
   Pamatā, lūgumi pilnībā vai daļēji atcelt Komisijas 2002. gada 11. jūnija Lēmumu 2004/138/EK par EK līguma 81. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/36.571/D-1, Austrijas bankas — “Club Lombard”) (OV 2004, L 56, 1. lpp.) un, pakārtoti, lūgumi samazināt prasītājām uzliktos naudas sodus.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietā T-263/02 naudas soda apmēru, kas Österreichische Postsparkasse AG, kuras tiesības ir pārņēmusi prasītāja, ir noteikts ar Komisijas 2002. gada 11. jūnija Lēmuma 2004/138/EK par EK līguma 81. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/36.571/D-1, Austrijas bankas — “Club Lombard”) 3. pantu, samazināt līdz EUR 3 795 000;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               lietā T-259/02 Komisijas pretprasību noraidīt;

               4)

               lietās no T-260/02 līdz T-262/02, T-264/02 un T-271/02 prasītājas atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               5)

               lietā T-259/02 prasītāja sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina 90 % no Komisijas tiesāšanās izdevumiem. Komisija sedz 10 % no saviem tiesāšanās izdevumiem;

               6)

               lietā T-263/02 katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 274, 9.11.2002.


title: Lieta C-141/08 P: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 1. oktobra spriedums — Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd /Eiropas Savienības Padome, Eiropas Kopienu Komisija, Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA, Colombo New Scal SpA , Itālijas Republika (Apelācija — Komercdarbības politika — Dempings — Ķīnas izcelsmes gludināmo dēļu imports — Regula (EK) Nr. 384/96 — 2. panta 7. punkta c) apakšpunkts un 20. panta 4. un 5. punkts — Uzņēmuma, kurš darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss — Tiesības uz aizstāvību — Antidempinga izmeklēšana — Uzņēmumiem noteiktais termiņš apsvērumu iesniegšanai)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/9

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 1. oktobra spriedums — Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Kopienu Komisija, Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA, Colombo New Scal SpA, Itālijas Republika
   (Lieta C-141/08 P) (1)

   (Apelācija - Komercdarbības politika - Dempings - Ķīnas izcelsmes gludināmo dēļu imports - Regula (EK) Nr. 384/96 - 2. panta 7. punkta c) apakšpunkts un 20. panta 4. un 5. punkts - Uzņēmuma, kurš darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss - Tiesības uz aizstāvību - Antidempinga izmeklēšana - Uzņēmumiem noteiktais termiņš apsvērumu iesniegšanai)
   2009/C 282/16
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja:
      Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd (pārstāvji — Ž. F. Bellī [J.-F. Bellis], advokāts, Dž. Valera [G. Vallera], barrister)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — Dž. P. Hikss [J.-P. Hix], pārstāvis, E. Makgoverns [E. McGovern], barrister, B. O’Konora [B. O’Connor], solicitor), Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. van Vlīts [H. van Vliet], T. Šarfs [T. Scharf] un K. Talabēra-Rica [K. Talabér-Ritz]), Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA, Colombo New Scal SpA (pārstāvji — G. Berišs [G. Berrisch] un G. Volfs [G. Wolf], Rechtsanwälte), Itālijas Republika (pārstāvji — R. Adams [R. Adam], pārstāvis, un V. Ferante [W. Ferrante], avvocato dello Stato)

      Priekšmets

   Apelācija, kas celta par Pirmās instances tiesas (sestā palāta) 2008. gada 29. janvāra spriedumu lietā T-206/07 Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware/Padome, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasītājas prasību atcelt Padomes 2007. gada 23. aprīļa Regulu (EK) Nr. 452/2007 par galīgā antidempinga maksājuma uzlikšanu Ķīnas Tautas Republikas un Ukrainas izcelsmes gludināmo dēļu importam un tam noteiktā pagaidu maksājuma galīgo iekasēšanu (OV L 109, 12. lpp.), ciktāl tajā ieviests antidempinga maksājums prasītājas ražoto gludināmo dēļu importam — Juridiska kļūda, kas radusies Pirmās instances tiesas neprecīzu atzinumu pēc būtības rezultātā un tādēļ, ka nav noteiktas sankcijas, kas saistītas ar Pirmās instances tiesas konstatēto tiesību uz aizstāvību pārkāpumu — Padomes 1995. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1996, L 56, 1. lpp.), 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta un 20. panta 4. un 5. punkta interpretācija — Jēdziens “uzņēmums, kas darbojas ekonomikas tirgus apstākļos” un minimālā desmit dienu termiņa piemērojamība uzņēmumam, attiecībā uz kuru tiek veikta antidempinga izmeklēšana, lai sniegtu savus iespējamos apsvērumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2008. gada 29. janvāra spriedumu lietā T-206/07 Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware/Padome tiktāl, ciktāl Pirmās instances tiesa ir nolēmusi, ka, pārkāpjot Padomes 1995. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, 20. panta 5. punktu, nav aizskartas Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd tiesības uz aizstāvību;

               2)

               Padomes 2007. gada 23. aprīļa Regula (EK) Nr. 452/2007 par galīgā antidempinga maksājuma uzlikšanu Ķīnas Tautas Republikas un Ukrainas izcelsmes gludināmo dēļu importam un tam noteiktā pagaidu maksājuma galīgo iekasēšanu tiek atcelta tiktāl, ciktāl ar to tiek noteikts antidempinga maksājums Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd ražoto gludināmo dēļu importam;

               3)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus abās instancēs;

               4)

               Eiropas Kopienu Komisija, Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA, Colombo New Scal SpA un Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 158, 21.06.2008.


title: Lieta C-506/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2015. gada 15. jūlija spriedumu lietā T-561/13 Spānija/Komisija 2015. gada 23. septembrī iesniedza Spānijas Karaliste

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/24

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2015. gada 15. jūlija spriedumu lietā T-561/13 Spānija/Komisija 2015. gada 23. septembrī iesniedza Spānijas Karaliste
   (Lieta C-506/15 P)
   (2015/C 381/26)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Spānijas Karaliste (pārstāvis – M. A. Sampol Pucurull)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               katrā ziņā apmierināt apelācijas sūdzību un daļēji atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedumu lietā T-561/13;

               —

               daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir izslēgti Spānijas Karalistes izdevumi EUR 7 57  968,97 apmērā saistībā ar CANH (kompensācijas pabalsts pastāvīgu nelabvēlīgu dabas apstākļu apgabalos) atbalstu Galīcijas Lauku attīstības programmas 2007-2013. gadam ietvaros saistībā ar “nelabvēlīgiem dabas apstākļiem” (211 un 212 pasākums);

               —

               katrā ziņā piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Pirmais pamats: ar pirmo pamatu Spānijas Karaliste apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā nav pati pēc savas ierosmes izvērtējusi būtisku formas prasību pārkāpumu, ciktāl Eiropas Komisija ir pieņēmusi apstrīdēto lēmumu, pārsniedzot saprātīgu termiņu.

      Otrais pamats: ar otro pamatu apelācijas sūdzībā ir apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pārkāpjot Komisijas 2006. gada 7. decembra Regulas (EK) Nr. 1975/2006, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1698/2005 attiecībā uz pārbaudes kārtību, kā arī savstarpējo atbilstību saistībā ar lauku attīstības atbalsta pasākumiem (1), 10. un 14. pantu un Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko ievieš kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (2), 35. pantu, ciktāl tā ir atzinusi, ka šajos noteikumos Spānijas iestādēm ir paredzēts pienākums veikt dzīvnieku uzskaitīšanu pārbaužu uz vietas laikā.

      (1)  OV L 368, 74. lpp.

      (2)  OV L 141, 18. lpp.


title: Lieta T-603/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 27. marta rīkojums – Frank/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Pētniecības un inovāciju pamatprogramma “Apvārsnis 2020” — Uzaicinājumi iesniegt priekšlikumus un saistītās darbības atbilstoši darba programmai CER 2015 — ERCEA lēmums, ar kuru prasītājas iesniegtais priekšlikums atzīts par neatbilstošu — Komisijas netiešs lēmums, ar ko noraidīta administratīva sūdzība par ERCEA lēmumu — Nepareiza atbildētāja norādīšana — Nepieņemamība

text:
               6.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/19

         Vispārējās tiesas 2017. gada 27. marta rīkojums – Frank/Komisija
   (Lieta T-603/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Pētniecības un inovāciju pamatprogramma “Apvārsnis 2020” - Uzaicinājumi iesniegt priekšlikumus un saistītās darbības atbilstoši darba programmai CER 2015 - ERCEA lēmums, ar kuru prasītājas iesniegtais priekšlikums atzīts par neatbilstošu - Komisijas netiešs lēmums, ar ko noraidīta administratīva sūdzība par ERCEA lēmumu - Nepareiza atbildētāja norādīšana - Nepieņemamība)
   (2017/C 178/25)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Regine Frank (Bonna, Vācija) (pārstāvji – sākotnēji W. Trautner, vēlāk E. Niitväli, M. Reysen, vēlāk E. Niitväli, M. Reysen un S. Wachs, un visbeidzot S. Conrad, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal un B. Conte)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūras (ERCEA) 2015. gada 5. jūnija lēmumu, kas saistībā ar programmu “ERC starting grant”, attiecās uz prasītājas priekšlikumu Nr. 680151, kurš pirmajā posmā netika novērtēts pozitīvi un netika pielaists pārbaudei otrajā posmā, un Komisijas netiešo lēmumu noraidīt prasītājas atbilstoši Padomes 2002. gada 19. decembra Regulas (EK) Nr. 58/2003, ar ko nosaka statūtus izpildaģentūrām, kurām uztic konkrētus Kopienas programmu pārvaldības uzdevumus (OV 2003, L 11, 1. lpp.), 22. panta 1. punktam iesniegto administratīvo sūdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt ka nepieņemamu;

               2)

               Regine Frank un Eiropas Komisija sedz katra savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 48, 8.2.2016.


title: Lieta C-376/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. jūnijā iesniedza Supreme Court (Īrija) – The Minister for Justice and Equality Ireland and the Attorney General/Arkadiusz Piotr Lipinski

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. jūnijā iesniedza Supreme Court (Īrija) – The Minister for Justice and Equality Ireland and the Attorney General/Arkadiusz Piotr Lipinski

   (Lieta C-376/17)
   (2017/C 283/35)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: The Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General

      Atbildētājs: Arkadiusz Piotr Lipinski

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ja kompetentā dalībvalsts tiesa ir atzinusi personu par vainīgu un piespriedusi sodu un sākotnējais viņai piespriestais sods pēc tam apelācijas instancē ir grozīts un šā (apelācijas instancē grozītā) soda izpilde vēlāk tiek apturēta, bet pēc tam atjaunota, jo attiecīgā soda izpildes apturēšana ir atcelta, vai Pamatlēmuma (1) 4.a pantā atrodamais jēdziens “lietas izskatīšana” ir jāinterpretē tādējādi, ka

                           a)

                           tas attiecas tikai uz procesu, kura rezultātā tika konstatēta personas vaina un piespriests sods pirmajā instancē (turpmāk tekstā – “pirmajā instancē piespriestais sods”); vai

                           b)

                           tas attiecas uz a) punktā minēto un/vai kādu no vai visiem šiem jautājumiem:

                                       i)

                                       jebkādu pēc a) punktā minētā procesa sekojošu pārsūdzības procesu, kurā pirmajā instancē piespriestais sods tiek grozīts (turpmāk tekstā – “grozītais sods”);

                                       ii)

                                       procesu, kura rezultātā tiek apturēta grozītā soda (vai tā daļas) izpilde;

                                       iii)

                                       procesu, kura rezultātā tiek atcelta grozītā soda (vai tā daļas) izpildes apturēšana?

               2)

               Ja jēdziens “lietas izskatīšana” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz vai ietver jebkādu pārsūdzības procesu, kura rezultātā tika piespriests grozītais sods, vai tas, ka nav ticis norādīts fakts, ka personai, kuras nodošana tiek lūgta, ir ticis paziņots par attiecīgo pārsūdzību un tā ir piedalījusies pārsūdzības tiesvedībā, izraisa Eiropas apcietināšanas ordera spēkā neesamību, kaut arī, ņemot vērā pieprasījumu saņēmušajā valstī notiekošā procesa gaitā sniegtu papildinformāciju, ir konstatēts, ka attiecīgajai personai faktiski ir paziņots par pārsūdzības tiesvedību un viņa šajā tiesvedībā ir piedalījusies?

      (1)  Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmums par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV 2002, L 190, 1. lpp.).


title: Lieta T-532/17: Prasība, kas celta 2017. gada 11. augustā – Coral Venture/VNV

text:
               23.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/22

         Prasība, kas celta 2017. gada 11. augustā – Coral Venture/VNV
   (Lieta T-532/17)
   (2017/C 357/30)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Coral Venture, S.L. (Madride, Spānija) (pārstāvis – M. Niño Camazón, advokāte)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītājas prasījumi:

               —

               uzskatīt par iesniegtu prasību par VNV 2017. gada 7. jūnijā pieņemtā lēmuma (SRB/EES/2017/08) atcelšanu, ar kuru tika nolemts piemērot noregulējumu sabiedrībai Banco Popular Español SA un apstiprināt noregulējuma shēmu, kas ietver sabiedrībai piemērojamos noregulējuma pasākumus un, ievērojot atbilstošo procedūru, atzīt prasītājas prasījumus par pilnībā pamatotiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta C-210/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 9. maijā iesniedza Cour de cassation (Beļģija) — État belge/Medicom sprl

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 9. maijā iesniedza Cour de cassation (Beļģija) — État belge/Medicom sprl

   (Lieta C-210/11)
   2011/C 211/28
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: État belge

      Atbildētāja: Medicom sprl

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (1), 6. panta 2. punkta pirmās daļas a) apakšpunkts un 13. panta B daļas b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem pretrunā ir tas, ka sabiedrībai, kas ir nodokļa maksātāja un kas ir apveltīta ar juridiskās personas statusu, piederoša visa vai daļas nekustamā īpašuma, kas ir pilnībā paredzēts tās saimnieciskajai darbībai, lietošana sabiedrības pārvaldnieku, vadītāju vai uzņēmējsabiedrības biedru un viņu ģimenes vajadzībām tiek uzskatīta par pakalpojumu sniegšanu, kas kā nekustamā īpašuma noma vai īre minētā 13. panta B daļas b) apakšpunkta izpratnē atbrīvota no aplikšanas ar nodokli, ja par to netiek maksāta nekāda īres maksa naudā kā atlīdzība par šādu lietošanu, bet tā ir uzskatāma par priekšrocību natūrā, kas apliekama ar ienākuma nodokli, kas piemērojams pārvaldniekiem, un tādēļ šāda lietošana nodokļu ziņā ir uzskatāma par atlīdzību par daļu darba, ko veic pārvaldnieki, vadītāji vai uzņēmējsabiedrības biedri?

               2)

               Vai šīs tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka minētais atbrīvojums šādā gadījumā ir piemērojams, ja sabiedrība nepierāda, ka pastāv obligāta saikne starp saimnieciskās darbības veikšanu un visa vai daļas nekustamā īpašuma nodošanu pārvaldnieku, vadītāju vai uzņēmējsabiedrības biedru rīcībā, un vai šādā gadījumā pietiek ar netiešas saiknes pastāvēšanu?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta T-320/09: Vispārējās tiesas 2015. gada 22. aprīļa spriedums – Planet/Komisija Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzība — Agrās brīdināšanas sistēma (ABS), kas ļauj noteikt ar iepirkumu konkursu uzvarētājiem saistītā riska līmeni — OLAF izmeklēšana par publiskā iepirkuma līguma attiecībā uz institucionālās modernizācijas projektu Sīrijā īstenošanu — Lēmumi aktivizēt brīdinājumu W1a un W1b — Juridiskais pamats — Pamattiesības — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/8

         Vispārējās tiesas 2015. gada 22. aprīļa spriedums – Planet/Komisija
   (Lieta T-320/09) (1)

   (Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzība - Agrās brīdināšanas sistēma (ABS), kas ļauj noteikt ar iepirkumu konkursu uzvarētājiem saistītā riska līmeni - OLAF izmeklēšana par publiskā iepirkuma līguma attiecībā uz institucionālās modernizācijas projektu Sīrijā īstenošanu - Lēmumi aktivizēt brīdinājumu W1a un W1b - Juridiskais pamats - Pamattiesības - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2015/C 190/08)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – V. Christianos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Triantafyllou un F. Dintilhac)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) lēmumus, ar kuriem tika pieprasīts reģistrēt prasītāju agrās brīdināšanas sistēmā (ABS), kā arī Komisijas lēmumus aktivizēt W1a brīdinājumu un vēlāk W1b brīdinājumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) lēmumus, ar kuriem tika pieprasīts reģistrēt Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion agrās brīdināšanas sistēmā (ABS), kā arī Eiropas Komisijas lēmumus aktivizēt attiecībā uz to W1a un W1b brīdinājumu;

               2)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 267, 7.11.2009.


title: Lieta T-598/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. jūnija spriedums — MPDV Mikrolab /ITSB ( “Lean Performance Index” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Lean Performance Index” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/73

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. jūnija spriedums — MPDV Mikrolab/ITSB (“Lean Performance Index”)
   (Lieta T-598/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Lean Performance Index” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   2013/C 225/162
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor (Mosbach, Vācija) (pārstāvis — W. Göpfert, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — G. Marten un R. Pethke)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 15. septembra lēmumu lietā R 131/2011-1 attiecībā uz vārdiskas preču zīmes “Lean Performance Index” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               MPDV Mikrolab GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 32, 4.2.2012.


title: Lieta T-302/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 20. jūnija rīkojums – Torrefacção Camelo /ITSB – Lorenzo Pato Hermanos  (Kafijas iepakojuma ornaments)

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/59

         Vispārējās tiesas 2014. gada 20. jūnija rīkojums – Torrefacção Camelo/ITSB – Lorenzo Pato Hermanos (Kafijas iepakojuma ornaments)
   (Lieta T-302/12) (1)

   2014/C 292/74
   Tiesvedības valoda – spāņu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 273, 8.9.2012.


title: lieta T-108/05: Prasība pret Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju, ko Suzy Frederic-Leemans iesniedza 2005. gada 22. februārī

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/30

         Prasība pret Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju, ko Suzy Frederic-Leemans iesniedza 2005. gada 22. februārī
   (lieta T-108/05)
   (2005/C 115/55)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 22. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju, ko cēla Sjūzija Frederika-Lēmansa [Suzy Frederic-Leemans], ar dzīvesvietu Lāsā [Lahas] (Francija), kuru pārstāv Žoržs Vandersandens [Georges Vandersanden], Lora Levi [Laure Levi] un Aurora Finheleštaina [Aurore Finchelstein], avocats.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt prasītājas pensijas izmaksu apliecinošo dokumentu par 2004. gada maiju, lai piemērotu korekcijas koeficientu atbilstoši līmenim viņas dzīvesvietas valsts galvaspilsētā vai vismaz tādu korekcijas koeficientu, kas atbilstoši atspoguļo dzīves dārdzību vietā, kur prasītāja tērē līdzekļus, un tādējādi nodrošinātu līdzvērtības principa ievērošanu;

               2)

               piespriest Eiropas Ekonomikas un sociālajai komitejai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā izvirzītie pamati un argumenti ir līdzīgi tiem, kas izvirzīti lietā T-35/05 Elisabeth Agne-Dapper u. c./Komisija.


title: Lieta T-115/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 30. maija spriedums — Buzil - Werk Wagner /ITSB — Roca Sanitario ( “Roca” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Roca” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “ROCA” un agrāka starptautiska grafiska preču zīme “Roca” — Relatīvs atteikuma pamats — Preču līdzība — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/75

         Vispārējās tiesas 2013. gada 30. maija spriedums — Buzil-Werk Wagner/ITSB — Roca Sanitario (“Roca”)
   (Lieta T-115/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Roca” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “ROCA” un agrāka starptautiska grafiska preču zīme “Roca” - Relatīvs atteikuma pamats - Preču līdzība - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 225/168
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Buzil-Werk Wagner GmbH & Co. KG (Memmingen, Vācija) (pārstāvis — D. Waldhauser, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — G. Schneider un M. Lenz)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Roca Sanitario, SA (Barselona, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 9. janvāra lēmumu lietā R 1907/2010-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Roca Sanitario, SA un Buzil-Werk Wagner GmbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Buzil-Werk Wagner GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 157, 2.6.2012.


title: Lieta T-695/16 P: Vispārējās tiesas 2017. gada 18. jūlija spriedums – Komisija/RN Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Pārdzīvojušais laulātais — Pensijas — Apgādnieka zaudējuma pensija — Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 20. pants — Dalības tiesību nosacījumi — Kļūda tiesību piemērošanā

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/46

         Vispārējās tiesas 2017. gada 18. jūlija spriedums – Komisija/RN

   (Lieta T-695/16 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Pārdzīvojušais laulātais - Pensijas - Apgādnieka zaudējuma pensija - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 20. pants - Dalības tiesību nosacījumi - Kļūda tiesību piemērošanā)
   (2017/C 283/71)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A.-C. Simon, F. Simonetti un G. Gattinara)

      Pārējie lietas dalībnieki: RN (pārstāvis – F. Moyse, advokāts) un Eiropas Parlaments (pārstāvji – M. Ecker un E. Taneva)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 20. jūlija spriedumu RN/Komisija (F-104/15, EU:F:2016:163), kurā ir lūgts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 20. jūlija spriedumu RN/Komisija (F-104/15);

               2)

               lietu nosūtīt izskatīšanai citai Vispārējās tiesas palātai, kas nav lēmusi par šo apelācijas sūdzību;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 441, 28.11.2016.


title: Lieta T-486/11: Prasība, kas celta 2011. gada 2. septembrī — Telekomunikacja Polska /Komisija

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/27

         Prasība, kas celta 2011. gada 2. septembrī — Telekomunikacja Polska/Komisija
   (Lieta T-486/11)
   2011/C 340/56
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Telekomunikacja Polska SA (Varšava, Polijas Republika) (pārstāvji — M. Modzelewska de Raad, P. Paśnik, S. Hautbourg, lawyers, C. Vajda, QC, un A. Howard, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Komisijas 2011. gada 22. jūnija Lēmumu C(2011) 4378, galīgā redakcija; pakārtoti

               —

               pilnībā atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu; vai, pakārtoti

               —

               attiecīgi samazināt tajā noteiktā naudas soda apmēru, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots,

                           —

                           ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un argumentācijā, jo nav pierādītas leģitīmas intereses veikt izmeklēšanu un pieņemt lēmumu par pārkāpumu attiecībā uz rīcību, kas veikta pagātnē;

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots,

                           —

                           ka apstrīdētā lēmuma 2. pants ir pretrunā Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (turpmāk tekstā — “ECPAK”) 6. pantam un/vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā — “Harta”) 47. pantam, ciktāl tajā paredzēts, ka administratīva iestāde, proti Komisija, var izvirzīt apsūdzību krimināllietā, tā vietā, lai to darītu neatkarīga tiesa saskaņā ar 6. pantā ietvertajām garantijām;

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots,

                           —

                           ka 2. pants nav spēkā, jo Komisija nav ievērojusi prasītājas tiesības uz aizstāvību administratīvā procesa laikā, jo tā nav paudusi savu nostāju par atbildību pastiprinošiem vai mīkstinošiem apstākļiem attiecībā uz naudas soda aprēķināšanu;

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek prasīta

                           —

                           naudas soda samazināšana, pamatojoties uz to, ka Komisija esot kļūdījusies, novērtējot pārkāpuma smagumu, un pārkāpusi samērīguma principu, nosakot naudas soda pamatlikmi:

                                       a)

                                       [tiek apgalvots, ka] nav ņemts vērā tas, ka pārkāpums ietvēra dažādas darbības, no kurām katra bija atšķirīga ilguma un intensitātes;

                                       b)

                                       [tiek apgalvots, ka] ir pieļautas kļūdas vērtējumā, secinot, ka pārkāpumam bija reāla negatīva ietekme uz konkurenci un patērētājiem attiecīgajā tirgū.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek prasīta

                           —

                           naudas soda samazināšana, pamatojoties uz to, ka Komisija neatbilstoši un negodīgi nav ņēmusi vērā atbildību mīkstinošus apstākļus:

                                       a)

                                       [tā neesot ņēmusi vērā] kompensācijas pasākumus, ko īstenojusi prasītāja, veicot būtiskus ieguldījumus, lai Polijā uzlabotu platjoslas infrastruktūru, kas ir ieguvums konkurentiem un patērētājiem;

                                       b)

                                       [tā neesot] atzinusi pārkāpuma brīvprātīgu pārtraukšanu;

                                       c)

                                       [tā neesot ņēmusi vērā] prasītājas izteikto piedāvājumu uzņemties saistības.


title: Lieta T-259/06: Prasība, kas celta 2006. gada 20. septembrī — Torres pret ITSB — Navisa Industrial Vinícola Española ( MANSO DE VELASCO )

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/52

         Prasība, kas celta 2006. gada 20. septembrī — Torres pret ITSB — Navisa Industrial Vinícola Española (“MANSO DE VELASCO”)
   (Lieta T-259/06)
   (2006/C 294/108)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Miguel Torres, S. A., Barselona (Spānija) (pārstāvji — E. Armijo Chávarri un A. Castán Pérez-Gómez, abogados)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Navisa Industrial Vinícola Española, S.A.

   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Biroja Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 29. jūnija lēmumu, kas pieņemts lietā R 865/2005-1 un piespriest Birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “MANSO DE VELASCO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē — pieteikums Nr. 2.261.527

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Navisa Industrial Vinícola Española, S. A.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums, uz ko atsaucas iebildumu procesā: Spānijas vārdiska preču zīme “VELASCO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt un reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums tādēļ, ka nepastāv konfliktējošo apzīmējumu sajaukšanas iespēja, kas tos padarītu par nesaderīgiem

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.)


title: Lieta T-378/02: Pirmās instances tiesas 2007. gada 16. maija rīkojums — Technische Glaswerke Ilmenau /Komisija

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/41

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 16. maija rīkojums — Technische Glaswerke Ilmenau/Komisija
   (Lieta T-378/02) (1)

   (2007/C 183/79)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 55, 8.3.2003.


title: Lieta F-79/09: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 14. septembra spriedums — AE /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Sociālais nodrošinājums — Nelaimes gadījumu un arodslimību apdrošināšana — Civildienesta noteikumu 73. pants — Atteikums atzīt, ka slimība ir arodslimība — Paaugstināts jūtīgums pret elektromagnētisko lauku)

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/48

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 14. septembra spriedums — AE/Komisija
   (Lieta F-79/09)
   (Civildienests - Ierēdņi - Sociālais nodrošinājums - Nelaimes gadījumu un arodslimību apdrošināšana - Civildienesta noteikumu 73. pants - Atteikums atzīt, ka slimība ir arodslimība - Paaugstināts jūtīgums pret elektromagnētisko lauku)
   2010/C 317/84
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AE (Muchamiel, Spānija) (pārstāvji — L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji J. Currall un D. Martin, pēc tam J. Currall un J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Prasība, pirmkārt, atcelt 2008. gada 15. decembra iecēlējinstitūcijas lēmumu, kurš tika saņemts 2009. gada 16. janvārī un ar kuru tika noraidīts prasītāja lūgums viņa slimību atzīt par arodslimību Civildienesta noteikumu 73. panta izpratnē, un, otrkārt, ciktāl nepieciešams, atcelt 2009. gada 11. jūnija lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītāja sūdzība. Prasība par zaudējumu atlīdzību EUR 12 000 apmērā ciestā morālā kaitējuma atlīdzināšanai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Komisija samaksā AE EUR 2 000;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina ceturtdaļu no prasītāja tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               prasītājs sedz trīs ceturtdaļas savu tiesāšanās izdevumu pats.


title: lieta T-395/05: Prasība, kas celta  2005. gada 31. oktobrī  —  Multikauf  pret ITSB

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/34

         Prasība, kas celta 2005. gada 31. oktobrī — Multikauf pret ITSB
   (lieta T-395/05)
   (2006/C 48/67)
   Valoda, kurā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Multikauf Warenhandelsgesellschaft mbH, Krailing (Vācija) (pārstāvis — M. Bahmann, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Demo Holding S.A., Luksemburga (Luksemburga)
   Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 20. jūnija lēmumu apelācijas procesā R 895/2004-1, kurš prasītājas procesa pilnvarotajam ar DHL pastu ir piegādāts 2005. gada 31. augustā;

               —

               noraidīt iebildumus, ko 2001. gada 18. septembrī trešās personas procesa pilnvarotais iesniedza pret Kopienas preču zīmes Nr. 1841121 “webmulti” reģistrāciju.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “webmulti” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 7., 8., 9., 16., 20., 21., 25. un 30. klasē — pieteikums Nr. 1 841 121

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Demo Holding S.A.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas, valsts un starptautiskas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “WEB” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 9. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt un pieteikumu attiecībā uz noteiktām pieteiktām precēm noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: prasītājas apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: ar iebildumiem saistītās preču zīmes attiecībā uz noteiktu preču daļu netika izmantotas


title: Lieta T-423/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 19. maija spriedums — Ryanair /Komisija (Valsts atbalsts — Konkurence — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Aviācijas nozare — Minhenes lidostas 2. termināla ekskluzīva izmantošana — Prasība sakarā ar bezdarbību — Komisijas nostājas formulēšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Pienākums rīkoties — Trūkums)

text:
               2.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/12

         Vispārējās tiesas 2011. gada 19. maija spriedums — Ryanair/Komisija
   (Lieta T-423/07) (1)

   (Valsts atbalsts - Konkurence - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Aviācijas nozare - Minhenes lidostas 2. termināla ekskluzīva izmantošana - Prasība sakarā ar bezdarbību - Komisijas nostājas formulēšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Pienākums rīkoties - Trūkums)
   2011/C 194/16
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ryanair Ltd (Dublina, Īrija) (pārstāvis — E. Vahida, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Flynn, S. Noë un E. Righini)

      Priekšmets

   Prasība konstatēt Komisijas bezdarbību, jo tā prettiesiski atturējās formulēt nostāju attiecībā uz prasītājas sūdzību, kas attiecās, pirmkārt, uz varbūtējo Vācijas Federatīvās Republikas piešķirto atbalstu Lufthansa un tās Star Alliance partneriem, piešķirot tiem Minhenes (Vācija) lidostas 2. termināla ekskluzīvas izmantošanas tiesības, un, otrkārt, varbūtējo dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu no Minhenes lidostas puses

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               vairs nav jāspriež par Ryanair Ltd iesniegtajiem prasījumiem sakarā ar bezdarbību attiecībā uz varbūtējo valsts atbalstu Lufthansa labā;

               2)

               noraidīt Ryanair iesniegtos prasījumus sakarā ar bezdarbību attiecībā uz varbūtējo valsts atbalstu Lufthansa Star Alliance partneru labā;

               3)

               noraidīt Ryanair iesniegtos prasījumus sakarā ar bezdarbību attiecībā uz varbūtējo dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu;

               4)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina pusi no Ryanair tiesāšanās izdevumiem;

               5)

               Ryanair sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem pati.

      (1)  OV C 8, 12.01.2008.


title: Lieta T-255/06: Prasība, kas celta 2006. gada 15. septembrī — Budějovický Budvar pret ITSB — Anheuser-Busch (BUD)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/39

         Prasība, kas celta 2006. gada 15. septembrī — Budějovický Budvar pret ITSB — Anheuser-Busch (BUD)
   (Lieta T-255/06)
   (2006/C 281/69)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Budějovický Budvar, národní podnik, České Budějovice (Čehijas Republika) (pārstāvis — F. Fajgenbaum, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Anheuser-Busch, Incorporated
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 28. jūnijā pieņemto apstrīdēto lēmumu R 241/2005-2;

               —

               noraidīt Kopienas preču zīmes “BUD” reģistrācijas pieteikumu Nr. 1257849 attiecībā uz visām precēm, kas ietilpst 16., 21., 25. un 32. klasē;

               —

               nosūtīt ITSB Pirmās instances tiesas pieņemto lēmumu;

               —

               piespriest sabiedrībai Anheuser-Busch atlīdzināt visas izmaksas un tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Anheuser-Busch, Incorporated

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “BUD” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16., 21., 25. un 32. klasē; reģistrācijas pieteikums Nr. 1257849

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: aizsargāta izcelsmes nosaukuma “BUD”, kas apzīmē alu, tiesības

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 40/94 (1) 62. panta 1. punkta, kā arī īstenošanas Regulas Nr. 2868/95 (2) 20. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot kompetenta lemt par prasītājas norādītā izcelsmes nosaukuma spēkā esamību tās iebildumu ietvaros. Tāpat tā norāda, ka apzīmējums “BUD” ir aizsargāts izcelsmes nosaukums gan Francijā, gan Austrijā. Turklāt prasītāja atsaucas uz kļūdainu Regulas Nr. 40/94 8. panta 4. punkta piemērošanu sakarā ar to, ka, pēc viņas domām, izcelsmes nosaukums “BUD” ir darījumos izmantots apzīmējums.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.)

      (2)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1995, L 303, 1. lpp.)


title: Lieta T-569/10: Prasība, kas celta 2010. gada 13. decembrī — Bimbo /ITSB — Panrico ( “BIMBO DOUGHNUTS” )

text:
               12.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/15

         Prasība, kas celta 2010. gada 13. decembrī — Bimbo/ITSB — Panrico (“BIMBO DOUGHNUTS”)
   (Lieta T-569/10)
   2011/C 46/29
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bimbo, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis — J. Carbonell Callicó, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Panrico, SL (Barselona, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 7. oktobra lēmumu lietā R 838/2009-4 un apmierināt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 5096847;

               —

               pakārtoti, atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 7. oktobra lēmumu lietā R 838/2009-4 un

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “BIMBO DOUGHNUTS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 5096847

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas vārdiskas preču zīmes “DONUT” reģistrācija Nr. 399563 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē,; Spānijas grafiskas preču zīmes “donuts” reģistrācija Nr. 643273 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē; Spānijas vārdiskas preču zīmes “DOGHNUTS” reģistrācija Nr. 1288926 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē; Spānijas grafiskas preču zīmes “donuts” reģistrācija Nr. 2518530 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē; Portugāles vārdiskas preču zīmes “DONUTS” reģistrācija Nr. 316988 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē; starptautiska vārdiskas preču zīmes “DONUT” reģistrācija Nr. 355753 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē; starptautiska grafiskas preču zīmes “donuts” reģistrācija Nr. 814272 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. un 76. pants, jo Apelāciju padome neesot ņēmusi vērā faktus un pierādījumus, kurus lietas dalībnieki bija iesnieguši savlaicīgi, un ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, jo Apelāciju padome esot kļūdaini izvērtējusi sajaukšanas iespēju


title: Lieta C-170/12: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums ( Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Peter Pinckney/KDG médiatech AG (Regula (EK) Nr. 44/2001 — Jurisdikcija — Lietas, kas attiecas uz neatļautu darbību vai kvazideliktu — Autora mantiskās tiesības — Aizsargātu darbu reproducējošs materiālais nesējs — Ievietošana tiešsaistē — Kaitējuma rašanās vietas noteikšana)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/27

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Peter Pinckney/KDG médiatech AG

   (Lieta C-170/12) (1)

   (Regula (EK) Nr. 44/2001 - Jurisdikcija - Lietas, kas attiecas uz neatļautu darbību vai kvazideliktu - Autora mantiskās tiesības - Aizsargātu darbu reproducējošs materiālais nesējs - Ievietošana tiešsaistē - Kaitējuma rašanās vietas noteikšana)
   2013/C 344/45
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Peter Pinckney

      Atbildētāja: KDG médiatech AG

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 19. nod., 4. sēj., 42. lpp.) 5. panta 3. punkta interpretācija — Valsts tiesas jurisdikcija lietās, kas attiecas uz neatļautu darbību vai kvazideliktu — Kritēriji, lai noteiktu “vietu, kur iestājies vai var iestāties notikums, kas rada kaitējumu” — Autora mantisko tiesību aizskārums, kas izdarīts, tiešsaistē ievietojot dematerializētu saturu vai šo saturu reproducējošu materiālo nesēju — Sabiedrībai paredzēts saturs

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka autora mantisko tiesību, kuras tiek garantētas tiesas, kurā izskatīšanai ir iesniegts strīds, dalībvalstī, apgalvota aizskāruma gadījumā tai ir jurisdikcija izskatīt prasību par atbildību, ko cēlis darba autors pret citā dalībvalstī reģistrētu sabiedrību, kura šajā dalībvalstī ir reproducējusi šo darbu materiālā nesējā, kuru pēc tam trešā dalībvalstī reģistrētas sabiedrības pārdod, izmantojot interneta vietni, kas ir pieejama arī tiesas, kurā izskatīšanai ir iesniegts strīds, teritorijā. Šai tiesai ir jurisdikcija izskatīt tikai to kaitējumu, kas radīts tās dalībvalsts teritorijā, pie kuras tā pieder.

      (1)  OV C 174, 16.6.2012.


title: Lieta T-12/12: Prasība, kas celta 2012. gada 12. janvārī — Laboratoires CTRS /Komisija

text:
               25.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 58/15

         Prasība, kas celta 2012. gada 12. janvārī — Laboratoires CTRS/Komisija
   (Lieta T-12/12)
   2012/C 58/29
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laboratoires CTRS (Boulogne-Billancourt, Francija) (pārstāvji — K. Bacon, Barrister, M. Utges Manley, Solicitor, un M. Barnden, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi:

               —

               saskaņā ar LESD 265. pantu atzīt, ka atbildētāja ir prettiesiski atturējusies rīkoties, kas ir pretrunā Regulas (EK) Nr. 726/2004 (1) 10. panta 2. punktam;

               —

               pakārtoti, atcelt atbildētājas 2011. gada 5. decembra lēmumu, ar kuru tiek atteikts piešķirt tirdzniecības atļauju saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 726/2004, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu attiecībā uz saskaņā ar LESD 265. pantu iesniegto prasību par prettiesisku bezdarbību tiek apgalvots, ka atteikums pieņemt galīgo lēmumu par lūgumu izsniegt [tirdzniecības] atļauju Orphacol ir pretrunā Regulas (EK) Nr. 726/2004 10. panta 2. punktam, kurā ir paredzēts, ka galīgais lēmums ir jāpieņem noteiktā laika posmā saskaņā ar Komitoloģijas procedūras rezultātu.

               2)

               Ar otro pamatu attiecībā uz prasību atcelt tiesību aktu, kas pakārtoti iesniegta saskaņā ar LESD 263. pantu, tiek apgalvots, ka, pieņemot lēmumu, ko Komitoloģijas procedūras laikā noraidīja gan Pastāvīgā komiteja, gan Apelācijas komiteja, atbildētāja ir pārkāpusi Regulu (EK) Nr. 182/2011 (2) un Regulu (EK) Nr. 726/2004.

               3)

               Ar trešo pamatu attiecībā uz prasību atcelt tiesību aktu, kas pakārtoti iesniegta saskaņā ar LESD 263. pantu, tiek apgalvots, ka lēmumā katrā ziņā ir pieļautas būtiskas juridiskas kļūdas Direktīvas 2001/83/EK (ar grozījumiem) (3) interpretācijā un trūkumi pamatojumā, kas ir pretrunā LESD 296. pantam.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Regula (EK) Nr. 726/2004, ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (OV L 136, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regula (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (OV L 55, 13. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.).


title: Lieta T-139/12: Prasība, kas celta 2012. gada 28. martā — Wehmeyer /ITSB — Cluett, Peabody ( “Fairfield” )

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/25

         Prasība, kas celta 2012. gada 28. martā — Wehmeyer/ITSB — Cluett, Peabody (“Fairfield”)
   (Lieta T-139/12)
   2012/C 165/44
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wehmeyer GmbH & Co. KG (Aachen, Vācija) (pārstāvis — C. Weil, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Cluett, Peabody & Co. Inc. (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 19. janvāra lēmumu lietā R 2509/2010-1;

               —

               noraidīt iebildumus, ko iesniegusi otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, par Kopienas preču zīmes “Fairfield” reģistrācijas pieteikumu un

               —

               piespriest ITSB un otrai procesa Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas prasītājai radušies procesā Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Fairfield” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 14., 18. un 25. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6294342

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes “FAIRFIELD BY ARROW” reģistrācija Nr. 3079481 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji noraidīt apstrīdēto preču zīmi

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini konstatējusi, ka pastāvēja sajaukšanas iespēja starp divām preču zīmēm


title: Lieta C-124/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums  2006. gada 6. aprīlī  ( Gerechtshof te 's-Gravenhage  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Federatie Nederlandse Vakbeweging (FNV)  pret  Staat der Nederlanden  (Sociālā politika — Darba ņēmēju drošība un veselības aizsardzība darbā — Direktīva 93/104/EK — Tiesības uz apmaksātu ikgadēju atvaļinājumu — Finansiāla atlīdzība par obligātā apmaksātā ikgadējā atvaļinājuma laikposma neizmantošanu)

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/19

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 6. aprīlī (Gerechtshof te 's-Gravenhage lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Federatie Nederlandse Vakbeweging (FNV) pret Staat der Nederlanden

   (Lieta C-124/05) (1)

   (Sociālā politika - Darba ņēmēju drošība un veselības aizsardzība darbā - Direktīva 93/104/EK - Tiesības uz apmaksātu ikgadēju atvaļinājumu - Finansiāla atlīdzība par obligātā apmaksātā ikgadējā atvaļinājuma laikposma neizmantošanu)
   (2006/C 143/33)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof te 's-Gravenhage

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Federatie Nederlandse Vakbeweging (FNV)

      Atbildētāja: Staat der Nederlanden

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gerechtshof te 's-Gravenhage — 7. panta 2. punkta interpretācija Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīvā 93/104/EK par dažiem darba laika aspektiem (OV L 307, 18. lpp.) — Saderīgums ar valsts noteikumu, ar ko paredz iespēju rakstiski vienoties darba līguma laikā piešķirt finansiālu atlīdzību nākošajā gadā par ikgadējā atvaļinājuma minimuma neizmantošanu
   Rezolutīvā daļa:
   7. pants Eiropas Parlamenta un Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīvā 93/104/EK par dažiem darba laika organizācijas aspektiem, ko groza ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 22. jūnija Direktīvu 2000/34/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts, ka ar valsts noteikumu darba līguma laikā tās ikgadējā atvaļinājuma dienas Direktīvas 7. panta 1. punkta izpratnē, kas nav izmantotas attiecīgajā gadā, atļauj aizstāt ar finansiālu atlīdzību kādā no turpmākajiem gadiem.

      (1)  OV C 155, 25.6.2005.


title: Lieta T-324/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 16. maija spriedums — F /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Ekspatriācijas pabalsts — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Jēdziens starptautiska organizācija — Parastā dzīvesvieta un galvenā profesionālā darbība — Atteikums ar atpakaļejošu spēku piešķirt ekspatriācijas pabalstu — Nepamatotu maksājumu atgūšana)

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/20

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 16. maija spriedums — F/Komisija
   (Lieta T-324/04) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Ekspatriācijas pabalsts - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Jēdziens “starptautiska organizācija’ - Parastā dzīvesvieta un galvenā profesionālā darbība - Atteikums ar atpakaļejošu spēku piešķirt ekspatriācijas pabalstu - Nepamatotu maksājumu atgūšana)
   (2007/C 155/38)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: F, Rhode-Saint-Genèse (Beļģija) (pārstāvis — É. Boigelot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — H. Krämer, pārstāvis)
   Priekšmets
   Pirmkārt, lūgums atcelt Komisijas lēmumus, ar kuriem prasītājam ar atpakaļejošu spēku ir atteikts piešķirt ekspatriācijas pabalstu un noteikta metode šajā kontekstā nepienācīgi saņemto summu atgūšanai, un, otrkārt, lūgums atmaksāt visas summas, kas ir vai tiks ieturētas no prasītāja darba samaksas, sākot no 2004. gada februāra, pieskaitot procentus, kā arī lūgums atlīdzināt zaudējumus, kas, pēc prasītāja domām, tam ir radušies materiālā un morālā kaitējuma dēļ
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 300, 4.12.2004.


title: Lieta T-315/06: Prasība, kas celta 2006. gada 17. novembrī — Ercros pret ITSB — Degussa ( TAI CROS )

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/68

         Prasība, kas celta 2006. gada 17. novembrī — Ercros pret ITSB — Degussa (“TAI CROS”)
   (Lieta T-315/06)
   (2006/C 326/142)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ercros, SA, Barselona (Spānija) (pārstāvis — R. Thierie, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Degussa AG, Diseldorfa (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               “tikai un vienkārši grozīt” apstrīdēto lēmumu (ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 20. septembra lēmums lietā Nr. R 29/2006-1);

               —

               apmierināt iebildumus un noraidīt grafiskas preču zīmes “TAI CROS” reģistrācijas pieteikumu Nr. 2 768 851;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Degussa AG

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “TAI CROS” attiecība uz 1. klasē ietilpstošajām precēm (reģistrācijas pieteikums Nr. 2 768 851)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiskas Spānijas preču zīmes “CROS”, vārdiska Spānijas preču zīme “SOCIEDAD ANONIMA CROS”, grafiskas Spānijas preču zīmes “CROS”, kā arī vārdiska Spānijas preču zīme “ERCROS” attiecībā uz 1. klasē ietilpstošajām precēm

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm pastāvot sajaukšanas iespēja.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-479/07: Prasība, kas celta 2007. gada 26. oktobrī — Francijas Republika/Eiropas Savienības Padome

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/32

         Prasība, kas celta 2007. gada 26. oktobrī — Francijas Republika/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-479/07)
   (2007/C 297/52)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji — E. Belliard, G. de Bergues un A.-L. During)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — A. de Gregorio Merino un M.-M Joséphidès)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2007. gada 28. jūnija Regulu (EK) Nr. 809/2007, ar ko groza Regulas (EK) Nr. 894/97, (EK) Nr. 812/2004 un (EK) Nr. 2187/2005 attiecībā uz driftertīkliem (1);

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar savu prasības pieteikumu, kurš Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegts 2007. gada 10. oktobrī (saņemts pa faksu 2007. gada 5. oktobrī) un kurš, piemērojot Tiesas Statūtu 51. un 54. panta otro daļu, ar Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2007. gada 26. oktobra rīkojumu nodots Tiesai, prasītāja apstrīd Regulā Nr. 809/2007 Padomes izmantoto “driftertīklu” definīciju, ciktāl šaā definīcijā driftertīklu skaitā iekļauti stabilizētie tīkli, tādi kā “thonaille” veida tīkli. Regulās Nr. 894/207, Nr. 812/2004 un Nr. 2187/2005 paredzēto driftertīklu ierobežojumu paplašinot attiecībā uz “thonaille” veida tīkliem, konkrētajā regulā neesot ievērots gan pienākums norādīt pamatojumu, gan arī samērīguma princips un nediskriminācijas princips.
   Ar savu pirmo pamatu prasītāja, tātad, norāda, ka, apstrīdētajā regulā neminot, pirmkārt, iemeslus, kuru dēļ Padome nolēma stabilizētos tīklus iekļaut driftertīklu skaitā un tādējādi paplašināt šim tīklu veidam paredzētā aizlieguma materiālo piemērošanas jomu, un, otrkārt, zinātniskos un tehniskos viedokļus, pamatojoties uz kuriem tā pieņēma šo normu, Padome nav ievērojusi savu pienākumu norādīt pamatojumu.
   Ar otro pamatu prasītāja norāda, ka tādu stabilizēto tīklu kā “thonaille” veida tīklu aizliegums ir acīmredzami nepiemērots gan attiecībā uz iepriekš minētajās regulās nosprausto mērķi ierobežot zvejniecības, ko veic ar driftertīklu palīdzību, neierobežoto ekspansiju, gan arī attiecībā uz mērķi ierobežot piezveju. Tā kā to veic nelielā mērogā ar ierobežotu neliela izmēra kuģu skaitu, zvejniecība ar “thonaille” veida tīkliem ir amatnieku darbība, ko veic nelielā Vidusjūras piekrastes daļā un kam nav nekāda nekontrolējamas ekspansijas riska. Turklāt “thonaille” veida tīkli tiek tehniski adaptēti, lai piezvejas un it īpaši aizsargāto sugu piezvejas risku samazinātu līdz minimumam.
   Ar trešo pamatu prasītāja, visbeidzot, apgalvo, ka ir pārkāpts nediskriminācijas princips tādēļ, ka “thonaille” veida tīklu un driftertīklu situāciju apstrīdētā regula regulē vienādi, kaut arī, gan attiecībā uz “thonaille” veida tīklu specifiskajām tehniskajām īpašībām, gan arī attiecībā uz konkrēto kuģu nelielo skaitu un praktizējamo zvejniecības darbību samazināto nozveju vienas un otrās tīklu kategorijas situācija ir atšķirīga.

      (1)  OV L 182, 1. lpp.


title: Lieta C-322/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. jūnijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Global Starnet Ltd/Ministero dell’Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma Monopoli di Stato

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. jūnijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Global Starnet Ltd/Ministero dell’Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma Monopoli di Stato

   (Lieta C-322/16)
   (2016/C 343/37)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Global Starnet Ltd

      Pārējie lietas dalībnieki: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma Monopoli di Stato

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Galvenokārt: vai LESD 267. panta trešā daļa var tikt interpretēta tādējādi, ka pēdējās instances tiesai nav beznosacījuma pienākuma vērsties Tiesā ar prejudiciālu jautājumu par Savienības tiesību interpretāciju, ja attiecīgās tiesvedības gaitā Corte costituzionale [Konstitucionālā tiesa] jau ir izvērtējusi valsts tiesiskā regulējuma atbilstību Konstitūcijai, izmantojot būtībā tos pašus normatīvos kritērijus, kurus tiek lūgts interpretēt Tiesai, pat ja formāli tie atšķiras, jo ir noteikti Konstitūcijas, nevis Eiropas Līgumu normās?

               2)

               Pakārtoti gadījumā, ja Tiesa uz pirmo jautājumu par LESD 267. panta trešās daļas interpretāciju atbildētu tādējādi, ka prejudiciāls nolēmums ir jālūdz obligāti: vai normas un principi, kas ietverti LESD 26. pantā “Iekšējais tirgus”, 49. pantā “Tiesības veikt uzņēmējdarbību”, 56. pantā “Pakalpojumu sniegšanas brīvība”, 63. pantā “Kapitāla aprites brīvība” un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. pantā “Darījumdarbības brīvība”, kā arī tiesiskās paļāvības vispārējais tiesību princips (kas “ir viens no Savienības pamatprincipiem”, kā Tiesa ir nospriedusi 2013. gada 14. marta spriedumā lietā Agrargenossenschaft Neuzelle, C-545/11, EU:C:2013:169) liedz pieņemt un piemērot tādu valsts tiesisko regulējumu (Likuma Nr. 220/2010 1. panta 78. punkta b) apakšpunkta 4., 8., 9., 17., 23., 25. daļa), ar kuru attiecībā arī uz tiesību subjektiem, kuri jau ir saņēmuši licenci likumā atļauto azartspēļu pārvaldībai tiešsaistē, ir apstiprinātas jaunas prasības un jauni pienākumi, papildinot jau spēkā esošo vienošanos (un neparedzot pakāpeniskas pielāgošanās termiņu)?


title: Lieta C-130/10: Prasība, kas celta 2010. gada 11. martā — Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/26

         Prasība, kas celta 2010. gada 11. martā — Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-130/10)
   2010/C 134/40
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — E. Perillo, K. Bradley un A. Auersperger Matić)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2009. gada 22. decembra Regulu (ES) Nr. 1286/2009 (1), ar ko groza Regulu (EK) Nr. 881/2002 (2), ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban;

               —

               atstāt spēkā Padomes Regulas (ES) Nr. 1286/2009 sekas līdz brīdim, kad tā tiek aizstāta;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Eiropas Parlaments uzskata, ka Padomes 2009. gada 22. decembra Regula (ES) Nr. 1286/2009, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, nav spēkā šādu iemeslu dēļ:

               —

               ņemot vērā tās mērķi un saturu, piemērotais juridiskais pamats regulai ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 75. pants;

               —

               pakārtoti, neesot izpildīti nosacījumi Līguma par Eiropas Savienības darbību 215. panta izmantošanai, jo likumīgi netika iesniegts neviens priekšlikums un Padome iepriekš nebija pieņēmusi lēmumu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību V sadaļas 2. nodaļu;

         Gadījumā, ja Tiesa atceltu apstrīdēto regulu, Parlaments tomēr lūdz Tiesu izmantot savu rīcības brīvību saskaņā ar LESD 264. panta otro daļu, lai atstātu spēkā apstrīdētās regulas sekas līdz brīdim, kad tā tiek aizstāta.

      (1)  OV L 346, 42. lpp.

      (2)  OV L 139, 9. lpp.


title: Lieta F-46/15: Prasība, kas celta 2015. gada 20. martā – ZZ/Komisija

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/34

         Prasība, kas celta 2015. gada 20. martā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-46/15)
   (2015/C 190/40)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – J.-N. Louis, N. de Montigny un D. Verbeke, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Briseles Norēķinu biroja lēmumu, ar kuru ir atteikts prasītāja slimību atzīt par smagu slimību.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Briseles Norēķinu biroja vadītāja 2014. gada 27. maija lēmumu, ar kuru noraidīts lūgums atzīt prasītāja slimību par smagu slimību un viņa pieteikums par ar to saistīto medicīnisko izdevumu segšanu pilnā apmērā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-186/15: Prasība, kas celta 2015. gada 14. aprīlī – CSTP Azienda della Mobilità/Komisija

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/29

         Prasība, kas celta 2015. gada 14. aprīlī – CSTP Azienda della Mobilità/Komisija
   (Lieta T-186/15)
   (2015/C 190/32)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CSTP Azienda della Mobilità SpA (Salerno, Itālija) (pārstāvji – G. Capo un L. Visone, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 19. janvāra lēmumu par Itālijas sniegto valsts atbalstu SA.35842 (2014/C) (ex 2012/NN), kas prasītājai paziņots 2015. gada 19. februārī;

               —

               saskaņā ar LESD 263. un 264. pantu atzīt Eiropas Komisijas 2015. gada 19. janvāra lēmumu valsts atbalsta lietā SA.35842 (2014/C) (ex 2012/NN) (par EUR 4 9 51  838,00) par vispār spēkā neesošu ex tunc, ciktāl tajā ir noteikts, ka summas, kas atvēlētas kompensācijai par sabiedrisko pakalpojumu saistībām Regulas (EEK) Nr. 1191/69 izpratnē, proti, kompensācijas piešķiršana saskaņā ar šīs regulas 11. pantu par saistībām ievērot tarifu likmes vietējā sabiedriskā transporta nozarē ir uzskatāmas par nepaziņotu pasākumu, kas ir ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta izpratnē;

               —

               saskaņā ar LESD 263. un 264. pantu atzīt Eiropas Komisijas 2015. gada 19. janvāra lēmumu valsts atbalsta lietā SA.35842 (2014/C) (ex 2012/NN) (par EUR 4 9 51  838,00) par spēkā neesošu daļā, kurā Itālijas valstij ir noteikts pienākums veikt operatīvos pasākumus šā atbalsta atgūšanai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt CSTP tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-185/15 Buonotourist/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta T-50/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 15. marta spriedums — Ifemy's /ITSB — Dada & Co Kids ( “Dada & Co. Kids” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “Dada & Co. kids” reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka vārdiska preču zīme “DADA” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Agrākās preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 2. un 3. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts)

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/15

         Vispārējās tiesas 2011. gada 15. marta spriedums — Ifemy's/ITSB — Dada & Co Kids (“Dada & Co. Kids”)
   (Lieta T-50/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Dada & Co. kids” reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “DADA” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Agrākās preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 2. un 3. punkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts)
   2011/C 130/26
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ifemy's Holding GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis — H.-G. Augustinovskis [H.-G. Augustinowski], advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Foliārs-Mongirāls [A. Folliard-Monguiral])

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Dada &Co. Kids Srl (Prato [Prato], Itālija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 27. novembra lēmumu lietā R 911/2008-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ifemy's Holding GmbH un Dada &Co. Kids Srl

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Ifemy’s Holding GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 90, 18.04.2009.


title: Lieta F-32/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 15. septembra rīkojums — Perez Santander/Padome

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/85

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 15. septembra rīkojums — Perez Santander/Padome
   (lieta F-32/05) (1)

   2009/C 267/156

      Tiesvedības valoda — franču

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 193, 6.5.2008., 32. lpp. (Lieta sākotnēji bija reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-201/05 un tika nodota Eiropas Kopienu Civildienesta tiesai ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu).


title: Lieta T-39/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. janvārī — Evropaïki Dynamiki /Komisija

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/34

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. janvārī — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-39/08)
   (2008/C 92/69)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, Atēnas (Grieķija) (pārstāvis — N. Korogiannakis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu par prasītāja piedāvājuma noraidīšanu un līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu konkursā uzvarējušajam pretendentam;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājam ir radušies attiecīgās konkursa procedūras dēļ, EUR 441 564,50 apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājam visus juridiskos un citus izdevumus, kas tam radušies saistībā ar šo prasību, pat, ja prasība tiek noraidīta;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājam visus juridiskos un citus izdevumus, kas tam radušies saistībā ar šo prasību.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs iesniedza piedāvājumu, atsaucoties uz atbildētājas publicēto paziņojumu par atklātu konkursu par Komisijas e-apmācības interneta portāla (elearningeuropa.info) izvietošanu, vadību, uzlabošanu, attīstību un uzturēšanu (OV 2007/S 87-105977). Prasītājs apstrīd atbildētājas 2007. gada 12. novembra lēmumu, ar kuru tiek noraidīts prasītāja piedāvājums un prasītājs tiek informēts par to, ka līguma slēgšanas tiesības tiks piešķirtas citam pretendentam. Prasītājs turklāt pieprasa kompensāciju par iespējamajiem zaudējumiem, kas tam ir radušies konkursa procedūras dēļ.
   Prasības pamatojumam prasītājs norāda, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas novērtējumā un nav sniegusi pamatojumu atbilstoši EKL 253. pantam. Turklāt prasītājs apgalvo, ka atbildētāja, izvērtējot piedāvājumus, ir sajaukusi novērtēšanas kritērijus ar piešķiršanas kritērijiem, un izmantojusi novērtēšanas kritērijus, kas pirms piedāvājuma iesniegšanas termiņa beigām nebija darīti zināmi pretendentiem. Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka atbildētāja ir pārkāpusi nediskriminācijas principu.


title: Lieta T-467/17: Prasība, kas celta 2017. gada 26. jūlijā – Barata/Parlaments

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/33

         Prasība, kas celta 2017. gada 26. jūlijā – Barata/Parlaments
   (Lieta T-467/17)
   (2017/C 347/42)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carlos Manuel Henriques Barata (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji – G. Pandey, D. Rovetta un V. Villante, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošiem un atcelt, vajadzības gadījumā iepriekš atzīstot par prettiesisku un prasītājam atbilstoši LESD 277. pantam nepiemērojamu Paziņojumu par konkursu EP/CAST/S/16/2016 (1), šādus lēmumus un aktus:

                           —

                           cilvēkresursu attīstības direktora 2016. gada 26. oktobra lēmumu neiekļaut C. M. H. Barata I funkciju grupas līgumdarbinieku kandidātu saraksta projektā kā autovadītāju atbilstoši tā sauktajai 2016./2017. gada CAST līgumslēgšanas procedūrai;

                           —

                           ar 2016. gada 28. novembra e-pastu nosūtīto Parlamenta INLO ĢD lēmumu apstiprināt minēto lēmumu par C. M. H. Barata neiekļaušanu I funkciju grupas līgumdarbinieku kandidātu saraksta projektā kā autovadītāju atbilstoši tā sauktajai 2016./2017. gada CAST līgumslēgšanas procedūrai;

                           —

                           Eiropas Parlamenta Ģenerālsekretariāta Klaus Welle parakstītu 2017. gada 25. aprīļa lēmumu, kurš C. M. H. Barata ir paziņots ar ierakstītu vēstuli un ar ko ir noraidīta prasītāja 2017. gada 9. janvārī atbilstoši Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktam iesniegtā sūdzība;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam segt tiesāšanās izmaksas šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus, apgalvojot, ka ir pārkāpts Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 25. pants un LESD 296. pants, jo esot pieļauta acīmredzama kļūda prasītāja teorētisko zināšanu novērtējumā un acīmredzama kļūda faktu novērtējumā saistībā ar aptaujas veidlapas, kas it kā atbilstot dokumentam, ko prasītājs iesniedza konkursa gaitā, autentiskuma trūkumu. Acīmredzamā kļūda esot tikusi pieļauta tāpēc, ka Parlaments esot nepietiekami uzraudzījis tāda apakšuzņēmēja rūpību, kuram bija uzticēta 2016. gada CAST atlases procedūras pieteikumu izvērtēšana. Tas pats par sevi esot negatīvi ietekmējis pienākumu prasītājam sniegt pietiekamu pamatojumu.
   Prasītājs arī atsaucas uz efektīvas tiesību aizsardzības tiesā principa pārkāpumu, kas esot izdarīts, viņam liedzot tiesības uz aizstāvību un tiesības tikt uzklausītam, tādējādi pārkāpjot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantu, un izvirza iebildi par Paziņojuma par konkursa EP/CAST/S/16/2016 prettiesiskumu un nepiemērojamību.
   Prasītājs arī apgalvo, ka Parlaments, deleģējot atlases procedūru Ecole de Maîtrise Automobile (turpmāk tekstā – “apakšuzņēmējs”), uz kuru neattiecas Savienības Civildienesta noteikumi un Savienības Iestāžu rīcības kodekss, rīkojās ultra vires. Prasītāja ieskatā, tā rezultātā ir pārkāpts paziņojums par konkursu un Civildienesta noteikumu 30. pants kopsakarā ar Civildienesta noteikumu III pielikumu, pastiprinot iepriekš minēto labas pārvaldības pienākuma neizpildi.
   Prasītājs turklāt atsaucas uz Civildienesta noteikumu 1 panta, nediskriminācijas principa un samērīguma principa pārkāpumu saistībā to, kā Parlaments un/vai apakšuzņēmējs ir rīkojis konkursu, un saistībā otrās valodas izvēles ierobežojumiem attiecībā uz kandidātiem, kuri piedalās konkursā saistībā ar šo uzaicinājumu izteikt ieinteresētību.
   Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka ir pārkāpts vienlīdzīgu iespēju princips, kā arī LESD 296. panta 2. punkts un Civildienesta noteikumu 25. punkts – saistībā ar to, ka Parlaments un apakšuzņēmējs nav norādījuši savu lēmumu pamatojumu, ko pastiprina nepietiekama apakšuzņēmēja uzraudzība. Prasītājs apgalvo, ka tādējādi ir pārkāpts Paziņojums par konkursu EP/CAST/S/16/2016, labas pārvaldības princips, prasītāja tiesiskā paļāvība un vienlīdzīgas attieksmes princips.

      (1)  Uzaicinājums izteikt ieinteresētību – līgumdarbinieki – I funkciju grupa – autovadītāji (v/s) EP/CAST/S/16/2016 (OV 2016, C 131 A/01).


title: Lieta T-72/11: Prasība, kas celta 2011. gada 3. februārī — Sogepi Consulting y Publicidad /ITSB ( “ESPETEC” )

text:
               9.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/15

         Prasība, kas celta 2011. gada 3. februārī — Sogepi Consulting y Publicidad/ITSB (“ESPETEC”)
   (Lieta T-72/11)
   2011/C 113/31
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sogepi Consulting y Publicidad, SL (Vic, Spānija) (pārstāvji — J. P de Oliveira Vaz Miranda Sousa, T. Barceló Rebaque un N. Esteve Manasanch, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt un atsaukt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 12. novembra lēmumu lietā R 312/2010-2;

               —

               līdz ar to atļaut reģistrēt Kopienas preču zīmi “ESPETEC” Nr. 7 114 572 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ESPETEC” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: atteikt pieteiktās preču zīmes reģistrāciju

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo apzīmējumam “ESPETEC” netrūkstot atšķirtspējas, kad to aplūko neatkarīgi no reģistrācijai pieteiktajām precēm, un Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 3. punkta pārkāpums, jo preču zīmes “ESPETEC” izmantošanas tirgū pierādījumi esot tikuši sagrozīti un nepareizi izvērtēti

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta F-56/08: Prasība, kas celta 2008. gada 9. jūnijā — De Britto Patricio-Dias /Komisija

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/74

         Prasība, kas celta 2008. gada 9. jūnijā — De Britto Patricio-Dias/Komisija
   (Lieta F-56/08)
   (2008/C 209/136)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jorge De Britto Patricio-Dias, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — L. Massaux, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un apraksts
   Iecēlējinstitūcijas lēmuma noraidīt prasītāja lūgumu attiecināt uz viņu pamata režīmu par labu saviem bērniem atcelšana.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2008. gada 10. marta lēmumu Nr. R/559/07;

               —

               nospriest, ka uz viņa bērniem attiecas pamata režīms;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


               25.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/7

         EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 21. aprīlī iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-11/15)
   (2015/C 209/06)
   EBTA Uzraudzības iestāde (35 rue Belliard, B-1040 Brussels), ko pārstāvēja EBTA Uzraudzības iestādes pārstāvji Markus Schneider un Marlene Lie Hakkebo, 2015. gada 21. aprīlī iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               atzīst, ka Islande nav izpildījusi savas saistības saskaņā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIX pielikuma 7.a, 7.e un 7.i punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 25. oktobra Direktīva 2011/83/ES par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK), kas pielāgots Līgumam ar tā 1. protokolu, un saskaņā ar Līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu minēto aktu;

               2)

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2014. gada 24. novembrim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2014. gada 24. septembrī izdoto argumentēto atzinumu par to, ka valsts nav īstenojusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 25. oktobra Direktīvu 2011/83/ES par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK, kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIX pielikuma 7.a, 7.e un 7.i punktā un pielāgota minētajam Līgumam ar tā 1. protokolu (“akts”).

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot akta īstenošanai vajadzīgos pasākumus, nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un EEZ līguma 7. pantu.


title: Lieta T-40/10: Prasība, kas celta 2010. gada 29. janvārī — Elf Aquitaine /Komisija

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/49

         Prasība, kas celta 2010. gada 29. janvārī — Elf Aquitaine/Komisija
   (Lieta T-40/10)
   2010/C 100/75
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Elf Aquitaine SA (Courbevoie, Francija) (pārstāvji — É. Morgan de Rivery, S. Thibault-Liger un A. Noël-Baron, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               galvenokārt, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 263. pantu, pilnībā atcelt [Eiropas Komisijas] 2009. gada 11. novembra Lēmumu C(2009) 8682, galīgā redakcija, lietā COMP/38.589 — Siltuma stabilizatori, tiktāl, ciktāl šis lēmums attiecas uz Elf Aquitaine;

               —

               pakārtoti, pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt:

                           —

                           Eiropas Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmuma C(2009) 8682, galīgā redakcija, 2. panta 11., 13., 28. un 30. punktu tiktāl, ciktāl tajos tiek uzlikti i) divi naudas sodi EUR 3 864 000 un EUR 7 154 000 solidāri un atsevišķi Arkema France, CECA un Elf Aquitaine, un ii) divi naudas sodi EUR 2 704 800 un EUR 5 007 800 tikai Elf Aquitaine, un

                           —

                           Eiropas Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmuma C(2009) 8682, galīgā redakcija, 1. panta 1. punkta h) apakšpunktu un 2. punkta h) apakšpunktu tiktāl, ciktāl šajos divos punktos ir konstatēts, ka Elf Aquitaine ir pārkāpusi EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu attiecīgi i) alvas stabilizatoru nozarē laikā no 1994. gada 16. marta līdz 1996. gada 31. martam un no 1997. gada 9. septembra līdz 2000. gada 21. martam, kā arī ii) ESBO/esteru nozarē no 1991. gada 11. septembra līdz 2000. gada 26. septembrim;

               —

               tālāk pakārtoti, pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt Eiropas Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmuma C(2009) 8682, galīgā redakcija, 1. panta 1. punkta h) apakšpunktu tiktāl, ciktāl tajā ir konstatēts, ka Elf Aquitaine ir pārkāpusi EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu alvas stabilizatoru nozarē laikā no 1994. gada 16. marta līdz 1996. gada 31. martam,

               —

               un, pamatojoties uz LESD 261. pantu, samazināt:

                           —

                           naudas sodus EUR 3 864 000 un EUR 7 154 000, kas solidāri un atsevišķi uzlikti Arkema France, CECA un Elf Aquitaine attiecīgi Eiropas Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmuma C(2009) 8682, galīgā redakcija, 2. panta 11. un 28. punktā, un

                           —

                           naudas sodus EUR 2 704 800 un EUR 5 007 800, kas uzlikti Elf Aquitaine attiecīgi Eiropas Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmuma C(2009) 8682, galīgā redakcija, 2. panta 13. un 30. punktā;

               —

               katrā ziņā piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmumu C(2009) 8682, galīgā redakcija, par EK līguma 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/38.589 — Siltuma stabilizatori) attiecībā uz aizliegtām vienošanām alvas stabilizatoru un ESBO/esteru siltuma stabilizatoru tirgū visā EEZ par cenu noteikšanu, tirgu sadali un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņu vai, pakārtoti, lūdz atcelt vai samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu.
   Prasība galvenokārt pamatojas uz diviem visa lēmuma atcelšanas pamatiem. Pirmais pamats izriet no prasītājas tiesību uz aizstāvību pārkāpuma. Otrajā pamatā prasītāja uzskata, ka lēmumā ir pieļautas vairākas kļūdas tiesību piemērošanā saistībā ar tās filiāles Arkema un tās apakšfiliāles CECA pārkāpumu attiecināmību.
   Prasības pamatā vēl ir divi pakārtoti pamati, kā arī divi tālāk pakārtoti pamati. Trešajā (pakārtotajā) pamatā prasītāja apgalvo vairākas kļūdas tiesību piemērošanā, kurām vismaz vajadzētu izraisīt četru naudas sodu, kas tai uzlikti saskaņā ar lēmuma 2. pantu, atcelšanu. Ceturtajā (pakārtotajā) pamatā prasītāja uzskata, ka, ja Vispārējā tiesa apmierinātu trešo pamatu, tai vajadzētu arī atcelt lēmuma 1. pantu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju. Piektajā (tālāk pakārtotajā) pamatā prasītāja uzskata, ka, ja Vispārējā tiesa noraidītu trešā pamata pirmo daļu par noilguma noteikumu pārkāpumu, vismaz būtu jāatceļ lēmuma 1. panta 1. punkta h) apakšpunkts tiktāl, ciktāl tajā ir konstatēts, ka prasītāja esot pārkāpusi EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu alvas stabilizatoru tirgū laikā no 1994. gada 16. marta līdz 1996. gada 31. martam. Sestajā (tālāk pakārtotajā) pamatā prasītāja uzskata, ka, ja Vispārējā tiesa noraidītu divus galvenos pamatus un trešo pakārtoti izvirzīto pamatu, prasītājas tiesību uz aizstāvību pārkāpuma rezultātā vismaz būtu prasītājai uzliktie četri naudas sodi būtu jāsamazina.