title: lieta T-362/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Minin Leonid iesniedza 2004. gada 3. septembrī

text:
               6.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/37

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko
         Minin Leonid
       iesniedza 2004. gada 3. septembrī
   (lieta T-362/04)
   (2004/C 273/70)
   tiesvedības valoda - itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 3. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Minin Leonid, kuru pārstāv advokāti Tito Ballarino un Corso Bovio.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt pielikuma 13. punktu Komisijas 2004. gada 22. jūnija Regulā (EK) Nr. 1149/2004, ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 872/2004 par turpmākiem ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Libēriju;

               —

               atcelt minēto Regulu Nr. 1149/2004 tās kopumā daļā, kur tā ir pieņemta, balstoties uz prettiesisku Regulu (Regulu Nr. 872/2004); un

               —

               atzīt šīs divas Regulas par nepiemērojamām, pamatojoties uz EKL 241. pantu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs uzskata, ka ar Eiropas Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 872/2004, kas ir pieņemta, pamatojoties uz Padomes Kopējo nostāju Nr. 2004/487/KĀDP par agrākā Libērijas prezidenta Charles Taylor un ar to saistīto personu un uzņēmumu rēķinu iesaldēšanu, Kopiena ir pieņēmusi rēķinu un ekonomisko resursu iesaldēšanas pasākumus, kas pieder vai tieši vai netieši tiek kontrolētas no to personu un uzņēmumu puses, kas ir uzskaitītas Pielikumā Nr. I. Jo vairāk, ņemot vērā Regulas Nr. 872/2004 11. punkta a ) apakšpunktu, Komisija 2004. gada 22. jūnijā pieņēma Regulu (EK) Nr. 1149/2004, ar kuru groza minēto Pielikumu Nr. I, pievienojot prasītāju Minin to personu skaitam, uz ko ir vērsts pasākums.
   Sava prasījuma atbalstam prasītājs atsaucas uz šādiem pārkāpumiem:

               —

               Regulu Nr. 872/2004 (1) un Nr. 1149/2004 (2) prettiesiskums tajā daļā, kur Apvienoto Nāciju organizācijas Drošības Padomes rezolūcijas, uz kuru pamata tika pieņemta Kopējā nostāja Nr. 2004/137/KĀDP, attiecas tikai uz tās dalībvalstīm, kā tas izriet no ANO rakstura, kas ir kompetenta institūcija starptautisko attiecību jomā, bet tai nav suprancionālas varas;

               —

               Apstrīdēto dokumentu kļūdainais juridiskais pamatojums tajā daļā, kur Regulas Nr. 872/2004 juridiskais pamats ir EKL 60. pants un EKL 301. pants, kaut arī abas attiecīgās Regulas atttiecas uz situācijām, kuras nav aplūkotas līguma minētajos pantos iekļautajās normās;

               —

               Īpašumtiesību, kas ir pamattiesības un kuras Kopienas tiesiskā kārtība ir apņēmusies nodrošināt, pārkāpums;

               —

               Aizstāvības tiesību pārkāpums tajā daļā, kur, no vienas puses, izstrādājot apstrīdētās Regulas, Kopiena ir uzsākusi nepiemērotu rīcību, pieņemot dokumentus, kuri pēc būtības ir individuālu lēmumu kopums bez jebkādas faktiskas izmeklēšanas par iesaldētajiem rēķiniem, un, no otras puses, norādot prasītāja identitāti, kas nav paskaidrota un kas var maldināt ANO inspektorus.

      (1)  Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 872/2004 par turpmākiem ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Libēriju (OV L 162, 32. lpp.).

      (2)  Komisijas 2004. gada 22. jūnija Regula (EK) Nr. 1149/2004, ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 872/2004 (OV L 222, 0017. lpp.).


title: Lieta T-434/08: Prasība, kas celta 2008. gada 1. oktobrī — TONO /Komisija

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/47

         Prasība, kas celta 2008. gada 1. oktobrī — TONO/Komisija
   (Lieta T-434/08)
   (2008/C 313/85)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: TONO, Oslo (Norvēģija) (pārstāvji — S. Teigum un A. Ringnes, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas Lēmuma COMP/C2/38.698 — CISAC 3. pantu;

               —

               pakārtoti, atcelt Komisijas Lēmuma COMP/C2/38.698 — CISAC 3. pantu attiecībā uz kabeļu retranslāciju;

               —

               piespriest Komisija atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Iesniedzot prasības pieteikumu, prasītājs lūdz daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu C(2008)3435 galīgajā redakcijā par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) un it īpaši tā 3. pantu, kurā ir noteikts, ka EEZ CISAC
       (1) biedri veic saskaņotu darbību, pārkāpjot EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu, “saskaņojot teritoriālos ierobežojumus savstarpējās pārstāvniecības pilnvarām, kuras viena autortiesību aģentūra piešķir otrai aģentūrai, tādā veidā, kas ierobežo licences izsniegšanu ar katras autortiesību aģentūras valsts teritoriju”. Pakārtoti, prasītājs lūdz atcelt apstrīdētā lēmuma 3. pantu attiecībā uz kabeļu retranslāciju.
   Prasītājs uzskata, ka apstrīdētais lēmums nav spēkā gan faktu kļūdu, gan kļūdu tiesību piemērošanā dēļ, kā arī tādēļ, ka ir pārkāptas prasītāja procesuālās tiesības tikt uzklausītam.
   Attiecībā uz iespējamām faktu kļūdām prasītājs uzskata, ka Komisija nav izpratusi licencētu autortiesību aizsardzības muzikāliem skaņdarbiem sistēmu un līdz ar to Norvēģijas faktisko situāciju.
   Attiecībā uz iespējamām kļūdām tiesību piemērošanā prasītājs uzskata:
   Pirmkārt, prasītājs apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma pieņemšanā ir pieļauta formāla kļūda, kuras rezultātā lēmums būtu jāatceļ. Proti, prasītājs norāda, ka ir pārkāptas viņa tiesības tikt uzklausītam, jo galīgā lēmuma galvenais punkts attiecībā uz pārkāpuma raksturu atšķiras no paziņojuma par iebildumiem.
   Otrkārt, prasītājs apstrīd faktu, ka teritoriāla ierobežojuma iekļaušana savstarpējā līgumā, kurā tas piedalījās, ir saskaņotas darbības starp EEZ CISAC biedriem sekas.
   Treškārt, prasītājs uzskata, ka Komisija ir kļūdaini secinājusi, ka paralēls teritoriāls ierobežojums attiecībā uz kabeļu retranslāciju ierobežo konkurenci, tādējādi pārkāpjot EKL 81. panta 1. punktu. Prasītājs uzskata, ka iespējamā saskaņotā darbība, nosakot teritoriālus ierobežojumus, ir uzskatāma par konkurences veidu, kuru pašu par sevi neaizsargā EKL 81. panta 1. punkts. Turklāt prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi faktu kļūdu, uzskatot, ka Norvēģijā pastāv valsts monopols dažāda repertuāra licenču izsniegšanai tiesībām publiski izpildīt muzikālus darbus, kas attiecas uz kabeļu tīkla retranslāciju. Turklāt prasītājs uzskata, ka, pat ja tiktu uzskatīts, ka iespējamā saskaņotā darbība ierobežo konkurenci, tā nav pretrunā EKL 81. panta 1. punktam, jo ir nepieciešama un samērīga ar leģitīmo mērķi, ievērojot licenču izsniegšanas pārvaldības, muzikālu darbu izpildīšanas, audita, uzraudzības un ieviešanas īpašās prasības attiecībā uz kabeļu retranslāciju.
   Ceturtkārt, prasītājs uzskata, ka tā savstarpējo līgumu teritoriālie ierobežojumi ir izslēgti no EKL 81. panta 3. punkta piemērošanas. Prasītājs šajā sakarā uzskata, ka iepriekš minētie ierobežojumi ir nepieciešami, lai atbalstītu efektīvo integrētas pieejas principu un Norvēģijas paplašināto licencēšanas sistēmu, tādējādi nodrošinot minimālu administrēšanas pakāpi, vienlaikus aizsargājot tiesību īpašnieku intereses.

      (1)  Starptautiskā autoru un komponistu tiesību aizsardzības aģentūru apvienība.


title: Lieta C-459/15 P: Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 8. septembra spriedums – Iranian Offshore Engineering & Construction Co./Eiropas Savienības Padome Apelācija — Ierobežojuši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku — Personu un vienību saraksts, uz kurām attiecas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Loģistikas atbalsts Irānas valdībai — Prasītājas nosaukuma iekļaušana

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/11

         Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 8. septembra spriedums – Iranian Offshore Engineering & Construction Co./Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-459/15 P) (1)

   (Apelācija - Ierobežojuši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku - Personu un vienību saraksts, uz kurām attiecas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Loģistikas atbalsts Irānas valdībai - Prasītājas nosaukuma iekļaušana)
   (2016/C 402/13)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Iranian Offshore Engineering & Construction Co. (pārstāvji – J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea un J. Iriarte Ángel, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – A. de Elera-San Miguel Hurtado un V. Piessevaux)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Iranian Offshore Engineering & Construction Co. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 346, 19.10.2015.


title: Lieta T-29/15: Prasība, kas celta 2015. gada 21. janvārī  – International Management Group /Komisija

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/28

         Prasība, kas celta 2015. gada 21. janvārī – International Management Group/Komisija
   (Lieta T-29/15)
   (2015/C 081/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: International Management Group (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – M. Burgstaller un C. Farrell, Solicitors, un E. Wright, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2014. gada 16. decembrī pieņemto grozīto pielikumu Komisijas 2013. gada 7. novembra īstenošanas lēmumā par Ikgadējās 2013. gada rīcības programmas Mjanmas/Birmas labā finansēšanu no Eiropas Savienības vispārējā budžeta; un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav pierādījusi, ka prasītāja nebija izpildījusi 2002. gada Finanšu regulas (1) 53.d panta l. punkta un 2012. gada Finanšu regulas (2) 60. panta 2. punkta prasības.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav notikušas nekādas izmaiņas prasītājas grāmatvedībai, auditam, iekšējām pārbaudēm vai publiskā iepirkuma procedūrai piemērojamajos standartos, ar ko būtu attaisnojams Eiropas Komisijas lēmums, kurā secināts, ka prasītajai vairs nevar uzticēt budžeta izpildes uzdevumus.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav izpildījusi savu pienākumu attiecībā uz labas pārvaldības un labas finanšu pārvaldes principiem.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav izpildījusi savus pienākumus saistībā ar pārskatāmības principu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav norādījusi prasītājai pārsūdzības iespējas.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav norādījusi pamatojumu.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot strīdīgos pasākumus, tika pārkāptas prasītājas tiesības uz tiesisko paļāvību.

      (1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam, ar grozījumiem (OV 2002, L 248, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV 2012, L 298, 1. lpp.).


title: Lieta C-600/13: Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 30. aprīļa rīkojums ( Giudice di pace di Matera (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Intelcom Service Ltd / Vincenzo Mario Marvulli Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 34., 35., 37., 56. un 60. pants — Direktīva 2006/123/EK — Valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem nekustamā īpašuma pirkuma-pārdevuma dokumentu sagatavošanas un apliecināšanas pakalpojumus drīkst sniegt tikai notāri — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/10

         Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 30. aprīļa rīkojums (Giudice di pace di Matera (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Intelcom Service Ltd/Vincenzo Mario Marvulli

   (Lieta C-600/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 34., 35., 37., 56. un 60. pants - Direktīva 2006/123/EK - Valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem nekustamā īpašuma pirkuma-pārdevuma dokumentu sagatavošanas un apliecināšanas pakalpojumus drīkst sniegt tikai notāri - Acīmredzama nepieņemamība)
   2014/C 261/17
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Giudice di pace di Matera

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Intelcom Service Ltd

      Atbildētājs: Vincenzo Mario Marvulli

      Rezolutīvā daļa:

   Giudice di pace di Matera (Itālija) ar 2013. gada 22. aprīļa lēmumu iesniegtais lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014.


title: Lieta F-93/15: Civildienesta tiesas 2016. gada 18. jūlija rīkojums – HE/Komisija

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/58

      Civildienesta tiesas 2016. gada 18. jūlija rīkojums – HE/Komisija
      (Lieta F-93/15)
      (2016/C 364/77)
      Tiesvedības valoda – franču
      Tiesa viena tiesneša sastāvā ir izdevusi rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.


title: Lieta F-142/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. decembrī  – ZZ / Eurojust

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/30

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. decembrī – ZZ/Eurojust

   (Lieta F-142/14)
   (2015/C 081/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – Ekkehard H. Schulze, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Eurojust

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu nepielaist prasītāju otrajam atlases procedūras posmam sakarā ar viņa kandidatūru Eurojust priekšsēdētāja biroja padomdevēja amatam

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2014. gada 8. augusta un 2014. gada 25. septembra lēmumus;

               —

               piespriest, ka atbildētājam jāļauj prasītājam tālāk piedalīties atlases procedūrā, un

               —

               piespriest atbildētajam atlīdzināt prasītājam radušos tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-559/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 5. decembrī iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – Rūdolfs Meroni/Recoletos Limited

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 5. decembrī iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – Rūdolfs Meroni/Recoletos Limited
   (Lieta C-559/14)
   (2015/C 089/02)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākā tiesa

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Rūdolfs Meroni

      Atbildētājs: Recoletos Limited

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Brisele I regulas 34. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka ārvalsts tiesas nolēmuma atzīšanas procedūras ietvaros pamatlietā neiesaistītu personu tiesību aizskārums var būt par pamatu Brisele I regulas 34. panta 1. punktā paredzētās sabiedriskās kārtības klauzulas piemērošanai un ārvalsts nolēmuma atzīšanas noraidīšanai daļā, kas attiecas uz pamatlietā neiesaistītu personu;

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Hartas 47. pants ir interpretējams tādējādi, ka tajā ietvertie taisnīgas tiesas principi pieļauj pagaidu aizsardzības pasākumu noteikšanas kārtībā ierobežot personas īpašuma tiesības tādā tiesvedības procesā, kurā persona nav iesaistīta par lietas dalībnieku, bet kurā paredzēts, ka ikvienam, kuru ietekmē nolēmums par pagaidu aizsardzības pasākumiem, ir tiesības jebkurā laikā vērsties tiesā, lai grozītu vai atceltu tiesas nolēmumu, un kurā nolēmuma paziņošana ieinteresētajām personām ir nodota pieteicēju ziņā.


title: Tiesas spriedums (2016. gada 22. decembris) lietā E-3/16 – Ski Taxi SA, Follo Taxi SA un Ski Follo Taxidrift AS pret Norvēģijas valdību, kuru pārstāv Konkurences iestāde (EEZ līguma 53. pants – Mērķtiecīga konkurences ierobežošana – Publiskais iepirkums – Kopīgu piedāvājumu iesniegšana, izmantojot kopīgas pārvaldības uzņēmumu)

text:
               27.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/5

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2016. gada 22. decembris)
   lietā E-3/16

      Ski Taxi SA, Follo Taxi SA un Ski Follo Taxidrift AS pret Norvēģijas valdību, kuru pārstāv Konkurences iestāde
   (EEZ līguma 53. pants – Mērķtiecīga konkurences ierobežošana – Publiskais iepirkums – Kopīgu piedāvājumu iesniegšana, izmantojot kopīgas pārvaldības uzņēmumu)
   (2017/C 133/05)
   Lietā E-3/16, Ski Taxi SA, Follo Taxi SA un Ski Follo Taxidrift AS pret Norvēģijas valdību, kuru pārstāv Konkurences iestāde, attiecībā uz Norvēģijas Augstākās tiesas (Norges Høyesterett) LŪGUMU Tiesai saskaņā ar Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 34. pantu sniegt interpretāciju par Eiropas Ekonomikas zonas līgumu, un jo īpaši tā 53. pantu, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs un tiesnesis referents Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson, 2016. gada 22. decembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Lai kādu nolīgumu uzskatītu par mērķtiecīgu konkurences ierobežojumu EEZ līguma 53. panta 1. punkta nozīmē, tam ir jārada pietiekams kaitējums attiecībā uz konkurenci. Nepietiek ar to, ka tas vienkārši var, ņemot vērā konkrēto ekonomikas vai tiesisko kontekstu, kavēt, ierobežot vai izkropļot konkurenci.

               2.

               Lai noteiktu, vai kāds nolīgums starp uzņēmumiem vai kādas uzņēmumu asociācijas lēmums rada pietiekami lielu kaitējumu konkurencei, ir jāņem vērā šo noteikumu saturs, to mērķi un ekonomiskais un tiesiskais konteksts, kādā tas iekļaujas. Nosakot šo kontekstu, ir jāņem arī vērā ietekmēto pakalpojumu raksturs, kā arī attiecīgā tirgus vai tirgu darbības un struktūras reālie apstākļi. Turklāt, lai gan pušu nolūki nav noteicošais elements, lai noteiktu nolīguma starp uzņēmumiem ierobežojošo raksturu, nekas neaizliedz konkurences iestādēm, valsts tiesām vai Tiesai ņemt tos vērā.

               3.

               Nolīgumam pietiekami liela kaitējuma pakāpe attiecībā uz konkurenci, ko var uzskatīt par mērķtiecīgu konkurences ierobežojumu, ir tikai tad, ja tā kaitīgā ietekme ir viegli nosakāma. Šis novērtējums nevar notikt tādā mērā kā reālās vai potenciālās ietekmes pilnīga izskatīšana. Tā arī nevar novest pie tā, ka tiek veikts novērtējums par konkurenci atbalstošo ietekmi un pret konkurenci vērsto ietekmi, un tādējādi tiek piemērots veselā saprāta likums.

               4.

               Lai noteiktu, vai kopēju piedāvājumu iesniegšana, izmantojot kopīgas pārvaldības uzņēmumu, rada pietiekamu kaitējuma pakāpi, ko var uzskatīt par konkurences mērķtiecīgu ierobežojumu, ir jāņem vērā sadarbības būtība, tās mērķi un ekonomiskais un tiesiskais konteksts, kādā tā iekļaujas. Pušu nolūks var arī tikt ņemts vērā, lai arī tas nav obligāts elements.

               5.

               Tā kā kopīgu pieteikumu iesniegšana paredz cenu noteikšanu, kas ir skaidri aizliegta saskaņā ar EEZ līguma 53. panta 1. punktu, ekonomiskā un tiesiskā konteksta ņemšana vērā var tikt ierobežota līdz strikti nepieciešamajam, lai noteiktu, vai pastāv konkurences mērķtiecīgs ierobežojums. Tomēr, veicot šādu novērtējumu, ir jāņem vērā, lai arī saīsinātā veidā, vai nolīguma puses ir faktiski vai potenciāli konkurenti un vai kopīgi noteiktā cena, kas piedāvāta līgumslēdzējai iestādei, ir papildu ierobežojums.

               6.

               Kaut arī informācijas izpaušana līgumslēdzējai iestādei par piedāvājuma kopīgo raksturu var būt norāde uz to, ka puses nav paredzējušas pārkāpt aizliegumu par nolīgumiem uzņēmumu starpā, minētais apstāklis pats par sevi nav priekšnosacījums, lai noteiktu, vai nolīgums var tikt uzskatīts par konkurences mērķtiecīgu ierobežojumu.


title: Lieta C-206/04 P: Apelācijas sūdzība, iesniegta 2004. gada 10. maijā par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas ceturtās palātas 2004. gada 3.marta spriedumu lietā T-355/02, Mülhens GmbH & Co.KG prasībā pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (OHMI); inter partes Zirch International Corp.

text:
               10.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/6

         Apelācijas sūdzība, iesniegta 2004. gada 10. maijā par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas ceturtās palātas 2004. gada 3.marta spriedumu lietā T-355/02, Mülhens GmbH & Co.KG prasībā pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (OHMI); inter partes Zirch International Corp.
   (Lieta C-206/04 P)
   (2004/C 179/12)
   Eiropas Kopienu tiesā 2004. gada 10. maijā Mülhens GmbH & Co. KG, ar sēdekli Ķelnē, (Vācijā), ko pārstāv T. Schult-Beckhausen, advokāte, iesniedza apelācijas sūdzību par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas ceturtās palātas 2004. gada 3. marta spriedumu lietā T-255/02 (1) starp Mülhens GmbH & Co. KG un Iekšējā Tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (OHMI), Apelācijas padomē otrai pusei procesā esot Zirch International Corp.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               1.

               Atcelt Pirmās instances tiesas 2004. gada 3. marta spriedumu lietā T-355/02, kā arī 2002. gada 1. oktobra otrās Apelācijas padomes lēmumu par atbildētāju un atbildētāju apelācijas instancē (lieta nr. R-657/2001-2);

               2.

               Piespriest atbildētājam un atbildētājam apelācijas instancē atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti:
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka pamatojoties uz preču un pakalpojumu līdzīgo raksturu, kā arī strīdīgo preču zīmju fonētisko līdzību, Pirmās instances tiesai vajadzētu secināt, ka, atbilstoši Regulas nr. 40/94 (2) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nosacījumiem, pastāv strīdīgo preču zīmju maldināšanas iespēja.
   Tādēļ, apelācijas sūdzības iesniedzējs lūdz atcelt apstrīdēto spriedumu, jo Pirmās instances tiesa, atsaucoties uz 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, ir to nepareizi interpretējusi.

      (1)  OV C 70, 22.03.2003., 23. lpp.

      (2)  1993. gada 20. decembris, par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 14.01.1994., 1. lpp.), ar grozījumiem.


title: Lieta C-233/15: Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 28. aprīļa spriedums (Administratīvās apgabaltiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SIA “Oniors Bio”/Valsts ieņēmumu dienests Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EEK) Nr. 2658/87 — Kopējais muitas tarifs — Tarifu klasifikācija — Kombinētā nomenklatūra — Apakšpozīcijas 1517 90 91 un 1518 00 31 — Šķidrs, neapstrādāts, negaistošs augu eļļu maisījums, ko veido rapšu eļļa (88 %) un saulespuķu eļļa (12 %)

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/13

         Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 28. aprīļa spriedums (Administratīvās apgabaltiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SIA “Oniors Bio”/Valsts ieņēmumu dienests
   (Lieta C-233/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EEK) Nr. 2658/87 - Kopējais muitas tarifs - Tarifu klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - Apakšpozīcijas 1517 90 91 un 1518 00 31 - Šķidrs, neapstrādāts, negaistošs augu eļļu maisījums, ko veido rapšu eļļa (88 %) un saulespuķu eļļa (12 %))
   (2016/C 243/12)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Administratīvā apgabaltiesa

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: SIA “Oniors Bio”

      Atbildētājs: Valsts ieņēmumu dienests

      Rezolutīvā daļa:

   Kombinētā nomenklatūra, kas ir ietverta I pielikumā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu redakcijā, kas izriet no Komisijas 2011. gada 27. septembra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1006/2011, ir interpretējama tādējādi, ka, lai noskaidrotu, vai tāds augu eļļu maisījums kā pamatlietā aplūkotais ir klasificējams tās apakšpozīcijā 1517 90 91 kā pārtikas augu eļļu maisījums vai minētās nomenklatūras apakšpozīcijā 1518 00 31 kā nepārtikas augu eļļu maisījums, ir jāņem vērā visi atbilstošie šīs lietas apstākļi, ciktāl tie attiecas uz šim produktam raksturīgajām objektīvajām īpašībām un pazīmēm. Kā viens no atbilstošajiem elementiem, kas var pamatot šāda maisījuma kvalifikāciju kā “nepārtikas” maisījumu, ir jānovērtē informācija, ko šī maisījuma ražotājs ir sniedzis muitas deklarācijā, saskaņā ar kuru tā ražošanas procesa īpatnību dēļ minētajā maisījumā nevar tikt izslēgta kaitīgu vielu klātbūtne. Šajā ziņā ar to vien, ka no šāda augu eļļu maisījuma ņemto paraugu analīzē nav atklājusies nekādu kaitīgu vielu klātbūtne tajā, nepietiek, lai atspēkotu attiecīgā maisījuma kvalifikāciju kā “nepārtikas” maisījumu. Šādas sekas nozīmē, ka pastāv citi atbilstoši pierādījumi, kas var atspēkot tās informācijas pareizību, kura attiecas uz konkrētā maisījuma ražošanas procesu, kuru ir sniedzis tā ražotājs un kura ir ietverta šajā deklarācijā saskaņā ar Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 13. aprīļa Regulu (EK) Nr. 648/2005, 62., 68. un 71. panta noteikumiem.

      (1)  OV C 245, 27.7.2015.


title: Lieta T-187/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 25. janvāra spriedums – Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik/EUIPO – Viña y Bodega Botalcura (“LITU”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “LITU” reģistrācijas pieteikums — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Apzīmējumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/20

         Vispārējās tiesas 2017. gada 25. janvāra spriedums – Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik/EUIPO – Viña y Bodega Botalcura (“LITU”)
   (Lieta T-187/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “LITU” reģistrācijas pieteikums - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Apzīmējumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 070/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG (Erdinga, Vācija) (pārstāvis – P. Koch Moreno, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – J. Ivanauskas)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Viña y Bodega Botalcura SA (Las Condes, Čīle)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 9. februāra lēmumu lietā R 719/2015-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik un Viña y Bodega Botalcura

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam (EUIPO) radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 243, 4.7.2016.


title: Lieta F-50/07: Prasība, kas celta 2007. gada 17. decembrī — Hristova /Komisija

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/36

         Prasība, kas celta 2007. gada 17. decembrī — Hristova/Komisija
   (Lieta F-50/07)
   (2008/C 79/68)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Valentina Hristova, Pavlikeni (Bulgārija) (pārstāvis — Georgi Kerelov, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un apraksts
   Atcelt konkursa EPSO/AST/14/06 atlases padomes 2007. gada 3. aprīļa lēmumu nepielaist prasītāju konkursam un nenoteikt viņai praktisko pārbaudījumu, jo viņas pēcvidusskolas izglītība ir iegūta nozarē, kas nav saistīta ar Konkursa paziņojumā aprakstītajiem pienākumiem, un viņai nav trīs gadu pilna laika profesionālās pieredzes attiecīgajā nozarē pēc vidusskolas diploma saņemšanas.
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt konkursa EPSO/AST/14/06 atlases padomes 2007. gada 3. aprīļa lēmumu nepielaist viņu konkursam;

               —

               noteikt atbildētājai samaksāt prasītājai zaudējumu atlīdzību, ko pēc taisnīga principa novērtē EUR 28 718 (viena gada darba alga), par prasītājas ciesto materiālo zaudējumu un morālo kaitējumu, kas radies konkursa atlases padomes nelikumīga lēmuma rezultātā, pieskaitot procentus pēc likumā noteiktās likmes no dienas, kurā tika iesniegts pieteikums konkursam;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-31/06: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 26. septembra spriedums — Pino /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Iecelšana — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 2. punkts — Iekšējais konkurss par pāreju uz citu kategoriju, par kuru tika paziņots ar publikāciju pirms 2004. gada 1. maija — Pirms 2006. gada 1. maija rezerves sarakstā iekļauts kandidāts — Klasificēšana pakāpē — Korekcijas koeficienta, kas ir mazāks par 1, izmantošana — Paaugstināšanas amatā punktu zaudēšana)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/34

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 26. septembra spriedums — Pino/Komisija
   (Lieta F-31/06) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Iecelšana - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 2. punkts - Iekšējais konkurss par pāreju uz citu kategoriju, par kuru tika paziņots ar publikāciju pirms 2004. gada 1. maija - Pirms 2006. gada 1. maija rezerves sarakstā iekļauts kandidāts - Klasificēšana pakāpē - Korekcijas koeficienta, kas ir mazāks par 1, izmantošana - Paaugstināšanas amatā punktu zaudēšana)
   2011/C 340/67
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Marco Pino (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Krämer)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji M. Arpio Santacruz un M. Simm, vēlāk M. Bauer, J. Monteiro un K. Zieleśkiewicz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumus, ar kuriem prasītājus, kas ir B kategorijas ierēdņi un veiksmīgie kandidāti iekšējā konkursā pārcelšanai citā kategorijā, ieceļ administratora amatā, tiktāl, ciktāl tajos prasītāju klasifikācija ir noteikta atbilstoši Civildienesta noteikumu XIII pielikumam, prasītāju atalgojumam turpina piemērot korekcijas koeficientu un līdz nullei samazina viņu paaugstināšanas amatā punktus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats;

               3)

               Eiropas Savienības Padome — persona, kas iestājusies lietā, — sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 131, 03.06.2006., 50. lpp.


title: Lieta T-153/08: Prasība, kas celta 2008. gada 25. aprīlī — Shenzhen Taiden Industrial /ITSB — Bosch Security Systems (saziņas iekārtas dizains)

text:
               21.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 158/21

         Prasība, kas celta 2008. gada 25. aprīlī — Shenzhen Taiden Industrial/ITSB — Bosch Security Systems (saziņas iekārtas dizains)
   (Lieta T-153/08)
   (2008/C 158/35)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Shenzhen Taiden Industrial Co., Ltd, Shenzhen (Ķīna) (pārstāvis — M. Hartmann, M. Helmer, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Bosch Security Systems BV, Eindhoven (Nīderlande)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju trešās padomes 2008. gada 1. februāra lēmumu lietā R 1437/2006-3; un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies procesā apelāciju padomē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas reģistrētais dizainparaugs, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: preces “saziņas iekārta” dizainparaugs — reģistrētais Kopienas dizainparaugs Nr. 214903-0001

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu: otra lietas dalībniece procesā Apelāciju padomē

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, dizainparauga tiesības: agrāks dizainparaugs, ko publiskojusi Koninklijke Philips Electronics NV, kas reģistrēts kā starptautisks dizainparaugs DM/055655

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par atzīšanu par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Anulēšanas nodaļas lēmumu un atzīt apstrīdēto dizainparaugu par spēkā neesošu

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 6/2002 63. panta 1. punkta pārkāpums, jo Apelāciju trešā padome balstījās uz tādiem apgalvotiem apstākļiem, kurus iesniedz lietas dalībniece, kas prasīja dizainparauga atzīšanu par spēka neesošu, par kuriem nav iesniegti pierādījumi; Padomes Regulas Nr. 6/2002 4. panta 1. punkta un 6. panta 1. punkta pārkāpums, jo Apelāciju trešā padome pieļāva kļūdu, nolemjot, ka apstrīdētajam dizainparaugam nepiemita individuāls raksturs, un tā nesalīdzināja attiecīgos dizainparaugus no informēta lietotāja viedokļa.


title: Lieta C-126/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 10. martā iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) — FOGGIA-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA/Secretário de Estado dos Assuntos Fiscais

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 10. martā iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) — FOGGIA-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA/Secretário de Estado dos Assuntos Fiscais

   (Lieta C-126/10)
   2010/C 134/37
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal Administrativo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: FOGGIA-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA

      Atbildētājs: Secretário de Estado dos Assuntos Fiscais

      Persona, kas iestājusies lietā: Ministério Público

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Kāda ir 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/434/EEK (1) 11. panta 1. punkta a) apakšpunkta jēga un piemērošanas joma un it īpaši kāds ir saturs jēdzienam “nopietni komerciāli mērķi [pamatoti komerciāli iemesli]” un jēdzienam “restrukturēšana vai darbības racionalizācija” attiecībā uz sabiedrībām, kas piedalās darbībās, kurām piemērojama Direktīva 90/434/EEK?

               2)

               Vai jēdzienu “pamatoti komerciāli iemesli” var interpretēt tādējādi, ka šādi iemesli nepastāv konkrētas pie vienas grupas piederošu uzņēmumu apvienošanās gadījumā tikai tāpēc, ka pievienotās sabiedrības uzņēmējdarbība ir maza salīdzinājumā ar otru sabiedrību, bet ir skaidrs, ka apvienošanās dēļ varētu tikt samazinātas administratīvās un pārvaldes izmaksas un tādējādi apvienošanai varētu būt pozitīva ietekme uz grupas izdevumu struktūru, kas izrietētu no šīs struktūras daļas slēgšanas?

      (1)  Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīva 90/434/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro dažādu dalībvalstu uzņēmējsabiedrību apvienošanai, sadalīšanai, to aktīvu pārvešanai un akciju maiņai (OV L 225, 1. lpp.).


title: Lieta C-52/13: Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 13. marta spriedums ( Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Posteshop SpA – Divisione Franchising Kipoint / Autorità garante della concorrenza e del mercato , Presidenza del Consiglio dei Ministri Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2006/114/EK — Jēdzieni “maldinoša reklāma” un “salīdzinoša reklāma”  — Valsts tiesiskais regulējums, kurā maldinoša reklāma un neatļauta salīdzinoša reklāma ir paredzētas kā divi atšķirīgi prettiesiski nodarījumi

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/13

         Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 13. marta spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Posteshop SpA – Divisione Franchising Kipoint/Autorità garante della concorrenza e del mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri

   (Lieta C-52/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2006/114/EK - Jēdzieni “maldinoša reklāma” un “salīdzinoša reklāma” - Valsts tiesiskais regulējums, kurā maldinoša reklāma un neatļauta salīdzinoša reklāma ir paredzētas kā divi atšķirīgi prettiesiski nodarījumi)
   2014/C 135/14
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Posteshop SpA – Divisione Franchising Kipoint

      Atbildētājas: Autorità garante della concorrenza e del mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Piedaloties: Cg srl, Tacoma srl

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālo nolēmumu – Consiglio di Stato – Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/114/EK par maldinošu un salīdzinošu reklāmu (OV L 376, 21. lpp.) interpretācija – Negodīga komercprakse starp uzņēmējiem – Jēdziens “maldinoša reklāma un salīdzinoša reklāma” – Valsts tiesiskais regulējums, kurā tiek aizliegta ne tikai vienlaicīgi maldinoša un nelikumīgi salīdzinoša reklāma, bet kurā tiek arī paredzēts, ka maldinoša reklāma un salīdzinoša reklāma ir divi nošķirami prettiesiski fakti

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīva 2006/114/EK par maldinošu un salīdzinošu reklāmu ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz tirgotāju aizsardzību maldinoša reklāma un neatļauta salīdzinoša reklāma tajā tiek aplūkotas kā divi neatkarīgi pārkāpumi un ka, lai aizliegtu un sodītu par maldinošu reklāmu, šai pēdējai nav vienlaicīgi jābūt arī neatļautai salīdzinošai reklāmai.

      (1)  OV C 123, 27.4.2013.


title: Lieta T-418/14: Prasība, kas celta 2014. gada 25. maijā  – Sina Bank /Padome

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/40

         Prasība, kas celta 2014. gada 25. maijā – Sina Bank/Padome
   (Lieta T-418/14)
   2014/C 282/53
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sina Bank (Teherāna, Irāna) (pārstāvji – B. Mettetal un C. Wucher-North, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes pēc pārskatīšanas pieņemto lēmumu, kas ir ietverts 2014. gada 15. marta Paziņojumā personām un vienībām, kurām piemēro Padomes ierobežojošus pasākumus, kas paredzēti Padomes Lēmumā 2010/413/KĀDP (1) un Padomes Regulā (ES) Nr. 267/2012 (2) par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV C 77, 1. lpp.), un kurā ir noteikts, ka Padomes Lēmums 2010/413/KĀDP un Padomes Regula (ES) Nr. 267/2012 turpina tieši attiekties uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes Regulas (ES) Nr. 267/2012 IX pielikuma I.B.8. punktu, jo tas turpina tieši ietekmēt prasītāju, kā norādīts 2014. gada 15. marta paziņojumā;

               —

               piespriest Padomei segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies prasītājai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padomes pēc pārskatīšanas pieņemtajā lēmumā, kas ir ietverts 2014. gada 15. marta paziņojumā, nav izpildītas procesuālās prasības norādīt pienācīgu pamatojumu un ievērot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Sina Bank nav saistīta ar “Daftar” interesēm un nepiedalās ne valsts tā saukto stratēģisko interešu, ne tās kodolprogrammas finansēšanā. Tādējādi attiecībā uz Sina Bank nav izpildīts personas, uz kuru attiecas apstrīdētais akts, būtiskais kritērijs un/vai Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā, nosakot, vai šie kritēriji ir izpildīti. Padome nav piemērojusi šos kritērijus pareizi.

      (1)  Padomes 2010. gada 26. jūlija lēmums, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.)

      (2)  Padomes 2012. gada 23. marta Regula (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.)


title: Lieta T-373/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 1. decembra rīkojums – REWE-Zentral/ITSB – Planet GDZ (“PRO PLANET”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/52

         Vispārējās tiesas 2015. gada 1. decembra rīkojums – REWE-Zentral/ITSB – Planet GDZ (“PRO PLANET”)
   (Lieta T-373/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 038/68)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: REWE-Zentral AG (Ķelne, Vācija) (pārstāvji – sākotnēji M. Kinkeldey un A. Bognár, vēlāk – M. Kinkeldey un C. Schmitt, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Planet GDZ AG (Tagelswangen, Šveice) (pārstāvji – sākotnēji M. Nentwig un G. M. Becker, vēlāk – M. Nentwig, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2012. gada 14. jūnija lēmumu lietā R 1350/2011–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Planet GDZ AG un REWE–Zentral AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               REWE–Zentral AG un Planet GDZ AG sedz pašas savus tiesāšanās izdevumus, kā arī katra atlīdzina pusi Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 319, 20.10.2012.


title: Lieta C-495/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 15. jūlija spriedumu lietā T-314/13 Portugāle/Komisija 2015. gada 21. septembrī iesniedza Eiropas Komisija

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/17

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 15. jūlija spriedumu lietā T-314/13 Portugāle/Komisija 2015. gada 21. septembrī iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-495/15 P)
   (2015/C 371/20)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Recchia un P. Guerra e Andrade)

      Otra lietas dalībniece: Portugāles Republika

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedumu lietā T-314/13;

               —

               nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējai tiesai;

               —

               piespriest Portugālei atlīdzināt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Pamati: Galvenokārt Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka Komisijai ir jāpieņem lēmums par finanšu korekcijām Kohēzijas fonda ietvaros termiņā, kas noteikts pamata normatīvajā aktā, pamatojoties uz dalībvalsts uzklausīšanas datumu.
   Pakārtoti, Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka termiņš, kurā Komisijai ir jāpieņem lēmums par finanšu korekcijām, ir obligāts termiņš, kura neievērošana ir uzskatāma par būtisku pārkāpumu, kura dēļ novēloti pieņemtais lēmums ir uzskatāms par spēkā neesošu.

      Galvenie argumenti: Galvenokārt Komisija apgalvo, ka šajā gadījumā nav piemērojams Regulas Nr. 1083/2006 (1) 100. pants, bet gan Regulas Nr. 1164/94 (2) II pielikuma H panta 2. punkts. Komisijas ieskatā Vispārējā tiesa ir veikusi kļūdainu Regulas Nr. 1083/2006 108. panta interpretāciju. 108. pants ir piemērojams tikai līdzfinansētiem projektiem, kuri ir apstiprināti saskaņā ar jauno regulējumu (2007.–2013. gada laikposms). Šajā gadījumā saskaņā ar Regulas Nr. 1083/2006 105. pantu piemērojamā tiesību norma ir Regulas nr. 1164/94 II pielikuma H panta 2. punkts. Komisija uzskata, ka Regulā Nr. 1164/94 nav paredzēts termiņš, kurā Komisijai būtu jāpieņem lēmums par finanšu korekcijām.
   Pakārtoti Komisija apgalvo, ka Savienības likumdevējs nav noteicis nekādu obligātu termiņu, kura laikā Komisijai būtu jāpieņem lēmumi par finanšu korekcijām. Lēmuma par finanšu korekcijām galvenais mērķis ir saistīts ar Savienības finanšu interešu aizsardzību. Turklāt likumā nav paredzētas nedz sankcijas, nedz jebkādas sekas saistībā ar termiņa neievērošanu. Lēmuma par finanšu korekcijām pieņemšanas termiņš ir indikatīvs termiņš.

      (1)  Padomes 2006. gada 11. jūlija Regula (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999 (OV L 210, 25. lpp.).

      (2)  Padomes 1994. gada 16. maija Regula (EK) Nr. 1164/94 par Kohēzijas fonda izveidi (OV L 130, 1. lpp.).


title: Lieta T-535/15: Prasība, kas celta 2015. gada 15. septembrī – CBM/ITSB – ÏD Group (“Fashion ID”)

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/39

         Prasība, kas celta 2015. gada 15. septembrī – CBM/ITSB – ÏD Group (“Fashion ID”)
   (Lieta T-535/15)
   (2015/C 371/40)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CBM Creative Brands Marken GmbH (Cīrihe, Šveice) (pārstāvji – U. Lüken, J. Bärenfänger, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: ÏD Group (Roubaix, Francija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “Fashion ID” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 638 658

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 14. jūlija lēmums lietā R 2470/2014–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir apmierināts Iebildumu nodaļas lēmums noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 10 638 658 attiecībā uz apstrīdētajām precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 14., 18., 25. un 35. klasē;

               —

               atcelt attiecīgo ITSB Iebildumu nodaļas 2014. gada 28. jūlija lēmumu B 2 038 399, ciktāl ar to Iebildumu nodaļa apmierināja iebildumus par Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma Nr. 10 638658 noraidīšanu;

               —

               2012. gada 26. jūnija iebildumus par Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 10 638 658 noraidīt pilnībā;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Iebildumu nodaļa un Apelācijas padome nav ņēmusi vērā Vispārējās tiesas un Tiesas pastāvīgo judikatūru, saskaņā ar kuru apzīmējumu visaptverošs vērtējums ir jāsalīdzina, balstoties uz Kopienas preču zīmi kopumā, nevis tikai uz atsevišķu elementu salīdzinājumu.


title: Lieta C-118/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal Supremo (Spānija) 2008. gada 18. marta rīkojumu — Transportes Urbanos y Servicios Generales, SAL / Administración del Estado

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal Supremo (Spānija) 2008. gada 18. marta rīkojumu — Transportes Urbanos y Servicios Generales, SAL/Administración del Estado

   (Lieta C-118/08)
   (2008/C 128/44)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal Supremo
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Transportes Urbanos y Servicios Generales, SAL

      Atbildētājs: Administración del Estado

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Spānijas Karalistes Tribunal Supremo2004. gada 29. janvāra un 2005. gada 24. maija spriedumos nostiprinātās atšķirīgās judikatūras piemērošana attiecībā uz prasījumiem par likumdevējas valsts mantisko atbildību, kas izriet no administratīviem aktiem, kas pieņemti atbilstoši par konstitūcijai neatbilstošu atzītam likumam, salīdzinājumā ar tiem, kas izriet no tādas tiesību normas, kas atzīta par nesaderīgu ar Kopienu tiesībām, piemērošanas, ir pretrunā līdzvērtības un efektivitātes principiem?


title: Lieta C-159/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 2. aprīlī iesniedza Regionale per la Lombardia (Itālija) — Alessandra Venturini/A.S.L. Varese u.c.

text:
               2.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 157/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 2. aprīlī iesniedza Regionale per la Lombardia (Itālija) — Alessandra Venturini/A.S.L. Varese u.c.
   (Lieta C-159/12)
   2012/C 157/07
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Regionale per la Lombardia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Alessandra Venturini

      Atbildētāji: A.S.L. Varese u.c.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai brīvības veikt uzņēmējdarbību, nediskriminācijas un konkurences aizsardzības principi, kas paredzēti LESD 49. un nākamajos pantos, pieļauj tādus valsts tiesību aktus, kas neļauj farmaceitam, kurš ir ieguvis attiecīgu kvalifikāciju un ir reģistrēts atbilstošajā profesionālajā apvienībā, bet kurš nav teritoriālajā plānā iekļautas aptiekas īpašnieks, tam piederošajā aptiekā mazumtirdzniecībā izplatīt arī zāles, kuru saņemšanai ir nepieciešama tā sauktā “baltā recepte”, proti, zāles, kuru izmaksas nesedz Servizio Sanitario Nazionale, bet pilnībā sedz to pircējs, un kuri šajā nozarē tādējādi ievieš arī aizliegumu tirgot atsevišķu kategoriju zāles un kvotu attiecībā uz to tirdzniecības vietu skaitu, kas var tikt izveidotas valsts teritorijā?


title: Lieta C-609/15: Tiesas 2017. gada 2. maija rīkojums (Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – María Assumpció Martínez Roges/José Antonio García Sánchez

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/28

         Tiesas 2017. gada 2. maija rīkojums (Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – María Assumpció Martínez Roges/José Antonio García Sánchez

   (Lieta C-609/15) (1)

   (2017/C 283/39)
   Tiesvedības valoda – spāņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 38, 1.2.2016.


title: Lieta C-41/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. janvārī iesniedza Gerechtshof Amsterdam (Nīderlande) — Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord, kantoor Zaandam/MSA International Holdings BV, MSA Nederland BV

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. janvārī iesniedza Gerechtshof Amsterdam (Nīderlande) — Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord, kantoor Zaandam/MSA International Holdings BV, MSA Nederland BV

   (Lieta C-41/13)
   2013/C 123/13
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof Amsterdam

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord/kantoor Zaandam

      Atbildētāji: MSA International Holdings BV, MSA Nederland BV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ieinteresētajām personām izteikts atteikums piemērot Nīderlandē reģistrēta meitassabiedrības apakšuzņēmuma/ieinteresētās personas [MSA Nederland] saimnieciskajai darbībai un aktīviem Nīderlandes regulējumu par vienību aplikšanas ar nodokļiem vajadzībām ir uzskatāms par brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojumu EKL 43. panta, skatot to kopsakarā ar 48. pantu, izpratnē?
               Vai šajā kontekstā, ņemot vērā Nīderlandes regulējuma par vienību aplikšanas ar nodokli vajadzībām mērķi [..], meitassabiedrības apakšuzņēmuma/ieinteresētās personas [MSA Nederland] stāvoklis ir objektīvi salīdzināms [..] ar i) Nīderlandē reģistrētas sabiedrības stāvokli, kura ir Nīderlandē reģistrētas kontrolakciju starpnieksabiedrības meitassabiedrība, kura ir nolēmusi neveidot vienu vienību aplikšanas ar nodokļiem vajadzībām ar tās Nīderlandē reģistrēto mātessabiedrību, un tādējādi meitassabiedrības apakšuzņēmumam un ieinteresētajai personai [MSA Nederland] nav tiesību uz regulējuma par vienību aplikšanu ar nodokļiem piemērošanu un tās nevar izveidot — tikai — ar (vec)mātessabiedrību vienību aplikšanas ar nodokļiem vajadzībām, vai arī ar ii) Nīderlandē reģistrēta meitassabiedrības apakšuzņēmuma stāvokli, kurš ir nolēmis kopā ar savu Nīderlandē reģistrēto mātessabiedrību/starpnieksabiedrību izveidot vienību aplikšanas ar nodokļiem vajadzībām kopā ar [to] Nīderlandē reģistrēto (vec)mātessabiedrību un tādēļ — atšķirībā no ieinteresētās personas [MSA Nederland] — to saimnieciskā darbība un aktīvi ir fiskāli konsolidēti?

               2)

               Vai, atbildot uz 1. prejudiciālā jautājuma pirmo teikumu, ir nozīme tam, ka attiecīgā ārvalstu kontrolakciju starpnieksabiedrība, kura Nīderlandē darbojas ar pastāvīga uzņēmuma, nevis meitassabiedrības starpniecību, saistībā ar Nīderlandē esošā pastāvīgā uzņēmuma saimniecisko darbību un aktīviem ir varējusi izvēlēties kopā ar Nīderlandē reģistrēto mātessabiedrību izveidot vienību aplikšanas ar nodokļiem vajadzībām?

               3)

               Ja un ciktāl atbilde uz 1. prejudiciālā jautājuma pirmo teikumu ir apstiprinoša, vai šāds ierobežojums ir pamatojamas ar primāriem vispārējo interešu apsvērumiem, jo īpaši ar nepieciešamību saglabāt saskaņotu nodokļu sistēmu, tostarp, lai novērstu vienpusēju un divpusēju zaudējumu divkāršu izmantošanu [..]?

               4)

               Ja un ciktāl atbilde uz 3. prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša, vai šāda veida ierobežojums ir uzskatāms par samērīgu [..]?


title: Lieta T-467/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 8. septembra spriedums – Arrow Group un Arrow Generics/Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Antidepresantu, kas satur aktīvo farmaceitisko sastāvdaļu citalopramu, tirgus — Konkurences ierobežojuma mērķa dēļ jēdziens — Potenciāla konkurence — Ģenēriskās zāles — No patentu pastāvēšanas izrietošas barjeras iekļūšanai tirgū — Līgumi, kurus noslēdzis patenta īpašnieks un ģenērisko zāļu uzņēmums — Naudassodi — Tiesiskā noteiktība — Sodu tiesiskuma princips — Komisijas izmeklēšanas ilgums — Tiesības uz aizstāvību — Vienots un turpināts pārkāpums

text:
               17.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/10

         Vispārējās tiesas 2016. gada 8. septembra spriedums – Arrow Group un Arrow Generics/Komisija
   (Lieta T-467/13) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Antidepresantu, kas satur aktīvo farmaceitisko sastāvdaļu citalopramu, tirgus - Konkurences ierobežojuma mērķa dēļ jēdziens - Potenciāla konkurence - Ģenēriskās zāles - No patentu pastāvēšanas izrietošas barjeras iekļūšanai tirgū - Līgumi, kurus noslēdzis patenta īpašnieks un ģenērisko zāļu uzņēmums - Naudassodi - Tiesiskā noteiktība - Sodu tiesiskuma princips - Komisijas izmeklēšanas ilgums - Tiesības uz aizstāvību - Vienots un turpināts pārkāpums)
   (2016/C 383/14)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Arrow Group ApS (Roskilde, Dānija) un Arrow Generics Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – S. D. Kon, C. Firth un C. Humpe, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castilla Contreras un B. Mongin, kuriem palīdz G. Peretz, barrister)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 19. jūnija lēmumu C(2013) 3803 final par [LESD] 101. panta un EEZ nolīguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta AT/39226 – Lundbeck) un samazināt naudassoda, kas prasītājām uzlikts ar šo lēmumu, summu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Arrow Group ApS un Arrow Generics Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 313, 26.10.2013.


title: Lieta C-645/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 16. decembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Land Berlin/Ellen Mirjam Sapir u.c.

text:
               17.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 16. decembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Land Berlin/Ellen Mirjam Sapir u.c.
   (Lieta C-645/11)
   2012/C 80/14
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Land Berlin

      Atbildētāji: Ellen Mirjam Sapir, Michael J Busse, Mirjam M Birgansky, Gideon Rumney, Benjamin Ben-Zadok, Hedda Brown

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tiesiski nepamatota maksājuma atgūšana arī ir civillieta Regulas (EK) Nr. 44/2001 (1) 1. panta 1. punkta izpratnē, ja iestāde ir likusi federālajai zemei izmaksāt cietušajiem kā kompensāciju daļu no ieņēmumiem par zemesgabala pirkuma cenas, bet tā vietā viņiem samaksājusi visu pirkuma cenu?

               2)

               Vai Regulas (EK) Nr. 44/2001 6. panta 1. punktā izvirzītais nosacījums par vairāku prasību ciešu saistību ir izpildīts arī tad, ja atbildētāji izvirza vairākus kompensācijas prasījumus, kurus var izskatīt tikai kopā?

               3)

               Vai Regulas (EK) Nr. 44/2001 6. panta 1. punkts ir piemērojams arī atbildētājiem, kuru dzīvesvieta nav Eiropas Savienībā? Ja atbilde ir apstiprinoša: vai tā tas ir arī gadījumā, kad atbildētāju dzīvesvietas valstī, pamatojoties uz divpusēju nolīgumu ar izdevējvalsti, jurisdikcijas neesamības dēļ spriedumu var neatzīt?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.; labojums latviešu valodā — OV L 81, 29.03.2011., 18. lpp.).


title: Apvienotās lietas no C-501/12 līdz C-540/12 un C-541/12: Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 19. jūnija spriedums ( Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Thomas Specht (C-501/12), Jens Schombera (C-502/12), Alexander Wieland (C-503/12), Uwe Schönefeld (C-504/12), Antje Wilke (C-505/12), Gerd Schini (C-506/12), Rena Schmeel (C-540/12), Ralf Schuster (C-541/12)/ Land Berlin , Bundesrepublik Deutschland Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 2000/78/EK — Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā — 2. pants, 3. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 6. panta 1. punkts — Tieša diskriminācija vecuma dēļ — Ierēdņu pamatalgas noteikšana atkarībā no vecuma — Pārejas noteikumi — Atšķirīgas attieksmes saglabāšana — Pamatojumi — Tiesības uz atlīdzinājumu — Dalībvalsts atbildība — Līdzvērtības un efektivitātes principi

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/4

         Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 19. jūnija spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Thomas Specht (C-501/12), Jens Schombera (C-502/12), Alexander Wieland (C-503/12), Uwe Schönefeld (C-504/12), Antje Wilke (C-505/12), Gerd Schini (C-506/12), Rena Schmeel (C-540/12), Ralf Schuster (C-541/12)/Land Berlin, Bundesrepublik Deutschland

   (Apvienotās lietas no C-501/12 līdz C-540/12 un C-541/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2000/78/EK - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - 2. pants, 3. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 6. panta 1. punkts - Tieša diskriminācija vecuma dēļ - Ierēdņu pamatalgas noteikšana atkarībā no vecuma - Pārejas noteikumi - Atšķirīgas attieksmes saglabāšana - Pamatojumi - Tiesības uz atlīdzinājumu - Dalībvalsts atbildība - Līdzvērtības un efektivitātes principi)
   2014/C 282/06
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Thomas Specht (C-501/12), Jens Schombera (C-502/12), Alexander Wieland (C-503/12), Uwe Schönefeld (C-504/12), Antje Wilke (C-505/12), Gerd Schini (C-506/12), Rena Schmeel (C-540/12), Ralf Schuster (C-541/12)

      Atbildētājas: Land Berlin, Bundesrepublik Deutschland

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 3. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka ierēdņu atalgojuma nosacījumi ietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā;

               2)

               Direktīvas 2000/78 2. pants un 6. panta 1. punkts ir interpretējami tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds pasākums, kāds aplūkots pamatlietā, atbilstoši kuram katras amata pakāpes ietvaros ierēdņa pamatalgas līmenis, viņu pieņemot darbā, tiek noteikts atkarībā no viņa vecuma;

               3)

               Direktīvas 2000/78 2. pants un 6. panta 1. punkts ir interpretējami tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir aplūkots pamatlietā, kurā paredzēti noteikumi pirms šī tiesiskā regulējuma stāšanās spēkā apstiprināto ierēdņu pārklasificēšanai jaunās atalgojuma sistēmas ietvaros un kurā paredzēts, ka līmeni, kurā tie turpmāk tiks klasificēti, nosaka tikai atbilstoši pamatalgai, ko tie saņēma atbilstoši vecajai atalgojuma sistēmai, kuras pamatā savukārt bija diskriminācija ierēdņa vecuma dēļ, un, otrkārt, ka vēlāka virzība uz nākamo atalgojuma līmeni turpmāk tiek noteikta vienīgi atbilstoši profesionālajai pieredzei, kas iegūta kopš minētā tiesiskā regulējuma stāšanās spēkā;

               4)

               tādos apstākļos, kādi ir pamatlietās, Savienības tiesībās un it īpaši Direktīvas 2000/78 17. pantā nav paredzēts diskriminētajiem ierēdņiem retroaktīvi piešķirt naudas summu, kas atbilst starpībai starp faktiski saņemto atalgojumu un viņu pakāpes augstākajam līmenim atbilstošo atalgojumu.
               Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai ir izpildīti visi Eiropas Savienības Tiesas judikatūrā definētie nosacījumi, lai saskaņā ar Savienības tiesībām iestātos Vācijas Federatīvās Republikas atbildība;

               5)

               no iepriekš izklāstītā izriet, ka uz piekto uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Savienības tiesībām pretrunā nav tāda tiesību norma, kāda aplūkota pamatlietās, kurā ierēdnim paredzēts pienākums relatīvi īsā termiņā, proti, pirms attiecīgā finanšu gada beigām, izvirzīt tiesības uz finansiāliem pabalstiem, kuras tieši likumā nav paredzētas, ja vien ar šo normu netiek pārkāpts līdzvērtības un efektivitātes princips. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai pamatlietās šie nosacījumi ir izpildīti.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.

      OV C 46, 16.2.2013.


title: Lieta C-374/11: Prasība, kas celta 2011. gada 13. jūlijā — Eiropas Komisija/Īrija

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/13

         Prasība, kas celta 2011. gada 13. jūlijā — Eiropas Komisija/Īrija
   (Lieta C-374/11)
   2011/C 282/24
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. White, I. Hadjiyiannis un A. Marghelis)

      Atbildētāja: Īrija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveicot pasākumus, kas nepieciešami, lai izpildītu Tiesas spriedumu lietā C-188/08 Komisija/Īrija, Īrija nav izpildījusi LESD 260. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Īrijai samaksāt Komisijai vienreizēju maksājumu EUR 4 771,20 apmērā, kas sareizināts ar dienu skaitu starp sprieduma lietā C-188/08 pasludināšanu un sprieduma pasludināšanu šajā tiesvedībā (vai Īrijas pilnīgu sprieduma lietā C-188/08 izpildi, ja tas notiktu šīs tiesvedības laikā);

               —

               piespriest Īrijai samaksāt Komisijai kavējuma naudu EUR 26 173,44 apmērā par katru nokavēto dienu no sprieduma pasludināšanas dienas šajā tiesvedībā līdz Īrijas sprieduma lietā C-188/08 izpildes dienai;

               —

               piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   No Tiesas sprieduma lietā C-188/08 pasludināšanas ir pagājis vairāk par pusotru gadu. Komisija uzskata, ka šis laiks bija pietiekams, lai Īrija izpildītu Tiesas spriedumu. Tā atzīmē, ka Īrija ir paziņojusi, ka tā mēģinās pieņemt nepieciešamos tiesību aktus līdz 2010. gada beigām. Tomēr šis mērķis neesot sasniegts, un Īrija neesot tuvu sprieduma pilnīgai izpildei. Tādējādi Komisija uzskata, ka Īrija nav izpildījusi LESD 260. panta 1. punktā paredzētos pienākumus.


title: Lieta T-525/15: Prasība, kas celta 2015. gada 7. septembrī – Petro Suisse Intertrade/Padome

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/35

         Prasība, kas celta 2015. gada 7. septembrī – Petro Suisse Intertrade/Padome
   (Lieta T-525/15)
   (2015/C 371/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Petro Suisse Intertrade Co. SA (Pully, Šveice) (pārstāvji – J. Grayston, P. Gjørtler, G. Pandey un D. Rovetta, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2015. gada 25. jūnija Lēmumu (KĀDP) 2015/1008, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV 2015 L 161, 19. lpp.) un Padomes 2015. gada 25. jūnija Īstenošanas Regulu (ES) 2015/1001, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2015 L 161, 1. lpp.), ciktāl ar šiem aktiem prasītāja ir iekļauta to personu un vienību kategorijā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi;

               —

               atcelt Padomes lēmumu, kas ir ietverts prasītājas juristiem adresētajā 2015. gada 26. jūnija vēstulē saistībā ar to personu un vienību, kuras ir norādītas Lēmuma 2010/413/KĀDP II pielikumā un Regulas (ES) Nr. 267/2012 IX pielikumā, saraksta pārskatīšanu, ciktāl šis lēmums ir uzskatāms par atteikumu dzēst prasītāju no to personu un vienību saraksta, uz kurām attiecas ierobežojošie pasākumi;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav norādīts pietiekams pamatojums.

                           —

                           2015. gada 26. jūnija lēmums (“apstrīdētais pārskatīšanas lēmums”) kalpoja arī kā informatīva vēstule attiecībā uz Padomes Lēmumu (KĀDP) 2015/1008 un Padomes Īstenošanas Regulu (ES) 2015/2001 (“apstrīdētie akti”), bet lēmumā par apstrīdēto aktu pieņemšanu nav sniegts nekāds pamatojums.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.

                           —

                           Kaut arī prasītāja piederēja NIOC, tā ir uzskatāma par atsevišķu juridisku vienību, kas ir reģistrēta Šveicē un likumīgi darbojas kā vietējā pakalpojumu sniegšanas sabiedrība ar ļoti ierobežotu apgrozījumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērotas tiesības uz aizstāvību.

                           —

                           Atļaujot tikai vienai neidentificētai dalībvalstij noteikt Padomei praksē pieņemt lēmumu bez jebkādu atbilstošu pamatojošo dokumentu vai liecību izvērtēšanas, Padome ir vienpusēji ieviesusi jaunu lēmumu pieņemšanas procedūru, kurai nav juridiskā pamatojuma LESD 215. pantā vai citur Līgumos. Šāda rīcība vairs nenodrošina līdzsvaru starp Padomes izmeklēšanas un lēmumu pieņemšanas funkcijām un prasītājas tiesībām uz tiesību aizsardzību tiesā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērotas pamattiesības uz īpašumu.

                           —

                           Padome nekādā materiālā veidā nav sniegusi pamatojumu prasītājai uzliktajiem ierobežojumiem. Prasītājas, Šveices sabiedrības ar ierobežotu darbību kā vietējās pakalpojumu sniegšanas sabiedrības, iekļaušana sarakstā nekādā ziņā nevar veicināt starptautiskā miera un drošības nodrošināšanu, un Padome nevar iesniegt nekādus pierādījumus par pretējo.


title: Lieta C-559/14: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 25. maija spriedums (Augstākā tiesa (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Rūdolfs Meroni/Recoletos Limited Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — Pagaidu un aizsardzības pasākumu atzīšana un izpilde — Sabiedriskās kārtības jēdziens

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/4

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 25. maija spriedums (Augstākā tiesa (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Rūdolfs Meroni/Recoletos Limited

   (Lieta C-559/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - Pagaidu un aizsardzības pasākumu atzīšana un izpilde - Sabiedriskās kārtības jēdziens)
   (2016/C 260/05)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākā tiesa

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Rūdolfs Meroni

      Atbildētāja: Recoletos Limited

      Piedaloties: Aivaram Lembergam, Olafam Berķim, Igoram Skokam, Genādijam Ševcovam

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 34. panta 1. punkts, aplūkojot to kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, dalībvalsts tiesas rīkojuma – kas ticis pasludināts, neuzklausot trešo personu, kuras tiesības šis rīkojums varētu skart, – atzīšana un izpilde nav jāuzskata par acīmredzami pretrunā esošu tās dalībvalsts sabiedriskajai kārtībai, kurā tiek lūgta tā izpilde, un tiesībām uz lietas taisnīgu izskatīšanu šo tiesību normu izpratnē, ciktāl šai trešajai personai ir iespējams aizstāvēt savas tiesības šajā tiesā.

      (1)  OV C 89, 16.3.2015.


title: Lieta C-74/06: Prasība, kas celta  2006. gada 8. februārī  — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/2

         Prasība, kas celta 2006. gada 8. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku
   (Lieta C-74/06)
   (2006/C 108/02)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — D. Triantafyllou)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, piemērojamās nodokļu likmes noteikšanas nolūkos piemērojot lietotiem transportlīdzekļiem, kas Grieķijas teritorijā ievesti no citas dalībvalsts, tikai un vienīgi tādu amortizācijas kritēriju, kas balstīts tikai uz transportlīdzekļa vecumu, un saskaņā ar kuru sešus līdz divpadsmit mēnešus vecām automašīnām ir pieļaujams samazinājums 7 % apmērā un automašīnām, kuru vecums ir viens gads — samazinājums 14 % apmērā, — kas negarantē, ka maksājamais nodoklis (kaut vai tikai atsevišķos gadījumos) nepārsniedz atlikušā nodokļa summu, kas ietverts attiecīgajā valstī jau reģistrēto šī paša veida lietoto automašīnu vērtībā, pie tam amortizācijas aprēķināšanas bāze nav tikusi darīta zināma sabiedrībai un ekspertu veiktā automašīnu pārbaude ir pakļauta administratīva nodokļa samaksai EUR 300 apmērā, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar EKL 90. pantu;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Fiksētā amortizācijas skala, kuru Grieķijas Republika piemēro ievestajiem lietotajiem transportlīdzekļiem, ar judikatūrā noteikto precizitāti neatspoguļo to reālo amortizāciju un līdz ar to negarantē, ka par to reģistrāciju maksājamais nodoklis, kaut vai tikai atsevišķos gadījumos, nepārsniedz atlikušā nodokļa summu, kas ietverts Grieķijā jau reģistrēto šī paša veida lietoto automašīnu vērtībā.

               2.

               Procedūra apelāciju komisijā nav pietiekama, lai novērstu šīs pamatsistēmas nepilnības; šī sistēma paredz, ka iepriekš tiek samaksāts ievērojama apmēra administratīvs nodoklis, kam ir atturošs raksturs, un tās ietvaros netiek publicēti kritēriji, kas ir jāņem vērā lietoto transportlīdzekļu vērtības noteikšanai, kā rezultātā šī procedūra ir neefektīva.


title: Lieta C-560/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 26. jūlija spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Europa Way Srl, Persidera SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi — Telekomunikāciju pakalpojumi — Direktīvas 2002/20/EK, 2002/21/EK un 2002/77/EK — Radio un televīzijas virszemes digitālās apraides radiofrekvenču izmantošanas tiesību piešķiršana — Nepabeigtas bezmaksas piešķiršanas procedūras (“skaistumkonkursa”) atcelšana un tās aizstāšana ar izsoles procedūru — Valsts likumdevēja iesaistīšanās — Valsts regulatīvo iestāžu neatkarība — Iepriekšēja apspriešanās — Piešķiršanas kritēriji — Tiesiskā paļāvība

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 26. jūlija spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Europa Way Srl, Persidera SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze

   (Lieta C-560/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi - Telekomunikāciju pakalpojumi - Direktīvas 2002/20/EK, 2002/21/EK un 2002/77/EK - Radio un televīzijas virszemes digitālās apraides radiofrekvenču izmantošanas tiesību piešķiršana - Nepabeigtas bezmaksas piešķiršanas procedūras (“skaistumkonkursa”) atcelšana un tās aizstāšana ar izsoles procedūru - Valsts likumdevēja iesaistīšanās - Valsts regulatīvo iestāžu neatkarība - Iepriekšēja apspriešanās - Piešķiršanas kritēriji - Tiesiskā paļāvība)
   (2017/C 309/06)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Europa Way Srl, Persidera SpA

      Atbildētājas: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze

      piedaloties: Elettronica Industriale SpA, Cairo Network Srl, Tivuitalia SpA, Radiotelevisione italiana SpA (RAI), Sky Italia Srl

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīvu 2009/140/EK, 3. panta 3.a punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tas, ka tādos apstākļos kā pamatlietā valsts likumdevējs atceļ kompetentās VRI organizētu atlases procedūru radiofrekvenču piešķiršanai, kas apturēta ar ministrijas lēmumu;

               2)

               Direktīvas 2002/21, kas grozīta ar Direktīvu 2009/140, 9. pants, Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva), kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/140, 3., 5. un 7. pants, kā arī Komisijas 2002. gada 16. septembra Direktīvas 2002/77/EK par konkurenci elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu tirgū 2. un 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā, ja bezmaksas procedūra radiofrekvenču piešķiršanai, kas uzsākta, lai kompensētu atsevišķu operatoru prettiesisku izslēgšanu no tirgus, tiek aizstāta ar maksas procedūru, kuras pamatā ir pārstrādāts radiofrekvenču piešķiršanas plāns, samazinot to skaitu, ja vien jaunās procedūras pamatā ir objektīvi, pārskatāmi, nediskriminējoši un samērīgi kritēriji un tā atbilst grozītās Direktīvas 2002/21 8. panta 2.–4. punktā definētajiem mērķiem. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai attiecībā uz visiem atbilstošajiem apstākļiem maksas procedūras nosacījumi ļauj digitālās televīzijas tirgū ienākt jaunpienācējiem, nepamatoti nesniedzot priekšrocību analogās vai digitālās televīzijas tirgū jau esošajiem operatoriem;

               3)

               tiesiskās paļāvības aizsardzības princips ir interpretējams tādējādi, ka atlases procedūras radiofrekvenču piešķiršanai atcelšana tam nav pretrunā tikai tā iemesla dēļ, ka tādi operatori, kādi ir prasītāji pamatlietā, ir pielaisti dalībai šajā procedūrā un kā vienīgajiem pretendentiem tiem būtu piešķirtas virszemes radio un televīzijas digitālās apraides radiofrekvenču izmantošanas tiesības, ja procedūra nebūtu atcelta.

      (1)  OV C 38, 1.2.2016.


title: Lieta F-14/16: Prasība, kas celta 2016. gada 14. martā – ZZ/Parlaments

text:
               10.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/22

         Prasība, kas celta 2016. gada 14. martā – ZZ/Parlaments
   (Lieta F-14/16)
   (2016/C 165/30)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – A. Tymen, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu nepagarināt prasītāja līgumdarbinieka palīguzdevumiem līgumu, kā arī atlīdzināt zaudējumus par apgalvoto radīto morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2015. gada 28. maija lēmumu, ar ko atteikts pagarināt viņa līgumu;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt klusējot pieņemto lēmumu, ar ko atteikts pagarināt viņa 2015. gada 31. maija līgumu;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt 2015. gada 7. decembra lēmumu, ar ko noraidīta viņa sūdzība;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt zaudējumus, tos nosakot ex aequo et bono EUR 115 000 apmērā par radīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-252/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 4. februāra rīkojums – Gretsch-Unitas un Gretsch-Unitas Baubeschläge/Komisija

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/39

      Vispārējās tiesas 2015. gada 4. februāra rīkojums – Gretsch-Unitas un Gretsch-Unitas Baubeschläge/Komisija
      (Lieta T-252/12) (1)

      (2015/C 107/51)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 227, 28.7.2012.


title: Lieta F-65/14: Prasība, kas celta 2014. gada 14. jūlijā  – ZZ /EĀDD

text:
               27.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 380/26

         Prasība, kas celta 2014. gada 14. jūlijā – ZZ/EĀDD
   (Lieta F-65/14)
   2014/C 380/33
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – L. Levi un N. Flandin, advokāti)

      Atbildētājs: EĀDD

      Strīda priekšmets un apraksts

   Lēmumu par atteikumu 2013 gada paaugstināšanas amatā ietvaros paaugstināt prasītāju amatā AD 13 pakāpē, lai gan viņš bija ietverts amatā paaugstināmo ierēdņu sarakstā, atcelšana.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2013. gada 9. oktobra un 14. oktobra lēmumus, ar kuriem atteikts 2013 gada paaugstināšanas amatā ietvaros paaugstināt prasītāju amatā AD 13 pakāpē;

               —

               ciktāl tas ir nepieciešams, atcelt 2014. gada 16. aprīļa lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja sūdzība;

               —

               piespriest EĀDD atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-409/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 22. jūnija rīkojums – Marcuccio/Eiropas Savienība Prasība par zaudējumu atlīdzību — Prasītājs, kas ir pārtraucis atbildēt uz Vispārējās tiesas lūgumiem — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               8.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/22

         Vispārējās tiesas 2016. gada 22. jūnija rīkojums – Marcuccio/Eiropas Savienība
   (Lieta T-409/14) (1)

   (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Prasītājs, kas ir pārtraucis atbildēt uz Vispārējās tiesas lūgumiem - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 287/27)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis – G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienība, ko pārstāv Eiropas Savienības Tiesa (pārstāvji – sākotnēji A. Placco, vēlāk J. Inghelram, P. Giusta un L. Tonini Alabiso)

      Priekšmets

   Prasība, kura ir pamatota ar LESD 268. pantu un kurā ir lūgts atlīdzināt iespējamo kaitējumu, kas esot nodarīts prasītājam, ņemot vērā tiesvedības lietās T-236/02, C-59/06 P un C-617/11 P norises ilgumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti ar iebildi par nepieņemamību, par kuru ir izdots 2015. gada 9. janvāra rīkojums Marcuccio/Eiropas Savienība (T-409/14, nav publicēts, EU:T:2015:18);

               3)

               Luigi Marcuccio sedz savus un atlīdzina Eiropas Savienības Tiesas tiesāšanās izdevumus pārējā daļā.

      (1)  OV C 245, 28.7.2014.


title: Lieta T-290/10: Prasība, kas celta 2010. gada 30. jūnijā — Sports Warehouse /ITSB ( “TENNIS WAREHOUSE” )

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/50

         Prasība, kas celta 2010. gada 30. jūnijā — Sports Warehouse/ITSB (“TENNIS WAREHOUSE”)
   (Lieta T-290/10)
   ()
   2010/C 234/89
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sports Warehouse GmbH (Schutterwald, Vācija) (pārstāvis — M. Douglas, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 21. aprīļa lēmumu lietā R 1259/2009-1;

               —

               reģistrēt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu 7536899 “TENNIS WAREHOUSE”;

               —

               piespriest Saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “TENNIS WAREHOUSE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25., 28. un 35. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo preču zīmei neesot aprakstoša rakstura un netiekot ievērots pieejamības prasības jēdziens, kā arī pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums atbilstoši Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. pantam

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Apvienotās lietas T-241/05, no T-262/05 līdz T-264/05, T-346/05, T-347/05, no T-29/06 līdz T-31/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 23. maija spriedums — Procter & Gamble /ITSB (Baltas četrstūrainas tabletes ar krāsainu zieda zīmējumu) (Kopienas preču zīme — Kopienas trīsdimensiju preču zīmju reģistrācijas pieteikumi — Baltas četrstūrainas tabletes ar krāsainu zieda zīmējumu — Absolūts atteikuma pamatojums — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Atšķirtspējas neesamība)

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/23

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 23. maija spriedums — Procter & Gamble/ITSB (Baltas četrstūrainas tabletes ar krāsainu zieda zīmējumu)
   (Apvienotās lietas T-241/05, no T-262/05 līdz T-264/05, T-346/05, T-347/05, no T-29/06 līdz T-31/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas trīsdimensiju preču zīmju reģistrācijas pieteikumi - Baltas četrstūrainas tabletes ar krāsainu zieda zīmējumu - Absolūts atteikuma pamatojums - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Atšķirtspējas neesamība)
   (2007/C 155/45)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: The Procter & Gamble Company, Sinsinati, Ohaijo (ASV), (pārstāvji — G. Kuiperss [G. Kuipers], advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji –sākotnēji D. Šennens [D. Schennen], pēc tam G. Šneiders [G. Schneider])
   Priekšmets
   Deviņas prasības, kas celtas par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 14. aprīļa lēmumu (lieta R 843/2004-1), 2005. gada 3. maija lēmumu (lieta R 845/2004-1), 2005. gada 4. maija lēmumu (lieta R 849/2004-1), 2005. gada 1. jūnija lēmumu (lieta R 1184/2004-1), 2005. gada 6. jūlija lēmumu (apvienotās lietas R 1188/2004-1 un R 1182/2004-1), 2005. gada 16. novembra lēmumu (lieta R 1183/2004-1), 2005. gada 21. novembra lēmumu (lieta R 1072/2004-1) un 2005. gada 22. novembra lēmumu (lieta R 1071/2004-1) attiecībā uz trīsdimensiju preču zīmju reģistrācijas pieteikumiem.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 205, 20.8.2005.


title: Lieta T-425/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 11. septembra spriedums – Grieķija/Komisija Valsts atbalsts — Grieķijas kazino — Režīms, kurā paredzēta nodeva 80 % apmērā no dažādu summu ieejas maksas — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Valsts atbalsta jēdziens — Priekšrocība

text:
               27.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 380/5

         Vispārējās tiesas 2014. gada 11. septembra spriedums – Grieķija/Komisija
   (Lieta T-425/11) (1)

   (Valsts atbalsts - Grieķijas kazino - Režīms, kurā paredzēta nodeva 80 % apmērā no dažādu summu ieejas maksas - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Valsts atbalsta jēdziens - Priekšrocība)
   2014/C 380/06
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji – P. Mylonopoulos un K. Boskovits)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Triantafyllou, H. van Vliet un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 24. maija Lēmumu 2011/716/ES par Grieķijas piešķirto valsts atbalstu dažiem Grieķijas kazino C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09) (OV L 285, 25. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2011. gada 24. maija Lēmumu 2011/716/ES par Grieķijas piešķirto valsts atbalstu dažiem Grieķijas kazino C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09);

               2)

               piespriest Eiropas Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt Grieķijas Republikas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 282, 24.9.2011.


title: Lieta T-526/08 P: Vispārējās tiesas 2010. gada 9. decembra spriedums — Komisija/ Strack (Apelācija — Pretapelācija — Civildienests — Ierēdņi — Pieņemšana darbā — Paziņojums par vakanci — Kandidatūras noraidīšana — Iecelšana nodaļas vadītāja amatā — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Interese celt prasību — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Morālais kaitējums)

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/36

         Vispārējās tiesas 2010. gada 9. decembra spriedums — Komisija/Strack

   (Lieta T-526/08 P) (1)

   (Apelācija - Pretapelācija - Civildienests - Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Paziņojums par vakanci - Kandidatūras noraidīšana - Iecelšana nodaļas vadītāja amatā - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Interese celt prasību - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Morālais kaitējums)
   2011/C 30/64
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. Krämer un B. Eggers)

      Otrs lietas dalībnieks: Guido Strack (Ķelne, Vācija) (pārstāvis — H. Tettenborn, avocat)

      Priekšmets

   Apelācija par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 25. septembra spriedumu lietā F-44/05 Strack/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), kurā lūgts daļēji atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 25. septembra sprieduma lietā F-44/05 Strack/Komisija rezolutīvās daļas 1., 2., 3., 5. un 6. punktu;

               2)

               pretprasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               lietu nosūtīt atpakaļ Civildienesta tiesai, lai tā izlemtu prasījumus atcelt lēmumu par A kunga iecelšanu Eiropas Kopienu Oficiālo publikāciju biroja “Konkursa uzaicinājumu un līgumu” nodaļas vadītāja amatā un lēmumu noraidīt Gvido Štraka [Guido Strack] kandidatūru šim pašam amatam un prasījumus par zaudējumu atlīdzību par morālo kaitējumu, ko esot cietis Štraks, EUR 2 000 apmērā, kā arī par tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 44, 21.02.2009.


title: Lieta C-136/06: Prasība, kas celta  2006. gada 10. martā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Maltas Republiku

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/30

         Prasība, kas celta 2006. gada 10. martā — Eiropas Kopienu Komisija pret Maltas Republiku
   (Lieta C-136/06)
   (2006/C 131/54)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Konstantinidis un D. Lawunmi)

      Atbildētāja: Maltas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 8. decembra Direktīvu 2002/96/EK par elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumiem (1) un Direktīvu 2003/108/EK, ar ko groza Direktīvu 2002/96/EK par elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumiem (2), vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Malta nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Maltas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 13. augustā.

      (1)  OV L 37, 13.02.2003., 24. lpp.

      (2)  OV L 345, 31.12.2003., 106. lpp.


title: Lieta C-175/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Spānijas Karaliste iesniedza 2004. gada 13. aprīlī

text:
               29.5.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/4

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Spānijas Karaliste iesniedza 2004. gada 13. aprīlī
   (Lieta C-175/04)
   (2004/C 146/05)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 13. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Spānijas Karaliste, ko pārstāv Lourdes Fraguas Gadea kundze, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu 2004. gada 4. februāra Lēmumu (1) daļā, ar ko atceļ Kopienas finansējumu Spānijai ražošanas atbalstam tomātu pārstrādātājiem ''kvalitātes kontroles nepietiekamības'' dēļ (7.314.117 eiro) un finansējumu atbalstam citrusaugļu ražotājiem ''piegādes grafika neievērošanas'' dēļ (1.277.630, 65 eiro).

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ražošanas atbalsts tomātu pārstrādātājiem
   Komisijas dienesti uzskata, ka gala produktu kvalitātes kontrole netika veikta saskaņā ar kārtību, ko nosaka 15. pants Komisijas 1997. gada 19. marta Regulā (EK) Nr. 504/97, ar kuru paredz sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 2201/96 par ražošanas atbalsta sistēmu pārstrādātiem augļu un dārzeņu produktiem piemērošanai. Tāpēc tā ierosina labojumus finansējumā vienreizējas iemaksas veidā, kas atbilst 10 % no izdevumiem, kas tika izmaksāti dalībvalstī kā atbalsts. Tomēr Spānijā ik gadus veic visu uzņēmumu kontroli visā tirdzniecības gada gaitā. No otras puses, saskaņā ar Regulas 504/97 15. panta 1. punkta a) daļu, gala produktu, attiecībā uz kuriem var prasīt atbalstu, papildu analītisko kontroli var veikt noteiktos uzņēmumos (izlases veidā), kas nenozīmē, ka citi uzņēmumi pieļauj nelikumības.
   Atbalsts noteiktu citrusa augļu ražotājiem
   Komisijas dienesti piedāvā ieviest labojumu finansējumā, jo līgumos paredzētie daudzumi ir iedalīti dažādos piegādes periodos. Tomēr 1997./1998. tirdzniecības gadā Spānijā bija spēcīgas lietusgāzes, kas būtiski pārsniedza vidējo nokrišņu daudzumu un kuru rezultātā dažos apvidos vai rajonos bija apgrūtināta dažu šķirņu augļu novākšana, kā arī vēlīnu augļu šķirņu vēlīna nogatavošanās. Šo apstākļu dēļ nebija iespējams piegādāt produktus līgumos noteiktajos termiņos. Spānijas kompetentās iestādes no paša sākuma atsaucās uz force majeure klauzulas piemērošanu. Vēl jo vairāk, 1997./1998. tirdzniecības gadā attiecībā uz ilgtermiņa līgumiem nepastāvēja regulējums, kas ļautu pārnest ceturkšņu grafikos paredzētos daudzumus. Tāpēc nevar uzskatīt par nelikumīgu šo praksi, pamatojoties uz to, ka tā nav tieši paredzēta Regulā, it īpaši tādēļ, ka vēlākajos tirdzniecības gados tiek atļauts sadalīt paredzētos daudzumus dažādos piegādes periodos.

      (1)  Komisijas 2004. gada 4. februāra Lēmums 2004/136/EK, ar kuru atceļ Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantijas fonda (ELVGF) Garantiju nodaļas veikto Kopienas finansējumu noteiktiem dalībvalstu izdevumiem, OV L 40, 31. lpp.


title: Lieta T-523/10: Prasība, kas celta 2010. gada 8. novembrī — Interkobo /ITSB — XXXLutz Marken ( mybaby )

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/33

         Prasība, kas celta 2010. gada 8. novembrī — Interkobo/ITSB — XXXLutz Marken (“mybaby”)
   (Lieta T-523/10)
   ()
   2011/C 13/64
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Interkobo Sp. z o.o. (Łódź, Polija) (pārstāvis — R. Skubisz, radca prawny)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: XXXLutz Marken GmbH (Wels, Austrija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 8. septembra lēmumu lietā R 88/2009-4;

               —

               piespriest atbildētājam un XXXLutz Marken GmbH atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas prasītājai radušies procesā Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju padomē un Iebildumu nodaļā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: XXXLutz Marken GmbH

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “my baby” (reģistrācijas pieteikums Nr. 4894416) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 28. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiska preču zīme “MYBABY”, valsts grafiska preču zīme “mybaby” un starptautiska vārdiska preču zīme “MYBABY” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 28. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt un preču zīmes attiecībā uz precēm, kas ietilpst 28. klasē, reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt un iebildumus noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 2868/95 (1) 20. noteikuma 1. punkta, skatot to kopā ar 19. noteikuma 2. punkta a) apakšpunkta i) un ii) daļu, kā arī 3. noteikuma pārkāpums un tiesību uz tiesiskās paļāvības aizsardzību pārkāpums

      (1)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 1. lpp.).