title: Lieta C-86/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2014. gada 9. decembra spriedumu lietā T-92/10 Ferriera Valsabbia un Valsabbia Investimenti/Komisija 2015. gada 20. februārī iesniedza Ferriera Valsabbia SpA, Valsabbia Investimenti SpA

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2014. gada 9. decembra spriedumu lietā T-92/10 Ferriera Valsabbia un Valsabbia Investimenti/Komisija 2015. gada 20. februārī iesniedza Ferriera Valsabbia SpA, Valsabbia Investimenti SpA

   (Lieta C-86/15 P)
   (2015/C 146/28)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Ferriera Valsabbia SpA, Valsabbia Investimenti SpA (pārstāvji – D. M. Fosselard, avocat, D. Slater, Solicitor, A. Duron, avocate)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas spriedumu izklāstījumā norādīto iemeslu dēļ;

               —

               pieņemot galīgo lēmumu atbilstoši Tiesas statūtu 61. pantam, atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējām;

               —

               pakārtoti – gadījumā, ja Tiesa nospriestu, ka nav nekāda pamata atcelt lēmumu pilnībā, samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējām uzlikto naudas sodu zemāk izklāstīto iemeslu dēļ;

               —

               alternatīvi, ja Tiesa nepieņemtu galīgo lēmumu, atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu un lietu nodot atpakaļ Vispārējai tiesai izskatīšanai no jauna atbilstoši Tiesas spriedumam;

               —

               visbeidzot, atbilstoši Reglamenta 69. pantam piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus gan Vispārējā tiesā, gan Tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirza šādus pamatus.
   Ar pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Regulas Nr. 773/2004 (1) 10. pantu. Konkrēti, Vispārējā tiesa ir nospriedusi, ka Komisija bija tiesīga atkārtoti pieņemt pirmajā instancē apstrīdēto lēmumu (turpmāk tekstā – “lēmums”), nenosūtot jaunu paziņojumu par iebildumiem.
   Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Regulas Nr. 773/2004 14. pantu. Pārkāpumu veido tas, Vispārējā tiesa nosprieda, ka Komisija varēja atkārtoti pieņemt lēmumu, pamatojoties uz Regulas Nr. 1/2003 (2) tiesību normām, dalībvalstu pārstāvjiem neesot iespējai tieši uzklausīt uzņēmumus.
   Ar trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi koleģialitātes principu. Vispārējā tiesa nosprieda, ka Komisija bija tiesīga pieņemt lēmumu, izmantojot procedūru, saskaņā ar kuru kolēģija visu lēmuma tekstu nepieņēma vienā brīdī, bet gan divas lēmuma daļas divos dažādos laikos, pieņemot, ka šīs divas daļas var veidot lēmumu kopumā.
   Ar ceturto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas pārmet, ka ir pārkāpts Pamattiesību hartas 47. pants, to interpretējot Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta gaismā. Šādu pārkāpumu veido tas, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesības uz viņu lietas savlaicīgu izskatīšanu. Konkrēti, no rakstveida procesa beigām līdz brīdim, kad Vispārējā tiesa uzsaka mutvārdu procesu, pagāja aptuveni trīs gadi. Ar šādu kavēšanos ir pārkāptas Hartas 47. pantā paredzētās tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un tiesības uz lietas izskatīšanu sapratīgā termiņā. Šajā lietā 47. panta pārkāpums ir īpaši smags, ņemot vērā to, ka apelācijas sūdzības iesniedzējām bija jāgaida vairāk nekā 14 gadi, lai tiesa (Vispārējā tiesa) lietu izskatītu pēc būtības, jo pirmais Komisijas lēmums tika atcelts procesuālu iemeslu dēļ pēc vairāk nekā septiņus gadus ilguša procesa.
   Ar piekto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas pārmet, ka ir pārkāpts EOTKL 65. pants. Konkrētāk, apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskata, ka Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā īpašo EOTKL kontekstu un saistībā ar šo līgumu uzņēmumiem uzliktos publiskuma un nediskriminācijas pienākumus, un tādējādi ir kļūdaini piemērota Tiesas judikatūra aizliegtu vienošanos jomā. Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka sekas tam, ka laika gaitā atkārtoti tika publicēti cenu saraksti, kas neatbilda aizliegtas vienošanās ietvaros ierosinātajām cenām, bija tādas, ka tika apturēta aizliegtā vienošanās, kuras mērķis atbilstoši Vispārējās tiesas uzskatam bija minimālo cenu noteikšana. Vispārējā tiesa tomēr uzskatīja, ka bija nepieciešama papildu publiska norobežošanās.
   Ar sesto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Pamattiesību hartas 47. pantu, to interpretējot Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta gaismā, nospriedzama, ka administratīvā procesa (t.i., Eiropas Komisijā) ilgums nav bijis pārmērīgs iepriekš minēto tiesību normu izpratnē. Šajā gadījumā administratīvais process kopumā ilga gandrīz 54 mēnešus, saskaitot kopā sākotnējo procesu un vēlāko atkārtotas pieņemšanas procesu. Turklāt divi gadi, kas Komisijai bija nepieciešami lēmuma pieņemšanai no jauna, šķiet pārmērīgi. Vispārējais tiesas izvirzītais atkārtotas pieņemšanas procesa ilguma pamatojums ir nepilnīgs un pretrunīgs, turklāt ar to acīmredzami tiek pārkāpta agrākā Vispārējās tiesas judikatūra.
   Ar septīto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas pārmet to, ka ir pārkāpts regulas Nr. 1/2203 23. pants un vienlīdzīgas attieksmes princips. Konkrēti, Komisija šajā lietā bija uzņēmumus iedalījusi grupās, lai noteiktu katram uzņēmumam piemērojamo naudas soda pamatsummu, atbilstoši lēmumā apgalvotajam – ņemot vērā attiecību starp katras grupas vidējo tirgus daļu un katrā grupā ietilpstošajiem atsevišķajiem uzņēmumiem uzlikto naudas soda pamatsummu. Lai gan Vispārējā tiesa vēlāk atzina, ka Komisija bija pārāk zemu novērtējusi vienas no šīm grupām vidējo tirgus daļu, kā rezultātā proporcionālā attiecība, kuru Komisijai bija nodoms saglabāt, netika saglabāta, Vispārējā tiesa neuzskatīja par savu pienākumu šo attiecību atjaunot.

      (1)  Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regula (EK) Nr. 773/2004 par lietas izskatīšanu saskaņā ar EK Līguma 81. un 82. pantu, ko vada Komisija (OV L 123, 18. lpp.).

      (2)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L, 1. lpp.).


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 5. aprīlī lietā T-376/03 Michel Hendrickx pret Eiropas Savienības Padomi (Ierēdņi — Iekšējais konkurss — Nepielaišana pie mutiskajiem pārbaudījumiem — Prasība par specifiskām valodu zināšanām — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Piekļuve Padomes dokumentiem — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/33

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 5. aprīlī
   lietā T-376/03 Michel Hendrickx pret Eiropas Savienības Padomi (1)

   (Ierēdņi - Iekšējais konkurss - Nepielaišana pie mutiskajiem pārbaudījumiem - Prasība par specifiskām valodu zināšanām - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Piekļuve Padomes dokumentiem - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2005/C 143/62)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-376/03 Mihels Hendrikss [Michel Hendrickx], Eiropas Savienības Padomes ierēdnis, ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), ko pārstāv advokāti Ž.-N. Luī [J.-N. Louis], S. Orlandi [S. Orlandi], A. Kūlens [A. Coolen] un E. Maršals [E. Marchal], kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Savienības Padomi (pārstāvji — M. Simsa [M. Sims] un F. Antons [F. Anton]) par prasību, pirmkārt, atcelt konkursa komisijas Padome/A/270 lēmumu, ar kuru prasītājam par rakstisko pārbaudījumu A.3 piešķirts tāds novērtējums, kas izslēdz to no turpmākās dalības konkursā, un ar kuru prasītājs nav pielaists pie mutisko pārbaudījumu kārtošanas, un, otrkārt, par prasību piespriest Padomei samaksāt simbolisku atlīdzību par nodarīto morālo kaitējumu viena eiro apmērā, Pirmās instances tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs Dž. D. Kuks [J. D. Cooke], tiesneši R. Garsija-Valdekāss [R. García-Valdecasas] un I. Labucka, sekretārs I. Natsinas [I. Natsinas], administrators, 2005. gada 5. aprīlī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 21, 24.01.2004.


title: Lieta T-389/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 10. janvāra rīkojums — Labate /Komisija

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/33

         Vispārējās tiesas 2011. gada 10. janvāra rīkojums — Labate/Komisija
   (Lieta T-389/09) (1)

   2011/C 72/51
   Tiesvedības valoda — angļu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 312, 19.12.2009.


title: Lieta T-153/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra spriedums — Ferriere Nord pret Komisiju (Konkurence — Naudas sods — EKL 81. panta pārkāpums — Komisijas izpildes pilnvaras — Noilgums — Regulas (EEK) Nr. 2988/74 4. un 6. pants — Pieņemamība)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/44

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra spriedums — Ferriere Nord pret Komisiju
   (Lieta T-153/04) (1)

   (Konkurence - Naudas sods - EKL 81. panta pārkāpums - Komisijas izpildes pilnvaras - Noilgums - Regulas (EEK) Nr. 2988/74 4. un 6. pants - Pieņemamība)
   (2006/C 294/92)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ferriere Nord SpA, Osoppo (Itālija), (pārstāvji — V. Viskardīni [W. Viscardini] un G. Donā [G. Donà], advokātes)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Neijenhauss [A. Nijenhuis] un E. Velans [A. Whelan], pārstāvji, kam palīdz A. Kolabjanki [A. Colabianchi], advokāts)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt ar 2004. gada 5. februāra vēstuli un 2004. gada 13. aprīļa faksu paziņotos Komisijas lēmumus par naudas soda, kas prasītājai piespriests ar Komisijas 1989. gada 2. augusta Lēmumu 89/515/EEK par procedūru, piemērojot EEK līguma 85. pantu (IV/31.553 — Metinātie režģi), nedzēsto atlikumu (OV L 260, 1. lpp.)
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Ar 2004. gada 5. februāra vēstuli un 2004. gada 13. aprīļa faksu paziņotie Komisijas lēmumi par naudas soda, kas prasītājai piespriests ar Komisijas 1989. gada 2. augusta lēmumu par procedūru, piemērojot EEK līguma 85. pantu (IV/31.553 — Metinātie režģi), nedzēsto atlikumu ir atcelti;

               2)

               Komisija papildus saviem tiesāšanās izdevumiem atlīdzina arī prasītājas prasītos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 168, 26.06.2004.


title: Lietas C-101/03 izslēgšana no reģistra

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/18

         Lietas C-101/03 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 296/35)

      (tiesvedības valoda — itāļu)

   2005. gada 24. jūnijā Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-101/03 (Tribunale di Milano, Sezione Prima Penale (Milānas Tiesas Pirmās Krimināllietu palātas) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu): krimināllieta pret Alfonso Galeaco [Alfonso Galeazzo], Marko Banatti [Marco Banatti].

      (1)  OV C 101, 26.04.2003.


title: Lieta F-21/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 26. jūnija spriedums — Achab /EESK (Civildienests — Ierēdņi — Atalgojums — Ekspatriācijas pabalsts — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā paredzētais nosacījums — Nepamatotu maksājumu atgūšana)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/46

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 26. jūnija spriedums — Achab/EESK
   (Lieta F-21/12) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Atalgojums - Ekspatriācijas pabalsts - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā paredzētais nosacījums - Nepamatotu maksājumu atgūšana)
   2013/C 252/79
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mohammed Achab (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — N. Lhoëst, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (EESK) (pārstāves — M. Arsène un G. Boudot)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru aptur ekspatriācijas pabalsta maksāšanu prasītājam un uzsāk jau izmaksātā pabalsta atgūšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2011. gada 9. jūnija lēmumu, ciktāl ar to, sākot ar 2010. gada 1. jūliju, aptur ekspatriācijas pabalsta maksāšanu M. Achab;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja sedz savus izdevumus un atlīdzina pusi no M. Achab tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               M. Achab sedz pusi savu izdevumu.

      (1)  OV C 133, 05.05.2012., 30. lpp.


title: Lieta C-55/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal Judicial da Comarca do Porto (Portugāle) 2008. gada 13. februāra rīkojumu — Santa Casa da Misericórdia de Lisboa / Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP) , Baw International Ltd un Betandwin.Com Interactive Entertainment

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal Judicial da Comarca do Porto (Portugāle) 2008. gada 13. februāra rīkojumu — Santa Casa da Misericórdia de Lisboa/Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP), Baw International Ltd un Betandwin.Com Interactive Entertainment

   (Lieta C-55/08)
   (2008/C 92/35)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal Judicial da Comarca do Porto
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Santa Casa da Misericórdia de Lisboa

      Atbildētāji: Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP), Baw International Ltd un Betandwin.Com Interactive Entertainment

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai “tiesību rīkot veiksmes, laimestu vai azartspēles” (1989. gada 2. decembra Dekrēta-likuma Nr. 422/89, kurā grozījumi izdarīti ar 1995. gada 19. janvāra Dekrētu-likumu Nr. 10/95 un 2005. gada 17. februāra Dekrētu-likumu Nr. 40/2005, 9. pants), un tiesību “vadīt totalizatora sistēmas” (1985. gada 17. decembra Dekrēta-likuma Nr. 84/85, kurā grozījumi izdarīti ar Dekrētu-likumu Nr. 317/2002, 1. pants) paturēšana valstij ir saderīga ar Kopienu tiesību normām […], kurās noteikti pakalpojumu sniegšanas brīvības, brīvas konkurences un valsts monopolu aizlieguma principi?

               2)

               Pēc kādiem kritērijiem jāvadās, interpretējot valsts tiesību aktus, ar kuriem šie principi tiek ierobežoti, lai noteiktu, vai attiecīgais ierobežojums ir pieļaujams, ievērojot Kopienu tiesību normas ?

               3)

               Vai aizliegums reklamēt veiksmes, laimestu vai azartspēles kā vēstījuma pamatpriekšmetu, ņemot vērā izņēmumu attiecībā uz šādu reklāmu Santa Casa da Misericórdia de Lisboa rīkoto spēļu gadījumā, ir saderīgs ar Kopienu tiesību normām […], kurās noteikti pakalpojumu sniegšanas brīvības, brīvas konkurences un valsts monopolu aizlieguma principi?


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 7. jūlijā lietā C-147/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 12., 149. un 150. pants — Nosacījumi pieejai universitātes izglītībai — Diskriminācija)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 7. jūlijā
   lietā C-147/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 12., 149. un 150. pants - Nosacījumi pieejai universitātes izglītībai - Diskriminācija)
   (2005/C 217/10)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-147/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 31. martā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Bogensbergers [W. Bogensberger] un D. Martins [D. Martin]) pret Austrijas Republiku (pārstāvji -H. Dosi [H. Dossi], E. Rīdls [E. Riedl], kā arī K. Rūss [C. Ruhs] un H. Kasparovskis [H. Kasparovsky]), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: piektās palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], kas veic otrās palātas palātas priekšsēdētājas pienākumus, tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann], J. Makarčiks [J. Makarczyk] (referents), P. Kūris [P. Kūris] un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [F. G. Jacobs], sekretāre M.-F. Kontē [M.-F. Contet], galvenā administratore, 2005. gada 7. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Neveicot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka citās dalībvalstīs iegūto vidējās izglītības diplomu īpašnieki varētu iegūt pieeju Austrijas organizētajai augstākajai un universitātes izglītībai ar tādiem pašiem nosacījumiem kā Austrijā iegūto vidējās izglītības diplomu īpašnieki, Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 12., 149. un 150. pants.

               2)

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 112, 10.05.2003.


title: Lieta C-107/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 16. oktobra rīkojumu lietā T-329/13 Petros Chatzithoma un Ellenitsa Chatzithoma/Komisija un Eiropas Centrālā banka 2015. gada 4. martā iesniedza Petros Chatzithoma un Ellenitsa Chatzithoma

text:
               1.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/4

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 16. oktobra rīkojumu lietā T-329/13 Petros Chatzithoma un Ellenitsa Chatzithoma/Komisija un Eiropas Centrālā banka 2015. gada 4. martā iesniedza Petros Chatzithoma un Ellenitsa Chatzithoma

   (Lieta C-107/15 P)
   (2015/C 178/04)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Petros Chatzithoma un Ellenitsa Chatzithoma (pārstāvji – E. Efstathiou, K. Efstathiou un K. Liasidou, advokāti)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Eiropas Centrālā banka

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto rīkojumu;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas secinājumu, ka iebilde par nepieņemamību ir apmierināma, un, it īpaši, secinājumu, ka “Eurogrupas paziņojums [..] nevar tikt uzskatīts par [tiesību] aktu, kas rada tiesiskas sekas trešajām personām” un līdz ar to apelācijas sūdzības iesniedzējiem, un ka ar apstrīdēto paziņojumu Eurogrupa “ļoti vispārīgi atsaucās uz pārskatu par atsevišķiem pasākumiem, par kuriem politiski bija panākta vienošanās ar Kipras Republiku”;

               —

               atcelt pārsūdzēto rīkojumu, ciktāl par vainīgu noguldījumu vērtības samazināšanā ir atzīta Kipras Republika, neinkriminējot nedz Eurogrupai, nedz atbildētājām, ka tās pašas vai ar Eurogrupas starpniecību būtu vainojamas kādā rīcībā, tiesību akta vai lēmuma pieņemšanā;

               —

               atcelt rīkojumu piespriest apelācijas sūdzības iesniedzējiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēji savas apelācijas sūdzības pamatojumam izvirza četrus pamatus. Proti:

               1)

               pārsūdzētajā rīkojumā ir nepietiekami norādīts pamatojums, un tas ir pieņemts, pamatojoties uz kļūdainu faktu un tiesību interpretāciju jautājumā par iestādi, kura patiesībā pieņēmusi lēmumu par “bail in” noguldījumu vērtības samazināšanu;

               2)

               pārsūdzētais rīkojums ir pieņemts, pārkāpjot vispārējos tiesību principus, jo Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā faktu, ka apstrīdētais Eurogrupas lēmums neatkarīgi no veida vai formas, kādā tas ir pieņemts, izskatāmajā lietā ir ar prasību atcelt tiesību aktu apstrīdams tiesību akts;

               3)

               pārsūdzētais rīkojums ir kļūdains, jo, rīkojumu pieņemot, Vispārējā tiesa, neesot izvērtējusi juridisko vai faktisko saikni starp Eiropas Komisiju, Eiropas Centrālo banku un Eurogrupu, nedz arī izvērtējusi to, vai, pamatojoties uz tiesiskās cēloņsakarības [Legal Causation] principu un faktiski atbildīgās personas kritēriju, par Eurogrupas tiesību aktu autorēm uzskatāmas Eiropas Centrālā banka un Eiropas Komisija, kurām arī būtu bijis jārīkojas atbilstoši Līgumam un Eiropas Savienības protokoliem, kā arī saskaņā ar sekundārajām un atvasinātajām tiesībām.
               Līdz ar to Vispārējā tiesa nav izvērtējusi apelācijas sūdzības iesniedzēju argumentu un iebildumu būtību un tādējādi prasību atcelt tiesību aktu ir noraidījusi kļūdaini;

               4)

               ja šī apelācijas sūdzība tiktu apmierināta, apelācijas sūdzības iesniedzējiem nav piespriežams atlīdzināt nedz šajā tiesvedībā, nedz tiesvedībā pirmajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-248/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) 2007. gada 23. maija rīkojumu — Trespa International B.V. / Nova Haven- en Vervoerbedrijf N.V. un Meadwestvaco Europe B.V.B.A.

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) 2007. gada 23. maija rīkojumu — Trespa International B.V./Nova Haven- en Vervoerbedrijf N.V. un Meadwestvaco Europe B.V.B.A.

   (Lieta C-248/07)
   (2007/C 170/27)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hof van beroep te Antwerpen
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Trespa International B.V.

      Atbildētāji: Nova Haven- en Vervoerbedrijf N.V. un Meadwestvaco Europe B.V.B.A.

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai persona, kas preces ieved vai liek tās ievest laišanai brīvā apgrozībā, Kopienas Muitas kodeksa piemērošanas noteikumu (1) 291. panta, tā no 1997. gada 1. jūlija līdz 1998. gada 15. maijam spēkā esošajā redakcijā, izpratnē ir arī muitas ekspeditors, kas deklarēšanu veica savā vārdā un uz sava rēķina, vai arī tikai importētājs, kam preces paredzētas?

               2)

               Vai ir konstatējama piegāde Kopienas ietvaros 297. panta vai 1a. panta izpratnē, ja preces no Antverpenes tiek ievestas Eiropas Savienībā un pēc tam tiek transportētas uz Nīderlandi? Vai šādā gadījumā personai Muitas kodeksa piemērošanas noteikumu [kas norādīti 1. prejudiciālajā jautājumā] 291. panta izpratnē ir jābūt šajā pantā minētajai atļaujai?

               3)

               Vai ar “pārņēmēju” Muitas kodeksa piemērošanas noteikumu [kas norādīti 1. prejudiciālajā jautājumā] 297. panta izpratnē ir saprotams muitas ekspeditors, kas preces deklarē uz faktiskā importētāja rēķina, importēšanai no trešās valsts Eiropas Savienības dalībvalstī?

      (1)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.).


title: Lieta C-51/08: Prasība, kas celta 2008. gada 12. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/19

         Prasība, kas celta 2008. gada 12. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-51/08)
   (2008/C 128/32)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J.-P. Keppenne un H. Støvlbæk)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, paredzot pilsonību kā nosacījumu pieejai notāra profesijai un netransponējot Direktīvu 89/48/EEK (1) attiecībā uz notāru darbību, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir saistoši saskaņā ar EK līgumu, īpaši EKL 43. un 45. pantu, kā arī Direktīvu 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Iesniedzot prasību, Komisija, pirmkārt, pārmet atbildētājai, ka, paredzot pilsonību kā nosacījumu pieejai notāra profesijai un darbam šajā profesijā, tā nesamērīgi ierobežo EKL 43. pantā paredzēto brīvību veikt uzņēmējdarbību. Protams, ka EKL 45. pants izslēdz no nodaļas, kura attiecas uz tiesībām veikt uzņēmējdarbību, piemērošanas jomas darbības, kuras tieši un konkrēti ir saistītas ar valsts varas īstenošanu. Komisija uzskata, ka uzdevumi, kuri ir uzticēti notāriem saskaņā ar Luksemburgas tiesībām, tomēr ir tik niecīgi saistīti ar šo īstenošanu, ka tie nevar ietilpt šī panta piemērošanas jomā un attaisnot šādu šķērsli brīvībai veikt uzņēmējdarbību. Šie uzdevumi nepiešķir notāriem ierobežojošas pilnvaras, un valsts likumdevējs varēja noteikt mazāk ierobežojošus pasākumus par pilsonības nosacījumu, tādus, kā, piemēram, pakļaut attiecīgās personas stingriem nosacījumiem par pieeju profesijai, sevišķiem profesionāliem pienākumiem un/vai īpašai kontrolei.
   Ar otro iebildumu Komisija turklāt pārmet atbildētājai, ka tā nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir saistoši, netransponējot Direktīvu 89/48/EEK attiecībā uz notāra profesiju. Tā kā tā ir reglamentēta profesija, direktīva šai profesijai ir piemērojama pilnībā, un augsta līmeņa kvalifikāciju, kāda ir nepieciešama notāriem, var viegli nodrošināt ar spēju pārbaudi vai adaptācijas laikposmu.

      (1)  Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīva 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību (OV 1989, L 19, 16. lpp.).


title: Lieta C-281/09: Prasība, kas celta 2009. gada 22. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/7

         Prasība, kas celta 2009. gada 22. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-281/09)
   2009/C 256/14
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Lozano Palacios un C. Vrignon)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pieļaujot Padomes 1989. gada 3. oktobra Direktīvas 89/552/EEK par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos (1), 18. panta 2. punktā izklāstīto noteikumu klajus, atkārtotus un smagus pārkāpumus, Spānijas Karaliste nav izpildījusi iepriekš minētās direktīvas 3. panta 2. punktā, to skatot saistībā ar EK līguma 10. pantu, noteiktos pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka Spānijas Karalistes veiktā šaurā reklāmas klipu jēdziena interpretācija, kuras rezultātā noteiktas reklāmas darbības (proti, informatīvā reklāma, televīzijas reklāmas kampaņas, pabalstītājdarbības reklāma un īsreklāma) netiek uzskatītas par reklāmu un tādējādi uz tām netiek attiecināti Direktīvā 89/552/EEK noteiktie laika ierobežojumi, esot pretrunā minētajai direktīvai.

      (1)  OV L 298, 23. lpp.


title: Lieta T-271/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 21. maija spriedums – Nutrexpa/ITSB – Kraft Foods Italia Intellectual Property (“Cuétara Maria ORO”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “Cuétara Maria ORO” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas un valsts grafiskas preču zīmes “ORO” — Daļējs reģistrācijas atteikums — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               6.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/11

         Vispārējās tiesas 2015. gada 21. maija spriedums – Nutrexpa/ITSB – Kraft Foods Italia Intellectual Property (“Cuétara Maria ORO”)
   (Lieta T-271/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Cuétara Maria ORO” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas un valsts grafiskas preču zīmes “ORO” - Daļējs reģistrācijas atteikums - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 221/14)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nutrexpa, SL (Barselona, Spānija) (pārstāvji – J. Grau Mora, M. Ferrándiz Avendaño un Y. Sastre Canet, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – Ó. Mondéjar Ortuño un V. Melgar)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Kraft Foods Italia Intellectual Property Srl (Milāna, Itālija) (pārstāvji – A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli un G. Petrocchi, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2013. gada 18. marta lēmumu lietā R 1285/2012–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Kraft Foods Italia Intellectual Property Srl un Nutrexpa, SL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nutrexpa, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 215, 27.7.2013.


title: Lieta C-510/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 9. novembrī iesniedza Hof van Beroep te Gent (Beļģija) — Bloomsbury NV/Belgische Staat

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 9. novembrī iesniedza Hof van Beroep te Gent (Beļģija) — Bloomsbury NV/Belgische Staat

   (Lieta C-510/12)
   2013/C 46/23
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van Beroep te Gent

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Bloomsbury NV

      Atbildētāja: Belgische Staat

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 1978. gada 25. jūlija Ceturtās direktīvas 78/660/EEK, kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem (1), 2. panta 3., 4. un 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja sabiedrība ievērojamus aktīvus iegūst bez atlīdzības un tāpēc nepastāv iegādes vērtība, ko tā varētu iegrāmatot, kā rezultātā rodas nepareizs priekšstats par sabiedrības aktīviem, pasīviem, finansiālo stāvokli un peļņu vai zaudējumiem, attiecīgie ievērojamie bez atlīdzības iegūtie aktīvi tomēr ir jāiegrāmato atbilstoši to faktiskai vērtībai?

      (1)  OV L 222, 11. lpp.


title: Lieta T-3/09: Prasība, kas celta 2009. gada 2. janvārī — Itālija/Komisija

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/45

         Prasība, kas celta 2009. gada 2. janvārī — Itālija/Komisija
   (Lieta T-3/09)
   (2009/C 55/81)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 21. oktobra lēmumu C(2008) 6015, galīgā redakcija, par valsts atbalstu C 20/2008 (ex Nr. 62/2008), ar kuru Itālija plāno veikt grozījumus atbalsta shēmā Nr. 59/2004 par pagaidu aizsargpasākumiem kuģu būves nozarē, un par kuru Itālijas Republikai 2008. gada 22. oktobrī paziņoja ar paziņojumu SG-Greffe (2008) D/206436.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētais lēmums šajā lietā ir tas pats, kas tiek apstrīdēts lietā T-584/08 Cantiere Navale De Poli/Komisija.
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā tie, kas ir norādīti iepriekš minētajā lietā Cantiere Navale De Poli/Komisija.


title: Lieta C-338/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 20. jūnijā iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — Marjan Noorzia / Bundesministerin für Inneres

text:
               10.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 20. jūnijā iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — Marjan Noorzia/Bundesministerin für Inneres

   (Lieta C-338/13)
   2013/C 233/07
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Sūdzības iesniedzēja: Marjan Noorzia

      Atbildētāja iestāde: Bundesministerin für Inneres

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2003. gada 22. septembra Direktīvas 2003/86/EK par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos (1) 4. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram laulātajiem un reģistrētajiem partneriem jau pieteikuma iesniegšanas brīdī ir jābūt 21 gadu veciem, lai varētu uzskatīt, ka viņi ir ģimenes locekļi, kuriem ir tiesības pievienoties (apgādniekam)?

      (1)  OV L 251, 12. lpp.


title: Lieta T-169/10: Prasība, kas celta 2010. gada 14. aprīlī — Grupo Osborne /ITSB — Industria Licorera Quezalteca ( “TORO XL” )

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/49

         Prasība, kas celta 2010. gada 14. aprīlī — Grupo Osborne/ITSB — Industria Licorera Quezalteca (“TORO XL”)
   (Lieta T-169/10)
   2010/C 148/79
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Spānija) (pārstāvis — J. Iglesias Monravá, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Industria Licorera Quezalteca, SA

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju padomes 2010. gada 22. janvāra lēmumu lietā R 223/2009-2, ar kuru noraidīts Kopienas preču zīmes “TORO XL” reģistrācijas pieteikums Nr. 4 769 279 attiecībā uz 33. klasi,

               —

               līdz ar to atļaut Kopienas preču zīmes “TORO XL” Nr. 4 769 279 reģistrāciju attiecībā uz 33. klasi, un

               —

               piespriest lietas dalībniekiem, kas iebilst pret šo prasību, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “TORO XL” (reģistrācijas pieteikums Nr. 2 769 279) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 32., 33. un 43. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: INDUSTRIA LICORERA QUEZALTECA S.A.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiska preču zīme (Nr. 4 027 124), kas ietver norādi “XL”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē (alkoholiskie dzērieni)

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: iebildumus apmierināt un reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza interpretācija


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 8. jūlijā lietā T-270/02 MLP Finanzdienstleistungen AG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Vārdiska preču zīme “bestpartner” — Absolūtais atteikuma pamatojums — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Preču zīme, kam nav atšķirtspējas — Aprakstoša preču zīme)

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/20

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 8. jūlijā
   lietā T-270/02 MLP Finanzdienstleistungen AG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Vārdiska preču zīme “bestpartner” - Absolūtais atteikuma pamatojums - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Preču zīme, kam nav atšķirtspējas - Aprakstoša preču zīme)
   (2004/C 239/40)
   Tiesvedības valoda: vācu
   Lietā 270/02, MLP Finanzdienstleistungen AG, Heidelberg (Vācija), ko pārstāv W. Gopfert, advokāte, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko pārstāv G. Schneider, pārstāvis, par prasību atcelt ITSB Apelāciju trešās padomes 2002. gada 26. jūnija lēmumu (lieta R 206/2002-3), ar kuru atsaka reģistrēt vārdisku preču zīmi “bestpartner”, Pirmās instances tiesa, otrā palāta, (šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Pirrung, tiesneši A. W. H. Meij un N. J. Forwood, sekretāre D. Christensen, administratore) 2004. gada 8. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Prasītājs atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 274, 9. 11.2002.


title: Lieta T-464/09: Prasība, kas celta 2009. gada 20. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/ New Acoustic Music un Anna Hildur Hildibrandsdottir

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/33

         Prasība, kas celta 2009. gada 20. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/New Acoustic Music un Anna Hildur Hildibrandsdottir

   (Lieta T-464/09)
   2010/C 51/65
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A.-M. Rouchaud-Joët un N. Bambara, kam palīdz C. Erkelens, advokāts)

      Atbildētājas: New Acoustic Music Association (Orpington, Apvienotā Karaliste), Anna Hildur Hildibrandsdottir (Orpington)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt Komisijai pamatsummu EUR 31 136,23 apmērā kopā ar 7,7 % lielu procentu likmi gadā sākot ar 2008. gada 14. janvāri un līdz pilnīgas samaksas datumam;

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tai skaitā izdevumus, kas radušies Komisijai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība attiecas uz dotāciju līgumu ar līguma numuru 2003-1895/001-001, ko ir noslēgusi Eiropas Komisija (turpmāk tekstā — “Komisija”) un New Acoustic Music Association (turpmāk tekstā — “NAMA”), kuru pārstāv Anna Anna Hildur Hildibrandsdottir, lai veiktu darbību ar nosaukumu CLT2003/A1/GB-317 — European Music Roadwork programmas “Kultūra 2000” (1) ietvaros.
   Ar šo prasību Komisija vēlas, lai Vispārējā tiesa piespriež atbildētājām, kuras abas ir solidāri atbildīgas par pilnas summas samaksu, samaksāt Komisijai summu EUR 31 136,23 apmērā kopā ar nokavējuma procentiem, kas izriet no starpības starp summu, kas pārskaitīta NAMA kā avansa maksājums par dotāciju līgumā paredzēto darbību izpildi, un summu, kādu NAMA ir tiesīga saņemt.
   Savas prasības atbalstam prasītāja izvirza tikai vienu pamatu. Tā apgalvo, ka NAMA nav izpildījusi līgumā paredzētos pienākumus, nesamaksājot daļu no avansa maksājuma, kuru izmaksāja Komisija, ņemot vērā, ka reālie pieļaujamie izdevumi bija mazāki kā paredzētās kopējās izmaksas.
   Komisija apgalvo, ka NAMA un Anna Anna Hildur Hildibrandsdottir kā partneris un pilnvarota likumīgā pārstāve ir solidāri atbildīgas par prasītās summas samaksu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 14. februāra Lēmums Nr. 508/2000/EK, ar ko izveido programmu Kultūra 2000 (OV 2000 L 63, 1. lpp.).


title: Lieta C-348/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 25. aprīļa spriedumu lietā T-509/10 Manufacturing Support & Procurement Kala Naft /Padome 2012. gada 16. jūlijā iesniedza Eiropas Savienības Padome

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/27

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 25. aprīļa spriedumu lietā T-509/10 Manufacturing Support & Procurement Kala Naft/Padome 2012. gada 16. jūlijā iesniedza Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-348/12 P)
   2012/C 287/53
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop un R. Liudvinaviciute-Cordeiro)

      Pārējie lietas dalībnieki: Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran, Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 25. aprīļa spriedumu lietā T-509/10;

               —

               pieņemt galīgo nolēmumu par strīdu un noraidīt kā nepieņemamu Kala Naft prasību par attiecīgajiem Padomes tiesību aktiem, vai, pakārtoti, noraidīt prasību kā nepamatotu;

               —

               piespriest Kala Naft atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas Padomei radušies pirmās instances tiesvedībā un saistībā ar šo apelācijas sūdzību.

      Pamati un galvenie argumenti

   Padome uzskata, ka Vispārējā tiesa iepriekš minētajā lietā ir pieļāvusi divas kļūdas tiesību piemērošanā un ka līdz ar to šis spriedums ir jāatceļ.
   Pirmkārt, Padome uzskata, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nenoraidot kā nepieņemamu sabiedrības Kala Naft celto prasību, neraugoties pat uz to, ka pēc Padomes domām šī sabiedrība bija Irānas valsts organizācija.
   Otrkārt, Padome uzskata, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka viens no pamatiem, kas izvirzīts, lai pamatotu ierobežojošu pasākumu piemērošanu attiecībā uz Kala Naft, nebija pietiekams, lai izpildītu pienākumu norādīt pamatojumu, un ka Padomei bija jāiesniedz pierādījumi, lai pamatotu vienu citu no šiem pamatiem. Padome arī apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka apstākli, saskaņā ar kuru sabiedrība Kala Naft tirgo naftas un gāzes nozares iekārtas, ko var izmantot Irānas kodolprogrammai, nevarot uzskatīt par “atbalstu” kodolieroču izplatīšanai, neizvērtējot šo apstākli saistībā ar citiem pamatojumā norādītajiem apstākļiem.


title: Lieta T-176/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 6. marta  rīkojums —  Marcuccio  pret Komisiju (Ierēdņi — Sociālais nodrošinājums — Piekļuve informācijai par medicīniskā ziņojuma esamību — Nosūtīšana pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana)

text:
               20.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/12

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 6. marta rīkojums — Marcuccio pret Komisiju
   (Lieta T-176/04) (1)

   (Ierēdņi - Sociālais nodrošinājums - Piekļuve informācijai par medicīniskā ziņojuma esamību - Nosūtīšana pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana)
   (2006/C 121/20)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki
   Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase, Itālija (pārstāvis — A. Distante, avocat)
   Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Curall un C. Berardis-Kayser, kam palīdz A. Dal Ferro, avocat)
   Priekšmets
   Pirmkārt, lūgums atcelt Komisijas netiešo lēmumu, ar ko tiek noraidīts prasītāja iesniegtais pieteikums, lai iegūtu medicīnisko ziņojumu vai rakstisku apstiprinājumu par to, ka šāds ziņojums nepastāv, otrkārt, lūgums atcelt Komisijas netiešo lēmumu noraidīt sūdzību, kas celta pret šo pieteikuma noraidījumu un, treškārt, lūgums atzīt prasītāja tiesības attiecībā uz to, ka viņa pieteikumā un sūdzībā ietvertās pretenzijas tiek pieņemtas.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               vairāk nav vajadzīgs lemt par prasību;

               2)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina tos prasītāja tiesāšanās izdevumus, kas tika norādīti līdz iebildumu raksta paziņošanai. Prasītājs sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas tika norādīti pēc iebildumu raksta paziņošanas, pats.

      (1)  OV C 179, 10.07.2004.


title: Lieta C-677/13: Prasība, kas celta 2013. gada 18. decembrī — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/30

         Prasība, kas celta 2013. gada 18. decembrī — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-677/13)
   2014/C 52/55
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Patakia un E. Sanfrutos Cano)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka,

                           —

                           neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka a) atkritumu apsaimniekošana Kiato atkritumu poligonā tiek veikta, neapdraudot cilvēku veselību un neradot kaitējumu videi, un ka b) šajā atkritumu poligonā tiek aizliegta atkritumu izmešana, izgāšana un nekontrolēta apsaimniekošana;

                           —

                           pieļaujot šī atkritumu poligona apsaimniekošanu bez apstiprinātiem vides nosacījumiem un bez spēkā esošas atļaujas, kuros būtu ievēroti šādas atļaujas izsniegšanas nosacījumi un saturs, un tādējādi nenodrošinot, ka poligonā tiek apglabāti tikai tie atkritumi, kas ir tikuši apstrādāti, un neparedzot prasību, ka atkritumu turētājs vai minētā poligona apsaimniekotājs pirms piegādes vai piegādes laikā pierāda, ka attiecīgie atkritumi var tikt pieņemti poligonā atbilstoši atļaujā noteiktajiem kritērijiem un ka tie atbilst II pielikumā norādītajiem atkritumu pieņemšanas kritērijiem;

                           —

                           nenodrošinot, ka kontroles un monitoringa procedūras ekspluatācijas fāzē atbilst minimālajām tiesību aktu prasībām;

               —

               Grieķijas Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīvas 2008/98/EK par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu (1) 13. un 23. pantā un 36. panta 1. punktā, kā arī Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem (2) 6. panta a) punktā, 8. pantā, 9.panta a), b) un c) punktā, 11. panta 1. punkta a) apakšpunktā un 12. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Grieķijas iestādes turpina pieļaut Kiato atkritumu poligona apsaimniekošanu, nepastāvot apstiprinātiem vides nosacījumiem un atbilstošai atļaujai (Direktīvas 2008/98/EK 23. panta, kā arī Direktīvas 1999/31/EK 8. panta, it īpaši tā a) punkta, un 9. panta a), b) un c) punkta pārkāpums). Šīs atļaujas neesamības dēļ Grieķijas Republika turklāt nevar izpildīt Direktīvas 1999/31/EK 6. panta a) punktā un 11. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētos pienākumus.

               2)

               2007. gada 24. oktobrī, 2011. gada 3. novembrī un 2012. gada 31. jūlijā veiktajās pārbaudēs tika konstatētas dažas būtiskas problēmas saistībā ar Kiato poligona neatbilstošu darbību un teritorijas pārsātināšanu. Līdz ar to ir pārkāpts Direktīvas 2008/98/EK 13. pants un 36. panta 1. punkts un Direktīvas 1999/31/EK 8., 9. un 12. pants.

      (1)  OV L 312, 22.11.2008., 3. lpp.

      (2)  OV L 182, 16.7.1999., 1. lpp.


title: Lieta T-348/10: Prasība, kas celta 2010. gada 16. augustā — Panzeri /ITSB — Royal Trophy ( “Royal Veste e premia lo sport” )

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/52

      Prasība, kas celta 2010. gada 16. augustā — Panzeri/ITSB — Royal Trophy (“Royal Veste e premia lo sport”)
      (Lieta T-348/10)
      ()
      (2010/C 288/97)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Luigi Panzeri (Monguzzo, Itālija) (pārstāvis — C. Galli, avvocato)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Royal Trophy Srl (Cava de Tirreni, Itālija)

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atcelt Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 20. maija lēmumu un Iebildumu nodaļas 2009. gada 30. jūnija lēmumu;

                  —

                  atzīt, ka prasītāja iebildumi pret preču zīmes Nr. 5 285 507 reģistrācijas pieteikumu tiek apmierināti un noraidīt pieteikumu attiecībā uz šo preču zīmi saistībā ar precēm, kas ietilpst 25. klasē (apģērbu izstrādājumi) un 28. klasē (vingrošanas un sporta piederumi, kas nav ietverti citās klasēs), un/vai izdot rīkojumu par jebkuru citu atbilstošu pasākumu;

                  —

                  piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

         Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: ROYAL TROPHY S.r.l.

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “ROYAL veste e premia lo sport” (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 285 507) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. un 28. klasē.

         Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītājs

         Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiska preču zīme (Nr. 1 533 504) un starptautiska preču zīme (Nr. 5 769 068) “VESTE LO SPORT” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē, un grafiska preču zīme “PANZERI veste lo sport”, kas nav reģistrēta, bet tiek izmantota komercpraksē, attiecībā uz “apģērbu izstrādājumiem, it īpaši, sporta apģērbu”

         Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

         Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

         Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta kļūdaina piemērošana


title: Lieta T-462/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 12. janvāra spriedums — Storck /ITSB — RAI ( “Ragolizia” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Ragolizia” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “FAVOLIZIA” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/23

         Vispārējās tiesas 2012. gada 12. janvāra spriedums — Storck/ITSB — RAI (“Ragolizia”)
   (Lieta T-462/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Ragolizia” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “FAVOLIZIA” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 49/40
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: August Storck KG (Berlīne, Vācija) (pārstāvji — I. Rohr, P. Goldenbaum un T. Melchert, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Radiotelevisione italiana SpA (RAI) (Roma, Itālija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 8. septembra lēmumu lietā R 1779/2008-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Radiotelevisione italiana SpA (RAI) un August Storck KG

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt;

               2.

               August Storck KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 11, 16.1.2010.


title: Lieta C-363/10: Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 6. jūnija rīkojums ( Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maria de Jesus Barbosa Rodrigues/Companhia de Seguros Zurich SA

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/27

         Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 6. jūnija rīkojums (Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maria de Jesus Barbosa Rodrigues/Companhia de Seguros Zurich SA

   (Lieta C-363/10) (1)

   2011/C 252/58
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010.


title: Lieta C-182/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 11. aprīlī iesniedza Kúria (Ungārija) – Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 11. aprīlī iesniedza Kúria (Ungārija) – Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

   (Lieta C-182/17)
   (2017/C 221/08)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft.

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai jēdzienam “publisko tiesību subjekts” Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 13. panta 1. punkta pirmās daļas izpratnē atbilst komercsabiedrība, kura simtprocentīgi pieder pašvaldībai?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai ir uzskatāms, ka uzdevumus, kuri ietilpst pašvaldības pienākumos, taču kuru izpildi šī pašvaldība uztic komercsabiedrībai, šī sabiedrība pilda kā valsts iestāde?

               3)

               Ja atbilde uz jebkuru no iepriekšējiem jautājumiem ir noliedzoša, vai naudas summa, kuru pašvaldība maksā minētajai sabiedrībai par šo uzdevumu izpildi, ir uzskatāma par atlīdzību?

      (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-436/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Davide Cazzorla Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/6

         Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Davide Cazzorla

   (Lieta C-436/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Vienādi prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Valsts tiesiskais regulējums - Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu - Jauns iepirkums - Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu - Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)
   (2016/C 270/07)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Bari

      Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      Davide Cazzorla

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus;

               2)

               LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 448, 15.12.2014.


title: Lieta T-644/14 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 7. aprīļa rīkojums – ADR Center/Komisija Pagaidu noregulējums — Šķīrējklauzula — Līgumi, kas noslēgti, lai īstenotu Savienības subsidētos projektus programmas “Civiltiesības” ietvaros — Izpildāms Komisijas lēmums atgūt izmaksātās summas — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/30

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 7. aprīļa rīkojums – ADR Center/Komisija
   (Lieta T-644/14 R)
   (Pagaidu noregulējums - Šķīrējklauzula - Līgumi, kas noslēgti, lai īstenotu Savienības subsidētos projektus programmas “Civiltiesības” ietvaros - Izpildāms Komisijas lēmums atgūt izmaksātās summas - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2016/C 191/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ADR Center Srl (Roma, Itālija) (pārstāvis – L. Tantalo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Cappelletti un J. Estrada de Solà)

      Priekšmets

   Prasība apturēt Komisijas 2014. gada 27. jūnija Lēmuma C (2014) 4485, galīgā redakcija, kas attiecas uz summas EUR 194 275,34 apmērā, pieskaitot procentus, atgūšanu no ADR Center Srl saistībā ar paziņojumiem par parādu Nr. 3241311168, Nr. 3241311170 un Nr. 3241311175, kuri attiecīgi attiecas uz EUR 62 649,47, 78 991,12 un 52 634,75, piespiedu izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               2016. gada 22. janvāra rīkojumu atcelt, ciktāl tas attiecas uz lietu T-644/14 R;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt


title: Lieta C-375/09: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 3. maijā spriedums ( Sąd Najwyższy (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów/Tele2 Polska sp. z o.o. , šobrīd — Netia S.A. (Konkurence — Regula (EK) Nr. 1/2003 — 5. pants — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Dalībvalstu konkurences iestāžu pilnvaras konstatēt LESD 102. panta pārkāpuma neesamību)

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/4

         Tiesas (virspalāta) 2011. gada 3. maijā spriedums (Sąd Najwyższy (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów/Tele2 Polska sp. z o.o., šobrīd — Netia S.A.

   (Lieta C-375/09) (1)

   (Konkurence - Regula (EK) Nr. 1/2003 - 5. pants - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Dalībvalstu konkurences iestāžu pilnvaras konstatēt LESD 102. panta pārkāpuma neesamību)
   2011/C 186/06
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Najwyższy

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

      Atbildētāja: Tele2 Polska sp. z o.o., šobrīd — Netia S.A.

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sąd Najwyższy — Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 2003, L 1, 1. lpp.), 5. panta interpretācija — Dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Dalībvalstu konkurences iestāžu kompetence konstatēt, pieņemot lēmumu, ka EKL 82. pants nav piemērojams uzņēmuma komercpraksei

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neļauj valsts konkurences iestādei, ja tā, lai piemērotu LESD 102. pantu, izvērtē, vai ir izpildīti šī panta piemērošanas nosacījumi, un pēc šī izvērtējuma uzskata, ka nav īstenota ļaunprātīga rīcība, pieņemt lēmumu, ar kuru tiek konstatēts, ka minētā panta noteikumi nav pārkāpti;

               2)

               Regulas Nr. 1/2003 5. panta otrā daļa ir tieši piemērojama, un tai ir pretrunā tādas valsts tiesību normas piemērošana, kas liktu izbeigt tiesvedību par LESD 102. panta piemērošanu, pieņemot lēmumu, ar kuru tiek konstatēts, ka minētais pants nav pārkāpts.

      (1)  OV C 297, 05.12.2009.


title: Lieta T-270/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 18. marta spriedumu lietā F-23/15 Kerstens/Komisija 2016. gada 28. maijā iesniedza Petrus Kerstens

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/47

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 18. marta spriedumu lietā F-23/15 Kerstens/Komisija 2016. gada 28. maijā iesniedza Petrus Kerstens

   (Lieta T-270/16 P)
   (2016/C 260/58)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Petrus Kerstens (Overijse, Beļģija) (pārstāvis – C. Mourato, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas otrās palātas 2016. gada 18. marta spriedumu Kerstens/Komisija ar lietas numuru F-23/15;

               —

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Civildienesta tiesai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir notikusi faktu un pierādījumu sagrozīšana un ir norādīts pretrunīgs pamatojums, jo nav ticis sagatavots administratīvās izmeklēšanas ziņojums 2004. gada Vispārējo administratīvās izmeklēšanas un disciplināro lietu veikšanas īstenošanas noteikumu (turpmāk tekstā – “VĪN 2004”) 2.–4. panta izpratnē.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir tikusi pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo ir ticis atcelts disciplinārais lēmums, kas nav bijis pamatots ar administratīvās izmeklēšanas ziņojumu VĪN 2004 izpratnē.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka spriedumā ir norādīts pretrunīgs pamatojums, nav ticis izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, ir notikusi faktu un pierādījumu sagrozīšana, ir tikuši pārkāpti VĪN 2004 4. panta 4. punkts un Civildienesta noteikumu 91. pants, nav ticis ievērots tiesu un administratīvo iestāžu varas dalīšanas princips, aizliegums pārsniegt prasījuma robežas un sacīkstes un nediskriminācijas principi, kā arī attiecībā uz Civildienesta tiesas veiktās Komisijas izdarīto pārkāpumu seku pārbaudi ir tikušas pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir tikusi pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un nav ticis ievērots sacīkstes princips, jo ir ticis nepareizi interpretēts Civildienesta noteikumu 24. pants un Civildienesta noteikumu IX pielikuma 10. pants.

               5.

               Ar piekto pamatu, kas ir ticis izvirzīts pakārtoti, tiek apgalvots, ka ir notikusi faktu un pierādījumu sagrozīšana, nav ticis izpildīts pienākums norādīt pamatojumu un ir tikusi pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo nav ticis ievērots saprātīgs termiņš disciplinārlietas izskatīšanai.


title: Lieta C-221/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Prim’Awla tal-Qorti Civili (Maltas Republika) 2009. gada 17. jūnija rīkojumu — AJD Tuna Ltd/Direttur tal-Agrikoltura u s-Sajd un Avukat Ġenerali

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Prim’Awla tal-Qorti Civili (Maltas Republika) 2009. gada 17. jūnija rīkojumu — AJD Tuna Ltd/Direttur tal-Agrikoltura u s-Sajd un Avukat Ġenerali

   (Lieta C-221/09)
   2009/C 205/41
   Tiesvedības valoda — maltiešu

      Iesniedzējtiesa

      Prim’Awla tal-Qorti Ċivili (Malta)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: AJD Tuna Ltd

      Atbildētāji: Direttur tal-Agrikoltura u s-Sajd un Avukat Ġenerali

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Komisijas Regula (EK) Nr. 530/2008 nav spēkā tādēļ, ka ar to tiek pārkāpts EKL 253. pants, jo šajā regulā nav norādīts pietiekams pamatojums ārkārtas pasākumu noteikšanai tās 1., 2. un 3. pantā un nav pietiekami skaidri sniegti šo pasākumu pamatā esošie iemesli?

               2)

               Vai Komisijas Regula (EK) Nr. 530/2008 nav spēkā tādēļ, ka ar to ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 7. panta 1. punkts, jo tās preambulas apsvērumos nav pietiekami pierādīti i) zvejas darbības dēļ pastāvošie nopietnie draudi dzīvo ūdens resursu saglabāšanai vai jūras ekosistēmai un ii) vajadzība pēc tūlītējas rīcības?

               3)

               Vai Komisijas Regula (EK) Nr. 530/2008 nav spēkā tādēļ, ka veiktie pasākumi liedz tādiem Kopienu uzņēmējiem kā prasītāja tiesisko paļāvību, kas balstīta uz Komisijas 2008. gada 22. maija Regulas (EK) Nr. 446/2008 1. pantu un Padomes 2002. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 2371/2002 2. pantu?

               4)

               Vai Komisijas Regulas (EK) Nr. 530/2008 3. pants nav spēkā tādēļ, ka ar to tiek pārkāpts samērīguma princips, ciktāl tajā paredzēts, ka: i) neviens Kopienu uzņēmums nevar veikt darbību, kas ietver tunzivju izkraušanu krastā vai iesprostošanu, lai audzētu un uzbarotu, pat ja tās ir tunzivis, kas nozvejotas iepriekš un pilnīgi likumīgi, ņemot vērā Komisijas Regulu Nr. 530/208, un ii) neviens Kopienu uzņēmums nevar veikt šo darbību attiecībā uz tunzivīm, ko nozvejojuši zvejnieki, kuri peld uz kuģiem zem kādas no Komisijas Regulas Nr. 530/2008 1. pantā uzskatītajām dalībvalstīm karoga, pat ja šīs tunzivis ir nozvejotas, ievērojot [Starptautiskās Atlantijas tunzivju saglabāšanas komisijas] noteiktās kvotas?

               5)

               Vai Komisijas Regula (EK) Nr. 530/2008 nav spēkā tādēļ, ka ar to ir pārkāpts samērīguma princips, jo Komisija nav pierādījusi, ka pasākums, ko tā gatavojusies pieņemt, būtu veicinājis tunzivju krājumu atjaunošanu?

               6)

               Vai Komisijas Regula (EK) Nr. 530/2008 nav spēkā tādēļ, ka tajā iekļautie noteikumi ir nesaprātīgi un diskriminējoši pilsonības dēļ EKL 12. panta izpratnē, jo minētajā regulā ir noteikta atšķirība starp seineriem, kuri peld ar Spānijas karogu, un tiem, kuri peld ar Grieķijas, Francijas, Itālijas, Kipras un Maltas karogu, un šīs sešas dalībvalstis tiek nošķirtas no citām?

               7)

               Vai Komisijas Regula (EK) Nr. 530/2008 nav spēkā tādēļ, ka nav tikuši ievēroti Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā aizsargājamie tiesiskuma principi, jo ieinteresētajām personām un dalībvalstīm nav bijusi iespēja iesniegt savus rakstveida apsvērumus pirms lēmuma pieņemšanas?

               8)

               Vai Komisijas Regula (EK) Nr. 530/2008 nav spēkā tādēļ, ka nav ticis ievērots sacīkstes princips (audi alteram partem), kas ir Kopienu tiesību vispārīgais princips, jo ieinteresētajām personām un dalībvalstīm nav bijusi iespēja iesniegt savus rakstveida apsvērumus pirms lēmuma pieņemšanas?

               9)

               Vai [Padomes] Regulas (EK) Nr. 2371/2002 7. panta 2. punkts nav spēkā tādēļ, ka nav ticis ievērots sacīkstes princips (audi alteram partem), kas ir Kopienu tiesību vispārīgais princips, un/vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā aizsargājamie tiesiskuma principi, un līdz ar to Komisijas Regula (EK) Nr. 530/2008 nav spēkā tādēļ, ka tā ir tikusi pieņemta, pamatojoties uz Padomes Regulu (EK) Nr. 2371/2002?

               10)

               Ja Kopienu Tiesa nospriedīs, ka Regula (EK) Nr. 530/2008 ir spēkā, — vai šī regula ir interpretējama tādējādi, ka tās 3. pantā noteiktie pasākumi liedz Kopienu uzņēmējiem arī pieņemt tādu zilo tunzivju izkraušanu krastā, iesprostošanu, lai uzbarotu vai audzētu, vai pārkraušanu Kopienu ūdeņos vai ostās, ko Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45°R garuma un Vidusjūrā nozvejoja seineri, kas peld ar trešās valsts karogu?


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 7. jūlijā lietā C-153/03 (Kasācijas tiesas lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Caisse nationale des prestations familiales pret Ursula Weide, laulātā uzvārdā Schwarz (Ģimenes pabalsti — Bērna kopšanas pabalsts — Tiesību uz pabalstu pārtraukšana nodarbinātības valstī — Tiesības uz tādu pašu pabalstu dzīvesvietas valstī)

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 7. jūlijā
   lietā C-153/03 (Kasācijas tiesas lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Caisse nationale des prestations familiales pret Ursula Weide, laulātā uzvārdā Schwarz
       (1)

   (Ģimenes pabalsti - Bērna kopšanas pabalsts - Tiesību uz pabalstu pārtraukšana nodarbinātības valstī - Tiesības uz tādu pašu pabalstu dzīvesvietas valstī)
   (2005/C 229/03)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-153/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Kasācijas tiesa (Luksemburga) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 6. martā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 3. aprīlī, tiesvedībā Caisse nationale des prestations familiales pret Ursula Weide, laulātā uzvārdā Schwarz, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jāns [P. Jann], tiesneši N. Kolnerika [N. Colneric], H. N. Kunja-Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues] (referents), M. Ilešičs [M. Ilešič] un E. Levits, ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretāre M. Mugika-Arsamendi [M. Múgica Arzamendi], 2005. gada 7. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   10. panta 1. punkta b) apakšpunkta i) daļa Padomes 1972. gada 21. marta Regulā (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka īstenošanas kārtību Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulai (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja tādas personas laulātais, kura saņem ģimenes pabalstu, piemērojot Regulas Nr. 1408/71 73. pantu, kas grozīta un atjaunināta ar Regulu Nr. 118/97, veic profesionālu darbību bērnu dzīvesvietas dalībvalstī, tad šādas darbības veikšana pārtrauc tiesības uz šajā normā paredzēto pabalstu līdz tādam bērna kopšanas pabalsta apmēram, kas ir paredzēts dzīvesvietas dalībvalsts tiesību aktos, neatkarīgi no tā, kura persona tieši saņem šīs valsts tiesību aktos noteikto ģimenes pabalstu.

      (1)  OV C 146, 21.06.2003.


title: Lieta C-323/13: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 15. oktobra spriedums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 1999/31/EK un Direktīva 2008/98/EK — Apsaimniekošanas plāns — Integrēts un pietiekams apglabāšanas iekārtu tīkls — Pienākums ieviest atkritumu pārstrādi, kas nodrošina vislabāko rezultātu cilvēku veselībai un vides aizsardzībai

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/7

         Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 15. oktobra spriedums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-323/13) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 1999/31/EK un Direktīva 2008/98/EK - Apsaimniekošanas plāns - Integrēts un pietiekams apglabāšanas iekārtu tīkls - Pienākums ieviest atkritumu pārstrādi, kas nodrošina vislabāko rezultātu cilvēku veselībai un vides aizsardzībai)
   (2014/C 462/11)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Pignataro-Nolin, E. Sanfrutos Cano un A. Alcover San Pedro)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri, piedaloties G. Fiengo, avvocato dello Stato)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Itālijas Republika,

                           —

                           neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu, ka daļa no pilsētas atkritumiem, kuri tiek apglabāti Romas SubATO poligonos, izņemot Cecchina poligonu, un Latinas SubATO poligonos, netiek pārstrādāti tādā veidā, ka tiek veikta atbilstīga dažādu atkritumu daļu atlase un organisko atkritumu stabilizācija, nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir noteikti Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem 1. panta 1. punktā un 6. panta a) punktā, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīvas 2008/98/EK par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu 4. un 13. pantā,

                           —

                           un Lacio reģionā neizveidojot integrētu un pietiekamu atkritumu apglabāšanas iekārtu tīklu, ņemot vērā labākās pieejamās metodes, nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir noteikti Direktīvas 2008/98 16. panta 1. punktā;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 252, 31.8.2013.


title: Lieta C-328/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 5. jūlijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Itālija) — Enipower SpA/Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 5. jūlijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Itālija) — Enipower SpA/Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

   (Lieta C-328/10)
   ()
   2010/C 346/39
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Enipower SpA

      Atbildētāja: Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai ar Līguma 23., 43., 49. un 56. pantu, kā arī Direktīvas 2003/54 (1) 11. panta 2. un 6. punktu un 24. pantu tiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, — kas nav paziņots Eiropas Komisijai —, kurā attiecībā uz noteiktiem elektroenerģijas ražotājiem, kuriem konkrētajos apstākļos ir būtiska loma, lai tiktu nodrošinātas dispečervadības pakalpojumu vajadzības, ir pastāvīgi noteikts pienākums iesniegt elektroenerģijas biržā piedāvājumus saskaņā ar procedūrām, kuras tīkla pārvaldītājs nosaka, balstoties uz piemērojamo regulējumu, un saskaņā ar kurām ražotājs nevar brīvi noteikt par šiem piedāvājumiem saņemamās atlīdzības apmēru, jo tas tiek noteikts, pamatojoties uz kritērijiem, kuri nav tikuši iepriekš noteikti saskaņā ar “pārredzamām, nediskriminējošām un tirgus principiem atbilstīgām procedūrām”?

      (1)  OV L 176, 37. lpp.


title: Lieta T-372/12: Prasība, kas celta 2012. gada 20. augustā — El Corte Inglés /ITSB — Apro Tech ( “APRO” )

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/26

      Prasība, kas celta 2012. gada 20. augustā — El Corte Inglés/ITSB — Apro Tech (“APRO”)
      (Lieta T-372/12)
      (2012/C 331/50)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — E. Seijo Veiguela, J. Rivas Zurdo un I. Munilla Muñoz, advokāti)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Apro Tech Co., Ltd (Taichung Hsien, Taivāna)

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 25. maija lēmumu lietā R 196/2011-2, ar kuru nolemts, ka, pamatojoties uz Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, ir jāapmierina iebildumu iesniedzēja apelācijas sūdzība ITSB un jāatceļ Iebildumu nodaļas lēmums par Kopienas preču zīmes Nr. 8 253 551“APRO” (kombinētā preču zīme) reģistrāciju pilnā apmērā;

                  —

                  piespriest lietas dalībniekam vai dalībniekiem, kas iebilst pret šo prasību, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

         Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Apro Tech Co., Ltd

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “APRO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 253 551

         Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

         Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts un Kopienas grafiska preču zīme “B-PRO by Boomerang” un Kopienas vārdiskas preču zīmes “PRO MOUNTAIN” un “PRO OUTDOOR” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12. klasē

         Iebildumu nodaļas lēmums: noraidīt iebildumus

         Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

         Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-579/11: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 19. decembra spriedums ( Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Grande Área Metropolitana do Porto ( GAMP )/ Comissão Directiva do Programa Operacional Potencial Humano, Ministério do Ambiente e do Ordenamento do Território, Ministério do Trabalho e da Solidariedade Social (Struktūrfondi — Regula (EK) Nr. 1083/2006 — Ģeogrāfiskā atbilstība — Ieguldījumu, ko līdzfinansē Eiropas Savienība, īstenošana apvidū, kas atrodas ārpus atbilstīgajiem reģioniem, un ko izdara uzņēmējs, kurš veic saimniecisko darbību šajā apvidū)

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/11

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 19. decembra spriedums (Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Grande Área Metropolitana do Porto (GAMP)/Comissão Directiva do Programa Operacional Potencial Humano, Ministério do Ambiente e do Ordenamento do Território, Ministério do Trabalho e da Solidariedade Social

   (Lieta C-579/11) (1)

   (Struktūrfondi - Regula (EK) Nr. 1083/2006 - Ģeogrāfiskā atbilstība - Ieguldījumu, ko līdzfinansē Eiropas Savienība, īstenošana apvidū, kas atrodas ārpus atbilstīgajiem reģioniem, un ko izdara uzņēmējs, kurš veic saimniecisko darbību šajā apvidū)
   2013/C 46/19
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Grande Área Metropolitana do Porto (GAMP)

      Atbildētājas: Comissão Directiva do Programa Operacional Potencial Humano, Ministério do Ambiente e do Ordenamento do Território, Ministério do Trabalho e da Solidariedade Social

      Piedaloties: Instituto Nacional de Administração, Sindicato dos Quadros Técnicos do Estado, Instituto Superior de Ciências, do Trabalho e da Empresa, Instituto do Desporto de Portugal

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto — LESD 174., 175. un 176. panta, Padomes 2006. gada 11. jūlija Regulas (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999 (OV L 210, 25. lpp.), 5.–8., 22., 32., 34., 35. un 56. panta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Regulas (EK) Nr. 1059/2003 par kopējas statistiski teritoriālo vienību klasifikācijas (NUTS) izveidi (OV L 154, 1. lpp.) interpretācija — Strukturālā palīdzība — Savienības finansējums — Operatīvās programmas — Izdevumu segšana — Kopējā statistiski teritoriālo vienību klasifikācija (NUTS)

      Rezolutīvā daļa:

   Savienības primāro tiesību normas par ekonomisko, sociālo un teritoriālo kohēziju, kā arī Padomes 2006. gada 11. jūlija Regula (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās neliedz Eiropas Savienības līdzfinansētu ieguldījumu īstenot no vietas, kas atrodas ārpus atbilstīgajiem reģioniem, un to darīt uzņēmējam, kas veic saimniecisko darbību šajā vietā, ja šis ieguldījums mērķtiecīgi un skaidri ir vērsts uz atbilstīgajiem reģioniem.

      (1)  OV C 32, 04.02.2012.


title: Lieta T-247/16: Prasība, kas celta 2016. gada 13. maijā – Trasta Komercbanka u.c./ECB

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/51

         Prasība, kas celta 2016. gada 13. maijā – Trasta Komercbanka u.c./ECB
   (Lieta T-247/16)
   (2016/C 270/58)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Trasta Komercbanka AS (Rīga, Latvija) un seši citi (pārstāvji – O. Behrends, L. Feddern un M. Kirchner, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt ECB 2016. gada 3. marta lēmumu anulēt Trasta Komercbankas AS bankas darbības licenci, un

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav rūpīgi un objektīvi izskatījusi un izvērtējusi visus faktiskos aspektus, tostarp bez ierobežojumiem to, ka ECB pienācīgi nereaģēja uz to, ka Latvijas vietējās regulatīvās iestādes iesniegtā informācija un dokumenti bija neprecīzi.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav ievērojusi samērīguma principu, neatzīstot alternatīvu pasākumu pieejamību.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav ievērojusi vienlīdzīgas attieksmes principu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi VUM regulas (1) 19. pantu un preambulas 75. apsvērumu, un īstenojusi détournement de pouvoir [pilnvaru nepareizu izmantošanu].

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav ievērojusi tiesiskās paļāvības un tiesiskās noteiktības principus.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi procesuālos noteikumus, tostarp tiesības tikt uzklausītam, tiesības piekļūt lietas materiāliem, tiesības uz pietiekami pamatotu lēmumu, VUM pamatregulas (2) 83. panta 1. punktu un tiesības uz taisnīgu administratīvo procesu.

      (1)  Padomes 2013. gada 15. oktobra Regula (ES) Nr. 1024/2013, ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV 2013, L 287, 63. lpp.).

      (2)  Eiropas Centrālās bankas 2014. gada 16. aprīļa Regula (ES) Nr. 468/2014, ar ko izveido vienotā uzraudzības mehānisma pamatstruktūru Eiropas Centrālās bankas sadarbībai ar nacionālajām kompetentajām un norīkotajām iestādēm (VUM pamatregula) (ECB/2014/17) (OV 2014, L 141, 1. lpp.).


title: Lieta C-48/14: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 12. februāra spriedums – Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Direktīva 2013/51/Euratom — Juridiskā pamata izvēle — EAEK līgums — EAEKL 31. un 32. pants — LESD — LESD 192. panta 1. punkts — Cilvēku veselības aizsardzība — Radioaktīvās vielas dzeramajā ūdenī — Tiesiskā noteiktība — Lojāla sadarbība starp iestādēm

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/11

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 12. februāra spriedums – Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-48/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Direktīva 2013/51/Euratom - Juridiskā pamata izvēle - EAEK līgums - EAEKL 31. un 32. pants - LESD - LESD 192. panta 1. punkts - Cilvēku veselības aizsardzība - Radioaktīvās vielas dzeramajā ūdenī - Tiesiskā noteiktība - Lojāla sadarbība starp iestādēm)
   (2015/C 118/14)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – L. Visaggio un J. Rodrigues)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – O. Segnana un R. Liudvinaviciute–Cordeiro)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvji – M. Smolek un E. Ruffer), Francijas Republika (pārstāvji – G. de Bergues, D. Colas un N. Rouam), Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Van Nuffel un M. Patakia)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Parlaments atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Čehijas Republika, Francijas Republika un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 102, 7.4.2014.


title: Lieta C-108/16 PPU: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 24. maija spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas apcietināšanas ordera, kas izdots attiecībā uz Paweł Dworzecki, izpilde Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Steidzamības prejudiciāla nolēmuma tiesvedība — Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Pamatlēmums 2002/584/TI — Eiropas apcietināšanas orderis — 4.a panta 1. punkts — Nodošanas starp dalībvalstīm procedūras — Izpildes nosacījumi — Fakultatīvas neizpildīšanas pamati — Izņēmumi — Obligāta izpilde — Aizmuguriski piespriests sods — Jēdzieni “tiesas pavēstes personiska saņemšana” un “oficiāla paziņošana ar citiem līdzekļiem” — Savienības tiesību autonomi jēdzieni

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/13

         Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 24. maija spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas apcietināšanas ordera, kas izdots attiecībā uz Paweł Dworzecki, izpilde
   (Lieta C-108/16 PPU) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Steidzamības prejudiciāla nolēmuma tiesvedība - Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2002/584/TI - Eiropas apcietināšanas orderis - 4.a panta 1. punkts - Nodošanas starp dalībvalstīm procedūras - Izpildes nosacījumi - Fakultatīvas neizpildīšanas pamati - Izņēmumi - Obligāta izpilde - Aizmuguriski piespriests sods - Jēdzieni “tiesas pavēstes personiska saņemšana” un “oficiāla paziņošana ar citiem līdzekļiem” - Savienības tiesību autonomi jēdzieni)
   (2016/C 260/16)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Rechtbank Amsterdam

      Pamatlietas puse

   Paweł Dworzecki

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm, kas grozīts ar Padomes 2009. gada 26. februāra Pamatlēmumu 2009/299/TI, 4.a panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā noteikumā esošās vārdkopas “saņēmusi pavēsti”, kā arī “ar citiem līdzekļiem saņēma oficiālu informāciju par minētās lietas izskatīšanas plānoto dienu un vietu tādā veidā, ka ir nepārprotami konstatēts, ka attiecīgā persona zināja par paredzēto lietas izskatīšanu” ir autonomi Savienības tiesību jēdzieni un visā Savienībā tie ir jāinterpretē vienveidīgi;

               2)

               Pamatlēmuma 2002/584 4.a panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pavēstes izsniegšana, kā tas notika pamatlietā, nevis tieši attiecīgajai personai, bet to nododot attiecīgās personas adresē tās mājsaimniecības pilngadīgai personai, kas apņēmās to nodot attiecīgajai personai, ja Eiropas apcietināšanas orderī nav iespējams pārliecināties, vai un, attiecīgā gadījumā, kad šī pilngadīgā persona ir faktiski nodevusi šo pavēsti attiecīgajai personai, pati par sevi nav uzskatāma par šajā noteikumā izklāstītajiem nosacījumiem atbilstošu.

      (1)  OV C 156, 2.5.2016.


title: Lieta C-357/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale per Lombardia (Itālija) 2006. gada 30. augusta rīkojumu — Frigerio Luigi & C. Snc pret Comune di Triuggio

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale per Lombardia (Itālija) 2006. gada 30. augusta rīkojumu — Frigerio Luigi & C. Snc pret Comune di Triuggio

   (Lieta C-357/06)
   (2006/C 281/36)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale per Lombardia
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Frigerio Luigi & C. Snc

      Atbildētāja: Comune di Triuggio

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2004/18/EK (1) 4. panta 1. punkta noteikums vai līdzīgs noteikums, kas izriet no Direktīvas 92/50/EEK (2) 26. panta 2. punkta (gadījumā, ja šis noteikums tiek uzskatīts par tiesību normu, uz kuru ir jāatsaucas), atbilstoši kuram dalībniekus vai pretendentus, kam saskaņā ar tās dalībvalsts likumiem, kurā tie reģistrēti, ir tiesības sniegt attiecīgos pakalpojumus, nenoraida, pamatojoties tikai ar to, ka saskaņā ar tās dalībvalsts likumiem, kurā piešķir līgumu, viņiem būtu jābūt vai nu fiziskām, vai juridiskām personām, ir uzskatāms par Kopienu tiesību pamatprincipu, kas ir pārāks par formālo ierobežojumu, ko nosaka Dekrēta likuma Nr. 267/2000 113. panta 5. punkts un 2003. gada 12. decembra Lombardijas reģionālā likuma Nr. 26 2. panta 6. punkts un 15. panta 1. punkts, un vai tādējādi tas rada sekas tādā veidā, ka atļauj konkursos piedalīties arī personām, kurām nav “kapitālsabiedrības” formas?

               2)

               Gadījumā, ja Tiesa neuzskata, ka iepriekš minētie tiesību noteikumi ir Kopienu tiesību pamatprincips, vai Direktīvas 2004/18/EK 4. panta 1. punktā vai Direktīvas 92/50/EEK 26. panta 2. punktā iekļautā līdzīgā norma (ja uzskata, ka ir piemērojama šī pēdējā minētā norma) tomēr netieši rada konkurences principam raksturīgas sekas vai ir uzskatāma par “principu, kas atvasināts” no konkurences principa, ņemot vērā arī administratīvās pārskatāmības principu un nediskriminācijas pilsonības dēļ principu, un tādējādi ir uzskatāma par tieši piemērojamu un pārāku par iespējami nesaderīgām valsts tiesību normām, ko dalībvalstis ir pieņēmušas, lai reglamentētu publisko būvdarbu līgumu noslēgšanas tiesību piešķiršanu, attiecībā uz kuriem Kopienu tiesības nav tieši piemērojamas?

               3)

               Vai Dekrēta likuma Nr. 267/2000 113. panta 5. punkta, kā arī 2003. gada 12. decembra Lombardijas reģionālā likuma 2. panta 6. punkta un 15. panta 1. punkta noteikumi ir saderīgi ar Kopienu principiem, kas minēti Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 39. pantā (darba ņēmēju brīvas pārvietošanās Eiropas Kopienā princips), 43. pantā (brīvība veikt uzņēmējdarbību), 48. un 81. pantā (konkurenci ierobežojošas vienošanās), un vai tādējādi — gadījumā, ja tiek atzīta nesaderība — minētie valsts noteikumi nav piemērojami sakarā ar to, ka tie nav saderīgi ar Kopienu tiesību normām, kuras ir tieši piemērojamas un pārākas pār valsts tiesību normām?

               4)

               Vai Dekrēta likuma Nr. 267/2000 113. panta 5. punkta, kā arī 2003. gada 12. decembra Lombardijas reģionālā likuma 2. panta 6. punkta un 15. panta 1. punkta noteikumi ir atbilstīgi Direktīvas 75/442/EEK (3) 9. panta 1. punktam vai 2006. gada 5. aprīļa Direktīvas 2006/12/EEK (4) 7. panta 2. punktā iekļautam līdzīgam noteikumam (ja uzskata, ka ir piemērojama šī pēdējā minētā norma), kas nosaka, ka “[..] jebkuram uzņēmumam, kas nodarbojas ar II A pielikumā minētajām darbībām, jāsaņem 6. pantā minētās kompetentās iestādes atļauja” un ka “1. punktā minētie plāni (atkritumu apsaimniekošana), piemēram, var attiekties uz a) fiziskām vai juridiskām personām, kas ir pilnvarotas apsaimniekot atkritumus [..]?”

      (1)  OV L 134, 114. lpp.

      (2)  OV L 209, 1. lpp.

      (3)  OV L 194, 39. lpp.

      (4)  OV L 114, 9. lpp.


title: Lieta C-150/09 P: Tiesas 2010. gada 21. janvāra rīkojums — Iride SpA, Iride Energia SpA /Eiropas Komisija (Apelācija — Valsts atbalsts — Atbalsts, kas ir atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu ar nosacījumu, ka tā saņēmējs atmaksā agrāku atbalstu, kas atzīts par nelikumīgu — Saderība ar EKL 87. panta 1. punktu — Kļūdas tiesību piemērošanā — Apelācijas sūdzības iesniedzēju argumentu sagrozīšana — Pamatojumu nesniegšana — Apelācijas sūdzība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/14

         Tiesas 2010. gada 21. janvāra rīkojums —Iride SpA, Iride Energia SpA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-150/09 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Atbalsts, kas ir atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu ar nosacījumu, ka tā saņēmējs atmaksā agrāku atbalstu, kas atzīts par nelikumīgu - Saderība ar EKL 87. panta 1. punktu - Kļūdas tiesību piemērošanā - Apelācijas sūdzības iesniedzēju argumentu sagrozīšana - Pamatojumu nesniegšana - Apelācijas sūdzība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)
   2010/C 134/21
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Iride SpA, Iride Energia SpA (pārstāvji — L. Radicati di Brozolo, M. Merola un T. Ubaldi, avvocati)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Righini un G. Conte)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2009. gada 11. februāra spriedumu lietā T-25/07 Iride SpA un Iride Energia SpA, ar kuru Pirmās instances tiesa ir noraidījusi prasību atcelt Komisijas 2006. gada 8. novembra Lēmumu 2006/941/EK par valsts atbalstu C 11/06 (ex Nr. 127/05), ko Itālijas Republika paredz īstenot par labu AEM Torino (OV L 366, 62. lpp.) subsīdiju formā, lai atlīdzinātu neatgūstamās izmaksas enerģētikas nozarē, tiktāl, ciktāl, pirmkārt, tā secina, ka tas ir valsts atbalsts, un, otrkārt, atbalsta saderību ar kopējo tirgu tā paredz atkarīgu no nosacījuma, ka AEM Torino atlīdzina agrāk saņemtu prettiesisku atbalstu, kas piešķirts labvēlības režīma ietvaros tā sauktajiem “municipalitātēm nodotajiem” uzņēmumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Iride SpA un Iride Energia SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 153, 04.07.2009.


title: Lieta T-253/02: Pirmās instances tiesas 2006. gada 12. jūlija spriedums — Ayadi pret Padomi (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret personām un organizācijām, kas ir saistītas ar Osamu bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban — Kopienas kompetence — Līdzekļu iesaldēšana — Subsidiaritātes princips — Pamattiesības — Jus cogens — Tiesas kontrole — Prasība atcelt tiesību aktu)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/34

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 12. jūlija spriedums — Ayadi pret Padomi
   (Lieta T-253/02) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret personām un organizācijām, kas ir saistītas ar Osamu bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban - Kopienas kompetence - Līdzekļu iesaldēšana - Subsidiaritātes princips - Pamattiesības - Jus cogens - Tiesas kontrole - Prasība atcelt tiesību aktu)
   (2006/C 224/73)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Chafiq Ayadi, Dublina (Īrija) (pārstāvji — sākotnēji A. Laijons [A. Lyon], H. Millers [H. Miller], M. Vilisa-Stjūarte [M. Willis-Stewart], solicitors, un S. Kokss [S. Cox], barrister, pēc tam — A. Laijons, H. Millers, S. Kokss)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Vicendzats [M. Vitsentzatos] un M. Bišops [M. Bishop], pārstāvji)

      Piedaloties: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — sākotnēji Dž. Kolinss [J. Collins], pēc tam — R. Kodvela [R. Caudwell], pārstāvji, kam palīdz S. Mūra [S. Moore], barrister) un Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Brauns [C. Brown] un. M. Vailderspins [M. Wilderspin], pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība daļēji atcelt padomes 2002. gada 27. maija Regulu (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, un ar kuru atceļ padomes Regulu (EK) Nr. 467/2001, ar ko aizliedz eksportēt noteiktas preces un pakalpojumus uz Afganistānu, pastiprina lidojumu aizliegumu un attiecina uz Afganistānas Taliban līdzekļu un citu finanšu resursu iesaldēšanu (OV L 139, 9. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājs sedz savus un atlīdzina padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 289, 23.11.2002.