title: Lieta T-337/14: Prasība, kas celta 2014. gada 8. maijā – Rezon OOD /ITSB – mobile.international GmbH  ( “mobile.de proMotor” )

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/24

         Prasība, kas celta 2014. gada 8. maijā – Rezon OOD/ITSB – mobile.international GmbH (“mobile.de proMotor”)
   (Lieta T-337/14)
   2014/C 245/32
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rezon OOD (Sofija, Bulgārija) (pārstāvji – P. Kanchev un T. Ignatova, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: mobile.international GmbH (Dreilinden, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 19. februāra lēmumu lietā R 950/2013-1;

               —

               apmierināt tās ITSB nodaļās un apelāciju padomēs iesniegtos pieteikumus;

               —

               pilnībā apmierināt tās pieteikumu par mobile.international GmbH Kopienas preču zīmes spēkā neesamības atzīšanu;

               —

               piespriest tās tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanu;

               —

               atļaut eksperta iecelšanu rakstveida atzinuma iesniegšanai par prasībā minētajiem pierādījumiem.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “mobile.de proMotor” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 38., 41. un 42. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 4 8 96  643

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: relatīvs spēkā neesamības pamats atbilstoši Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punktam, to skatot kopā ar 8. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 78. panta 1. punkta e) apakšpunkta, skatot to kopā ar šīs regulas 76. pantu un Regulas Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. punktu, pārkāpums; Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums; konflikts starp vēlāk reģistrētu Kopienas preču zīmi un agrāk reģistrētu valsts preču zīmi ES paplašināšanās kontekstā.


title: Lieta F-59/09: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 8. marta spriedums — De Nicola /Eiropas Investīciju banka (Civildienests — Eiropas Investīciju bankas personāls — Novērtēšana — Paaugstināšana amatā — Civildienesta tiesas kompetence — Pieņemamība — Netiešs lēmums par noraidīšanu — Iekšējā direktīva — Personāla pārstāvis — Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips)

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/27

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 8. marta spriedums — De Nicola/Eiropas Investīciju banka
   (Lieta F-59/09) (1)

   (Civildienests - Eiropas Investīciju bankas personāls - Novērtēšana - Paaugstināšana amatā - Civildienesta tiesas kompetence - Pieņemamība - Netiešs lēmums par noraidīšanu - Iekšējā direktīva - Personāla pārstāvis - Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips)
   2011/C 130/54
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis — L. Isola, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji — C. Gómez de la Cruz, T. Gilliams un F. Martin, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāti)

      Priekšmets

   Pirmkārt, atcelt 2008. gada 29. aprīļa lēmumu par paaugstināšanu amatā, kurā nav iekļauts prasītāja uzvārds, kā arī atcelt prasītāja novērtējumu par 2007. gadu. Otrkārt, atcelt Pārsūdzību izskatīšanas komitejas lēmumu, ar kuru tā turpina izskatīt pārsūdzību, lai arī ir iesniegts noraidījuma pieteikums. Visbeidzot atzīt, ka prasītājs ir cietis no psiholoģiskas vardarbības, kā arī noteikt pienākumu atbildētājai izbeigt šādu rīcību un atlīdzināt morālo un materiālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt De Nicola k–ga. novērtējuma ziņojumu par 2007. gadu un atcelt lēmumu viņu nepaaugstināt amatā;

               2)

               pārējos prasībā iekļautos prasījumus noraidīt;

               3)

                  De Nicola k–gs. un Eiropas Investīciju banka sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 205, 29.08.2009., 49. lpp.


title: Lieta C-298/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 16. jūnijā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – Alain Laurent Brouillard /Konkursa uz tiesas locekļa palīga Cour de cassation amata vietām atlases komisija, État belge

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 16. jūnijā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – Alain Laurent Brouillard/Konkursa uz tiesas locekļa palīga Cour de cassation amata vietām atlases komisija, État belge

   (Lieta C-298/14)
   2014/C 303/30
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

   Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Alain Laurent Brouillard

      Atbildētāji: Konkursa uz tiesas locekļa palīga Cour de cassation amata vietām atlases komisija, État belge

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 45. un 49. pants, kā arī 2005. gada 7. septembra Direktīva 2005/36 par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir piemērojami situācijā, kad [Beļģijas] valstspiederīgais ar Beļģijas pilsonību, kurš dzīvo Beļģijā un kurš nav veicis profesionālo darbību citā dalībvalstī, pamatojot savu pieteikumu dalībai konkursā uz tiesas locekļa palīga Beļģijas Cour de cassation amata vietām, atsaucas uz Francijas universitātes izsniegtu diplomu, proti, Francijas – Puatjē – universitātes 2010. gada 22. novembrī izsniegtu profesionālā maģistra diplomu tiesību zinātnē, ekonomikā un vadības zinībās, privāttiesību novirzienā, specialitātē jurists-lingvists?

               2)

               Vai tiesas locekļa palīga Beļģijas Cour de cassation amats, kurā, kā ir paredzēts Code judiciaire 259.k pantā, persona var tikt iecelta ar nosacījumu, ka viņai ir tiesību zinātnes doktora vai licenciāta grāds, ir reglamentēts amats iepriekš minētās 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/36 3. panta izpratnē?

               3)

               Vai tiesas locekļa palīga Cour de cassation amats, kura uzdevumi ir noteikti Code judiciaire 135.a pantā, ir nodarbinātība civildienestā LESD 45. panta 4. punkta izpratnē un vai līdz ar to ar minēto LESD 45. panta 4. punktu ir liegta LESD 45. un 49. panta, kā arī 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/36 par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu piemērošana?

               4)

               Ja LESD 45. un 49. pants, kā arī 2005. gada 7. septembra Direktīva 2005/36 šajā lietā ir piemērojami, vai šīs tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka konkursa uz tiesas locekļa palīga Cour de cassation amata vietām atlases komisijai tiek liegts izvirzīt nosacījumu, ka šajā konkursā drīkst piedalīties tikai personas, kurām ir Beļģijas universitātes piešķirts tiesību zinātnes doktora vai licenciāta diploms, vai arī lai Franču kopiena, kuras kompetencē ir izglītības joma, būtu atzinusi prasītāja maģistra diplomu, ko ir izsniegusi Francijas – Puatjē – universitāte, par akadēmiski līdzvērtīgu ar Beļģijas universitātes piešķirtu tiesību zinātnes doktora, licenciāta vai maģistra grādu?

               5)

               Ja LESD 45. un 49. pants, kā arī 2005. gada 7. septembra Direktīva 2005/36 šajā lietā ir piemērojami, vai šīs tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tām konkursa uz tiesas locekļa palīga Cour de cassation amata vietām atlases komisijai ir noteikts pienākums salīdzināt prasītāja kvalifikācijas, kas izriet no viņa diplomiem, kā arī no viņa profesionālās pieredzes, ar kvalifikācijām, kuras sniedz Beļģijas universitātes piešķirts doktora vai licenciāta grāds, un vajadzības gadījumā piemērot viņam kādu no Direktīvas 2005/36 14. pantā minētajiem kompensācijas pasākumiem?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīva 2005/36 par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (OV L 255, 22. lpp.).


title: Lieta C-257/16: Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 18. jūlija rīkojums (Amtsgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Elke Roch, Jürgen Roch/Germanwings GmbH

text:
               5.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 454/21

      Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 18. jūlija rīkojums (Amtsgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Elke Roch, Jürgen Roch/Germanwings GmbH

      (Lieta C-257/16) (1)

      (2016/C 454/39)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 279, 1.8.2016.


title: Lieta T-126/17: Prasība, kas celta 2017. gada 27. februārī – Consorzio IB Innovation/Komisija

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/47

         Prasība, kas celta 2017. gada 27. februārī – Consorzio IB Innovation/Komisija
   (Lieta T-126/17)
   (2017/C 121/68)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Consorzio IB Innovation (Bentivoglio, Itālija) (pārstāvji – A. Masutti un P. Manzini, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka Komisija ir kļūdaini interpretējusi un piemērojusi GA CONTAIN un GA ICARGO, pieņemdama revidenta ziņojumu attiecībā uz visiem prasībā norādītajiem aspektiem;

               —

               tādējādi atzīt, ka prasītāja ir pareizi interpretējusi un piemērojusi GA CONTAIN un GA ICARGO;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība iekļaujas problemātikā, kas saistīta ar lietu T-84/17 Consorzio IBI Innovation/Komisija. Šajā prasībā tika pārsūdzēts Eiropas Komisijas Pētniecības un inovācijas ģenerāldirektorāta 2016. gada 30. novembra lēmums (ref. Ares 2016 – 6711369), ar kuru tas ir atzinis, ka IBI ir pienākums atmaksāt EUR 294 925,43 saistībā ar līgumu Nr. 261679-CONTAIN un EUR 155 482,91 saistībā ar līgumu Nr. 288383-ICARGO, kā arī pārbaudīt, vai ir sistemātiski pieļautas kļūdas saistībā ar virkni vēlāku līgumu.
   Prasītājs apšauba atbildētājas veikto attiecīgo līgumu interpretāciju.
   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir kļūdaini un pretrunīgi interpretēti jēdzieni “labuma guvējs” un “trešās personas”, tādējādi pārkāpjot Grant Agreement (GA) un General Conditions (GC), kas ir ietverti General Agreement II pielikumā.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka, ņemot vērā to, ka konsorcijs nav vienota vienība, bet gan ir uzņēmumu grupa jeb “kolektīva vienība” un ka nedz GA, nedz GC, kas ietverti to II pielikumā, nav apliecināts, ka konsorcijā iekļauts uzņēmums būtu trešā persona attiecībā pret GA labuma guvēju, ja abi tiesību subjekti ir dažādas juridiskās personas.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts GA CONTAIN 9. pants un GA ICARGO 9. pants, ko revidents un Komisija pieļāvuši saistībā ar šiem līgumiem piemērojamajām tiesībām, un ir piemērotas ārpuslīgumiskas un juridiski nesaistošas normas.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka revidenta ziņojums, ko pārņēmusi Komisija, ir balstīts uz GA interpretāciju, ko neapstiprina nedz to teksts, nedz tiem piemērojamajās tiesību normas. Gluži pretēji, šī interpretācija ir balstīta vienīgi uz Komisijas dienestu sagatavoto “norādījumu rokasgrāmatu”. Šis vienpusēji izstrādātais dokuments nevar būt pārāks par noteikumiem, par kādiem puses ir vienojušās.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir kļūdaini interpretēts un piemērots GA CONTAIN un GA ICARGO II pielikuma II panta 15. punkta 2.c apakšpunkts.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka sistēma, saskaņā ar kuru atlīdzina netiešās izmaksas, kas saistītas ar atsevišķiem IBI štata (in-house) padomdevējiem, kuri ir izmantojuši attālināto darbu, nevar tikt uzskatīta par pareizu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek lūgts pārskatīt līgumus, kuriem nav veikts audits; šis lūgums nav pamatots ne ar vienu līguma normu.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka patiesībā nav skaidrs, atbilstoši kurai līguma klauzulai GA ICARGO un GA CONTAIN, ieskaitot visus to pielikumus, Komisijai būtu tiesības prasīt IBI, lai tas strukturēti un sīki pārbaudītu visus līgumus, kuros IBI ir piedalījies saistībā ar Septīto pamatprogrammu. Komisija, pieņemdama, ka audita konstatētās kļūdas ir sistemātiskas, prasa IBI norādīt, vai šis saraksts ir pilnīgs, un attiecīgā gadījumā papildināt to ar trūkstošajiem projektiem, kā arī pārbaudīt, vai šīs sistemātiskās kļūdas ir pieļautas ar tiem saistītajās finanšu attiecībās.


title: Lieta F-56/10: Prasība, kas celta 2010. gada 9. jūlijā — Hecq /Komisija

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/43

         Prasība, kas celta 2010. gada 9. jūlijā — Hecq/Komisija
   (Lieta F-56/10)
   ()
   2010/C 246/77
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: André Hecq (Chaumont-Gistoux, Beļģija) (pārstāvis — L. Vogel, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Komisijas lēmuma, ar kuru atteikts pilnībā atmaksāt noteiktus ārstēšanas izdevumus un honorārus, atcelšana

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, kuru 2009. gada 20. oktobrī Slimokases Briseles likvidācijas birojs pieņēma Aprēķina Nr. 171 formā un ar kuru prasītājam tika atteikts pilnībā atmaksāt izdevumus par četrām konsultācijām pie ģimenes ārsta 2009. gada 17. februārī, 2. aprīlī, 23. aprīlī un 15. jūnijā, kā arī izdevumus par medikamentu iegādi, kurus izrakstīja psihiatrs Vandenborre2009. gada 22. jūnijā un 22. septembrī;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt iecēlējinstitūcijas 2010. gada 13. aprīļa lēmumu tiktāl, ciktāl ar to tiek noraidīts prasītāja 2010. gada 20. janvārī iesniegtā sūdzība par 2009. gada 20. oktobra lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-507/14: Prasība, kas celta 2014. gada 1. jūlijā  – Vidmar  u.c./Eiropas Savienība

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/46

         Prasība, kas celta 2014. gada 1. jūlijā – Vidmar u.c./Eiropas Savienība
   (Lieta T-507/14)
   2014/C 303/54
   Tiesvedības valoda – horvātu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Vedran Vidmar (Zagreba, Horvātija), Saša Čaldarević (Zagreba), Irena Glogovšek (Zagreba), Gordana Grancarić (Zagreba), Martina Grgec (Zagreba), Ines Grubišić (Vranjic, Horvātija), Sunčica Horvat Peris (Karlovaca, Horvātija), Zlatko Ilak (Samobora, Horvātija), Mirjana Jelavić (Virovitica, Horvātija), Romuald Kantoci (Pregrada, Horvātija), Svjetlana Klobučar (Zagreba), Ivan Kobaš (Župaņa, Horvātija), Zlatko Kovačić (Sesvete, Horvātija), Tihana Kušeta Šerić (Splita, Horvātija), Damir Lemaić (Zagreba), Željko Ljubičić (Solina, Horvātija), Gordana Mahovac (Nova Gradiška, Horvātija), Martina Majcen (Krapina, Horvātija), Višnja Merdžo (Rijeka, Horvātija), Tomislav Perić (Zagreba), Darko Radić (Zagreba), Damjan Saridžić (Zagreba) un Darko Graf (Zagreba) (pārstāvis – D. Graf, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienība

      Prasītāju prasījumi:

               —

               starpspriedumā piespriest Eiropas Savienībai saskaņā ar LESD 340. panta otro daļu atlīdzināt par visu materiālo zaudējumu, kas – tāpēc, ka Eiropas Komisija neizpildīja savu Pievienošanās akta 36. panta 1. un 2. punktā paredzēto pārraudzīšanas (monitoring) pienākumu, lai nodrošinātu, ka Horvātijas Republika garantē tiesu izpildītāju darba sākšanu kopš 2012. gada 1. janvāra, ko tā sarunās par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai bija apņēmusies 23. nodaļā “Tiesu iestādes un pamattiesības” un kas paredzētas Pievienošanās akta VII pielikuma “Īpašas saistības, ko Horvātijas Republika ir uzņēmusies pievienošanās sarunās” 1. punktā, kurā ir noteikts: “1. Turpināt nodrošināt tiesu iestāžu reformas stratēģijas un rīcības plāna efektīvu īstenošanu” – ir nodarīts visiem prasītājiem laikā no 2012. gada 1. janvāra līdz brīdim, kad prasītāji uzsāk darbu Horvātijas tiesu izpildītāju statusā atbilstoši visām Līgumu par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai parakstījušajām 28 valstīm un Komisijai kopš 2011. gada 9. decembra tiesiski saistošā Pievienošanās akta 36. panta 1. punktā un VII pielikuma 1. punktā noteiktajam;

               —

               apturēt debates par visa prasītāju šajā prasībā Eiropas Savienībai atlīdzināt lūgtā materiālā zaudējuma apmēru kamēr likumīgā spēkā nav stājies šīs prasības pirmajā ievilkumā minētais starpspriedums;

               —

               līdzko likumīgā spēkā būs stājies šīs prasības pirmajā ievilkumā minētais starpspriedums, būs pabeigts mutvārdu process un iesniegti attiecīgie pierādījumi, lai noteiktu prasītāju šajā prasībā atlīdzināt lūgtā materiālā zaudējuma apmēru, uzdot Eiropas Savienībai atlīdzināt katram prasītājam par materiālo zaudējumu, kas tam nodarīts šīs prasības pirmajā ievilkumā izklāstītās Komisijas prettiesiskās bezdarbības rezultātā, proti, prasītāju gan visus šos faktiskos zaudējumus (damnum emergens), gan visu negūto peļņu (lucrum cessans) laikā no 2012. gada 1. janvāra līdz dienai, kad Vispārējā tiesa būs Horvātijas Republikas Finanšu un Tieslietu ministrijām iesniegusi attiecīgus pieprasījumus, EUR 6 00  000,00 apmērā par katru kalendāro gadu attiecībā uz katru prasītāju, abos gadījumos kopā ar nokavējuma procentiem 12 % gadā, kas aprēķināmi:

                           —

                           par laiku no 2013. gada 1. janvāra līdz brīdim, kad faktiski samaksāts atlīdzinājums par visiem faktiskajiem zaudējumiem;

                           —

                           par laiku no 2013. gada 1. janvāra līdz brīdim, kad faktiski samaksāts atlīdzinājums par visu prasītāju 2012. gadā negūto pelņu;

                           —

                           par laiku no 2014. gada 1. janvāra līdz brīdim, kad faktiski samaksāts atlīdzinājums par visu prasītāju 2013. gadā negūto pelņu;

                           —

                           par laiku no 2015. gada 1. janvāra līdz brīdim, kad faktiski samaksāts atlīdzinājums par visu prasītāju 2014. gadā negūto pelņu;

               —

               līdzko likumīgā spēkā būs stājies šīs prasības pirmajā ievilkumā minētais starpspriedums, būs pabeigts mutvārdu process un iesniegti attiecīgie pierādījumi, lai noteiktu šā prasījuma apmēru, piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt katram prasītājam šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītāji izklāsta argumentus, kas būtībā ir analoģiski lietā T-109/14 Škugor u.c./Eiropas Savienība (1) izklāstītajiem argumentiem.

      (1)  OV C 142, 38. lpp.


title: Lieta T-371/08 P: Pirmās instances tiesas 2009. gada 22. jūnija rīkojums — Nijs /Revīzijas palāta (Apelācijas sūdzība — Civildienests — Ierēdņi — Lēmums iecelt amatā par prasītāju augstākstāvošu personu — Iekšējs konkurss — Personāla komitejas vēlēšanas — Lēmums nepaaugstināt prasītāju amatā 2006. gadā — Apelācijas sūdzība, kas ir daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/17

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 22. jūnija rīkojums — Nijs/Revīzijas palāta
   (Lieta T-371/08 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Civildienests - Ierēdņi - Lēmums iecelt amatā par prasītāju augstākstāvošu personu - Iekšējs konkurss - Personāla komitejas vēlēšanas - Lēmums nepaaugstināt prasītāju amatā 2006. gadā - Apelācijas sūdzība, kas ir daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)
   2009/C 233/31
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēj: Bart Nijss, Bereldange (Luksemburga) (pārstāvji — F. Rollinger un A. Hertzog, avocats)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Revīzijas palāta (pārstāvji — T. Kennedy, J.-M. Stenierun J. Vermer)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 26. jūnija rīkojumu lietā F-5/07 Nijs/Revīzijas Palāta (Krājumā vēl nav publicēts), lūdzot atcelt šo rīkojumu

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2.

               Bart Nijs sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina tos, kas šajā instancē radušies Eiropas Kopienu Revīzijas palātai.

      (1)  OV C 301, 22.11.2008.


title: Lieta C-357/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Court of Justice ( England & Wales ), Queen's Bench Division ( Administrative Court ) (Apvienotā Karaliste) 2007. gada 31. jūlija rīkojumu — Queen pēc TNT Post Uk Ltd pieteikuma/ Commissioners of Her Majest's Revenue & Customs and Royal Mailj Group Ltd

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) 2007. gada 31. jūlija rīkojumu — Queen pēc TNT Post Uk Ltd pieteikuma/Commissioners of Her Majest's Revenue & Customs and Royal Mailj Group Ltd

   (Lieta C-357/07)
   (2007/C 247/15)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: TNT Post Uk Ltd

      Atbildētāji: Commissioners of Her Majest's Revenue & Customs

   Ieinteresētā persona: Royal Mail Group Limited
   Prejudiciālie jautājumi

               1.

                           a)

                           Kā ir jāinterpretē Sestās PVN Direktīvas (1) 13. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunktā (tagad — Direktīvas 2006/112 (2) 132. panta 1. panta a) apakšpunkts) minētais jēdziens “valsts pasta dienesti”?

                           b)

                           Vai šī jēdziena interpretāciju ietekmē fakts, ka pasta pakalpojumi dalībvalstī ir liberalizēti un nepastāv rezervētie pakalpojumi Padomes Direktīvas 97/67/EK (3) (ar grozījumiem) izpratnē, un ka ir izraudzīts viens vispārējo pakalpojumu sniedzējs, par kuru saskaņā ar Direktīvu Komisijai ir paziņots (kā piemērām Royal Mail Apvienotajā Karalistē)?

                           c)

                           Ņemot vērā šīs lietas apstākļus (kas norādīti iepriekš, b) apakšpunktā), vai šis jēdziens ietver:

                                       (i)

                                       tikai vienīgo izraudzīto vispārējo pakalpojumu sniedzēju (kā, piemēram, Royal Mail Apvienotajā Karalistē) vai

                                       (ii)

                                       arī privāto pasta operatoru (kā, piemēram, TNT Post)?

               2.

               Ņemot vērā šīs lietas apstākļus, vai Sestās PVN Direktīvas 13. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts (tagad — Direktīvas 2006/112/EK 132. panta 1. punkta a) apakšpunkts) ir jāinterpretē tādējādi, ka tas uzliek par pienākumu vai dot tiesības dalībvalstij piešķirt atbrīvojumu visiem “valsts pasta dienesta” sniegtajiem pasta pakalpojumiem?

               3.

               Ja dalībvalstij ir pienākums vai tiesības piešķirt atbrīvojumu dažiem, bet ne visiem “valsts pasta dienestu” sniegtajiem pakalpojumiem, kādi ir kritēriji, saskaņā ar kuriem šie pakalpojumi ir jāidentificē?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīva 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai (OV L 15, 14. lpp.).


title: Lieta T-377/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. maijā  – Ezz /Padome

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/27

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. maijā – Ezz/Padome
   (Lieta T-377/14)
   2014/C 245/36
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ahmed Abdelaziz Ezz (Gizeh, Ēģipte) (pārstāvji – J.-F. Bellis, R. Luff, A. Bailleux, Q. Declève, P. Vovan, S. Rowe un A. Yehia, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Lēmumu 2014/153, ciktāl ar to līdz 2015. gada 22. martam tiek pagarināti ierobežojoši pasākumi pret prasītāju, kas iekļauti Lēmumā 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi tiem, kas ir norādīti lietā T-375/14 Al Naggar/Padome.


title: (lieta C-321/04) (lieta C-322/04) (lieta C-323/04) (lieta C-324/04) (lieta C-325/04): Lūgumi sniegt prejudiciālus nolēmumus, kas izteikti ar 2004. gada 24. februāra Cour d'Appel de Lyon rīkojumiem lietās AS Distribution Casino France kā Société Casino France saistību pārņēmējs pret Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales) La Société Casino France kā SA Imqef saistību pārņēmējs, kas ir SA Judis saistību pārņēmējs pret Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales) SA Dechrist Holding pret Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales) SA Komogo pret Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales) SARL Tout pour la maison pret Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales)

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/4

         Lūgumi sniegt prejudiciālus nolēmumus, kas izteikti ar 2004. gada 24. februāra Cour d'Appel de Lyon rīkojumiem lietās AS Distribution Casino France kā Société Casino France saistību pārņēmējs pret Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales) La Société Casino France kā SA Imqef saistību pārņēmējs, kas ir SA Judis saistību pārņēmējs pret Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales) SA Dechrist Holding pret Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales) SA Komogo pret Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales) SARL Tout pour la maison pret Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales)
   (lieta C-321/04) (lieta C-322/04) (lieta C-323/04) (lieta C-324/04) (lieta C-325/04)
   (2004/C 239/07)
   Eiropas Kopienu tiesā izskatīšanai ir iesniegti lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikti ar 2004. gada 24. februāra Cour d'Appel de Lyon rīkojumiem lietās
   SAS Distribution Casino France kā Société Casino France saistību pārņēmējs pret Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales) (lieta C-321/04)
   La Société Casino France kā SA Imqef saistību pārņēmējs, kas ir SA Judis saistību pārņēmējs, pret Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales) (lieta C-322/04)
   SA Dechrist Holding pret Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales) (lieta C-323/04)
   SA Komogo pret Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales) (lieta C-324/04)
   SARL Tout pour la maison pret Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales) (lieta C-325/04), kas iesniegta Tiesas kancelejā 2004. gada 27. jūlijā.
   Cour d'Appel de Lyon lūdz Tiesu izlemt, vai apelācijas sūdzību iesniedzošajai sabiedrībai piemērotais tirdzniecības un amatniecības atbalsta nodoklis, ir atzīstams par valsts atbalstu EKL 87. panta (iepriekš 92. pants) izpratnē.


title: Lieta C-326/05 P: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 18. jūlijā — Industrias Químicas del Vallés, SA /Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Metalaksila neiekļaušana Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā — Šo aktīvo vielu saturošiem augu aizsardzības līdzekļiem piešķirto atļauju atsaukšana — Pierādījumu sagrozīšana — Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/5

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 18. jūlijā — Industrias Químicas del Vallés, SA/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-326/05 P) (1)

   (Apelācija - Metalaksila neiekļaušana Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā - Šo aktīvo vielu saturošiem augu aizsardzības līdzekļiem piešķirto atļauju atsaukšana - Pierādījumu sagrozīšana - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   (2007/C 235/08)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Industrias Químicas del Vallés, SA (pārstāvji — C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas un J. Sabater Marotias, abogados)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Doherty un S. Pardo Quintillán)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 28. jūnija spriedumu lietā T-158/03 Industrias Químicas del Vallés/Komisija, ar kuru šī tiesa noraidījusi prasību atcelt Komisijas 2003. gada 2. maija Lēmumu 2003/308/EK par metalaksila neiekļaušanu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un par atļauju atsaukšanu augu aizsardzības līdzekļiem, kuros ir minētā aktīvā viela (OV L 113, 8. lpp.)
   Rezolutīvā daļa

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2005. gada 28. jūnija spriedumu lietā T-158/03 Industrias Químicas del Vallés/Komisija;

               2)

               atcelt Komisijas 2003. gada 2. maija Lēmumu 2003/308/EK par metalaksila neiekļaušanu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un par atļauju atsaukšanu augu aizsardzības līdzekļiem, kuros ir minētā aktīvā viela;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina šīs instances un pirmās instances — tostarp Tiesas un Pirmās instances tiesas pagaidu noregulējuma tiesvedību — tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 271, 29.10.2005.


title: Lieta C-415/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale ordinario di Nocera Inferiore (Itālija) 2007. gada 10. septembra rīkojumu — Lodato Gennaro & C. SpA / Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) , SCCI

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale ordinario di Nocera Inferiore (Itālija) 2007. gada 10. septembra rīkojumu — Lodato Gennaro & C. SpA/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), SCCI

   (Lieta C-415/07)
   (2007/C 283/30)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale ordinario di Nocera Inferiore
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Lodato Gennaro & C. SpA

      Atbildētāji: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), SCCI

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Kopienu tiesības, kas noteiktas Pamatnostādnēs par atbalstu nodarbinātības veicināšanai, Pamatnostādnēs par valstu reģionālo atbalstu un Komisijas 2002. gada 5. decembra Regulā (EK) Nr. 2204/2002 (1), ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka, lai varētu noteikt, vai ir palielinājies nodarbināto skaits, vidējais GDV [gada darba vienība] skaits par gadu, pirms tika nodarbināti jaunnodarbinātie darba ņēmēji, ir jāsalīdzina ar vidējo GDV par gadu pēc tam, kad tika nodarbināti jaunnodarbinātie darba ņēmēji, vai arī savukārt tās ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka salīdzinājumam ir jābūt veiktam, vai arī to var veikt tikai starp vidējo GDV par gadu pirms tika pieņemti jaunnodarbinātie darba ņēmēji un precīzu uzņēmuma darbaspēka apmēru dienā, kurā tiek nodarbināts attiecīgais darba ņēmējs?

      (1)  OV L 337, 3. lpp.


title: Lieta T-293/11: Prasība, kas celta 2011. gada 9. jūnijā — Holcim (Vācija) un Holcim /Komisija

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/24

         Prasība, kas celta 2011. gada 9. jūnijā — Holcim (Vācija) un Holcim/Komisija
   (Lieta T-293/11)
   2011/C 238/43
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Holcim AG (Hamburga, Vācija) un Holcim Ltd (Cīrihe, Šveice) (pārstāvji — P. Niggemann un K. Gaßner, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt atbildētājas 2011. gada 30. marta lēmumu par procedūru saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punktu lietā 39520 — Cements un saistītas preces;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza astoņus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums nav pienācīgi paziņots.

                           —

                           Atbildētāja pirms lēmuma par informācijas pieprasījumu pieņemšanas esot saņēmusi no visām attiecīgajām Holcim grupas sabiedrībām pārstāvības tiesības apliecinošas pilnvaras par labu pirmajai prasītājai, kā arī paziņojumus par valodas izvēli (angļu valoda). Tomēr apstrīdētais lēmums esot adresēts otrajai prasītājai un “paziņots” pirmajai prasītājai, lai gan nevienā brīdī neesot bijis atbilstoša pārstāvības pilnvarojuma. Holcim Ltd. un lielākajai daļai pārējo attiecīgo sabiedrību darba valoda ir angļu valoda, tāpēc neesot bijis iespējams pietiekami labi iepazīties ar apstrīdēto lēmumu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka termiņš atbildes sniegšanai bijis pārāk īss un termiņa pagarinājums esot atteikts.

                           —

                           Lēmums par informācijas pieprasījumu attiecoties uz sīku ziņu kopumu par 15 šīs grupas sabiedrībām (piemēram, darījumu datumiem, importu/eksportu, ražošanas datiem, tirgus daļām u.c.) par 10 gadus ilgu laika posmu. Prasītājas, pamatojoties uz lēmuma projektu, esot jau laikus sīki paskaidrojušas, ka 12 nedēļu termiņš atbildes sniegšanai uz informācijas pieprasījumu ir daudz par īsu. Ņemot vērā jau divarpus gadus ilgušo procedūru, kā arī prasītāju līdzšinējo visaptverošo sadarbību būtu bijis samērīgi termiņu pagarināt. Turklāt atbildētāja pati esot apgrūtinājusi un kavējusi datu vākšanu, sagatavojot lēmumu par informācijas pieprasījumu vācu valodā, neraugoties uz to, ka ar prasītājām bija vienošanās par angļu valodu kā procedūras valodu, tāpēc divas trešdaļas attiecīgo Holcim grupas sabiedrību neesot varējušas ar to strādāt.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Holcim esot bijis pienākums sniegt datus un ziņas, kādu tam prasītajā formā neesot.

                           —

                           Ar lēmumu par informācijas pieprasījumu esot prasīts sniegt lielu daudzumu datu un ziņu, kādu prasītājām prasītajā formā neesot. Turklāt esot prasīti tādi dati, kurus informācijas tehnoloģiju sistēmas maiņas un citu iemeslu dēļ esot iespējams sagādāt tikai izmantojot daudz darbinieku un tērējot daudz laika. Pienākumā atbildēt uz lēmumu par informācijas pieprasījumu šāds patēriņš neietilpstot.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu.

                           —

                           Lēmumā par informācijas pieprasījumu (kurā neizpildes gadījumā paredzēts naudas sods) neesot pietiekami noteikta pamatojuma nedz attiecībā uz izmeklēšanu, nedz attiecībā uz izmeklēšanas veida izvēli.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts izmantotā līdzekļa nepieciešamības princips.

                           —

                           Prasītājas līdz šim esot plaši un pilnīgi atbildējušas uz visiem informācijas pieprasījumiem, tādējādi neesot nekāda iemesla saudzīgākā neformālā informācijas pieprasījuma vietā izvēlēties lēmumu par informācijas pieprasījumu, kurā neizpildes gadījumā paredzēts naudas sods.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts precizitātes princips.

                           —

                           Apstrīdētajā lēmumā daudzos punktos neesot pietiekami precīzi norādīti prasītie dati un ziņas, kas noteikti kaitējot prasītājām.

               7)

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts vispārējais samērīguma princips.

                           —

                           Ņemot vērā to, ka pēc divarpus gadiem procedūra joprojām esot nekonkrēta un neskaidra, tik apjomīga sīku datu un ziņu vākšana esot nesamērīga, it īpaši ņemot vērā, ka vairākkārt dažādās formās ir prasīti līdzīgi dati. Atbildētājas atteikums pagarināt termiņu faktisku iemeslu dēļ, kā arī ievērojot procedūras ilgumu, kas ir jau divarpus gadu, esot ļoti nesamērīgs.

               8)

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājai neesot nekādas kompetences jautājumos, kas skar Holcim (Česko) a.s. pirms Čehijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai.
               Pieprasījums sniegt datus par laiku pirms valsts pievienošanās ES neesot pieļaujams.


title: Lieta C-300/10: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 23. oktobra spriedums ( Tribunal da Relação de Guimarães (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vítor Hugo Marques Almeida/Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial SA, Jorge Manuel da Cunha Carvalheira, Paulo Manuel Carvalheira, Fundo de Garantia Automóvel (Civiltiesiskās atbildības apdrošināšana saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu lietošanu — Direktīva 72/166/EEK — 3. panta 1. punkts — Direktīva 84/5/EEK — 2. panta 1. punkts — Direktīva 90/232/EEK — 1. pants — Tiesības uz obligātās civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas izmaksātu kompensāciju saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu lietošanu — Apdrošinātā civiltiesiskā atbildība — Cietušā dalība kaitējuma radīšanā — Tiesību uz atlīdzību ierobežošana)

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/2

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 23. oktobra spriedums (Tribunal da Relação de Guimarães (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vítor Hugo Marques Almeida/Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial SA, Jorge Manuel da Cunha Carvalheira, Paulo Manuel Carvalheira, Fundo de Garantia Automóvel

   (Lieta C-300/10) (1)

   (Civiltiesiskās atbildības apdrošināšana saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu lietošanu - Direktīva 72/166/EEK - 3. panta 1. punkts - Direktīva 84/5/EEK - 2. panta 1. punkts - Direktīva 90/232/EEK - 1. pants - Tiesības uz obligātās civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas izmaksātu kompensāciju saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu lietošanu - Apdrošinātā civiltiesiskā atbildība - Cietušā dalība kaitējuma radīšanā - Tiesību uz atlīdzību ierobežošana)
   2012/C 399/02
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunal da Relação de Guimarães

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Vítor Hugo Marques Almeida

      Atbildētāji: Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial SA, Jorge Manuel da Cunha Carvalheira, Paulo Manuel Carvalheira, Fundo de Garantia Automóvel

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal da Relação de Guimarães — Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīvas 72/166/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību (OV L 103, 1. lpp.) 3. panta 1. punkta, Padomes 1983. gada 30. decembra Otrās Direktīvas 84/5/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu (OV 1984, L 8, 17. lpp.) 2. panta 1. punkta un Padomes 1990. gada 14. maija Trešās Direktīvas 90/232/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu (OV L 129, 33. lpp.) 1. un 1.a panta interpretācija — Divu transporta līdzekļu sadursme, kurā nav vainojams neviens no transporta līdzekļu vadītājiem — Viena transporta līdzekļa pasažieris, kas veicinājis savu zaudējumu rašanos — Atbildība par risku — Valsts noteikumi, kuros paredzēta iespēja liegt vai ierobežot cietušo pasažieru, kas veicinājuši zaudējumu rašanos, tiesības uz zaudējumu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

   Tādos apstākļos kā pamatlietā Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīvas 72/166/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību 3. panta 1. punkts, Padomes 1983. gada 30. decembra Otrās direktīvas 84/5/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz [mehānisko] transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu 2. panta 1. punkts un Padomes 1990. gada 14. maija Trešās direktīvas 90/232/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz [mehānisko] transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu 1. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā valsts tiesību akti, kuros divu mehānisko transportlīdzekļu sadursmes gadījumā, kurā nav vainojams neviens no minēto transportlīdzekļu vadītājiem un kurā viena transportlīdzekļa pasažierim tika nodarīti miesas bojājumi, ir atļauts ierobežot vai izslēgt apdrošināto civiltiesisko atbildību.

      (1)  OV C 234, 28.08.2010.


title: Lieta T-562/15: Prasība, kas celta 2015. gada 25. septembrī – Federcaccia Toscana u.c./Komisija

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/53

         Prasība, kas celta 2015. gada 25. septembrī – Federcaccia Toscana u.c./Komisija
   (Lieta T-562/15)
   (2015/C 381/64)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Federcaccia Toscana (Florence, Itālija), Moreno Periccioli (Volterra, Itālija), Arcicaccia Toscana (Florence, Itālija), Fabio Lupi (Cascina, Itālija), Associazione dei Migratoristi Italiani per la conservazione dell'ambiente naturale (ANUU) – TOSCANA (Cerreto Guidi, Itālija), Franco Bindi (Cerreto Guidi, Itālija) (pārstāvis – A. Bruni, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               konstatēt un atzīt, ka Eiropas Komisija ir pieļāvusi kļūdu, neizvērtējot sākotnējos Key Concepts datus, kurus Itālija bija saņēmusi saistībā ar meža slokas, dziedātājstrazda un pelēkā strazda sugu pirmspārošanās migrācijas sākumu, un tos nesalīdzinot ar tādiem pašiem datiem, kurus bija ieguvusi Francija, tādējādi neizpildot savu pienākumu izstrādāt saskanīgus pārrobežu datus par šīm trīs migrējošajām sugām ģeogrāfiski un klimatiski homogēnās teritoriju vidēs;

               —

               konstatēt un atzīt, ka Eiropas Komisija ir pieļāvusi kļūdu, neatjaunojot Itālijas Key Concepts datus saistībā ar meža slokas, dziedātājstrazda un pelēkā strazda sugu pirmspārošanās migrācijas sākumu, tos pielāgojot un saskaņojot ar tādiem pašiem Francijas datiem, kuri uzskatāmi par pareiziem un likumīgiem, tādējādi trīs iepriekš minēto sugu pirmspārošanās migrācijas brīdi nosakot februāra otrajā dekādē arī Itālijā;

               —

               konstatēt un atzīt, ka Eiropas Komisija nepamatoti un nepareizi ir prasījusi, lai Itālijā, konkrētāk – Toskānā, tiktu ieviesti nepamatoti ierobežojumi meža slokas, dziedātājstrazda un pelēkā strazda medībām salīdzinājumā ar to, kas ir ticis atļauts Francijā, konkrētāk – Korsikā, tādējādi paredzot, ka 20. janvārī tiek slēgta minēto trīs migrējošo sugu medību sezona Toskānā;

               —

               konstatēt un atzīt par prettiesisku atšķirīgas attieksmes pret dalībvalstīm un/vai dalībvalstu reģioniem, kā arī nepamatotu nosacījumu dēļ Eiropas Komisijas uzsākto procedūru EU PILOT Nr. 6955/14/ENVI tikai attiecībā uz Itālijas valsti, vienlaicīgi to pašu nedarot attiecībā uz Franciju un neveicot nekādu sākotnēju izmeklēšanu, lai varētu iegūt saskanīgu informāciju, kas pamatotu to, ka par mēnesi tiek atlikts meža slokas, dziedātājstrazda un pelēkā strazda pirmspārošanās migrācijas paredzētais faktiskais sākums Korsikā (20. februāris) salīdzinājumā ar pirmspārošanās migrācijas sākumu Toskānā (20. janvāris);

               —

               konstatēt un atzīt par prettiesisku Eiropas Komisijas bezdarbību attiecībā uz brīdinājumu, kuru tai 2015. gada 29. maijā izteica asociācijas – prasītājas, un turklāt konstatēt un atzīt par vispārīgu tās 2015. gada 9. septembra atbildi, kas nosūtīta ar vēstuli Nr. ENV.D.2/MC-GM/vf/Ares(2015)3758354;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai pielāgot Itālijas Key Concepts datus par meža slokas, dziedātājstrazda un pelēkā strazda sugu pirmspārošanās migrācijas sākumu attiecīgajiem Francijas Key Concepts datiem, lai tādējādi šīs migrācijas sākumu noteiktu februāra otrajā dekādē;

               —

               katrā ziņā piespriest Eiropas Komisijai pielāgot Itālijas Key Concepts datus par meža slokas, dziedātājstrazda un pelēkā strazda sugu pirmspārošanās migrācijas sākumu Toskānā attiecīgajiem Francijas Key Concepts datiem attiecībā uz Korsiku, lai tādējādi šīs migrācijas sākumu noteiktu februāra otrajā dekādē;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt zaudējumus, kurus cietušas un cietīs medību asociācijas – prasītājas, tās neatbilstošās rīcības un bezdarbības dēļ par summu, kuru Vispārējā tiesa atzīs par atbilstošu un taisnīgu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība galvenokārt ir par to, lai konstatētu Komisijas bezdarbību, ciktāl tā prettiesiski nav rīkojusies saistībā ar 2015. gada 29. maija lūgumu, ar kuru asociācijas – prasītājas tai nosūtīja brīdinājumu par to, lai tiktu atjaunoti Itālijas Key Concepts [dati] un tādējādi mainīts meža slokas, dziedātājstrazda un pelēkā strazda sugu pirmspārošanās migrācijas sākuma datums, šajā ziņā to nosakot februāra otrajā dekādē.
   Prasības pamatošanai prasītāji norāda uz to, ka Itālijas Key Concepts dati saistībā ar meža slokas, dziedātājstrazda un pelēkā strazda sugu pirmspārošanās migrācijas sākumu ir spēkā neesoši, nav uzticami un ir apstrīdami; šie dati acīmredzami atšķiras no datiem attiecībā uz citām dalībvalstīm vai citu dalībvalstu reģioniem, kuriem ir vienādi ģeogrāfiskie, vides un klimatiskie apstākļi un uz kuriem attiecas tā pati Vidusjūras baseina izvietojuma un pārziemošanas zona.

               —

               Prasītāji norāda, ka Eiropas Komisija ir pārkāpusi savu pienākumu atjaunot un regulāri pielāgot Key Concepts datus un veikt pasākumus, lai nodrošinātu vienādu Līgumu piemērošanu visā Savienības teritorijā, nediskriminējot dalībvalstis.

               —

               Turklāt tie uzskata, ka Eiropas Komisijas kļūdainā rīcība, kas ir uzskatāma par neatbilstošu un bezdarbību, pārkāpj arī LES 17. panta 1. punktu, LESD 192. un 291. pantu, Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīvas 2009/147/EK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 20, 7. lpp.) preambulas 4. apsvērumu un 7., 10. un 16. pantu, saskaņā ar Padomes Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (šobrīd Direktīva 2009/147/EK) izstrādātās Medību rokasgrāmatas 2.5.13. punktu, Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regulu (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (OV L 55, 13. lpp.), Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. panta 2. punktu un 9. pantu, kā arī LESD 18. pantu.


title: Lieta T-364/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 13. maija spriedums – Harper Hygienics/ITSB – Clinique Laboratories (“CLEANIC Kindii”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “CLEANIC Kindii” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “CLINIQUE” — Relatīvi atteikuma pamati — Sajaukšanas iespēja — Preču un pakalpojumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Netaisnīgi gūts labums no agrāku preču zīmju atšķirtspējas vai reputācijas — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/28

         Vispārējās tiesas 2015. gada 13. maija spriedums – Harper Hygienics/ITSB – Clinique Laboratories (“CLEANIC Kindii”)
   (Lieta T-364/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “CLEANIC Kindii” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “CLINIQUE” - Relatīvi atteikuma pamati - Sajaukšanas iespēja - Preču un pakalpojumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Netaisnīgi gūts labums no agrāku preču zīmju atšķirtspējas vai reputācijas - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   (2015/C 213/48)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Harper Hygienics S. A. (Varšava, Polija) (pārstāvji – sākotnēji R. Rumpel, vēlāk D. Rzążewska un G. Pietras, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Clinique Laboratories, LLC (Wilmington, Delaware, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – sākotnēji V. von Bomhard, A. Renck, advokāti, un K. Hughes, solicitor, vēlāk K. Hugues)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2012. gada 17. maija lēmumu lietā R 1135/2011–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Clinique Laboratories, LLC un Harper Hygienics S. A.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Harper Hygienics S. A. sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Clinique Laboratories, LLC tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 355, 17.11.2012.


title: Lieta T-440/08: Prasība, kas celta 2008. gada 1. oktobrī — 1-2-3.TV/ITSB — Zweites Deutsches Fernsehen und Televersal Film- und Fernseh-Produktion ( 1-2-3.TV )

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/34

         Prasība, kas celta 2008. gada 1. oktobrī — 1-2-3.TV/ITSB — Zweites Deutsches Fernsehen und Televersal Film- und Fernseh-Produktion (“1-2-3.TV”)
   (Lieta T-440/08)
   (2008/C 327/62)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: 1-2-3.TV GmbH, Unterföhring (Vācija) (pārstāvji –V. von Bomhard, A. Renck, T. Dolde un E. Nicolás Gómez, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Citas procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces: Zweites Deutsches Fernsehen, Mainz (Vācija) un Televersal Film- un Fernseh-Produktion GmbH, Hamburga (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 30. jūnija lēmumu lietā R 1076/2007-1; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “1-2-3.TV” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 38. un 41. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 763 133

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieces: Zweites Deutsches Fernsehen un Televersal Film- un Fernseh-Produktion GmbH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts grafiska preču zīme “1, 2 ODER 3 ZDF-ORF-SFDRS” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5., 9., 12., 14., 16., 18., 21., 24., 25., 26., 27., 28., 29., 30., 32., 35., 38., 41. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumu

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelāciju

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo nepastāv konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja, tāpēc, ka preču zīmju radītais kopējais iespaids atšķiras.


title: Lieta T-10/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 27. oktobra spriedumu lietā F-60/09 Gerhard Birkhoff /Eiropas Komisija 2011. gada 3. janvārī iesniedza Gerhard Birkhoff

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/34

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 27. oktobra spriedumu lietā F-60/09 Gerhard Birkhoff/Eiropas Komisija 2011. gada 3. janvārī iesniedza Gerhard Birkhoff

   (Lieta T-10/11 P)
   2011/C 55/60
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Gerhard Birkhoff (Weitnau, Vācija) (pārstāvis — C. Inzillo, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās tiesvedības instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šīs lietas priekšmets ir prasība atcelt Civildienesta tiesas spriedumu lietā F-60/09 Birkhoff/Komisija, ar kuru tika noraidīta prasība atcelt Komisijas lēmumu, kurā bija atteikts turpināt izmaksāt apgādājamā bērna pabalstu, ko apelācijas sūdzības iesniedzējs bija saņēmis kopš 1978. gada.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs ir izvirzījis septiņus pamatus.

               —

               pirmais pamats ir saistīts ar Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu, kā arī tiesiskās drošības un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpumu;

               —

               otrais pamats ir saistīts ar kļūdu tiesību piemērošanā, jo ir ticis pieņemts, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs savā pieteikumā par lietas ierosināšanu ir izvirzījis tikai vienu pamatu (Civildienesta noteikumu VII pielikuma 2. panta 5. punkts), tādējādi ierobežojot prasījumus, kuri patiesībā ietvēra arī attiecīgajā jomā pastāvošo tiesību normu un saistīto noteikumu kļūdainu piemērošanu;

               —

               trešais pamats ir saistīts ar kļūdu tiesību piemērošanā, pamatojuma nesniegšanu un Kopienu tiesību pārkāpumu tiktāl, ciktāl Civildienesta tiesa savu nolēmumu esot pieņēmusi, izmantojot analoģiju un nepastāvot skaidram juridiskajam kritērijam un/vai atsauces normai;

               —

               ceturtais pamats ir saistīts ar kļūdu tiesību piemērošanā un pamatojuma nesniegšanu vai nepilnīgu pamatojumu, izvērtējot pierādījumus, ko apelācijas sūdzības iesniedzējs sniedzis savu apsvērumu pamatojumam;

               —

               piektais pamats ir saistīts ar vispārējo un obligāti ievērojamo principu par vienlīdzīgu attieksmi pret visām privātpersonām un acīmredzami nepamatotu attiecīgo tiesību normu un/vai atsauces normu piemērošanu un interpretāciju attiecīgās lietas apstākļos;

               —

               sestais pamats ir saistīts ar tiesas kompetences neesamību, nepietiekamu pamatojumu un pilnvaru nepareizu izmantošanu saistībā ar lēmumu par to izdevumu atskaitīšanu, kuri pilnībā vai daļēji ir saistīti ar apelācijas sūdzības iesniedzēja ģimenes locekļa slimību, kuru Civildienesta tiesa ir pieņēmusi, pamatojoties uz Kopējās veselības apdrošināšanas shēmas norēķinu biroja mediķa, nevis administrācijas atzinumu;

               —

               septītais pamats ir saistīts ar nepietiekamu pamatojumu attiecībā uz vairākiem pārsūdzētajā spriedumā aplūkotiem nozīmīgiem jautājumiem, kurus bija izvirzījis apelācijas sūdzības iesniedzējs un kurus Civildienesta tiesa nebija sīkāk izvērtējusi.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 6. jūlijā lietā T-370/02 Alpenhain-Camembert-Werk e.a. pret Eiropas Kopienu Komisiju (Regula (EK) Nr. 1829/2002 — Produkta “Feta” — izcelsmes norādes reģistrācija — Atcelšanas prasība — Procesuālā tiesībspēja — Nepieņemamība)

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/26

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2004. gada 6. jūlijā
   lietā T-370/02 Alpenhain-Camembert-Werk e.a. pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Regula (EK) Nr. 1829/2002 - Produkta “Feta” - izcelsmes norādes reģistrācija - Atcelšanas prasība - Procesuālā tiesībspēja - Nepieņemamība)
   (2004/C 262/51)
   tiesvedības valoda – vācu
   Lietā T-370/02 Alpenhain-Camembert-Werk, ar juridisko adresi Lehen/Pfaffing (Vācija), Bergpracht Milchwerk GmbH & Co. KG, ar juridisko adresi Tettnang (Vācija), Käserei Champignon Hofmeister GmbH & Co. KG, ar juridisko adresi Lauben (Vācija), Bayerland eG, ar juridisko adresi Nurember (Vācija), Hochland AG, ar juridisko adresi Heimenkirch (Vācija), Milchwerk Crailsheim-Dinkelsbühl eG, ar juridisko adresi Crailsheim (Vācija), Rücker GmbH, ar juridisko adresi Aurich (Vācija), ko pārstāv J.Salzwedel un M.J.Werner, avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā), ko atbalsta Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvis P.Ormond), pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji J.L.Iglesias Buhigues, S.Grünheid un A.-M. Rochaud-Joët), ko atbalsta Grieķijas Republika (pārstāvji V. Kontolaimos, I.Chalkias un M.Tassopoulo) un Grieķu piena produktu rūpnieku asociācija (Sevgap) (pārstāvis N.Korogiannakis, avocat), par prasību atcelt Komisijas 2002. gada 14. oktobra Regulu (EK) Nr. 1829/2002, ar ko groza pielikumu Regulai (EK) Nr. 1107/96 attiecībā uz nosaukumu “Feta” (OV L 277, 10.lpp.) un tā izcelsmes norādes aizsardzību, Pirmās instances tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Azizi, tiesneši M. Jaeger un F.Dehousse, sekretārs M.H.Jung, 2004. gada 6. jūlijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasība tiek noraidīta kā nepieņemama;

               2)

               prasītājas puses sedz savus izdevumus pašas, kā arī tās sedz Komisijas izdevumus;

               3)

               Grieķijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Grieķu piena produktu rūpnieku asociācija (Sevgap) sedz pašas savus izdevumus.

      (1)  OV C 55, 08.03.2003.


title: Lieta C-287/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. jūnijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Società LIS Srl, Società Cerutti Lorenzo Srl/Abbanoa SpA

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. jūnijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Società LIS Srl, Società Cerutti Lorenzo Srl/Abbanoa SpA

   (Lieta C-287/15)
   (2015/C 302/20)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Società LIS Srl, Società Cerutti Lorenzo Srl

      Atbildētāja: Abbanoa SpA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai atbilstoši 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK (1) 45. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktam par “tiesas procesu” var uzskatīt parādnieka iesniegtu pieteikumu par preventīvu vienošanos ar kreditoriem kompetentajā tiesā”;

               2)

               vai ar iepriekš minēto tiesisko regulējumu ir saderīgs tas, ka, ja parādnieks atzīst, ka ir maksātnespējas stāvoklī, un vēlas iesniegt “baltu” pieteikumu par preventīvu vienošanos ar kreditoriem (kura īpašības ir precizētas iepriekš), tas ir iemesls izslēgšanai no publiskā iepirkuma procedūras, tik plaši interpretējot jēdzienu “tiesas process” Kopienu tiesiskā regulējuma izpratnē (direktīvas 45. pants) un valsts tiesiskā regulējuma izpratnē (Leģislatīvā dekrēta Nr. 163-2006 38. pants);

               3)

               vai ar 2004. gada 31. marta Direktīvas (EK) 48. pantu ir saderīga tāda norma kā 2006. gada 16. aprīļa Leģislatīvā dekrēta Nr. 163 53. panta 3. punkts, kas ļauj piedalīties uzņēmumam ar “norādītu” projektētāju, kurš atbilstoši judikatūrai nevar izmantot trešo personu spējas, jo nav pretendents?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu, piegādes valsts [publiskā iepirkuma] līgumu un pakalpojumu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp., Īpašais izdevums latviešu valodā: 6. nodaļa 7. sējums 132 – 262. lpp.)


title: Lieta F-90/11: Prasība, kas celta 2011. gada 26. septembrī — ZZ /Komisija

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/67

      Prasība, kas celta 2011. gada 26. septembrī — ZZ/Komisija
      (Lieta F-90/11)
      (2012/C 25/127)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — C. Pollicino, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Strīda priekšmets un apraksts

      Prasība atcelt lēmumu, ar kuru Komisija ir atteikusies atzīt prasītājam daļējas pastāvīgas invaliditātes pakāpi, kas radusies nelaimes gadījuma rezultātā

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2011. gada 19. aprīļa lēmumu;

                  —

                  pieņemt galīgo nolēmumu, atzīstot, ka “Kopējie noteikumi par Eiropas Kopienu ierēdņu apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību risku” attiecas uz “visu ādas sistēmu” un nevis tikai uz “ādas sistēmas dziļām deguma brūcēm un patoloģiskām rētām”;

                  —

                  noteikt Komisijai pienākumu izveidot jaunu medicīnisko komisiju, lai atkārtoti izvērtētu prasītāja gadījumu, ievērojot pareizu “noteikumu” interpretāciju, ko šajā laikposmā būs sniegusi Eiropas Savienības Civildienesta tiesa, saistībā ar šobrīd izskatāmās prasības izvērtēšanu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-20/06: Tiesas priekšsēdētāja  2006. gada 27. aprīļa  rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/30

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 27. aprīļa rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-20/06) (1)

   (2006/C 178/54)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 60, 11.03.2006.


title: lieta C-213/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Simvoulio tis Epikrateias (Grieķija) 2007. gada 23. aprīļa rīkojumu — Michaniki A.E. / Ethniko Simvoulio Radiotileorasis , Ypourgos Epikrateias , Pantechniki A.E. un Syndesmos Epicheirieson Periodikou Tipou

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Simvoulio tis Epikrateias (Grieķija) 2007. gada 23. aprīļa rīkojumu — Michaniki A.E./Ethniko Simvoulio Radiotileorasis, Ypourgos Epikrateias, Pantechniki A.E. un Syndesmos Epicheirieson Periodikou Tipou

   (lieta C-213/07)
   (2007/C 140/26)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa

      Simvoulio tis Epikrateias (Valsts padome)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Michaniki A.E.

      Atbildētāji: Ethniko Simvoulio Radiotileorasis (Valsts radio un televīzijas padome), Ypourgos Epikrateias (Valsts ministrs), Pantechniki A.E. un Syndesmos Epicheirieson Periodikou Tipou (Periodiskās preses izdevniecības apvienība)
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/37/EEK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras, 24. pantā minētie aizliegumu pamatu saraksts būvuzņēmējiem piedalīties publiskos līgumos ir izsmeļošs?

               2)

               Gadījumā, ja šis saraksts nav izsmeļošs, vai tiesību noteikums, kas ar mērķi nodrošināt valsts saimniecisko darbību caurspīdīgumu nosaka, ka mediju uzņēmuma īpašnieka, partnera, akciju kontrolpaketes turētāja vai galvenā vadītāja statuss ir nesaderīgs ar uzņēmuma īpašnieka, partnera, akciju kontrolpaketes turētāja vai galvenā vadītāja statusu, kuram var piešķirt tiesības izpildīt publisko būvdarbu, piegāžu vai pakalpojumu līgumu par labu valstij vai publiskai juridiskai personai vispārējā nozīmē, lai sasniegtu mērķus, kas ir saderīgi ar vispārējiem Kopienu tiesību principiem, un, vai šāds vispārējs aizliegums piešķirt publiskos līgumus šādiem uzņēmumiem ir saderīgs ar Kopienas samērīguma principu?

               3)

               Gadījumā, ja Direktīvas 93/37/EEK 24. panta nozīmē uzņēmēju izslēgšanas pamatu saraksts ir interpretējams kā izsmeļošs, vai arī, ja attiecīgā valsts tiesību noteikuma mērķus nevar uzskatīt saderīgiem ar vispārējiem Kopienu tiesību principiem, vai arī, visbeidzot, ja tajā paredzētais aizliegums nav saderīgs ar Kopienu samērīguma principu, vai iepriekš minētā direktīva (aizliedzot pamatos, balstoties uz kuriem uzņēmēji var tikt izslēgti no publisko līgumu piešķiršanas procedūras, iekļaut tādus gadījumus, kuros līgumslēdzējs, tā vadošie darbinieki (piemēram tādi kā uzņēmuma īpašnieks, kontrolpaketes akcionārs, tā partneris vai vadītājs), vai starpnieki, kas darbojas minēto attiecīgo vadošo darbinieku labā strādā mediju uzņēmos, kas var nelikumīgi ietekmēt publisko būvdarbu līgumu piešķiršanas procedūru, izmantojot tiem piemītošo vispārējo ietekmi) pārkāpj vispārējos konkurences aizsardzības un caurspīdīguma principu, kā arī EK līguma 5. panta 2. punktu, kas paredz subsidiriaritātes principu?


title: Lieta C-504/06: Prasība, kas celta 2006. gada 13. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/11

         Prasība, kas celta 2006. gada 13. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku
   (Lieta C-504/06)
   (2007/C 42/19)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Pignataro-Nolin un I. Kaufmann-Bühler, pārstāvji)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka pareizi netransponējot Itālijas tiesībās Padomes 1992. gada 24. jūnija Direktīvas 92/57/EEK (1) par darba drošības un veselības aizsardzības minimālo prasību īstenošanu pagaidu vai pārvietojamajos būvlaukumos (astotā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK (2) 16. panta 1. punkta nozīmē), 3. panta 1. punktu, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus saskaņā ar šo direktīvu;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Saskaņā ar Itālijas tiesībām būvlaukumiem, kuros darba apjoms nepārsniedz 200 cilvēkdienas un kuros netiek veikts tāds darbs, kuram ir piemērojams Direktīvas II pielikums, ir piemērojami vienīgi Dekrēta Nr. 626/1994 7. pantā ietvertie koordinējoša rakstura noteikumi. Šajā pantā tomēr darba devējiem, kuri uzņēmuma vai ražošanas vienības ietvaros dod darbu līgumslēdzējuzņēmumiem vai pašnodarbinātām personām, ir uzlikts tikai vispārējs sadarbības un koordinācijas pienākums. Tādējādi nav iespējams secināt, ka Direktīvas 92/57/EEK precīzie un detalizētie noteikumi jautājumā par koordināciju, kas vajadzīga projekta izstrādes un izpildes posmā, var tikt uzskatīti par ieviestiem attiecīgā dekrēta pantā.

      (1)  OV L 245, 6. lpp.

      (2)  OV L 183, 1. lpp.


title: Lieta C-327/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 17. jūnijā iesniedza Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) — Burgo Group SpA / Illochroma SA , atrodas likvidācijas procesā, Jérôme Theetten , kurš rīkojas kā sabiedrības Illochroma SA likvidators

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 17. jūnijā iesniedza Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) — Burgo Group SpA/Illochroma SA, atrodas likvidācijas procesā, Jérôme Theetten, kurš rīkojas kā sabiedrības Illochroma SA likvidators
   (Lieta C-327/13)
   (2013/C 226/17)
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Bruxelles

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Burgo Group SpA

      Atbildētāja: Illochroma SA, atrodas likvidācijas procesā, Jérôme Theetten, kurš rīkojas kā sabiedrības Illochroma SA likvidators

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes [2000. gada 29. maija] Reg ula (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūru (1), jo īpaši tās 3.,16., 27., 28. un 29. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka:

               a)

               “uzņēmums”, kas minēts 3.2. pantā, ir jāsaprot kā tā parādnieka filiāle, pret kuru ir sākta galvenā procedūra, un tas nepieļauj to, ka vienlaicīgi likvidējot vairākas sabiedrības, kas pieder vienai un tai pašai grupai, pret tām var sākt sekundāro procedūru dalībvalstī, kurā tām ir juridiskā adrese, ar pamatojumu, ka tām ir juridiskas personas statuss?

               b)

               visām personām, kuras ir pilnvarotas pieprasīt sākt sekundāro procedūru, jābūt rezidentiem vai to juridiskajai adresei jābūt tās dalībvalsts tiesas teritorijā, kurā ir iesniegta prasība uzsākt procedūru, vai šīs tiesības ir jāattiecina uz visiem Savienības iedzīvotājiem, ja tie pierāda, ka tiem pastāv tiesiskās attiecības ar attiecīgo uzņēmumu?

               c)

               tā kā galvenā maksātnespējas procedūra ir likvidācijas procedūra, rīkojumu par uzņēmuma sekundāras maksātnespējas procedūras sākšanu var izdot tikai tad, ja tā atbilst pamatotības kritērijiem, kurus izvērtē tās dalībvalsts tiesa, kurā sekundārā procedūra ir sākta?

      (1)  OV L 160, 1. lpp.


title: Lieta T-817/14: Prasība, kas celta 2014. gada 18. decembrī – Zoofachhandel Züpke  u.c./Komisija

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/30

         Prasība, kas celta 2014. gada 18. decembrī – Zoofachhandel Züpke u.c./Komisija
   (Lieta T-817/14)
   (2015/C 089/36)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Zoofachhandel Züpke GmbH (Wesel, Vācija), Zoohaus Bürstadt, Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG (Bürstadt, Vācija), Zoofachgeschäft – Vogelgroßhandel Import-Export Heinz Marche (Heinsberg, Vācija), Rita Bürgel (Uthleben, Vācija), Norbert Kass (Altenbeken, Vācija) (pārstāve – C. Correll, Rechtsanwältin)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt kaitējumu, kas nodarīts prasītājiem kopš 2010. gada 1. janvāra līdz šai dienai, jo ir pieņemts gandrīz pasaules mēroga aizliegums importēt ES sagūstītus savvaļas putnus, kas noteikts 2007. gada 23. marta Regulā (EK) Nr. 318/2007 (OV L 84, 7. lpp.) un/vai 2013. gada 7. janvāra Īstenošanas regulā (ES) Nr. 139/2013 (OV L 47, 1. lpp.);

               —

               piespriest Komisijai segt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatojumam prasītāji norāda, pirmkārt, ka Komisija, kritiski neizvērtējot un turpinot piemērot ģeogrāfiski pārmērīgi plašu importa aizliegumu, ir pārkāpusi prasītāju brīvību veikt saimniecisku darbību un – daļēji – tiesības uz īpašumu. Zinātnisko atziņu gaismā, kas katrā ziņā gūtas kopš 2010. gada, šo aizliegumu nevar pamatot ar tādām vispārējām interesēm kā veselības aizsardzība.
   Otrkārt, prasītāji apgalvo, ka, paturot spēkā importa aizliegumu, Komisija pārkāpusi samērīguma principu, kā arī efektīva darba principu, jo tā nav ņēmusi vērā ne pašreizējos datus, ne pašreizējās zinātniskās atziņas. Savvaļas putnu importa pasaules mēroga aizliegums joprojām tiek pamatots ar 2005. gada zināšanām un pieņēmumiem, kas bija laiks, kad Āzijas izcelsmes putnu gripa pirmo reizi izplatījās Eiropā un kad bija nepieciešama ātra rīcība. Kā uzskata prasītāji, vēlākajos gados, katrā ziņā kopš 2010. gada ievāktie dati nepamato šādu ģeogrāfiski plašu importa aizliegumu. Turklāt tikmēr pilnīgi noteikti ir iedomājamas citas efektīvākas un prasītājus mazāk ierobežojošas metodes, piemēram, gājputnu konsekvents monitorings.
   Treškārt, prasītāji norāda, ka tiem ir nodarīts reāls un droši zināms kaitējums un ka pastāv cēloņsakarība starp šo kaitējumu un Komisijas prettiesisko rīcību.


title: Lieta F-23/11: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 8. februāra spriedums — AY /Padome (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2010. gada paaugstināšana amatā — Salīdzinošs nopelnu izvērtējums — Kvalifikācijas celšanas un sertifikācijas neņemšana vērā — Kļūda tiesību piemērošanā)

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/26

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 8. februāra spriedums — AY/Padome
   (Lieta F-23/11) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2010. gada paaugstināšana amatā - Salīdzinošs nopelnu izvērtējums - Kvalifikācijas celšanas un sertifikācijas neņemšana vērā - Kļūda tiesību piemērošanā)
   2012/C 126/49
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AY (Bousval, Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji É. Boigelot un S. Woog, vēlāk É. Boigelot, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bauer un J. Herrmann)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes lēmumu neiekļaut prasītāju to ierēdņu sarakstā, kuri 2010. gada paaugstināšanas amatā ietvaros paaugstināti AST 9 pakāpē, un atlīdzināt morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt lēmumu, ar kuru Eiropas Savienības Padome atteicās paaugstināt AY AST 9 pakāpē 2010. gada paaugstināšanas amatā ietvaros;

               2)

               nav pamata lemt par prasījumiem, kurus AY iesniedzis pakārtoti;

               3)

               noraidīt pārējos AY prasībā ietvertos prasījumus;

               4)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 226, 30.07.2011., 31. lpp.


title: Lieta F-55/08: Prasība, kas celta 2008. gada 5. jūnijā — De Nicola /EIB

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/73

         Prasība, kas celta 2008. gada 5. jūnijā — De Nicola/EIB
   (Lieta F-55/08)
   (2008/C 209/135)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carlo De Nicola, Štrāsene (Luksemburga) (pārstāvis — L. Isola, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka
   Strīda priekšmets un apraksts
   Pirmkārt, lūgums daļēji atcelt Apelācijas komitejas lēmuma par 2006. gada prasītāja novērtējumu un, otrkārt, atzīt, ka pret prasītāju ir veikta morālā vajāšana darba vietā, un piespriest atbildētājam izbeigt šādu rīcību un atlīdzināt prasītājam radušos zaudējumus.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               pirmkārt, atcelt prasītājam pa elektronisko pastu 2007. gada 17. novembrī un kā kopiju 2007. gada 19. decembrī nosūtīto lēmumu daļā, kurā Apelācijas komiteja noraida prasītāja apelāciju attiecībā uz novērtējumu par 2006. gadu, kuru veica viņa vadītāji tiktāl, ciktāl tas ir balstīts uz pieņēmumu, ka prasītājs neuzturēja savus iebildumus attiecībā uz 2006. gada novērtējuma procedūras trūkumiem un, visbeidzot, tiktāl, ciktāl tā apgalvo, ka prasītājs piekrita viņa vadītāju kritikai;

               —

               atcelt 2007. gada 13. jūlijā pieņemtos lēmumus par paaugstināšanu amatā tiktāl, ciktāl prasītāju nepaaugstināja amatā no E uz D pakāpi;

               —

               atcelt visus saistītos, sekojošos un iepriekšpieņemtos aktus, tostarp prasītāja 2006. gada novērtējumu, arī tajā daļā, kurā nav piedāvāts A vai B+ punkta novērtējums un paaugstinājums amatā uz D pakāpi, un, ja tas ir atbilstīgi, atzīt, ka ar Cilvēkresursu direktorāta instrukcijām noteiktie ierobežojumi (gan kvantitatīvie, gan citi) ir prettiesiski un nav piemērojami;

               —

               atzīt, ka prasītājs tika psiholoģiski vajāts darba vietā;

               —

               piespriest EIB izbeigt prasītāja psiholoģisko vajāšanu darba vietā un piespriest atlīdzināt zaudējumus, kas jau radušies vai radīsies fiziskā, morālā kaitējuma un materiālo zaudējumu rezultātā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-570/11: Prasība, kas celta 2011. gada 7. novembrī — Oetker Nahrungsmittel /ITSB ( “La qualité est la meilleure des recettes” )

text:
               14.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/19

         Prasība, kas celta 2011. gada 7. novembrī — Oetker Nahrungsmittel/ITSB (“La qualité est la meilleure des recettes”)
   (Lieta T-570/11)
   2012/C 13/40
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG (Bielefeld, Vācija) (pārstāvis –F. Graf von Stosch, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju paplašinātās padomes 2011. gada 8. jūlija lēmumu lietā R 1798/2010-G;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “La qualité est la meilleure des recettes” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16., 29., 30. un 32. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 7. panta 3. punkta pārkāpums, jo attiecīgajai Kopienas preču zīmei esot atšķirtspēja


title: lieta T-126/07: Prasība, kas celta 2007. gada 20. aprīlī — Allos Walter Lang /ITSB — Kokoriko ( Coco Rico )

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/33

         Prasība, kas celta 2007. gada 20. aprīlī — Allos Walter Lang/ITSB — Kokoriko (“Coco Rico”)
   (lieta T-126/07)
   (2007/C 140/56)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Allos Walter Lang GmbH, Mariendrebber (Vācijas Federatīvā Republika) (pārstāvis — H. Heldt, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: KOKORIKO, Ltda

   Prasītājas prasījumi:

               —

               apturēt tiesvedību līdz stājas spēkā Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja lēmums lietā Az. 2069 C, kā arī lietā Az. 2070 par preču zīmju atzīšanu par spēkā neesošām;

               —

               atcelt Iebildumu nodaļas 2006. gada 31. maija lēmumu Az. B 696684, kā arī Apelāciju otrās padomes 2007. gada 16. februāra lēmumu Az. R 1047/2006–2 un nosūtīt lietu atkārtotai izskatīšanai Apelācijas padomē;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Coco Rico”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 30. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 2 949 899)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: KOKORIKO, Ltda

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “KOKORIKO” (Kopienas preču zīme Nr. 101 386), kas attiecas uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 29., 30. un 42. klasē, kā arī grafiska preču zīme “KOKORIKO” (Kopienas preču zīme Nr. 101 626), kas attiecas uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 29., 30. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus pieņemt un reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Apelācijas padome nav ņēmusi vērā savā lēmumā prasītājas lūgumu atzīt par spēkā neesošām pretstatītās preču zīmes. Prasītāja norāda, ka gadījumā, kad pretstatītās preču zīmes atzītas par spēkā neesošām, vairs nepastāv Regulas Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā noteiktie šķēršļi prasītājas pieprasītajai preču zīmju reģistrācijai.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.)


title: Lieta T-819/14: Prasība, kas celta 2014. gada 16. decembrī  – Mezhdunaroden tsentar za izsledvane na maltsinstvata i kulturnite vzaimodeystvia /Komisija

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/31

         Prasība, kas celta 2014. gada 16. decembrī – Mezhdunaroden tsentar za izsledvane na maltsinstvata i kulturnite vzaimodeystvia/Komisija
   (Lieta T-819/14)
   (2015/C 089/37)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mezhdunaroden tsentar za izsledvane na maltsinstvata i kulturnite vzaimodeystvia (Sofija, Bulgārija) (pārstāvis – Hristo Hristev, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas tiesību aktu, kas ietverts tās vēstulē ar atsauces Nr. ARES (2014) 2848632–01/09/2014 un tai pievienotajā parādzīmē Nr. 3241409948 ar Komisijas atsauces Nr. ARES (2014) 2848632–01/09/2014;

               —

               piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kādi prasītājam radušies šajā tiesvedībā;

               —

               pakārtoti, gadījumā, ja prasība atcelt tiesību aktu tiks noraidīta, piespriest atbildētājai saskaņā Tiesas Reglamenta 87. panta 3. punkta otro daļu atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus, ciktāl atbildētāja apzināti tos tam ir radījusi.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.
   Pirmajā pamatā prasītājs apgalvo, ka tā prasība ir pieņemama, jo apstrīdētais tiesību akts esot jāuzskata par tiesību aktu, kas pieņemts, īstenojot publisko varu attiecībā pret trešo personu, kura līdz ar to var atsaukties uz interesi celt prasību par pārkāpuma konstatējumu, kurš ir priekšnosacījums prasītājam nelabvēlīgu pasākumu pieņemšanai.
   Otrajā pamatā prasītājs apgalvo, ka Eiropas Komisija ir pārkāpusi labas pārvaldības principu, jo, pirmkārt, tā neesot ne veikusi visaptverošu, objektīvu un konsekventu lietas faktu izvērtēšanu un nav ņēmusi vērā attiecīgo personu izvirzītos juridiskos argumentus, un, otrkārt, tā neesot pamatojusi savu tiesību aktu.
   Trešajā pamatā prasītājs apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi tiesiskās noteiktības principu, jo neesot skaidra apstrīdētā tiesību akta rezolutīvā daļa, tostarp attiecībā uz šī akta būtību.
   Ceturtajā pamatā prasītājs apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi tiesiskās paļāvības principu, jo, tā kā Komisija neizteica piezīmes par iepriekšējiem projektiem – gan par to izpildi, gan arī par to finanšu grāmatvedību –, prasītājam bija radusies tiesiskā paļāvība par to, ka tā grāmatvedība bija veikta pareizi un ka nebija nepieciešams veikt korekcijas ne attiecībā uz pašreizējiem, ne arī nākotnes projektiem, jo tās tiesisko paļāvību radīja kompetentā iestāde, proti, Eiropas Komisija.


title: Lieta C-609/10 P: Tiesas 2011. gada 14. aprīļa rīkojums — Dieter C. Umbach /Eiropas Komisija (Apelācija — Piekļuve iestāžu dokumentiem — “TACIS programma” — Komisijas noslēgts līgums — Līguma izbeigšana — Strīds līgumslēdzēju pušu starpā — Pieteikums piešķirt piekļuvi dokumentiem — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/9

         Tiesas 2011. gada 14. aprīļa rīkojums — Dieter C. Umbach/Eiropas Komisija
   (Lieta C-609/10 P) (1)

   (Apelācija - Piekļuve iestāžu dokumentiem - “TACIS programma” - Komisijas noslēgts līgums - Līguma izbeigšana - Strīds līgumslēdzēju pušu starpā - Pieteikums piešķirt piekļuvi dokumentiem - Acīmredzama nepieņemamība)
   2011/C 211/15
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Dieter C. Umbach (pārstāvis — M. Stephani, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Costa de Oliveira un T. Scharf)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2010. gada 21. oktobra spriedumu lietā T-474/08 Umbach/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2008. gada 2. septembra lēmumu atteikt prasītājam piekļuvi noteiktiem datiem dokumentos par līgumu, ko prasītājs noslēdza ar Komisiju un kas attiecas uz palīdzību administratīvā kodeksa izstrādē priekš Krievijas Federācijas TACIS programmas ietvaros — Pieteikums piešķirt piekļuvi saistībā ar prasītāja un Komisijas strīdu pēc minētā līguma izbeigšanas — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta b) apakšpunkta neievērošana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               D.C. Umbach atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 89, 19.03.2011.


title: Lieta C-334/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 19. jūnijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Nordex Food A/S / Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 19. jūnijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Nordex Food A/S/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lieta C-334/13)
   2013/C 260/41
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja un prasītāja apelācijas tiesvedībā: Nordex Food A/S

      Atbildētāja un atbildētāja apelācijas tiesvedībā: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, pieņemot lēmumu par eksporta kompensāciju, ir jāņem vērā apstāklis par eksporta licences uzrādīšanu atbilstoši likuma prasībām saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 800/1999, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem (1), 4. panta 1. punktam, ja eksporta muitas iestāde, kura eksporta deklarāciju ir pieņēmusi bez licences uzrādīšanas, ir atļāvusi eksportētājam licenci uzrādīt noteiktā termiņā vēlāk un tas šo prasību ir izpildījis?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde: Vai atbilstoši Regulas (EK) Nr. 800/1999, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem, 4. panta 1. punktam eksporta licence ir obligāti jāuzrāda jau eksporta deklarācijas iesniegšanas brīdī, jeb pietiek, ka eksportētājs (tam pirms eksportēšanas izdoto) eksporta licenci uzrāda tikai samaksas procesā?

               3)

               Vai eksportētājs, kurš sākotnēji par eksportējamās preces nogādāšanu galamērķa valstī ir iesniedzis viltotus muitas dokumentus, saglabājot savas tiesības var iesniegt derīgus muitas dokumentus pēc Regulā (EK) Nr. 800/1999, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem, paredzēto iesniegšanas termiņu beigām, ja novēlotā iesniegšana nav kavējusi vai traucējusi maksājumu procedūras norisei, jo kompensācijas pieteikums sākotnēji ir ticis noraidīts citu iemeslu dēļ, nevis pierādījumu par nogādāšanu neesamības dēļ, un tie ir tikuši iesniegti pēc tam, kad tika atklāts dokumentu viltošanas fakts?

               4)

               Vai soda maksājumu atbilstoši Regulas (EK) Nr. 800/1999, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem, 51. pantam var piemērot arī tad, ja pieprasītā eksporta kompensācija atbilst faktiski izmaksājamajai, tomēr eksportētājs maksāšanas procedūrā sākotnēji ir iesniedzis dokumentus, pamatojoties uz kuriem tam eksporta kompensāciju nevarētu piešķirt?

      (1)  Komisijas 1999. gada 15. aprīļa Regula (EK) Nr. 800/1999, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem (OV L 102, 11. lpp.).


title: Lieta T-314/07 R: Pirmās instances tiesas 2007. gada 30. oktobra rīkojums — Simsalagrimm Filmproduktion /Komisija un EACEA

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/44

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 30. oktobra rīkojums — Simsalagrimm Filmproduktion/Komisija un EACEA

   (Lieta T-314/07 R)
   (2007/C 315/85)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Pirmās instances tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.


title: Lieta T-97/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 4. maija spriedums – Kasztantowicz/EUIPO – Gbb Group (“GEOTEK”) Eiropas Savienības preču zīme — Atcelšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “GEOTEK” — Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Regulas (EK) Nr. 2868/95 40. noteikuma 5. punkts — Preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījums — Nokavējums — Regulas Nr. 2868/95 61. noteikuma 2. un 3. punkts un 65. noteikuma 1. punkts — Noteiktā termiņa paziņošana īpašniekam pa telefaksu — Apstākļu, kas varētu apstrīdēt EUIPO iesniegto ziņojumu par nosūtīšanu, neesamība — Regulas 207/2009 78. pants — Regulas Nr. 2868/95 57. noteikums — Pieteikums par liecinieku nopratināšanu — EUIPO rīcības brīvība

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/23

         Vispārējās tiesas 2017. gada 4. maija spriedums – Kasztantowicz/EUIPO – Gbb Group (“GEOTEK”)
   (Lieta T-97/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “GEOTEK” - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Regulas (EK) Nr. 2868/95 40. noteikuma 5. punkts - Preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījums - Nokavējums - Regulas Nr. 2868/95 61. noteikuma 2. un 3. punkts un 65. noteikuma 1. punkts - Noteiktā termiņa paziņošana īpašniekam pa telefaksu - Apstākļu, kas varētu apstrīdēt EUIPO iesniegto ziņojumu par nosūtīšanu, neesamība - Regulas 207/2009 78. pants - Regulas Nr. 2868/95 57. noteikums - Pieteikums par liecinieku nopratināšanu - EUIPO rīcības brīvība)
   (2017/C 195/32)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Martin Kasztantowicz (Berlīne, Vācija) (pārstāvis – R. Ronneburger, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – D. Hanf un A. Söder)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Gbb Group Ltd (Letchworth, Apvienotā Karaliste)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 14. decembra lēmumu lietā R 3025/2014-5 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Gbb Group un M. Kasztantowicz

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               M. Kasztantowicz atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 145, 25.4.2016.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 7. oktobrī lietā C-312/02 Zviedrijas Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju (Prasība par atcelšanu — ELVGF — Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma — Atbalsts noteiktu laukaugu ražotājiem — Tirgu kopīgā organizācija vērša gaļas nozarē)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/10

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 7. oktobrī
   lietā C-312/02 Zviedrijas Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Prasība par atcelšanu - ELVGF - Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma - Atbalsts noteiktu laukaugu ražotājiem - Tirgu kopīgā organizācija vērša gaļas nozarē)
   (2004/C 300/20)
   tiesvedības valoda - zviedru
   Lietā C-312/02 par atcelšanu atbilstoši EKL 230. pantam, ko 2002. gada 4. septembrī cēla Zviedrijas Karaliste (pārstāve - K. Renman) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvis - K. Simonsson), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C.W.A. Timmermans, tiesneši C. Gulmann un R. Schintgen, tiesnese F. Macken un tiesnesis J.N. Cunha Rodrigues (referents), ģenerāladvokāts F.G. Jacobs, sekretārs R. Grass, 2004. gada 7. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               noraidīt prasību;

               2)

               piespriest Zviedrijas Karalistei atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 261, 26.10.2002.


title: Lieta C-622/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 5. decembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staatssecretaris van Financiën/Pactor Vastgoed BV

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 5. decembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staatssecretaris van Financiën/Pactor Vastgoed BV

   (Lieta C-622/11)
   2012/C 73/27
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Atbildētāja: Pactor Vastgoed BV

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Sestā direktīva (1) pieļauj, ka gadījumā, ja sākotnēji piemērotais PVN atskaitījums saskaņā ar Sestās direktīvas 20. pantu tiek koriģēts tādējādi, ka atmaksājama ir visa vai daļa no atskaitījuma summas, šī summa tiek iekasēta no kāda cita, nevis no nodokļu maksātāja, kurš sākotnēji ir piemērojis atskaitījumu, konkrētāk — kā piemērojot likuma [Wet op de omzetbelasting 1968] 12. a pantu — no tā, kurš ir saņēmis nodokļu maksātāja piegādātu lietu?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).