title: lieta C-357/07: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 23. aprīļa spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — TNT Post UK Ltd, The Queen/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs (Sestā PVN direktīva — Atbrīvojumi no nodokļa — 13. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts — Valsts pasta dienestu sniegti pakalpojumi)

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/7

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 23. aprīļa spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — TNT Post UK Ltd, The Queen/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (lieta C-357/07) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Atbrīvojumi no nodokļa - 13. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts - Valsts pasta dienestu sniegti pakalpojumi)
   2009/C 141/10
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

   Prasītāji: TNT Post UK Ltd, The Queen
   Atbildētājs: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   Piedaloties: Royal Mail Group Ltd

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) 13. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Atbrīvojumi par labu noteiktām darbībām vispārējās sabiedrības insteresēs — Valsts pasta dienestu sniegti pakalpojumi — Jēdziens “valsts pasta dienesti” — Komercsabiedrības, kas sniedz pasta pakalpojumus, ietveršana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunktā minētais jēdziens “valsts pasta dienesti” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz pakalpojumu sniedzējiem, vai tie būtu valsts vai privāti uzņēmumi, kas uzņemas pilnībā vai daļēji nodrošināt vispārēju pasta pakalpojumu sniegšanu dalībvalstī, kā tas ir definēts 3. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvā 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 10. jūnija Direktīvu 2002/39/EK;

               2)

               Sestās direktīvas 77/388 13. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunktā paredzētais atbrīvojums ir piešķirams pakalpojumu sniegšanai un ar to saistītai preču piegādei — izņemot pasažieru pārvadājumus un telekomunikāciju pakalpojumus —, ko veic valsts pasta dienesti, proti, to kā pakalpojuma sniedzēju, kas uzņemas pilnībā vai daļēji nodrošināt vispārēju pasta pakalpojumu sniegšanu dalībvalstī, statusā. Minētais atbrīvojums nav piemērojams ne pakalpojumu sniegšanai, ne arī ar to saistītai preču piegādei, par kuru nosacījumiem ir notikusi individuāla vienošanās.

      (1)  OV C 247, 20.10.2007.


title: Lieta T-286/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 17. oktobra spriedums — Fondation IDIAP /Komisija (Šķīrējklauzula — Sestā pamatprogramma pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem — Līgumi attiecībā uz projektiem Amida, Bacs un Dirac — Pieļaujamās izmaksas — Papildizmaksu modelis — Pētnieku, ar kuriem noslēgti darba līgumi uz nenoteiktu laiku, alga — Līgumpartnera paša resursu neesamība)

text:
               1.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 373/5

         Vispārējās tiesas 2012. gada 17. oktobra spriedums — Fondation IDIAP/Komisija
   (Lieta T-286/10) (1)

   (Šķīrējklauzula - Sestā pamatprogramma pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem - Līgumi attiecībā uz projektiem Amida, Bacs un Dirac - Pieļaujamās izmaksas - Papildizmaksu modelis - Pētnieku, ar kuriem noslēgti darba līgumi uz nenoteiktu laiku, alga - Līgumpartnera paša resursu neesamība)
   2012/C 373/07
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fondation de l’Institut de recherche IDIAP (Martigny, Šveice) (pārstāvji — G. Chapus-Rapin un G. Couchepin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Dintilhac un A. Sauka)

      Priekšmets

   Galvenokārt, prasība saskaņā ar LESD 272. pantu, lūdzot Vispārējo tiesu atzīt, ka noteiktas izmaksas, kas radušās prasītājai, izpildot līgumu Nr. 33812 attiecībā uz projektu Amida, līgumu Nr. 27140 attiecībā uz projektu Bacs un līgumu Nr. 27787 attiecībā uz projektu Dirac, kas noslēgti ar Eiropas Komisiju Sestās pamatprogrammas pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem, kas veicina Eiropas pētniecības telpas izveidi un jauninājumus (no 2002. līdz 2006. gadam), kura izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 27. jūnija Lēmumu Nr. 1513/2002/EK (OV L 232, 1. lpp.), ietvaros, ir attaisnotas un atlīdzināmas un ka līdz ar to prasītājai nav jāatmaksā summa EUR 98 042,45 apmērā saskaņā ar līgumu attiecībā uz projektu Dirac un summa EUR 251 505,76 apmērā saskaņā ar līgumu attiecībā uz projektu Amida, kā arī, pakārtoti, prasība atbilstoši LESD 263. pantam, lūdzot, pirmkārt, atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru tā ir apstiprinājusi revīzijas secinājumus, ar ko strīdīgās izmaksas ir atzītas par neattaisnotām, un, otrkārt, piespriest Komisijai nodrošināt, lai projektu revīziju veiktu kāda cita sabiedrība, nevis tā, kas veikusi sākotnējo revīziju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Fondation de l’Institut de recherche IDIAP sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 221, 14.8.2010.


title: Lieta C-447/10 P: Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2012. gada 24. oktobra rīkojums — Grain Millers, Inc. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Grain Millers GmbH & Co. KG

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/14

         Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2012. gada 24. oktobra rīkojums — Grain Millers, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Grain Millers GmbH & Co. KG

   (Lieta C-447/10 P) (1)

   2013/C 101/28
   Tiesvedības valoda — angļu
   Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 301, 06.11.2010


title: Lieta T-796/14: Prasība, kas celta 2014. gada 4. decembrī  – Philip Morris /Komisija

text:
               16.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/24

         Prasība, kas celta 2014. gada 4. decembrī – Philip Morris/Komisija
   (Lieta T-796/14)
   (2015/C 056/35)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Philip Morris Ltd (Richmond, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – K. Nordlander un M. Abenhaïm, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību atcelt tiesību aktu par pieņemamu;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 24. septembra Lēmumu Ares (2014) 3142109, ciktāl tā atsakās piešķirt prasītājai pilnīgu piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem, izņemot tajā ietvertos aizklātus personas datus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja prasa atcelt 2014. gada 24. septembra Lēmumu Ares (2014) 3142109, ar kuru Komisija atteicās piešķirt prasītājai pilnīgu piekļuvi sešiem iekšējiem dokumentiem, kuri tika sagatavoti Direktīvas 2014/40/ES par tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu (1) (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”) sagatavošanas darbu ietvaros.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs atsevišķus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neizpildīja pienākumu norādīt pamatojumu, nepaskaidrojot – attiecībā uz katru dokumentu – kādu atbilstošu izņēmumu no Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (turpmāk tekstā – “Pārskatāmības regula”) tā piemēroja un pamatojoties uz kādiem faktiskiem apstākļiem un apsvērumiem. Atsaucoties uz tiem pašiem vispārējiem argumentiem, lai pamatotu dažādus atteikuma pamatus (tiesvedības, juridiska padoma un lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzība), Komisija neizklāstīja pamatojumu tam, kāpēc pieprasīto dokumentu publiskošana “konkrēti un faktiski” negatīvi ietekmētu katru no šīm interesēm. Konkrētāk, apstrīdētajā lēmumā nav paskaidrots, vai katra attiecīgā atteikuma iemesls ir “tiesvedība” vai “juridisks padoms”.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pārkāpa Pārskatāmības regulas 4. panta 2. punkta otro ievilkumu, nepierādot, kā publiskošana katrā konkrētā gadījumā “konkrēti un faktiski” negatīvi ietekmētu “juridiska padoma” vai “tiesvedības” aizsardzību. Runājot par “juridiska padoma” aizsardzību, visi Komisijas abstraktie pamatojumi judikatūrā tika noraidīti, un Komisija nesniedz nekādu konkrētu skaidrojumu, kāpēc šajā lietā pieprasīto dokumentu pilnīga publiskošana konkrēti un faktiski negatīvi ietekmētu juridiska padoma aizsardzību. Arī runājot par “tiesvedību”, Komisija konkrēti nepaskaidro, kāpēc publiskošana “konkrēti un faktiski” negatīvi ietekmētu “tiesvedības” aizsardzību.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pārkāpa Pārskatāmības regulas 4. panta 3. punktu, nepaskaidrojot, kāpēc publiskošana konkrēti un faktiski negatīvi ietekmētu “lēmuma pieņemšanas procesa” aizsardzību. Runājot par Pārskatāmības regulas 4. panta 3. punktu, Komisija neidentificēja “lēmuma pieņemšanas procesu”, kuru vēl joprojām varētu uzskatīt par “notiekošu”, un nepierādīja, kāpēc publiskošana konkrēti un faktiski negatīvi ietekmētu lēmuma pieņemšanas procesu. Attiecībā uz šīs normas otro daļu Komisija nepierādīja, ka pieprasītie dokumenti bija “viedokļi” šīs daļas izpratnē un a fortiori ka risks, ka publiskošana konkrēti un faktiski negatīvi ietekmētu lēmuma pieņemšanas procesu, bija nopietns šīs daļas šaurā nozīmē.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 3. aprīļa Direktīva 2014/40/ES par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu un ar ko atceļ Direktīvu 2001/37/EK, OV L 127, 1. lpp.


title: Lieta T-144/16: Prasība, kas celta 2016. gada 4. aprīlī – Mundipharma/EUIPO – Multipharma (“MULTIPHARMA”)

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/40

         Prasība, kas celta 2016. gada 4. aprīlī – Mundipharma/EUIPO – Multipharma (“MULTIPHARMA”)
   (Lieta T-144/16)
   (2016/C 191/53)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mundipharma AG (Bāzele, Šveice) (pārstāvis – F. Nielsen, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Multipharma SA (Luksemburga, Luksemburga)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MULTIPHARMA” – reģistrācijas pieteikums Nr. 9 537 887

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 22. janvāra lēmums lietā R 2950/2014–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izddevumus, kas radušies procesā Apelācijas padomē.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-430/11: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 6. decembra spriedums ( Tribunale di Rovigo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Md Sagor (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Direktīva 2008/115/EK — Kopīgi standarti un procedūras attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas uzturas nelikumīgi — Valsts tiesiskais regulējums, kas paredz, ka naudas sods var tikt aizstāts ar izraidīšanu vai mājas arestu)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/13

         Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 6. decembra spriedums (Tribunale di Rovigo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Md Sagor

   (Lieta C-430/11) (1)

   (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Direktīva 2008/115/EK - Kopīgi standarti un procedūras attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas uzturas nelikumīgi - Valsts tiesiskais regulējums, kas paredz, ka naudas sods var tikt aizstāts ar izraidīšanu vai mājas arestu)
   2013/C 26/23
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Rovigo

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Md Sagor

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale di Rovigo — Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV L 348, 98. lpp.), 2., 4., 6., 7., 8., 15. un 16. panta, kā arī LES 4. panta 3. punkta interpretācija — Valsts tiesību akti, kuros ir paredzēts naudas sods EUR 5 000 līdz 10 000 apmērā ārvalstniekam, kas ir nelikumīgi iebraucis valsts teritorijā vai kas tajā ir nelikumīgi uzturējies — Iespēja atzīt nelikumīgu uzturēšanos par krimimināltiesiski sodāmu nodarījumu — Iespēja aizstāt naudas sodu ar tūlītēju izraidīšanu vismaz uz piecu gadu laikposmu vai ar brīvību ierobežojošu sodu (“permanenza domiciliare”) — Dalībvalstu pienākumi direktīvas transponēšanas periodā

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā:

               —

               pieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, par kādu ir pamatlieta, ar kuru trešās valsts valstspiederīgo soda par nelikumīgu uzturēšanos ar naudas sodu, ko var aizstāt ar izraidīšanu, un

               —

               nepieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurš ļauj sodīt trešās valsts valstspiederīgā nelikumīgu uzturēšanos ar mājas arestu, nenodrošinot, ka šī soda izpildei jābeidzas, tiklīdz ir iespējama attiecīgās personas fiziska izvešana no šīs dalībvalsts.

      (1)  OV C 25, 28.01.2012.


title: Lieta T-17/07: Prasība, kas celta 2007. gada 16. janvarī — Torres pret ITSB — Bodegas Navarro López ( CITA DEL SOL )

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/39

         Prasība, kas celta 2007. gada 16. janvarī — Torres pret ITSB — Bodegas Navarro López (“CITA DEL SOL”)
   (Lieta T-17/07)
   (2007/C 82/87)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Miguel Torres, S.A., Barselona (Spānija) (pārstāvji — E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino un A. Castán Pérez-Gómez, abogados)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Bodegas Navarro López, S.L.

   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 26. septembrī lietā Nr. R 1407/2005-1 pieņemto lēmumu un tieši piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Bodegas Navarro López, S.L.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “CITA DEL SOL ”attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 33. un 39. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 2 712 982)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiska preču zīme “VIÑA SOL ”(preču zīme Nr. 462 523) un valsts vārdiskas preču zīmes “VIÑA SOL ”attiecībā uz 33. klasē ietilpstošām precēm, etiķete “TORRES VIÑA SOL ”attiecībā uz 33. klasē ietilpstošām precēm, valsts vārdiska preču zīme “SOL ”attiecībā uz 33. klasē ietilpstošām precēm

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt
   Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, tādēļ ka pastāv konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-416/08: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. aprīļa spriedums — Eesti Autorite Ühing /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Autortiesības attiecībā uz muzikālo darbu publisko izpildījumu interneta, satelītapraides un kabeļu retranslācijas ceļā — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Ģeogrāfiskā tirgus sadale — Divpusēji nolīgumi starp valstu mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijām — Saskaņota darbība, kas izslēdz iespēju izsniegt daudzteritoriālas un daudzrepertuāru licences — Pierādījumi — Nevainīguma prezumpcija)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/30

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. aprīļa spriedums — Eesti Autorite Ühing/Komisija
   (Lieta T-416/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Autortiesības attiecībā uz muzikālo darbu publisko izpildījumu interneta, satelītapraides un kabeļu retranslācijas ceļā - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Ģeogrāfiskā tirgus sadale - Divpusēji nolīgumi starp valstu mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijām - Saskaņota darbība, kas izslēdz iespēju izsniegt daudzteritoriālas un daudzrepertuāru licences - Pierādījumi - Nevainīguma prezumpcija)
   2013/C 156/52
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eesti Autorite Ühing (Tallina, Igaunija) (pārstāvis — M. Favart, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un A. Biolan)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Francija) (pārstāvji — J.-F. Bellis un K. Van Hove, advokāti) un European Broadcasting Union (EBU) (Grand-Saconnex, Šveice) (pārstāvji — D. Waelbroeck un D. Slater, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu C(2008) 3435, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmuma C(2008) 3435, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. pantu, ciktāl tas attiecas uz Eesti Autorite Ühing;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 313, 6.12.2008.


title: Lieta T-152/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko GRAFTECH INTERNATIONAL LTD. iesniedza 2004. gada 26. aprīlī

text:
               10.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/11

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko GRAFTECH INTERNATIONAL LTD. iesniedza 2004. gada 26. aprīlī
   (Lieta T-152/04)
   (2004/C 179/22)
   Tiesvedības valoda: angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 26. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla GRAFTECH INTERNATIONAL LTD., reģistrācijas adrese Vilmingtona, Delavera, ASV, ko pārstāv K.P.E. Lasok QC and Brian Hartnett Barristers, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu apstrīdēto lēmumu;

               —

               alternatīvi, grozīt apstrīdēto lēmumu, īstenojot Tiesas neierobežoto jurisdikciju, tā, lai procenti 8.04 % tiktu skaitīti tikai no 2003. gada 30. septembra vai tiktu samazināta procentu likme;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti:
   Šīs prasības pamatā ir Komisijas lēmums, kas iekļauts 2004. gada 17. februāra vēstulē, ar kuru Komisija pieprasīja prasītājam samaksāt procentus soda naudai, kas tika piespriesta ar Komisijas 2001. gada 18. jūlija lēmumu (1), 8.04 % apmērā 6.04 % likmes vietā.
   Savas prasības pamatojumā prasītājs apgalvo, ka Komisija ir rīkojusies nelikumīgi, nosakot visaugstāko no divām iespējamajām procentu likmēm. Kā norāda prasītājs, soda naudas maksājuma vai pietiekošas finansiālas garantijas soda naudai nodrošināšanas novilcināšanas iemesls bija tas, ka Komisija atzinusi, ka prasītājs nevar samaksāt soda naudu, kā arī abu pušu mēģinājumi panākt vienošanos par to, kas tad būtu pietiekama finansiāla garantija. Prasītājs pieprasa, lai tas netiktu uzskatīts par pusi, kas nepilda saistības, sakarā ar tā lēmumu apstrīdēt lēmumu par soda naudas piespriešanu un labticībā uzsākto sarunu raksturu un saturu.
   Tālāk prasītājs norāda, ka Komisija rīkojās pretēji Regulas 2342/2002 (2) 86. panta piektajai daļai.
   Prasītājs apgalvo arī to, ka Komisijas rīcība ļāvusi prasītājam pamatoti domāt, ka tiks noteikta 6.04 procentu likme.
   Prasītājs piesauc labas pārvaldes principa pārkāpumu, jo Komisija nespēja vienoties par atbilstošu finansiālās garantijas formu. Prasītājs norāda arī uz to, ka Komisija sarunu laikā neizteica skaidru brīdinājumu par to, ka tiks noteikta augstāka procentu likme.
   Visbeidzot, prasītājs uzskata, ka apstrīdētais lēmums ir nesamērīgs. Kā norāda prasītājs, procentu noteikšana par saistību neizpildi ir attaisnojama, ja tā ir maksājumu veikšanas novilcinājuma prevencijas līdzeklis, nevis kā soda līdzeklis labticīgu sarunu procesā, kuru Komisija ir labprātīgi uzsākusi un savā gaitā turpinājusi.

      (1)  2002/271/EK: Komisijas 2001. gada 18. jūlija lēmums par rīcību saskaņa ar EK dibināšanas līguma 81. pantu un Euratom dibināšanas līguma 53. pantu – Lieta COMP/E-1/36.490 – Grafīta elektrodi (OV L 100, 2002., 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 1. lpp.).


title: Lieta C-79/09: Prasība, kas celta 2009. gada 23. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste

text:
               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/3

         Prasība, kas celta 2009. gada 23. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (lieta C-79/09)
   2009/C 129/05
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou un W. Roels)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, piešķirot atbrīvojumu no PVN sociāli-kultūrālajā, veselības aizsardzības un izglītības jomā nodarbināto nodrošināšanai tā saucamajiem eiroreģioniem un nodarbinātības mobilitātes veicināšanai, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi PVN Direktīvas (1) 2. panta 1. punkta c) apakšpunktā, 13. pantā, 24. panta 1. punktā un 132. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija norāda, ka sociāli-kultūrālajā, veselības aizsardzības un izglītības jomā nodarbināto nodrošināšana ir jāapliek ar nodokli saskaņā ar PVN Direktīvas 2., 9. un 24. pantu un ka ne atbrīvojumi saskaņā ar 132. panta 1. punkta b) un c), g) un i) apakšpunktu, ne atbrīvojums saskaņā ar 132. panta 1. punkta n) apakšpunktu nav piemērojams šai pakalpojumu sniegšanai.

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 11. lpp.).


title: Lieta C-516/10: Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 30. janvāra rīkojums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/8

         Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 30. janvāra rīkojums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-516/10) (1)

   2012/C 109/16
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 13, 15.01.2011.


title: Lieta C-203/10: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 3. marta spriedums ( Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Direktsia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto ” — Varna / “Auto Nikolovi ” OOD (Direktīva 2006/112/EK — Pievienotās vērtības nodoklis — Lietotas automobiļu rezerves daļas — Uzpircēja — nodokļa maksātāja veikta importēšana Savienības teritorijā — Peļņas daļas režīms vai parastais PVN režīms — Tiesību uz nodokļa atskaitīšanu rašanās — Tieša iedarbība)

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/7

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 3. marta spriedums (Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Direktsia“Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Varna/“Auto Nikolovi”OOD

   (Lieta C-203/10) (1)

   (Direktīva 2006/112/EK - Pievienotās vērtības nodoklis - Lietotas automobiļu rezerves daļas - Uzpircēja - nodokļa maksātāja veikta importēšana Savienības teritorijā - Peļņas daļas režīms vai parastais PVN režīms - Tiesību uz nodokļa atskaitīšanu rašanās - Tieša iedarbība)
   2011/C 130/13
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Varhoven administrativen sad

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Direktsia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto”- Varna

      Atbildētājs: “Auto Nikolovi” OOD

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Varhoven administrativen sad — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 311. panta 1. punkta 1. apakšpunkta, 314. panta un 320. panta 1. punkta 1. apakšpunkta un 2. punkta interpretācija — Peļņas daļas režīma regulējums, ko tirgotājs, kas ir nodokļa maksātājs, īsteno, ievedot lietotas preces Kopienā — Jēdziens “lietotas preces” un iespējas konkrēti noteikt attiecīgās preces atbilstību saistībā ar šo jēdzienu — Brīdis, kad rodas tiesības atskaitīt priekšnodokli par PVN par labu uzpircējam — nodokļa maksātājam — Direktīvas 314. panta tiešā iedarbība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 314. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka peļņas daļas režīmu nevar piemērot tādu preču kā lietotas automobiļu rezerves daļas piegādēm, kuras uzpircējs — nodokļa maksātājs pats ir importējis Savienībā atbilstoši parastajam pievienotās vērtības nodokļa režīmam;

               2)

               Direktīvas 2006/112 320. panta 1. punkta pirmā daļa un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesību normu, kurā ir noteikts, ka uzpircēja — nodokļa maksātāja tiesības atskaitīt pievienotās vērtības nodokli, kas ir samaksāts, piemērojot parasto pievienotās vērtības nodokļa režīmu, par citu preču, nevis mākslas darbu, kolekciju priekšmetu vai senlietu importu, tiek atliktas līdz vēlākai piegādei, kurai piemēro parasto pievienotās vērtības nodokļa režīmu;

               3)

               Direktīvas 2006/112 314. pantam un 320. panta 1. punkta pirmajai daļai un 2. punktam ir tieša iedarbība, kas privātpersonai ļauj atsaukties uz šīm tiesību normām valsts tiesā, lai netiktu piemērots valsts tiesiskais regulējums, kurš būtu pretrunā šīm normām.

      (1)  OV C 195, 17.07.2010.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 10. decembrī lietā T-196/03 European Federation for Cosmetic Ingredients (EFfCI) pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi (Acīmredzama nepieņemamība — Individuāli skarta prasītāja jēdziens — EEIG — Spēkā esošie līgumi — Intelektuālā īpašuma tiesības)

text:
               19.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/15

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2004. gada 10. decembrī
   lietā T-196/03 European Federation for Cosmetic Ingredients (EFfCI) pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi (1)

   (Acīmredzama nepieņemamība - Individuāli skarta prasītāja jēdziens - EEIG - Spēkā esošie līgumi - Intelektuālā īpašuma tiesības)
   (2005/C 69/29)
   tiesvedības valoda - angļu
   Lietā T-196/03 European Federation for Cosmetic Ingredients (EFfCI), Brisele (Beļģija), ko pārstāv K. Van Maldegem un C. Mereu, advokāti, pret Eiropas Parlamentu, ko pārstāv J. L. Rufas Quintana, M. Moore un K. Bradley, pārstāvji, kas norādījuši dzīvesvietu Luksemburgā, un Eiropas Savienības Padomi, ko pārstāv E. Karlsson un M.C. Giorgi Fort, pārstāvji, par prasību atcelt:

               —

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 27. februāra Direktīvas 2003/15/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem (OV L 66, 26. lpp.) 1. panta 2. punktu daļā, ar ko Direktīvā 76/768 iekļauj jaunu 4.a pantu, 2. un 2.1. punktu, un jaunu 4.b pantu;

               —

               Direktīvas 2003/15 1. panta 5. punktu daļā, ar ko Direktīvas 76/768 6. panta 3. punktā iekļauj jaunu apakšpunktu,

         Pirmās instances tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Azizi, tiesneši M. Jaeger un F. Dehousse, sekretārs H. Jung, 2004. gada 10. decembrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               noraidīt prasību;

               2)

               prasītāja sedz savus izdevumus pati, kā arī sedz atbildētāju izdevumus.

      (1)  OV C 184, 02.08.2003.


title: Lieta F-120/06 R: Civildienesta tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 14. decembra rīkojums — Dálnoky pret Komisiju (Pagaidu noregulējuma tiesvedība — Paziņojums par konkursu — Prasības pamata lietā pieņemamība — Steidzamība — Neesamība)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/50

         Civildienesta tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 14. decembra rīkojums — Dálnoky pret Komisiju
   (Lieta F-120/06 R)
   (Pagaidu noregulējuma tiesvedība - Paziņojums par konkursu - Prasības pamata lietā pieņemamība - Steidzamība - Neesamība)
   (2006/C 331/111)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Noémi Dálnoky, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — P. Horváth, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Kraemer)
   Priekšmets
   Atklātā konkursa EPSO/AD/47/06 pārbaudījumu norises apturēšana līdz nolēmuma pieņemšanai saistībā ar prasību atcelt paziņojumu par minēto konkursu, kas publicēts 2006. gada 21. jūnijaEiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (OV C 145 A, 1. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējumu;

               2)

               lēmuma pieņemšana par tiesāšanās izdevumiem tiek atlikta.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 16. decembrī lietā C-520/03 (Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) José Vicente Olaso Valero pret Fondo de Garantía Salarial (Fogasa) (Sociālā politika — Darbinieku aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā — Direktīva 80/987/EEK — Piemērošanas joma — “Prasījumu” jēdziens — “Darba samaksas” jēdziens — Kompensācija, kas izmaksājama nelikumīgas atlaišanas gadījumā)

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/9

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2004. gada 16. decembrī
   lietā C-520/03 (Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) José Vicente Olaso Valero pret Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
       (1)

   (Sociālā politika - Darbinieku aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā - Direktīva 80/987/EEK - Piemērošanas joma - “Prasījumu” jēdziens - “Darba samaksas” jēdziens - Kompensācija, kas izmaksājama nelikumīgas atlaišanas gadījumā)
   (2005/C 45/18)
   tiesvedības valoda - spāņu
   Lietā C-520/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Spānija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 27. novembrī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 15. decembrī tiesvedībā
         José Vicente Olaso Valero
       pret
         Fondo de Garantía Salarial (Fogasa
      ), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesnese N. Colneric (referente) un tiesneši K. Lenaerts, K. Schiemann un E. Juhász, ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretārs R. Grass, 2004. gada 16. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               valsts tiesai jānosaka, vai jēdzienā “darba samaksa”, kas definēts valsts tiesībās, ietilpst kompensācijas par nelikumīgu atlaišanu. Ja tajā ietilpst minētās kompensācijas, uz tām attiecas Padomes 1980. gada 20. oktobra Direktīva 80/987/EEK par dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā tajā versijā, kurā nav izdarīti grozījumi ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvu 2002/74/EK, ar kuru groza Direktīvu 80/987;

               2)

               ja saskaņā ar attiecīgo valsts tiesisko regulējumu prasījumi saistībā ar kompensācijām par nelikumīgu atlaišanu, kas atzītas spriedumā vai administratīvā lēmumā, ietilpst jēdzienā “darba samaksa”, identiski prasījumi, kas nodibināti tādā samierināšanas procesā, kāds noticis šajā gadījumā, jāuzskata par algotu darbinieku prasījumiem, kuri izriet no darba līguma vai darba attiecībām un attiecas uz darba samaksu Direktīvas 80/987 nozīmē. Valsts tiesai nav jāpiemēro iekšējais tiesiskais regulējums, kas, pārkāpjot vienlīdzības principu, izslēdz pēdējos minētos prasījumus no jēdziena “darba samaksa” minētā tiesiskā regulējuma nozīmē.

      (1)  OV C 59, 06.03.2004.


title: Lietas C-62/04 izslēgšana no reģistra

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/17

         Lietas C-62/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 19/38)

      (tiesvedības valoda -itāļu)

   Eiropas Kopienu tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 28. septembrī ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-62/04 Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika.

      (1)  OV C 85, 3.4.2004.


title: Lieta C-566/10 P: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 27. novembra spriedums — Itālijas Republika/Eiropas Komisija, Lietuvas Republika, Grieķijas Republika (Apelācija — Valodu lietojums — Paziņojums par atklātiem konkursiem administratoru un asistentu pieņemšanai darbā — Pilna teksta publikācija trijās oficiālajās valodās — Pārbaudījumu valoda — Otrās valodas izvēle no trim oficiālajām valodām)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/3

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 27. novembra spriedums — Itālijas Republika/Eiropas Komisija, Lietuvas Republika, Grieķijas Republika
   (Lieta C-566/10 P) (1)

   (Apelācija - Valodu lietojums - Paziņojums par atklātiem konkursiem administratoru un asistentu pieņemšanai darbā - Pilna teksta publikācija trijās oficiālajās valodās - Pārbaudījumu valoda - Otrās valodas izvēle no trim oficiālajām valodām)
   2013/C 26/04
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri, pārstāve, P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un J. Baquero Cruz, pārstāvji, kuriem palīdz A. Dal Ferro, avvocato), Lietuvas Republika, Grieķijas Republika (pārstāvji — A. Samoni-Rantou, S. Vodina un G. Papagianni)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2010. gada 13. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-166/07 un T-285/07 Itālija/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi lūgumu atcelt paziņojumus par atklātajiem konkursiem EPSO/AD/94/07 (OV 2007, C 45 A, 3. lpp.), EPSO/AST/37/07 (OV 2007, C 45 A, 15. lpp.) un EPSO/AD/95/07 (OV 2007, C 103 A, 7. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-166/07 un T-285/07 Itālija/Komisija;

               2)

               atcelt paziņojumus par atklātiem konkursiem EPSO/AD/94/07 administratoru (AD 5) rezerves saraksta izveidošanai informācijas, saziņas un plašsaziņas jomā, EPSO/AST/37/07 asistentu (AST 3) rezerves saraksta izveidošanai informācijas un saziņas jomā un EPSO/AD/95/07 administratoru (A 5) rezerves saraksta izveidošanai informācijas zinātņu nozarē (bibliotēka/dokumentācija);

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina Itālijas Republikas tiesāšanās izdevumus abās tiesas instancēs;

               4)

               Grieķijas Republika un Lietuvas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 63, 26.02.2011.


title: Lieta C-268/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 8. jūnijā iesniedza Cour d’appel de Bruxelles (Beļģija) – Fernand Ullens de Schooten/Ministre des Affaires Sociales et de la Santé publique, Ministre de la Justice

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 8. jūnijā iesniedza Cour d’appel de Bruxelles (Beļģija) – Fernand Ullens de Schooten/Ministre des Affaires Sociales et de la Santé publique, Ministre de la Justice

   (Lieta C-268/15)
   (2015/C 279/24)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Bruxelles

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Fernand Ullens de Schooten

      Atbildētāji: Ministre des Affaires Sociales et de la Santé publique, Ministre de la Justice

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Kopienu tiesības un it īpaši efektivitātes princips prasa, lai noteiktos, tostarp šā sprieduma 38. punktā minētajos, apstākļos valstī noteiktais noilguma termiņš, kāds noteikts Saskaņoto likumu par valsts grāmatvedību 100. pantā, kas piemērojams privātpersonas pret État belge vērstajam prasījumam par atlīdzinājumu saistībā ar likumdevēja izdarīto EKL 43. panta (tagad – LESD 49. pants) pārkāpumu, sāktos tikai tad, kad šis pārkāpums ir konstatēts vai, gluži pretēji, efektivitātes principa ievērošanu šajos apstākļos pietiekami garantē šai privātpersonai dotā iespēja pārtraukt noilgumu ar tiesu izpildītāja akta palīdzību?

               2)

               Vai EKL 43, 49. un 56. pants un jēdziens “pilnībā iekšēja situācija”, kas var ierobežot attiecīgas personas iespēju atsaukties uz šīm tiesību normām tiesvedībā valsts tiesā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj Eiropas Savienības tiesību piemērošanu strīdā starp Beļģijas valstspiederīgo un État belge par prasību atlīdzināt kaitējumu, kas radies apgalvotā Kopienu tiesību pārkāpuma dēļ, pieņemot un saglabājot spēkā tādu Beļģijas tiesību aktu kā 1982. gada 30. decembra Karaliskā Dekrēta Nr. 143 3. pants, kas bez atšķirības tiek piemērots gan Beļģijas valstspiederīgajiem, gan citu dalībvalstu valstspiederīgajiem?

               3)

               Vai Eiropas Savienības tiesību pārākuma princips un LES 4. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj atkāpšanos no res judicata spēka noteikuma, ja runa ir par tāda tiesas nolēmuma pārskatīšanu vai atcelšanu, kam ir res judicata spēks un kas izrādās pretējs Savienības tiesībām, bet savukārt pieļauj atkāpšanos no valsts res judicata spēka noteikuma piemērošanas, ja šāds noteikums, pamatojoties uz minēto tiesas nolēmumu, kuram ir res judicata spēks, bet kurš ir pretrunā Savienības tiesībām, liek pieņemt citu tiesas nolēmumu, kas turpinātu ar pirmo tiesas nolēmumu iesākto Savienības tiesību pārkāpšanu?

               4)

               Vai Tiesa varētu apstiprināt, ka jautājums, vai res judicata spēka noteikums nav jāpiemēro attiecībā uz tiesas nolēmumu, kas ieguvis res judicata spēku un kas ir pretrunā Savienības tiesībām, saistībā ar prasījumu pārskatīt vai atcelt šo nolēmumu, nav pēc būtības identisks – spriedumu Da Costa un Cilfit izpratnē – jautājumam par res judicata spēka noteikumu attiecībā uz nolēmumu, kas ir pretrunā Savienības tiesībām, saistībā ar prasību pieņemt (jaunu) nolēmumu, kuram būtu atkārtoti jāpārkāpj Savienības tiesības, tādējādi, ka tiesa, kura lemj pēdējā instancē, nevar izvairīties no pienākuma uzdot prejudiciālu jautājumu?


title: Lieta F-69/06: Civildienesta tiesas 2006. gada 20. novembra rīkojums — Andersson u.c. pret Komisiju

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/88

         Civildienesta tiesas 2006. gada 20. novembra rīkojums — Andersson u.c. pret Komisiju
   (Lieta F-69/06) (1)

   (2006/C 326/178)

      Tiesvedības valoda — franču

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 190, 12.08.2006., 35. lpp.


title: lieta T-408/05: Prasība, kas celta  2005. gada 16. oktobrī  —  Marcuccio  pret Komisiju

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/18

         Prasība, kas celta 2005. gada 16. oktobrī — Marcuccio pret Komisiju
   (lieta T-408/05)
   (2006/C 22/35)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija), (pārstāvis — Alessandro Distante)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi

               —

               atcelt klusējot izteikto noraidījumu, ar kuru noraidīts prasītāja 2004. gada 11. oktobra lūgums;

               —

               atcelt, ciktāl nepieciešams, 2005. gada 4. augusta lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājam ārstēšanās izdevumus 100 % (t.i., simts procentu) apmērā, kas ir EUR 381, 04;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam kavējuma procentus 10 % (t.i., desmit procentu gadā) apmērā ar ikgadēju kapitalizāciju no 2004. gada 11. oktobra līdz faktiskas samaksas brīdim;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs šajā lietā vēršas pret atbildētājas atteikumu atlīdzināt tam radušās ārstēšanās izmaksas 100 % apmērā.
   Pamati un galvenie argumenti atbilst lietā T-18/04 (1) (Marcuccio/Komisija) izvirzītajiem.
   Konkrēti prasītājs norāda absolūtu pamatojuma trūkumu, acīmredzamu kļūdu vērtējumā, Civildienesta noteikumu 72. panta pārkāpumu un pienācīgas rūpības principa, kā arī diskriminācijas aizlieguma un labas pārvaldības principa pārkāpumu.

      (1)  OV C 71, 20.03.2004., 38. lpp.


title: Tiesas spriedums (sestā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-454/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīvas 98/44/EK netransponēšana)

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/11

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2004. gada 9. septembrī
   lietā C-454/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīvas 98/44/EK netransponēšana)
   (2004/C 262/23)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-454/03 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāve - K. Banks) pret Beļģijas Karalisti (pārstāve - E. Dominkovits) par prasību sakarā ar pienākumu neizpildi saskaņā ar EKL 226. pantu Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J.-P. Puissochet, tiesnese F. Macken (referente) un tiesnesis S. von Bahr, ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretārs R. Grass, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas nepieciešami, lai panāktu atbilstību Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 6. jūlija Direktīvai 98/44/EK par izgudrojumu tiesisko aizsardzību biotehnoloģijā, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 15. pants;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 289, 29.11.2003.


title: Lieta C-202/09: Tiesas (astotā palāta) 2009. gada 26. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2006/24/EK — Elektroniskās komunikācijas — Privātās dzīves aizsardzība — Datu, kurus iegūst vai apstrādā saistībā ar elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniegšanu, saglabāšana — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/16

         Tiesas (astotā palāta) 2009. gada 26. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (Lieta C-202/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2006/24/EK - Elektroniskās komunikācijas - Privātās dzīves aizsardzība - Datu, kurus iegūst vai apstrādā saistībā ar elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniegšanu, saglabāšana - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2010/C 24/26
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Balta un A.-A. Gilly)

      Atbildētāja: Īrija (pārstāvji — D. O'Hagan)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Normatīvo un administratīvo aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvā 2006/24/EK par tādu datu saglabāšanu, kurus iegūst vai apstrādā saistībā ar publiski pieejamu elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniegšanu vai publiski pieejamu komunikāciju tīklu nodrošināšanu, un par grozījumiem Direktīvā 2002/58/EK (OV L 105, 54. lpp.) paredzētās prasības, nepieņemšana paredzētajā termiņā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot paredzētajā termiņā normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvā 2006/24/EK par tādu datu saglabāšanu, kurus iegūst vai apstrādā saistībā ar publiski pieejamu elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniegšanu vai publiski pieejamu komunikāciju tīklu nodrošināšanu, un par grozījumiem Direktīvā 2002/58/EK, Īrija nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 167, 18.07.2009.


title: Lieta C-242/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 18. maijā ierosinājusi Beļģijas Karaliste par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 15. marta rīkojumu lietā T-5/07, Beļģija/Komisija

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/14

         Apelācija, ko 2007. gada 18. maijā ierosinājusi Beļģijas Karaliste par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 15. marta rīkojumu lietā T-5/07, Beļģija/Komisija
   (Lieta C-242/07 P)
   (2007/C 170/25)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — L. Van den Broeck, pārstāvis, J. P. Buyle un C. Steyaert, advokāti)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto rīkojumu;

               —

               atzīt, ka prasība atcelt tiesību aktu, ko prasītāja ir cēlusi pret Eiropas Kopienu Komisiju (T-5/07), ir pieņemama un tādējādi apmierināt prasītājas prasībā atcelt tiesību aktu minētos prasījumus un, vajadzības gadījumā, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Pirmās instances tiesai, lai tā lemtu pēc būtības par šo prasību;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt apelācijas tiesvedības un tiesvedības pirmajā instancē tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja savas apelācijas pamatojumam atsaucas uz četriem pamatiem.
   Ar pirmo pamatu prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā rīkojumā nav norādīts pamatojums jo, pārkāpjot Pirmās instances tiesas Reglamenta 111. pantu, tajā ir minēta judikatūra, kas attiecas uz neparedzētiem apstākļiem un uz atvainojamu maldību, nenorādot iemeslus, kādēļ apstākļi, uz kuriem atsaukusies prasītāja, nav šādi neparedzēti apstākļi vai kādēļ tie nav šādas atvainojamas maldības pamatā.
   Turpinot, ar otro pamatu prasītāja norāda, ka Pirmās instances tiesa, nospriežot, ka jautājumi, kas saistīti ar prasītājas dienestu darbību, nevar vieni paši piešķirt atvainojamu raksturu pieļautajai kļūdai, ir pieļāvusi tiesību kļūdu, piemērojot nosacījumus par atvainojamu maldību. Faktiski Kopienu judikatūra par atvainojamu maldību nosaka, ka tā attiecas uz izņēmuma apstākļiem, neierobežojot situāciju, kādā šie apstākļi notiek.
   Ar trešo pamatu prasītāja apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu vai vismaz nav ievērojusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, nepārbaudot vienu no argumentiem, uz kuru tā atsaucās saistībā ar pārmērīgi stingrajām procesuālajām prasībām attiecībā uz prasītāju gadījumā, ja tā prasība tiktu noraidīta kā nepieņemama, kaut arī tas konkrētajā gadījumā ir pierādījis, ka ir rīkojies, ievērojot vislielāko rūpību, un it īpaši pa faksu ir nosūtījis prasību krietni pirms prasības iesniegšanai noteiktā termiņa beigām.
   Visbeidzot, ar ceturto pamatu prasītāja norāda, ka prasības noraidījums nokavējuma dēļ, kaut arī tā iepriekš ir tikusi nosūtīta kancelejai noteiktajā termiņā pa faksu, ir pretrunā ar samērīguma principu. Šī principa ievērošana nozīmē atzīt par pieņemamu prasību, kas ir iesniegta kancelejā pa faksu ar EK līgumu noteiktajā [prasības celšanas] termiņā pat, ja parakstītais prasības pieteikuma oriģināls nonāktu kancelejā vairāk kā 10 dienas pēc tam, ar nosacījumu, ka to ir jāiesniedz 10 dienu laikā pēc pēdējās atļautās dienas prasības iesniegšanai pa faksu.


title: Lieta T-410/06: Vispārējās tiesas 2010. gada 4. marta spriedums — Foshan City Nanhai Golden Step Industrial /Padome (Dempings — Tādu Ķīnas un Vjetnamas izcelsmes apavu imports, kuriem ir ādas virsa — Saliktas normālās vērtības aprēķināšana — Eksporta cena — Tiesības uz aizstāvību — Kaitējums — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/39

         Vispārējās tiesas 2010. gada 4. marta spriedums — Foshan City Nanhai Golden Step Industrial/Padome
   (Lieta T-410/06) (1)

   (Dempings - Tādu Ķīnas un Vjetnamas izcelsmes apavu imports, kuriem ir ādas virsa - Saliktas normālās vērtības aprēķināšana - Eksporta cena - Tiesības uz aizstāvību - Kaitējums - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2010/C 113/60
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Foshan City Nanhai Golden Step Industrial Co., Ltd (Lishui, Ķīna) (pārstāvji — I. MacVay, solicitor, R. Thompson, QC, un K. Beal, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix, kam palīdz G. Berrisch, advokāts)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un T. Scharf) un Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — P. Vlaemminck, G. Zonnekeyn un S. Verhulst, vēlāk — P. Vlaemminck un A. Hubert, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Padomes 2006. gada 5. oktobra Regulu (EK) Nr. 1472/2006, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa (OV L 275, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Foshan City Nanhai Golden Step Industrial Co., Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija un Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC) savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.

      (1)  OV C 42, 24.02.2007.


title: Lieta C-75/16: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 14. jūnija spriedums (Tribunale Ordinario di Verona (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Livio Menini, Maria Antonia Rampanelli/Banco Popolare – Società Cooperativa Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Patērētāju aizsardzība — Strīdu alternatīvas izšķiršanas (SAI) procedūras — Direktīva 2008/52/EK — Direktīva 2013/11/ES — 3. panta 2. punkts — Iebildums, ko patērētāji izteikuši kredītiestādes uzsāktā maksājuma rīkojuma procedūrā — Tiesības uz piekļuvi tiesai — Valsts tiesību akti, kuros paredzēta obligāta mediācijas procesa izmantošana — Pienākums izmantot advokāta palīdzību — Prasības tiesā pieņemamības priekšnoteikums

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/15

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 14. jūnija spriedums (Tribunale Ordinario di Verona (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Livio Menini, Maria Antonia Rampanelli/Banco Popolare – Società Cooperativa

   (Lieta C-75/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju aizsardzība - Strīdu alternatīvas izšķiršanas (SAI) procedūras - Direktīva 2008/52/EK - Direktīva 2013/11/ES - 3. panta 2. punkts - Iebildums, ko patērētāji izteikuši kredītiestādes uzsāktā maksājuma rīkojuma procedūrā - Tiesības uz piekļuvi tiesai - Valsts tiesību akti, kuros paredzēta obligāta mediācijas procesa izmantošana - Pienākums izmantot advokāta palīdzību - Prasības tiesā pieņemamības priekšnoteikums)
   (2017/C 277/19)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Ordinario di Verona

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Livio Menini, Maria Antonia Rampanelli

      Atbildētāja: Banco Popolare – Società Cooperativa

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 21. maija Direktīva 2013/11 par patērētāju strīdu alternatīvu izšķiršanu un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2006/2004 un Direktīvu 2009/22/EK (Direktīva par patērētāju SAI) ir jāinterpretē tādējādi, ka tā neaizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, kurā attiecībā uz šīs direktīvas 2. panta 1. punktā minētajiem strīdiem ir paredzēta mediācijas procedūras izmantošana kā priekšnoteikums prasības tiesā par šiem pašiem strīdiem pieņemamībai, ciktāl šāda prasība pusēm neliedz īstenot to tiesības uz piekļuvi tiesu sistēmai.
   Taču šī direktīva ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, kurā paredzēts, ka šādā mediācijā patērētājiem ir jāizmanto advokāta palīdzība un ka tie var izstāties no mediācijas procedūras tikai tad, ja tie pierāda, ka šim lēmumam ir pamatots iemesls.

      (1)  OV C 156, 2.5.2016.


title: Lieta T-195/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 14. janvāra spriedums – dm – drogerie markt /ITSB – V - Contact Kereskedelmi és Szolgáltató  ( “CAMEA” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “CAMEA” reģistrācijas pieteikums — Agrāka starptautiska vārdiska preču zīme “BALEA”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Apzīmējumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/31

         Vispārējās tiesas 2015. gada 14. janvāra spriedums – dm–drogerie markt/ITSB – V-Contact Kereskedelmi és Szolgáltató (“CAMEA”)
   (Lieta T-195/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “CAMEA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka starptautiska vārdiska preču zīme “BALEA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Apzīmējumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 065/43)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Vācija) (pārstāvji – B. Beinert, O. Bludovsky un T. Strack, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – J. Németh, P. Geroulakos un V. Melgar)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: V-Contact Kereskedelmi és Szolgáltató Kft (Szada, Ungārija) (pārstāvis – A. Krajnyák, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 17. janvāra lēmumu lietā R 452/2012-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp dm–drogerie markt GmbH & Co. KG un V-Contact Kereskedelmi és Szolgáltató Kft

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               dm-drogerie markt GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 15.6.2013.


title: Tiesas Spriedums (trešā palāta)  2005. gada 27. oktobrī  lietā C-175/03 Grieķijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (ELVGF — Lēmums 2003/102/EK — No Kopienas finansējuma izslēgti izdevumi — Atbalsts olīvu audzētavu saglabāšanai Egejas jūras mazajās salās — 1999.-2001. finanšu gads)

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 27. oktobrī
   lietā C-175/03 Grieķijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (ELVGF - Lēmums 2003/102/EK - No Kopienas finansējuma izslēgti izdevumi - Atbalsts olīvu audzētavu saglabāšanai Egejas jūras mazajās salās - 1999.-2001. finanšu gads)
   (2005/C 330/03)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Lietā C-175/03 par prasību atcelt tiesību aktu atbilstoši EKL 230. pantam, ko 2003. gada 10. aprīlī cēla Grieķijas Republika (pārstāvji — M. V. Kontolaimos un S. Charitaki) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — M. Condou-Durande, kam palīdz N. Korogiannakis, avocat), Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Rosas, tiesneši J.-P. Puissochet (referents), S. von Bahr, J. Malenovský un U. Lõhmus, ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretāre Lynn Hewlett, galvenā administratore, 2005. gada 27. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt Komisijas 2003. gada 14. februāra Lēmumu 2003/102/EK par noteiktu izdevumu, kas dalībvalstīm radušies Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļas ietvaros, izslēgšanu no Kopienas finansējuma, ciktāl tajā nolemts noteikt Grieķijas Republikai 1999.—2001. finanšu gadā (publisko uzglabājumu sektors) stingras likmes labošanas koeficientu 25 % apmērā, kas veido summu EUR 9 925 005, 21 apmērā;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 19.07.2003.


title: Lieta T-693/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. septembrī  – Hamr Sport /Komisija

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/36

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. septembrī – Hamr Sport/Komisija
   (Lieta T-693/14)
   (2015/C 007/40)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hamr Sport a.s. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis – T. Capoušek, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt Komisijas 2014. gada 11. jūnija lēmumu (S.A.33575 – Bezpeļņas sporta struktūras) par spēkā neesošu;

               —

               atcelt apstrīdēto Eiropas Komisijas lēmumu un

               —

               nosūtīt lietu atpakaļ Eiropas Komisijai turpmākai izmeklēšanai un tādu pasākumu pieņemšanai, ar ko tiek labota aprakstītā situācija.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības atbalstam prasītāja izvirza šādus pamatus.

               1.

               Apstrīdētais lēmums ir kļūdains, jo atbildētāja procedūrā, kas bija pirms apstrīdētā lēmuma, pienācīgi neatbildēja uz visiem prasītāja iesniegtajiem pierādījumiem un apgalvojumiem, un ir īpaši uz to, vai ir pierādīta nelikumīga valsts atbalsta pastāvēšana.

               2.

               Atbildētāja savu secinājumu izdarīšanai apstrīdētajā lēmumā nevar atsaukties uz izņēmumu, kurš noteikts LESD 107. panta 3. punktā, jo nosacījumi un iepriekšējas prasības tā piemērošanai nav izpildītas.

               3.

               Tā kā tas ir juridiska persona (komercuzņēmums), prasītājam nav tiesību piedalīties nevienā procedūrā par Izglītības, jaunatnes un sporta ministrijas piešķirtajām subsīdijām, pat, ja faktiski tas darbojas tajā pašā tirgū, kurā ir tā konkurenti, un atbalsta to pašu personu mērķa grupu – saņēmējus (kas arī ir identiski no vispārējo/sabiedrības interešu viedokļa).


title: Lieta T-417/17: Prasība, kas celta 2017. gada 3. jūlijā – Kipra/EUIPO – Papouis Dairies (“fino Cyprus Halloumi Cheese”)

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/54

         Prasība, kas celta 2017. gada 3. jūlijā – Kipra/EUIPO – Papouis Dairies (“fino Cyprus Halloumi Cheese”)
   (Lieta T-417/17)
   (2017/C 277/78)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kipras Republika (pārstāvji – S. Malynicz, QC, un V. Marsland, Solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Papouis Dairies LTD (Nikosija, Kipra)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības krāsaina grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “fino Cyprus Halloumi Cheese” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 180 791

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 20. aprīļa lēmums lietā R 2650/2014-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-167/09 P: Vispārējās tiesas 2012. gada 6. marta spriedums — Komisija/ Liotti (Apelācijas sūdzība — Civildienests — Ierēdņi — Novērtējums — Karjeras attīstības ziņojums — 2006. gada novērtējums — Vispārīgi īstenošanas noteikumi — Vienota un saskaņota vērtēšanas noteikumu piemērošana)

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/23

         Vispārējās tiesas 2012. gada 6. marta spriedums — Komisija/Liotti

   (Lieta T-167/09 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Civildienests - Ierēdņi - Novērtējums - Karjeras attīstības ziņojums - 2006. gada novērtējums - Vispārīgi īstenošanas noteikumi - Vienota un saskaņota vērtēšanas noteikumu piemērošana)
   2012/C 118/37
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Eggers un K. Herrmann)

      Otrs lietas dalībnieks: Amerigo Liotti (Senningerberg, Luksemburga) (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 17. februāra spriedumu lietā F-38/08 Liotti/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), ar kuru tiek lūgts atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2.

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Amerigo Liotti tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      (1)  OV C 167, 18.07.2009.


title: Lieta C-304/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 13. jūlija Gerechtshof te Amsterdam rīkojumu lietā Jacob Meijer B.V. pret Inspecteur der Belastingdienst – Douanedistrict Arnhem

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 13. jūlija Gerechtshof te Amsterdam rīkojumu lietā Jacob Meijer B.V. pret Inspecteur der Belastingdienst – Douanedistrict Arnhem
   (Lieta C-304/04)
   (2004/C 228/60)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam 2004. gada 13. jūlija rīkojumu lietā Jacob Meijer B.V. pret Inspecteur der Belastingdienst – Douanedistrict Arnhem, ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 19. jūlijā.
   Gerechtshof Amsterdam lūdz Eiropas Kopienu Tiesu lemt par šādu prejudiciālo jautājumu:
   Vai ir piemērojama Komisijas 1997. gada 4. novembra Regula (EK) Nr. 2086/97 (1), kas groza Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un Kopējo muitas tarifu 1. pielikumu, tiktāl, ciktāl tā nosaka, ka Kombinētās nomenklatūras pozīcija 8543 89 79 ietver 2.3. apakšpunktā aprakstītās skaņas kartes?

      (1)  OV L 312, 14.11.1997., 1. lpp.


title: Lieta T-350/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 11. oktobra spriedums – Perry Ellis International Group/EUIPO – CG (“p”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas var tikt uztverta kā burts “p”, reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības un valsts grafiskas preču zīmes “P PROTECTIVE” un “P” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               21.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 428/14

         Vispārējās tiesas 2016. gada 11. oktobra spriedums – Perry Ellis International Group/EUIPO – CG (“p”)
   (Lieta T-350/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas var tikt uztverta kā burts “p”, reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības un valsts grafiskas preču zīmes “P PROTECTIVE” un “P” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 428/15)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Perry Ellis International Group Holdings Ltd (Nassau, Bahamas) (pārstāvji – O. Günzel, V. Ahmann un C. Tenkhoff, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – D. Stoyanova-Valchanova, M. Fischer un D. Gája)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: CG Verwaltungsgesellschaft mbH (Gevelsberg, Vācija) (pārstāvji – T. Körber un E. Vlah, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 28. aprīļa lēmumu lietā R 2441/2014–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp CG Verwaltungsgesellschaft un Perry Ellis International Group Holdings

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Perry Ellis International Group Holdings Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 270, 17.8.2015.


title: lieta C-29/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 28. janvārī (2005. gada 25. janvāra fakss) ierosināja Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2004. gada 10. novembra spriedumu lietā T-164/02 Kaul GmbH pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (otra puse procesā ITSB Apelāciju padomē: Bayer AG)

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/11

         Apelācija, ko 2005. gada 28. janvārī (2005. gada 25. janvāra fakss) ierosināja Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2004. gada 10. novembra spriedumu lietā T-164/02 Kaul GmbH pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (otra puse procesā ITSB Apelāciju padomē: Bayer AG)
   (lieta C-29/05 P)
   (2005/C 82/23)
   tiesvedības valoda - vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 28. janvārī (2005. gada 25. janvāra fakss) izskatīšanai ir iesniegta apelācija par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2004. gada 10. novembra spriedumu lietā T-164/02 Kaul GmbH pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko iesniedza Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), kuru pārstāv Alexander von Mühlendahl, Biroja viceprezidents, un Gregor Schneider, Rūpnieciskā īpašuma strīdu izskatīšanas nodaļas loceklis, otrai pusei procesā ITSB Apelāciju padomē esot Bayer AG.

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               2)

               nosūtīt lietu atkārtotai izskatīšanai Pirmās instances tiesai papildus prasības pamatu izlemšanai;

               3)

               piespriest otrai pusei atlīdzināt apelācijas tiesvedības izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Paredzot Biroja Apelāciju padomes pienākumu, pamatojoties uz funkcionālās turpinātības principu, iebildumu procesā ņemt vērā jaunus iesniegtos faktus un pierādījumus, pat ja procesa puse šos apsvērumus vai pierādījumus nav iesniegusi iebildumu nodaļas noteiktajā termiņā, Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 43. panta 2. punktu (OV 1994 L 11, 1. lpp.) un Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1995 L 303, 1.lpp.), 16. noteikuma 3. punktu un 20. noteikuma 2. punktu. Pienākums pārbaudīt pierādījumus, kas pirmoreiz iesniegti Apelāciju padomē, kurš pēc Pirmās instances tiesas uzskata inter partes procesos izriet no funkcionālās turpinātības principa, nedz Regulā Nr. 40/94, nedz arī Regulā Nr. 2868/95 nav nostiprināts.

               2.

               Paredzot, ka Apelāciju padomei jāņem vērā jauni iesniegtie fakti un pierādījumi, pat ja to iesniegšanai procesa laikā Iebildumu nodaļā piemērojamais termiņš ir “obligāts termiņš” un puse, kas izteikusi iebildumu, nav iesniegusi šos apsvērumus vai pierādījumus Iebildumu nodaļas noteiktajā termiņā, Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi Regulas Nr. 40/94 74. panta 2. punktu.

               3.

               Tāpat Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi Regulas Nr. 40/94 74. panta 2. punktu, atļaujot šī noteikuma piemērošanu apelācijas procesā tikai gadījumā, kad pēc apelācijas sūdzības pamatojuma iesniegšanas termiņa izbeigšanās tiek iesniegti jauni apsvērumi vai pierādījumi.


title: Lieta C-683/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 23. decembrī iesniedza Tribunal do Trabalho da Covilhã (Portugāle) — Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA u.c./ Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 23. decembrī iesniedza Tribunal do Trabalho da Covilhã (Portugāle) — Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA u.c./Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT)

   (Lieta C-683/13)
   2014/C 52/57
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal do Trabalho da Covilhã

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA, Domingos Sequeira de Almeida, Luis Mesquita Soares Moutinho, Rui Teixeira Soares de Almeida, André de Carvalho e Sousa

      Atbildētāja: Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT)

      Prejudiciālie jautājumi

               a)

               Vai Direktīvas 95/46/EK (1) 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdzienā “personas dati” ietilpst darba laika uzskaites reģistrs, proti, norāde par darba laika sākuma un beigu laiku, iekļaujot pārtraukumus vai pauzes, kas nav daļa no nostrādātā darba laika?

               b)

               Gadījumā, ja uz iepriekšējo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, vai Direktīvas 95/46/EK 17. panta 1. punkts uzliek Portugālei pienākumu paredzēt atbilstošus tehniskus un organizatoriskus pasākumus, lai aizsargātu personas datus pret nejaušu vai nelikumīgu iznīcināšanu vai nejaušu pazaudēšanu, pārveidošanu, nesankcionētu atklāšanu vai piekļuvi, īpaši, ja apstrāde ietver datu pārraidi pa elektronisko sakaru tīklu?

               c)

               Atkārtoti, ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, vai gadījumā, ja dalībvalsts neveic nekādus pasākumus atbilstoši Direktīvas 95/46/EK 17. panta 1. punktam un ja darba devējs, kurš ir atbildīgs par minēto datu apstrādi, ievieš ierobežotas piekļuves sistēmu šiem datiem, tādējādi neļaujot valsts darba apstākļu uzraudzības iestādei tiem automātiski piekļūt, Eiropas Savienības tiesību pārākuma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts minēto darba devēju nevar sodīt par šādu rīcību?

               d)

               Gadījumā, ja uz iepriekšējo jautājumu tiek atbildēts noliedzoši, vai — gadījumā, ja nav pierādīts vai netiek apgalvots, ka reģistrā iekļautā informācija šajā gadījumā būtu grozīta, — ir samērīga prasība par to, lai reģistram tiktu nodrošināta tūlītēja piekļuve, kas visām ar darba tiesiskajām attiecībām saistītajām personām sniegtu vispārēju piekļuvi datiem?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīva 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 31. lpp.).


title: Lieta T-802/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 21. janvāra spriedums – Laboratorios Ern/ITSB – michelle menard (“Lenah.C”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Lenah.C” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “LEMA” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               7.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/16

         Vispārējās tiesas 2016. gada 21. janvāra spriedums – Laboratorios Ern/ITSB – michelle menard (“Lenah.C”)
   (Lieta T-802/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Lenah.C” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “LEMA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 090/22)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laboratorios Ern, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis – S. Correa Rodriguez, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – S. Bonne)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: michelle menard GmbH – Berlin cosmetics (Berlīne, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 24. septembra lēmumu lietā R 2260/2013-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Laboratorios Ern, SA un michelle menard GmbH – Berlin cosmetics

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Laboratorios Ern, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 46, 9.2.2015.


title: Lieta C-464/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 24. septembrī iesniedza Cour d'appel de Mons (Beļģija) — Beļģijas valsts/Pierre Henfling, Raphaël Davin, Koenraad Tanghe kā Tiercé Franco-Belge SA maksātnespējas administratori

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 24. septembrī iesniedza Cour d'appel de Mons (Beļģija) — Beļģijas valsts/Pierre Henfling, Raphaël Davin, Koenraad Tanghe kā Tiercé Franco-Belge SA maksātnespējas administratori
   (Lieta C-464/10)
   ()
   2010/C 346/49
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Mons

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Beļģijas valsts

      Atbildētāji: Pierre Henfling, Raphaël Davin, Koenraad Tanghe kā Tiercé Franco-Belge SA maksātnespējas administratori

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Eiropas Kopienu Padomes 1977. gada 17. maija Sestā Direktīva Nr. 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (1) 6. panta 4. punkts un 13. panta B daļas f) apakšpunkts interpretējami tādējādi, ka ar tiem pretrunā ir nodokļa atbrīvojuma attiecināšana uz pakalpojumiem, ko sniedz aģents, kas ir starpnieks, rīkojoties pats savā vārdā, taču pilnvarotāja, kas organizē iepriekš minētos 13. panta B daļas f) apakšpunktā minētos pakalpojumus, interesēs?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta T-504/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 14. decembra spriedums — Völkl /ITSB — Marker Völkl ( “VÖLKL” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “VÖLKL” reģistrācijas pieteikums — Starptautiska agrāka vārdiska preču zīme “VÖLKL” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Daļējs reģistrācijas atteikums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts un Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. punkts — Apelāciju padomes kompetence gadījumā, kad apelāciju sūdzība attiecas tikai uz daļu no reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm vai pakalpojumiem — Regulas Nr. 207/2009 64. panta 1. punkts — Lūgums grozīt Apelāciju padomes lēmumu — Regulas Nr. 207/2009 65. panta 3. punkts)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/22

         Vispārējās tiesas 2011. gada 14. decembra spriedums — Völkl/ITSB — Marker Völkl (“VÖLKL”)
   (Lieta T-504/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “VÖLKL” reģistrācijas pieteikums - Starptautiska agrāka vārdiska preču zīme “VÖLKL” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Daļējs reģistrācijas atteikums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts un Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. punkts - Apelāciju padomes kompetence gadījumā, kad apelāciju sūdzība attiecas tikai uz daļu no reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm vai pakalpojumiem - Regulas Nr. 207/2009 64. panta 1. punkts - Lūgums grozīt Apelāciju padomes lēmumu - Regulas Nr. 207/2009 65. panta 3. punkts)
   2012/C 32/43
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Völkl GmbH & Co. KG (Erding, Allemagne) (pārstāvis — C. Raßmann, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Hanne, agent)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Marker Völkl International GmbH (Baar, Suisse) (pārstāvis — J. Bauer, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 30. septembra lēmumu lietā R 1387/2008-1 par iebildumu procesu starp Marker Völkl International GmbH un Völkl GmbH & Co. KG.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 30. septembra lēmumu lietā R 1387/2008-1;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Völkl GmbH & Co. KG tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Marker Völkl International GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 37, 13.02.2010.


title: Lieta F-60/09 DEP: Civildienesta tiesas (otrā palāta) priekšsēdētāja 2013. gada 5. decembra rīkojums — Birkhoff /Komisija (Civildienests — Procedūra — Tiesāšanās izdevumu noteikšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/34

      Civildienesta tiesas (otrā palāta) priekšsēdētāja 2013. gada 5. decembra rīkojums — Birkhoff/Komisija
      (Lieta F-60/09 DEP)
      (Civildienests - Procedūra - Tiesāšanās izdevumu noteikšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2014/C 71/67)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Gerhard Birkhoff (Isny, Vācija) (pārstāvis — C. Inzillo, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  izbeigt tiesvedību lietā par lūgumu noteikt tiesāšanās izdevumus lietā F-60/09 DEP Birkhoff/Komisija;

                  2)

                  katrs lietas dalībnieks pats sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā par tiesāšanās izdevumu noteikšanu.


title: Lieta T-377/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 21. marta rīkojums – Ezz/Padome

text:
               10.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/20

         Vispārējās tiesas 2016. gada 21. marta rīkojums – Ezz/Padome
   (Lieta T-377/14) (1)

   (2016/C 165/25)
   Tiesvedības valoda – franču
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 245, 28.7.2014.


title: Lieta T-298/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. maijā  – Erbslöh Aluminium /Komisija

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/47

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. maijā – Erbslöh Aluminium/Komisija
   (Lieta T-298/14)
   2014/C 223/50
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Erbslöh Aluminium GmbH (Velbert, Vācija) (pārstāvji – T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme und T. Wielsch, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 18. decembra lēmumu par oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam pret Vācijas Federatīvo Republiku saistībā ar atbalstu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un EEG piemaksas samazināšanu energoietilpīgiem lietotājiem lietā Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), ciktāl šis lēmums attiecas uz EEG piemaksas samazinājumu energoietilpīgiem lietotājiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta izpratnē neesamība

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka Likumā par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien; turpmāk tekstā – “EEG”) paredzētais EEG piemaksas samazinājums energoietilpīgiem lietotājiem nav atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Šajā ziņā prasītāja norāda, ka energoietilpīgajiem lietotājiem ar šo tiesisko regulējumu neesot piešķirtas nekādas priekšrocības. Īpašais kompensācijas režīms, tieši pretēji, esot kompensācija par ārkārtas izmaksām, kas īpaši ietekmē prasītāju un tai pielīdzināmus uzņēmumus saistībā ar atbalstu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai, un tā mērķis esot atjaunot to energoietilpīgo uzņēmumu konkurētspēju, kuriem EEG piemaksa sākotnēji esot radījusi būtisku kaitējumu.

               2.

               Otrais pamats: valsts līdzekļu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē neesamība

                           —

                           Prasītāja arī norāda, ka īpašais kompensācijas režīms nav pasākums, ko piešķir “valsts vai ko piešķir no valsts līdzekļiem”. Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka EEG piemaksa pati par sevi nav uzskatāma par valsts līdzekļiem un ka pat atteikšanās no šiem līdzekļiem, kas ir tikusi īstenota ar īpašo kompensācijas režīmu, tādējādi arī nevar tikt uzskatīta par pasākumu, kas piešķirts no valsts līdzekļiem.

                           —

                              EEG piemaksu neiekasē, nepārvalda un arī nesadala valsts vai publiska vai privāta organizācija, ko ir nozīmējusi vai izveidojusi valsts. Tieši pretēji – EEG piemaksu varot tieši iekasēt pārvades tīkla pārvaldītāji, pamatojoties uz atbilstošām civiltiesiska rakstura tiesībām. EEG piemaksa netiekot iemaksāta valsts budžetā, kā rezultātā īpašais kompensācijas režīms nekādā veidā, nedz tieši, nedz netieši, nesamazinot valsts ienākumus.

                           —

                           No EEG iegūtie līdzekļi netiekot arī atstāti valsts iestāžu rīcībā. Turklāt attiecībā uz līdzekļiem, kas iegūti no EEG, netiekot veikta nekāda valsts kontrole, ko īstenotu, piemēram, Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (Federālais Ekonomikas un eksporta kontroles birojs, BAFA) vai Bundesnetzagentur (Federālā tīkla aģentūra).


title: Lieta T-139/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Kelvin William Stephens iesniedza 2004. gada 8. aprīlī

text:
               26.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/7

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Kelvin William Stephens iesniedza 2004. gada 8. aprīlī
   (Lieta T-139/04)
   (2004/C 168/13)
   Tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesai 2004. gada 8. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Kelvin William Stephens, ar dzīvesvietu Briselē, ko pārstāv Nicolas Lhoëst, advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt AIPN lēmumu, kas datēts ar 2003. gada 14. aprīli, ciktāl tajā

                           —

                           pieņemot prasītāju darbā, nav noteikta viņa klasifikācija pakāpē A6, 3. līmenī;

                           —

                           nav uzskaitītas prasītāja amata pakāpes, tādējādi pārceļot uz vēlāku laiku viņa paaugstināšanu pakāpēs A5 un A4;

                           —

                           ir ierobežota lēmuma par pārcelšanu stāšanās spēkā attiecībā uz tā finansiālajām sekām ar 1995. gada 5. oktobri;

               —

               atcelt AIPN 2004. gada 15. janvāra lēmumu par viņa sūdzības R/521/03 noraidīšanu, kas prasītājam izsniegts 2004. gada 30. janvārī;

               —

               piespriest atbildētājai maksāt pabalstu, kurš pagaidām noteikts 125 000 eiro apmērā, gadījumā, ja tā vairs nevarētu atjaunot prasītāju attiecīgajā amata pakāpē;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti:
   Šajā prasībā prasītājs, kas, pieņemot viņu darbā 1985. gada oktobrī, iecelts pakāpē A7, 3. līmenī, iebilst pret AIPN lēmumu nepārskatīt šo klasifikāciju, nosakot viņam pakāpi A6, 1. līmeni, nevis pakāpi A6, 3. līmeni, neatjaunot viņa amata pakāpi un ierobežot lēmuma par pārcelšanu stāšanos spēkā ar 1995. gada 5. oktobri.


title: Lieta C-385/04: Prasība pret Apvienoto Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 7. septembrī

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/25

         Prasība pret Apvienoto Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 7. septembrī
   (Lieta C-385/04)
   (2004/C 262/46)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 7. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Apvienoto Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Wouter Wils, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               pasludināt, ka nepieņemot un jebkurā gadījumā nepaziņojot Komisijai likumus, noteikumus un administratīvos aktus, kas nepieciešami, lai nodrošinātu atbilstību ar 2001. gada 19. marta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/16/EK (1) par Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanas termiņš beidzās 2003. gada 20. aprīlī.

      (1)  OV L 110, 20.04.2001., 1.lpp.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2004. gada 1. jūlija lietā C-65/03: Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 12., EKL 149. un EKL 150. pants — Diploms par vidējo izglītību, kas iegūts citā dalībvalstī — Pieeja augstākajai izglītībai)

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2004. gada 1. jūlija
   lietā C-65/03: Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 12., EKL 149. un EKL 150. pants - Diploms par vidējo izglītību, kas iegūts citā dalībvalstī - Pieeja augstākajai izglītībai)
   (2004/C 217/08)
   Tiesvedības valoda: franču
   Lietā C-65/03 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis: D. Martin) pret Beļģijas Karalisti (pārstāve: A. Snoecx) par prasību atzīt, ka, neveicot nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka citā dalībvalstī iegūto vidējās izglītības diplomu īpašnieki varētu iegūt pieeju augstākajai izglītībai, ko nodrošina Beļģijas franču kopiena, ar tādiem pašiem nosacījumiem kā augstākā līmeņa vidējās izglītības sertifikāta (CESS) īpašnieki, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 12., 149. un 150. pants, Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A.Rosas, tiesneši R. Schintgen un tiesnese N. Colneric (referente), ģenerāladvokāte: C. Stix-Hackl, sekretārs: R. Grass, 2004. gada 1. jūlijā pieņēma spriedumu, kura rezultatīvā daļa ir šāda:

               1)

               Neveicot nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka citā dalībvalstī iegūto vidējās izglītības diplomu īpašnieki var iegūt pieeju Beļģijas franču kopienas nodrošinātajai augstākajai izglītībai ar tādiem pašiem nosacījumiem kā augstākā līmeņa vidējās izglītības sertifikāta (CESS) īpašnieki, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 12. pants kopā ar EKL 149. un 150. pantu.

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 83, 5.4.2003.


title: Lieta T-134/14: Prasība, kas celta 2014. gada 28. februārī – Vācija/Komisija

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/40

         Prasība, kas celta 2014. gada 28. februārī – Vācija/Komisija
   (Lieta T-134/14)
   2014/C 142/53
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze, J. Möller, un T. Lübbig, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt atbilstīgi LESD 264. pantam Eiropas Komisijas 2013. gada 18. decembra lēmumu “Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Vācija, Atbalsts atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un samazināta EEG piemaksa energoietilpīgiem lietotājiem, C (2013) 4424, galīgā redakcija”;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 4. panta 3. un 4. punkta un LESD 108. panta 2. punkta pārkāpums.
               Šajā ziņā prasītāja pārmet atbildētājai oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu, neizpildot savu īpašo pienācīgas rūpības pienākumu noskaidrot faktus. Ja Komisija būtu noskaidrojusi faktus ar pienācīgo rūpību, nebūtu iemesla uzsākt oficiālo izmeklēšanas procedūru.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda faktu novērtējumā.
               Otrajā pamatā prasītāja norāda, ka Komisija neesot ievērojusi atbilstošos faktus, proti, Vācijas Likuma par atjaunojamās elektroenerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien – EEG) darbības veidu, un it īpaši šajā likumā paredzēto finanšu plūsmas sistēmu. Komisija neesot arī ņēmusi vērā “valsts” lomu kā likumdevējai un veidojumam, kas nes atbildību par pārraudzības iestādēm, un kļūdaini no tā secinājusi kontroles situācijas esamību.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar īpašo kompensācijas režīmu energoietilpīgiem lietotājiem netiek radītas priekšrocības.
               Prasītāja norāda, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, pretrunā Vispārējās tiesas judikatūrai uzskatot, ka energoietilpīgiem lietotājiem tiek radītas priekšrocības.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka no valsts līdzekļiem netiek nodrošināta priekšrocība.
               Prasītāja šeit apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, arī piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, kad tā atzina, ka valsts iestādēm bija kontrole pār dažādu privāto sabiedrību, kuras piedalījās Likuma par atjaunojamās elektroenerģijas prioritāti sistēmā, aktīviem.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir kļūdaini interpretēts un piemērots LESD 30. un 110. pants.
               Prasītāja piektā pamata ietvaros norāda, ka Komisija ir pārkāpusi pienācīgas pārvaldības procedūras principu un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, pārbaudot Likumu par atjaunojamās elektroenerģijas prioritāti atbilstīgi LESD 30. un 110. pantam, lai gan veids, kādā šis likums darbojas, ir bijis tai zināms vairāk nekā desmit gadus. Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 30. un 110. pantu, jo nav ne aplikšanas ar nodokli, ne diskriminējošas situācijas šo normu izpratnē.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta C-238/14: Prasība, kas celta 2014. gada 13. maijā  – Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               21.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/10

         Prasība, kas celta 2014. gada 13. maijā – Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-238/14)
   2014/C 235/14
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Enegren un D. Martin)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka, paturot spēkā atkāpes attiecībā uz pasākumiem, lai novērstu secīgu uz noteiktu laiku ar periodiski nodarbinātajiem izpildītājmākslas nozares darbiniekiem noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (1) pielikuma 5. klauzulā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Paturot spēkā atkāpes attiecībā uz pasākumiem, lai novērstu secīgu uz noteiktu laiku ar periodiski nodarbinātajiem izpildītājmākslas nozares darbiniekiem noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu, Luksemburga ir pārkāpusi pamatnolīguma 5. klauzulu.
   Komisija uzskata, ka Luksemburgas tiesībās nav paredzēts neviens objektīvs iemesls, kas ļautu novērst secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu attiecībā uz šo darba ņēmēju kategoriju, un tas esot attiecīgā pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.

      (1)  OV L 175, 43. lpp.