title: Lieta C-481/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 2. novembrī ierosinājusi SELEX Sistemi Integrati SpA , iepriekš Alenia Marconi Systems SpA , par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 29. augusta rīkojumu lietā T-186/05 SELEX Sistemi Integrati SpA /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/2

         Apelācija, ko 2007. gada 2. novembrī ierosinājusi SELEX Sistemi Integrati SpA, iepriekš Alenia Marconi Systems SpA, par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 29. augusta rīkojumu lietā T-186/05 SELEX Sistemi Integrati SpA/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-481/07 P)
   (2008/C 37/02)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: SELEX Sistemi Integrati SpA, iepriekš Alenia Marconi Systems SpA (pārstāvji — F. Sciaudone, R. Sciaudone un A. Neri, avvocati)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2007. gada 29. augusta rīkojumu lietā T-186/05 un nosūtīt lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai izskatīt lietu pēc būtības, ņemot vērā norādes, kuras sniegtu Tiesa;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un lietā T-186/05.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja savu prasījumu atbalstam norāda:

               (a)

               lietā T-155/04 radušies tiesāšanās izdevumi kļūdaini netika noteikti kā atlīdzināmie zaudējumi. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Pirmās instances tiesa:

                           —

                           kļūdaini atzina prasību par zaudējumu atlīdzību kā mēģinājumu “atcelt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem” lietā T-155/04;

                           —

                           kļūdaini interpretēja Pirmās instances tiesas Reglamenta 87. un turpmākos pantus saistībā ar zaudējumu atlīdzības principiem;

                           —

                           kļūdaini uzskatīja, ka izskatāmajā lietā ir piemērojama judikatūra lietā Montorio;

               (b)

               Pirmās instances tiesa pieļāva kļūdu, pirmstiesas administratīvajā procesā radušos tiesāšanās izdevumus nenosakot kā atlīdzināmos zaudējumus. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Pirmās instances tiesa pieļāva kļūdu, interpretējot un piemērojot Reglamenta 87. un turpmākos pantus attiecībā uz īpašu prasību par zaudējumu atlīdzību, kurai tie vispār nebija piemērojami;

               (c)

               apelācijas sūdzības iesniedzējas iesniegtie pierādījumi tika nepareizi saprasti un sagrozīti. Pirmās instances tiesa nebija pareizi analizējusi prasītājas iesniegtos dokumentus un tajā iekļautos pielikumus;

               (d)

               pamatojums bija neloģisks un pretrunīgs un tika pārkāpta Kopienas judikatūra zaudējumu atlīdzības jomā. Pirmās instances tiesa pareizi nepiemēroja spriedumos apvienotajās lietās C-104/89 un C-37/90 Mulder
                   (1), un lietā C-243/05 P Agraz
                   (2) minētos principus;

               (e)

               ir noticis Pirmās instances tiesas Reglamenta 44. panta pārkāpums. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka šī panta pareiza interpretācija neprasa, ka prasības pieteikumā “obligāti” ir jāiekļauj pierādījumi, bet, pretēji, pants balstās uz “iespējamības” jēdzienu, kas nozīmē, ka lietas dalībniekam ir jāiesniedz pierādījumi tikai tiktāl, ciktāl tas ir iespējams;

               (f)

               nav norādīts pamatojums apelācijas sūdzības iesniedzējas zaudējumiem, kurus tā ir cietusi saistībā ar administratīvā procesa saprātīga ilguma principa pārkāpumu. Pirmās instances tiesa nebija norādījusi iemeslus, kāpēc tiek noraidīta šī prasība par zaudējumu atlīdzību attiecībā uz konkrēto pārkāpumu, ko norādīja apelācijas sūdzības iesniedzēja;

               (g)

               ir sagrozīti argumenti un pierādījumi, kā arī ir norādīts neloģisks pamatojums, kas ir pretrunā ar Kopienas judikatūru jautājumā par morālā kaitējuma atlīdzību. Pirmās instances tiesai nebija tiesību pamatoties uz argumentiem, kuri tikai un vienīgi attiecās uz izslēgšanu no piegādes publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas vai šādu tiesību nepiešķiršanu, lai noraidītu prasību par zaudējumu atlīdzību saistībā ar administratīvā procesa sapratīga ilguma principa pārkāpumu vai Komisijas uzraudzības pienākuma pārkāpumu.

      (1)  2000. gada 27. janvāra spriedums, Recueil, I-203. lpp.

      (2)  2006. gada 9. novembra spriedums, Krājums, I-10833. lpp.


title: Lieta C-429/11 P: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedums — Gosselin Group NV /Eiropas Komisija, Stichting Administratiekantoor Portielje (Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — EKL 81. pants un EEZ līguma 53. pants — Starptautisko pārcelšanās pakalpojumu tirgus Beļģijā — Tieša un netieša cenu noteikšana, tirgus sadale un manipulācijas ar uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus procedūrām — Kvalifikācija — Konkurences ierobežojums mērķa dēļ — Pienākums norādīt pamatojumu — Pamatnostādnes par ietekmi uz tirdzniecību starp dalībvalstīm — Juridiskais spēks — Pienākums noteikt attiecīgo tirgu — Apjoms — Pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai (2006) — Pārdošanas vērtības proporcija — Pārkāpuma smagums — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Pienākums norādīt pamatojumu — Regula (EK) Nr. 1/2003 — 25. pants — Noilgums — Atkārtots pārkāpums)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/8

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedums — Gosselin Group NV/Eiropas Komisija, Stichting Administratiekantoor Portielje

   (Lieta C-429/11 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - EKL 81. pants un EEZ līguma 53. pants - Starptautisko pārcelšanās pakalpojumu tirgus Beļģijā - Tieša un netieša cenu noteikšana, tirgus sadale un manipulācijas ar uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus procedūrām - Kvalifikācija - Konkurences ierobežojums mērķa dēļ - Pienākums norādīt pamatojumu - Pamatnostādnes par ietekmi uz tirdzniecību starp dalībvalstīm - Juridiskais spēks - Pienākums noteikt attiecīgo tirgu - Apjoms - Pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai (2006) - Pārdošanas vērtības proporcija - Pārkāpuma smagums - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Pienākums norādīt pamatojumu - Regula (EK) Nr. 1/2003 - 25. pants - Noilgums - Atkārtots pārkāpums)
   2013/C 252/11
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Gosselin Group NV (pārstāvji — F. Wijckmans, H. Burez, un S. De Keer, advokāti)

      Citi lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet, F. Ronkes Agerbeek), Stichting Administratiekantoor Portielje

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedumu apvienotajās lietās T-208/08 un T-209/08 Gosselin Group un Stichting Administratiekantoor Portielje/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa lietā T-208/08 atcēla Komisijas 2008. gada 11. marta Lēmumu C(2008) 926, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38.543 — Starptautiskie pārcelšanās pakalpojumi) daļā, kurā konstatēts, ka Gosselin Group NV ir piedalījusies EKL 81. panta 1. punkta pārkāpumā laika posmā no 1993. gada 30. oktobra līdz 1996. gada 14. novembrim, un lietā T-209/08 atcēla Lēmumu C(2008) 926, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu C(2009) 5810, daļā, kura attiecas uz Stichting Administratiekantoor Portielje

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Gosselin Group NV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 331, 12.11.2011.


title: Lieta C-100/12: Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 4. jūlija spriedums ( Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fastweb SpA / Azienda Sanitaria Locale di Alessandria (Publiskā iepirkuma līgumi — Direktīva 89/665/EEK — Pārsūdzība publiskā iepirkuma līgumu jomā — Prasība, ko par lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības cēlis pretendents, kura piedāvājums nav ticis izraudzīts — Prasība, kas pamatota ar to, ka izvēlētais piedāvājums nav atbildis līguma tehniskajām specifikācijām — Izraudzītā pretendenta celta pretprasība, kas pamatota ar noteiktu līguma tehnisko specifikāciju neievērošanu šo iepriekš minēto prasību cēlušā pretendenta iesniegtajā piedāvājumā — Divi piedāvājumi, neviens no kuriem neatbilst līguma tehniskajām specifikācijām — Valsts judikatūra, kas paredz vispirms izskatīt pretprasību un, ja tā ir pamatota, atzīt pamatprasību par nepieņemamu, neizvērtējot to pēc būtības — Saderība ar Savienības tiesībām)

text:
               24.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/3

         Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 4. jūlija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fastweb SpA/Azienda Sanitaria Locale di Alessandria

   (Lieta C-100/12) (1)

   (Publiskā iepirkuma līgumi - Direktīva 89/665/EEK - Pārsūdzība publiskā iepirkuma līgumu jomā - Prasība, ko par lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības cēlis pretendents, kura piedāvājums nav ticis izraudzīts - Prasība, kas pamatota ar to, ka izvēlētais piedāvājums nav atbildis līguma tehniskajām specifikācijām - Izraudzītā pretendenta celta pretprasība, kas pamatota ar noteiktu līguma tehnisko specifikāciju neievērošanu šo iepriekš minēto prasību cēlušā pretendenta iesniegtajā piedāvājumā - Divi piedāvājumi, neviens no kuriem neatbilst līguma tehniskajām specifikācijām - Valsts judikatūra, kas paredz vispirms izskatīt pretprasību un, ja tā ir pamatota, atzīt pamatprasību par nepieņemamu, neizvērtējot to pēc būtības - Saderība ar Savienības tiesībām)
   2013/C 245/05
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Fastweb SpA

      Atbildētāja: Azienda Sanitaria Locale di Alessandria

      piedaloties: Telecom Italia SpA, Path-Net SpA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvas 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām (OV L 395, 33. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2007/66/EK (OV L 335, 31. lpp.), interpretācija — Vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas un konkurences aizsardzības principi — Valsts judikatūrā izstrādāts noteikums, kurš paredz, ka valsts tiesa, izskatot prasību atcelt aktu, ar kuru piešķirtas publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības, un pretprasību ar mērķi apstrīdēt tāda pretendenta dalību publiskajā iepirkumā, kurš nav ticis izvēlēts un kurš ir pamatprasības iesniedzējs, var pieņemt nolēmumu par pamatlietas būtību tikai tad, ja pretprasība nav pamatota — Konkurss, kurā piedalās tikai divi pretendenti, kuri nav iesnieguši atbilstošus piedāvājumus

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvas 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. decembra Direktīvu 2007/66/EK, 1. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja izraudzītais pretendents, kurš ir ieguvis līguma slēgšanas tiesības un ir cēlis pretprasību, pārsūdzības procedūras ietvaros ir izvirzījis iebildi par nepieņemamību, kas ir pamatota ar šo pārsūdzību ierosinājušā pretendenta tiesību celt prasību neesamību, pamatojoties uz to, ka līgumslēdzējai iestādei tā iesniegtais piedāvājums bija jānoraida tā neatbilstības publiskā iepirkuma specifikācijās paredzētajām tehniskajām specifikācijām dēļ, minētais 1. panta 3. punkts liedz pēc iepriekšējas šīs iebildes par nepieņemamību izvērtēšanas atzīt šo prasību par nepieņemamu, nelemjot par to, vai gan izraudzītā pretendenta, kurš bija ieguvis līguma slēgšanas tiesības, iesniegtais piedāvājums, gan pretendenta, kurš ir cēlis pamatprasību, iesniegtais piedāvājums atbilda minētajām tehniskajām specifikācijām.

      (1)  OV C 151, 26.5.2012.


title: Lieta C-26/16: Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 14. jūnija spriedums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Santogal M-Comércio e Reparação de Automóveis Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Direktīva 2006/112/EK — 138. panta 2. punkta a) apakšpunkts — Nosacījumi jauna transportlīdzekļa piegādes Kopienas iekšienē atbrīvojumam no nodokļa — Pircēja dzīvesvieta galamērķa dalībvalstī — Pagaidu reģistrācija galamērķa dalībvalstī — Iespējama krāpšana nodokļu jomā — Pārdevēja labticība — Pārdevēja rūpības pienākums

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/12

         Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 14. jūnija spriedums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Santogal M-Comércio e Reparação de Automóveis Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira

   (Lieta C-26/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 138. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Nosacījumi jauna transportlīdzekļa piegādes Kopienas iekšienē atbrīvojumam no nodokļa - Pircēja dzīvesvieta galamērķa dalībvalstī - Pagaidu reģistrācija galamērķa dalībvalstī - Iespējama krāpšana nodokļu jomā - Pārdevēja labticība - Pārdevēja rūpības pienākums)
   (2017/C 277/16)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Santogal M-Comércio e Reparação de Automóveis Lda

      Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 138. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj to, ka jauna transportlīdzekļa piegādes Kopienas iekšienē atbrīvošanu no nodokļa dalībvalsts pakārto nosacījumam, ka šā transportlīdzekļa pircējs dzīvo vai ir reģistrēts darījuma galamērķa dalībvalstī;

               2)

               Direktīvas 2006/112 138. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jauna transportlīdzekļa piegādes atbrīvošanu no nodokļa nevar atteikt piegādes dalībvalstī tikai tādēļ, ka šis transportlīdzeklis galamērķa dalībvalstī ir reģistrēts tikai pagaidu kārtībā;

               3)

               Direktīvas 2006/112 138. panta 2. punkta a) apakšpunktam ir pretrunā tas, ka jauna transportlīdzekļa, kuru pircējs ir pārvedis uz citu dalībvalsti un pagaidu kārtībā reģistrējis šajā pēdējā minētajā valstī, pārdevējam vēlāk ir jāsamaksā pievienotās vērtības nodoklis, ja nav pierādīts, ka pagaidu reģistrācijas režīms ir beidzies un ka pievienotās vērtības nodoklis ir vai tiks samaksāts galamērķa dalībvalstī;

               4)

               Direktīvas 2006/112 138. panta 2. punkta a) apakšpunktam, kā arī tiesiskās drošības, samērīguma un tiesiskās paļāvības aizsardzības principiem ir pretrunā tas, ka jauna transportlīdzekļa, kuru pircējs ir pārvedis uz citu dalībvalsti un pagaidu kārtībā reģistrējis šajā pēdējā minētajā valstī, pārdevējam vēlāk ir jāsamaksā pievienotās vērtības nodoklis gadījumā, ja pircējs ir veicis krāpšanu nodokļu jomā, ja vien, pamatojoties uz objektīviem apstākļiem, netiek pierādīts, ka minētais pārdevējs zināja vai viņam bija jāzina, ka darījums ir saistīts ar krāpšanu, ko veicis pircējs, un viņš nav veicis visus pasākumus, kurus, saprātīgi vērtējot, var no tā prasīt, lai izvairītos no dalības šādā krāpšanā. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai tas tā ir, balstoties uz visas pamatlietas informācijas un apstākļu vispārēju izvērtējumu.

      (1)  OV C 136, 18.4.2016.


title: Lieta C-420/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 24. jūlijā iesniedza Bundespatentgericht (Vācija) — Netto Marken Discount AG & Co. KG / Deutsches Patent- und Markenamt

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 24. jūlijā iesniedza Bundespatentgericht (Vācija) — Netto Marken Discount AG & Co. KG/Deutsches Patent- und Markenamt

   (Lieta C-420/13)
   2013/C 313/14
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundespatentgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Pieteicēja: Netto Marken Discount AG & Co. KG

      Atbildētāja: Deutsches Patent- und Markenamt

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas (1) 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka par pakalpojumu šīs tiesību normas izpratnē tiek uzskatīta arī pakalpojumu mazumtirdzniecība?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai Direktīvas 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka mazumtirgotāja piedāvātajiem pakalpojumiem satura ziņā ir jābūt noteiktiem tikpat precīzi kā mazumtirgotāja izplatītajām precēm?

                           a)

                           Vai pakalpojumu precizēšanas nolūkā pietiek norādīt

                                       aa)

                                       vispārīgi tikai pakalpojuma jomu vai vispārīgos apzīmējumus,

                                       bb)

                                       tikai klasi(-es) vai

                                       cc)

                                       konkrēti katru pakalpojumu?

                           b)

                           Vai šīs norādes ietekmē reģistrācijas pieteikuma datuma noteikšanu, vai arī, norādot vispārīgos apzīmējumus vai klases, ir iespējams veikt nomaiņu vai papildinājumu?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai Direktīvas 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka preču zīmes mazumtirdzniecības pakalpojumiem aizsardzības apjoms attiecas arī uz pakalpojumiem, ko sniedz pats mazumtirgotājs?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīva 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 299, 25. lpp).


title: Lieta C-332/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 18. janvārī ( Bundessozialgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Aldo Celozzi pret Innungskrankenkasse Baden-Württemberg (Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — Slimības gadījumā izmaksājamās dienas naudas aprēķināšana, ņemot vērā neto ienākumus, kas noteikti ar nodokļa kategorijas palīdzību — Administratīvā kārtā nelabvēlīgākā nodokļu kategorijā iekļauts migrējošs darba ņēmējs, kura laulātais dzīvo citā dalībvalstī — Nodokļa kategorijas grozīšana vienīgi uz migrējoša darba ņēmēja lūguma pamata — Ar šī darba ņēmēja ģimenes stāvokli pamatota nodokļa kategorijas vēlāka grozījuma neņemšana vērā — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Pārkāpums)

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/8

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 18. janvārī (Bundessozialgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Aldo Celozzi pret Innungskrankenkasse Baden-Württemberg

   (Lieta C-332/05) (1)

   (Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Slimības gadījumā izmaksājamās dienas naudas aprēķināšana, ņemot vērā neto ienākumus, kas noteikti ar nodokļa kategorijas palīdzību - Administratīvā kārtā nelabvēlīgākā nodokļu kategorijā iekļauts migrējošs darba ņēmējs, kura laulātais dzīvo citā dalībvalstī - Nodokļa kategorijas grozīšana vienīgi uz migrējoša darba ņēmēja lūguma pamata - Ar šī darba ņēmēja ģimenes stāvokli pamatota nodokļa kategorijas vēlāka grozījuma neņemšana vērā - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Pārkāpums)
   (2007/C 56/12)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundessozialgericht
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Aldo Celozzi

      Atbildētāja: Innungskrankenkasse Baden-Württemberg

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundessozialgericht — EKL 39. panta, 3. panta 1. punkta un 23. panta 3. punkta interpretācija 1971. gada 14. jūnija Padomes Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.), kā arī 7. panta 2. punkta interpretācija 1968. gada Padomes Regulā (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257 2. lpp.) — Valsts tiesiskais regulējums par sociālo nodrošinājumu — Netieša diskriminācija — Dienas naudas summas aprēķināšana atbilstoši neto ienākumiem, to savukārt nosakot atkarībā no nodokļu kategorijas — Atsacīšanās retroaktīvi ņemt vērā nodokļu kategorijas grozīšanu, migrējoša darba ņēmēja, kura laulātais dzīvo citā dalībvalstī, ģimenes stāvokļa ņemšanas vērā dēļ
   Rezolutīvā daļa:
   Ar 3. panta 1. punktu Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, aizliedz piemērot tādu dalībvalstī īstenoto slimības gadījumā izmaksājamās dienas naudas piešķiršanas shēmu kā pamata lietā:

               —

               saskaņā ar kuru migrējošs darba ņēmējs, kura laulātais dzīvo citā dalībvalstī, administratīvā kārtā ir iekļauts nelabvēlīgākā nodokļu kategorijā salīdzinājumā ar kategoriju, kurā iekļauj attiecīgās valsts darba ņēmēju, kurš ir precēts un kura laulātais dzīvo attiecīgajā dalībvalstī un nestrādā algotu darbu, un

               —

               kura — saistībā ar minētās dienas naudas apmēru, ko aprēķina atbilstoši neto ienākumiem, tos savukārt nosakot atkarībā no nodokļa kategorijas — neļauj ņemt vērā vēlāku nodokļa kategorijas labojumu, kas izdarīts pēc migrējoša darba ņēmēja skaidra lūguma, pamatojoties uz viņa faktisko ģimenes stāvokli.

      (1)  OV C 281, 12.11.2005.


title: Lieta T-304/01: Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. decembra spriedums — Abad Pérez  u.c. pret Padomi un Komisiju (Kopējā lauksaimniecības politika — Dzīvnieku veselība — Govju sūkļveida encefalopātija — Dzīvnieku un cilvēku veselības aizsardzības noteikumi — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Ārpuslīgumiskā atbildība — Cēloņsakarība — Formas trūkumi — Tirgus dalībnieku asociācija — Nepieņemamība)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/27

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. decembra spriedums — Abad Pérez u.c. pret Padomi un Komisiju
   (Lieta T-304/01) (1)

   (Kopējā lauksaimniecības politika - Dzīvnieku veselība - Govju sūkļveida encefalopātija - Dzīvnieku un cilvēku veselības aizsardzības noteikumi - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Ārpuslīgumiskā atbildība - Cēloņsakarība - Formas trūkumi - Tirgus dalībnieku asociācija - Nepieņemamība)
   (2006/C 331/61)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Julia Abad Pérez, El Barraco (Spānija), un 481 prasītājs, kuru vārds ir norādīts sprieduma pielikumā; Confederación de Organizaciones de Agricultores y Ganaderos, Madride (Spānija), Unió de Pagesos, Barselona (Spānija) (pārstāvji — M. Roca Junyent, J. Roca Sagarra, M. Pons de Vall Alomar un E. Sagarra Trias, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji J. Carbery un F. Florindo Gijón, pēc tam F. Florindo Gijón un M. Balta, agents) un Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un S. Pardo Quintillán, kam palīdz J. Guerra Fernández, avocat)
   Priekšmets
   Prasība par zaudējumu atlīdzību saskaņā ar EKL 235. pantu un EKL 288. panta otro daļu ar mērķi panākt kaitējuma, kas iespējami radies prasītājiem sakarā ar Padomes un Komisijas darbībām un bezdarbību pēc govju sūkļveida encefalopātijas parādīšanas Spānijā, atlīdzināšanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu tiktāl, ciktāl tā attiecas uz Unió de Pagesos un Confederación de Organizaciones de Agricultores y Ganaderos;

               2)

               prasību noraidīt kā nepamatotu pārējā daļā;

               3)

               prasītāji atlīdzina sedz savus tiesāšanās izdevumus un izdevumus, kas radušies Padomei un Komisijai.

      (1)  OV C 56, 2.3.2002.


title: Lieta T-597/13: Prasība, kas celta 2013. gada 18. novembrī — Calida /ITSB — Quanzhou Green Garments ( “dadida” )

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/30

         Prasība, kas celta 2013. gada 18. novembrī — Calida/ITSB — Quanzhou Green Garments (“dadida”)
   (Lieta T-597/13)
   2014/C 24/54
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Calida Holding AG (Sursee, Šveice) (pārstāvji — R. Kaase un H. Dirksmeier, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Quanzhou Green Garments Co. Ltd (Quanzhou, Ķīna)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 16. septembra lēmumu lietā R 1190/2012-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “dadida”, starptautiskā reģistrācija, kas aptver arī Eiropas Savienību, saistībā ar precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: relatīvie atteikuma pamati atbilstoši Regulas par Kopienas preču zīmi 53. panta 1. punkta a) apakšpunktam, lasot to kopā ar 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-704/16: Prasība, kas celta 2016. gada 26. septembrī – Murka/EUIPO (“SCATTER SLOTS”)

text:
               5.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 454/28

      Prasība, kas celta 2016. gada 26. septembrī – Murka/EUIPO (“SCATTER SLOTS”)
      (Lieta T-704/16)
      (2016/C 454/50)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Murka Ltd (Tortola, Britu Virdžīnu salas) (pārstāvis – S. Santos Rodriguez, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SCATTER SLOTS” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 590 889

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 21. jūnija lēmums lietā R 471/2016-1

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp procesā EUIPO radušos izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-200/11 P: Tiesas 2012. gada 22. marta rīkojums — Itālijas Republika/Eiropas Komisija (Apelācija — Reglamenta 119. pants — Valsts atbalsts — Nesaderība ar kopējo tirgu — Komisijas lēmums — Prasība atcelt tiesību aktu — Regula (EK) Nr. 659/1999 — 1. panta c) punkts — Pastāvoša atbalsta grozīšana — Regula (EK) Nr. 794/2004 — 4. panta 1. punkts — Pagaidu aizsargpasākumu mehānisms kuģu būves nozarei)

text:
               30.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/7

         Tiesas 2012. gada 22. marta rīkojums — Itālijas Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta C-200/11 P) (1)

   (Apelācija - Reglamenta 119. pants - Valsts atbalsts - Nesaderība ar kopējo tirgu - Komisijas lēmums - Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (EK) Nr. 659/1999 - 1. panta c) punkts - Pastāvoša atbalsta grozīšana - Regula (EK) Nr. 794/2004 - 4. panta 1. punkts - Pagaidu aizsargpasākumu mehānisms kuģu būves nozarei)
   2012/C 194/11
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri, pārstāvis, un P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci un C. Urraca Caviedes)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 3. februāra spriedumu lietā T-3/09 Itālija/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību atcelt Komisijas 2008. gada 21. oktobra Lēmumu 2010/38/EK par valsts atbalstu C 20/08 (ex N 62/08), kuru Itālija plāno īstenot, veicot izmaiņas shēmā N 59/2004 par pagaidu aizsargpasākumu mehānismu kuģu būvei (OV 2010, L 17, 50. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 204, 09.07.2011.


title: Lieta F-14/06: Prasība, kas celta  2006. gada 15. februārī  —  Chevalier Carmana  u.c. pret Eiropas Kopienu Tiesu

text:
               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/37

         Prasība, kas celta 2006. gada 15. februārī — Chevalier Carmana u.c. pret Eiropas Kopienu Tiesu
   (Lieta F-14/06)
   (2006/C 96/58)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki
   Prasītājas: Giovanna Chevalier Carmana (Parīze, Francija), Alice Coda (Parīze, Francija), Jacqueline Doucet (Parīze, Francija), Françoise Kluss (Ollioules, Francija) (pārstāvji — G. Vandersanden un L. Levi, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Tiesa
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību, ieskaitot tajā ietverto iebildi par prettiesiskumu, par pieņemamu un pamatotu;

               —

               tā rezultātā atcelt prasītāju 2005. gada marta pensijas apliecības, piemērojot korekcijas koeficientu, kas atbilst viņu attiecīgās dzīvesvietas valsts galvaspilsētas līmenim, vai vismaz tādu korekcijas koeficientu, kas adekvāti atspoguļotu dzīves dārdzības atšķirību vietās, kurās prasītājām rodas izdevumi, kas tādējādi atbilstu vienlīdzības principam;

               —

               piespriest atbildētājai tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāju izvirzītie pamati un galvenie argumenti ir identiski tiem, kas izvirzīti lietā F-128/05 Adolf u.c./Komisija (1).

      (1)  OV C 60, 11.3.2006., 56. lpp.


title: Lieta C-460/14: Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 7. aprīļa spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Johannes Evert Antonius Massar/DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Juridisko izdevumu apdrošināšana – Direktīva 87/344/EEK – 4. panta 1. punkts – Apdrošinājuma ņēmēja tiesības brīvi izvēlēties advokātu – Tiesvedība vai administratīvais process – Jēdziens – Valsts pārvaldes iestādes darba devējam piešķirta atļauja uzteikt darba līgumu

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/13

      Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 7. aprīļa spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Johannes Evert Antonius Massar/DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV

      (Lieta C-460/14) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Juridisko izdevumu apdrošināšana - Direktīva 87/344/EEK - 4. panta 1. punkts - Apdrošinājuma ņēmēja tiesības brīvi izvēlēties advokātu - Tiesvedība vai administratīvais process - Jēdziens - Valsts pārvaldes iestādes darba devējam piešķirta atļauja uzteikt darba līgumu)
      (2016/C 211/14)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hoge Raad der Nederlanden

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Johannes Evert Antonius Massar

         Atbildētāja: DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV

         Rezolutīvā daļa:

      Padomes 1987. gada 22. jūnija Direktīvas 87/344/EEK par normatīvo un administratīvo aktu saskaņošanu attiecībā uz juridisko izdevumu apdrošināšanu 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā minētais “administratīvā procesa” jēdziens ietver procesu, kura noslēgumā valsts pārvaldes iestāde atļauj darba devējam atlaist darbinieku, kam ir juridisko izdevumu apdrošināšana.

         (1)  OV C 488, 15.12.2014.


title: Lietas T-304/99 izslēgšana no reģistra

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/38

         Lietas T-304/99 (1) izslēgšana no reģistra
   (2004/C 217/68)

      Tiesvedības valoda: nīderlandiešu

   Ar 2004. gada 10. jūnija Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas otrās paplašinātās palātas priekšsēdētāja rīkojumu no reģistra tiek izslēgta lieta T-304/99 Oliehandel Kuster B.V., ko atbalsta Nīderlandes Karaliste, pret Eiropas Kopienu Komisiju.

      (1)  OV C 63, 4.3.2000.


title: Lieta C-508/09: Prasība, kas celta 2009. gada 8. decembrī — Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/45

         Prasība, kas celta 2009. gada 8. decembrī — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-508/09)
   2010/C 24/78
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Zadra un D. Recchia)

      Atbildētāja: Itālijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, tā kā Sardīnijas reģions ir pieņēmis un piemēro tiesisko regulējumu, kas paredz atkāpes no savvaļas putnu aizsardzības režīma, kas neatbilst Direktīvas 79/409/EEK (1) 9. panta noteikumiem, Itālijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 79/409/EEK 9. pantā noteiktos pienākumus;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka Sardīnijas reģiona pieņemtais tiesiskais regulējums neatbilst Direktīvas 79/409/EEK 9. panta prasībām.
   2004. gada 13. februāra reģionālais likums Nr. 2, kas regulē atkāpes no noteiktā medību režīma, un 2004. gada dekrēts 3/V un 2006. gada dekrēts 8/IV, kas pieņemti, pamatojoties uz iepriekš minēto reģionālo likumu, neatbilst direktīvas 9. panta prasībām, jo

               —

               dažreiz zinātniskās iestādes atzinums tiek pieprasīts un, ja tas ir negatīvs, netiek ievērots, bet dažreiz tas vispār netiek pieprasīts;

               —

               nav norādīts pietiekams pamatojums (par nepieciešamību aizsargāt, atkāpjoties no noteiktā medību režīma, izpētītajām alternatīvām, iespējamiem sagaidāmajiem rezultātiem);

               —

               nepastāv atbilstoša kontroles sistēma, kas ļautu pārbaudīt, vai ir izpildīti nosacījumi, lai īstenotu atkāpes, un sapratīgā termiņā atbilstoši rīkoties;

               —

               likumā netiek prasīts ievērot nosacījumus, kas paredzēti direktīvas 9. panta 2. punktā, un tāpēc tie nav minēti noteikumos, kuros ir paredzētas atkāpes.

         2004. gada 13. februāra likums Nr. 2 tika grozīts ar 2006. gada 11. maija reģionālo likumu Nr. 4. Neraugoties uz izdarītajiem grozījumiem, 2004. gada 13. februāra likums Nr. 2, kā arī 2009. gada 30. janvāra dekrēts Nr. 2225/DecA/3, kas tika pieņemts, pamatojoties uz iepriekš minēto likumu, neatbilst direktīvas 9. panta prasībām, jo

               —

               konsultāciju ar zinātnisko iestādi ieviešana neliedz pieņemt atkāpes noteikumus, kuriem nav pamatojuma un attaisnojuma, kā arī pieņemt atkāpes noteikumus pat bez zinātniskās iestādes atzinuma;

               —

               grozītais 2004. gada reģionālais likums Nr. 2 joprojām neparedz, ka ikvienā atkāpes noteikumā ir jāatrunā tie nosacījumi, kas noteikti direktīvas 79/409 9. panta 2. punktā (arī dekrēts Nr. 2225 to neparedz).

      (1)  Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīva 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp.)


title: Lieta T-300/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 8. oktobra spriedums – Lidl Stiftung /ITSB – A Colmeia do Minho ( “FAIRGLOBE” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “FAIRGLOBE” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “GLOBO”  — Relatīvs atteikuma pamats — Agrāku preču zīmju faktiskas izmantošanas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts — Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. un 4. punkts

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/34

         Vispārējās tiesas 2014. gada 8. oktobra spriedums – Lidl Stiftung/ITSB – A Colmeia do Minho (“FAIRGLOBE”)
   (Lieta T-300/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “FAIRGLOBE” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “GLOBO” - Relatīvs atteikuma pamats - Agrāku preču zīmju faktiskas izmantošanas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts - Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. un 4. punkts)
   2014/C 409/48
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Vācija) (pārstāvji – M. Wolter un A. Berger, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard–Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: A Colmeia do Minho Lda (Aldeia de Paio Pires, Portugāle)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 2. aprīļa lēmumu lietā R 1981/2010–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp A Colmeia do Minho Lda
       un Lidl Stiftung & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 2. aprīļa lēmumu lietā R 1981/2010–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp A Colmeia do Minho Lda un Lidl Stiftung & Co. KG atcelt tiktāl, ciktāl ar to ir konstatēts, ka agrāku preču zīmju faktiska izmantošana ir juridiski pietiekami pierādīta;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Lidl Stiftung & Co. tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 273, 8.9.2012.


title: Lieta F-8/09: Prasība, kas celta 2009. gada 9. jūlijā — Apostolov /Komisija

text:
               10.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/16

         Prasība, kas celta 2009. gada 9. jūlijā — Apostolov/Komisija
   (lieta F-8/09)
   2009/C 244/26
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Svetoslav Apostolov, Saarwellingen (Vācija) (pārstāvis — D. Schneider-Addaeh-Mensah, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   2008. gada 23. oktobra lēmuma, ar kuru tika noraidīta prasītāja sūdzība par lēmumu par viņa izslēgšanu no atklātā konkursa EPSO/CAST27/4/07, atcelšana.

      Prasītāja prasījumi:

   Prasītājs lūdz Tiesu:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2008. gada 23. oktobra lēmumu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai un tās specializētajiem dienestiem, galvenokārt Eiropas Kopienas Personāla atlases birojam (EPSO) ieskaitīt atbildētāja atbildes uz 9., 30. un 32. jautājumu 2007. gada 14. decembra kompetences pārbaudījumā kā pareizas;

               —

               pakārtoti, atļaut prasītājam vēlreiz kārtot kompetences pārbaudījumu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-296/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2014. gada 9. aprīļa spriedumu lietā T-150/12 Grieķija/Komisija 2014. gada 13. jūnijā iesniedza Grieķijas Republika

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/22

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2014. gada 9. aprīļa spriedumu lietā T-150/12 Grieķija/Komisija 2014. gada 13. jūnijā iesniedza Grieķijas Republika
   (Lieta C-296/14 P)
   2014/C 253/29
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Grieķijas Republika (pārstāvji: I. Chalkias un A. Vasilopoulou)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

               —

               apmierināt apelācijas sūdzību, pilnībā atcelt pārsūdzēto Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu precīzāk norādīto iemeslu dēļ, apmierināt Grieķijas Republikas prasību, atcelt apstrīdēto Eiropas Komisijas lēmumu un piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar apelācijas sūdzības pamatu Grieķijas Republika uzskata, ka ir pārkāptas Eiropas Savienības tiesības, jo Vispārējā tiesa kļūdaini ir interpretējusi un piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un 3. punkta b) apakšpunktu attiecībā uz to, ka pastāvēja izņēmuma apstākļi, kādos faktu norises laikā atradās Grieķijas ekonomika.
   Precīzāk, ar šī pamata pirmo daļu tiek apstrīdēts tas, ka Vispārējā tiesa, kļūdaini interpretējot un piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, ir uzskatījusi, ka attiecīgie pasākumi to adresātiem rada selektīvu ekonomisku priekšrocību, tādējādi draudot radīt konkurences izkropļojumus un iespaidojot tirdzniecību starp dalībvalstīm, ņemot vērā izņēmuma apstākļus, kādos attiecīgajā brīdī atradās Grieķijas ekonomika, savukārt ar pamata otro daļu tiek apstrīdēts tas, ka Vispārējā tiesa, kļūdaini interpretējot un piemērojot LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu, ir ierobežojusi šīs tiesību normas piemērošanas jomu ar paziņojuma par Kopienas atbalsta shēmu noteikumiem, neņemot vērā izņēmuma apstākļus, kādos attiecīgajā brīdī atradās Grieķijas ekonomika.


title: Lieta T-19/16: Prasība, kas celta 2016. gada 18. janvārī – Advanced Drainage Systems/ITSB (“THE MOST ADVANCED NAME IN WATER MANAGEMENT SOLUTIONS”)

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/55

         Prasība, kas celta 2016. gada 18. janvārī – Advanced Drainage Systems/ITSB (“THE MOST ADVANCED NAME IN WATER MANAGEMENT SOLUTIONS”)
   (Lieta T-19/16)
   (2016/C 098/70)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Advanced Drainage Systems, Inc. (Wilmington, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – C. Sleep, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “THE MOST ADVANCED NAME IN WATER MANAGEMENT SOLUTIONS” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 405 188

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 5. novembra lēmums lietā R 1501/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un atļaut pieteikumu virzīt reģistrācijai;

               —

               alternatīvi, atzīt šo prasību par pieņemamu, atcelt lēmumu un nodot reģistrācijas pieteikumu pārbaudītājam atkārtotai izskatīšanai;

               —

               piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-456/16: Prasība, kas celta 2016. gada 16. augustā – Galletas Gullón/EUIPO – Hug (“GULLON DARVIDA”)

text:
               17.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/18

         Prasība, kas celta 2016. gada 16. augustā – Galletas Gullón/EUIPO – Hug (“GULLON DARVIDA”)
   (Lieta T-456/16)
   (2016/C 383/25)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Galletas Gullón, SA (Aguilar de Campoo, Spānija) (pārstāvis – M. Escudero Pérez, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Hug AG (Malters, Šveice)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “GULLON DARVIDA” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 705 738

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 13. jūnija lēmums lietā R 773/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei, ja tā iestātos lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-350/09: Prasība, kas celta 2009. gada 4. septembrī — ICO Satellite/Komisija

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/76

         Prasība, kas celta 2009. gada 4. septembrī — ICO Satellite/Komisija
   (lieta T-350/09)
   2009/C 267/137
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      ICO Satellite Ltd, Slough (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — S. Tupper, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pamatojoties uz EKL 230. un 231. panta noteikumiem, atzīt Komisijas 2009. gada 13. maija Lēmumu 2009/449/EK par operatoru atlasi Eiropas sistēmām, kas nodrošina mobilo satelītsakaru pakalpojumus (MSP) par spēkā neesošu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus un, vajadzības gadījumā, izdot citus rīkojumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja ar šo prasības pieteikumu lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 13. maija Lēmumu 2009/449/EK par operatoru atlasi Eiropas sistēmām, kas nodrošina mobilo satelītsakaru pakalpojumus (“MSP”) (1).
   Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma rezultātā tai tiek atņemtas īpašumtiesības, kuras tā ieguvusi saskaņā ar starptautiskajām tiesībām. Prasītāja turklāt apgalvo, ka apstrīdētais lēmums nav spēkā, jo Komisija ir:

               a)

               diskriminējusi prasītāju, lemšanas procesā iesaistot bijušo Inmarsat Ventures Limited (“Inmarsat”) padomes priekšsēdētāju, tādējādi pārkāpjot būtiskas procesuālas prasības un vienlīdzīgas attieksmes principu, un

               b)

               rīkojusies nesamērīgi, izraugoties Inmarsat un Solaris Mobile Limited nevis prasītāju, lai gan prasītāja, iespējams, ir objektīvi labākā stāvoklī, lai nodrošinātu MSP.

         Kā norāda prasītāja, pieņemot apstrīdēto lēmumu, atbildētāja ir rīkojusies nesamērīgi, kā arī diskriminējoši un pretēji prasītājas tiesiskajai paļāvībai. Prasītāja turklāt apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu tiek aizskartas prasītājas tiesības netraucēti izmantot īpašumu, ko aizsargā Eiropas Cilvēktiesību konvencijas (“ECTK”) 1. protokola 1. pants, kā arī izmantot tās civiltiesības, tostarp īpašumtiesības un tiesības uz taisnīgu tiesu, ko nodrošina ECTK 6. pants.

      (1)  Komisijas 2009. gada 13. maija Lēmums 2009/449/EK par operatoru atlasi Eiropas sistēmām, kas nodrošina mobilo satelītsakaru pakalpojumus (MSP) (izziņots ar dokumenta numuru C(2009) 3746) (OV L 149, 65. lpp.).


title: Lieta T-504/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 10. jūlija rīkojums — Prima TV /Komisija

text:
               8.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/23

         Vispārējās tiesas 2012. gada 10. jūlija rīkojums — Prima TV/Komisija
   (Lieta T-504/10) (1)

   2012/C 273/40
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Lieta C-452/10 P: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 21. jūnija spriedums — BNP Paribas, Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) /Eiropas Komisija (Apelācija — Valsts atbalsts — Aktīvu fiskālo vērtību pielīdzināšanas shēma — Bankas sektors — Nodokļu uzlikšana kapitāla pieaugumam — Aizstājējnodoklis — Selektīvs raksturs)

text:
               18.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 250/2

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 21. jūnija spriedums — BNP Paribas, Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL)/Eiropas Komisija
   (Lieta C-452/10 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Aktīvu fiskālo vērtību pielīdzināšanas shēma - Bankas sektors - Nodokļu uzlikšana kapitāla pieaugumam - Aizstājējnodoklis - Selektīvs raksturs)
   2012/C 250/03
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: BNP Paribas un Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) (pārstāvji — R. Silvestri, G. Escalar un M. Todino, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci un D. Grespan)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 1. jūlija spriedumu lietā T-335/08 BNP Paribas un BNL/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2008. gada 11. marta Lēmumu 2008/711/EK par valsts atbalstu C 15/07 (ex NN 20/07), ko Itālija īstenojusi, piešķirot nodokļu atvieglojumus konkrētām pārstrukturētām kredītiestādēm (OV L 237, 70. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2010. gada 1. jūlija spriedumu lietā T-335/08 BNP Paribas un BNL/Komisija, jo ar to ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts;

               2)

               BNP Paribas un Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) prasību noraidīt;

               3)

               BNP Paribas, Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) un Eiropas Komisija savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas;

               4)

               BNP Paribas un Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) atlīdzina Vispārējā tiesā radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 317, 20.11.2010.


title: Lieta T-567/12: Prasība, kas celta 2012. gada 21. decembrī — Kaatsu International /ITSB ( “KAATSU” )

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/23

         Prasība, kas celta 2012. gada 21. decembrī — Kaatsu International/ITSB (“KAATSU”)
   (Lieta T-567/12)
   2013/C 63/46
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kaatsu International Co. Ltd (Morningside Drive, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. Edenborough, QC)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju padomes lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, kas radušies saistībā ar šo tiesvedību.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “KAATSU” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 10., 16., 28., 41. un 44. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 179 547

      Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-500/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 23. septembrī iesniedza High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) — Fruition Po Limited/Minister for Sustainable Farming and Food and Animal Health

text:
               17.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 370/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 23. septembrī iesniedza High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) — Fruition Po Limited/Minister for Sustainable Farming and Food and Animal Health

   (Lieta C-500/11)
   2011/C 370/28
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Fruition Po Limited

      Atbildētājs: Minister for Sustainable Farming and Food and Animal Health

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai apstākļos, kad

                           a)

                           dalībvalsts atzīst iestādi par ražotāju organizāciju Padomes Regulas Nr. 2200/96 (1) 11. panta izpratnē;

                           b)

                           iestādei ir apvienības mērķi un noteikumi, lai atbilstu 11. panta prasībām;

                           c)

                           iestādes biedri saņem no ražotāju organizācijas visus nepieciešamos pakalpojumus 11. panta izpratnē; un

                           d.)

                           iestāde ir noslēgusi līgumus par ievērojamas daļas šo pakalpojumu nodrošināšanu,

                     11. pants atbilstoši tiesiskās drošības principam jāinterpretē tādējādi, ka tas nosaka, ka iestādei jāpatur noteikta apjoma kontrole pār citām līgumslēdzējpusēm?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, kādam jābūt šīs kontroles apjomam 11. panta izpratnē?

               3)

               Konkrētāk, vai iestādei bija zināma kontrole, vai kontrole vispār, kā tas noteikts 11. pantā, apstākļos, kad

                           a)

                           līgumslēdzējpuses bija:

                                       1)

                                       uzņēmums, kurā 93 % akciju pieder iestādes biedriem; un

                                       2)

                                       uzņēmums, kurā 50 % akciju pieder pirmajam uzņēmumam un kuras statūtos paredzēts, ka visi uzņēmuma lēmumi jāpieņem vienbalsīgi;

                           b)

                           ne uz vienu no uzņēmumiem neattiecās līgumā noteikts pienākums ievērot tam dotus iestādes norādījumus saistībā ar attiecīgajām darbībām; bet

                           c)

                           kā sekas iepriekšminētajai akciju turēšanas struktūrai, iestāde un līgumslēdzēji darbojās, pamatojoties uz vienprātību?

               4)

               Vai atbildot uz iepriekšminētajiem jautājumiem ir nozīme tam, ka:

                           a)

                           Komisijas Regulas Nr. 1432/03 (2), kurā izklāstīti sīki izstrādāti noteikumi Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 piemērošanai attiecībā uz ražotāju organizāciju atzīšanas [un ražotāju grupu pagaidu atzīšanas] nosacījumiem, 6. panta otrajā punktā lietas apstākļu norises laikā skaidri bija noteikts, ka “dalībvalsts nosaka apstākļus”, kādos ražotāju organizācija drīkst uzticēt trešajām personām veikt savus uzdevumus;

                           b)

                           1. jautājumā minētā dalībvalsts lietas apstākļu norises laikā nebija noteikusi šādus apstākļus?

      (1)  Padomes 1996. gada 28. oktobra Regula (EK) Nr. 2200/96 par augļu un dārzeņu tirgus kopējo organizāciju (OV L 297, 1. lpp.)

      (2)  Komisijas 2003. gada 11. augusta Regula (EK) Nr. 1432/03, kurā izklāstīti sīki izstrādāti noteikumi Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 piemērošanai attiecībā uz ražotāju organizāciju atzīšanas un ražotāju grupu pagaidu atzīšanas nosacījumiem (OV L 203, 18. lpp.)


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 17. martā lietā C-294/02 Eiropas Kopienu Komisija pret AMI Semiconductor Belgium BVBA u. c. (Šķīrējklauzula — Pirmās instances tiesas norādīšana šķīrējklauzulā — Kopienu Tiesas kompetence — Puses, kas likvidējamas — Tiesības celt prasību tiesā — Regula (EK) Nr. 1346/2000 — Maksātnespējas procedūras — Avansa maksājumu piedziņa — Atmaksāšana atbilstoši līguma noteikumiem — Solidāra atbildība — Nepamatoti samaksātu summu atgūšana)

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 17. martā
   lietā C-294/02 Eiropas Kopienu Komisija pret
         AMI Semiconductor Belgium BVBA
       u. c. (1)

   (Šķīrējklauzula - Pirmās instances tiesas norādīšana šķīrējklauzulā - Kopienu Tiesas kompetence - Puses, kas likvidējamas - Tiesības celt prasību tiesā - Regula (EK) Nr. 1346/2000 - Maksātnespējas procedūras - Avansa maksājumu piedziņa - Atmaksāšana atbilstoši līguma noteikumiem - Solidāra atbildība - Nepamatoti samaksātu summu atgūšana)
   (2005/C 143/03)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-294/02 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 238. pantam, ko 2002. gada 12. augustā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Vilms [G. Wilms], kam palīdz R. Karpenštains [R. Karpenstein]) pret AMI Semiconductor Belgium BVBA, iepriekš — Alcatel Microelectronics NV, Odenardē [Audenarde] (Beļģija) (advokāti M. Halvēgers [M. Hallweger] un R. Lucs [R. Lutz]), A-Consult EDV-Beratungsgesellschaft mbH (kas likvidējama), Vīnē (Austrija), (advokāts E. Rēlihs [E. Roehlich]), Intracom SA Hellenic Telecommunications & Electronic Industry, Atēnās (Grieķija), (advokāti M. Līnemaijers [M. Lienemeyer], U. Cinsmeisters [U. Zinsmeister] un D. Velbruks [D. Waelbroeck]), ISION Sales + Services GmbH & Co. KG (kas likvidējama), Hamburgā (Vācija) (advokāti H. Fialskis [H. Fialski] un T. Delejs [T. Delhey]), Euram-Kamino GmbH Halbergmosā [Hallbergmoos] (Vācija), (advokāti M. Halvēgers [M. Hallweger] un R. Lucs [R. Lutz]), HSH Nordbank AG, iepriekš — Landesbank Kiel Girozentrale, Ķīlē (Vācija), (pārstāvji — B. Traibmans [B. Treibmann] un E. Mainke [E. Meincke]), InterTeam GmbH (kas likvidējama), Iceho [Itzehoe] (Vācija), (advokāti M. Halvēgers [M. Hallweger] un R. Lucs [R. Lutz]), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jāns [P. Jann], tiesneši R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], K. Lēnartss [K. Lenaerts], S. fon Bārs [S. von Bahr] un K. Šīmans [K. Schiemann] (referents), ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretāre M.-F. Kontē [M.-F. Contet], galvenā administratore, 2005. gada 17. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Intracom SA Hellenic Telecommunications & Electronic Industry pretprasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 289, 23.11.2002.


title: Lieta C-544/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 24. oktobrī iesniedza Finanzgericht Rheinland-Pfalz (Vācija) — Helga Petersen, Peter Petersen/Finanzamt Ludwigshafen

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/31

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 24. oktobrī iesniedza Finanzgericht Rheinland-Pfalz (Vācija) — Helga Petersen, Peter Petersen/Finanzamt Ludwigshafen

      (Lieta C-544/11)
      (2012/C 25/57)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Rheinland-Pfalz

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāji: Helga Petersen, Peter Petersen

         Atbildētāja: Finanzamt Ludwigshafen

         Prejudiciālais jautājums

      Vai tiesību norma, ar kuru personas, kas tiek aplikta ar nodokli dalībvalstī, ienākumu no algota darba atbrīvojums no nodokļa tiek pakļauts nosacījumam, ka darba devēja juridiskā adrese ir šīs valsts teritorijā, bet neparedz šādu atbrīvojumu no nodokļa, ja darba devēja juridiskā adrese ir citas Eiropas Savienības valsts teritorijā, ir saderīga ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma (ar grozījumiem, kas izdarīti ar 2001. gada 26. februārī parakstīto Nicas līgumu) 49. pantu (tagad — Līguma par Eiropas Savienības darbību 56. pantu)?


title: Lieta T-154/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Carmela Lo Giudice iesniedza 2005. gada 15. aprīlī

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/25

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Carmela Lo Giudice iesniedza 2005. gada 15. aprīlī
   (Lieta T-154/05)
   (2005/C 155/50)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 15. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Karmela Lo Gidise [Carmela Lo Giudice], ar dzīvesvietu Strambeek Bever (Beļģija), kuru pārstāv Žila Buno [Gilles Bounéou] un Frederika Frabeti [Frédéric Frabetti], advokātes, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt 2005. gada 18. janvāra nepārprotamu noraidījuma lēmumu Nr. 05/399;

               2)

               ja vajadzīgs, atcelt implicīto lēmumu par noraidījumu prasītājas 2003. gada 28. novembra lūgumam pēc palīdzības un, atcelt implicīto lēmumu par noraidījumu prasītājas 2003. gada 23. decembra lūgumam pēc palīdzības;

               3)

               atzīt, ka prasītāja sava dienesta ietvaros ir piedzīvojusi un cietusi no psiholoģiskas uzmākšanās;

               4)

               piespriest atbildētājai izmaksāt prasītājai summu EUR 100 000 (simts tūkstoši eiru) apmērā kā morālo kompensāciju ar visiem iespējamiem pieaugumiem un aprēķiniem, kas saistīti ar psiholoģisku uzmākšanos, apzinoties, ka prasītājas nākotne ir pilnīgi neskaidra un, ka tās veselība ir tikusi nozīmīgi skarta;

               5)

               saglabāt visus no tiesībām [izrietošos] pienākumus, jo īpaši tiesības pieprasīt liecinieku nopratināšanas protokolu, kas minēts 2005. gada 7. janvāraIDOC secinājumos;

               6)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, Komisijas ierēdne, iesniedza hierarhiski augstākajā iestādē divus lūgumus pēc palīdzības, kas datēti [attiecīgi] ar 2003. gada 23. novembri un 2004. gada 28. novembri, apgalvojot, ka viņa ir psiholoģiskas uzmākšanās upuris savā darba apakšvienībā. Ar savu prasību viņa apstrīd šo lūgumu noraidījumu, kā arī pēc tam iesniegto sūdzību noraidījumu.
   Savas prasības atbalstam prasītāja apgalvo, ka, ņemot vērā viņas priekšnieka viņai piešķirto uzdevumu skaitu, kā arī viņa sūtītos elektroniskos ziņojumus, nav noliedzams, ka viņa ir piedzīvojusi reālu psiholoģisku uzmākšanos. Tātad ar apstrīdētajiem lēmumiem tiek pārkāpts Civildienesta noteikumu 12. pants.
   Saskaņā ar prasītājas teikto, ar šo lūgumu pēc palīdzības noraidījumu tiek pārkāpts Civildienesta noteikumu 24. pants, kā arī Kinnoka [Kinnock] 2003. gada 15. oktobra politika psiholoģiskās uzmākšanās jautājumā. Turklāt prasītāja izvirza 2005. gada 18. janvāra lēmuma pamatojuma trūkumu, patvaļīgas rīcības aizlieguma principa pārkāpumu, pilnvaru pārsniegšanu, tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu, kā arī patere legem quam ipse fecisti principa un rūpēšanās pienākuma pārkāpumu.


title: Lieta T-508/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. maija spriedums — Seba Diș Tįcaret ve Naklįyat /ITSB — von Eicken ( “SEBA TRADITION” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme “SEBA TRADITION” — Agrāka valsts grafiska preču zīme “JOHANN WILHELM VON EICKEN TRADITION” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/18

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. maija spriedums — Seba Diș Tįcaret ve Naklįyat/ITSB — von Eicken (“SEBA TRADITION”)
   (Lieta T-508/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “SEBA TRADITION” - Agrāka valsts grafiska preču zīme “JOHANN WILHELM VON EICKEN TRADITION” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 189/33
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Seba Diș Tįcaret ve Naklįyat AȘ (Maltepe, Turcija) (pārstāvis — H. Wilde, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Joh. Wilh. von Eicken GmbH (Lībeka, Vācija) (pārstāvji — C. Rohnke un F. Thiering, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 18. augusta lēmumu lietā R 559/2009-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Joh. Wilh. von Eicken GmbH un Seba Diș Tįcaret ve Naklįyat AȘ

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Seba Diș Tįcaret ve Naklįyat AȘ atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Lieta C-254/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 3. maijā iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Glencore Grain Hungary Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 3. maijā iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Glencore Grain Hungary Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

   (Lieta C-254/16)
   (2016/C 296/24)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Glencore Grain Hungary Kft.

      Atbildētājs: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2006/112 (1) 183. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā ir noteikts, ka PVN pārmaksas atmaksāšanas termiņu pagarina līdz pārbaudes protokola iesniegšanas dienai, ja nodokļa maksātājam saistībā ar nodokļu pārbaudes procedūru, kas uzsākta trīsdesmit dienas pēc pieteikuma par nodokļa atmaksāšanu saņemšanas, ir uzlikts naudas sods par [pienākuma] neizpildi?

               2)

               Vai ar PVN direktīvas 183. pantu, ņemot vērā nodokļa neitralitātes un samērīguma principus, nav saderīgs tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā summas novēlotas atmaksāšanas gadījumā ir izslēgta nokavējuma procentu samaksa, ja pārbaudē saistībā ar šīs summas piešķiršanu iestāde nodokļa maksātājam ir uzlikusi naudas sodu par sadarbības pienākuma [neizpildi], lai arī pārbaude, kas ilga vairākus gadus, tika paildzināta tādu iemeslu dēļ, kuros nav galvenokārt vainojams nodokļa maksātājs?

               3)

               Vai Direktīvas 2006/112 183. pants un efektivitātes princips ir jāinterpretē tādējādi, ka lūgums samaksāt procentus par ieturētajiem vai neatmaksātajiem nodokļiem, pārkāpjot Savienības tiesības, ir subjektīvās tiesības, kas tieši izriet no pašām Savienības tiesībām, tādējādi pierādījumi par Savienības tiesību pārkāpumu un par nodokļa neatmaksāšanu ir pietiekami, lai dalībvalstu tiesās un citās iestādēs atsauktos uz tiesībām saņemt [nokavējuma] procentus?

               4)

               Ja, ņemot vērā sniegtās atbildes uz iepriekš minētajiem jautājumiem, iesniedzējtiesai pamatlietā būtu jāsecina, ka dalībvalsts regulējums nav saderīgs ar PVN direktīvas 183. pantu, vai Savienības tiesībām atbilstu tas, ka tā atzītu par nesaderīgu ar PVN direktīvas 183. pantu dalībvalstu iestāžu lēmumos paredzēto atteikumu samaksāt nokavējuma procentus?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-738/16: Prasība, kas celta 2016. gada 25. oktobrī – La Quadrature du Net u.c./Komisija

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/39

         Prasība, kas celta 2016. gada 25. oktobrī – La Quadrature du Net u.c./Komisija
   (Lieta T-738/16)
   (2017/C 006/49)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: La Quadrature du Net (Parīze, Francija), French Data Network (Amiens), Fédération des Fournisseurs d’Accès à Internet Associatifs (Fédération FDN) (Amiens) (pārstāvis – H. Roy, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt, ka Komisijas 2016. gada 12. jūlija Īstenošanas lēmums (ES) 2016/1250 ir pretrunā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7., 8. un 47. pantam;

               —

               atcelt šo lēmumu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) pārkāpums sakarā ar ASV tiesiskajā regulējumā atļautās datu vākšanas vispārinātību. Komisijas 2016. gada 12. jūlija Īstenošanas lēmumā (ES) 2016/1250 saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 95/46/EK par pienācīgu aizsardzību, ko nodrošina ES un ASV privātuma vairogs, (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”) esot izdarīts šāds pārkāpums, jo nav atzīts, ka ASV tiesiskais regulējums aizskar konkrēti Hartas 7. pantā garantēto pamattiesību uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību būtību.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Hartas pārkāpums, ciktāl apstrīdētajā lēmumā esot nepamatoti konstatēts, ka ES un ASV privātuma vairogs nodrošina tādu pamattiesību aizsardzību, kas būtībā ir līdzvērtīga Savienībā garantētajai aizsardzībai, lai gan ASV tiesiskajā regulējumā atļautie izmantošanas veidi neaprobežojas ar stingras nepieciešamības gadījumiem.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots Hartas pārkāpums, ciktāl apstrīdētajā lēmumā neesot ņemts vērā, ka ASV tiesiskajā regulējumā nav paredzētas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un, neraugoties uz šādu trūkumu, tomēr ir secināts, ka iepriekš minētā aizsardzība ir līdzvērtīga.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Hartas pārkāpums, jo apstrīdētajā lēmumā esot acīmredzami kļūdaini uzskatīts, ka ES un ASV privātuma vairogs nodrošināšot aizsardzību, kas ir līdzvērtīga Savienībā garantētajai aizsardzībai, lai gan ASV tiesiskajā regulējumā nav paredzēta neatkarīga kontrole.


title: Lieta T-305/16: Prasība, kas celta 2016. gada 14. jūnijā – Lidl Stiftung/EUIPO – Primark Holdings (“LOVE TO LOUNGE”)

text:
               8.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/26

         Prasība, kas celta 2016. gada 14. jūnijā – Lidl Stiftung/EUIPO – Primark Holdings (“LOVE TO LOUNGE”)
   (Lieta T-305/16)
   (2016/C 287/32)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Vācija) (pārstāvji – M. Kefferpütz un A. Berger, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Primark Holdings (Dublina, Īrija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “LOVE TO LOUNGE” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 8 500 548

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 9. marta lēmums lietā R 489/2015-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un atzīt Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 8 500 548 par spēkā neesošu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt izdevumus par procesu EUIPO.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. un 76. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-606/11: Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 3. jūlija rīkojums — Woodman Labs /ITSB — 2 Mas 2 Publicidad Integral ( “HERO” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               8.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/10

         Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 3. jūlija rīkojums — Woodman Labs/ITSB — 2 Mas 2 Publicidad Integral (“HERO”)
   (Lieta T-606/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 273/16
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Woodman Labs, Inc. (Sausalito, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. Graf, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: 2 Mas 2 Publicidad Integral, SL (Vitoria-Gasteiz, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 29. septembra lēmumu lietā R 876/2010-4 saistībā ar iebildumu procesu starp 2 Mas 2 Publicidad Integral, SL un Woodman Labs, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 32, 04.02.2012.


title: Lieta F-72/06: Prasība, kas celta 2006. gada 30. jūnijā — Verheyden pret Komisiju

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/37

         Prasība, kas celta 2006. gada 30. jūnijā — Verheyden pret Komisiju
   (Lieta F-72/06)
   (2006/C 190/69)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luc Verheyden, Angera (Itālija) (pārstāvis — E. Boigelot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               ļaut iepazīties ar lietas materiāliem par prasītāju un Eiropas Biroja Krāpšanas Apkarošanai (OLAF) aizzīmogoto aploksni, kā arī visiem faktiem un dokumentiem, ko OLAF ir savācis pret to;

               —

               uzdot uzrādīt OLAF izmeklētāju mandātus;

               —

               ļaut iepazīties ar jebkādu OLAF ziņojumu par izmeklēšanu, kas ir vai nav ticis nodots Itālijas tiesu iestādēm, tai skaitā iekšējās izmeklēšanas galīgo ziņojumu;

               —

               atcelt pret prasītāju vērsto izmeklēšanu;

               —

               atcelt OLAF paziņojumu par izmeklēšanas veikšanu un informāciju Itālijas tiesu iestādēm, kā arī izmeklēšanas ziņojumu nodošanu Itālijas tiesu iestādēm;

               —

               atcelt izmeklēšanas starpposma un galīgo ziņojumu;

               —

               atcelt netieši izteiktos lēmumus par prasītāja lūguma un sūdzības noraidījumu;

               —

               atcelt jebkādu turpmāku un vai ar šiem lēmumiem saistītu aktu kas varētu tikt pieņemts pēc šīs prasības [iesniegšanas];

               —

               piespriest atbildētajai samaksāt zaudējumu atlīdzību un procentus, kas ir novērtēta aequo un bono EUR 30 000 apmērā, neskarot [summas] palielinājumu un/vai samazinājumu tiesvedības laikā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas prasības pamatojumam prasītājs turklāt atsaucas uz pamatiem, kas ir ļoti līdzīgi tiem, kādi ir izvirzīti lietas F–5/05 (1) ietvaros un izvirza tādas pašas iebildes par prettiesiskumu, kā minētajā lietā, kā arī apgalvo, ka Padomes 2004. gada 22. marta Regula (EK, Euratom) Nr. 723/2004, ar ko groza Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (2) ir prettiesiska, it īpaši daļā, ar ko tiek ieviests Civildienesta noteikumu IX pielikuma 1. pants.

      (1)  OV C 82, 02.04.2005. (Lieta sākotnēji bija reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar Nr. T–22/05 un ar 15.12.2005. gada rīkojumu nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai).

      (2)  OV L 124, 27.04.2004., 1. lpp.


title: Lieta T-336/11: Prasība, kas celta 2011. gada 24. jūnijā — Italiana Calzature /ITSB — Vicini ( “Giuseppe GIUSEPPE ZANOTTI DESIGN” )

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/38

         Prasība, kas celta 2011. gada 24. jūnijā — Italiana Calzature/ITSB — Vicini (“Giuseppe GIUSEPPE ZANOTTI DESIGN”)
   (Lieta T-336/11)
   2011/C 252/85
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Società Italiana Calzature SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji — A. Rapisardi un C. Ginevra, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Vicini SpA (San Mauro Pascoli, Itālija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Apelāciju otrās padomes 2008. gada 8. aprīļa lēmumu procesā Nr. R 0634/2010-2 un tādējādi apstiprināt Iebildumu nodaļas 2010. gada 5. marta lēmumu, kas attiecas uz iebildumu procesu Nr. 1350711;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: VICINI SpA

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “GIUSEPPE” (reģistrācijas pieteikums Nr. 6.513.386) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 18. un 25. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiska preču zīme “ZANOTTI” (Nr. 244.277) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē, un Itālijas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Zanotti”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: pilnībā noraidīt iebildumus

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8. panta 2. punkta b) apakšpunkta nepareiza interpretācija un piemērošana


title: Lieta C-141/10: Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 19. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 39.–42. pants — Personu brīvu pārvietošanās — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Atteikums maksāt atsevišķus pabalstus — Nīderlandē uz naftas platformām nodarbināti darbinieki — Prasības pieņemamība)

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/2

         Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 19. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-141/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 39.–42. pants - Personu brīvu pārvietošanās - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - Atteikums maksāt atsevišķus pabalstus - Nīderlandē uz naftas platformām nodarbināti darbinieki - Prasības pieņemamība)
   2012/C 165/03
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Kreuschitz un M. van Beek)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāve — C. M. Wissels)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas atbalstam: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes un E. Silveira)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.), 3. panta 1. punkta, 13. panta 2. punkta a) apakšpunkta un LESD 45.–48. panta pārkāpums — Atteikums maksāt atsevišķus pabalstus darbiniekiem citu Eiropas Savienības dalībvalstu pilsoņiem, kuri tiek nodarbināti uz naftas platformām Nīderlandē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Portugāles Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 161, 19.06.2010.


title: Lieta C-436/09: Tiesas 2012. gada 13. janvāra rīkojums ( Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Attila Belkiran/Oberbürgermeister der Stadt Krefeld , piedaloties Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/24

         Tiesas 2012. gada 13. janvāra rīkojums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Attila Belkiran/Oberbürgermeister der Stadt Krefeld, piedaloties Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

   (Lieta C-436/09) (1)

   2012/C 73/42
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta T-342/14 P: Vispārējās tiesas 2014. gada 12. decembra rīkojums – CR /Parlaments un Padome Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Atalgojums — Ģimenes pabalsti — Apgādājamā bērna pabalsts — Nepamatotu maksājumu atgūšana — Iebilde par Civildienesta noteikumu 85. panta 2. punkta prettiesiskumu — Tiesiskā noteiktība — Samērīgums — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība

text:
               16.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/21

         Vispārējās tiesas 2014. gada 12. decembra rīkojums – CR/Parlaments un Padome
   (Lieta T-342/14 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Atalgojums - Ģimenes pabalsti - Apgādājamā bērna pabalsts - Nepamatotu maksājumu atgūšana - Iebilde par Civildienesta noteikumu 85. panta 2. punkta prettiesiskumu - Tiesiskā noteiktība - Samērīgums - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   (2015/C 056/30)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: CR (Malling, Francija) (pārstāvis – A. Salerno, avocat)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji – V. Montebello-Demogeot un E. Taneva) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji M. Bauer un A. Bisch, vēlāk M. Bauer un E. Rebasti)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 12. marta spriedumu lietā F-128/12 CR/Parlaments (Krājums – CDL, EU:F:2014:38), ar ko tiek lūgts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               CR sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus šajā instancē;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 212, 7.7.2014.


title: Lieta F-83/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 20. jūnija spriedums — Cristina /Komisija (Civildienests — Atklāts konkurss — Atlases komisijas lēmums nepielaist dalībai novērtējuma pārbaudījumos — Tiesību aizsardzības līdzekļi — Prasība tiesā, kas celta, nesagaidot lēmumu par administratīvu sūdzību — Pieņemamība — Pielaišanas pie konkursa īpašie nosacījumi — Profesionālā pieredze saistībā ar amata veidu)

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/40

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 20. jūnija spriedums — Cristina/Komisija
   (Lieta F-83/11) (1)

   (Civildienests - Atklāts konkurss - Atlases komisijas lēmums nepielaist dalībai novērtējuma pārbaudījumos - Tiesību aizsardzības līdzekļi - Prasība tiesā, kas celta, nesagaidot lēmumu par administratīvu sūdzību - Pieņemamība - Pielaišanas pie konkursa īpašie nosacījumi - Profesionālā pieredze saistībā ar amata veidu)
   2012/C 287/74
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alma Yael Cristina (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues, A. Blot un C. Bernard-Glanz, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers)

      Priekšmets

   Prasība atcelt konkursa EPSO/AST/112/10 — Asistenti (AST 3) atlases komisijas priekšsēdētāja lēmumu nepielaist prasītāju dalībai novērtējuma pārbaudījumos

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Alma Yael Cristina sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 340, 19.11.2011., 41. lpp.


title: Oficiālajā Vēstnesī publicētā paziņojuma lietā C-528/11 labojums ( OV C 370, 17.12.2011. )

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/32

         Oficiālajā Vēstnesī publicētā paziņojuma lietā C-528/11 labojums
   (
         “Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis” C 370, 2011. gada 17. decembris
      )
   2012/C 133/64
   Oficiālajā Vēstnesī publicētā paziņojuma lietā C-528/11 Halaf redakcija tiek aizstāta ar šādu redakciju:

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. oktobrī iesniedza Administrativen Sad Sofia-grad (Bulgārija) — Zuheyr Freyeh Halaf/Darzhavna agentsia za bezhantsite pri Ministerski savet

      (Lieta C-528/11)
      2012/C 133/64
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen Sad Sofia-grad

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītājs: Zuheyr Freyeh Halaf

         Atbildētāja: Darzhavna agentsia za bezhantsite pri Ministerski savet

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes 2003. gada 18. februāra Regulas (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (1), 3. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj, ka dalībvalsts uzņemas atbildību par patvēruma pieteikuma izskatīšanu, ja patvēruma meklētāja personiskie apstākļi nav tādi, kas pamatotu šīs regulas 15. pantā paredzētās humānās klauzulas piemērojamību, un ja atbilstoši regulas 3. panta 1. punktam atbildīgā dalībvalsts nav sniegusi atbildi uz atpakaļuzņemšanas pieprasījumu saskaņā ar regulas 20. panta 1. punktu, un šajā regulā nav paredzēti noteikumi par LESD 80. pantā noteiktā solidaritātes principa ievērošanu?

                  2)

                  Kāds ir patvēruma tiesību saturs atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 18. pantam, skatot to kopā ar Hartas 53. pantu, kā arī ar Regulas Nr. 343/2003 2. panta c) apakšpunktā paredzēto definīciju un preambulas divpadsmito apsvērumu?

                  3)

                  Vai Regulas Nr. 343/2003 3. panta 2. punkts, skatot to kopā ar LESD 78. panta 1. punktā paredzēto pienākumu ievērot starptautisko tiesību dokumentus patvēruma jomā, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm ir pienākums saskaņā ar Regulas Nr. 343/2003 atbildīgās dalībvalsts noteikšanas procesā lūgt Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos (UNHCR) atzinumu, ja šī biroja dokumentos tiek minēti fakti un secinājumi, atbilstoši kuriem saskaņā ar Regulas Nr. 343/2003 3. panta 1. punktu atbildīgā dalībvalsts pārkāpj Eiropas Savienības tiesību noteikumus patvēruma jomā?

            Gadījumā, ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša, lūgums sniegt atbildi arī uz šādu jautājumu:
      Vai ar to, ka netiek prasīts šāds UNHCR biroja atzinums, tiek būtiski pārkāpts saskaņā ar Regulas Nr. 343/2003 3. pantu atbildīgās dalībvalsts noteikšanas process un tiek pārkāptas tiesības uz labu pārvaldību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. un 47. pantu, ņemot vērā arī Padomes 2005. gada 1. decembra Direktīvas 2005/85/EK par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu (2), 21. pantu, kurā ir paredzētas šā biroja tiesības paust savus uzskatus individuālu patvēruma pieteikumu izskatīšanā?

      (1)  OV L 50, 1. lpp.

      (2)  OV L 326, 13. lpp.


title: Lieta C-251/17: Prasība, kas celta 2017. gada 12. maijā – Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/16

         Prasība, kas celta 2017. gada 12. maijā – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-251/17)
   (2017/C 221/20)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – E. Manhaeve un L. Cimaglia)

      Atbildētāja: Itālijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveikdama visus vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu spriedumu, ko Tiesa 2012. gada 19. jūlijā pasludinājusi lietā C-565/10 Komisija/Itālija, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti LESD 260. panta 1. punktā;

               —

               piespriest Itālijas Republikai samaksāt naudas sodu EUR 346 922,40 apmērā, no kuras atskaitīts iespējamais samazinājums, kas izriet no piedāvātās samazinājuma formulas, par katru nokavējuma dienu sprieduma, kas pasludināts lietā C-565/10, izpildē, skaitot no dienas, kad tiks pasludināts spriedums šajā lietā, līdz dienai, kad tiks izpildīts lietā C-565/10 pasludinātais spriedums;

               —

               piespriest Itālijas Republikai samaksāt fiksētu naudas summu EUR 39 113,80 apmērā par dienu, kuras kopējā minimālā summa ir EUR 62 699 421,40, sākot ar dienu, kad ir pasludināts spriedums lietā C-565/10, līdz dienai, kad tiks pasludināts spriedums šajā lietā, vai līdz dienai, kad tiks izpildīts lietā C-565/10 pasludinātais spriedums;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar savu prasību Komisija iebilst, ka nav izpildīts spriedums, ko Tiesa pasludinājusi 2012. gada 19. jūlijā attiecībā uz 80 Itālijas aglomerācijām, kas ir to aglomerāciju vidū, kuras bija minētā sprieduma priekšmets.
   Šajā ziņā Itālijas Republika atzīst, ka attiecībā uz 35 aglomerācijām nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti 3. pantā Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvā 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (1). Tā arī atzīst, ka attiecībā uz 70 aglomerācijām nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti šīs direktīvas 4. un 10. pantā.
   Tādēļ Komisija secina, ka Itālijas Republika nav veikusi visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai pilnībā izpildītu 2012. gada 19. jūlija spriedumu.

      (1)  OV L 135, 40. lpp.


title: Lieta C-140/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 17. martā iesniedza Hof van Cassatie van België (Beļģija) — Greenstar-Kanzi Europe NV/Jean Hustin, Jo Goossens

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 17. martā iesniedza Hof van Cassatie van België (Beļģija) — Greenstar-Kanzi Europe NV/Jean Hustin, Jo Goossens

      (Lieta C-140/10)
      (2010/C 161/27)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hof van Cassatie van België

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: Greenstar-Kanzi Europe NV

         Atbildētāji: Jean Hustin, Jo Goossens

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes 1994. gada 27. jūlija Regulas (EK) Nr. 2100/94 par Kopienas augu šķirņu aizsardzību (1), kas grozīta ar Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 873/2004 (2), 94. pants, skatot to kopā ar Regulas Nr. 2100/94 11. panta 1. punktu, 13. panta 1., 2. un 3. punktu, kā arī 16., 27. un 104. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka īpašnieks vai persona, kurai ir lietošanas tiesības, var celt prasību tiesā saistībā ar pārkāpumu pret jebkuru personu, kas veic kādas darbības ar materiālu, kuru tai ir pārdevis vai nodevis licences saņēmējs, ja nav tikuši ievēroti starp licences saņēmēju un Kopienas augu šķirņu aizsardzības tiesību īpašnieku noslēgtajā licences līgumā pārdošanas gadījumā paredzētie ierobežojumi?

                  2)

                  Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, vai, izvērtējot attiecīgo pārkāpumu, ir nozīme tam, ka persona, kas ir veikusi šīs iepriekš minētās darbības, zināja vai tai vajadzēja zināt par šiem licences līgumā paredzētajiem ierobežojumiem?

         (1)  OV L 227, 1. lpp.

         (2)  OV L 162, 38. lpp.


title: Lieta C-42/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 26. janvārī iesniedza Corte costituzionale (Itālija) – M.A.S., M.B.

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 26. janvārī iesniedza Corte costituzionale (Itālija) – M.A.S., M.B.

   (Lieta C-42/17)
   (2017/C 195/14)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte costituzionale

      Apsūdzētie pamatlietā

      M.A.S., M.B.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               [V]ai Līguma par Eiropas Savienības darbību 325. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek noteikts krimināllietu tiesai nepiemērot valsts tiesību normu par noilgumu, kas ievērojamā skaitā lietu nepieļauj uzsākt kriminālprocesu par liela apmēra krāpšanu, kas apdraud Savienības finanšu intereses, vai kurā ir paredzēts īsāks noilguma termiņš krāpšanai, kura apdraud Savienības finanšu intereses, nekā tas, kāds tiek paredzēts par krāpšanu, kas apdraud valsts finanšu intereses, kā arī ja šādai nepiemērošanai trūkst pietiekami konkrēta juridiska pamata;

               2)

               vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 325. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek noteikts krimināllietu tiesai nepiemērot valsts tiesību normu par noilgumu, kas ievērojamā skaitā lietu nepieļauj uzsākt kriminālprocesu par liela apmēra krāpšanu, kas apdraud Savienības finanšu intereses, vai kurā ir paredzēts īsāks noilguma termiņš krāpšanai, kura apdraud Savienības finanšu intereses, nekā tas, kāds tiek paredzēts par krāpšanu, kas apdraud valsts finanšu intereses, kā arī ja dalībvalsts tiesiskajā regulējumā noilgums ir daļa no materiālajām krimināltiesību normām un uz to attiecas likumības princips;

               3)

               vai Eiropas Savienības Tiesas (virspalāta) 2015. gada 8. septembra spriedums C-105/14, Taricco, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek noteikts krimināllietu tiesai nepiemērot valsts tiesību normu par noilgumu, kas ievērojamā skaitā lietu nepieļauj uzsākt kriminālprocesu par liela apmēra krāpšanu, kas apdraud Eiropas Savienības finanšu intereses, vai kurā ir paredzēts īsāks noilguma termiņš krāpšanai, kura apdraud Eiropas Savienības finanšu intereses, nekā tas, kas tiek paredzēts par krāpšanu, kas apdraud valsts finanšu intereses, kā arī ja šāda nepiemērošana ir pretrunā dalībvalsts augstākajiem konstitucionālajiem principiem vai personas neatņemamām tiesībām, kas ir atzītas dalībvalsts konstitūcijā.


title: Lietas C-474/04 izslēgšana no reģistra

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/34

         Lietas C-474/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 182/64)

      (tiesvedības valoda — grieķu)

   2005. gada 9. martā Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-474/04 Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika.

      (1)  OV C 314, 18.12.2004.