title: Lieta C-560/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tallinna Halduskohus (Igaunijas Republika) 2007. gada 18. decembra rīkojumu — Balbiino AS / EV Põllumajandusministeerium , Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tallinna Halduskohus (Igaunijas Republika) 2007. gada 18. decembra rīkojumu — Balbiino AS/EV Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus

   (Lieta C-560/07)
   (2008/C 64/31)
   Tiesvedības valoda — igauņu
   Iesniedzējtiesa
   Tallinna Halduskohus
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Balbiino AS

      Atbildētāja: EV Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Eiropas Savienības tiesībām, it īpaši Komisijas Regulas (EK) Nr. 60/2004 (1) 6. panta 1. punktu, skatot to kopā ar Komisijas Regulas (EK) 832/2005 (2) trešo apsvērumu, kā arī Komisijas Regulas (EK) Nr. 1972/2003 (3) 4. panta 1. un 2. punktu, netiek pieļauts kāda tirgus dalībnieka uzkrāto virsnormas noliktavu krājumu apjomu noteikt tādējādi, ka no virsnormas noliktavu krājumiem (kā pārejošiem krājumiem) automātiski tiek atskaitīts vidējais tirgus dalībnieka noliktavu krājumu apjoms, kāds tas ir 1. maijā, par pēdējiem, bet ne vairāk kā četriem, darbības gadiem, kurš ir palielināts par koeficientu 1,2?
               Ja atbilde uz jautājumu ir apstiprinoša, vai atbilde būtu citāda, ja, nosakot pārejošo krājumu un virsnormas noliktavu krājumu apjomu, varētu tikt ņemts vērā arī tirgus dalībnieka ražošanas, pārstrādes vai pārdošanas apjoma pieaugums, atbilstošā lauksaimniecības produkta nogatavošanās laiks, noliktavu krājumu veidošanās laiks, kā arī citi, no tirgus dalībnieka neatkarīgi apstākļi?

               2)

               Vai lauksaimniecības produkta kopējo noliktavu krājumu, kas tirgus dalībnieka īpašumā ir bijuši 2004. gada 1. maijā, uzskatīšana par tā virsnormas noliktavu krājumiem atbilst Eiropas Savienības tiesību, it īpaši Komisijas Regulas (EK) Nr. 1972/2003, mērķim?

               3)

               Vai ar Eiropas Savienības tiesībām, it īpaši Komisijas Regulas (EK) Nr. 1972/2003 4. pantu, kā arī Komisijas Regulas (EK) Nr. 60/2004 6. pantu, tad, ja tirgus dalībnieks savu darbību ar atbilstošo lauksaimniecības produktu ir uzsācis mazāk nekā gadu pirms 2004. gada 1. maija, netiek pieļauts, ka šim tirgus dalībniekam pašam ir jāpierāda, ka 2004. gada 1. maijā tā īpašumā esošā lauksaimniecības produkta noliktavu krājumu apjoms atbilst lauksaimniecības produkta noliktavu krājumu apjomam, kuru tas parasti saražotu, pārdotu vai citā veidā par atlīdzību vai bez atlīdzības nodotu vai saņemtu?
               Ja atbilde uz jautājumu ir apstiprinoša, vai atbilde būtu citāda, ja iestādei, neatkarīgi no tirgus dalībnieka pierādīšanas pienākuma, ir pienākums, balstoties uz iesniegto paziņojumu par atbilstošu lauksaimniecības produktu, nosakot tirgus dalībnieka pārejošos krājumus un virsnormas noliktavu krājumus, ņemt vērā tā ražošanas, apstrādes vai pārdošanas apjoma, kā arī noliktavu krājumu pieaugumu pēc 2004. gada 1. maija?

               4)

               Vai ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 1972/2003, kā arī Komisijas Regulas (EK) Nr. 60/2004 mērķi virsnormas noliktavu krājumu maksājuma noteikšana ir saderīga arī tad, ja uz 2004. gada 1. maiju tirgus dalībniekam tiek konstatēti virsnormas noliktavu krājumi, taču tas pierāda, ka no virsnormas noliktavu krājumu pārdošanas pēc 2004. gada 1. maija tas nav guvis faktiskās priekšrocības cenas starpības veidā?

               5)

               Vai Komisijas Regulas (EK) Nr. 60/2004 6. panta 3. punkts, saskaņā ar kuru, nosakot virsnormas krājumus cukuram, izoglikozei un fruktozei, cita starpā ņem vērā noliktavu ietilpību, var interpretēt tādējādi, ka tad, ja tirgus dalībnieka noliktavu ietilpība gadu laikā kopš iestāšanās [Eiropas Savienībā] ir palielinājusies, tas veido pamatu, lai 2004. gada 1. maijā tirgus dalībnieka īpašumā esošos lauksaimniecības produkta virsnormas noliktavu krājumus samazinātu, neatkarīgi no tirgus dalībnieka saimnieciskās darbības, kā arī no tā lauksaimniecības produkta pārstrādes apjoma un atbilstošajiem noliktavu krājumiem darbības gados pirms 2004. gada 1. maija, kā arī divus gadus pēc 2004. gada 1. maija?

               6)

               Vai ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 1972/2003 10. pantu netiek pieļauts no tirgus dalībnieka virsnormas noliktavu krājumu maksājumu ar paziņojumu par nodokļu samaksu pieprasīt tad, ja paziņojums par nodokļu samaksu gan ir izdots regulas darbības laikā, 2007. gada 30. aprīlī, bet saskaņā ar valsts tiesībām attiecībā uz tirgus dalībnieku spēkā stājās tikai pēc tam, kad Komisijas regula zaudējusi spēku, un valsts tiesībās termiņš noliktavu krājumu maksājuma pieprasīšanai nav paredzēts?

      (1)  Komisijas 2004. gada 14. janvāra Regula (EK) Nr. 60/2004, ar ko nosaka pārejas posma pasākumus cukura nozarē sakarā ar Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pievienošanos, OV L 9, 8. lpp.

      (2)  Komisijas 2005. gada 31. maija Regula (EK) Nr. 832/2005 par cukura, izoglikozes un fruktozes pārpalikuma daudzumu noteikšanu Čehijā, Igaunijā, Kiprā, Latvijā, Lietuvā, Ungārijā, Maltā, Polijā, Slovēnijā un Slovākijā, OV L 138, 3. lpp.

      (3)  Komisijas 2003. gada 10. novembra Regula (EK) Nr. 1972/2003 par pārejas posma pasākumiem, kas jānosaka attiecībā uz lauksaimniecības produktu tirdzniecību Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pievienošanās dēļ, OV L 293, 3. lpp.


title: lieta C-102/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Regeringsrätten2004. gada 15. oktobra lēmumu lietā Skatteverket pret A un B

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Regeringsrätten2004. gada 15. oktobra lēmumu lietā Skatteverket pret A un B
   (lieta C-102/05)
   (2005/C 106/37)
   tiesvedības valoda — zviedru
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Regeringsrätten (Augstākā adminstratīvā tiesa, Zviedrija) 2004. gada 15. oktobra lēmumu lietā Skatteverket pret A un B un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 28. februārī.

      Regeringsrätten lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               vai tādā situācijā kā izskatāmajā lietā, tiesību normas par brīvu kapitāla apriti dalībvalstu un trešo valstu starpā liedz sabiedrības X dividendes, kas izmaksātas A un B, ar nodokli aplikt uz mazāk labvēlīgiem noteikumiem tāpēc, ka sabiedrības X meitasuzņēmums Y ar uzņēmējdarbību nodarbojas Krievijā un nevis Zviedrijā?

               2)

               vai ir nozīme tam, vai A un B sabiedrības X kapitāldaļas ieguva pirms vai pēc tam, kad uzsākta vai pārveidota uzņēmējdarbība Krievijā?


title: Lieta T-368/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Rubinetteria Cisal /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Cenas paaugstinājumu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa — Pārkāpuma jēdziens — 2002. gada paziņojums par sadarbību — Sadarbība — 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai — Naudas soda apmēra noteikšana — Maksātspējas neesamība)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/24

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Rubinetteria Cisal/Komisija
   (Lieta T-368/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Cenas paaugstinājumu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa - Pārkāpuma jēdziens - 2002. gada paziņojums par sadarbību - Sadarbība - 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai - Naudas soda apmēra noteikšana - Maksātspējas neesamība)
   2013/C 325/39
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Rubinetteria Cisal SpA (Alzo Frazione di Pella, Itālija) (pārstāvji — M. Pinnarò un P. Santer, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis un L. Malferrari, kuriem palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība, galvenokārt, atcelt Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmumu C(2010) 4185, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/39092 — Vannas istabu aprīkojums [un armatūra]), ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, pakārtoti, samazināt prasītājam uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Rubinetteria Cisal SpA sedz savus, ka arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010.


title: Lieta T-238/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 30. novembra spriedums — Sniace /Komisija (Valsts atbalsts — Vienošanās par parādu refinansēšanu — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/48

      Vispārējās tiesas 2011. gada 30. novembra spriedums — Sniace/Komisija
      (Lieta T-238/09) (1)

      (Valsts atbalsts - Vienošanās par parādu refinansēšanu - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2012/C 25/92)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sniace, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — F. J. Moncholí Fernández un S. Rating, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — C. Urraca Caviedes)

         Priekšmets

      Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 10. marta Lēmumu 2009/612/EK attiecībā uz pasākumiem C 5/2000 (ex NN 118/97), ko pieņēmusi Spānija, lai atbalstītu uzņēmumu SNIACE SA, kas atrodas Torrelavega, Kantabrijā, un ar kuru groza Lēmumu 1999/395/EK (OV L 210, 4. lpp.)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Sniace, SA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, tai skaitā tos, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma tiesvedību.

         (1)  OV C 193, 15.08.2009.


title: Lieta T-237/09: Prasība, kas celta 2009. gada 17. jūnijā — Région Wallonne/Komisija

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/27

         Prasība, kas celta 2009. gada 17. jūnijā — Région Wallonne/Komisija
   (Lieta T-237/09)
   2009/C 193/43
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Région Wallonne (pārstāvji — J.-M. De Backer, A. Lepièce, I. S. Brouhns, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 27. marta lēmumu, kas attiecas uz Beļģijas valsts kvotu piešķiršanas plānu, tiktāl, ciktāl ar šo lēmumu ir noraidīta kvotu piešķiršana iekārtai Nr. 116 laika posmam no 2008. līdz 2012. gadam, un atļaut izmaksāt palīdzību pa daļām ik gadu atbilstoši valsts kvotu piešķiršanas plāna Va pielikumam;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 27. marta lēmumu, kas attiecas uz valsts plānu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu piešķiršanai, kuru Beļģija paziņojusi laika posmam no 2008. līdz 2012. gadam, un ar ko Komisija atteikusies koriģēt tabulu “valsts kvotu piešķiršanas plāns”, kurā ir piešķirtas kvotas iekārtai Nr. 116.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs norāda četrus pamatus, kas ir balstīti uz:

               —

               Komisijas Regulas (EK) Nr. 2261/2004 44. panta 2. punkta (1) pārkāpumu, jo Komisija esot norādījusi pamatojumu, kas nebija paredzēts piemērojamajā tiesību normā;

               —

               pienākuma pamatot apstrīdēto lēmumu pārkāpumu, jo tas neļāva noteikt, kāpēc Beļģijas korekcijas tabula “valsts kvotu piešķiršanas plāns”, kas attiecas uz iekārtu Nr. 116, nav pamatota ar Beļģijas paziņoto valsts plānu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu kvotu piešķiršanai, ko iepriekš apstiprinājusi Komisija;

               —

               tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu, jo apstrīdētais lēmums ir pretrunā Beļģijas valsts plānam siltumnīcas efektu izraisošo gāzu kvotu piešķiršanai, ko apstiprinājusi Komisija;

               —

               Kopienas lojalitātes un labas pārvaldības principa pārkāpumu, jo Komisija ir pieņēmusi lēmumu, kas ir pretējs pirmajam lēmumam, kas pieņemts sešus mēnešus iepriekš.

      (1)  Komisijas 2004. gada 21. decembra Regula (EK) Nr. 2216/2004 par standartizētu un drošu reģistru sistēmu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu 280/2004/EK (OV L 386, 1. lpp.).


title: Lieta T-580/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 21. aprīļa rīkojums – Real Express/ITSB – MIP Metro (“real”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “real” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “Real” un “Real mark” — Iebildumu noraidījums — Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 1. punkts — Regulas Nr. 2868/95 20. noteikuma 1. punkts

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/38

         Vispārējās tiesas 2015. gada 21. aprīļa rīkojums – Real Express/ITSB – MIP Metro (“real”)
   (Lieta T-580/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “real” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “Real” un “Real mark” - Iebildumu noraidījums - Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 1. punkts - Regulas Nr. 2868/95 20. noteikuma 1. punkts)
   (2015/C 198/52)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Real Express Srl (Rumānija) (pārstāvis – C. Anitoae, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – M. Rajh un J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji – J.-C. Plate un R. Kaase, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 16. septembra lēmumu lietā R 1519/2012–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Real Express Srl un MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami juridiski nepamatotu;

               2)

               Real Express Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 45, 15.2.2014.


title: Lieta C-238/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Cour de cassation (Francija) 2008. gada 3. jūnija rīkojumu — Google France / CNRRH , Pierre-Alexis Thonet , Bruno Raboin , Tiger , franšīzes ņēmējs Unicis

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Cour de cassation (Francija) 2008. gada 3. jūnija rīkojumu — Google France/ CNRRH, Pierre-Alexis Thonet, Bruno Raboin, Tiger, franšīzes ņēmējs “Unicis”
   (Lieta C-238/08)
   (2008/C 209/41)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour de cassation (chambre commerciale, financière et économique)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Google France

      Atbildētāji: CNRRH, Pierre-Alexis Thonet, Bruno Raboin, Tiger, franšīzes ņēmējs “Unicis”
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tas, ka uzņēmējs, noslēdzot līgumu par uzrādīšanu meklētāja atlases rezultātos, rezervē atslēgvārdu, kurš, ja pieprasījumā tiek lietots šis vārds, izraisa saites parādīšanos, kurā tiek piedāvāts pievienoties mājas lapai, kuru šis operators izmanto, lai piedāvātu pārdošanā preces un pakalpojumus ar apzīmējumu, kurš attēlo vai atdarina trešās personas reģistrētu preču zīmi, lai apzīmētu identiskas vai līdzīgas preces bez šīs preču zīmes īpašnieka atļaujas saņemšanas, ir pats par sevi uzskatāms par šīs personas ekskluzīvo tiesību, kuras ir garantētas Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās Direktīvas 89/104/EEK (1) 5. pantā, pārkāpumu?

               2)

               Vai Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās Direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka izziņas maksas pakalpojuma sniedzējs, kurš reklāmas izvietotāja rīcībā nodod atslēgvārdus, kuri attēlo vai atdarina reģistrētas preču zīmes, un, izmantojot līgumu par uzrādīšanu meklētāja atlases rezultātos, organizē piedāvājuma saišu priviliģētu radīšanu un parādīšanos, izmantojot šos atslēgvārdus, uz mājas lapām, kurās tiek piedāvātas preces, kas ir identiskas vai līdzīgas precēm, attiecībā uz kurām ir reģistrētas preču zīmes, izmanto šīs preču zīmes veidā, kādu to īpašnieks ir tiesīgs aizliegt?

               3)

               Ja šāda izmantošana nav izmantošana, kuru preču zīmes īpašnieks varētu aizliegt, piemērojot Direktīvu un [Padomes 1993. gada 20. decembra] Regulu [Nr.40/94 par Kopienas preču zīmi] (2), vai var uzskatīt, ka izziņas maksas pakalpojuma sniedzējs sniedz informācijas sabiedrības pakalpojumu, kurā ietilpst pakalpojuma saņēmēja sniegtās informācijas glabāšana 2000. gada 8. jūnija Direktīvas 2000/31/EK (3) 14. panta nozīmē, tādējādi to nevar saukt pie atbildības pirms preču zīmes īpašnieks to ir informējis, ka reklāmas izvietotājs ļaunprātīgi izmanto tā apzīmējumu?

      (1)  Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmā Direktīva 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 1989, L 40, 1. lpp.).

      (2)  OV 1994, L 11, 1. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīva 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (Direktīva par elektronisko tirdzniecību) (OV L 178, 1. lpp.).


title: Lieta T-358/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 4. jūlija rīkojums — Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Lēmums, ar kuru tiek konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Uzņēmuma, kas minēts tam neadresēta lēmuma pamatojumā, celta prasība — Intereses celt prasību neesamība — Nepieņemamība)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/42

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 4. jūlija rīkojums — Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans/Komisija
   (Lieta T-358/06) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Lēmums, ar kuru tiek konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Uzņēmuma, kas minēts tam neadresēta lēmuma pamatojumā, celta prasība - Intereses celt prasību neesamība - Nepieņemamība)
   (2008/C 223/71)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans BV, Rosmalen (Nīderlande) (pārstāvji — M. Smeets un A. Van den Oord, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Bouquet un A. Nijenhuis, pārstāvji, kam palīdz F. Wijckmans, F. Tuytschaever un L. Gyselen, advokāti)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 13. septembra Lēmumu 2007/534/EK par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu (Lieta COMP/F/38.456 — Bitumens (NL)), vai, pakārtoti, naudas soda, kas tika uzlikts Heijmans NV un Heijmans Infrastructuur BV, samazināšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans BV sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijai radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 20, 27.1.2007.


title: Lieta C-274/06: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 14. februāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 56. pants — Valsts tiesību norma, ar kuru ierobežotas enerģētikas nozares uzņēmumu akcionāru balss tiesības — Valsts iestādēm piemērojams ierobežojums)

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/4

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 14. februāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-274/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 56. pants - Valsts tiesību norma, ar kuru ierobežotas enerģētikas nozares uzņēmumu akcionāru balss tiesības - Valsts iestādēm piemērojams ierobežojums)
   (2008/C 79/06)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un R. Vidal Puig)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāve — N. Díaz Abad)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 56. panta pārkāpums — Valsts tiesību norma, kurā paredzēts atsevišķos gadījumos ierobežot balss tiesības enerģētikas nozares uzņēmumos
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atstādama spēkā tādus pasākumus, kādi paredzēti 1999. gada 29. decembra Likuma 55/1999 par nodokļu, administratīviem un sociāla rakstura pasākumiem divdesmit septītajā papildu noteikumā redakcijā, kas šai normai noteikta 2003. gada 30. decembra Likuma 62/2003 94. pantā, un ar kuriem ierobežotas balss tiesības saistībā ar akcijām, kas valsts iestādēm pieder Spānijas enerģētikas nozares uzņēmumos, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar EKL 56. pantu;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 2.9.2006.


title: Lieta C-196/13: Prasība, kas celta 2013. gada 16. aprīlī — Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/9

         Prasība, kas celta 2013. gada 16. aprīlī — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-196/13)
   2013/C 207/16
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un D. Recchia)

      Atbildētāja: Itālijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu Eiropas Kopienu Tiesas 2007. gada 26. aprīļa spriedumu lietā C-135/05, kurā ir atzīts, ka Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti Direktīvas 75/442/EEK (1), kas grozīta ar Direktīvu 91/156/EEK (2), 4., 8. un 9. pantā, Padomes 1991. gada 12. decembra Direktīvas 91/689/EEK (3) par bīstamajiem atkritumiem 2. panta 1. punktā un Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK (4) par atkritumu poligoniem 14. panta a)-c) punktā, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar LESD 260. panta 1. punktu;

               —

               piespriest Itālijas Republikai samaksāt Komisijai kavējuma naudu par katru dienu EUR 256 819,2 apmērā sakarā ar sprieduma lietā C-135/05 novēlotu izpildi, sākot no dienas, kurā pasludināts spriedums šajā lietā, līdz dienai, kurā tiks izpildīts spriedums lietā C-135/05;

               —

               piespriest Itālijas Republikai samaksāt Komisijai naudas sodu, kura apmērs izriet no summas par katru dienu EUR 28 089,6 apmērā reizinājuma ar dienu skaitu, kurās pārkāpums turpinājās, no dienas, kurā pasludināts spriedums lietā C-135/05, līdz dienai, kurā pasludināts spriedums šajā lietā,

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Runājot par Direktīvas 75/442/EEK, kas grozīta ar Direktīvu 91/156/EEK, 4., 8. un 9. panta un Direktīvas 91/689/EEK par bīstamajiem atkritumiem 2. panta 1. punkta pārkāpumu, pamatojoties uz Itālijas iestāžu sniegto informāciju, Itālijas teritorijā pastāvot vēl gandrīz 218 nelikumīgi atkritumu poligoni, kas izvietoti visos Itālijas reģionos. Tādējādi to ļaunprātīgā rakstura dēļ 218 nelikumīgajos poligonos netiek ievērotas iepriekš norādītās tiesību normas.
   Runājot par Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem 14. panta a)-c) punkta pārkāpumu, pamatojoties uz Itālijas iestāžu sniegto informāciju, pastāvot vēl 5 poligoni, attiecībā uz kuriem neesot iesniegti vai apstiprināti darbības uzlabošanas plāni, un, neraugoties uz to, kompetentā iestāde, pārkāpjot iepriekš norādītajās tiesību normās paredzēto, tos neesot slēgusi.
   Ierosinātā sankcija (kavējuma nauda par katru dienu un naudas sods) esot samērīga ar pārkāpuma smagumu un ilgumu, ņemot vērā arī vajadzību nodrošināt sankcijas preventīvo iedarbību.

      (1)  Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīva 75/442/EEK par atkritumiem (OV L 194, 39. lpp.).

      (2)  Padomes 1991. gada 18. marta Direktīva 91/156/EEK, ar ko groza Direktīvu 75/442/EEK par atkritumiem (OV L 78, 32. lpp).

      (3)  Padomes 1991. gada 12. decembra Direktīva 91/689/EEK par bīstamajiem atkritumiem (OV L 377, 20. lpp.).

      (4)  Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīva 1999/31/EK par atkritumu poligoniem (OV L 182, 1. lpp.).


title: Lieta T-223/11: Prasība, kas celta 2011. gada 20. aprīlī — Siemens /Komisija

text:
               2.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/17

         Prasība, kas celta 2011. gada 20. aprīlī — Siemens/Komisija
   (Lieta T-223/11)
   2011/C 194/27
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Siemens AG (Minhene, Vācija) (pārstāvji — J. Risse, R. Harbst un H. Haller, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Atomenerģijas Kopiena, ko pārstāv Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               piespriest atbildētājai izmaksāt prasītājai zaudējumu atlīdzību EUR 16 114 147 apmērā, kam, sākot no 2011. gada 20. aprīļa pieskaitīti procenti ar likmi, kas ir par 8 % augstāka par Vācijā noteikto pamatlikmi, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājai pilnas kompensācijas apmērā advokāta honorārus un citas izmaksas, kas radušās šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu prasītāja apgalvo, ka atbilstoši ar atbildētāju noslēgtā līguma noteikumiem tai ir tiesības saņemt kompensāciju par papildu izmaksām.

               2)

               Ar otro pamatu prasītāja, pakārtoti, apgalvo, ka šāda kompensācija ir izmaksājama saskaņā ar Vācijas tiesībām, kas piemērojamas šim līgumam, it īpaši saskaņā ar Vācijas Civilkodeksa (BGB) 313. pantu.


title: Labojums Oficiālajā Vēstnesī publicētajā paziņojumā lietā T-161/17 (OV C 151, 15.5.2017.)

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/57

         Labojums Oficiālajā Vēstnesī publicētajā paziņojumā lietā T-161/17
   (
         “Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis” C 151, 2017. gada 15. maijs
      )
   (2017/C 231/74)
   Paziņojumu lietā T-161/17 Le Pen/Parlaments lasīt šādi:

      Prasība, kas celta 2017. gada 11. martā – Le Pen/Parlaments
      (Lieta T-161/17)
      (2017/C 151/49)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Marion Le Pen (Saint-Cloud, Francija) (pārstāvji – M. Ceccaldi un J.-P. Le Moigne, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasītāja prasījumi:

      Prasītāja prasījumi Vispārējā tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2017. gada 6. janvāra lēmumu, kas pieņemts, piemērojot Eiropas Parlamenta Prezidija 2008. gada 19. maija un 9. jūlija Lēmuma 2009/C 159/01 “par Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas noteikumiem”, ar grozījumiem, 33., 43., 62., 67. un 68. pantu, un kurā konstatēts prasītājas parāds EUR 41 554 apmērā par nepamatoti samaksātajām summām par parlamentāro palīdzību, pamatota šīs summas atgūšana un uzdots atbildīgajam kredītrīkotājām sadarbībā ar iestādes grāmatvedi to atgūt saskaņā ar īstenošanas noteikumu 68. pantu un Finanšu regulas 66., 78., 79. un 80. pantu;

                  —

                  atcelt 2017. gada 11. janvāra paziņojumu par parādu Nr. 2017-22, ar kuru prasītāja ir informēta, ka attiecībā uz viņu ir konstatēts EUR 41 554 parāds saskaņā ar ģenerālsekretāra 2017. gada 6. janvāra lēmumu par saistībā ar parlamentāro palīdzību nepamatoti samaksāto summu atgūšanu, piemērojot īstenošanas noteikumu 68. pantu un Finanšu regulas 78., 79. un 80. pantu;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā instancē;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam kā atlīdzināmos tiesāšanās izdevumus samaksāt Le Pen naudas summu EUR 50 000,00 apmērā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par trūkumiem, kas iespaido apstrīdēto aktu ārējo tiesiskumu. Šis pamats ir iedalīts piecās daļās.

                              —

                              Pirmajā daļā tiek apgalvots, ka saistībā ar deputātiem lēmumi finanšu jomā ietilpstot Eiropas Parlamenta Prezidija, nevis ģenerālsekretāra kompetences jomā.

                              —

                              Otrajā daļā tiek apgalvots, ka Eiropas Parlamenta Prezidijs pats nevarot grozīt savas kompetences veidu un apjomu. Ģenerālsekretārs neesot norādījis jelkādu pamatojumu par Parlamenta Prezidija priekšsēdētāja likumīgu deleģējumu, kas ģenerālsekretāram dotu tiesības pieņemt un paziņot apstrīdētos aktus par finanšu jautājumiem attiecībā uz deputātu.

                              —

                              Trešajā daļā tiek apgalvots, ka apstrīdētajos aktos neesot norādīts pietiekams pamatojums un ka tie esot patvaļīgi.

                              —

                              Ceturtajā daļā tiek apgalvots būtisku procedūras noteikumu pārkāpums.

                              —

                              Piektajā daļā tiek apgalvots, ka Eiropas Parlamenta Ģenerālsekretārs nav personīgi veicis lietas materiālu izskatīšanu.

                  2.

                  Otrais pamats ir par trūkumiem, kas iespaido apstrīdēto aktu iekšējo tiesiskumu. Šis pamats ir iedalīts sešās daļās.

                              —

                              Pirmajā daļā tiek apgalvots, ka ir aizskarti tiesiskās paļāvības un tiesiskās noteiktības principi.

                              —

                              Otrajā daļā tiek apgalvots, ka apstrīdētie akti nav pamatoti ar faktiem.

                              —

                              Trešajā daļā tiek apgalvots, ka apstrīdētajos aktos ir pieļauta pilnvaru nepareiza izmantošana.

                              —

                              Ceturtajā daļā tiek apgalvots, ka apstrīdētajos aktos ir pieļauta procedūras nepareiza izmantošana.

                              —

                              Piektajā daļā tiek apgalvots, ka apstrīdētie akti ir diskriminējoši un ka pastāv fumus persecutionis.

                              —

                              Sestajā daļā tiek apgalvots OLAF neatkarības trūkums.


title: Lieta T-317/15: Prasība, kas celta 2015. gada 18. jūnijā – Itālija/Komisija

text:
               3.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 254/21

         Prasība, kas celta 2015. gada 18. jūnijā – Itālija/Komisija
   (Lieta T-317/15)
   (2015/C 254/24)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji – P. Gentili, avvocato dello Stato, un G. Palmieri, pārstāvis)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt paziņojumu par konkursu EPSO/AD/302/15 – Administratori revīzijas jomā (AD 5);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Izvirzītie pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-17/15 Itālijas Republika/Komisija (OV C 81, 9.3.2015., 27. lpp.) izvirzītie.


title: Lieta T-112/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 12. jūlija spriedums — Hitachi u.c./Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Projektu, kas saistīti ar gāzes izolācijas slēgiekārtām, tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Tirgus sadale — Tiesības uz aizstāvību — Pārkāpuma pierādīšana — Vienots un turpināts pārkāpums — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums un ilgums — Preventīva iedarbība — Sadarbība)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/30

         Vispārējās tiesas 2011. gada 12. jūlija spriedums — Hitachi u.c./Komisija
   (Lieta T-112/07) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Projektu, kas saistīti ar gāzes izolācijas slēgiekārtām, tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Tirgus sadale - Tiesības uz aizstāvību - Pārkāpuma pierādīšana - Vienots un turpināts pārkāpums - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums un ilgums - Preventīva iedarbība - Sadarbība)
   2011/C 252/70
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Hitachi Ltd (Tokija, Japāna) Hitachi Europe Ltd (Maidenhead, Apvienotā Karaliste) un Japan AE Power Systems Corp. (Tokija) (pārstāvis(ji) — M. Reynolds, P. Mansfield un B. Roy, solicitors, D. Arts, advokāts, N. Green, QC, un S. Singla, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji F. Arbault, pēc tam X. Lewis, pēc tam P. Van Nuffel un J. Bourke, un visbeidzot P. Van Nuffel, N. Khan un F. Ronkes Agerbeek, pārstāvji, kuriem palīdz J. Holmes, barrister)

      Priekšmets

   Prasība, prioritāri, atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmumu C(2006) 6762, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.899 — Gāzes izolācijas slēgiekārtas) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītājām, un atcelt tām uzliktos naudas sodus, pakārtoti, atcelt minētā lēmuma 2. pantu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītājām, un, vēl pakārtotāk, atcelt vai samazināt prasītājām uzlikto naudas sodu summu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājas atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 129, 09.06.2007.


title: Lieta C-48/10: Prasība, kas celta 2010. gada 28. janvārī — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/24

         Prasība, kas celta 2010. gada 28. janvārī — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-48/10)
   2010/C 100/35
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — A. Alcover San Pedro)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka iestādes, izsniedzot atļaujas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Direktīvas 2008/1/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli (1) (turpmāk tekstā — “PINK direktīva”) 6. un 8. pantu vai pienācīgi pārskatot un vajadzības gadījumā atjauninot nosacījumus, rūpētos par to, lai vēlākais no 2007. gada 30. oktobra esošās iekārtas tiktu ekspluatētas atbilstoši tās 3., 7., 9., 10., 13. pantā, 14. panta a) un b) punktā un 15. panta 2. punktā noteiktajām prasībām, izņemot gadījumus, kad piemērojamas citas speciālās Kopienu tiesību normas, Spānijas Karaliste nav izpildījusi minētās direktīvas 5. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas 2008/1/EK 5. panta 1. punktā noteikts, ka termiņš, kurā bija jāizpilda pienākums pielāgot esošas iekārtas PINK direktīvas prasībām, izsniedzot integrētu vides atļauju, beidzās 2007. gada 30. oktobrī.
   Šajā datumā daudzas esošās iekārtas Spānijā joprojām darbojās bez minētās atļaujas. Lai arī kopš procedūras uzsākšanas par šo pārkāpumu vides atļauju izsniegšanas process ir paātrinājies, tomēr šis pārkāpums nav izbeigts nedz motivētajā atzinumā atvēlētajā termiņā, nedz — atbilstoši Komisijas rīcībā esošajām ziņām — līdz šim brīdim. Atbilstoši ziņām, ko valsts iestādes sniegušas atbildē uz motivēto atzinumu, dienā, kad beidzās direktīvas 5. panta 1. punktā paredzēto pienākumu izpildei tajā noteiktais termiņš, 533 esošās iekārtas joprojām darbojās bez obligātās PINK atļaujas.
   Šajos apstākļos ir skaidri redzams, ka Spānijas Karaliste joprojām nepilda minētajā tiesību normā paredzētos pienākumus.

      (1)  OV L 24, 8. lpp.


title: Lieta C-116/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 3. martā iesniedza Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburga) — Luksemburgas Lielhercogiste, Administration de l’enregistrement et des domaines/Pierre Feltgen (Bacino Charter Company SA bankrota procedūras administrators), Bacino Charter Company SA

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/33

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 3. martā iesniedza Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburga) — Luksemburgas Lielhercogiste, Administration de l’enregistrement et des domaines/Pierre Feltgen (Bacino Charter Company SA bankrota procedūras administrators), Bacino Charter Company SA

   (Lieta C-116/10)
   2010/C 113/52
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Luksemburgas Lielhercogiste, Administration de l'enregistrement et des domaines

      Atbildētāji: Pierre Feltgen (Bacino Charter Company SA bankrota procedūras administrators), Bacino Charter Company SA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai kuģa īpašnieka, kurš pret atlīdzību fizisku personu lietošanā nodod kuģi ar apkalpi, lai atļautu saviem klientiem ceļot atklātā jūrā, sniegtajiem pakalpojumiem var piešķirt atbrīvojumu saskaņā ar Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (1), 15. panta 5. punktu, ja šie pakalpojumi vienlaicīgi ir uzskatāmi par kuģa nomas pakalpojumu un par transporta pakalpojumu?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: lieta C-326/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 26. augustā iesniedza Industrias Químicas del Vallés, S.A, par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 28. jūnija spriedumu lietā T-158/03 Industrias Químicas del Vallés, S.A/Eiropas Kopienu Komisija

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/15

         Apelācija, ko 2005. gada 26. augustā iesniedza Industrias Químicas del Vallés, S.A, par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 28. jūnija spriedumu lietā T-158/03 Industrias Químicas del Vallés, S.A/Eiropas Kopienu Komisija
   (lieta C-326/05 P)
   (2005/C 271/29)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 26. augustā izskatīšanai ir iesniegta Industrias Químicas del Vallés, S.A apelācija pret Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 28. jūnija spriedumu lietā T-156/03 Industrias Químicas del Vallés, S.A. pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv K. Fernandezs Visjēns [C. Fernández Vicién] un I. Moreno-Tapja Rivasa [I. Moreno-Tapia Rivas] un H. Sabatērs Marotjas [J. Sabater Marotias], abogados.

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               apelāciju atzīt par pieņemamu un pamatotu;

               2)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2005. gada 28. jūnija spriedumu;

               3)

               apmierināt pirmajā instancē celto prasību par Komisijas 2003. gada 2. maija lēmuma 2003/308/EK (1) par metalaksila neietveršanu Padomes Direktīvas 91/414/EEK (2) I pielikumā;

               4)

               pakārtoti, nosūtīt lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai;

               5)

               jebkurā gadījumā piespriest Komisijai segt visus tiesāšanās izdevumus, kas radušies sakarā ar šo prāvu, prāvu Pirmās instances tiesā un, attiecīgajā gadījumā, arī, izdodot lēmumu par pagaidu pasākumiem.

         Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Pirmkārt, Industrias Químicas del Vallés, S.A. (IQV) uzskata, ka Pirmās instances tiesa (PIT), analizējot Komisijas juridisko atzinumu par jautājumu, kādas sekas ir tam, ka tiek atsaukts metalaksila izvērtēšanas process, kam bija tikai viens pieteicējs, kas iesniedza pilno dokumentāciju, ir sagrozījusi pierādījumus šajā procesā.

               2.

               Otrkārt, PIT ir pieļāvusi tiesību kļūdu, nenovērtējot IQV argumentu, tikai un vienīgi balstoties uz viena dokumenta izvilkumu, kuram IQV, kā tam piekrīt pati PIT, nekad nav bijusi piekļuve visa administratīvā procesa laikā.

               3.

               Treškārt, IQV norāda uz PIT pieļauto tiesību kļūdu, šajā lietā nepareizi interpretējot un piemērojot piesardzības un samērīguma principu, balstoties uz sabiedrības veselību, lai attaisnotu sākotnēji apstrīdēto Komisijas lēmumu.

               4.

               Ceturtkārt, IQV uzskata, ka PIT ir pieļāvusi tiesību kļūdu, interpretējot un piemērojot šai lietai atbilstošo noteikumu ietvaru, jo īpaši Direktīvas 91/414/EEK un Regulas (EEK) Nr. 3600/92 noteikumus par biokatalizatoru izvērtēšanu augu aizsardzības līdzekļos.. Jo īpaši PIT ir, pirmkārt, sajaukusi jēdzienus “pilnā dokumentācija” un “papildu informācija”, otrkārt, maldīgi secinājusi, ka, ja par vienu un to pašu līdzekli tiek iesniegti vairāki pieteikumi, tad katram no pieteicējiem ir jāiesniedz pilnā dokumentācija, un, treškārt, nepareizi novērtējusi ziņojumu iesniedzošās dalībvalsts lomu [procesa] stadijās pēc monogrāfijas izdošanas.

               5.

               Piektkārt, IQV norāda uz PIT pieļautu tiesību kļūdu, secinot, ka Komisija, noraidot termiņa pagarinājumu attiecībā uz metalaksila izvērtēšanu, nav pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā; PIT šajā sakarā ir izdarījusi kļūdainu pieņēmumu, un norādījusi pamatus, kas ir pretrunā ar termiņa pagarinājumiem, ko Komisija šajā lietā ir piešķīrusi.

               6.

               Sestkārt, IQV uzskata, ka PIT pamatojums ir pretrunīgs un pārspīlēts tiktāl, ciktāl tā ir noraidījusi vienu no IQV pamatiem, kurš balstās uz tādu lēmuma pamatojumu, kas nav ietverts apstrīdētajā lēmumā.

               7.

               Visbeidzot, IQV uzskata, ka PIT ir pārkāpusi procesuālās normas, ignorējot IQV rakstveida apsvērumus, ko tiesas sēdes ziņojumā sniedza tiesnesis-referents, spriedumā, nenorādot pamatojumu.

      (1)  OV L 113, 7.5.2003, 8. lpp.

      (2)  OV L 230, 19.8.1991, 1. lpp.


title: Lieta C-401/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 14. jūnija spriedumu lietā T-396/09 Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht /Komisija 2012. gada 3. septembrī iesniedza Eiropas Savienības Padome

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/25

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 14. jūnija spriedumu lietā T-396/09 Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht/Komisija 2012. gada 3. septembrī iesniedza Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-401/12 P)
   2013/C 9/42
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Moore un K. Michoel)

      Pārējie lietas dalībnieki: Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht, Eiropas Komisija, Nīderlandes Karaliste un Eiropas Parlaments

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 14. jūnija spriedumu lietā T-396/09;

               —

               pilnībā noraidīt prasītāju pirmajā instancē celto prasību;

               —

               piespriest prasītājām pirmajā instancē solidāri atlīdzināt Padomes tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Padome uzskata, ka Vispārējās tiesas spriedumā iepriekš minētajā lietā ir pieļautas divas kļūdas tiesību piemērošanā. Vispārējā tiesa neesot pareizi interpretējusi un piemērojusi tā saukto “Nakajima” (1) un “Fediol” (2) judikatūru. Līdz ar to Vispārējā tiesa kļūdaini esot nolēmusi, ka Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (3) tiesiskums var tikt pārbaudīts, ņemot vērā Orhūsas Konvenciju (4) par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem.
   Turpinājumā Padome ir norādījusi, ka likumdevēja izdarītā izvēle Regulā Nr. 1367/2006 katrā ziņā pilnībā ir saderīga ar Orhūsas Konvenciju. Šajā ziņā Vispārējās tiesas sniegtā Orhūsas Konvencijas 9. panta 3. punkta interpretācija neesot pareiza, jo Vispārējā tiesa nav ievērojusi šīs konvencijas līgumslēdzējām pusēm piešķirto rīcības brīvību.
   Tādējādi Padome lūdz Tiesu atcelt Vispārējās tiesas spriedumu iepriekš minētajā lietā un šajā lietā taisīt galīgo spriedumu, pilnībā noraidot prasītāju pirmajā instancē celto prasību.

      (1)  Tiesas 1991. gada 7. maija spriedums lietā C-69/89 Nakajima/Padome (Recueil, I-2069. lpp.).

      (2)  Tiesas 1989. gada 22. jūnija spriedums lietā 70/87 Fediol/Komisija (Recueil, 1781. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 264, 13. lpp.).

      (4)  1998. gada 25. jūnija Orhūsas Konvencija par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, kas apstiprināta ar Padomes 2005. gada 17. februāra Lēmumu 2005/370/EK (OV L 124, 1. lpp.).


title: Lieta C-471/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2009. gada 9. septembra spriedumu apvienotajās lietās no T-227/01 līdz T-229/01 un T-265/01, T-266/01 un T-270/01 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava un Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco u.c./Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 26. novembrī iesniegusi Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2009. gada 9. septembra spriedumu apvienotajās lietās no T-227/01 līdz T-229/01 un T-265/01, T-266/01 un T-270/01 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava un Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco u.c./Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 26. novembrī iesniegusi Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya

   (Lieta C-471/09 P)
   2010/C 37/13
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (pārstāvji — I. Sáenz-Cortabarría Fernández un M. Morales Isasi, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Eiropas Kopienu Komisija un Comunidad Autónoma de la Rioja

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt šo apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               apmierināt pirmajā instancē celto prasību, konkrēti, pakārtoto lūgumu atcelt apstrīdētā lēmuma 3. pantu;

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai un vajadzības gadījumā noteikt tai pienākumu veikt atteikto pierādījumu iegūšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt gan pirmajā, gan apelācijas instancē radušos tiesāšanās izdevumus un Comunidad Autónoma de la Rioja, personai, kas iestājusies lietā, — atlīdzināt pirmajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT uzskatot, ka konkrētajā gadījumā nav izņēmuma apstākļu, kas pamatotu tiesisko paļāvību jautājumā par strīdīgā nodokļu pasākuma likumību, kura savukārt saskaņā ar Regulas Nr. 659/1999 (1) 14. panta 1. punktu saistībā ar tiesiskās paļāvības aizsardzības principu liedz izdot rīkojumu par atbalsta atgūšanu. Strīda priekšmeta sagrozīšana pirmajā instancē un pušu sacīkstes principa pārkāpums. Judikatūras par pienākumu norādīt pamatojumu pārkāpums. Kļūda tiesību piemērošanā, jo, neievērodama lietas materiālos esošo dokumentu būtisko saturu, PIT nav ņēmusi vērā procesuālās normas par pierādījumu vērtēšanu.
               Ne strīdīgā nodokļu pasākuma formālā atšķirība no pasākuma, par kuru bija Lēmums 93/337 (2), ne apstāklis, ka Komisija būtu varējusi selektivitātes kritēriju pamatot ar citiem aspektiem, nevis tikai Lēmumā 93/337 īpaši norādīto, ne Lēmumā 93/337 rodamā nesaderības atzīšana nav juridiski pietiekami iemesli, lai PIT nekonstatētu tāda izņēmuma apstākļa esamību, kurš pats par sevi vai apvienojumā ar citiem šajā lietā esošajiem apstākļiem liedz Komisijai izdot rīkojumu par apstrīdētajā lēmumā minētā atbalsta atgūšanu.
               Nodokļu metodes un priekšrocību apmēra dēļ uzskatīdama, ka apvienotajās lietās no T-30/01 līdz T-32/01 un no T-86/02 līdz T-88/02 apstrīdētie pasākumi nav analoģiski strīdīgajam nodokļu pasākumam, PIT ir sagrozījusi lietas dalībnieku strīda būtību, nav ņēmusi vērā pušu sacīkstes principu un turklāt acīmredzami pārkāpusi noteiktu judikatūru par pienākumu norādīt pamatojumu.
               PIT ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatīdama, ka Komisijas nostāja jautājumā par 1993. gada atbrīvojumu no nodokļa un/vai nodokļu atlaidi — kā izriet no lietas materiālos esošajiem dokumentiem, kurus PIT, pārkāpjot procesuālās normas, nav izvērtējusi — nav izņēmuma apstāklis, kas būtu varējis pamatot kādu tiesisko paļāvību jautājumā par strīdīgā nodokļu pasākuma likumību, kura saskaņā ar Regulas Nr. 659/1999 14. panta 1. punktu liegtu atbalstu atgūt tāpēc, ka tas būtu pretrunā tiesiskās paļāvības aizsardzības principam.

               2.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT neievērojot Regulas Nr. 659/1999 14. panta 1. punktu saistībā ar samērīguma principu, kurš aizliedz izdot rīkojumu par reģionālā atbalsta maksimālo robežu nepārsniedzoša ieguldījumu atbalsta atgūšanu.
               PIT ir pārkāpusi vispārējo samērīguma principu, neuzskatot, ka šo principu ir pārkāpusi Komisija, pieprasīdama atgūt visas summas, kas piešķirtas kā nodokļu atlaide 45 % apmērā no ieguldījumiem, nevis tikai tās, kuras pārsniedz Basku Zemes reģionālā atbalsta maksimālo robežu.

               3.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT neievērojot procesuālās normas pierādījumu iegūšanas jautājumā un nolemjot neveikt prasītājas lūgtās pierādījumu iegūšanas darbības attiecībā uz noteiktu tādu Komisijas dokumentu uzrādīšanu, kuri, ievērojot argumentus, ko PIT izmantoja, lai noraidītu prasītājas prasību, ir būtiski tās interešu aizstāvībai. Tiesību uz taisnīgu lietas izskatīšanu, pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principa un tiesību uz aizstāvību pārkāpums.
               PIT, neveikdama lūgto pierādījumu iegūšanu, ir pārkāpusi prasītājas pamattiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu, jo atteicās iegūt prasītājai būtiskus pierādījumus, šādi aizskarot tās tiesības uz aizstāvību, ņemot vērā, ka tās prasījums tika noraidīts ar argumentu, ka tā nebija pierādījusi tieši tos apstākļus, kurus tā vēlējās apliecināt ar neiegūtajiem pierādījumiem: ja ne Komisijas skaidri izklāstīto noraidošo galīgo nostāju attiecībā uz 1994. gada sūdzību par 1993. gada nodokļu tiesību normām (tostarp nodokļu atlaidi), kuras ir strīdīgajam pasākumam būtībā identiski pasākumi, tad vismaz Komisijas attieksmi, kas esot izņēmuma apstāklis, jo šāda rīcība esot radījusi tiesisku paļāvību par 1993. gada nodokļu pasākumu likumību, kā dēļ tika īstenots strīdīgais nodokļu pasākums.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1993. gada 10. maija Lēmums 93/337 par nodokļu atbalsta sistēmu ieguldījumiem Basku Zemē (OV L 134, 25. lpp.).


title: Lieta C-206/08: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums (Thüringer Oberlandesgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Wasser- und Abwasserzweckverband Gotha und Landkreisgemeinden (WAZV Gotha)/Eurawasser Aufbereitungs- und Entsorgungsgesellschaft mbH (Publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs — Dzeramā ūdens apgādes un notekūdeņu attīrīšanas sabiedriskie pakalpojumi — Pakalpojumu koncesija — Jēdziens — Ar attiecīgo pakalpojumu saistītā uzņēmējdarbības riska novirzīšana uz līgumslēdzēju)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/20

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums (Thüringer Oberlandesgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Wasser- und Abwasserzweckverband Gotha und Landkreisgemeinden (WAZV Gotha)/Eurawasser Aufbereitungs- und Entsorgungsgesellschaft mbH
   (lieta C-206/08) (1)

   (Publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs - Dzeramā ūdens apgādes un notekūdeņu attīrīšanas sabiedriskie pakalpojumi - Pakalpojumu koncesija - Jēdziens - Ar attiecīgo pakalpojumu saistītā uzņēmējdarbības riska novirzīšana uz līgumslēdzēju)
   2009/C 267/34
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Thüringer Oberlandesgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja:
      Wasser- und Abwasserzweckverband Gotha und Landkreisgemeinden (WAZV Gotha)

      Atbildētāja:
      Eurawasser Aufbereitungs- und Entsorgungsgesellschaft mbH

      Piedaloties:
      Stadtwirtschaft Gotha GmbH, Wasserverband Lausitz Betriebsführungs GmbH (WAL)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Thüringer Oberlandesgericht — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs (OV L 134, 1. lpp.), 1. panta 2. punkta a) un d) apakšpunkta un 3. punkta b) apakšpunkta interpretācija — Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiska pakalpojuma koncesijas veidā par pakalpojumu sniegšanu dzeramā ūdens ražošanas, transportēšanas un piegādes jomā, kā arī notekūdeņu novadīšanas un attīrīšanas jomā — Pakalpojumu publiska iepirkuma līguma un publisku pakalpojumu koncesijas nošķiršanas kritēriji

      Rezolutīvā daļa:

   Fakts, ka pakalpojumu līguma ietvaros līgumslēdzēja iestāde tieši neatlīdzina līgumslēdzēju pusei, kurai ir tiesības saņemt atlīdzību no trešām personām, ir pietiekams, lai šādu līgumu kvalificētu kā “pakalpojumu koncesiju” Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, 1. panta 3. punkta b) apakšpunkta nozīmē, ar nosacījumu, ka līgumslēdzēja puse uzņemas visu vai vismaz lielāko līgumslēdzējas iestādes ar pakalpojuma izmantošanu saistītā riska daļu, pat ja šis risks jau sākotnēji ir visai ierobežots pakalpojuma sniegšanas kārtību reglamentējošo publisko tiesību noteikumu dēļ.

      (1)  OV C 247, 27.09.2008.


title: Lieta T-113/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 21. janvāra spriedums — Bial-Portela /ITSB — Probiotical ( “PROBIAL” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “PROBIAL” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts, starptautiskas, Kopienas vārdiskas un grafiskas preču zīmes, nosaukums, firma un firmas zīme “Bial” — Relatīvi atteikuma pamati — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 4. un 5. punkts)

text:
               1.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/8

         Vispārējās tiesas 2014. gada 21. janvāra spriedums — Bial-Portela/ITSB — Probiotical (“PROBIAL”)
   (Lieta T-113/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “PROBIAL” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts, starptautiskas, Kopienas vārdiskas un grafiskas preču zīmes, nosaukums, firma un firmas zīme “Bial” - Relatīvi atteikuma pamati - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 4. un 5. punkts)
   2014/C 61/13
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bial-Portela & Ca
      , SA (São Mamede do Coronado, Portugāle) (pārstāvji — B. Braga da Cruz un J. Pimenta, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Probiotical SpA (Novara, Itālija) (pārstāvis — I. Kuschel, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 20. decembra lēmumu lietā R 1925/2010-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Portela & Ca, SA un Probiotical SpA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bial-Portela & Ca, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 165, 9.6.2012.


title: Lieta C-502/10: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 18. oktobra spriedums ( Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Justitie/Mangat Singh (Direktīva 2003/109/EK — Tādu trešo valstu valstspiederīgo statuss, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji — Piemērošanas joma — 3. panta 2. punkta e) apakšpunkts — Uzturēšanās, kuras pamatā ir formāli ierobežota uzturēšanās atļauja)

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/4

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 18. oktobra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Justitie/Mangat Singh

   (Lieta C-502/10) (1)

   (Direktīva 2003/109/EK - Tādu trešo valstu valstspiederīgo statuss, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji - Piemērošanas joma - 3. panta 2. punkta e) apakšpunkts - Uzturēšanās, kuras pamatā ir formāli ierobežota uzturēšanās atļauja)
   2012/C 379/06
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Staatssecretaris van Justitie

      Atbildētājs: Mangat Singh

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Raad van State — Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvas 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (OV 2004, L 16, 44. lpp.), 3. panta 2. punkta e) apakšpunkta interpretācija — Jēdziens “formāli ierobežota uzturēšanās atļauja” — Uzturēšanās atļauja, kura nedod iespēju saņemt pastāvīgās uzturēšanās atļauju, bet kuru var atjaunot neierobežotu skaitu reižu

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvas 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji, 3. panta 2. punkta e) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka jēdziens “formāli ierobežota uzturēšanās atļauja” neietver termiņuzturēšanās atļauju, kura tiek piešķirta konkrētai personu grupai un kuras termiņu var pagarināt neierobežoti, tomēr nesniedzot izredzes iegūt pastāvīgas uzturēšanās atļauju, ja šis formālais ierobežojums trešās valsts pilsoni nekavē apmesties ilgstoši valstī, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Lieta C-320/06: Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/26

         Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti
   (Lieta C-320/06)
   (2006/C 212/45)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Enegren un G. Rozet)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 11. marta Direktīvu 2002/14/EK, ar ko izveido vispārēju sistēmu darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Eiropas Kopienā (1), vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs Direktīvas 11. pants;

               —

               piespriest Beļģijas Karaliste atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2002/14/EK transponēšanai beidzās 2005. gada 23. martā.

      (1)  OV L 80, 29. lpp.


title: Lieta C-479/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 23. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-20/08 un T-21/08 Evets Corp. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2009. gada 26. novembrī iesniegusi Evets Corp.

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/39

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 23. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-20/08 un T-21/08 Evets Corp./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2009. gada 26. novembrī iesniegusi Evets Corp.

   (Lieta C-479/09 P)
   2010/C 24/69
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Evets Corp. (pārstāvis — S. Ryan, solicitor)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas spriedumu;

               —

               atzīt, ka lūgums par restitutio in integrum tika iesniegts Regulas Nr. 40/94 (1) 78. panta 2. punktā paredzētajā termiņā;

               —

               nodot lietas atpakaļ Pirmās instances tiesai, lai tā savukārt varētu nodot lietas Apelāciju padomei, lai Apelāciju padome lemtu pēc būtības par jautājumu, vai [apelācijas sūdzības iesniedzēja] bija rīkojusies ar pienācīgu rūpību, lai pagarinātu attiecīgās preču zīmes;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Tiesā un Pirmās instances tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Šī apelācijas sūdzība ir saistīta ar lūgumu parrestitutio in integrum atbilstoši Regulas (EK) Nr. 40/94 (Kopienas preču zīmes regula) 78. panta 2. punktam. Attiecīgās preču zīmes darbības termiņš beidzās sakarā ar pagarināšanas nodevu nesamaksu.

               2)

               Preču zīmes īpašnieks bija uzdevis trešai personai maksāt pagarināšanas nodevas. Tomēr nejaušās kļūdas dēļ pagarināšanas nodevas netika samaksātas laikus.

               3)

               ITSB paziņoja par izslēgšanu no reģistra juridiskajam preču zīmes īpašnieka pārstāvim, kas nebija trešā persona, kurai būtu uzdots maksāt pagarināšanas nodevas. Pārstāvis pārsūtīja šos paziņojumus preču zīmes īpašniekam, kas tos saņēma pēc dažām dienām.

               4)

               Vēlāk preču zīmes īpašnieks iesniedza lūgumu parrestitutio in integrum atbilstoši Regulas Nr. 40/94 78. panta 2. punktam. Šis lūgums tika iesniegts mazāk nekā divus mēnešus pēc tam, kad pats preču zīmes īpašnieks bija saņēmis paziņojumus par izslēgšanu no reģistra, bet vairāk nekā divus mēnešus pēc tam, kad tos bija saņēmis tā juridiskais pārstāvis.

               5)

               Regulas Nr. 40/94 78. panta 2. punktā ir noteikts, ka lūgums ir jāiesniedz rakstveidā divu mēnešu laikā pēc brīža, kad ir novērsts šķērslis termiņa ievērošanai. Šajā apelācijas sūdzībā izskatāmais jautājums ir saistīts ar šā termiņa sākuma noteikšanu.

               6)

               Preču zīmes īpašnieks apgalvo, ka ir jāņem vērā datums, kurā tas saņēma paziņojumu. Tas pats ir uzņēmies atbildību, izmantojot trešās personas palīdzību, maksāt pagarināšanas nodevas. Tas uzzināja par kļūdu un tam radās iespēja novērst šķērsli tikai tad, kad tas faktiski saņēma šo paziņojumu.

               7)

               Tomēr Pirmās instances tiesa ir piekritusi ITSB nostājai, saskaņā ar kuru ir jāņem vērā datums, kurā juridiskais preču zīmes īpašnieka pārstāvis saņēma paziņojumu, ko tam bija nosūtījis ITSB. ITSB pamatojas uz Regulas Nr. 2868/95 (2) 77. noteikumu, kura ir paredzēts, ka “jebkurai izziņošanai vai citam paziņojumam, ko Birojs adresē pienācīgi pilnvarotam pārstāvim, ir tādas pašas sekas, it kā tas būtu adresēts pārstāvētajai personai”.

               8)

               Preču zīmes īpašnieks šīs apelācijas sūdzības ietvaros apgalvo, ka:

                           i)

                           Regulas Nr. 2868/95 77. noteikumā paredzētās fikcijas mērķis ir ļaut uzskatīt, ka ITSB izpilda savus paziņošanas pienākumus tad, kad tas nosūta puses pārstāvim paziņojumu, kas saistīts ar jautājumiem, attiecībā uz kuriem šim pārstāvim ir pilnvaras rīkoties. ITSB tātad nav nekāda cita pienākuma. Tomēr tas nav elements, kuram būtu nozīme šajā lietā.

                           ii)

                           Attiecībā uz nodevas par pagarināšanu samaksas termiņiem — “šķērslis” termiņa ievērošanai tiek novērsts tad, kad preču zīmes īpašnieks pats un/vai persona, kurai tas konkrēti uzticējis maksāt nodevu, faktiski uzzina par nejaušu nesamaksu. Jebkāds cits secinājums liegtu šai normai jēgu: it īpaši profesionālais pārstāvis vienmēr zinās un tiks uzskatīts par tādu, kas zina attiecīgus termiņus, un tādējādi parasti katrā ziņā nav nozīmes tam, ka ITSB nosūta tam paziņojumu.

                           iii)

                           Pagarināšanas nodevas maksāšana ir vienkārša finansiālā operācija, kurai nav nepieciešams tikt juridiski pārstāvētam. Tātad puse var maksāt nodevu pati vai uzticēt to jebkurai citai personai. Ja puses “pārstāvim” — kas rīkojās puses vārdā procesā Birojā — nav uzlikts arī pienākums maksāt pagarināšanas nodevas, tad paziņojumam par nesamaksu, kas adresēts šim pārstāvim, nav nozīmes, tas nav paziņojums pusei un to nevar par tādu uzskatīt. Minētajam pārstāvim nav juridiska pienākuma rīkoties pēc šāda paziņojuma saņemšanas (lai gan tas var to pārsūtīt savam klientam profesionālās ētikas apsvērumu dēļ).

                           iv)

                           Tādos faktiskos apstākļos kā šajā lietā pārstāvis, kas izraudzīts citiem mērķiem, nav “pienācīgi pilnvarots pārstāvis” pagarināšanas nodevas samaksas mērķiem. Tātad tam adresētais paziņojums neatbilst 77. noteikumam un nepadara tajā minēto fikciju par piemērojamu.

                           v)

                           Kopsavilkumā — ir jāņem vērā persona, kas ir atbildīga par attiecīgās rīcības īstenošanu. Tikai tad, kad šai personai kļūst zināms par termiņa neievērošanu, sākas termiņš lūguma iesniegšanai.

                           vi)

                           Lai gan Konvencijas par Eiropas patentu piešķiršanu noteikumi nav obligāti saistoši Kopienu tiesībās, tiem ir jābūt ļoti pārliecinošiem. Gadījumos, kad pastāv Eiropas Patentu biroja judikatūra attiecībā uz normu ar identisku formulējumu, būtu ļoti ieteicams to interpretēt tādā pašā veidā. Ja tiek sniegta atšķirīga interpretācija, tad vienai no interpretācijām ir jābūt kļūdainai. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka EPB paralēlie lēmumi ir pareizi — tāpat kā to pamatojums.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Regulu Nr. 40/94 (OV L 303, 1. lpp.).


title: lieta C-70/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 10. februārī iesniedza Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu (Portugāle) – Agrocaramulo – Empreendimentos Agropecuários do Caramulo SA/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 10. februārī iesniedza Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu (Portugāle) – Agrocaramulo – Empreendimentos Agropecuários do Caramulo SA/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)
   (lieta C-70/14)
   2014/C 135/27
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Agrocaramulo – Empreendimentos Agropecuários do Caramulo SA

      Atbildētājs: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)

      Prejudiciālais jautājums

   Vai, ievērojot, ka Ministério da Agricultura, do Desenvolvimento Rural e das Pescas [Lauksaimniecības, lauku attīstības un zivsaimniecības ministrija] un IFAP – Instituto de Financiamento de Agricultura e Pescas, IP [Lauksaimniecības un zivsaimniecības finansēšanas valsts institūts] uzskata, ka “uz eksporta kompensācijām var pretendēt tikai saistībā ar produktiem, kas atbilst vai nu:

               —

               eksporta kompensāciju nomenklatūras kodam 0207 12 10 9900, kurā klasificējami tā saucamie “70 % cāļi”, bez pilnībā pārkaulotiem krūšukaula galiem, augšstilbiem un lielajiem lielakauliem, vai

               —

               eksporta kompensāciju nomenklatūras kodam 0207 12 90 9190, kam atbilst tā saucamie “65 % cāļi”, bez pilnībā pārkaulotiem krūšukaula galiem, augšstilbiem un lielajiem lielakauliem”, un ievērojot, ka uzņēmums faktiski eksportējis kaujamās dējējvistas (dējējvistas, kas ir nokautas dēšanas perioda beigās, kad to skelets ir pilnībā pārkaulojies), produkts “kaujamās dējējvistas” atbilst vai neatbilst I pielikumā Regulai (EEK) Nr. 3846/87 (1), kurā grozījumi izdarīti attiecīgi ar Komisijas 2002. gada 13. decembra Regulu (EK) Nr. 2319/2002 (2), Komisijas 2003. gada 5. decembra Regulu Nr. 2180/2003 (3), Komisijas 2004. gada 10. decembra Regulu Nr. 2199/2004 (4) un Komisijas 2005. gada 15. decembra Regulu Nr. 2091/2005 (5), ar kurām attiecīgi 2003., 2004., 2005. un 2006. gadam publicē lauksaimniecības produktu nomenklatūru eksporta kompensācijām, esošajam produktu kodu “0207 12 10 9900” un “0207 12 90 9190” preču aprakstam “citi”?

      (1)  Komisijas 1987. gada 17. decembra Regula (EEK) Nr. 3846/87, ar ko izveido lauksaimniecības produktu nomenklatūru eksporta kompensācijām (OV L 366, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 3. nod., 7. sēj., 325. lpp).

      (2)  OV L 325, 35. lpp.

      (3)  OV L 335, 1. lpp.

      (4)  OV L 380, 1. lpp.

      (5)  OV L 343, 1. lpp.


title: Lieta T-733/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 17. jūlija rīkojums – European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki/Parlaments

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/51

         Vispārējās tiesas 2015. gada 17. jūlija rīkojums – European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki/Parlaments
   (Lieta T-733/14) (1)

   (2015/C 320/70)
   Tiesvedības valoda – grieķu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 16, 19.1.2015.


title: Lieta C-171/09: Prasība, kas celta 2009. gada 13. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/30

         Prasība, kas celta 2009. gada 13. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (lieta C-171/09)
   2009/C 153/58
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Peere un P. Dejmek)

      Atbildētāja: Francijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2006. gada 1. augusta Direktīvas 2006/70/EK, ar ko nosaka īstenošanas pasākumus Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2005/60/EK attiecībā uz “politiski ietekmējamas personas” definīciju un tehniskajiem kritērijiem vienkāršotām klienta uzticamības pārbaudes procedūrām un atbrīvojumam sakarā ar finanšu darbību, kuru veic reti vai ļoti ierobežotos apjomos (1), prasības, vai katrā ziņā tos nedarot zināmus Komisijai, Francijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas 2006/70/EK transponēšanai valsts tiesībās noteiktais termiņš beidzās 2007. gada 15. decembrī. Taču prasības celšanas dienā atbildētāja joprojām nav veikusi visus direktīvas transponēšanai vajadzīgos pasākumus vai katrā ziņā nav tos darījusi zināmus Komisijai.

      (1)  OV L 214, 29. lpp.


title: Lieta T-523/08: Prasība, kas celta 2008. gada 1. decembrī — Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat /ITSB — Mary Quant Cosmetics Japan ( AGATHA RUIZ DE LA PRADA )

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/46

         Prasība, kas celta 2008. gada 1. decembrī — Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat/ITSB — Mary Quant Cosmetics Japan (“AGATHA RUIZ DE LA PRADA”)
   (Lieta T-523/08)
   (2009/C 32/88)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat, Madride (Spānija) (pārstāvis — R. Bercovitz Álvarez, abogado)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Mary Quant Cosmetics Japan Ltd, Tokija (Japāna)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 3. punktu un aizstāt tos ar jaunu lēmumu, ar kuru tiktu reģistrēta Kopienas preču zīme Nr. 3.291.234 attiecībā uz visām precēm, kas ietilpst Nomenklatūras 3. klasē (ietverot preces “Ziepes, parfimērijas izstrādājumi, ēteriskās eļļas, kosmētikas izstrādājumi, matu losjoni”) un piespriest MARY QUANT Cosmetics Japan Ltd. atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies iebildumu procesā;

               —

               piespriest atbildētājam un ikvienai personai, kas iestājusies lietā, vai personai, kas ir juridiski pārstāvēta, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kurā attēlots rozā krāsas zieds ar dzeltenu vidu, kurš atrodas uz gaiši zaļas pamatnes ar vārdisko elementu “AGATHA RUIZ DE LA PRADA” (reģistrācijas pieteikums Nr. 3.291.234) attiecībā uz precēm, kas tostarp ietilpst 3., 5., 14. un 21. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: MARY QUANT Cosmetics Japan Ltd

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiska preču zīme, kurā attēlots melns zieds ar šādas pat krāsas centrālo daļu ar ārējo malu baltā krāsā — Lielbritānijas preču zīmes attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē, un Kopienas preču zīme attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 21. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt daļā

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana.


title: Tiesas rīkojums (piektā palāta) 2004. gada 1. oktobrī lietā C-480/03 (Cour d'arbitrage lūgums sniegt prejudiciālu nolemumu) Hugo Clerens, b.v.b.a. Valkeniersgilde pret Valonijas valdību un Ministru padomi (Reglamenta 104. panta 3. punkts — Direktīva 79/409/EEK — Savvaļas putnu aizsardzība — Gūstā dzimušas un uzaugušas sugas)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/22

      TIESAS RĪKOJUMS

   (piektā palāta)
   2004. gada 1. oktobrī
   lietā C-480/03 (Cour d'arbitrage lūgums sniegt prejudiciālu nolemumu) Hugo Clerens, b.v.b.a. Valkeniersgilde pret Valonijas valdību un Ministru padomi (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkts - Direktīva 79/409/EEK - Savvaļas putnu aizsardzība - Gūstā dzimušas un uzaugušas sugas)
   (2005/C 6/43)
   tiesvedības valoda - franču un holandiešu
   Lietā C-480/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, kas izteikts ar Cour d'arbitrage (Beļģija) 2003. gada 29. oktobra spriedumu, ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2003. gada 18. novembrī, attiecīgajā procesā Hugo Clerens, b.v.b.a. Valkeniersgilde un Valonijas valdība un Ministru padome, Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. Gulmann, tiesnese R. Silva de Lapuerta (referente) un tiesnesis J. Makarczyk, ģenerāladvokāte J. Kokott, sekretārs R. Grass, 2004. gada 1. oktobrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīva 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību ir jāinterpretē tādējādi, ka tā netiek piemērota gūstā dzimušiem un uzaugušiem eksemplāriem un tādēļ saskaņā ar Kopienas tiesību pašreizējo stāvokli šis jautājums ietilpst Dalībvalstu reglamentācijas jomā, ievērojot EKL 28. – 30. panta noteikumus.

      (1)  OV C 35, 7.2.2004.


title: Lieta T-321/09: Prasība, kas celta 2009. gada 14. augustā — skytron energy/ITSB ( arraybox )

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/68

         Prasība, kas celta 2009. gada 14. augustā — skytron energy/ITSB (“arraybox”)
   (lieta T-321/09)
   2009/C 267/123
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      skytron energy GmbH & Co. KG, Berlīne (Vācija) (pārstāvis — H.-J. Omsels, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 4. jūnija lēmumu lietā R 1680/2008-1;

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Iekšējā tirgus saskaņošanas birojā;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “arraybox” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 37., 38. un 42. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 6 710 479)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktais apzīmējums neesot aprakstošs un tam piemītot nepieciešamā atšķirtspēja

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-395/11 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 30. septembra rīkojums — Elti /Eiropas Savienības delegācija Melnkalnē (Pagaidu noregulējums — Publiskie iepirkumi — Konkursa procedūra — Piedāvājuma noraidījums — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Formas prasību neievērošana — Nepieņemamība)

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/34

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 30. septembra rīkojums — Elti/Eiropas Savienības delegācija Melnkalnē
   (Lieta T-395/11 R)
   (Pagaidu noregulējums - Publiskie iepirkumi - Konkursa procedūra - Piedāvājuma noraidījums - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Formas prasību neievērošana - Nepieņemamība)
   2011/C 347/62
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Elti d.o.o. (Gornja Radgona, Slovēnija) (pārstāvis — N. Zidar Klemenčič, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības delegācija Melnkalnē (pārstāvji — sākotnēji N. Bertolini, vēlāk J. Stuyck un A.-M. Vandromme, avocats)

      Priekšmets

   Prasība apturēt Eiropas Savienības delegācijas Maltā 2011. gada 21. marta lēmuma, ar kuru tiek noraidīts prasītāja iesniegtais piedāvājums publiskas konkursa procedūras EuropaAid/129435/C/SUP/ME–NP ietvaros, un kurā ir informācija, ka līguma slēgšanas tiesības tiek piešķirtas citam pretendentam, piemērošanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējumu;

               2)

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.


title: Lieta F-92/06: Civildienesta tiesas 2007. gada 25. maija rīkojums — Antas /Padome

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/45

         Civildienesta tiesas 2007. gada 25. maija rīkojums — Antas/Padome
   (Lieta F-92/06) (1)

   (2007/C 155/84)

      Tiesvedības valoda — franču

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra pēc izlīguma panākšanas.

      (1)  OV C 237, 30.9.2006., 21. lpp.


title: Lieta C-158/15: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 9. jūnija spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ NV/Bestuur van de Nederlandse Emissieautoriteit Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gaisa piesārņojums — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma — Direktīva 2003/87/EK — Jēdziens “iekārta” — Kurināmā glabātuves iekļaušana — Regula (ES) Nr. 601/2012 — Jēdziens “kurināmais, kas eksportēts no iekārtas”

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/14

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 9. jūnija spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ NV/Bestuur van de Nederlandse Emissieautoriteit

   (Lieta C-158/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Gaisa piesārņojums - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Direktīva 2003/87/EK - Jēdziens “iekārta” - Kurināmā glabātuves iekļaušana - Regula (ES) Nr. 601/2012 - Jēdziens “kurināmais, kas eksportēts no iekārtas”)
   (2016/C 296/19)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ NV

      Atbildētāja: Bestuur van de Nederlandse Emissieautoriteit

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tāda ar akmeņoglēm darbināmā termoelektrostacijā izmantojama kurināmā glabātuve, kas aplūkota pamatlietā un ko aprakstījusi iesniedzējtiesa, ir daļa no “iekārtas” Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvā 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Lēmumu Nr. 1359/2013/ES, 3. panta e) punkta izpratnē;

               2)

               Komisijas 2012. gada 21. jūnija Regulas (ES) Nr. 601/2012 par siltumnīcefekta gāzu emisiju monitoringu un ziņošanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2014. gada 4. marta Regulu (ES) Nr. 206/2014, 27. panta 2. punkta pirmā daļa ir interpretējama tādējādi, ka akmeņogļu zudumi, kas rodas to dabīgā pašsadegšanas procesa rezultātā, kamēr tās atrodas glabātuvē, kura ietilpst iekārtā Direktīvas 2003/87 3. panta e) punkta izpratnē, nav uzskatāmi par akmeņoglēm, kas no šīs iekārtas ir eksportētas.

      (1)  OV C C205, 22.6.2015.


title: Lieta T-39/11: Prasība, kas celta 2011. gada 24. janvārī — Cargolux Airlines /Komisija

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/26

         Prasība, kas celta 2011. gada 24. janvārī — Cargolux Airlines/Komisija
   (Lieta T-39/11)
   2011/C 80/51
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cargolux Airlines International SA (Sandweiler, Luksemburga) (pārstāvji — J. Joshua, Barrister, un G. Goeteyn, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 1.-4. punktu pilnībā vai daļēji, tiktāl, ciktāl, tie attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt prasītājai 5. punktā uzlikto naudas sodu;

               —

               pakārtoti — ievērojami samazināt naudas sodu atbilstoši Vispārējās tiesas neierobežotajai kompetencei;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 9. novembra Lēmumu C(2010) 7694, galīgā redakcija, lietā COMP/39.258 — Kravu aviopārvadājumi, tiktāl, ciktāl, tajā atzīts, ka prasītāja ir pārkāpusi LEST 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu, ar citiem pārvadātājiem koordinējot kravu aviopārvadājumu cenu noteikšanu attiecībā uz i) degvielas piemaksām, ii) drošības piemaksām un iii) komisijas nemaksāšanu par piemaksām.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats ir par acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo Komisija esot nepareizi kvalificējusi darbību kā mērķa ierobežojumu un neesot pierādījusi nekādu pret konkurenci vērstu iedarbību. Šajā sakarā prasītāja apgalvo, ka:

                           —

                           mērķa ierobežojumu jēdziena pastāvēšana neatbrīvo Komisiju no pienākuma veikt zināmu novērtēšanu, ko tā nav izdarījusi;

                           —

                           lēmumā nav ietverta nekāda kaitējuma teorija, it īpaši ņemot vērā to, ka visi apgalvojumi par tā pamatā esošo cenu noteikšanu ir atmesti.

               2)

               Otrais pamats ir par būtisku procesuālu prasību pārkāpumu, pamatojuma nesniegšanu, tiesību uz aizstāvību pārkāpumu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo Komisija neesot pietiekami precīzi identificējusi rīcības, kas, pēc tās domām, veido vienotus turpinātus pārkāpumus, apjomu un parametrus.

               3)

               Trešais pamats ir par acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo Komisija neesot izveidojusi ticamu pierādījumu kopumu, kas pamatotu tās secinājumus vai pierādītu faktus, kas ir tās secinājumu pamatā, atbilstoši prasītajam pierādījumu standartam. Šajā sakarā prasītāja apgalvo, ka:

                           —

                           neviena no paziņojumā par iebildumiem ietvertajām kļūdām, uz kurām Komisijai tika norādīts, lēmumā nav tikusi labota;

                           —

                           Komisija ir ļaunprātīgi izmantojusi vienota un turpināta pārkāpuma jēdzienu, uzstājot, ka pilnīgi nevainīga rīcība var būt daļa no nelikumīgas uzņēmējdarbības, un ir izmantojusi “pasaules mēroga vienošanās” apzīmējumu kā ieganstu pilnīgi neobjektīvu un neatbilstošu pierādījumu iesniegšanai.

               4)

               Ceturtais pamats ir par kļūdu tiesību piemērošanā, ko Komisija esot pieļāvusi, kļūdaini uzskatīdama, ka tai ir kompetence pār pret konkurenci vērstu koordinēšanu attiecībā uz lidojumiem no trešo valstu lidostām uz lidostām EEZ (“ienākošie lidojumi”). Pēc prasītājas domām, šādas darbības ir ārpus LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta teritoriālās piemērošanas jomas.

               5)

               Piektais pamats, kas ir izvirzīts, pamatojot prasību pārskatīt naudas sodu atbilstoši Vispārējās tiesas neierobežotajai kompetencei, ir par acīmredzamu kļūdu vērtējumā un samērīguma principa pārkāpumu. Šajā sakarā prasītāja apgalvo, ka:

                           —

                           2006. gada Pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai nav saderīgas ar Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. punkta prasību, nosakot naudas soda apmēru, ņemt vērā pārkāpuma smagumu un ilgumu;

                           —

                           Komisija ir būtiski pārspīlējusi apgalvotā pārkāpuma kopējo smagumu. Ne procentuālā izteiksme (16 % no pārdošanas apjoma), ne papildu apjoms šajā gadījumā nav pamatoti;

                           —

                           attiecībā uz prasītāju Komisija esot kļūdaini novērtējusi pārkāpumu ilgumu, kļūdaini noraidījusi atbildību mīkstinošus apstākļus un neesot ņēmusi vērā visus nozīmīgos apstākļus, tostarp sankciju vispārējo taisnīgumu un prasītājas ekonomisko stāvokli.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta T-462/12: Prasība, kas celta 2012. gada 19. oktobrī — Pilkington Group /Komisija

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/30

         Prasība, kas celta 2012. gada 19. oktobrī — Pilkington Group/Komisija
   (Lieta T-462/12)
   2012/C 379/51
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pilkington Group Ltd (St Helens, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — J. Scott, S. Wisking un K. Fountoukakos-Kyriakakos, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 6. augusta lēmumu, ar ko ir noraidīts pieteikums par konfidencialitātes ievērošanu (Lēmums C(2012) 5718, galīgā redakcija) (Lieta COMP/39.125 –automašīnu stikls) (un it īpaši šī lēmuma 4. pantu) un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, pietiekami neizvērtējot prasītājas detalizētos argumentus un pietiekami nepamatojot savu pieeju, ir pārkāpusi LESD 296. pantu, Lēmuma par uzklausīšanas amatpersonas darba uzdevumiem (1) 8. pantu, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantu un labas pārvaldības principu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, nolemjot publicēt informāciju, kas, ņemot vērā atbilstošu juridisko kritēriju un vērtējumu, bija jāuzskata par dienesta noslēpumu, ir pārkāpusi Eiropas Savienības tiesības (it īpaši LESD 339. pantu, Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 (2) 28. pantu un Lēmuma par uzklausīšanas amatpersonas darba uzdevumiem 8. pantu), jo Komisija:

                           —

                           nav piemērojusi atbilstošu juridisko kritēriju;

                           —

                           ir pieļāvusi kļūdainu vērtējumu jautājumā par to, vai attiecīgā informācija ir komercnoslēpums vai cita veida konfidenciāla informācija;

                           —

                           ir izmantojusi neatbilstošus kritērijus, kā piemēram tādu, saskaņā ar kuru informācija ietver apgalvotā pārkāpuma būtiskus faktus;

                           —

                           ir pieļāvusi kļūdainu vērtējumu jautājumā par to, vai pastāv primāri iemesli, kas pieļautu informācijas izpaušanu, ņemot vērā it īpaši Komisijas pieeju atteikt piekļuvi dokumentiem, kuros ir līdzīga informācija un Eiropas Savienības tiesu judikatūru, saskaņā ar kurā ir iedibināta vispārēja pieeja, ka šāda informācija ir konfidenciāla un to nedrīkst izpaust sabiedrībai.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi Eiropas Savienības tiesības, jo tā, izturoties pret prasītāju nelabvēlīgi salīdzinājumā ar uzņēmumiem, kuri nesenās vai šobrīd izskatāmās lietās atrodas līdzīgā situācijā, nav ievērojusi vienlīdzīgas attieksmes principu.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi Eiropas Savienības tiesības, jo tā, neņemot vērā prasītājas tiesisko paļāvību, ka konfidenciālā informācija, ko bija ieguvusi Komisija vai kas tai bija uzticēta konkurences lietā, tiks pasargāta no izpaušanas, nav ievērojusi tiesiskās paļāvības principu.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, nolemjot publicēt informāciju, kas ļauj identificēt konkrētas personas, ir pārkāpusi Eiropas Savienības tiesības (it īpaši LESD 339. pantu, Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 28. pantu un Lēmuma par uzklausīšanas amatpersonas darba uzdevumiem 8. pantu).

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi samērīguma principu un Regulu (EK) Nr. 1049/2011 (3) (it īpaši tās 4. panta 2. punktu), nesamērīgā veidā izpaužot attiecīgo informāciju un apejot šajā regulā noteiktās procedūras un principus.

      (1)  Eiropas Komisijas priekšsēdētāja 2011. gada 13. oktobra Lēmums 2011/695/ES par uzklausīšanas amatpersonas amatu un darba uzdevumiem noteiktu konkurences lietu izskatīšanā (OV L 275, 29. lpp.).

      (2)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta C-524/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 1. oktobrī iesniedza Tribunale di Bergamo (Itālija) – krimināllieta pret Menci Luca

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 1. oktobrī iesniedza Tribunale di Bergamo (Itālija) – krimināllieta pret Menci Luca
   (Lieta C-524/15)
   (2015/C 414/27)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunale di Bergamo

      Lietas dalībnieks pamatlietā

   Menci Luca

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 50. pants, interpretējot to Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 7. protokola 4. panta un attiecīgās Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūras gaismā, liedz uzsākt kriminālprocesu par faktu (PVN maksāšanas pienākuma neizpilde), par kuru apsūdzētajam subjektam jau ir ticis piemērots galīgs administratīvais sods?


title: Lieta T-74/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 28. janvāra spriedums — Vācija/Komisija (ERAF — Finanšu atbalsta samazināšana — Finansēšanas plāna grozīšana bez Komisijas piekrišanas — Īpašiem pasākumiem paredzētas maksimālās finansēšanas likmes — Būtisku grozījumu jēdziens — Regulas (EEK) Nr. 4253/88 24. pants — Pienākums norādīt pamatojumu — Prasība atcelt tiesību aktu)

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/36

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 28. janvāra spriedums — Vācija/Komisija
   (Lieta T-74/07) (1)

   (ERAF - Finanšu atbalsta samazināšana - Finansēšanas plāna grozīšana bez Komisijas piekrišanas - Īpašiem pasākumiem paredzētas maksimālās finansēšanas likmes - Būtisku grozījumu jēdziens - Regulas (EEK) Nr. 4253/88 24. pants - Pienākums norādīt pamatojumu - Prasība atcelt tiesību aktu)
   (2009/C 69/83)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (M. Lumma [M. Lumma] un K. Blaške [C. Blaschke], pārstāvji, kuriem palīdz K. fon Donats [C. von Donat], advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Vilmss [G. Wilms] un L. Flinns [L. Flynn])
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2006. gada 27. decembra Lēmumu C(2006) 7271 par finanšu atbalsta samazināšanu, ko Eiropas Reģionālās attīstības fonds piešķīra Zārlandes, Lotringas un Rietumu Pfalcas reģionu operatīvajai programmai Kopienas iniciatīvas INTERREG II ietvaros
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.


title: Lieta F-36/06: Civildienesta tiesas 2006. gada 24. oktobra rīkojums — Martin Magone pret Komisiju

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/69

         Civildienesta tiesas 2006. gada 24. oktobra rīkojums — Martin Magone pret Komisiju
   (Lieta F-36/06) (1)

   (2006/C 294/135)

      Tiesvedības valoda — franču

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 96, 22.04.2005.