title: Lieta C-325/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. jūlijā iesniedza Conseil d'État (Francija) – Conseil national des centres commerciaux/Premier ministre, Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance, Ministre de la cohésion des territoires et des relations avec les collectivités territoriales

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/2

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. jūlijā iesniedza Conseil d'État (Francija) – Conseil national des centres commerciaux/Premier ministre, Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance, Ministre de la cohésion des territoires et des relations avec les collectivités territoriales

      (Lieta C-325/20)
      (2020/C 339/02)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Conseil national des centres commerciaux

         Atbildētāji: Premier ministre, Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance, Ministre de la cohésion des territoires et des relations avec les collectivités territoriales

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū (1) 14. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ir atļauts, ka koleģiālā institūcijā, kuras kompetencē ir sniegt atzinumu par atļaujas platības lietošanai komercdarbības mērķim izsniegšanu, var piedalīties kvalificēta persona, kas pārstāv ekonomisko struktūru un kam ir uzdevums vienīgi informēt par ekonomiskās struktūras situāciju attiecīgajā klientūras areālā un projekta ietekmi uz šo ekonomisko struktūru, nepiedaloties balsojumā par atļaujas pieteikumu?

         (1)  OV 2006, L 376, 36. lpp.


title: Lieta C-337/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 23. jūlijā iesniedza Cour de cassation (Francija) – DM, LR/Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) Alpes-Provence

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/3

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 23. jūlijā iesniedza Cour de cassation (Francija) – DM, LR/Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) Alpes-Provence

      (Lieta C-337/20)
      (2020/C 339/04)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: DM, LR

         Atbildētāja: Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) Alpes-Provence

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2007/64/EK (2007. gada 13. novembris) par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū, ar ko groza Direktīvas 97/7/EK, 2002/65/EK, 2005/60/EK un 2006/48/EK un atceļ Direktīvu 97/5/EK (1), 58. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to attiecībā uz neatļautiem vai nepareizi veiktiem maksājumu darījumiem tiek ieviesta maksājumu pakalpojumu sniedzēja atbildības sistēma, ar kuru tiek izslēgta iespēja celt jebkādas prasības vispārējo tiesību civiltiesiskās atbildības jomā par tiem pašiem faktiem, pamatojoties uz to, ka šis pakalpojumu sniedzējs nav izpildījis savus pienākumus, kas tam ir noteikti valsts tiesībās, it īpaši gadījumā, ja maksājumu pakalpojumu lietotājs 13 mēnešu laikā pēc debitēšanas dienas nav informējis maksājumu pakalpojumu sniedzēju par maksājumu darījumu, kas nav bijis atļauts vai ir nepareizi veikts?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai šis pats pants nepieļauj, ka maksājumu pakalpojumu lietotāja galvotājs, lai apstrīdētu garantētā parāda summu, attiecībā uz tiem pašiem faktiem atsaucas uz maksājumu pakalpojumu sniedzēja, kurš ir galvojuma saņēmējs, vispārējo tiesību civiltiesisko atbildību?

         (1)  OV 2007, L 319, 1. lpp.


title: Lieta C-340/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 24. jūlijā iesniedza Cour de cassation (Francija) – Bank Sepah/Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/4

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 24. jūlijā iesniedza Cour de cassation (Francija) – Bank Sepah/Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited

      (Lieta C-340/20)
      (2020/C 339/05)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Bank Sepah

         Atbildētājas: Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited

         Piedaloties: Procureur général près la Cour de cassation

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regulas (EK) Nr. 423/2007 (1) 1. panta h) un j) punkts un 7. panta 1. punkts, Regulas (ES) Nr. 961/2010 (2) 1. panta i) un h) punkts un 16. panta 1. punkts, kā arī Regulas (ES) Nr. 267/2012 (3) 1. panta k) un j) punkts un 23. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tas, ka tāds Francijas Civilprocesa izpildes kodeksā paredzēts pasākums kā tiesiskais nodrošinājums vai apķīlāšana, kas neizraisa piešķiršanas sekas, tiek uzsākts bez valsts kompetentās iestādes iepriekšējas atļaujas?

                  2)

                  Vai, lai atbildētu uz pirmo jautājumu, ir nozīme apstāklim, ka mērķis atgūt prasījumu no personas vai organizācijas, kuras aktīvi ir tikuši iesaldēti, nav saistīts ar Irānas kodolprogrammu vai ballistisko raķešu programmu un ka prasījums ir iesniegts pirms Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes 2006. gada 23. decembra Rezolūcijas 1737 (2006) pieņemšanas?

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 423/2007 (2007. gada 19. aprīlis) par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2007, L 103, 1. LPP.).

         (2)  Padomes Regula (ES) Nr. 961/2010 (2010. gada 25. oktobris), ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV 2010, L 281, 1. lpp.).

         (3)  Padomes Regula (ES) Nr. 267/2012 (2012. gada 23. marts) par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV 2012, L 88, 1. lpp.).


title: Lieta C-341/20: Prasība, kas celta 2020. gada 24. jūlijā – Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/4

      Prasība, kas celta 2020. gada 24. jūlijā – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
      (Lieta C-341/20)
      (2020/C 339/06)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Moro, A. Armenia)

         Atbildētāja: Itālijas Republika

         Prasījumi

                  —

                  Komisija lūdz Tiesu konstatēt, ka, paredzēdama piemērot atbrīvojumu no akcīzes nodokļa privātos izpriecu kuģos izmantotajai degvielai vienīgi gadījumos, kad attiecībā uz šādiem kuģiem ir ticis noslēgts fraktēšanas līgums, neņemot vērā šo kuģu faktiskās izmantošanas veidu, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas izriet no Direktīvas 2003/96/EK (1) 14. panta 1. punkta c) apakšpunkta.

                  —

                  Komisija arī lūdz piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Motīvi un galvenie argumenti

                  1.

                  Padomes Direktīvas 2003/96/EK (2003. gada 27. oktobris), kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, 14. panta 1. punkta c) apakšpunktā ir paredzēts, ka dalībvalstis atbrīvo no nodokļiem energoproduktus, kurus paredzēts lietot kā degvielu kuģošanai Savienības ūdeņos, ieskaitot zveju, ar kuģiem, kas nav privāti izpriecu kuģi. No iepriekš minētajā normā ietvertās jēdziena “privāts izpriecu kuģis” definīcijas izrietot, ka atbrīvojums attiecas uz izpriecu kuģiem, kurus izmanto pakalpojumu sniegšanai par atlīdzību komerciālos nolūkos. Tas attiecoties gan uz gadījumiem, kad izmantotājs ir kuģa īpašnieks, gan arī, ja to izmanto persona, kura kuģi nomā vai fraktē.

                  2.

                  Lietotāja jēdziens ir ticis skaidrots Tiesas 2011. gada 21. decembra spriedumā Haltergemeinschaft, C-250/101 (2), kurā ir noteikts, ka nomas vai fraktēšanas kontekstā, lemjot par attiecīgā atbrīvojuma no nodokļa piešķiršanu vai atteikumu, vērā ir jāņem tas lietotājs, kurš nomā vai fraktē, nevis tas, kurš nodod nomā vai nodod fraktēšanai. No šā sprieduma arī izriet, ka, lai varētu saņemt atbrīvojumu, nepietiek ar to vien, ka iznomātājs fraktēšanas darījumu uzskata par komercdarbību, jo būtiski ir pārliecināties, kā nomnieks attiecīgo kuģi izmanto. Tādējādi izšķirošā nozīme esot kuģa gala lietotājam un pēdējam izmantošanas veidam, un šai lietošanai ir jābūt “tiešai pakalpojumu sniegšanai par atlīdzību”, lai varētu saņemt tiesības uz atbrīvojumu atbilstoši Tiesas nospriestajam 2017. gada 13. jūlija spriedumā Vakarų Baltijos laivų statykla, C-151/16 (3).

                  3.

                  Līdz ar to, lai piemērotu attiecīgo atbrīvojumu, esot nepieciešams katrā atsevišķā gadījumā izvērtēt, kāds ir izpriecu kuģa faktiskās izmantošanas veids.

                  4.

                  Tomēr no Itālijas tiesiskā regulējuma, ar kuru tiek piemērots attiecīgais atbrīvojums, kā arī no atbildēm, kas sniegtas uz brīdinājuma vēstuli un uz motivēto atzinumu, izriet, ka šāds atbrīvojums tiek atteikts vai piešķirts neatkarīgi no kuģa faktiskās izmantošanas veida.

                  5.

                  Šajā prasībā Komisija apgalvo, ka Itālijā attiecīgā atbrīvojuma piemērošana esot pretrunā Direktīvas 2003/96/EK 14. panta 1. punkta c) apakšpunkta noteikumam.

                  6.

                  Komisija it īpaši uzsver, ka nolūkā piešķirt vai atteikt atbrīvojumu no nodokļa Itālijas nodokļu iestādes nevērtējot katru gadījumu atsevišķi, lai noskaidrotu, kā katrs kuģis faktiski tiek izmantots. Itālijas iestādes faktiski apgalvo, ka šāds vērtējums tiekot nodrošināts saskaņā ar nozari regulējošajos tiesību aktos noteiktajiem kritērijiem, kuru mērķis esot tikai atvieglot šādu vērtējumu, piemēram, to, vai kuģošanai ir ticis noslēgts regulārs fraktēšanas līgums, vai arī ir ticis noslēgts gadījuma nomas vai fraktēšanas līgums. Tomēr Itālijas iestādes uzskata, ka fraktēšanas līguma gadījumā atbrīvojums no nodokļa pienākas visiem tiem saimnieciskās darbības subjektiem, kas sniedz jūras transporta pakalpojumus, tomēr atbrīvojums nepienākas tiem, kuri veic kuģa gadījuma rakstura iznomāšanu vai fraktēšanu. Apliecinādamas, ka atbrīvojums no nodokļa tiek piešķirts vai atteikts, balstoties uz noteikta veida līgumu un līdz ar to abstrakti, Itālijas iestādes apstiprina, ka tās konkrēti nepārbauda, vai atbrīvojums tiek piešķirts tikai tiem, kam uz to ir tiesības, un tiek atteikts pārējiem, kuriem tas nepienākas.

                  7.

                  Atskaitot fraktēšanas līgumus, gadījuma rakstura nomas un fraktēšanas gadījumā nav nekādu iespēju saņemt atbrīvojumu no nodokļa, lai gan faktiski gala lietotājs kuģi var izmantot, lai sniegtu tiešus pakalpojumus par atlīdzību, un šajā ziņā nav būtiski, vai gadījuma rakstura nomnieks vai fraktētājs ir paredzējis nodarboties ar kuģošanu. Atbilstoši Itālijas tiesību aktiem kuģa gadījuma rakstura fraktēšana faktiski netiekot uzskatīta par komerciālu izmantošanas veidu.

         (1)  Padomes Direktīva 2003/96/EK (2003. gada 27. oktobris), kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (OV 2003, L 283, 51. lpp.).

         (2)  EU:C:2011:862, 22. punkts.

         (3)  EU:C:2017:537, 29. un 30. punkts.


title: Lieta C-342/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 23. jūlijā iesniedza Helsingin hallinto-oikeus (Somija) – A SCPI

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/6

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 23. jūlijā iesniedza Helsingin hallinto-oikeus (Somija) – A SCPI

      (Lieta C-342/20)
      (2020/C 339/07)
      Tiesvedības valoda – somu

         Iesniedzējtiesa

         Helsingin hallinto-oikeus

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: A SCPI

         Otra lietas dalībniece: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Prejudiciālais jautājums

      Vai LESD 49., 63. un 65. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir valsts tiesību normas, saskaņā ar kurām Somijas ieguldījumu fondam, kas ir atbrīvots no ienākuma nodokļa, var tikt pielīdzināti tikai ārvalstu atvērtie ieguldījumu fondi, kas ir izveidoti ar līgumu, un tādējādi ārvalstu ieguldījumu fondiem, kuri juridiskās formas ziņā nav izveidoti ar līgumu, Somijā ir jāmaksā nodoklis, ko ietur ienākumu gūšanas vietā, lai gan starp to un Somijas ieguldījumu fondu situāciju nav citu nozīmīgu objektīvu atšķirību?


title: Lieta C-344/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 27. jūlijā iesniedza Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Beļģija) – L.F./S.C.R.L.

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/6

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 27. jūlijā iesniedza Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Beļģija) – L.F./S.C.R.L.

      (Lieta C-344/20)
      (2020/C 339/08)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal du travail francophone de Bruxelles

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: L.F.

         Atbildētāja: S.C.R.L.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1), 1. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka reliģija un cita veida pārliecības ietilpst vienā un tajā pašā aizsargātajā kritērijā, vai arī, tieši otrādi, reliģija un cita veida pārliecības ir jāuzskata par atsevišķiem kritērijiem, kuros ietilpst, pirmkārt, reliģija, tostarp ar to saistītā pārliecība, un, otrkārt, cita veida pārliecības?

                  2)

                  Gadījumā, ja Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 1. pants būtu jāinterpretē tādējādi, ka reliģija un cita veida pārliecības ietilpst vienā un tajā pašā aizsargātajā kritērijā, vai tam ir pretrunā tas, ka, balstoties uz šīs pašas direktīvas 8. pantu ar mērķi novērst aizsardzības pret diskrimināciju vājināšanos, valsts tiesa turpina interpretēt tādu valsts tiesību normu kā 2007. gada 10. maija Likuma cīņai ar noteikta veida diskriminācijas veidiem 4. panta 4. punktu tādējādi, ka reliģiskās, filozofiskās un politiskās pārliecības tiek uzskatītas par atšķirīgiem aizsargātiem kritērijiem?

                  3)

                  Vai Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts var tikt interpretēts tādējādi, ka uzņēmuma darba iekšējās kārtības noteikumos ietverts noteikums, ar kuru darbiniekiem ir noteikts “nekādā veidā, ne vārdos, ne ar apģērbu, ne citā veidā nepaust savu reliģisko, filozofisko, politisko vai jebkāda cita veida pārliecību”, ir kvalificējams kā tieša diskriminācija, ja no konkrētās šī iekšējā kārtības noteikuma piemērošanas izriet, ka:

                              a)

                              pret darba ņēmēju, kura vēlas īstenot savu reliģijas brīvību, redzamā veidā valkājot simbolu ar zināmu konotāciju, proti, galvassegu, izturas sliktāk nekā pret citu darba ņēmēju, kurš sevi nepieskaita nevienai reliģijai, nekultivē nekāda veida filozofiskos uzskatus un nav sekotājs kādai politiskai piederībai, un kuram šī iemesla dēļ nav nekāda iemesla nēsāt jebkādus politiskus, filozofiskus vai reliģiskus simbolus?

                              b)

                              pret darba ņēmēju, kura vēlas īstenot savu reliģijas brīvību, redzamā veidā valkājot simbolu ar zināmu konotāciju, proti, galvassegu, izturas sliktāk nekā pret citu darba ņēmēju, kuram ir jebkāda veida filozofiska vai politiska pārliecība, bet kuram ir mazāk nepieciešams to izrādīt, sabiedrībā nēsājot simbolu ar konotāciju, vai, iespējams, tas nav vispār nepieciešams?

                              c)

                              pret darba ņēmēju, kura vēlas īstenot savu reliģijas brīvību, redzamā veidā valkājot simbolu ar zināmu konotāciju, proti, galvassegu, izturas sliktāk nekā pret citu darba ņēmēju, kurš pieder pie kādas reliģijas, iespējams, tās pašas, bet kuram ir mazāk nepieciešams to izrādīt, sabiedrībā nēsājot simbolu ar konotāciju, vai, iespējams, tas nav vispār nepieciešams?

                              d)

                              vadoties no konstatējuma, ka pārliecībai ne obligāti piemīt reliģisks, filozofisks vai politisks raksturs un ka tā var būt pilnīgi cita veida pārliecība (mākslinieciska, estētiska, sportiska, muzikāla u.c.), pret darba ņēmēju, kura vēlas īstenot savu reliģijas brīvību, redzamā veidā valkājot simbolu ar zināmu konotāciju, proti, galvassegu, izturas sliktāk nekā pret citu darba ņēmēju, kuram būtu cita veida pārliecība, kas nav reliģiska, filozofiska vai politiska rakstura, un kurš šo pārliecību izpaustu ar apģērbu?

                              e)

                              vadoties no principa, ka reliģisko uzskatu paušanas brīvība tās negatīvajā aspektā nozīmē arī to, ka indivīdam nevar likt atklāt ne savu piederību kādai reliģijai, ne savu reliģisko pārliecību, pret darba ņēmēju, kura vēlas īstenot savu reliģijas brīvību, valkājot galvassegu, kas pats par sevi nav viennozīmīgs šīs reliģijas simbols, – ievērojot, ka cita darba ņēmēja varētu izvēlēties valkāt šādu galvassegu, vadoties no estētiskiem, kultūras vai pat veselības apsvērumiem, un ka šī galvassega ne obligāti atšķiras no visparastākā galvas lakata, – izturas sliktāk, nekā pret citu darba ņēmēju, kurš ar vārdiem paustu savu reliģisko, filozofisko vai politisko pārliecību, jo, balstoties uz ECPAK 9. panta 1. punktu, pret darba ņēmēju, kas valkā galvassegu, tiek pieļauts vēl lielāks reliģiskās brīvības aizskārums, jo, – ja vien netiek ļauta brīva vaļa aizspriedumiem, – galvassegas identificēšana ar pārliecību nav acīmredzama, un šāda sasaiste visbiežāk ir iespējama tikai tad, ja galvassegas nēsātāju piespiež šādas rīcības iemeslus atklāt darba devējam?

                              f)

                              pret darba ņēmēju, kura vēlas īstenot savu reliģijas brīvību, redzamā veidā valkājot simbolu ar zināmu konotāciju, proti, galvassegu, izturas sliktāk nekā pret citu darba ņēmēju, kurš pieder tai pašai reliģiskajai pārliecībai un kurš izvēlētos to atklāt, nēsājot bārdu, kas atšķirībā no pārliecības paušanas ar apģērbu nav tiešā veidā aizliegts darba iekšējās kārtības noteikumos?

         (1)  OV 2000, L 303, 16. lpp.


title: Lieta C-347/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 28. jūlijā iesniedza Administratīvā rajona tiesa (Latvija) – SIA “Zinātnes parks”/Finanšu ministrija

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 28. jūlijā iesniedza Administratīvā rajona tiesa (Latvija) – SIA “Zinātnes parks”/Finanšu ministrija
      (Lieta C-347/20)
      (2020/C 339/09)
      Tiesvedības valoda – latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Administratīvā rajona tiesa

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: SIA “Zinātnes parks”

         Atbildētāja: Finanšu ministrija

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Komisijas 2014. gada 17. jūnija regulas Nr. 651/2014, ar ko noteiktas atbalsta kategorijas atzīst par saderīgām ar iekšējo tirgu, piemērojot Līguma 107. un 108. pantu (1), 2. panta 18. punkta a) apakšpunktā ietvertais jēdziens “parakstītais kapitāls” kopsakarā ar citām Eiropas Savienības tiesību normām attiecībā uz sabiedrību darbību ir interpretējams tādējādi, ka parakstītā kapitāla noteikšanai par pamatu ir ņemamas vērā tikai tās ziņas, kas dalībvalstu tiesību aktos noteiktajā kārtībā ir nodotas atklātībai un attiecīgi no šā brīža ir uzskatāmas par spēkā esošām?

                  2)

                  Vai Eiropas Komisijas 2014. gada 17. jūnija regulas Nr. 651/2014, ar ko noteiktas atbalsta kategorijas atzīst par saderīgām ar iekšējo tirgu, piemērojot Līguma 107. un 108. pantu, 2. panta 18. punktā ietvertā jēdziena “grūtībās nonācis uzņēmums” izvērtēšanā ir piešķirama nozīme fonda projektu atlases procedūrā noteiktajām prasībām attiecībā uz to, kādi dokumenti ir iesniedzami savas finansiālās situācijas pierādīšanai?

                  3)

                  Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra regulas Nr. 1303/2013, ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (2), 125. panta 3. punkta a) apakšpunkta ii) punktā ietvertajiem nediskriminācijas un pārredzamības principiem ir atbilstošs tāds nacionālais projektu atlases regulējums, kas paredz, ka projekta iesniegums pēc tā iesniegšanas nav precizējams?

         (1)  OV 2014, L 187, 1. lpp.

         (2)  OV 2013, L 347, 320. lpp.


title: Lieta T-758/14 RENV: Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Infineon Technologies/Komisija (Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Eiropas viedkaršu čipu tirgus – Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums – Konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa – Neierobežota kompetence – Naudas soda apmēra aprēķins – Dalības tikai vienā daļā no divpusējā kontaktu tīkla starp konkurentiem ņemšana vērā)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/10

      Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Infineon Technologies/Komisija
      (Lieta T-758/14 RENV) (1)

      (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Eiropas viedkaršu čipu tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums - Konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa - Neierobežota kompetence - Naudas soda apmēra aprēķins - Dalības tikai vienā daļā no divpusējā kontaktu tīkla starp konkurentiem ņemšana vērā)
      (2020/C 339/11)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Infineon Technologies AG (Neubiberg, Vācija) (pārstāvji: M. Dreher, T. Lübbig un M. Klusmann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Biolan, A. Dawes un J. Norris)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un kurā galvenokārt tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu C(2014) 6250 final (2014. gada 3. septembris) par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (AT.39574– Viedkaršu čipi) un, pakārtoti, samazināt prasītājam piemērotā naudas soda apmēru.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Naudas sodu, kas piemērots Infineon Technologies ar Komisijas Lēmumu C(2014) 6250 final (2014. gada 3. septembris) par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (AT.39574 – Viedkaršu čipi) 2. panta pirmās daļas a) apakšpunktu, noteikt EUR 76 871 600 apmērā.

                  2)

                  Infineon Technologies un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas, tostarp tos, kas radušies sākotnējā tiesvedībā Vispārējā tiesā lietā T-758/14, apelācijas tiesvedībā lietā C-99/17 P un prejudiciālā nolēmuma procedūrā.

         (1)  OV C 107, 30.3.2015.


title: Lieta T-429/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – BRF un SHB Comercio e Industria de Alimentos/Komisija (Sabiedrības veselība – Īpaši noteikumi par lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles organizēšanu – Sarakstu ar trešo valstu uzņēmumiem, no kuriem atļauts importēt noteiktus dzīvnieku izcelsmes produktus, grozīšana attiecībā uz konkrētiem Brazīlijas uzņēmumiem – Regulas (EK) Nr. 854/2004 12. panta 4. punkta c) apakšpunkts – Komitoloģija – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz aizstāvību – Komisijas pilnvaras – Vienlīdzīga attieksme – Samērīgums)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/11

      Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – BRF un SHB Comercio e Industria de Alimentos/Komisija
      (Lieta T-429/18) (1)

      (Sabiedrības veselība - Īpaši noteikumi par lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles organizēšanu - Sarakstu ar trešo valstu uzņēmumiem, no kuriem atļauts importēt noteiktus dzīvnieku izcelsmes produktus, grozīšana attiecībā uz konkrētiem Brazīlijas uzņēmumiem - Regulas (EK) Nr. 854/2004 12. panta 4. punkta c) apakšpunkts - Komitoloģija - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Komisijas pilnvaras - Vienlīdzīga attieksme - Samērīgums)
      (2020/C 339/12)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: BRF SA (Itažai, Brazīlija) un SHB Comércio e Indústria de Alimentos SA (Itažai) (pārstāvji: D. Arts un G. van Thuyne, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Lewis, B. Eggers un B. Hofstötter)

         Priekšmets

      Par prasību, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2018/700 (2018. gada 8. maijs), ar ko attiecībā uz konkrētiem Brazīlijas uzņēmumiem groza sarakstus ar trešo valstu uzņēmumiem, no kuriem atļauts importēt noteiktus dzīvnieku izcelsmes produktus (OV 2018, L 118, 1. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  BRF SA un SHB Comércio e Indústria de Alimentos SA atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

         (1)  OV C 341, 24.9.2018.


title: Lieta T-490/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Neda Industrial Group/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai – Līdzekļu iesaldēšana – Prasītājas nosaukuma saglabāšana to personu, vienību un struktūru sarakstā, uz kurām attiecas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesību kļūda – Kļūda vērtējumā – Atcelšanas seku pielāgošana laikā)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/11

      Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Neda Industrial Group/Padome
      (Lieta T-490/18) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Prasītājas nosaukuma saglabāšana to personu, vienību un struktūru sarakstā, uz kurām attiecas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesību kļūda - Kļūda vērtējumā - Atcelšanas seku pielāgošana laikā)
      (2020/C 339/13)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Neda Industrial Group (Teherāna, Irāna) (pārstāvis: L. Vidal, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: V. Piessevaux un M. Bishop)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/833 (2018. gada 4. jūnijs), ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV 2018, L 140, 87. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/827 (2018. gada 4. jūnijs), ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2018, L 140, 3. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju un, otrkārt, 2018. gada 6. jūnija vēstuli, ko Padome adresējusi prasītājai.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/833 (2018. gada 4. jūnijs), ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/827 (2018. gada 4. jūnijs), ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, ciktāl šie tiesību akti attiecas uz Neda Industrial Group.

                  2)

                  Lēmuma 2018/833 sekas paliek spēkā attiecībā uz Neda Industrial Group līdz stājas spēkā Īstenošanas regula Nr. 2018/827 atcelšana.

                  3)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  4)

                  Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 399, 5.11.2018.


title: Lieta T-661/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Securitec/Komisija (Publiski pakalpojumu līgumi – Iepirkuma procedūra – Drošības iekārtu uzturēšana ēkās, ko aizņem un/vai pārvalda Eiropas Komisija Beļģijā un Luksemburgā – Pretendenta piedāvājuma noraidīšana – Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam – Atlases kritēriji – Specifikāciju klauzulas prettiesiskums – Vienlīdzīga attieksme)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/12

      Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Securitec/Komisija
      (Lieta T-661/18) (1)

      (Publiski pakalpojumu līgumi - Iepirkuma procedūra - Drošības iekārtu uzturēšana ēkās, ko aizņem un/vai pārvalda Eiropas Komisija Beļģijā un Luksemburgā - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam - Atlases kritēriji - Specifikāciju klauzulas prettiesiskums - Vienlīdzīga attieksme)
      (2020/C 339/14)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Securitec (Livange, Luksemburga) (pārstāvis: P. Peuvrel, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Ilkova, A. Katsimerou un J. Estrada de Solà)

         Priekšmets

      Prasība, kura pamatota ar LESD 263. pantu un kurā ir lūgts atcelt, pirmkārt, Komisijas 2018. gada 7. septembra lēmumu, ar kuru ir noraidīts piedāvājums, ko bija iesniegusi prasītāja attiecībā uz 4. daļu iepirkuma līgumā, uz kuru attiecās slēgta iepirkuma procedūra HR/R1/PR/2017/059 un kurš saistīts ar “drošības iekārtu uzturēšanu ēkās, ko aizņem un/vai pārvalda Eiropas Komisija Beļģijā un Luksemburgā”, kā arī, otrkārt, Komisijas 2018. gada 17. septembra lēmumu, ar kuru prasītājai ir atteikts sniegt precizējumus, kurus tā bija lūgusi attiecībā uz šo pašu procedūru 2018. gada 11. septembrī.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Komisijas 2018. gada 7. septembra lēmumu, ar kuru ir noraidīts piedāvājums, ko Securitec bija iesniegusi attiecībā uz 4. daļu iepirkuma līgumā, uz kuru attiecās slēgta iepirkuma procedūra HR/R1/PR/2017/059 un kurš saistīts ar “drošības iekārtu uzturēšanu ēkās, ko aizņem un/vai pārvalda Eiropas Komisija Beļģijā un Luksemburgā”, kā arī Komisijas 2018. gada 17. septembra lēmumu, ar kuru Securitec ir atteikts sniegt precizējumus, kurus tā bija lūgusi saistībā ar šo pašu procedūru 2018. gada 11. septembrī.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 25, 21.1.2019.


title: Lieta T-748/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Glimarpol/EUIPO – Metar (Pneimatiskais instruments) (Kopienas dizainparaugs – Spēkā neesamības atzīšanas process – Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo pneimatisko instrumentu – Agrāks dizainparaugs – Nodošanas atklātībā pierādījums – Regulas (EK) Nr. 6/2002 7. pants – Spēkā neesamības pamats – Individuāls raksturs – Atšķirīgs vispārējais iespaids – Regulas Nr. 6/2002 6. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/13

      Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Glimarpol/EUIPO – Metar (Pneimatiskais instruments)
      (Lieta T-748/18) (1)

      (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo pneimatisko instrumentu - Agrāks dizainparaugs - Nodošanas atklātībā pierādījums - Regulas (EK) Nr. 6/2002 7. pants - Spēkā neesamības pamats - Individuāls raksturs - Atšķirīgs vispārējais iespaids - Regulas Nr. 6/2002 6. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2020/C 339/15)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Glimarpol sp. z o.o. (Bytom, Polija) (pārstāvis: M. Kondrat, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Folliard-Monguiral un H. O’Neill)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētāja prasījumu atbalstam: Metar sp. z o.o. (Gliwice, Polija) (pārstāvji: R. Skubisz un M. Mazurek, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas trešās padomes 2018. gada 4. oktobra lēmumu lietā R 1615/2017-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Metar un Glimarpol.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Glimarpol sp. z o.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Metar sp. z o.o. sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 72, 25.2.2019.


title: Lieta T-38/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Portugāle/Komisija (ELGF un ELFLA – No finansējuma izslēgti izdevumi – Savstarpējās atbilstības noteikumu neievērošana – Pielaidība un iecietība sodu jautājumā – Vienotas likmes finanšu korekcija – Savienībai nodarītā finansiālā kaitējuma novērtējums – Samērīgums – Tiesiskā paļāvība)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/14

      Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Portugāle/Komisija
      (Lieta T-38/19) (1)

      (ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Savstarpējās atbilstības noteikumu neievērošana - Pielaidība un iecietība sodu jautājumā - Vienotas likmes finanšu korekcija - Savienībai nodarītā finansiālā kaitējuma novērtējums - Samērīgums - Tiesiskā paļāvība)
      (2020/C 339/16)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Portugāles Republika (pārstāvji: L. Inez Fernandes, P. Barros da Costa, J. Saraiva de Almeida un P. Estêvão)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Rechena un A. Sauka)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ko tiek lūgts daļēji atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2018/1841 (2018. gada 16. novembris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2018, L 298, 34. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 103, 18.3.2019.


title: Lieta T-138/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – WH/EUIPO (Civildienests – Ierēdņi – 2018. gada paaugstināšana amatā – Lēmums par nepaaugstināšanu amatā – Prasība atcelt tiesību aktu – Formas prasību neievērošana – Vispārējās tiesas Reglamenta 76. pants un 78. panta 6. punkts – Pieņemamība – Tiesības uz aizstāvību – Pienākums norādīt pamatojumu – Nopelnu salīdzināšana)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/14

      Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – WH/EUIPO

      (Lieta T-138/19) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - 2018. gada paaugstināšana amatā - Lēmums par nepaaugstināšanu amatā - Prasība atcelt tiesību aktu - Formas prasību neievērošana - Vispārējās tiesas Reglamenta 76. pants un 78. panta 6. punkts - Pieņemamība - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu - Nopelnu salīdzināšana)
      (2020/C 339/17)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: WH (pārstāvis: E. Fontes Vila, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Lukošiūtė un K. Tóth)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt, pirmkārt, 2018. gada 18. jūlija lēmumu, ar kuru EUIPO ir izveidojis to ierēdņu galīgo sarakstu, kas ir paaugstināti amatā 2018. gada paaugstināšanas amatā ietvaros, ciktāl ar šo lēmumu minētajā sarakstā nav iekļauts prasītājas vārds, un, otrkārt, 2018. gada 18. decembra lēmumu, ar kuru kompetentā iecēlējinstitūcija ir noraidījusi prasītājas pret pirmo minēto lēmumu iesniegto sūdzību.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  WH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 148, 29.4.2019.


title: Lieta T-186/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Zubedi/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju – Līdzekļu iesaldēšana – Kļūda vērtējumā)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/15

      Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Zubedi/Padome
      (Lieta T-186/19) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Kļūda vērtējumā)
      (2020/C 339/18)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Khaled Zubedi (Damaska, Sīrija) (pārstāvji: M. Lester, QC, un M. O’Kane, solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: V. Piessevaux un A. Limonet)

         Priekšmets

      Par prasību, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2019/87 (2019. gada 21. janvāris), ar ko īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2019, L 18 I, 13. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2019/85 (2019. gada 21. janvāris), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV 2019, L 18 I, 4. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Khaled Zubedi sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 187, 3.6.2019.


title: Lieta T-305/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Welmax +/EUIPO – Valmex Medical Imaging (“welmax”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – Vārdiska preču zīme “welmax” – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “valmex” – Termiņš apelācijas sūdzības iesniegšanai apelācijas padomē – Nokavējums – Termiņa sākums – Paziņošana – Pierādījums par nosūtīšanu ar ierakstīto vēstuli – Paziņošana pa e-pastu – Pienākuma samaksāt apelācijas nodevu noteiktajā termiņā neievērošana – Apelācijas sūdzība, kas uzskatāma par neiesniegtu – Lūgumu novērst trūkumus tvērums – Regulas (ES) 2017/1001 68. panta 1. punkts – Deleģētās regulas (ES) 2018/625 23. un 56. līdz 58. pants)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/16

      Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Welmax +/EUIPO – Valmex Medical Imaging (“welmax”)
      (Lieta T-305/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Vārdiska preču zīme “welmax” - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “valmex” - Termiņš apelācijas sūdzības iesniegšanai apelācijas padomē - Nokavējums - Termiņa sākums - Paziņošana - Pierādījums par nosūtīšanu ar ierakstīto vēstuli - Paziņošana pa e-pastu - Pienākuma samaksāt apelācijas nodevu noteiktajā termiņā neievērošana - Apelācijas sūdzība, kas uzskatāma par neiesniegtu - Lūgumu novērst trūkumus tvērums - Regulas (ES) 2017/1001 68. panta 1. punkts - Deleģētās regulas (ES) 2018/625 23. un 56. līdz 58. pants)
      (2020/C 339/19)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Welmax + sp. z o.o. sp.k. (Poznaņa, Polija) (pārstāvis: M. Machyński, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Valmex Medical Imaging GmbH (Augsburga, Vācija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 22. marta lēmumu lietā R 2245/2018-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Valmex Medical Imaging un Welmax +.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Welmax + sp. z o.o. sp.k. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 230, 8.7.2019.


title: Lieta T-533/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Artur Florêncio & Filhos, Affsports/EUIPO – Anadeco Gestion (“sflooring”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “sflooring” reģistrācijas pieteikums – Agrāka valsts vārdiska preču zīme “T-FLOORING” – Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījums – Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 47. panta 2. un 3. punkts))

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/16

      Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Artur Florêncio & Filhos, Affsports/EUIPO – Anadeco Gestion (“sflooring”)
      (Lieta T-533/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “sflooring” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “T-FLOORING” - Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 47. panta 2. un 3. punkts))
      (2020/C 339/20)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Artur Florêncio & Filhos, Affsports Lda (Sintra, Portugāle) (pārstāve: D. Martins Pereira Soares, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: M. Fischer)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Anadeco Gestion, SA (Carthagène, Spānija) (pārstāvji: J. Erdozain Lopez un J. Galan Lopez, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 20. maija lēmumu lietā R 1870/2018-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Anadeco Gestion un Artur Florêncio & Filhos, Affsports.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 20. maija lēmumu lietā R 1870/2018-4.

                  2)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                  EUIPO un Anadeco Gestion, SA sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī katrs pusi no tiesāšanās izdevumiem, kas radušies Artur Florêncio & Filhos, Affsports Lda Vispārējā tiesā un Apelācijas padomē.

         (1)  OV C 312, 16.9.2019.


title: Lieta T-696/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Teva Pharmaceutical Industries/EUIPO (“Moins de migraine pour vivre mieux”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Moins de migraine pour vivre mieux” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/19

      Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Teva Pharmaceutical Industries/EUIPO (“Moins de migraine pour vivre mieux”)
      (Lieta T-696/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Moins de migraine pour vivre mieux” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2020/C 339/24)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Petach Tikva, Izraēla) (pārstāvji: J. Bogatz un Y. Stone, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: L. Rampini un V. Ruzek)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 12. augusta lēmumu lietā R 778/2019-5 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “Moins de migraine pour vivre mieux” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Teva Pharmaceutical Industries Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 413, 9.12.2019.


title: Lieta T-697/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Teva Pharmaceutical Industries/EUIPO (“Weniger Migräne. Mehr vom Leben.”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Weniger Migräne. Mehr vom Leben.” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/20

      Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Teva Pharmaceutical Industries/EUIPO (“Weniger Migräne. Mehr vom Leben.”)
      (Lieta T-697/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Weniger Migräne. Mehr vom Leben.” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2020/C 339/25)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Petach Tikva, Izraēla) (pārstāvji: J. Bogatz un Y. Stone, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: L. Rampini un V. Ruzek)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 12. augusta lēmumu lietā R 779/2019-5 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “Weniger Migräne. Mehr vom Leben.” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Teva Pharmaceutical Industries Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 413, 9.12.2019.


title: Lieta T-800/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Austria Tabak/EUIPO – Mignot & De Block (“AIR”) (Eiropas Savienības preču zīme – Atcelšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “AIR” – Preču zīmes faktiskā izmantošana – Regulas (ES) 2017/1001 18. panta 1. punkts – Regulas 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Atšķirtspējas izmaiņas)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/20

      Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedums – Austria Tabak/EUIPO – Mignot & De Block (“AIR”)
      (Lieta T-800/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “AIR” - Preču zīmes faktiskā izmantošana - Regulas (ES) 2017/1001 18. panta 1. punkts - Regulas 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Atšķirtspējas izmaiņas)
      (2020/C 339/26)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Austria Tabak GmbH (Vīne, Austrija) (pārstāvji: J. L. Gracia Albero un R. Ahijón Lana, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Ivanauskas un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Mignot & De Block BV (Eindhovena, Nīderlande) (pārstāve: S. Körber, advokāte)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 16. septembra lēmumu lietā R 1665/2018-4 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Mignot & De Block un Austria Tabak.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Austria Tabak GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 45, 10.2.2020.


title: Apvienotās lietas T-347/19 un T-348/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 3. jūlija rīkojums – Falqui un Poggiolini/Parlaments (Prasība atcelt tiesību aktu – Institucionālās tiesības – Eiropas Parlamenta deputāta unikālais statuss – Eiropas Parlamenta deputāti, kas ir ievēlēti Itālijas vēlēšanu apgabalos – Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Deputātu palātas prezidenta birojs, Itālija) pieņemts Lēmums Nr. 14/2018 par pensijām – Izmaiņas pensiju apmērā – Acīmredzami nepieņemamas prasības)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/21

      Vispārējās tiesas 2020. gada 3. jūlija rīkojums – Falqui un Poggiolini/Parlaments
      (Apvienotās lietas T-347/19 un T-348/19) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Institucionālās tiesības - Eiropas Parlamenta deputāta unikālais statuss - Eiropas Parlamenta deputāti, kas ir ievēlēti Itālijas vēlēšanu apgabalos - Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Deputātu palātas prezidenta birojs, Itālija) pieņemts Lēmums Nr. 14/2018 par pensijām - Izmaiņas pensiju apmērā - Acīmredzami nepieņemamas prasības)
      (2020/C 339/27)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Enrico Falqui (Florence, Itālija) un Danilo Poggiolini (Roma, Itālija) (pārstāvji: F. Sorrentino un A. Sandulli, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: S. Seyr un S. Alves)

         Priekšmets

      Prasība, kas celta atbilstoši LESD 263. pantam un ar ko tiek lūgts atcelt 2019. gada 11. aprīļa paziņojumus, ko katra atsevišķa prasītāja gadījumā sagatavojis Parlamenta Finanšu ģenerāldirektorāta “Deputātu atalgojuma un sociālo tiesību” nodaļas vadītājs un kas attiecas uz to pensiju pielāgošanu, kuru viņi saņem pēc tam, kad 2019. gada 1. janvārī stājās spēkā Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Deputātu palātas prezidenta birojs, Itālija) Lēmums Nr. 14/2018.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasības noraidīt kā acīmredzami nepieņemamas.

                  2)

                  Enrico Falqui un Danilo Poggiolini sedz savus un atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 263, 5.8.2019.


title: Apvienotās lietas T-395/19, T-396/19, T-405/19, T-408/19, T-419/19, T-423/19, T-424/19, T-428/19, T-433/19, T-437/19, T-443/19, T-455/19, no T-458/19 līdz T-462/19, T-464/19, T-469/19 un T-477/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 3. jūlija rīkojums – Tognoli u.c./Parlaments (Prasība atcelt tiesību aktu – Institucionālās tiesības – Eiropas Parlamenta deputāta unikālais statuss – Eiropas Parlamenta deputāti, kas ir ievēlēti Itālijas vēlēšanu apgabalos – Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Deputātu palātas prezidenta birojs, Itālija) pieņemts Lēmums Nr. 14/2018 par pensijām – Izmaiņas pensiju apmērā – Acīmredzami nepieņemamas prasības)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/22

      Vispārējās tiesas 2020. gada 3. jūlija rīkojums – Tognoli u.c./Parlaments
      (Apvienotās lietas T-395/19, T-396/19, T-405/19, T-408/19, T-419/19, T-423/19, T-424/19, T-428/19, T-433/19, T-437/19, T-443/19, T-455/19, no T-458/19 līdz T-462/19, T-464/19, T-469/19 un T-477/19) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Institucionālās tiesības - Eiropas Parlamenta deputāta unikālais statuss - Eiropas Parlamenta deputāti, kas ir ievēlēti Itālijas vēlēšanu apgabalos - Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Deputātu palātas prezidenta birojs, Itālija) pieņemts Lēmums Nr. 14/2018 par pensijām - Izmaiņas pensiju apmērā - Acīmredzami nepieņemamas prasības)
      (2020/C 339/28)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Carlo Tognoli (Milāna, Itālija) un 19 citi rīkojuma pielikumā minētie prasītāji (pārstāvis lietās T-395/19, T-396/19, T-419/19, T-423/19, T-424/19, T-428/19, T-433/19, T-437/19, T-455/19, no T-458/19 līdz T-462/19, T-464/19, T-469/19 un T-477/19: M. Merola, advokāts, pārstāvji lietās T-405/19, T-408/19 un T-443/19: M. Merola un L. Florio, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: S. Seyr un S. Alves)

         Priekšmets

      Prasība, kas celta atbilstoši LESD 263. pantam un ar ko tiek lūgts atcelt 2019. gada 11. aprīļa paziņojumus, ko katra atsevišķa prasītāja gadījumā sagatavojis Parlamenta Finanšu ģenerāldirektorāta “Deputātu atalgojuma un sociālo tiesību” nodaļas vadītājs un kas attiecas uz to pensiju pielāgošanu, kuru viņi saņem pēc tam, kad 2019. gada 1. janvārī stājās spēkā Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Deputātu palātas prezidenta birojs, Itālija) Lēmums Nr. 14/2018.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasības noraidīt kā acīmredzami nepieņemamas.

                  2)

                  Carlo Tognoli un pārējie pielikumā minētie prasītāji sedz savus un atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 280, 19.8.2019.


title: Lieta T-470/20: Prasība, kas celta 2020. gada 23. jūlijā – DD/FRA

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/22

      Prasība, kas celta 2020. gada 23. jūlijā – DD/FRA

      (Lieta T-470/20)
      (2020/C 339/29)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: DD (pārstāvji: A. Blot un L. Levi, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt FRA direktora 2019. gada 11. novembra lēmumu par disciplinārsoda – atcelšanas no amata – piemērošanu no 2019. gad 15. novembra;

                  —

                  ja nepieciešams, atcelt FRA direktora 2020. gada 15. aprīļa lēmumu, kas saņemts tajā pašā dienā un ar ko tikusi noraidīta prasītāja 2019. gada 16. decembra sūdzība par iepriekš minēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atlīdzināt prasītājam visu tam radīto materiālo un nemateriālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs atsaucas uz diviem izvērstiem pamatiem, kuri attiecīgi saistīti ar lietas būtību un procesu, un uz samērīguma principu.
      Attiecībā uz lietas būtību:

                  1.

                  Pirmais pamats par lietas būtību ir saistīts ar tiesību kļūdu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā – tiesiskās noteiktības principa pārkāpumu – Austrijas autortiesību likuma 7. panta 1. punkta pārkāpumu – Pamattiesību hartas 11. panta pārkāpumu.

                  2.

                  Otrais pamats par lietas būtību ir saistīts ar labas pārvaldības un rūpības principu pārkāpumu – nevainīguma prezumpcijas principa pārkāpumu – pierādīšanas pienākumu – faktu esamības nekonstatēšanu – pienākumu paust samērīgus apgalvojumus.

                  3.

                  Trešais pamats par lietas būtību ir saistīts ar direktora kā iecēlējinstitūcijas objektivitātes un neitralitātes trūkumu – nevainīguma prezumpcijas pārkāpumu – pilnvaru nepareizu izmantošanu.

                  4.

                  Ceturtais pamats par lietas būtību attiecas uz acīmredzamām kļūdām vērtējumā.

                              —

                              i. Apgalvojums par to, ka prasītājs esot pārkāpis Civildienesta noteikumu 11. pantu, nav balstīts faktos.

                              —

                              ii. i. Apgalvojums par to, ka prasītājs esot pārkāpis Civildienesta noteikumu 12. pantu, nav balstīts faktos.

                              —

                              iii. Apgalvojums par to, ka prasītājs esot pārkāpis Civildienesta noteikumu 21. pantu, nav balstīts faktos.

            Attiecībā uz procesu prasītājs norāda uz šādiem procesuāliem pārkāpumiem:

                  1.

                  Pirmais procesuālais pamats ir saistīts ar to, ka administratīvās izmeklēšanas uzsākšana neesot bijusi balstīta pat uz prima facie pierādījumiem un disciplinārlieta esot tikusi ierosināta neatbilstoši.

                  2.

                  Otrais procesuālais pamats ir par to, ka izmeklētājs neesot ievērojis savas pilnvaras – tiek apgalvots, ka atbildētāja turklāt ir pārkāpusi: FRA Lēmuma Nr. 2013/01 (1) 4. panta 2. punktu un 7. panta 6. punktu, Regulas (ES) 2018/1725 (2) 4. panta 1. punkta a)–d) apakšpunktu un 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu, un, pirms Regulas Nr. 2018/1725 piemērojamības – Regulas (EK) 45/2001 (3) 4. panta 1. punkta a)–d) apakšpunktu un 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu – turklāt tiek apgalvota atceļošā sprieduma seku neievērošana.

                  3.

                  Trešais procesuālais pamats ir par izmeklēšanas veicēja objektivitātes un neitralitātes trūkumu.

                  4.

                  Ceturtais procesuālais pamats ir par tiesību uz aizstāvību, īpaši tiesību tikt uzklausītam, pārkāpumu – atbildētājas izdarīts Civildienesta noteikumu IX pielikuma 1. un 2. panta, kā arī 12. panta pārkāpumu.

                  5.

                  Piektais procesuālais pamats ir par labas pārvaldības principa pārkāpumu un rūpības pienākuma neizpildi – atbildētājas izdarīts saprātīga termiņa pārkāpumu un arī Civildienesta noteikumu IX pielikuma 22. panta pārkāpumu.

            Prasītājs turklāt kā pakārtotu pamatu izvirza samērīguma principa neievērošanu.

         (1)  Lēmums par administratīvajām izmeklēšanām un disciplinārajām procedūrām.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2018/1725 (2018. gada 23. oktobris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Savienības iestādēs, struktūrās, birojos un aģentūrās un par šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 45/2001 un Lēmumu Nr. 1247/2002/EK (OV 2018, L 295, 39. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 45/2001 (2000. gada 18. decembris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV 2001, L 8, 1. lpp.).


title: Lieta T-498/20: Prasība, kas celta 2020. gada 5. augustā – Diego/EUIPO – Forbo Financial Services (“WOOD STEP LAMINATE FLOORING”)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/24

      Prasība, kas celta 2020. gada 5. augustā – Diego/EUIPO – Forbo Financial Services (“WOOD STEP LAMINATE FLOORING”)
      (Lieta T-498/20)
      (2020/C 339/30)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Diego Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Dabas, Ungārija) (pārstāvis: P. Jalsovszky, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Forbo Financial Services AG (Baar, Šveice)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesa

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “WOOD STEP LAMINATE FLOORING” – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 675 802

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 4. jūnija lēmums lietā R 1630/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  atzīt, ka nepastāv sajaukšanas iespēja starp preču zīmēm “STEP” un “WOOD STEP Laminate Flooring”;

                  —

                  uzlikt pienākumu EUIPO reģistrēt strīdus preču zīmi;

                  —

                  uzlikt pienākumu EUIPO noraidīt iebildumus;

                  —

                  piespriest lietas dalībniekam, kura prasījumi noraidīti, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 4. panta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  LESD 26. panta 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  LESD 34. un 35. panta pārkāpums.


title: Lieta T-514/20: Prasība, kas celta 2020. gada 15. augustā – Uno/Komisija

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/25

      Prasība, kas celta 2020. gada 15. augustā – Uno/Komisija
      (Lieta T-514/20)
      (2020/C 339/31)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Uno Organización Empresarial de Logística y Transporte (Koslada, Spānija) (pārstāvis: J. Piqueras Ruiz, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējās instances tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas lēmumu C(2020) 3108 final (2020. gada 14. maijs) par valsts atbalstu SA.50872 (2020/NN) – Kompensācija Correos par universālā pakalpojuma saistībām 2011.–2020. gadā, un līdz ar to

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi lietā T-513/20 Asempre/Komisija izvirzītajiem.


title: Lieta T-516/20: Prasība, kas celta 2020. gada 17. augustā – Mandelay/EUIPO – Qx World (“QUEST 9”)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/25

      Prasība, kas celta 2020. gada 17. augustā – Mandelay/EUIPO – Qx World (“QUEST 9”)
      (Lieta T-516/20)
      (2020/C 339/32)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Mandelay Magyarország Kereskedelmi Kft. (Mandelay Kft.) (Szigetszentmiklós, Ungārija) (pārstāvis: V. Luszcz, C. Sár un É. Ulviczki, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Qx World Kft. (Budapešta, Ungārija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “QUEST 9” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 885 953

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 3. jūnija lēmums lietā R 1900/2019-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un procesā Apelācijas padomē;

                  —

                  ja notiks iestāšanās lietā, tad personai, kas iestājusies lietā, piespriest atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un procesā Apelācijas padomē.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 97. panta pārkāpums;

                  —

                  procesuālo pamatprasību neievērošana;

                  —

                  pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde.


title: Lieta T-517/20: Prasība, kas celta 2020. gada 17. augustā – VF International/EUIPO – National Geographic Society (“NATIONAL GEOGRAPHIC”)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/26

      Prasība, kas celta 2020. gada 17. augustā – VF International/EUIPO – National Geographic Society (“NATIONAL GEOGRAPHIC”)
      (Lieta T-517/20)
      (2020/C 339/33)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: VF International Sagl (Stabio, Šveice) (pārstāvis – T. van Innis, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: National Geographic Society (Vašingtona, Kolumbijas apgabals, Amerikas Savienotās valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ATIONAL GEOGRAPHIC” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 419 731

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 21. maija lēmums lietā R 1665/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-518/20: Prasība, kas celta 2020. gada 17. augustā – VF International/EUIPO – National Geographic Society (“NATIONAL GEOGRAPHIC”)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/27

      Prasība, kas celta 2020. gada 17. augustā – VF International/EUIPO – National Geographic Society (“NATIONAL GEOGRAPHIC”)
      (Lieta T-518/20)
      (2020/C 339/34)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja VF International Sagl (Stabio, Šveice) (pārstāvis – T. van Innis, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: National Geographic Society (Vašingtona, Kolumbijas apgabals, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “NATIONAL GEOGRAPHIC” dzeltenā un melnā krāsā – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 2 148 799

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 21. maija lēmums lietā R 1664/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-523/20: Prasība, kas celta 2020. gada 18. augustā – Setarcos Consulting/EUIPO (“Blockchain Island”)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/28

      Prasība, kas celta 2020. gada 18. augustā – Setarcos Consulting/EUIPO (“Blockchain Island”)
      (Lieta T-523/20)
      (2020/C 339/35)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Setarcos Consulting Ltd. (Sliema, Malta) (pārstāvis: S. Stafylakis, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Blockchain Island” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 027 834

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 9. jūnija lēmums lietā R 2806/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā, kā arī procesā Apelācijas padomē radušos izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-526/20: Prasība, kas celta 2020. gada 12. augustā – Devin/EUIPO – Haskovo Chamber of Commerce and Industry (“DEVIN”)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/28

      Prasība, kas celta 2020. gada 12. augustā – Devin/EUIPO – Haskovo Chamber of Commerce and Industry (“DEVIN”)
      (Lieta T-526/20)
      (2020/C 339/36)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Devin EAD (Devin, Bulgārija) (pārstāvji: B. Van Asbroeck, G. de Villegas un C. Haine, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Haskovo Chamber of Commerce and Industry (Haskovo, Bulgārija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “DEVIN” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 408 865

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 28. maija lēmums lietā R 2535/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 7. panta 3. punktu vai 59. panta 2. punktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 7. panta 1. punkta f) apakšpunktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 7. panta 1. punkta g) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-529/20: Prasība, kas celta 2020. gada 21. augustā – LR/EIB

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/30

      Prasība, kas celta 2020. gada 21. augustā – LR/EIB
      (Lieta T-529/20)
      (2020/C 339/38)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: LR (pārstāvis: Á. Gómez de la Cruz Pérez, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (EIB)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2020. gada 9. janvāra lēmumu, ar ko noraidīts prasītāja pieteikums par pārcelšanās pabalsta piešķiršanu saistībā ar interešu centra pārcelšanu darba tiesisko attiecību ar atbildētāju izbeigšanas dēļ, kā arī 2020. gada 15. maija lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja 2020. gada 19. februāra administratīvā sūdzība par atbildētājas 2020. gada 9. janvāra lēmumu;

                  —

                  atcelt atbildētājas 2020. gada 15. maija lēmumu noraidīt prasītāja 2020. gada 19. februāra pieteikumu par tiesību uz pārcelšanās pabalstu atzīšanu viņam, ja Eiropas Savienības Vispārējā tiesa vai Eiropas Savienības Tiesa atzītu šīs tiesības prasītājiem lietā T-387/19, DF un DG/EIB;

                  —

                  piespriest atbildētājai samaksāt pārcelšanās pabalstu, pieskaitot nokavējuma procentus, kas aprēķināti atbilstoši Eiropas Centrālās bankas likmei, pieskaitot divus procentpunktus, līdz pabalsta pilnīgas nomaksas dienai;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izmaksas un izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz acīmredzamu tiesību kļūdu.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka EIB administratīvo noteikumu 13. panta 1. punktā paredzētā izņēmuma jaunā interpretācija, kas ir spēkā kopš 2017. gada, rada acīmredzamu tiesību kļūdu un esot pretrunā pašas bankas tiesību aktiem.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz pienākuma konsultēties ar personāla pārstāvjiem neizpildi.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka jaunā interpretācija ir līdzvērtīga slēptai likumdošanas procedūrai, ko īsteno iestāde, kurai nav šādas kompetences, neievērojot formas un procesuālās prasības, jo nav notikusi konsultēšanās ar personāla pārstāvjiem.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz samērīguma principa pārkāpumu, iegūto tiesību, tiesiskās paļāvības neievērošanu un pārejas posma neesamību.

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz nediskriminācijas principa pārkāpumu.

                  5.

                  Piektais pamats attiecas uz rūpības pienākuma neizpildi un labas pārvaldības principa pārkāpumu.


title: Lieta T-531/20: Prasība, kas celta 2020. gada 21. augustā – Wolf Oil/EUIPO – Rolf Lubricants (“ROLF”)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/31

      Prasība, kas celta 2020. gada 21. augustā – Wolf Oil/EUIPO – Rolf Lubricants (“ROLF”)
      (Lieta T-531/20)
      (2020/C 339/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Wolf Oil Corp. (Hemiksem, Beļģija) (pārstāvji: T. Heremans un L. Depypere, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Rolf Lubricants GmbH (Leverkusen, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes “ROLF”, starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija Nr. 1 286 835

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 4. jūnija lēmums lietā R 1958/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  pakārtoti, grozīt apstrīdēto lēmumu tādējādi, ka tās iesniegtā apelācijas sūdzība tiktu atzīta par pamatotu, un līdz ar to, ka tās iebildumi tiktu apmierināti;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-542/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. augustā – Stada Arzneimittel/EUIPO – Pfizer (“RUXIMBLIS”)

text:
               12.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/32

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. augustā – Stada Arzneimittel/EUIPO – Pfizer (“RUXIMBLIS”)
      (Lieta T-542/20)
      (2020/C 339/40)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Vācija) (pārstāvji: J.-C. Plate un R. Kaase, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Pfizer Inc. (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “RUXIMBLIS” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 865 738

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 16. jūnija lēmums lietā R 1877/2019-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Telenor ASA un Telenor Norge AS 2020. gada 28. augusta prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi (Lieta E-12/20) 2020/C 343/15

text:
               15.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/19

      Telenor ASA un Telenor Norge AS 2020. gada 28. augusta prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi
      (Lieta E-12/20)
      (2020/C 343/15)

         Telenor ASA un Telenor Norge AS, ko pārstāv advokāts Siri Teigum, Advokatfirmaet Thommessen AS, (Postboks 1484 Vika, 0116 Oslo, Norvēģija), 2020. gada 28. augustā cēla prasību EBTA Tiesā pret EBTA Uzraudzības iestādi.
      Prasītāji EBTA Tiesai pieprasa:

                  —

                  pilnībā atcelt 2020. gada 29. jūnija lēmumu Lietā Nr. 71480 Telenor;

                  —

                  pakārtoti – daļēji atcelt lēmumu, proti, attiecībā uz diviem vai vienu no apstrīdētajiem individuālajiem pārkāpumiem; un

                  —

                  pakārtoti – daļēji atcelt lēmumu attiecībā uz pakalpojumu sniedzējiem, ciktāl tas attiecas uz 2011. un 2012. gadu;

                  —

                  pakārtoti – īstenojot EBTA tiesas neierobežoto kompetenci, atcelt vai samazināt prasītājiem uzliktos naudas sodus; un

                  —

                  piespriest EBTA Uzraudzības iestādei samaksāt prasītāju tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību.

         Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats.

                  —

                     Telenor ASA ir globāls telesakaru operators, kas piedāvā savus pakalpojumus Ziemeļvalstīs un Āzijā. Telenor Norge AS, kas darbojas Norvēģijas telesakaru pakalpojumu tirgū, ir tā meitasuzņēmums. Lēmumā Telenor ASA un Telenor Norge AS ir atzīti par solidāri atbildīgiem par attiecīgajiem naudas sodiem (turpmāk kopā saukti “Telenor” jeb “Prasītājs”).

                  —

                  EBTA Uzraudzības iestāde 2020. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu Lietā Nr. 71480 (“lēmums”), kurā secināts, ka Telenor ir pārkāpis EEZ līguma 54. pantu, piemērojot negodīgus tarifus, kas neļauj vienlīdz efektīviem konkurentiem, kuri ir atkarīgi no Telenor vairumtirdzniecības piekļuves un iniciēšanas pakalpojumiem Norvēģijas publiskajā mobilo telefonu tīklā, bez zaudējumiem replicēt atsevišķus mobilās platjoslas (MBB) pakalpojumus, ko Telenor Norge AS piedāvā privātiem klientiem Norvēģijā, ieskaitot NRO vairumtirdzniecības tarifus, ko Network Norway (NwN) aprēķināja no 2008. gada 1. augusta līdz 2010. gada 31. augustam, un vairumtirdzniecības MVNO tarifus Ventelo no 2008. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 30. novembrim, kā arī vairumtirdzniecības pakalpojumu sniedzēju tarifus no 2008. gada 1. janvāra līdz 2012. gada 31. decembrim.

                  —

                  EBTA Uzraudzības iestāde uzlika trīs atsevišķus naudas sodus 32 562 000 EUR (saistībā ar NwN), 27 783 000 EUR (saistībā ar Ventelo) un 51 606 000 EUR (saistībā ar pakalpojumu sniedzējiem), kopā Telenor111 951 000 EUR; Telenor lika nekavējoties izbeigt šādas darbības, ja tas vēl nav izdarīts. Turklāt EBTA Uzraudzības iestāde lika Telenor atturēties no šādas rīcības un jebkuras citas rīcības, kurai ir tāds pats vai līdzvērtīgs mērķis vai sekas, atkārtošanas.

                  —

                  Prasītājs uzskata, ka lēmums nepamato konstatējumu par EEZ līguma 54. panta (sk. 1. pantu) pārkāpumu.

                  —

                  Prasītājs apgalvo, ka lēmums sākas ar bezprecedenta un nelikumīgu mazumtirdzniecības tirgus definīciju, kas nav balstīta uz analīzi. Tas apgalvo, ka EBTA Uzraudzības iestāde nepareizi balsta maržas novērtējumu un ietekmes analīzi uz šo pārāk šauro tirgu. Līdz ar to tā nav uztvērusi, kā šajā tirgū faktiski darbojas konkurence. Tomēr, nosakot naudas sodu, EBTA Uzraudzības iestāde izmanto ekspansīvu pieeju, tajā ņemot vērā lielās vairumtirdzniecības apgrozījuma summas ārpus šī tirgus un trīskāršojot Telenor pakārtotos ieņēmumus. Prasītājs apgalvo, ka tas ir radījis pilnīgi nesamērīgu naudas sodu, kas ir pretrunā ar pašas EBTA Uzraudzības iestādes norādījumiem.


title: Lieta C-200/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 11. maijā Gamma-A SIA iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2020. gada 12. marta spriedumu lietā T-353/19 Gamma-A/EUIPO – Zivju pārstrādes uzņēmumu serviss

text:
               26.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/2

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 11. maijāGamma-A SIA iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2020. gada 12. marta spriedumu lietā T-353/19 Gamma-A/EUIPO – Zivju pārstrādes uzņēmumu serviss
      (Lieta C-200/20 P)
      (2020/C 359/03)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Gamma-A SIA (pārstāvis: M. Liguts, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2020. gada 3. septembra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-319/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 15. jūlijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Facebook Ireland Limited/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

text:
               26.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/2

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 15. jūlijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Facebook Ireland Limited/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
      (Lieta C-319/20)
      (2020/C 359/04)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Revīzijas sūdzības iesniedzēja: Facebook Ireland Limited

         Atbildētāja revīzijas tiesvedībā: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Prejudiciālais jautājums

      Vai tiesību normas, kas ietvertas Regulas (ES) 2016/679 (1) VIII nodaļā, it īpaši 80. panta 1. un 2. punktā, kā arī 84. panta 1. punktā, nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas – līdztekus iejaukšanās pilnvarām, kas piemīt uzraudzības iestādēm, kuru kompetencē ir regulas piemērošanas uzraudzība un izpilde, un datu subjektu tiesību aizsardzības līdzekļiem –, neatkarīgi no individuālu datu subjektu konkrētu tiesību pārkāpumiem un bez datu subjekta pilnvarojuma par Regulas (ES) 2016/679 pārkāpumiem konkurentiem, no vienas puses, un atbilstoši valsts tiesībām pilnvarotām organizācijām, iestādēm un kamerām, no otras puses, piešķir tiesības vērsties pret pārkāpēju ar civilprasību tiesā jautājumos, kas skar negodīgas komercprakses aizlieguma neievērošanu vai tiesību aktu patērētāju tiesību aizsardzības jomā pārkāpumu vai aizliegumu izmantot spēkā neesošus Vispārējos darījumu nosacījumus?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV 2016, L 119, 1. lpp.).


title: Lieta C-321/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 20. jūlijā iesniedza Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) – CDT, SA/MIMR, HRMM

text:
               26.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/3

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 20. jūlijā iesniedza Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) – CDT, SA/MIMR, HRMM
      (Lieta C-321/20)
      (2020/C 359/05)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Audiencia Provincial de Barcelona

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: CDT, SA

         Atbildētāji apelācijas sūdzībā: MIMR, HRMM

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ar Tiesas spriedumu, kurā, interpretējot un piemērojot Savienības direktīvu, tiek atzīts, ka tai ir pretrunā kāda valsts tiesību norma, šī valsts tiesību norma nekavējoties zaudē spēku, vai arī tā ir jāturpina piemērot attiecībās starp privātpersonām līdz brīdim, kad valsts likumdevējs to groza? Tiek lūgts uz šo jautājumu atbildēt vai nu vispārīgi, vai arī saistībā tieši ar Tiesas 2012. gada 14. jūnija spriedumu (1) un tā ietekmi uz Ley General para la Defensa de los Consumidores y Usuarios [Vispārīgais likums par patērētāju un lietotāju aizsardzību] 83. pantu tā redakcijā, kas [bija spēkā līdz grozījumiem, kas izdarīti ar 2014. gada 27. marta Likumu Nr. 3/2014].

                  2)

                  Vai Savienības tiesību sistēmai raksturīgajam tiesiskās noteiktības principam ir pretrunā tas, ka pilnībā tiek svītrots par netaisnīgu uzskatīta līguma noteikuma saturs, gadījumā, ja līguma noslēgšanas un šā noteikuma formulēšanas brīdī nebija kritēriju, ar kuriem noteikt, kas ir netaisnīgs šajā noteikumā atrunātajā aspektā, jo šajā ziņā nebija nedz tiesību normu, nedz judikatūras? Apstiprinošas atbildes gadījumā – vai sekām ir jābūt tādām, ka attiecīgais noteikums tiek svītrots tikai par netaisnīgu uzskatītajā aspektā?

                  3)

                  Vai šim pašam principam ir pretrunā tas, ka judikatūras atziņa par valsts tiesību normu interpretāciju tiek piemērota līgumiem, kas noslēgti, kamēr šī atziņa vēl nebija noformulēta un tiesu vidū vispārēji valdīja šai jaunajai atziņai pretrunīgs uzskats?

         (1)  Tiesas spriedums, 2012. gada 14. jūnijs, Banco Español de Crédito (C-618/10, EU:C:2012:349).


title: Lieta C-330/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 23. jūlijā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spānija) – IP/Tribunal Económico-Administrativo Regional de Cataluña (TEAR de Cataluña)

text:
               26.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/4

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 23. jūlijā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spānija) – IP/Tribunal Económico-Administrativo Regional de Cataluña (TEAR de Cataluña)
      (Lieta C-330/20)
      (2020/C 359/06)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: IP

         Atbildētāja: Tribunal Económico-Administrativo Regional de Cataluña (TEAR de Cataluña)

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Savienības tiesībām, proti, LESD 63. un 65. pantam un brīvas aprites, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas pamatprincipiem ir pretrunā tāda valsts tiesību norma kā Ley 35/2006, de 28 de noviembre, del Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas [y de modificación parcial de las leyes de los Impuestos sobre Sociedades, sobre la Renta de no Residentes y sobre el Patrimonio] [2006. gada 28. novembra Likums 35/2006 par fizisko personu ienākuma nodokli un daļējiem grozījumiem likumos par uzņēmumu nodokli, par nerezidentu ienākuma nodokli un turības nodokli] 39. panta 2. punkts, kura redakcija izriet no 2012. gada 29. oktobra Likuma 7/2012 3. panta 2. punkta un saskaņā ar kuru gadījumā, kad pienākums ar “720. veidlapu” deklarēt ārvalstīs esošu mantu vai tur reģistrētas tiesības un aktīvus, nav izpildīts atbilstoši formas prasībām vai arī ir izpildīts novēloti, šī manta, tiesības un aktīvi “katrā ziņā” ir jākvalificē kā “nepamatots kapitāla pieaugums”, kas apliekams ar nodokli visagrākajā taksācijas periodā, attiecībā uz kuru nav iestājies noilgums, – neievērojot Ley 58/2003, de 17 de diciembre, General Tributaria [2003. gada 17. decembra Vispārējais nodokļu likums 58/2003] paredzētos noilguma noteikumus – ja vien tie nav “deklarētie ienākumi” vai ienākumi, kas ir gūti laika periodos, kad persona nebija nodokļu maksātājs Spānijā?
                  Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts noliedzoši tāpēc, ka minētā tiesību norma tiek atzīta par samērīgu -

                  2)

                  Vai Savienības tiesībām, proti, LESD 63. un 65. pantam un brīvas aprites, vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas un samērīguma pamatprincipiem ir pretrunā tāda valsts tiesību norma kā 2006. gada 28. novembra Fizisku personu ienākuma nodokļa likuma 35/2006 39. panta 2. punkts, kas paredz iepriekš minētās sekas gadījumā, ja šie ienākumi tika deklarēti novēloti, tomēr tas ir izdarīts pirms ir uzsākta un paziņota jebkāda veida kontroles procedūra vai iesniegts jebkāds lūgums par informācijas apmaiņu nodokļu jomā, lai gan ir spēkā mehānisms šādas informācijas apmaiņas veikšanai ar trešo valsti?


title: Lieta C-339/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 24. jūlijā iesniedza Cour de cassation (Francija) – VD

text:
               26.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/4

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 24. jūlijā iesniedza Cour de cassation (Francija) – VD
      (Lieta C-339/20)
      (2020/C 359/07)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: VD

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/6/EK (2003. gada 28. janvāris) par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu un tirgus manipulācijām (1) 12. panta 2. punkta a) un d) apakšpunkts, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 596/2014 (2014. gada 16. aprīlis) par tirgus ļaunprātīgu izmantošanu (2), ar ko šī direktīva ir aizstāta kopš 2016. gada 3. jūlija, 23. panta 2. punkta g) un h) apakšpunkts kopsakarā ar šīs regulas 65. apsvērumu nozīmē to, ka, ņemot vērā izmantotās informācijas slepenību un to, ka sabiedrība var tikt skarta kopumā, valsts likumdevējs elektronisko sakaru operatoriem var uzdot uz noteiktu laiku, bet visaptveroši saglabāt pieslēguma datus, lai direktīvas 11. pantā un regulas 22. pantā minētajai kompetentajai iestādei ļautu – ja par konkrētām personām parādās iemesls šaubīties, vai tās gadījumā nav iesaistītas iekšējās informācijas izmantošanā un tirgus manipulācijās – pieprasīt no operatora esošos datu plūsmas ierakstus gadījumos, kad ir iemesli aizdomām, ka šiem ar izmeklēšanas priekšmetu saistītajiem ierakstiem var būt nozīme, lai pierādītu pārkāpumu, tostarp ļaujot izsekot kontaktiem, ko konkrētās personas ir nodibinājušas pirms šaubu rašanās?

                  2)

                  Gadījumā, ja Eiropas Savienības Tiesas atbilde būtu tāda, kas Cour de cassation liktu atzīt, ka Francijas tiesību akti par pieslēguma datu saglabāšanu neatbilst Savienības tiesībām, – vai šo tiesību aktu iedarbību varētu saglabāt uz noteiktu laiku, lai izvairītos no tiesiskās nenoteiktības un ļautu iepriekš iegūtos un saglabātos datus izmantot atbilstoši kādam no šajos tiesību aktos noteiktajiem mērķiem?

                  3)

                  Vai valsts tiesa var uz noteiktu laiku saglabāt tiesiskā regulējuma iedarbību, kas ļauj tādas neatkarīgas administratīvas iestādes pārstāvjiem, kuras uzdevums ir veikt izmeklēšanu tirgus ļaunprātīgas izmantošanas jomā, iegūt pieslēguma datus bez tiesas vai citas neatkarīgas administratīvas iestādes iepriekšējas kontroles?

         (1)  OV 2003, L 96, 16. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 596/2014 (2014. gada 16. aprīlis) par tirgus ļaunprātīgu izmantošanu (tirgus ļaunprātīgas izmantošanas regula) un ar ko atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/6/EK un Komisijas Direktīvas 2003/124/EK, 2003/125/EK un 2004/72/EK (OV 2014, L 173, 1. lpp.).


title: Lieta C-357/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 31. jūlijā iesniedza Verwaltungsgericht Wien (Austrija) – IE/Magistrat der Stadt Wien

text:
               26.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/5

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 31. jūlijā iesniedza Verwaltungsgericht Wien (Austrija) – IE/Magistrat der Stadt Wien

      (Lieta C-357/20)
      (2020/C 359/08)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Wien

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: IE

         Atbildētājs: Magistrat der Stadt Wien

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Kas ir jāsaprot ar jēdzienu “vairošanās vieta” Dzīvotņu direktīvas (1) 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta izpratnē un kā “vairošanās vieta” teritoriālā ziņā ir nošķirama no citām vietām?

                  2)

                  Atbilstoši kādiem faktoriem ir jānoskaidro, vai vairošanās vietu pastāvēšana ir ierobežota laika ziņā un, ja tas tā ir, uz kādu laikposmu?

                  3)

                  Atbilstoši kādiem kritērijiem ir jānoskaidro, vai vairošanās vietu noplicināšana vai iznīcināšana notiek ar kādu konkrētu darbību vai bezdarbību?

                  4)

                  Atbilstoši kādiem kritērijiem ir jānoskaidro, vai “atpūtas vietas” Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. panta d) apakšpunkta izpratnē ir tikušas noplicinātas vai iznīcinātas?

         (1)  Padomes Direktīva 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV 1992, L 206, 7. lpp.) redakcijā, kurā pēdējie grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 2013/17/ES (2013. gada 13. maijs), ar ko pielāgo dažas direktīvas vides jomā saistībā ar Horvātijas Republikas pievienošanos (OV 2013, L 158, 193. lpp.).