title: lieta C-317/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Ķelnes Sozialgericht (Vācija), 2005. gada 8. augusta rīkojumu lietā G. Pohl-Boskamp GmbH & Co KG pret Gemeinsamer Bundesausschuss, personas, kas iestājušās lietā: 1. AOK-Bundesverband KdöR, 2. IKK-Bundesverband, 3. Bundesverband der Betriebskrankenkassen, 4. Bundesverband der landwirtschaftlichen Krankenkassen, 5. Verband der Angestellten-Krankenkassen e.V., 6. AEV — Arbeiter-Ersatzkassen-Verband e.V., 7. Bundesknappschaft, 8. Seekrankenkasse, 9. Vācijas Federatīvā Republika, ko pārstāv Federālā veselības un sociālās aizsardzības ministrija

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Ķelnes Sozialgericht (Vācija), 2005. gada 8. augusta rīkojumu lietā G. Pohl-Boskamp GmbH & Co KG pret Gemeinsamer Bundesausschuss, personas, kas iestājušās lietā: 1. AOK-Bundesverband KdöR, 2. IKK-Bundesverband, 3. Bundesverband der Betriebskrankenkassen, 4. Bundesverband der landwirtschaftlichen Krankenkassen, 5. Verband der Angestellten-Krankenkassen e.V., 6. AEV — Arbeiter-Ersatzkassen-Verband e.V., 7. Bundesknappschaft, 8. Seekrankenkasse, 9. Vācijas Federatīvā Republika, ko pārstāv Federālā veselības un sociālās aizsardzības ministrija
   (lieta C-317/05)
   (2005/C 281/12)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Ķelnes Sozialgericht (Vācija), 2005. gada 8. augusta rīkojumu lietā G. Pohl-Boskamp GmbH & Co KG pret Gemeinsamer Bundesausschuss, personas, kas iestājušās lietā: 1. AOK-Bundesverband KdöR, 2. IKK-Bundesverband, 3. Bundesverband der Betriebskrankenkassen, 4. Bundesverband der landwirtschaftlichen Krankenkassen, 5. Verband der Angestellten-Krankenkassen e.V., 6. AEV — Arbeiter-Ersatzkassen-Verband e.V., 7. Bundesknappschaft, 8. Seekrankenkasse, 9. Vācijas Federatīvā Republika, ko pārstāv Federālā veselības un sociālās aizsardzības ministrija, un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 17. augustā.

      Sozialgericht lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīva 89/105/EEK (1) par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās (“Pārskatāmības direktīva”), ir jāinterpretē tādējādi, ka tā iestājas pret tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kas pēc bez receptēm iegādājamo zāļu izslēgšanas no valsts veselības apdrošināšanas sistēmas, piešķir tiesības kādai šajā sistēmā paredzētai iestādei pieņemt noteikumus, kas ļauj šīs zāles segt, neparedzot procedūru saskaņā ar Pārskatāmības direktīvas 6. panta 1. punkta otro teikumu un 6. panta 2. punktu?

               2.

               Vai 1988. gada 21. decembra Direktīva 89/105/EEK ir jāinterpretē tādējādi, ka tā piešķir iepriekš 1. punktā minētajiem zāļu ražotājiem subjektīvas tiesības attiecībā pret valsts iestādēm, it īpaši tiesības uz pamatotu lēmumu, kurā ietverta informācija par pieejamajiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, un kas attiecas uz kādu no to zālēm iekļaušanu iepriekš minētajā sarakstā, pat ja dalībvalsts tiesību akti neparedz atbilstošas lēmuma pieņemšanas procedūras vai tiesiskās aizsardzības līdzekļus?

      (1)  OV L 40, 8. lpp.


title: Lieta T-73/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 21. oktobra spriedums — Cassegrain /ITSB (Somas forma) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Somas forma — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/29

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 21. oktobra spriedums — Cassegrain/ITSB (Somas forma)
   (Lieta T-73/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Somas forma - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2008/C 313/50)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Jean Cassegrain SAS, Parīze (Francija). (pārstāvji — Y. Coursin un T. van Innis, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)
   Priekšmets
   Prasība, kas celta par ITSB Apelāciju otrās padomes 2005. gada 8. decembra lēmumu lietā R 687/2005-2 par grafiska apzīmējuma somas formā reģistrāciju par Kopienas preču zīmi.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Jean Cassegrain SAS atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 108, 6.5.2006.


title: Apvienotās lietas C-119/13 un C-120/13: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 4. septembra spriedums (Amtsgericht Wedding (Vācija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – eco cosmetics GmbH & Co. KG/Virginie Laetitia Barbara Dupuy (C-119/13), Raiffeisenbank St. Georgen reg. Gen. mbH/Tetyana Bonchyk (C-120/13) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Regula (EK) Nr. 1896/2006 – Eiropas maksājuma rīkojuma procedūra – Spēkā esošas izsniegšanas neesamība – Sekas – Par izpildāmu pasludināts Eiropas maksājuma rīkojums – Iebildumi – Pārskatīšana izņēmuma gadījumos – Termiņi

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/10

      Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 4. septembra spriedums (Amtsgericht Wedding (Vācija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – eco cosmetics GmbH & Co. KG/Virginie Laetitia Barbara Dupuy (C-119/13), Raiffeisenbank St. Georgen reg. Gen. mbH/Tetyana Bonchyk (C-120/13)
      (Apvienotās lietas C-119/13 un C-120/13) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 1896/2006 - Eiropas maksājuma rīkojuma procedūra - Spēkā esošas izsniegšanas neesamība - Sekas - Par izpildāmu pasludināts Eiropas maksājuma rīkojums - Iebildumi - Pārskatīšana izņēmuma gadījumos - Termiņi)
      (2014/C 395/12)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Wedding

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: eco cosmetics GmbH & Co. KG (C-119/13), Raiffeisenbank St. Georgen reg. Gen. mbH (C-120/13)

         Atbildētājas: Virginie Laetitia Barbara Dupuy (C-119/13), Tetyana Bonchyk (C-120/13)

         Rezolutīvā daļa:

      Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Regula (EK) Nr. 1896/2006, ar ko izveido Eiropas maksājuma rīkojuma procedūru, ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs regulas 16.–20. pantā paredzētās procedūras nav piemērojamas, ja izrādās, ka Eiropas maksājuma rīkojums nav izsniegts atbilstoši minētās regulas 13.–15. pantā noteiktajam prasību minimumam.
      Ja šī nepilnība tiek atklāta tikai pēc Eiropas maksājuma rīkojuma izpildāmības pasludināšanas, atbildētājam ir jābūt iespējai norādīt uz šo nepilnību, kurai, ja tā tiek pienācīgi pierādīta, šī izpildāmības pasludināšana ir jāpadara spēkā neesoša.

         (1)  OV C 164, 8.6.2013.


title: Lieta T-326/15: Prasība, kas celta 2015. gada 22. jūnijā – DIMA Verwaltungs/ITSB (Tvertnes forma)

text:
               5.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/9

         Prasība, kas celta 2015. gada 22. jūnijā – DIMA Verwaltungs/ITSB (Tvertnes forma)
   (Lieta T-326/15)
   (2015/C 328/08)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: DIMA Verwaltungs GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvis – T. Kerkhoff, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas trīsdimensiju preču zīme (Tvertnes forma) – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 649 174

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 20. aprīļa lēmums lietā R 2567/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam no jauna sākt reģistrēšanas procesu;

               —

               pakārtoti, atzīt, ka Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts neliedz reģistrāciju, un nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Apelācijas padomē;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-310/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 15. novembra spriedums — Ungārija/Komisija (Lauksaimniecība — Labības tirgu kopīgā organizācija — Labības pārņemšana, ko veic intervences aģentūras — Kukurūzas kvalitātes kritēriju pastiprināšana — Jauna kritērija par īpatnējo svaru kukurūzai ieviešana — Tiesiskās paļāvības pārkāpums — Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/39

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 15. novembra spriedums — Ungārija/Komisija
   (Lieta T-310/06) (1)

   (Lauksaimniecība - Labības tirgu kopīgā organizācija - Labības pārņemšana, ko veic intervences aģentūras - Kukurūzas kvalitātes kritēriju pastiprināšana - Jauna kritērija par īpatnējo svaru kukurūzai ieviešana - Tiesiskās paļāvības pārkāpums - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   (2007/C 315/73)
   Tiesvedības valoda — ungāru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ungārijas Republika (pārstāvji — J. Fazekaša [J. Fazekas], R. Šomšiča [R. Somssich] un K. Sījārto [K. Szíjjártó])

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Klotuša-Duvjesāra [F. Clotuche-Duvieusart] un Z. Pataki [Z. Pataki])
   Priekšmets
   Prasība atcelt atsevišķus noteikumus Komisijas 2006. gada 18. oktobra Regulā (EK) Nr. 1572/2006, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 824/2000, kas nosaka kārtību, kādā intervences aģentūras pārņem labību, un analīzes metodes labības kvalitātes noteikšanai (OV L 290, 29. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2006. gada 18. oktobra Regulas (EK) Nr. 1572/2006, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 824/2000, kas nosaka kārtību, kādā intervences aģentūras pārņem labību, un analīzes metodes labības kvalitātes noteikšanai, noteikumi par kritēriju par īpatnējo svaru kukurūzai tiek atcelti, proti:

                           —

                           pirmā panta 1. punktā — vārdi “un, kukurūzas gadījumā — tradicionāli pielietojamās metodes”;

                           —

                           pirmā panta 3. punkta b) apakšpunktā — vārdi “kukurūzai par 73 kg/hl”;

                           —

                           rindā “E. Minimālais īpatnējais svars (kg/hl)” — vērtība “71” attiecībā uz kukurūzu;

                           —

                           pielikuma III tabulas 2. punktā — intervences cenas vērtību samazinājums attiecībā uz kukurūzu;

               2)

               Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina prasītājas tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta T-439/07: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. jūnija spriedums — Coats Holdings /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Rāvējslēdzēju un “citu aizdares līdzekļu” tirgi — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Vienota cenu paaugstināšana, minimālo cenu noteikšana, klientu un tirgu sadale un apmaiņa ar citu komerciālu informāciju — Pierādījumi — Vienots un turpināts pārkāpums — Noilgums — Tiesības uz aizstāvību — Naudas sodi — Pamatnostādnes)

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/12

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. jūnija spriedums — Coats Holdings/Komisija
   (Lieta T-439/07) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Rāvējslēdzēju un “citu aizdares līdzekļu” tirgi - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Vienota cenu paaugstināšana, minimālo cenu noteikšana, klientu un tirgu sadale un apmaiņa ar citu komerciālu informāciju - Pierādījumi - Vienots un turpināts pārkāpums - Noilgums - Tiesības uz aizstāvību - Naudas sodi - Pamatnostādnes)
   2012/C 243/20
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Coats Holdings Ltd (Uxbridge, Middlesex, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — W. Sibree, C. Jeffs, K. O’Connell, J. Boyce, solicitors, un D. Anderson, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un K. Mojzesowicz)

      Priekšmets

   Galvenokārt, prasība atcelt Komisijas 2007. gada 19. septembra Lēmumu C(2007) 4257, galīgā redakcija, par [EKL] 81. pantā paredzētās procedūras piemērošanu (lieta COMP/E 1/39.168 — PO/metāliskās un plastikas sīkpreces: rāvējslēdži) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, pakārtoti, prasība atcelt vai samazināt prasītājai uzliktā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Coats Holdings Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 09.02.2008.


title: Lieta F-140/11: Civildienesta tiesas 2012. gada 28. jūnija rīkojums — BK /Komisija

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/42

         Civildienesta tiesas 2012. gada 28. jūnija rīkojums — BK/Komisija
   (Lieta F-140/11) (1)

   2012/C 287/80
   Tiesvedības valoda — franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 65, 3.3.2012., 25. lpp.


title: Lieta T-270/06: Prasība, kas celta 2006. gada 25. septembrī — Lego Juris pret ITSB — Mega Brands ( Lego brick )

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/55

         Prasība, kas celta 2006. gada 25. septembrī — Lego Juris pret ITSB — Mega Brands (Lego brick)
   (Lieta T-270/06)
   (2006/C 294/114)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lego Juris A/S, Billund (Dānija) (pārstāvji — V. von Bomhard, A. Renck un T. Dolde, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Mega Brands Inc., Monreāla (Kanāda)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju padomes pilnā sastāvā 2006. gada 10. jūlija lēmumu lietā Nr. R 856/2004-G; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: Grafiska preču zīme “LEGO brick” attiecībā uz 28. klasē ietilpstošajām precēm, kas ir pieteikta uz “sarkano krāsu” — Kopienas preču zīme Nr. 107 029

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: Prasītāja

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Mega Brands Inc.

      Anulēšanas nodaļas lēmums: Kopienas preču zīme nav spēkā

      Apelāciju padomes lēmums: Apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Prasītāja izvirza vienu pamatu, lai pamatotu savu prasību. Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums pārkāpj Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) daļu tiktāl, ciktāl tajā tiek iespējami kļūdaini interpretēta šī norma kā arī tās mērķis un, papildus, ciktāl tajā šī norma ir piemērota attiecībā uz to, kas neietilpst ar attiecīgo reģistrāciju noteiktajā preču zīmes aizsardzībā.


title: Lieta C-169/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 7. aprīlī iesniedza Tribunale di Frosinone (Itālija) — kriminālprocess pret Patrick Conteh

text:
               11.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 173/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 7. aprīlī iesniedza Tribunale di Frosinone (Itālija) — kriminālprocess pret Patrick Conteh

   (Lieta C-169/11)
   2011/C 173/16
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Frosinone

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Patrick Conteh

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 2008/115/EK (1) 15. un 16. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie liedz dalībvalstij paredzēt, ka par nesadarbošanos administratīvajā procesā, kas vērsts uz trešās valsts valstspiederīgā, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi, atgriešanos, atbilstoši valsts tiesību aktiem tiek piemēroti ar brīvības atņemšanu saistīti pasākumi, kas nav turēšana apsardzībā, ja nav ievēroti minētajā 15. un 16. pantā paredzētie nosacījumi un garantijas, ņemot vērā, ka nav izpildīts izbraukšanas rīkojums, kuru ir izdevusi kompetentā administratīvā iestāde atbilstoši direktīvas 8. panta 3. punktam?

      (1)  OV L 348, 98. lpp.


title: Lieta F-101/13: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 25. septembra spriedums – Osorio u.c./EĀDD Civildienests – Atalgojums – Trešās valstīs strādājoši EĀDD darbinieki – Iecēlējinstitūcijas lēmums grozīt trešo valstu sarakstu, kurās dzīves apstākļi ir līdzvērtīgi parastajiem dzīves apstākļiem Savienībā – Vispārpiemērojams akts – Prasības pieņemamība – Piemaksas par dzīves apstākļiem ikgadējs novērtējums – Atcelšana

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/65

      Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 25. septembra spriedums – Osorio u.c./EĀDD
      (Lieta F-101/13) (1)

      (Civildienests - Atalgojums - Trešās valstīs strādājoši EĀDD darbinieki - Iecēlējinstitūcijas lēmums grozīt trešo valstu sarakstu, kurās dzīves apstākļi ir līdzvērtīgi parastajiem dzīves apstākļiem Savienībā - Vispārpiemērojams akts - Prasības pieņemamība - Piemaksas par dzīves apstākļiem ikgadējs novērtējums - Atcelšana)
      (2014/C 395/78)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Carla Osorio (Pointe aux Canonniers, Maurīcija) u.c. (pārstāvis – S. Orlandi, avocat)

         Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (pārstāvji – S. Marquardt un M. Silva)

         Priekšmets

      Prasība atcelt EĀDD 2012. gada 19. decembra lēmumu vairs neizmaksāt Civildienesta noteikumu X pielikuma 10. pantā paredzēto piemaksu par dzīves apstākļiem ierēdņiem, kuri norīkoti darbā Maurīcijas Republikā, sākot no 2013. gada 1. jūlija

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Osorio un citi prasītāji, kuru vārdi ir atrodami pielikumā, savus tiesāšanās izdevumus sedz paši;

                  3)

                  Eiropas Ārējās darbības dienests sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 367, 14.12.2013., 41. lpp.


title: Lieta F-101/10: Prasība, kas celta 2010. gada 15. oktobrī — Massez u.c./Tiesa

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/63

         Prasība, kas celta 2010. gada 15. oktobrī — Massez u.c./Tiesa
   (Lieta F-101/10)
   ()
   2011/C 30/124
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Lieven Massez (Luksemburga, Luksemburga) un citi (pārstāvji — A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt paziņojumus par prasītāju atalgojumu korekciju par laika posmu no 2009. gada jūlija līdz decembrim un paziņojumu par atalgojumu, kas sagatavoti pēc 2010. gada 1. janvāra ierēdņu un pārējo darbinieku ikgadējās atalgojuma un pensiju korekcijas ietvaros, pamatojoties uz Padomes 2009. gada 23. decembra Regulu (ES, Euratom) Nr. 1296/2009

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Tiesas komitejas, kas atbildīga par sūdzību izskatīšanu, 2010. gada 29. jūnija lēmumu, ar kuru tiek noraidītas prasītāju sūdzības par paziņojumiem par atalgojumu korekciju par laika posmu no 2009. gada jūlija līdz decembrim un par viņu paziņojumiem par atalgojumu, kas sagatavoti pēc 2010. gada 1. janvāra;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams atcelt Tiesas lēmumus par paziņojumu par atalgojumu korekciju sagatavošanu par laika posmu no 2009. gada jūlija līdz decembrim un par paziņojumiem par atalgojumu, kas sagatavoti pēc 2010. gada 1. janvāra;

               —

               piespriest Tiesai samaksāt prasītājiem parādus par neizmaksāto atalgojumu, pieskaitot nokavējuma procentus;

               —

               piespriest Tiesai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-418/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2012. gada 4. jūlija rīkojumu lietā T-329/11 TME SpA — Termomeccanica Ecologia /Eiropas Komisija 2012. gada 14. septembrī iesniedza TME SpA — Termomeccanica Ecologia

text:
               1.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 373/3

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2012. gada 4. jūlija rīkojumu lietā T-329/11 TME SpA — Termomeccanica Ecologia/Eiropas Komisija 2012. gada 14. septembrī iesniedza TME SpA — Termomeccanica Ecologia

   (Lieta C-418/12 P)
   2012/C 373/03
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: TME SpA — Termomeccanica Ecologia (pārstāvji — C. Malinconico, S. Fidanzia un A. Gigliola, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 4. jūlija rīkojumu lietā T-329/11, kas paziņots 2012. gada 9. jūlijā, pamatojuma daļā izklāstīto iemeslu dēļ un tādējādi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 20. aprīļa lēmumu, ar kuru tika izslēgta vajadzība uzsākt pienākumu neizpildes procedūru pret Rumāniju par Kopienu principu un direktīvu publisko iepirkumu jomā, kā arī “Practical Guide to contract procedures financed from the General Budget of the European Communities in the context of external actions” [“Praktisko norādījumu līgumu slēgšanas procedūrām, ko finansē Eiropas Kopienu vispārējais budžets ārējo darījumu ietvaros”; turpmāk tekstā — “PRAG”] pārkāpumu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt TME saistībā ar Eiropas Komisijas pieļauto Kopienu tiesību pārkāpumu ciestos zaudējumus EUR 18 955 106 apmērā vai lielāku vai mazāku naudas summu, kura nosakāma, ievērojot taisnīgumu;

               —

               pakārtoti, piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt TME saistībā ar iespējas zaudēšanu ciestos zaudējumus EUR 3 791 021 apmērā vai lielāku vai mazāku naudas summu, kura nosakāma, ievērojot taisnīgumu;

               —

               vēl pakārtotāki, piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt zaudējumus, kuri radušies saistībā ar Eiropas Komisijas kavēšanos savu pienākumu izpildē un kuri atbilst kopējai TME radušos izdevumu par juridiskajiem pakalpojumiem summai EUR 73 044,32 apmērā vai lielāku vai mazāku naudas summu, kura nosakāma, ievērojot taisnīgumu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisijai saskaņā ar PRAG 2.4.12. punktu un Iepirkuma procedūras specifikāciju 1. sējuma 37. noteikumu esot pienākums sniegt “opinion” [atzinumu] par TME apstrīdēto procedūru. Tā šo pienākumu neesot izpildījusi.
   Turklāt Komisija esot pieļāvusi kļūdu, pēc TME2008. gada 10. decembrī iesniegtās sūdzības neiesaistoties, lai novērstu acīmredzamu Kopienu tiesību pārkāpumu un atgūtu Rumānijas valsts piešķirtos naudas līdzekļus saistībā ar attiecīgo publisko iepirkumu.


title: Lieta T-486/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. janvāra spriedums – Stavytskyi/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā — Līdzekļu iesaldēšana — To personu, vienību un struktūru saraksts, pret kurām ir vērsta līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Prasītāja uzvārda iekļaušana — Pierādījumi par iekļaušanas sarakstā pamatotību

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/39

         Vispārējās tiesas 2016. gada 28. janvāra spriedums – Stavytskyi/Padome
   (Lieta T-486/14) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, pret kurām ir vērsta līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja uzvārda iekļaušana - Pierādījumi par iekļaušanas sarakstā pamatotību)
   (2016/C 098/51)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Edward Stavytskyi (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta un M. Gambardella, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – V. Piessevaux un J.-P. Hix)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2014. gada 14. aprīļa Īstenošanas lēmumu 2014/216/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 111, 91. lpp.), un Padomes 2014. gada 14. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) Nr. 381/2014, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 111, 33. lpp.), ciktāl prasītāja uzvārds ir iekļauts to personu, vienību un struktūru sarakstā, pret kurām ir vērsti šie ierobežojošie pasākumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2014. gada 14. aprīļa Īstenošanas lēmumu 2014/216/KĀDP, ar ko īsteno Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, un Padomes 2014. gada 14. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) Nr. 381/2014, ar ko īsteno Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl tie attiecas uz Edward Stavytskyi;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina E. Stavytskyi tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 303, 8.9.2014.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 28. jūnijā lietā T-158/03 Industrias Químicas del Vallés, SA, pret Eiropas Kopienu Komisiju (Direktīva 91/414/EEK — Augu aizsardzības līdzekļi — Aktīvās vielas — Metalaksils — Atļaujas procedūra — Kopsavilkuma dokumentācija un pilnā dokumentācija — Termiņi — Samērīguma princips — Pilnvaru nepareiza izmantošana)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/35

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 28. jūnijā
   lietā T-158/03 Industrias Químicas del Vallés, SA, pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Direktīva 91/414/EEK - Augu aizsardzības līdzekļi - Aktīvās vielas - Metalaksils - Atļaujas procedūra - Kopsavilkuma dokumentācija un pilnā dokumentācija - Termiņi - Samērīguma princips - Pilnvaru nepareiza izmantošana)
   (2005/C 217/79)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Lietā T-158/03 Industrias Químicas del Vallés, SA, Moletdelvalesa [Mollet del Vallés] (Spānija), ko sākotnēji pārstāvēja K. Fernandess Visjens [C. Fernández Vicién], H. Savaters Marotiass [J. Sabater Marotias] un P. Gonsaless Espeho [P. González-Espejo], pēc tam Fernandess Visjens, Savaters Marotiass un I. Moreno-Tapija Rivass [I. Moreno-Tapia Rivas], advokāti, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — S. Pardo Kvintilans [S. Pardo Quintillán] un B. Dohertijs [B. Doherty]) par prasību atcelt Komisijas 2003. gada 2. maija Lēmumu 2003/308/EK neiekļaut metalaksilu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un atcelt atļaujas, kas piešķirtas augu aizsardzības līdzekļiem, kuros ir šī aktīvā viela (OV L 113, 8. lpp.), Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirungs [J. Pirrung], tiesneši N. Dž. Forvuds [N. J. Forwood] un S. Papasavs [S. Papasavvas], sekretārs H. Palasio Gonsaless [J. Palacio González], galvenais administrators, 2005. gada 28. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Industrias Químicas del Vallés, SA, sedz tiesāšanās izdevumus, to skaitā izdevumus, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma procedūru.

      (1)  OV C 158, 05.07.2003.


title: Lieta C-335/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Chemnitz (Vācija) 2006. gada 3. augusta rīkojumu — Steffen Schubert pret Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Chemnitz (Vācija) 2006. gada 3. augusta rīkojumu — Steffen Schubert pret Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis

   (Lieta C-335/06)
   (2006/C 261/20)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgericht Chemnitz
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Steffen Schubert

      Atbildētāja: Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai viena dalībvalsts atbilstoši Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvas 91/439/EEK (1) 1. panta 2. punktam un 8. panta 2. un 4. punktam var citā dalībvalstī izsniegtas vadītāja apliecības turētājam pieprasīt, lai viņš iekšzemes iestādē pieprasa atzīt viņa tiesības vadīt transportlīdzekļus iekšzemē, ja ārvalstu ES vadītāja apliecības turētājam iepriekš iekšzemē vadītāja apliecība ir atņemta vai savādāk atcelta?
               Ja nē:

               2)

               Vai Direktīvas 91/439/EEK 1. panta 2. punkts kopā ar 8. panta 2. un 4. punktu ir interpretējams tādējādi, ka dalībvalsts savas valsts teritorijā tiesības vadīt transportlīdzekli, kas pamatotas ar citā dalībvalstī izdotu vadītāja apliecību, var neatzīt, ja ārvalstu ES vadītāja apliecības turētājam iepriekš iekšzemē vadītāja apliecība ir atņemta vai savādāk atcelta, ja aizlieguma termiņš jaunas apliecības izsniegšanai iekšzemē, kurš ir piespriests saistībā ar šo pasākumu, bijis izbeidzies, pirms vadītāja apliecība tika izsniegta citā dalībvalstī un ja uz objektīva pamata (nav dzīvesvieta dalībvalstī, kura ir izdevusi vadītāja apliecību un nesekmīgs pieprasījums vadītāja apliecības atkārtotai izsniegšanai) var secināt, ka ar ārvalstu ES vadītāja apliecības iegūšanu tiks apietas stingrās iekšzemē noteiktās atjaunošanas prasības, it īpaši medicīniski-psiholoģiskais vērtējums?

      (1)  OV L 237, 1. lpp.


title: Lieta C-64/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 9. septembra spriedums ( Landesgericht Linz (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Ernst Engelmann (Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Valsts tiesiskais regulējums, ar ko ir izveidota koncesiju sistēma azartspēļu rīkošanai kazino — Koncesiju iegūšana, kas paredzēta tikai valsts teritorijā dibinātām akciju sabiedrībām — Visu koncesiju piešķiršana bez jebkāda konkursa)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/9

      Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 9. septembra spriedums (Landesgericht Linz (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Ernst Engelmann

      (Lieta C-64/08) (1)

      (Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Valsts tiesiskais regulējums, ar ko ir izveidota koncesiju sistēma azartspēļu rīkošanai kazino - Koncesiju iegūšana, kas paredzēta tikai valsts teritorijā dibinātām akciju sabiedrībām - Visu koncesiju piešķiršana bez jebkāda konkursa)
      (2010/C 288/14)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesgericht Linz

         Lietas dalībnieks pamata procesā

         Ernst Engelmann

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landesgericht Linz — EKL 43. un 49. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru, paredzot kriminālsodu, ir aizliegts darboties azartspēļu jomā kazino, ja kompetentā valsts iestāde nav izsniegusi atļauju, taču paredz iespēju šādu atļauju piešķirt ilgākais uz 15 gadiem kapitālsabiedrībām ar juridisko adresi šīs dalībvalsts teritorijā, kurām nav meitas sabiedrības ārvalstīs

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  EKL 43. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas nepieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, ar ko azartspēles spēļu namos ļauj rīkot tikai tiem uzņēmējiem, kuru juridiskā adrese ir šīs dalībvalsts teritorijā;

                  2)

                  pienākums nodrošināt pārskatāmību, kas izriet no EKL 43. un 49. panta, kā arī no vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas pilsonības dēļ principiem, nepieļauj bez jebkāda konkursa rīkošanas piešķirt visas koncesijas spēļu namu vadīšanai kādas dalībvalsts teritorijā.

         (1)  OV C 116, 09.05.2008.


title: Lieta C-297/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17. jūnijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Dr. Rüdiger Hobohm / Benedikt Kampik Ltd & Co. KG , Benedikt Aloysius Kampik , Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17. jūnijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Dr. Rüdiger Hobohm/Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik, Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL

   (Lieta C-297/14)
   2014/C 303/29
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Dr. Rüdiger Hobohm

      Atbildētāji: Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik, Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL

      Prejudiciālais jautājums

   Vai patērētājs saskaņā ar Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 (1) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 15. panta 1. punkta c) apakšpunkta otro alternatīvu savienojumā ar 16. panta 1. punkta otro alternatīvu var celt prasību tiesā tajā vietā, kur atrodas tā domicils, pret līgumpartneri, kas veic profesionālu darbību vai komercdarbību citā Eiropas Savienības dalībvalstī, ja, lai arī prasības pamatā esošais līgums tieši neietilpst šādas līgumpartnera darbības jomā, kas ir novirzīta uz patērētāja domicila dalībvalsti, tomēr līgums kalpo ekonomiskā labuma gūšanai, ko līgumslēdzējas puses jau ir vēlējušās sasniegt ar iepriekš noslēgta un spēku zaudējuša līguma palīdzību, kas ietilpa sākotnēji minētās tiesību normas piemērošanas jomā?

      (1)  OV L 12, 1. lpp.


title: Lieta T-519/14: Prasība, kas celta 2014. gada 10. jūlijā – Grupo Morera & Vallejo un DSA /Komisija

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/49

         Prasība, kas celta 2014. gada 10. jūlijā – Grupo Morera & Vallejo un DSA/Komisija
   (Lieta T-519/14)
   2014/C 303/58
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Grupo Morera & Vallejo, SL (Seviļa, Spānija), DSA, Defensa y Servicios del Asegurado, SA (Seviļa, Spānija) (pārstāvji – E. Navarro Varona, P. Vidal Martínez un G. Canalejo Lasarte, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, pamatojoties uz LESD 263. pantu, ciktāl tajā ir atzīta valsts atbalsta esamība un uzdots to atgūt no ieguldītājiem,

               —

               pakārtoti, atcelt lēmuma 1. un 2. pantu un 4. panta 1. punktu, ciktāl ieguldītāji ir identificēti kā saņēmēji, kuriem ir jāatmaksā apgalvotais atbalsts,

               —

               pakārtoti, nepiemērot 4. panta 1. punktā in fine esošo rīkojumu par atbalsta atgūšanu no ieguldītājiem, ciktāl tas ir pretrunā tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības principiem, jo atgūšanu nevar uzdot, kamēr nav publicēts lēmums par izmeklēšanas procedūras uzsākšanu,

               —

               pakārtoti, atcelt lēmuma 2. pantu un atzīt par prettiesisku tā 263. un 167. punktā piedāvāto metodoloģiju, ar kuru noteikta apgalvotā priekšrocība, kas ieguldītājiem ir jāatmaksā, un kas esot jāpielāgo, ievērojot atsevišķus atskaitījumus,

               —

               atzīt par spēkā neesošu vai alternatīvi – daļēji atcelt lēmuma 4. panta 1. punktu saistībā ar aizliegumu “nodot atgūšanas nastu citām personām”, ciktāl ar to tiek noteikts, ka tiek aizliegti vai neesot spēkā līgumu noteikumi par regresa tiesībām pret trešajām personām attiecībā uz summām, kas ieguldītājiem ir jāatmaksā Spānijas valstij, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas jau izvirzīti lietā T-401/14 Duro Felguera/Komisija, lietā T-700/13 Bankia/Komisija un lietā T-500/14 Derivados del Flúor/Komisija.


title: Lieta C-119/15: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Biuro podróży “Partner” sp. z o.o sp. k. w Dąbrowie Górniczej/Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 93/13/EEK — Direktīva 2009/22/EK — Patērētāju tiesību aizsardzība — Publiskā reģistrā iekļautu negodīgu līguma noteikumu erga omnes iedarbība — Finansiāla sankcija, kas noteikta komersantam, kurš izmantojis noteikumu, kas atzīts par līdzvērtīgu reģistrā iekļautam noteikumam — Komersants, kas nav piedalījies procedūrā, kuras noslēgumā ir konstatēts noteikuma negodīgums — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants — Jēdziens “valsts tiesa, kuras lēmumus saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem nevar pārsūdzēt”

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/7

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Biuro podróży “Partner” sp. z o.o sp. k. w Dąbrowie Górniczej/Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

   (Lieta C-119/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 93/13/EEK - Direktīva 2009/22/EK - Patērētāju tiesību aizsardzība - Publiskā reģistrā iekļautu negodīgu līguma noteikumu erga omnes iedarbība - Finansiāla sankcija, kas noteikta komersantam, kurš izmantojis noteikumu, kas atzīts par līdzvērtīgu reģistrā iekļautam noteikumam - Komersants, kas nav piedalījies procedūrā, kuras noslēgumā ir konstatēts noteikuma negodīgums - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants - Jēdziens “valsts tiesa, kuras lēmumus saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem nevar pārsūdzēt”)
   (2017/C 053/08)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Apelacyjny w Warszawie

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Biuro podróży “Partner” sp. z o.o sp. k. w Dąbrowie Górniczej

      Atbildētājs: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvā 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punkts un 7. pants, skatīti kopā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvas 2009/22/EK par aizliegumiem saistībā ar patērētāju interešu aizsardzību 1. un 2. pantu, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neliedz tādu tipveida noteikumu izmantošanu, kuru saturs ir identisks to noteikumu saturam, kas ir atzīti par prettiesiskiem ar galīgu tiesas nolēmumu un ir reģistrēti valsts aizliegto tipveida noteikumu reģistrā, attiecībā uz komersantu, kas nav bijis puse tiesvedībā, kuras noslēgumā šie noteikumi ir reģistrēti minētajā reģistrā, uzskatīt par prettiesisku darbību – ar nosacījumu, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, ka šim komersantam ir tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā gan pret lēmumu, ar kuru ir atzīta salīdzināto noteikumu līdzvērtība, par jautājumu, vai, ņemot vērā katram gadījumam raksturīgo apstākļu kopumu, šie noteikumi ir faktiski identiski, ņemot vērā it īpaši patērētājiem radītās nelabvēlīgās sekas, gan pret lēmumu, kurā vajadzības gadījumā ir noteikts uzliktā naudas soda apmērs;

               2)

               LESD 267. panta trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda tiesa kā iesniedzējtiesa, par kuras nolēmumiem, kas pieņemti tādā lietā, kāda ir pamatlieta, var tikt iesniegta kasācijas sūdzība, nevar tikt uzskatīta par “tiesu, kuras nolēmumi nav pārsūdzami atbilstoši valsts tiesībām”.

      (1)  OV C 198, 15.6.2015.


title: Lieta T-424/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. jūnijā  – ClientEarth /Komisija

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/34

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. jūnijā – ClientEarth/Komisija
   (Lieta T-424/14)
   2014/C 303/43
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ClientEarth (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – O. Brouwer, F. Heringa un J. Wolfhagen, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas lēmumu atteikt piekļuvi dokumentiem, ko pieprasījis prasītājs saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem, kas paziņots prasītājam 2014. gada 3. aprīlī ar vēstuli Nr. SG.B.4/LR/rc-sg.dsg2.b.4(2014) 1028887;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās Tiesas Reglamenta 87. pantam, tai skaitā tiesāšanās izdevumus, kas radušies jebkurai personai, kas iestājusies lietā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar savu prasību prasītājs lūdz atcelt Komisijas lēmumu atteikt piekļuvi Komisijas ietekmes novērtējuma ziņojumam, kā arī Ietekmes novērtējuma padomes atzinumam par iespēju vērsties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem attiecībā uz Orhūsas konvencijas trešā pīlāra īstenošanu Eiropas Savienības un dalībvalstu tiesībās.
   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Regulas Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 3. punkta pirmais apakšpunkts nav piemērojams un ka Komisija nav norādījusi pamatojumu. Prasītājs norāda, ka Komisija ir nepareizi interpretējusi un kļūdaini piemērojusi 4. panta 3. punkta pirmajā apakšpunkta paredzēto izņēmumu par piekļuvi dokumentiem, jo pieprasītie dokumenti būtu jānodala no Komisijas lēmumu pieņemšanas procesa. Prasītājs turklāt apgalvo, ka Komisija nav izklāstījusi iemeslus, kāpēc ir jāpiemēro 4. panta 3. punkta pirmais apakšpunkts.

               2.

               Ar otro pakārtoto pamatu tiek apgalvots, ka ir nepareizi piemērots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmais apakšpunkts un nav norādīts pamatojums. Prasītājs apgalvo, ka pat tad, ja 4. panta 3. punkta pirmais apakšpunkts būtu piemērojams, Komisija nav konstatējusi, ka pieprasīto dokumentu atklāšana kaitētu lēmumu pieņemšanas procesam, un nav sniegusi īpašu paskaidrojumu saistībā ar minēto.

               3.

               Ar trešo pakārtoto pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis nepareizi piemērots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmajā apakšpunktā paredzētais sevišķo sabiedrības interešu kritērijs un nav norādīts pamatojums. Prasītājs norāda, ka pat tad, ja 4. panta 3. punkta pirmais apakšpunkts būtu piemērojams, Komisija nepareizi piemēroja un interpretēja sevišķo sabiedrības interešu līdzsvarošanas kritēriju un nepierādīja, ka nepastāvēja sevišķas sabiedrības intereses, kas pamatotu pieprasīto dokumentu atklāšanu. Turklāt prasītājs apgalvo, ka saistībā ar minēto Komisija nav izklāstījusi pietiekamu pamatojumu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Apvienotās lietas C-511/15 un C-512/15: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 12. oktobra rīkojums (Prekršajni Sud u Bjelovaru (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Renata Horžić (C-511/15), Siniša Pušić (C-512/15)/Privredna banka Zagreb d.d., Božo Prka Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Patēriņa kredītlīgumi — Direktīva 2008/48/EK — Hipotekārā kredīta līgums — Mainīga procentu likme — Aizdevēja pienākumi — Valsts tiesiskais regulējums, kas piemērojams tā spēkā stāšanās dienā pastāvošajiem līgumiem — Direktīvas 2008/48 nepiemērojamība

text:
               19.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 475/8

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 12. oktobra rīkojums (Prekršajni Sud u Bjelovaru (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Renata Horžić (C-511/15), Siniša Pušić (C-512/15)/Privredna banka Zagreb d.d., Božo Prka

   (Apvienotās lietas C-511/15 un C-512/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Patēriņa kredītlīgumi - Direktīva 2008/48/EK - Hipotekārā kredīta līgums - Mainīga procentu likme - Aizdevēja pienākumi - Valsts tiesiskais regulējums, kas piemērojams tā spēkā stāšanās dienā pastāvošajiem līgumiem - Direktīvas 2008/48 nepiemērojamība)
   (2016/C 475/11)
   Tiesvedības valoda – horvātu

      Iesniedzējtiesa

      Prekršajni Sud u Bjelovaru

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Renata Horžić (C-511/15), Siniša Pušić (C-512/15)

      Atbildētāji: Privredna banka Zagreb d.d., Božo Prka

      Rezolutīvā daļa:

   Ņemot vērā visus iepriekš izklāstītos apsvērumus, uz uzdotajiem jautājumiem ir jāatbild, ka Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīvas 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 87/102/EEK, 23. pants un 30. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tādas valsts tiesību normas kā pamatlietā, atbilstoši kurām aizdevējam ir noteikti pienākumi saistībā ar kredītlīgumos, kuri jau pastāvēja, šīm normām stājoties spēkā, noteikto mainīgo procentu likmi, neizpildes gadījumā paredzot krimināltiesiskas sankcijas, jo šie kredītlīgumi neietilpst šīs direktīvas materiālajā tvērumā un šie pienākumi arī nav minētās direktīvas īstenošanas pasākumi.

      (1)  OV C 27, 25.1.2016.


title: Lieta C-25/13: Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 30. janvāra rīkojums ( Juzgado de lo Contencioso–Administrativo n ° 17 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – France Telecom España, SA / Organismo de Gestión Tributaria de la Diputación de Barcelona Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi — Direktīva 2002/20/EK — Tirgus dalībniekiem, kuri sniedz elektronisko komunikāciju pakalpojumus, noteikta nodeva par pašvaldību publiskā īpašuma izmantošanu privātiem mērķiem vai īpašām izmantošanas tiesībām — Tiesas Reglamenta 99. pants — Skaidri no judikatūras izsecināma atbilde

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/18

         Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 30. janvāra rīkojums (Juzgado de lo Contencioso–Administrativo no 17 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – France Telecom España, SA/Organismo de Gestión Tributaria de la Diputación de Barcelona

   (Lieta C-25/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi - Direktīva 2002/20/EK - Tirgus dalībniekiem, kuri sniedz elektronisko komunikāciju pakalpojumus, noteikta nodeva par pašvaldību publiskā īpašuma izmantošanu privātiem mērķiem vai īpašām izmantošanas tiesībām - Tiesas Reglamenta 99. pants - Skaidri no judikatūras izsecināma atbilde)
   2014/C 112/21
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

   Juzgado de lo Contencioso–Administrativo no 17 de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: France Telecom España, SA

      Atbildētājs: Organismo de Gestión Tributaria de la Diputación de Barcelona

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Juzgado de lo Contencioso Administrativo no 17 de Barcelona – Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (OV L 108, 21. lpp.) 13. panta interpretācija – Maksa par lietošanas tiesībām un aprīkojuma izvietošanas tiesībām – Pašvaldības publisks īpašums – Tiesību nodošana un izmantošanas pārvaldības nodošana

      Rezolutīvā daļa:

   Ņemot vērā 2012. gada 12. jūlija spriedumu apvienotajās lietās C-55/11, C-57/11 un C-58/11 Vodafone España un France Telecom España (Krājumā vēl nav publicēts), Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tām netiek pieļauts piemērot nodevu, kas tiek noteikta par iekārtu uzstādīšanu uz, virs vai zem valsts vai privātā īpašuma, izmantošanu un ekspluatāciju Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) 13. panta izpratnē tirgus dalībniekiem, kuri sniedz elektronisko komunikāciju pakalpojumus un kuri nav minēto iekārtu īpašnieki.

      (1)  OV C 108, 13.4.2013.


title: Lieta T-328/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. oktobra spriedums — Wilms /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Civildienests — Paaugstināšana amatā — Prioritātes punktu piešķiršana)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/25

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. oktobra spriedums — Wilms/Komisija
   (Lieta T-328/04) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Civildienests - Paaugstināšana amatā - Prioritātes punktu piešķiršana)
   (2008/C 313/44)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Günter Wilms, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji M. van der Woude un V. Landes, pēc tam M. van der Woude, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji H. Tserepa-Lacombe un V. Joris, pēc tam V. Joris un G. Berscheid, pārstāvji, kam palīdz D. Waelbroeck, advokāts)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt:

               —

               Komisijas Juridiskā dienesta ģenerāldirektora lēmumu piešķirt prasītājam vienu ģenerāldirekcijas prioritātes punktu 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros, kas paziņots 2003. gada 2. jūlijā un kas apstiprināts ar iecēlējinstitūcijas lēmumu, kas paziņots 2003. gada 19. decembrī;

               —

               iecēlējinstitūcijas lēmumu nepiešķirt prasītājam nevienu īpašu prioritātes punktu par papildu darbībām iestādes interesēs 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros, kas paziņots ar Sysper 2 sistēmu 2003. gada 19. decembrī;

               —

               šādus lēmumus: iecēlējinstitūcijas lēmumu piešķirt prasītājam pavisam kopā 19 punktus 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros; A 6 pakāpes ierēdņu nopelnu sarakstu 2003. gadā, kas publicēts 2003. gada 13. novembraInformations administratives Nr. 69-2003; 2003. gadā A 5 amata pakāpē paaugstināto ierēdņu sarakstu, kas publicēts 2003. gada 27. novembraInformations administratives Nr. 73-2003; un katrā ziņā lēmumu neiekļaut prasītāja vārdu šajos sarakstos;

               —

               ja vajadzīgs, iecēlējinstitūcijas 2004. gada 14. jūnija lēmumu, ar ko noraida prasītāja 2004. gada 12. februārī iesniegto sūdzību;

               —

               iecēlējinstitūcijas 2007. gada 17. aprīļa lēmumu nepiešķirt prasītājam nevienu prioritātes papildpunktu, 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros;

         un saņemt zaudējumu atlīdzību EUR 5 000 apmērā.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas lēmumus, ar kuriem nosaka prasītāja paaugstināšanas amatā kopējo punktu skaitu 19 punkta apmērā un atsakās iekļaut prasītāju A 5 pakāpē 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros amatā paaugstināto sarakstā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 273, 6.11.2004.


title: Lieta C-300/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof2005. gada 17. maija lēmumu lietā Hauptzollamt Hamburg-Jonas pret ZVK Zuchtvieh-Kontor GmbH

text:
               1.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof2005. gada 17. maija lēmumu lietā Hauptzollamt Hamburg-Jonas pret ZVK Zuchtvieh-Kontor GmbH

   (Lieta C-300/05)
   (2005/C 243/14)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Bundesfinanzhof (Federālās Finanšu tiesas) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 17. maija lēmumu lietā Hauptzollamt Hamburg-Jonas pret ZVK Zuchtvieh-Kontor GmbH un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 27. jūlijā.

      Bundesfinanzhof lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai iekraušanas un izkraušanas laiks pieder pie “brauciena laika” Direktīvas 91/628/EEK (1) par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas laikā pielikuma 48. punkta 4. apakšpunkta d) daļas izpratnē (jaunajā redakcijā, kas ietverta Direktīvā 95/29/EK (2))?

      (1)  OV L 340, 17. lpp.

      (2)  OV L 148, 52. lpp.


title: Lieta T-287/11: Prasība, kas celta 2011. gada 6. jūnijā — Heitkamp BauHolding /Komisija

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/21

         Prasība, kas celta 2011. gada 6. jūnijā — Heitkamp BauHolding/Komisija
   (Lieta T-287/11)
   2011/C 238/39
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Heitkamp BauHolding GmbH (Herne, Vācija) (pārstāvis — W. Niemann, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt atbildētājas 2011. gada 26. janvāra lēmumu, ar 2011. gada 15. aprīļa labojumiem lietā C 72010, kas pēc prasītāja rīcībā esošās informācijas vēl nav publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza šādus pamatus.

               —

               Vācijas Körperschaftssteuergesetz (KStG) 8.c panta 1a. punktā minētā sanācijas klauzula neesot atbalsts LESD 107. panta izpratnē. Jau klasificēdama references sistēmu, atbildētāja esot pieļāvusi kļūdu, par references sistēmu uzskatot “tiesību normas par kapitālsabiedrību zaudējumu novirzīšanu, kuru kapitāldaļas ir pirkuma priekšmets”. Prasītājs turpretī uzskata, ka zaudējumu novirzīšanā neierobežotā laikā faktiski ir references sistēma, kas kā objektīvā neto principa izpausme esot spēkā arī uzņēmumu nodokļa tiesībās.

               —

                  KStG 8.c pantā paredzētā zaudējumu novirzīšanas atcelšana esot jākvalificē kā izņēmums, savukārt KStG 8.c panta 1a. punkta sanācijas klauzula kā šīs atcelšanas izņēmums esot vispārīgs noteikums, ar kuru finansiālās līdzdalības kapacitātes samērīguma princips, finansējot publiskos izdevumus (Leistungsfähigkeitsprinzip), ir piemērojams arī sanācijas gadījumā.

               —

               Lai arī atbildētāja norādot, ka “references sistēmu veido uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēma aktuālajā versijā”, tā tomēr neievērojot, ka Likuma par ekonomiskās izaugsmes paātrināšanu (Wachstumsbeschleunigungsgesetz) dēļ tiesiskā situācija Vācijas Federatīvajā Republika esot pavisam citāda. Pēc slēptās rezerves klauzulas ieviešanas KStG 8c. pantā zaudējumus atveseļotajos uzņēmumos var turpināt atskaitīt un novirzīt, ja kapitāldaļu turētāju maiņa ir izteikta summā, kas mazāka vai vienāda ar slēpto rezervi. Tiktāl slēptās rezerves klauzulu atveseļotajiem uzņēmumiem varētu saprast kā ekvivalentu sanācijas klauzulai krīzē nonākušies uzņēmumiem, jo pretējā gadījumā uzņēmumi, kam vajadzīga atveseļošana, tiktu strukturāli nelabvēlīgi vērtēti.

               —

               Atbildētājas apstrīdētā nevienlīdzīgā attieksme pret ekonomiski veseliem uzņēmumiem un tādiem, kam vajadzīga sanācija, sanācijas klauzulas dēļ neesot selektīvs pasākums, bet drīzāk Vācijas konstitūcijā jau ilgi nostiprinātā Leistungsfähigkeitsprinzip konkretizācija. Tādējādi esot runa par references sistēmas iekšējo loģiku. Tādējādi sanācijas klauzula tieši esot saderīga ar Vācijas sistēmas pamata un vadošajiem principiem.

               —

               Ņemot vērā sanācijas klauzulu pamatojošos principus, tās ieviešana KStG 8c. pantā katrā ziņā esot ar “sistēmas būtību un iekšējo uzbūvi pamatots” pasākums, un šis pasākums tikai daļēji ir pamats šīs iekšējās uzbūves spēkā esamībai.


title: Lieta C-353/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2007. gada 31. jūlija rīkojumu — Sanofi Aventis SpA / Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2007. gada 31. jūlija rīkojumu — Sanofi Aventis SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

   (Lieta C-353/07)
   (2007/C 247/11)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Sanofi Aventis SpA

      Atbildētāja: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Atbilstoši tiesību normām, kas paredzētas 2. un 3. pantā (1), kas regulē attiecības starp dalībvalstu iestādēm un farmācijas uzņēmumiem — tādā nozīmē, ka valsts iestādēm tiek piešķirtas tiesības noteikt cenu vai tās palielinājumu noteiktām zālēm, balstoties uz informāciju, ko tai sniedz uzņēmumi, bet tikai tādā apmērā, kādu atzīst attiecīgā iestāde un tādējādi, pamatojoties uz vienošanos starp valsts iestādēm, kuru pienākums ir pārraudzīt izdevumus par zālēm, un uzņēmumiem — [šīs direktīvas] 4. panta 1. punkts par “zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenas iesaldēšanu” cenu iesaldēšanu raksturo kā vispārēju pasākumu, kuru ir jāpārbauda, vismaz vienreiz gadā, lai noskaidrotu pamatojoties uz dalībvalstī pastāvošiem makroekonomiskiem apstākļiem.
               Šī tiesību norma attiecīgajām valsts iestādēm paredz 90 dienu termiņu, kuru laikā tām ir jāpaskaidro, vai un kāda cenu paaugstināšana vai pazemināšana tiek apstiprināta.
               Līdz ar to šī tiesa vēlas noskaidrot:
               Vai šis noteikums daļā, kas attiecas uz “iespējamo cenas pazemināšanu”, ir interpretējams tādējādi, ka papildus vispārējiem visu vai atsevišķu kategoriju zāļu cenu iesaldēšanas līdzekļiem, var piemērot vēl vienu vispārēju līdzekli, kurš ļauj visu vai atsevišķu kategoriju zāļu cenu samazinājumu, vai arī “iespējamā cenas pazemināšana” jāinterpretē tādējādi, ka tā attiecas tikai uz tām zālēm, kuru cenas jau ir iesaldētas?

               2)

               Vai [Direktīvas 89/105] 4. panta 1. punkts tajā daļā, kurā ir paredzēta prasība par to, ka dalībvalstu attiecīgajām iestādēm cenu iesaldēšanas gadījumā vismaz vienreiz gadā ir jāveic pārbaudi, lai noskaidrotu, vai makroekonomiskie apstākļi attaisno tādu pašu cenu iesaldējumu turpmāk, ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir tāda, ka cenas samazinājums ir pieļaujams, ir iespējams apstrīdēt šādu pasākumu vairāk nekā vienreiz vienā un tajā pašā gadā, kā arī darīt to atkārtoti gadījumā, ja tas notiek citos gados (sākot no 2002. gada līdz pat 2010. gadam)?

               3)

               Vai atbilstoši [Direktīvas 89/105/EK] iepriekš minētā 4. panta noteikumiem — interpretējot tos atbilstoši prasībām, kas noteiktas attiecībā uz galveno zāļu cenu uzraudzības pasākuma mērķi, atbilstoši kuram galvenais mērķis ir “veicināt veselības aizsardzību, nodrošinot patentētu zāļu adekvātu piedāvājumu par samērīgām cenām” un novērst to, lai “pasākumu nevienlīdzība var traucēt vai apgrūtināt zāļu tirdzniecību Kopienā” — ar Kopienu tiesībām ir saderīgi tādi pasākumi, kas atsaucas uz izdevumu ekonomisko vērtību, kuri balstās vairāk uz paredzēto nevis uz aprēķināto vērtību (jautājums attiecas uz abiem gadījumiem)?

               4)

               Vai vajadzībām, kas saistās ar zāļu izdevumu griestu ievērošanu, kurus katra dalībvalsts ir tiesīga noteikt pēc saviem ieskatiem, noteikti jābūt saistītām tikai ar zāļu izdevumiem, vai arī dalībvalstis pašas pēc saviem ieskatiem var ņemt vērā arī citus veselības izmaksu datus?

               5)

               Vai principi, kuri netieši izriet no Direktīvas [89/105/EK], attiecībā uz pārskatāmību un ieinteresēto uzņēmumu līdzdarbošanos tādu lēmumu pieņemšanā, ar kuriem tiek iesaldētas zāļu cenas vai tās tiek vispārēji samazinātas, jāinterpretē tādējādi, ka vienmēr un jebkuros apstākļos ir jānorāda izņēmums no noteiktās cenas (Direktīvas [89/105] 4. panta 2. punkts) un konkrētu pieteikuma iesniedzējas sabiedrības līdzdalības apmēru un no tā izrietošo vajadzību administratīvajām iestādēm minēt atteikuma iemeslus?

      (1)  Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīva 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās (OV L 40, 8. lpp.).


title: Lieta T-185/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 16. jūnija spriedums — Air liquide /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Ūdeņraža peroksīds un nātrija perborāts — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/20

         Vispārējās tiesas 2011. gada 16. jūnija spriedums — Air liquide/Komisija
   (Lieta T-185/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Ūdeņraža peroksīds un nātrija perborāts - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2011/C 226/37
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Air liquide, société anonyme pour l'étude et l'exploitation des procédés Georges Claude (Parīze, Francija) (pārstāvji — R. Saint-Esteben, M. Pittie un P. Honoré, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji F. Arbault un O. Beynet, pēc tam V. Bottka, P. Van Nuffel un B. Gencarelli)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu C(2006) 1766, galīgā redakcija, attiecībā uz procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu C(2006) 1766, galīgā redakcija, attiecībā uz procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Air liquide, SA pour l’étude et l’exploitation des procédés Georges Claude;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 02.09.2006.


title: Lieta T-256/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 1. oktobra spriedums – Itālija/Komisija Sociālā politika – Kopienas rīcības programmas jauniešu jomā – Samaksātā finansējuma daļēja atmaksa – Dažu summu nepieļaujamība – Rīcības kategorijai paredzētā maksimālā apmēra pārsniegšana – Valsts aģentūru īstenota procedūru nepamatoti saņemto summu atmaksai no to gala saņēmējiem ieviešana

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/44

      Vispārējās tiesas 2014. gada 1. oktobra spriedums – Itālija/Komisija
      (Lieta T-256/13) (1)

      (Sociālā politika - Kopienas rīcības programmas jauniešu jomā - Samaksātā finansējuma daļēja atmaksa - Dažu summu nepieļaujamība - Rīcības kategorijai paredzētā maksimālā apmēra pārsniegšana - Valsts aģentūru īstenota procedūru nepamatoti saņemto summu atmaksai no to gala saņēmējiem ieviešana)
      (2014/C 395/54)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri, piedaloties W. Ferrante, avvocato dello Stato)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis – C. Cattabriga)

         Priekšmets

      Prasība, pirmkārt, atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 22. februāra vēstuli Ares (2013) 237719, kas adresēta Agenzia nazionale per i Giovani [Valsts jauniešu aģentūrai] un kurā ir paziņots par paziņojuma par parādu izdošanu par kopējo summu EUR 1 486 485,90, šai summai ietverot daļu no summas EUR 52 036,24 apmērā kā mācību izdevumus saistībā ar Eiropas brīvprātīgo dienestu, un daļu no summas EUR 183 729,72 apmērā kā Agenzia nazionale per i Giovani no gala saņēmējiem neatgūtās summas, kas attiecas uz periodu no 2000. gada līdz 2004. gadam, un, otrkārt, atcelt Komisijas 2013. gada 28. februāra vēstuli Ares (2013) 267064, kas ir adresēta Dipartimento della Gioventù e del Servizio civile nazionale [Itālijas Jaunatnes un valsts civildienesta departamentam], ar ko dara zināmu 2011. gada apdrošināšanas deklarācijas galīga novērtējuma un minētās aģentūras ikgadējā ziņojuma secinājumus.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 178, 22.6.2013.


title: Lieta F-62/15: Prasība, kas celta 2015. gada 23. aprīlī – ZZ un ZZ/Parlaments

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/49

         Prasība, kas celta 2015. gada 23. aprīlī – ZZ un ZZ/Parlaments
   (Lieta F-62/15)
   (2015/C 213/79)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ un ZZ (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumus, ar kuriem samazina prasītāju, kuru dzīvesvieta ir Dānijā, pensijai piemērojamo korekcijas koeficientu, kā tas izriet no viņu 2014. gada jūnija pensijas izrakstiem, un prasība atlīdzināt apgalvoti nodarīto morālo kaitējumu, kas ir nodarīts ar dažādo un pretrunīgo informāciju, kura ir izmantota apstrīdēto lēmumu pamatojumam

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt 2014. gada jūnija pensijas izrakstos ietvertos lēmumus, ar kuriem, sākot ar 2014. gada 1. janvāri, tiek samazināts prasītāju pensijai piemērojamais korekcijas koeficients;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī izmaksāt summu, kas noteikta ex aequo et bono nodarītā morālā kaitējuma atlīdzinājumam.


title: Lieta T-214/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (Preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko iesniedza Royal County of Berkshire Polo Club Ltd 2004. gada 8. jūnijā

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/28

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (Preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko iesniedza Royal County of Berkshire Polo Club Ltd 2004. gada 8. jūnijā
   (Lieta T-214/04)
   (2004/C 217/50)
   Tiesvedības valoda nosakāma saskaņā ar Reglamenta 131. panta 2. punktu – valoda, kurā prasība tika iesniegta: angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 8. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (Preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Royal County of Berkshire Polo Club Ltd, Vindzora (Apvienotā Karaliste), kuru pārstāv J. H. Maitland Walker, Solicitor, un D. McFarland, Barrister.
   Polo/Lauren Company LP ir arī puse procesā Apelācijas padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu pirmās Apelācijas padomes 2004. gada 25. marta lēmumu lietā R 273/2002-1, ar kuru noraidīts prasītājas pieteikums;

               —

               piespriest birojam atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               prasītāja

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               grafiskā zīme “ROYAL COUNTY OF BERKSHIRE POLO CLUB” 3. klases precēm (tīrīšanas līdzekļi)

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Polo Lauren Company LP

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               valsts grafiskā un vārdiskā preču zīme, kas satur vārdu “POLO”

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               iebildums noraidīts

               Apelācijas padomes lēmums:

               Iebildumu nodaļas lēmums atcelts; pieteikums noraidīts

               Izvirzītie pamati:

               Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums. Prasītāja uzskata, ka aplūkojamās zīmes ir atšķirīgas

      (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 40/94 (1993. gada 20. decembris) par Kopienas preču zīmi, OV L 11, 14.1.1994., 1. lpp.


title: Lieta T-85/15: Prasība, kas celta 2015. gada 19. februārī  – Alfa Wassermann Hungary /ITSB – Pharma Mar  ( “YLOELIS” )

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/43

         Prasība, kas celta 2015. gada 19. februārī – Alfa Wassermann Hungary/ITSB – Pharma Mar (“YLOELIS”)
   (Lieta T-85/15)
   (2015/C 118/55)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alfa Wassermann Hungary kft (Budapešta, Ungārija) (pārstāvji – M. Best, U. Pfleghar un S. Schäffner, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Pharma Mar, SA (Colmenar Viejo, Spānija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “YLOELIS” – reģistrācijas pieteikums Nr. 1 0 9 14  431

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 18. decembra lēmums lietā R 1100/2014–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un Iebildumu nodaļas 2014. gada 24. februāra lēmumu (iebildumu process Nr. B 2 0 66  184);

               —

               pilnībā noraidīt iebildumus Nr. B 2 0 66  184;

               —

               piespriest ITSB un iebildumu iesniedzējai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Tiesas spriedums (ceturtā palāta)  2005. gada 24. novembrī  lietā C-506/03 Vācijas Federatīvā Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (Finansiāls atbalsts — Iespējamības pētījums — Līgums par intelektuālā īpašuma tiesību nodošanu)

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/7

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2005. gada 24. novembrī
   lietā C-506/03 Vācijas Federatīvā Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Finansiāls atbalsts - Iespējamības pētījums - Līgums par intelektuālā īpašuma tiesību nodošanu)
   (2006/C 36/12)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-506/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 26. novembrī cēla Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma, kam palīdz advokāts C. von Donat) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — G. Zavvos un M. Schmidt, kuriem palīdz advokāts B. Wägenbaur), Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: K. Lēnartss, kurš pilda ceturtās palātas priekšsēdētāja pienākumus, tiesneši M. Ilešičs un E. Levits (referents), ģenerāladvokāts D. Ruiss-Harabo Kolomers, sekretāre K. Štranca, administratore, 2005. gada 24. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 47, 21.02.2004.


title: Lieta T-171/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 2. jūnija rīkojums — Avaya /ITSB — ZyXEL Communications ( VANTAGE CNM )

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/30

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 2. jūnija rīkojums — Avaya/ITSB — ZyXEL Communications (“VANTAGE CNM”)
   (Lieta T-171/07) (1)

   (2008/C 183/58)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 170, 21.7.2007.


title: Lieta C-428/08: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 6. jūlija spriedums ( Rechtbank 's-Gravenhage (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Monsanto Technology LLC/Cefetra BV, Cefetra Feed Service BV, Cefetra Futures BV, Alfred C. Toepfer International GmbH (Rūpnieciskais un komerciālais īpašums — Biotehnoloģisko izgudrojumu tiesiskā aizsardzība — Direktīva 98/44/EK — 9. pants — Patents, kas piešķir aizsardzību produktam, kurā ietilpst ģenētiska informācija vai kurš sastāv no tās — Materiāls, kurā iekļauts produkts — Aizsardzība — Nosacījumi)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/7

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 6. jūlija spriedums (Rechtbank 's-Gravenhage (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Monsanto Technology LLC/Cefetra BV, Cefetra Feed Service BV, Cefetra Futures BV, Alfred C. Toepfer International GmbH

   (Lieta C-428/08) (1)

   (Rūpnieciskais un komerciālais īpašums - Biotehnoloģisko izgudrojumu tiesiskā aizsardzība - Direktīva 98/44/EK - 9. pants - Patents, kas piešķir aizsardzību produktam, kurā ietilpst ģenētiska informācija vai kurš sastāv no tās - Materiāls, kurā iekļauts produkts - Aizsardzība - Nosacījumi)
   2010/C 234/10
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank 's-Gravenhage

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Monsanto Technology LLC

      Atbildētāji: Cefetra BV, Cefetra Feed Service BV, Cefetra Futures BV, Alfred C. Toepfer International GmbH

      Piedaloties: Argentīnas valstij

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank 's-Gravenhage — Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 6. jūlija Direktīvas 98/44/EK par izgudrojumu tiesisko aizsardzību biotehnoloģijā (OV L 213, 13. lpp.) 9. panta interpretācija — Ar patentu piešķirtās aizsardzības apjoms — Produkts (DNS sekvence), kas ietilpst Eiropas Savienībā ievestā materiālā (sojas miltos) — Ar valsts tiesisko regulējumu DNS sekvencei piešķirtā absolūtā aizsardzība — Patenta piešķiršana pirms direktīvas pieņemšanas — TRIPs līguma 27. un 30. pants

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 6. jūlija Direktīvas 98/44/EK par izgudrojumu tiesisko aizsardzību biotehnoloģijā 9. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neparedz patenta tiesību aizsardzību pamata lietas apstākļos gadījumā, ja patentētais produkts ir sojas miltu sastāvā, kur tas neveic savu funkciju, kuras dēļ tas ticis patentēts, bet to ir veicis iepriekš sojas augā, kura pārstrādes rezultāts ir sojas milti, vai arī ja tas pēc izolēšanas no miltiem un ievietošanas dzīva organisma šūnā, iespējams, varētu atkārtoti veikt savu funkciju;

               2)

               Direktīvas 98/44 9. pantā ir noteikta tajā paredzētās aizsardzības pilnīga saskaņošana, kas nozīmē, ka tas liedz ar valsts tiesību aktiem piešķirt absolūtu aizsardzību patentētam produktam kā tādam neatkarīgi no tā, vai tas veic savu funkciju materiālā, kurā tas ir ietverts;

               3)

               Direktīvas 98/44 9. pants neļauj tāda patenta īpašniekam, kurš ticis piešķirts pirms šīs direktīvas pieņemšanas, atsaukties uz patentētā produkta absolūtu aizsardzību, kas šim patentam bijusi piešķirta saskaņā ar tajā brīdī spēkā esošajiem valsts tiesību aktiem;

               4)

               Līguma par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām, kas ietverts 1.C pielikumā Līgumam par Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) izveidošanu, kurš 1994. gada 15. aprīlī parakstīts Marrākešā un apstiprināts ar Padomes 1994. gada 22. decembra Lēmumu 94/800/EK par daudzpusējo sarunu Urugvajas kārtā (no 1986. līdz 1994. gadam) panākto nolīgumu slēgšanu Eiropas Kopienas vārdā jautājumos, kas ir tās kompetencē, 27. un 30. pants neietekmē Direktīvas 98/44 9. panta interpretāciju.

      (1)  OV C 313, 06.12.2008.


title: Lieta F-54/05: Civildienesta tiesas 2008. gada 4. septembra rīkojums — Ehrhardt /Parlaments

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/67

         Civildienesta tiesas 2008. gada 4. septembra rīkojums — Ehrhardt/Parlaments
   (Lieta F-54/05) (1)

   (2008/C 301/130)

      Tiesvedības valoda — franču

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra sakarā ar izlīgumu.

      (1)  OV C 229, 17.9.2005., 29. lpp.


title: Lieta T-180/06: Prasība, kas celta 2006. gada 7. jūlijā — Fränkischer Weinbauverband pret ITSB (trīsdimensiju preču zīme Bocksbeutel )

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/34

         Prasība, kas celta 2006. gada 7. jūlijā — Fränkischer Weinbauverband pret ITSB (trīsdimensiju preču zīme “Bocksbeutel”)
   (Lieta T-180/06)
   (2006/C 212/61)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fränkischer Weinbauverband e.V., Vircburga (Vācija) (pārstāvji — N. Hetzelt, A. Weigand, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 25. aprīļa lēmumu lietā R 0479/2004-1;

               —

               uzdot atbildētajam publicēt Kopienas preču zīmi Nr. 002323301 atbilstoši Regulas par Kopienas preču zīmi 40. pantam, un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: trīsdimensiju kolektīvā preču zīme “Bocksbeutel” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 32., 33. un 42. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 2323301)

      Pārbaudītāja lēmums: pieteikumu daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: reģistrācijai pieteiktā preču zīme esot aizsargājama, jo tai esot vajadzīgā atšķirtspēja Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopā ar 64. pantu, nozīmē. Turklāt ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.).


title: Lieta F-42/09: Prasība, kas celta 2009. gada 9. aprīlī — Esneau-Kappé/Europol

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/63

         Prasība, kas celta 2009. gada 9. aprīlī — Esneau-Kappé/Europol

   (lieta F-42/09)
   2009/C 180/116
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Anne Esneau-Kappé, Hāga (Nīderlande) (pārstāvji — P. de Casparis un D. Dane, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Europol)

      Strīda priekšmets un apraksts

   2008. gada 12. jūnija lēmuma, ar kuru prasītājai paziņots par neiespējamību viņai piedāvāt pastāvīgas darba attiecības, kā arī 2009. gada 7. janvāra lēmuma, ar kuru noraidīta sūdzība par pirmo lēmumu, atcelšana

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2008. gada 12. jūnija lēmumu, ar kuru atbildētājs prasītājai darījis zināmu, ka tas nevar viņai piedāvāt pieņemšanu pastāvīgā darbā, kā arī 2009. gada 7. janvārī par sūdzību pieņemto lēmumu, ar kuru prasītājas pret 2008. gada 12. jūnija lēmumu celtie iebildumi atzīti par nepamatotiem;

               —

               piespriest Europol atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-348/04: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 26. aprīlī ( Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Boehringer Ingelheim KG , Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG / Swingward Ltd , un Boehringer Ingelheim KG , Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG / Dowelhurst Ltd , un Glaxo Group Ltd / Swingward Ltd , un Glaxo Group Ltd , The Wellcome Foundation Ltd / Dowelhurst Ltd , un SmithKline Beecham plc , Beecham Group plc , SmithKline & French Laboratories Ltd / Dowelhurst Ltd , un Eli Lilly and Co. / Dowelhurst Ltd (Rūpnieciskais un komercīpašums — Preču zīmju tiesības — Zāles — Paralēlais imports — Preces, uz kuras ir norādīta preču zīme, atkārtota iepakošana)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/4

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 26. aprīlī (Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Boehringer Ingelheim KG, Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG/Swingward Ltd, un Boehringer Ingelheim KG, Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG/Dowelhurst Ltd, un Glaxo Group Ltd/Swingward Ltd, un Glaxo Group Ltd, The Wellcome Foundation Ltd/Dowelhurst Ltd, un SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc, SmithKline & French Laboratories Ltd/Dowelhurst Ltd, un Eli Lilly and Co./Dowelhurst Ltd

   (Lieta C-348/04) (1)

   (Rūpnieciskais un komercīpašums - Preču zīmju tiesības - Zāles - Paralēlais imports - Preces, uz kuras ir norādīta preču zīme, atkārtota iepakošana)
   (2007/C 96/07)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa
   Court of Appeal
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Boehringer Ingelheim KG, Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co.KG, Glaxo Group Ltd, The Wellcome Foundation Ltd, SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc, Smith Kline & French Laboratories Ltd, Eli Lilly and Co.

      Atbildētāji: Swingward Ltd, Dowelhurst Ltd

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Court of Appeal — Preču brīva aprite — Preču zīmes izmantošana, ko īsteno zāļu paralēlais importētājs — Izmaiņu veikšana iepakojumā — Nosacījumi laišanai tirgū, kas paredzēti Tiesas spriedumā apvienotajās lietās C-427/93, C-429/93 un C-436/93 Bristol-Myers Squibb/Paranova — Interpretācija
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               7. panta 2. punkts Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmajā direktīvā 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, kurā grozījumi izdarīti ar 1992. gada 2. maija Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, ir interpretējams tādā veidā, ka preču zīmes īpašniekam ir leģitīms pamats iebilst pret tādu zāļu turpmāku tirdzniecību, kas no citas dalībvalsts importētas oriģinālajā iekšējā un ārējā iepakojumā, ja importētājs uz ārējā iepakojuma ir uzlīmējis papildu etiķeti, ja vien:

                           —

                           nav pierādīts, ka, preču zīmes īpašniekam izmantojot preču zīmes tiesības, lai iebilstu pret tādas preces tirdzniecību, uz kuras ir uzlīmēta jauna etiķete ar šo preču zīmi, tiek sekmēta mākslīga dalībvalstu tirgu sadale,

                           —

                           nav pierādīts, ka jaunā etiķete nevar ietekmēt iepakojumā ievietotās preces sākotnējo stāvokli,

                           —

                           uz iepakojuma nav skaidri norādīts preces jaunās etiķetes izgatavotājs un preces ražotāja nosaukums,

                           —

                           preces noformējums, uz kura ir uzlīmēta šī jaunā etiķete, ir tāds, kas varētu kaitēt preču zīmes un tās īpašnieka reputācijai; tādējādi etiķete nedrīkst būt ar defektiem, sliktas kvalitātes vai nekārtīga, un

                           —

                           pirms preces, uz kuras ir uzlīmēta jauna etiķete, laišanas tirgū, importētājs nav brīdinājis preču zīmes īpašnieku un pēc tā lūguma nav iesniedzis šīs preces paraugu;

               2)

               nosacījums, saskaņā ar kuru zāļu atkārtota iepakošana, ievietojot tās jaunā iepakojumā un uz tā no jauna norādot preču zīmi vai uz iepakojuma, kurā ir šī prece, uzlīmējot etiķeti, ir nepieciešama tās turpmākai tirdzniecībai importētājā dalībvalstī, kā viens no nosacījumiem, kuru izpildes gadījumā preču zīmes īpašnieks atbilstoši Direktīvas 89/104, kurā grozījumi izdarīti ar Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, 7. panta 2. punktam nevar iebilst pret minēto pārdošanu, attiecas tikai uz atkārtotu iepakošanu, nevis veidu, kādā tā tiek veikta;

               3)

               nosacījums, saskaņā ar kuru atkārtoti iepakotās preces noformējums nedrīkst būt tāds, kas varētu kaitēt preču zīmes un tās īpašnieka reputācijai, kā nosacījums, kam ir jābūt izpildītam, lai īpašniekam atbilstoši Direktīvas 89/104, kurā grozījumi izdarīti ar Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, 7. panta 2. punktam nebūtu leģitīma pamata iebilst pret zāļu turpmāku tirdzniecību, ja paralēlais importētājs ir vai nu preci no jauna iepakojis, uz tās no jauna norādot preču zīmi, vai arī uz preces iepakojuma uzlīmējis etiķeti, attiecas ne tikai uz gadījumiem, kuros atkārtotais iepakojums ir ar trūkumiem, sliktas kvalitātes vai nekārtīgs;

               4)

               tas, vai paralēlais importētājs:

                           —

                           nav uzlīmējis preču zīmi uz preces jaunā ārējā iepakojuma (marķējuma noņemšana) vai

                           —

                           uz šī iepakojuma ir attēlojis pats savu logo vai izmantojis sava uzņēmuma stilu, vai arī “noformējumu”, vai noformējumu, kas izmantots vairākām dažādām precēm (kopīgs marķējums), vai

                           —

                           uz minētā iepakojuma uzlīmējis papildu etiķeti tādā veidā, lai pilnībā vai daļēji aizklātu īpašnieka preču zīmi, vai

                           —

                           papildu etiķetē nav minējis, ka attiecīgā preču zīme pieder konkrētam īpašniekam, vai arī

                           —

                           paralēlā importētāja vārds ir uzdrukāts ar lielajiem burtiem,

                     var kaitēt preču zīmes reputācijai, ir faktisks jautājums, kas valsts tiesai ir jānovērtē, ņemot vērā katrā atsevišķā gadījumā pastāvošos atbilstošos apstākļus;

               5)

               tādās situācijās, kādas tiek aplūkotas pamata prāvās, paralēlajiem importētājiem ir jāpierāda, ka pastāv apstākļi, atbilstoši kuriem,

                           —

                           preču zīmes īpašniekam izmantojot preču zīmes tiesības, lai iebilstu pret atkārtoti iepakoto preču tirdzniecību ar šo preču zīmi, tiek sekmēta mākslīga dalībvalstu tirgu sadale,

                           —

                           atkārtota iepakošana nevar ietekmēt iepakojumā ievietotās preces sākotnējo stāvokli,

                           —

                           preces atkārtotas iepakošanas veicējs un ražotāja nosaukums ir skaidri norādīts uz jaunā iepakojuma,

                           —

                           atkārtoti iepakotās preces noformējums nedrīkst būt tāds, kas varētu kaitēt preču zīmes un tās īpašnieka reputācijai, līdz ar to jaunais iepakojums nedrīkst būt ar trūkumiem, sliktas kvalitātes vai nekārtīgs,

                           —

                           importētājam pirms atkārtoti iepakotās preces laišanas tirgū ir jābrīdina preču zīmes īpašnieks un pēc tā lūguma jāiesniedz tam atkārtoti iepakotās preces paraugs

                     un kuru pastāvēšanas gadījumā preču zīmes īpašniekam nav nekāda leģitīma pamata iebilst pret atkārtoti iepakoto preču turpmāku tirdzniecību.
               Runājot par nosacījumu, ka ir jāpierāda, ka atkārtota iepakošana nevar ietekmēt iepakojumā ievietotās preces sākotnējo stāvokli, pietiek ar to, ka paralēlais importētājs iesniedz pierādījumus, kas var ļaut prezumēt, ka šis nosacījums ir izpildīts. Tas pats a fortiori attiecas uz nosacījumu, saskaņā ar kuru atkārtoti iepakotās preces noformējums nedrīkst būt tāds, kas varētu kaitēt preču zīmes un tās īpašnieka reputācijai. Ja importētājs iesniedz jebkādus pierādījumus attiecībā uz pēdējo minēto nosacījumu, preču zīmes īpašniekam, kas atrodas labākā situācijā, lai novērtētu, vai atkārtota iepakošana var kaitēt tā un preču zīmes reputācijai, attiecīgā gadījumā ir jāpierāda, ka preču zīme ir apdraudēta;

               6)

               tad, ja paralēlais importētājs preču zīmes īpašnieku nav iepriekš brīdinājis par atkārtoti iepakoto preci, tas pārkāpj šī īpašnieka tiesības, veicot jebkuru turpmāku minētās preces importu, jo nav to iepriekš brīdinājis. Sodam par šo pārkāpumu ir jābūt ne vien samērīgam, bet arī pietiekami efektīvam un preventīvam, lai nodrošinātu Direktīvas 89/104, kurā grozījumi izdarīti ar Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, pilnīgu efektivitāti. Nešķiet, ka valsts pasākums, atbilstoši kuram šāda pārkāpuma gadījumā preču zīmes īpašniekam ir tiesības uz finansiālu atlīdzību ar tādiem pašiem nosacījumiem kā viltošanas gadījumā, ir pretrunā ar samērīguma principu. Valsts tiesai tomēr katrā atsevišķā gadījumā, ņemot vērā paralēlā importētāja izdarītā pārkāpuma rezultātā preču zīmes tiesību īpašniekam nodarīto zaudējumu apmēru un ievērojot samērīguma principu, ir jānosaka finansiālās atlīdzības apmērs.

      (1)  OV C 273, 6.11.2004.


title: Lieta T-26/08: Prasība, kas celta 2008. gada 21. janvārī — Laboratórios Wellcome de Portugal /ITSB — Serono Genetics Institute ( FAMOXIN )

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/30

         Prasība, kas celta 2008. gada 21. janvārī — Laboratórios Wellcome de Portugal/ITSB — Serono Genetics Institute (“FAMOXIN”)
   (Lieta T-26/08)
   (2008/C 92/62)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laboratórios Wellcome de Portugal Lda, Algés (Portugāle) (pārstāvis — R. Gilbey, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Serono Genetics Institute SA, Evry, (Francija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 20. novembra lēmumu (lieta R 10/2007-1) un atzīt par pamatotu prasītājas lūgumu atzīt preču zīmi par spēkā neesošu;

               —

               atcelt visus nolēmumus par tiesāšanās izdevumiem, ko attiecībā uz prasītāju pieņēmis Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs un piespriest Birojam atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “FAMOXIN” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 5. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 2 491 298

      Kopienas preču zīmes īpašniece: Serono Genetics Institute SA

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: valsts vārdiska preču zīme “LANOXIN” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt lūgumu atzīt preču zīmi par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 52. panta un 56. panta 2. un 3. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome konstatēja, ka agrākā preču zīme ir tikusi izmantota attiecībā uz “farmaceitiskiem preparātiem ar digoxin, kas paredzēti kardiovaskulārajām slimībām” un nevis attiecībā uz “farmaceitiskiem preparātiem ar digoxin” un tā ir nepareizi novērtējusi konkrēto sabiedrības daļu, konkrētās sabiedrības daļu dažādu segmentu uzmanības līmeni un konfliktējošo preču zīmju un preču līdzību.


title: Lieta C-150/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. martā iesniedza Curtea de Apel Craiova (Rumānija) – Fondul Proprietatea SA/Complexul Energetic Oltenia SA

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. martā iesniedza Curtea de Apel Craiova (Rumānija) – Fondul Proprietatea SA/Complexul Energetic Oltenia SA

   (Lieta C-150/16)
   (2016/C 200/13)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Craiova

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Fondul Proprietatea SA

      Atbildētāja: Complexul Energetic Oltenia SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai akcionāru kopsapulces lēmums, ar kuru tika atbalstīta SC ELECTROCENTRALE GRUP SA parāda RON 28 709 475,13 apmērā attiecībā pret COMPLEXUL ENERGETIC OLTENIA SA izbeigšana, veicot atmaksas ar izpildījumu (datio in solutum) darījumu ar aktīvu, ko veido īpašumi, kas ar Nr. 70301 ierakstīti Brăila [Breilas] Chișcani [Kiškaņas] pašvaldības zemesgrāmatā, un ar kuru vienlaikus tika noteikts samaksāt SC ELECTROCENTRALE GRUP SA starpību starp aktīva tirgus vērtību un COMPLEXUL ENERGETIC OLTENIA SA kredīta vērtību, kas tika pieņemts, balsojot Rumānijas valstij, ko pārstāv Ministerul Economiei – Departamentul pentru energie, kā akcionāram, kam pieder 77,17 % no COMPLEXUL ENERGETIC OLTENIA SA pamatkapitāla, ir valsts atbalsts Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta izpratnē, un, proti: i) vai tas ir atbalsts, ko piešķir valsts vai no valsts līdzekļiem, ii) vai pasākumam ir selektīvs raksturs un iii) vai tas var iespaidot tirdzniecību starp dalībvalstīm?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai uz šādu valsts atbalstu attiecas Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punktā minētais paziņošanas pienākums.


title: Lieta C-62/11: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums ( Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Land Hessen/Florence Feyerbacher (Protokols par Eiropas Centrālo banku sistēmas un ECB statūtiem — 36. pants — Protokols par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās — 13., 15. un 23. pants — Vienošanās par ECB mītnesvietu — 15. pants — Vācijas sociālo tiesību, kas paredz vecāku pabalstu, piemērošana attiecībā uz ECB darbiniekiem)

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/8

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums (Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Land Hessen/Florence Feyerbacher

   (Lieta C-62/11) (1)

   (Protokols par Eiropas Centrālo banku sistēmas un ECB statūtiem - 36. pants - Protokols par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās - 13., 15. un 23. pants - Vienošanās par ECB mītnesvietu - 15. pants - Vācijas sociālo tiesību, kas paredz vecāku pabalstu, piemērošana attiecībā uz ECB darbiniekiem)
   2012/C 295/13
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Land Hessen

      Atbildētāja: Florence Feyerbacher

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt — 1998. gada 18. septembra Vienošanās starp Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Eiropas Centrālo banku par Eiropas Centrālās bankas mītnesvietu 15. panta, lasot to kopā ar Protokola par Eiropas centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtiem 36. pantu, interpretācija — Eiropas Centrālās bankas ierēdnes, kas ir Vācijas pilsone, tiesības uz Vācijas tiesībās paredzēto vecāku pabalstu — Vienošanās par Eiropas Centrālās bankas mītnesvietu kvalificēšana par Savienības tiesību sastāvdaļu vai starptautisko tiesību līgumu — Vācijas sociālo tiesību, kas paredz vecāku pabalstu, piemērošana Eiropas Centrālās bankas darbiniekiem

      Rezolutīvā daļa:

   1998. gada 18. septembra Vienošanās starp Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Eiropas Centrālo banku par Eiropas Centrālās bankas mītnesvietu 15. pants, lasot to kopsakarā ar Protokola par Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas statūtiem 36. pantu, redakcijā, kas pievienota EK līgumam, neliedz Vācijas Federatīvajai Republikai piešķirt tādu pabalstu kā pamatlietā.

      (1)  OV C 145, 14.5.2011.