title: Lieta T-278/11: Prasība, kas celta 2011. gada 25. maijā — ClientEarth u.c./Komisija

text:
               23.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/20

         Prasība, kas celta 2011. gada 25. maijā — ClientEarth u.c./Komisija
   (Lieta T-278/11)
   2011/C 219/32
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ClientEarth (Londona, Apvienotā Karaliste), Friends of the Earth Europe (Amsterdama, Nīderlande), Stichting Fern (Leidene, Nīderlande) un Stichting Corporate Europe Observatory (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvis — P. Kirch, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka Komisija ir pārkāpusi Regulu Nr. 1049/2001 (1);

               —

               atzīt, ka Komisija ir pārkāpusi Orhūsas Konvenciju (2);

               —

               atzīt, ka Komisija ir pārkāpusi Regulu Nr. 1367/2006 (3);

               —

               atcelt saskaņā ar Regulas Nr. 1049/2001 8. panta 3. punktu netieši izteikto negatīvo lēmumu, saskaņā ar kuru Komisija paredzētajā termiņā nav sniegusi atbildi uz prasītāju atkārtoto pieteikumu;

               —

               piešķirt Orhūsas Konvencijas 9. panta 4. punktā paredzētos pagaidu tiesiskās aizsardzības līdzekļus, piespriežot Komisijai piešķirt piekļuvi visiem pieprasītajiem dokumentiem, ja vien tie nav aizsargāti saskaņā ar Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punktā paredzēto absolūto izņēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 87. pantam, ieskaitot jebkuru lietā iestājušos personu tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāji lūdz atcelt Komisijas atteikumu saistībā ar viņu pieprasījumu par piekļuvi dokumentiem, kuri attiecas uz brīvprātīgās sertifikācijas sistēmām, saistībā ar kurām saskaņā ar Direktīvas 2009/28 (4) 18. pantu tika lūgta Komisijas atzīšana.
   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza septiņus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 1049/2001 8. panta 2. punktu, jo tā nav atbildējusi paredzētajā termiņā, kā arī nav detalizēti pamatojusi, kādēļ ir pieprasīta termiņa pagarināšana;

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 1049/2001 8. panta 1. un 2. punktu, jo tā nav atbildējusi pagarinātajā termiņā;

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 1049/2001 7. un 8. pantu, jo tā nav norādījusi detalizētu pamatojumu, kādēļ tā liegusi piekļuvi katram dokumentam;

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 1049/2001 6., 7. un 8. pantu, jo tā nav novērtējusi katra dokumenta saturu konkrēti un individuāli;

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Orhūsas Konvencijas 4. panta 4. punktu, Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punktu un Regulas Nr. 1367/2006 6. pantu, jo tā ir pamatojusies uz izņēmumu attiecībā uz komerciālo interešu aizsardzību;

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Orhūsas Konvencijas 4. pantu, Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punktu un Regulas Nr. 1367/2006 6. pantu, jo tā ir piemērojusi izņēmumu, saskaņā ar kuru iepazīšanās ar dokumentiem var nopietni kaitēt lēmumu pieņemšanas procesam iestādē,

               7)

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. un 7. punktu, jo Komisija nav novērtējusi, kurām dokumentu daļām varēja piešķirt piekļuvi, kā arī nav novērtējusi piemērojamā izņēmuma piemērošanas periodu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  ANO/EEK Konvencija par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 264, 13. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/28/EK par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (OV L 140, 16. lpp.).


title: Lieta T-461/16: Prasība, kas celta 2016. gada 19. augustā – Kaddour/Padome

text:
               17.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/19

         Prasība, kas celta 2016. gada 19. augustā – Kaddour/Padome
   (Lieta T-461/16)
   (2016/C 383/26)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Khaled Kaddour (Damaska, Sīrija) (pārstāvji – V. Davies un V. Wilkinson, Solicitors un R. Blakeley, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2016. gada 27. maija Lēmumu (KĀDP) 2016/850, ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, un Padomes 2016. gada 27. maija Īstenošanas regulu (ES) 2016/840, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, ciktāl tie attiecas uz vai ietver atsauci uz prasītāju;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdētos tiesību aktus, i) ir notikusi procedūras nepareiza izmantošana un līdz ar to – pilnvaru nepareiza izmantošana, un ii) ir tikušas pārkāptas prasītāja pamattiesības, kas ir aizsargātas ar ES Pamattiesību hartu un/vai Eiropas Cilvēktiesību konvenciju un kas attiecas uz prasītāja tiesībām uz labu pārvaldību un tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību un lietas taisnīgu izskatīšanu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 66. pants.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdētos tiesību aktus, ir tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdētos tiesību aktus, ir tikušas pārkāptas prasītāja pamattiesības, kas ir aizsargātas ar ES Pamattiesību hartu un/vai Eiropas Cilvēktiesību konvenciju un kas attiecas uz prasītāja tiesībām uz viņa reputācijas aizsardzību un mierīgu īpašuma izmantošanu, kā arī samērīguma princips.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdētos tiesību aktus, ir ticis pārkāpts nediskriminācijas princips.


title: Lieta T-192/09: Prasība, kas celta 2009. gada 14. maijā — Amen Corner/ITSB — Comercio Electrónico Ojal ( SEVE TROPHY )

text:
               18.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 167/18

         Prasība, kas celta 2009. gada 14. maijā — Amen Corner/ITSB — Comercio Electrónico Ojal (“SEVE TROPHY”)
   (Lieta T-192/09)
   2009/C 167/35
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Amen Corner, Madride (Spānija) (pārstāvji — J. Calderón Chavero, abogado, T. Villate Consonni, abogada)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Comercio Electrónico Ojal, Madride (Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju padomes 2009. gada 5. marta lēmumu lietā R-462/2008-2, ciktāl tas attiecas uz precēm, kas ietilpst 9. klasē;

               —

               minētās atcelšanas dēļ, pilnībā noraidīt preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 4 617 213;

               —

               piespriest ITSB un pārējiem procesa dalībniekiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā, ja tie izvirza iebildumus, un noraidīt to prasības.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Comercio Electrónico Ojal S.L.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “SEVE TROPHY” (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 617 213) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 9., 14., 18., 25., 28., 35. un 41. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes “SEVE TROPHY” un “SEVE BALLESTEROS TROPHY” (Nr. 1 541 226, Nr. 1 980 341, Nr. 2 068 682 un Nr. 3 846 235) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 14., 25., 28., 35. un 41. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: noraidīt iebildumus, kas iesniegti saskaņā ar Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp., aizstāta ar Padomes 2008. gada 26. februāra Regulu (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 1.lpp.) 8. panta 5. punktu un daļēji apmierināt iebildumus, kas iesniegti saskaņā ar šī paša tiesību akta 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji apmierināt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana


               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/1

         2009/C 205/01
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 193, 15.8.2009.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 180, 1.8.2009.

      OV C 167, 18.7.2009.

      OV C 153, 4.7.2009.

      OV C 141, 20.6.2009.

      OV C 129, 6.6.2009.

      OV C 113, 16.5.2009.

   Šie teksti pieejami arī
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta F-136/14: Prasība, kas celta 2014. gada 1. decembrī  – ZZ /Komisija

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/54

         Prasība, kas celta 2014. gada 1. decembrī – ZZ/Komisija
   (Lieta F-136/14)
   (2015/C 034/66)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis) – D. de Abreu Caldas, advokāts)

      Atbildētāja: Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas pieņemto lēmumu par ekspatriācijas pabalsta piešķiršanu prasītājam ar atpakaļejošu spēku, ciktāl šis atpakaļejošais spēks ir tikai līdz 2013. gada 1. septembrim, jo, pēc prasītāja domām, Komisijai esot vajadzējis viņam šo pabalstu piešķirt kopš viņa pieņemšanas darbā Komisijā 1999. gada 1. jūlijā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Individuālo tiesību pārvaldības un norēķinu biroja (PMO) 2014. gada 29. janvāra lēmumu viņam piešķirt tiesības saņemt Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. pantā paredzēto ekspatriācijas pabalstu ar atpakaļejošu spēku kopš 2013. gada 1. septembra, nevis kopš viņa pieņemšanas darbā 1999. gada 1. jūlijā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-98/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra rīkojums — Fédération nationale du Crédit agricole /Komisija

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/50

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra rīkojums — Fédération nationale du Crédit agricole/Komisija
   (Lieta T-98/06) (1)

   (2009/C 55/91)

      Tiesvedības valoda — franču

   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 131, 3.6.2006.


title: Lietas C-123/05 izslēgšana no reģistra

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/13

         Lietas C-123/05 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 330/35)

      (tiesvedības valoda — franču)

   2005. gada 6. septembrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-123/05 Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika.

      (1)  OV C 115, 14.05.2005.


title: Lieta C-382/15 P: Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 20. janvāra rīkojums – Skype Ultd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), Sky plc, iepriekš –British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd Apelācija — Kopienas preču zīme — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/4

         Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 20. janvāra rīkojums – Skype Ultd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), Sky plc, iepriekš –British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd

   (Lieta C-382/15 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 136/06)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Skype Ultd (pārstāvji – A. Carboni un M. Browne, solicitors)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis – P. Bullock), Sky plc, iepriekš – British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd (pārstāvis – D. Rose un J. Curry, solicitors)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par apelācijas sūdzību;

               2)

               Skype Ultd atlīdzina tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      (1)  OV C 354, 26.10.2015.


title: Lieta C-195/10: Prasība, kas celta 2010. gada 21. aprīlī — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/20

         Prasība, kas celta 2010. gada 21. aprīlī — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-195/10)
   2010/C 179/33
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Marghelis un E. Randvere)

      Atbildētāja: Igaunijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Igaunijas Republika nav pareizi transponējusi Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem (1) 8. panta a) punkta iv) apakšpunktu un 10. pantu;

               —

               piespriest Igaunijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Jäätmeseadus (Likuma par atkritumiem) 91. panta 5. punktā nav paredzēts, ka nodrošinājumam ir jāpastāv tik ilgi, cik tas ir vajadzīgs, lai uzturētu poligonu un apsaimniekotu to pēc slēgšanas, saskaņā ar 13. panta d) punktu, un ka vismaz 30 gadus pēc poligona slēgšanas ir jāsedz ar tā apsaimniekošanu saistītās izmaksas.

      (1)  OV L 182, 1. lpp.


title: Lieta C-122/15: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedībā, ko uzsācis C Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas vecuma dēļ principi — Direktīva 2000/78/EK — Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā — 2., 3. un 6. pants — Atšķirīga attieksme vecuma dēļ — Valsts tiesību akti, kuros noteiktos gadījumos ir paredzēta lielāku nodokļu uzlikšana ienākumiem no vecuma pensijām nekā ienākumiem no algota darba — Direktīvas 2000/78 piemērošanas joma — Eiropas Savienības kompetence tiešo nodokļu jomā

text:
               8.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/11

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedībā, ko uzsācis C

   (Lieta C-122/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas vecuma dēļ principi - Direktīva 2000/78/EK - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - 2., 3. un 6. pants - Atšķirīga attieksme vecuma dēļ - Valsts tiesību akti, kuros noteiktos gadījumos ir paredzēta lielāku nodokļu uzlikšana ienākumiem no vecuma pensijām nekā ienākumiem no algota darba - Direktīvas 2000/78 piemērošanas joma - Eiropas Savienības kompetence tiešo nodokļu jomā)
   (2016/C 287/14)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Pamatlietas puse

      C

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 3. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kas attiecas uz papildnodokli, ar kuru tiek aplikti no vecuma pensijām gūtie ienākumi, neietilpst šīs direktīvas un tādējādi arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. panta 1. punkta materiālajā piemērošanas jomā.

      (1)  OV C 171, 26.5.2015.


title: Lieta T-183/17: Prasība, kas celta 2017. gada 21. martā – Menta y Limón Decoración/EUIPO – Santa Cruz de La Palma pašvaldība (Reģionālā tautastērpā ģērbta vīrieša attēls)

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/42

         Prasība, kas celta 2017. gada 21. martā – Menta y Limón Decoración/EUIPO – Santa Cruz de La Palma pašvaldība (Reģionālā tautastērpā ģērbta vīrieša attēls)
   (Lieta T-183/17)
   (2017/C 151/54)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Menta y Limón Decoración, SL (Argame, Spānija) (pārstāvis – E. Estella Garbayo, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Santa Cruz de La Palma pašvaldība (Santa Cruz de La Palma, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme (Reģionālā tautastērpā ģērbta vīrieša attēls) – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 10 822 013

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 9. janvāra lēmums lietā R 510/2015-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               apstiprināt EUIPO Anulēšanas nodaļas 2015. gada 28. janvāra lēmumu, ar kuru par spēkā neesošu pilnā apjomā tika atzīta Santa Cruz de La Palma pašvaldības pieteiktā Kopienas preču zīme Nr. 10 822 013;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kā arī izdevumus, kas radušies apelācijas un spēkā neesamības atzīšanas procesā.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 2. punkta d) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-502/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 3. decembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Fleischerei Nier GmbH & Co. KG/Finanzamt Detmold

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 3. decembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Fleischerei Nier GmbH & Co. KG/Finanzamt Detmold

   (Lieta C-502/09)
   2010/C 63/37
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Fleischerei Nier GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Finanzamt Detmold

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem […] (1), H pielikuma 1. kategorijā ietvertais jēdziens “pārtikas produkti” ir interpretējams tādējādi, ka tajā ietilpst tikai pārtikas produkti “līdzņemšanai”, kā tie parasti tiek pārdoti pārtikas produktu tirdzniecības vietās, vai arī tajā ietilpst arī ēdieni vai maltītes, kuras, vārot, cepot, gatavojot cepeškrāsnī vai kā citādi, ir pagatavotas tūlītējam patēriņam?

               2)

               Ja Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem […], H pielikuma 1. kategorijas izpratnē “pārtikas produkti” ir arī ēdieni vai maltītes tūlītējam patēriņam:
               vai ēdienu vai maltīšu pagatavošanas process ir uzskatāms par pakalpojumu sniegšanas elementu, izvērtējot, vai banketu un svinību apkalpošanas uzņēmuma vienotais darījums (tūlītējam patēriņam gatavu ēdienu vai maltīšu tirdzniecība kopā ar piegādi un, ja nepieciešams, galda piederumu un trauku un/vai stāvgaldu nodrošināšana, kā arī lietošanai nodoto priekšmetu atpakaļsavākšana) ir kvalificējams kā pārtikas produktu piegāde, kam piemērojama samazināta nodokļa likme (šīs direktīvas H pielikuma 1. kategorija), vai arī kā pakalpojumu sniegšana, kam nav piemērojama samazināta nodokļa likme (šīs direktīvas 6. panta 1. punkts)?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu būtu noliedzoša:
               vai tas, ka kvalificējot banketu un svinību apkalpošanas uzņēmuma vienoto darījumu kā preču piegādi vai pakalpojumu sniegšanu sui generis, šīs kvalificēšanas nolūkā tiek ņemts vērā tikai pakalpojumu sniegšanai raksturīgo elementu skaits (divi vai vairāk) salīdzinājumā ar preču piegādēm raksturīgo elementu skaitu, ir saderīgi ar Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem […], 2. panta 1. punktu, skatot to kopā ar 5. panta 1. punktu un 6. panta 1. punktu, vai arī pakalpojumu sniegšanai raksturīgie elementi ir izvērtējami neatkarīgi no to skaita un, ja tā — saskaņā ar kādiem kritērijiem?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta C-139/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 20. janvāra spriedumu lietā T-109/12 Spānijas Karaliste/Komisija 2015. gada 24. martā iesniedza Eiropas Komisija

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/18

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 20. janvāra spriedumu lietā T-109/12 Spānijas Karaliste/Komisija 2015. gada 24. martā iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-139/15 P)
   (2015/C 155/20)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāves – D. Recchia un S. Pardo Quintillán)

      Otra lietas dalībniece: Spānijas Karaliste

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 20. janvāra spriedumu lietā T-109/12 Spānija/Komisija;

               —

               nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisijas iesniegtā apelācijas sūdzība ir par Vispārējās tiesas 2015. gada 20. janvāra spriedumu lietā T-109/12. Minētajā spriedumā Vispārējā tiesa atcēla Komisijas 2011. gada 22. decembra Lēmumu C(2011) 9992 samazināt Kohēzijas fonda finansēto atbalstu noteiktiem projektiem.
   Apelācijas sūdzības pamatošanai Komisija izklāsta divus pamatus. Komisija galvenokārt uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, noteikdama, ka Komisijai lēmums par finanšu korekcijas izdarīšanu esot jāpieņem termiņā, kas noteikts pamataktā, kas ir spēkā dienā, kad Komisija rīko dalībvalsts uzklausīšanu. Pakārtoti Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, noteikdama, ka termiņš, kurā Komisijai jāpieņem lēmums par finanšu korekcijas izdarīšanu, esot imperatīvs termiņš, kura neievērošana ir būtisku procedūras noteikumu pārkāpums, kas ārpus šā termiņa pieņemto lēmumu padara spēkā neesošu.


title: Lieta T-26/17: Prasība, kas celta 2017. gada 18. janvārī – Jalkh/Parlaments

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/28

         Prasība, kas celta 2017. gada 18. janvārī – Jalkh/Parlaments
   (Lieta T-26/17)
   (2017/C 070/37)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvillers, Francija) (pārstāvis – J.-P. Le Moigne, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2016. gada 22. novembra lēmumu atcelt prasītāja deputāta imunitāti un apstiprināt [X] k-ga ziņojumu Nr. A8-3019/2016;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam izmaksāt J.–F. Jalkh naudas summu EUR 8 000 apmērā kā atlīdzību par nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam izmaksāt J.–F. Jalkh naudas summu EUR 5 000 apmērā, atmaksājot atlīdzināmos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza deviņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav ticis ievērots Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās 9. pants. Prasītājs uzskata, ka Parlaments ir nepareizi piemērojis noteikumus attiecībā uz Francijas parlamenta deputātu imunitāti un ir apzināti sajaucis 7. protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 8. un 9. pantu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka bija jāpiemēro Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās 9. pants. Front national tīmekļa vietnē publiskotās J.-M. Le Pen uzstāšanās laikā paustie izteikumi un viedokļi esot saistīti ar J.-M. Le Pen un prasītāja politisko darbību.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav ticis ievērots pats deputāta imunitātes koncepts. Prasītājs uzskata, ka Parlaments izliekas nezinām, ka deputāta imunitāte demokrātijā sniedz divkāršu imunitāti pret tiesvedību: atbrīvojumu no atbildības un neaizskaramību.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir tikusi pārkāpta Eiropas Parlamenta Juridiskās komitejas pastāvīgā prakse šādās jomās:

                           —

                           vārda brīvība,

                           —

                              fumus persecutionis.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka nav tikusi ievērota tiesiskā noteiktība Kopienu tiesību jomā un ir tikusi aizskarta tiesiskā paļāvība.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir tikusi aizskarta deputāta neatkarība.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas Eiropas Parlamenta Reglamenta normas par procedūru, kas var beigties ar deputāta pilnvaru atņemšanu (minētā reglamenta 3. panta 4. punkta jaunajā redakcijā otrā daļa). Kā norāda prasītājs, lai gan par viņam inkriminēto nodarījumu Francijas likumā ir paredzēts papildu sods – aizliegums kandidēt vēlēšanās, kas izraisa deputāta mandāta atņemšanu, Francijas valdība par to nav ziņojusi Parlamenta priekšsēdētājam, lai gan saskaņā ar procedūru tas ir prasīts, un neviena kompetentā Parlamenta struktūrvienība (priekšsēdētājs, Juridiskā komiteja, asambleja) viņam nav likusi par to atskaitīties. Ar šīs būtiskās formas prasības neizpildi pietiekot, lai padarītu ziņojumu un apstrīdēto lēmumu par spēkā neesošiem.

               8.

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka ir tikušas pārkāptas prasītāja tiesības uz aizstāvību. Pēdējais minētais neesot ticis uzaicināts piedalīties Parlamenta plenārsēdē, kad tika balsots par pieteikumu par viņa imunitātes atcelšanu. Tādējādi viņa rīcībā esot bijušas tikai 10 minūtes, lai izklāstītu savus aizstāvības pamatus par divu lietu materiāliem attiecībā uz viņu Juridiskajā komitejā pēc tās darba laika beigām, ap plkst. 18.00.

               9.

               Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka procesam un pieteikumam par imunitātes atcelšanu neesot vispār nekāda pamata. Sākotnējai sūdzībai un Francijas prokuratūras uzsāktajam procesam pret prasītāju neesot pamata. Kā uzskata prasītājs, Parlamenta pieņemtais ziņojums šajā ziņā esot divkārši melīgs. Tas, ka pret prasītāju tiek veikts kriminālprocess, lai gan viņš pats pārtrauca apgalvoto pārkāpumu, kura izdarītājs viņš nebija, un, ka ir ticis nolemts atcelt viņa deputāta imunitāti, acīmredzami neesot saistīts ar taisnīgumu, bet gan vēlmi viņu un viņa kustību aptraipīt, tiem kaitēt un īstenot to vajāšanu.


title: Lieta T-178/14 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 10. jūnija rīkojums – Friedrich Wilhelms-Hütte Eisenguss /Komisija Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Valsts veicināta atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas ražošana — Komisijas lēmums uzsākt oficiālo izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamība — Fumus boni juris

text:
               22.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/16

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 10. jūnija rīkojums – Friedrich Wilhelms-Hütte Eisenguss/Komisija
   (Lieta T-178/14 R)
   (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Valsts veicināta atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas ražošana - Komisijas lēmums uzsākt oficiālo izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamība - Fumus boni juris)
   2014/C 329/21
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Friedrich Wilhelms-Hütte Eisenguss GmbH (Mülheim an der Ruhr, Vācija) (pārstāvji – H. Höfler, C. Kahle un V. Winkler, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer)

      Priekšmets

   Prasība apturēt lēmuma, ar kuru Komisija ir uzsākusi oficiālu izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā attiecībā uz Vācijas likumu par atjaunojamo energoresursu elektroenerģiju, juridisko iedarbību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               atcelt 2014. gada 7. aprīļa lēmumu lietā Friedrich Wilhelms-Hütte Eisenguss/Komisija (T-178/14 R);

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-441/14: Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūnijā  – Brugg Kabel un Kabelwerke Brugg /Komisija

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/36

         Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūnijā – Brugg Kabel un Kabelwerke Brugg/Komisija
   (Lieta T-441/14)
   2014/C 303/45
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Brugg Kabel AG (Brugg, Šveice) un Kabelwerke Brugg AG Holding (Brugg) (pārstāvji – A. Rinne, A. Boos un M. Lichtenegger, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atbilstoši LESD 264. panta 1. punktam atcelt atbildētājas 2014. gada 2. aprīļa lēmuma lietā AT.39610 – Power Cables 1. panta 2. punktu, 2. panta b) punktu un – ciktāl tas attiecas uz prasītājām – 3. pantu;

               —

               pakārtoti, atbilstoši LESD 261. pantam un Regulas Nr. 1/2003 31. pantam pēc Vispārējās tiesas ieskata samazināt tā naudas soda apmēru, kas prasītājām noteikts atbildētājas 2014. gada 2. aprīļa lēmuma lietā AT.39610 – Power Cables 2. panta b) punktā;

               —

               katrā ziņā piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktam.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz taisnīgu tiesas procesu, jo tika atteikta piekļuve lietas materiāliem un informācijas pieprasījums un paziņojums par iebildumiem tika izsniegti angļu valodā

                           —

                           Prasītājas šajā ziņā tostarp apgalvo, ka atbildētājai saistībā ar piekļuvi lietas materiāliem pārējo adresātu apsvērumi attiecībā uz paziņojuma par iebildumiem nosūtīšanu bija jāizvērtē tādā pašā veidā, kā pārējie iespējamie attaisnojošie dokumenti.

                           —

                           Tāpat vienota un atkārtota vai vienota un turpināta pārkāpuma gadījumā piekļuve lietas materiāliem saistībā ar citu dalībnieku apsvērumiem par paziņojumu par iebildumiem ir procesuāla pretprasība pārējo dalībnieku izdarīto pārkāpumu attiecināšanai.

                           —

                           Tāpat tiek norādīts, ka prasītājām kā uzņēmumiem, kuru juridiskā adrese ir vāciski runājošajā Argavas (Šveice) kantonā, ir tiesības sarakstīties ar atbildētāju vācu valodā, jo tā ir viena no atbildētājas oficiālajām valodām un pat viena no tās darba valodām.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājai nav kompetences saistībā ar trešajās valstīs izdarītajiem pārkāpumiem, kuri neietekmē EEZ

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka tikai ar vispārīgo apgalvojumu par vienotu un atkārtotu vai vienotu un turpinātu pārkāpumu vien nav pietiekami, lai konstatētu atbildētājas kompetenci attiecībā uz trešajās valstīs izdarītajiem pārkāpumiem. Tieši pretēji – pat šādā gadījumā atbildētājai esot bijis detalizēti jāizvērtē projekti vai rīcība ārpus EEZ saistībā ar to tiešo, faktisko un paredzamo ietekmi uz EEZ.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpta nevainīguma prezumpcija, pārnesot un paplašinot pierādīšanas pienākumu saistībā ar vienotu un atkārtotu vai vienotu un turpinātu pārkāpumu

                           —

                           Pārkāpumi neesot vienoti, it īpaši, ciktāl runa ir par zemes un zemūdens kabeļiem. Būtībā nepastāv nedz preču un pakalpojumu, nedz īstenošanas identiskums, un piedalījušies uzņēmumi un fiziskās personas ir tikai daļēji identiski. Tāpat pārkāpumi neesot komplementāri.

                           —

                           It īpaši attiecībā uz dalības sākumu, kā arī tās nepārtraukto ilgumu atbildētājai saistībā ar katru no uzņēmumiem bija jāsniedz individuāli, ticami un saskanīgi pierādījumi par pārkāpuma pastāvēšanu;

                           —

                           Tiešas, bet tikai daļējas dalības vienotā un atkārtotā vai vienotā un turpinātā pārkāpumā gadījumā atbildētājai ir konkrēti jāpierāda, ka attiecīgajam uzņēmumam bija nolūks piedalīties visu kopējo mērķu sasniegšanā un ka tas zināja par visu pārējo dalībnieku prettiesisko rīcību saistībā ar kopīgo plānu vai saprātīgi varēja to paredzēt. Tā kā atbildētāja šādus pierādījumus nav sniegusi vai nav sniegusi tos pilnā apmērā, tai nebija šajā ziņā jāatzīst prasītājas par atbildīgām par visu prettiesisko rīcību.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir nav izpildīts pienākums veikt izmeklēšanu un pienākums norādīt pamatojumu, kļūdaini konstatējot faktus un sagrozot pierādījumus

                           —

                           Prasītājas uzskata, ka lēmums ir balstīts uz vairākiem faktiska rakstura pieņēmumiem, attiecībā uz kuriem atbildētāja nav sniegusi nekādus ticamus un saskanīgus pierādījumus. It īpaši attiecībā uz apgalvoto prasītāju dalības sākumu atbildētāja esot sagrozījusi pierādījumus, izdarījusi spekulatīvus secinājumus un nav izvērtējusi alternatīvos, tikpat ticamos, izskaidrojumus.

                           —

                           Tāpat lēmums ir pretrunīgs, jo tā rezolutīvajā daļā ir izdarīts secinājums par vienotu un turpinātu pārkāpumu, bet pamatojumā ir minēts vienots un atkārtots pārkāpums.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas materiāltiesiskās tiesību normas, kļūdaini piemērojot LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu
               Atbildētāja esot pārkāpusi LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu, jo tā saistībā ar vienota un atkārtota vai vienota un turpināta pārkāpuma jēdzienu ir attiecinājusi uz prasītājām citu līdzdarbojošos uzņēmumu nolīgumus, kuros prasītājas objektīvi neesot varējušas piedalīties.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta pilnvaru nepareiza izmantošana naudas soda kļūdainas noteikšanas dēļ

                           —

                           Atkāpe no pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai 13. punktā paredzētā pamatnoteikuma attiecībā uz atsauces gada noteikšanu ir pretrunīga, jo tā nav pietiekami pamatota.

                           —

                           Tāpat pretrunīgi un pretrunā non bis in idem aizliegumam ir tas, ka, novērtējot pārkāpuma smagumu pamatsummas noteikšanas ietvaros, par pamatu tiek ņemts vienots un atkārtots vai vienots un turpināts pārkāpums, kura smagums vienotā veidā tiek novērtēts 15 % apmērā, un tai pat laikā saistībā ar dalību noteiktās šīs aizliegtās vienošanās daļās tiek noteikts papildus palielinājums 2 % apmērā. Atbildētājai, jau nosakot pamatsummu, esot bijis jāņem vērā, ka prasītājas nebija atbildīgas par visu aizliegto vienošanos.

                           —

                           Kvalificējot prasītājas par līdzdalībniecēm vai pakārtotām dalībniecēm, atbildētājai esot bijis jāpamatojas uz prasītāju faktisko lomu kopējā aizliegtajā vienošanās un nevis uz nejaušu un nenozīmīgu pierādījumu virkni.

                           —

                           Tāpat tiek apgalvots, ka naudas soda samazinājums 5 % apmērā ir pārāk mazs un pienācīgi neatspoguļo atšķirīgo ietekmi, kas ir bijusi aizliegtās vienošanās organizatoriem un galvenajiem dalībniekiem salīdzinājumā ar prasītājām, kurām ir bijusi tikai ļoti neliela dalība.


title: Lieta T-469/13: Prasība, kas celta 2013. gada 30. augustā — Generics (UK) /Komisija

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/45

         Prasība, kas celta 2013. gada 30. augustā — Generics (UK)/Komisija
   (Lieta T-469/13)
   2013/C 325/73
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Generics (UK) Ltd (Potters Bar, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — I. Vandenborre un T. Goetz, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt pilnībā vai daļā Komisijas 2013. gada 19. jūnija Lēmumu C(2013) 3803, galīgā redakcija, lietā COMP/39226, kurā konstatēts, ka prasītāja ir izdarījusi vienotu un turpinātu LESD 101. panta pārkāpumu laikā no 2002. gada 24. janvāra līdz 2003. gada 1. novembrim, noslēdzot divus patentu izlīguma līgumus;

               —

               alternatīvi, atcelt vai būtiski samazināt uzliktā naudassoda līmeni, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza deviņus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija kļūdās savā izlīguma līgumu satura, mērķa un konteksta novērtējumā:

                           —

                           lēmuma secinājumi ir balstīti uz nepareizu un spekulatīvu izlīguma līgumu interpretāciju un ārkārtīgi selektīviem aktuālo ierakstu izvilkumiem. Lēmumā nav ņemti vērā vai ir nepareizi iztulkoti pierādījumi, kuri skaidri parāda, ka izlīguma līgumi bija Lundbeck likumīgi izdoto patentu ietvaros un tika noslēgti sakarā ar reālu patentu strīdu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, ignorējot likumīgi izdoto patentu esamību un pielīdzinot izlīguma līgumus tirgus sadales līgumiem:

                           —

                           lēmuma secinājumā, ka izlīguma līgumi ir konkurences ierobežojums atbilstoši mērķim, neņem vērā likumīgi izdoto patentu esamību, kas bija jāņem vērā prasītājai. Lēmumā ir pieļauta kļūda secinājumā, ka patentiem ir ekskluzīvas tiesības tikai tad, kad tādas ir apstiprinātas tiesvedībā, ka patentu tiesvedība ir būtiska konkurences procesam un ka prasītājai bija pienākums tiesāties vai izsmelt visas citas iespējas pirms izlīguma līgumu noslēgšanas.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pieļauj kļūdu gan tiesību piemērošanā, gan vērtējot faktus, secinot, ka atbilstīgi izlīguma līgumiem veiktie maksājumi bija “izšķirošie”, lai secinātu, ka ir pārkāpums atbilstoši mērķim;

                           —

                           nav tiesiska vai faktiska pamata Komisijas secinājumam, ka tikai tas, ka izlīguma līgumā bija iekļauts maksājums prasītājai, bija pietiekami, lai konstatētu pārkāpumu atbilstoši mērķim. Komisija nav izpildījusi savu pierādīšanas pienākumu.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un novērtējot faktus, ignorējot atbilstošo faktisko un juridisko kontekstu, kādā izlīguma līgumi tika noslēgti:

                           —

                           Komisija ir ignorējusi izlīguma līgumu novērtēšanas izšķirīgus faktorus, tajā skaitā atbilstīgo likumu par patentu tiesvedību, aktuālos ierakstus, diskutējot par patentu tiesvedību un zaudējumu risku prasītājai, un Komisijas pašas secinājumus attiecībā uz patentu tiesvedības vidējo ilgumu. Komisija nav izpildījusi savu pierādīšanas pienākumu.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir kļūdījusies, secinot, ka izlīguma līgumi neatbilst LESD 101. panta 3. punkta izņēmumam:

                           —

                           Komisija neanalizē prasītājas iesniegtos atbilstošos, uzticamos un ticamos argumentus un pierādījumus, kas pierāda, ka izlīguma līgumi ļāva prasītājai uzsākt rīkoties gandrīz 18 gadus pirms Lundbeck galvenā patenta termiņa beigām.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ar lēmumu pārkāpj samērīguma principu:

                           —

                           ar lēmumu pārkāpj samērīguma principu, nosodot izlīguma līgumus, kuri bija vismazāk apgrūtinošais līdzeklis leģitīmu mērķu sasniegšanai.

               7)

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka lēmums ir nepietiekami pamatots pretrunā LESD 296. pantam:

                           —

                           lēmums ir nepietiekami pamatots pretrunā LESD 296. pantam, jo tajā tiek pieņemts, ka pastāv tas, kas Komisijai bija jāpierāda.

               8)

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka ar lēmumu ir pārkāpts būtisks procesuāls pārkāpums:

                           —

                           ar lēmumu pārkāpj prasītājas tiesības uz aizstāvību, ieviešot jaunus apgalvojumus un pierādījumus, nesniedzot prasītājai iespēju tikt uzklausītai.

               9)

               Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav pierādījusi, ka prasītāja ir pieļāvusi apgalvoto pārkāpumu ar nodomu vai aiz nolaidības:

                           —

                           aplūkojamie fakti rada jaunus un sarežģītus jautājumus, kādiem nebija precedentu izlīguma līgumu noslēgšanas laikā. Nav pamatojuma secinājumam, ka tas, ko Komisija uzskata par pārkāpumu, tika izdarīts aiz nolaidības vai ar nodomu pārkāpjot likumu.


title: Tiesas spriedums (ceturtā palāta) 2004. gada 1. jūlijā lietā C-331/03: Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2000/53/EK — Nav transponēta noteiktajā termiņā)

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/9

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2004. gada 1. jūlijā
   lietā C-331/03: Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2000/53/EK - Nav transponēta noteiktajā termiņā)
   (2004/C 217/16)
   Tiesvedības valoda: franču
   Lietā C-331/03 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji: M. Konstantinidis un F. Simonetti) pret Francijas Republiku (pārstāvji M. G. de Bergues un E. Puisais) par prasību atzīt, ka, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas nepieciešami, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. septembra Direktīvas 2000/53/EK par nolietotiem transportlīdzekļiem (OV L 269, 34. lpp.) prasības, un, jebkurā gadījumā, nedarot tos zināmus Komisijai, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī Direktīva, Tiesa (ceturtā palāta), šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. N. Cunha Rodrigues, tiesnese F. Macken (referente) un tiesnesis K. Lenaerts, ģenerāladvokāts: M. Poiares Maduro, sekretārs: R. Grass, 2004. gada 1. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas ir nepieciešami, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. septembra Direktīvas 2000/53/EK par nolietotiem transportlīdzekļiem prasības, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī Direktīva.

               2.

               Piespriest Francijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 213 6.9.2003.


title: Lieta C-597/14 P: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 21. jūlija spriedums – Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs/Xavier Grau Ferrer, Juan Cándido Rubio Ferrer, Alberto Rubio Ferrer Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 76. panta 2. punkts — Regula (EK) Nr. 2868/95 — 50. noteikuma 1. punkta trešā daļa — Grafiska preču zīme — Agrākas preču zīmes īpašnieka iebildumi — Pierādījumi par agrākas preču zīmes pastāvēšanu, spēkā esamību un aizsardzības apjomu — Apstāklis, ka apelācijas padome ņēmusi vērā novēloti iesniegtu pierādījumu — Apelācijas padomes veikta iebildumu noraidīšana

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 21. jūlija spriedums – Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs/Xavier Grau Ferrer, Juan Cándido Rubio Ferrer, Alberto Rubio Ferrer

   (Lieta C-597/14 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 76. panta 2. punkts - Regula (EK) Nr. 2868/95 - 50. noteikuma 1. punkta trešā daļa - Grafiska preču zīme - Agrākas preču zīmes īpašnieka iebildumi - Pierādījumi par agrākas preču zīmes pastāvēšanu, spēkā esamību un aizsardzības apjomu - Apstāklis, ka apelācijas padome ņēmusi vērā novēloti iesniegtu pierādījumu - Apelācijas padomes veikta iebildumu noraidīšana)
   (2016/C 343/06)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – S. Palmero Cabezas un A. Folliard-Monguiral)

      Pārējie lietas dalībnieki: Xavier Grau Ferrer, Juan Cándido Rubio Ferrer, Alberto Rubio Ferrer

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 89, 16.3.2015.


title: Lieta F-52/05 RENV: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 2. oktobra spriedums — Q /Komisija (Civildienests — Lietas nodošana atpakaļ Civildienesta tiesai pēc atcelšanas — Pienākums sniegt palīdzību — Psiholoģiska vardarbība — Pagaidu pārcelšanas pasākums — Morālā kaitējuma atlīdzināšana — Karjeras attīstības ziņojumi — Attaisnota prombūtne slimības dēļ — Neņemšana vērā)

text:
               9.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/28

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 2. oktobra spriedums — Q/Komisija
   (Lieta F-52/05 RENV)
   (Civildienests - Lietas nodošana atpakaļ Civildienesta tiesai pēc atcelšanas - Pienākums sniegt palīdzību - Psiholoģiska vardarbība - Pagaidu pārcelšanas pasākums - Morālā kaitējuma atlīdzināšana - Karjeras attīstības ziņojumi - Attaisnota prombūtne slimības dēļ - Neņemšana vērā)
   2013/C 38/51
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Q (Domsjö, Zviedrija) (pārstāvji — S. Rodrigues un Y. Minatchy, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji D. Martin, B. Eggers un V. Joris, vēlāk — V. Joris un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Civildienests — Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītājas lūgums sniegt palīdzību, ko viņa iesniegusi saskaņā ar Civildienesta noteikumu 24. pantu saistībā ar iespējamo viņas ciesto psiholoģisko vardarbību, kā arī prasība atlīdzināt zaudējumus, un, otrkārt, prasība atcelt viņas karjeras attīstības ziņojumu par 2003. gadu (iepriekš T-252/05) — Lieta T-80/09 P, kas nodota atpakaļ pēc kasācijas tiesvedības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt karjeras attīstības ziņojumus, attiecīgi, par laika posmu no 2003. gada 1. janvāra līdz 31. oktobrim un no 1. novembra līdz 31. decembrim;

               2)

               Eiropas Komisija izmaksā Q summu EUR 10 000 apmērā;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību Eiropas Savienības Vispārējā tiesā un divās tiesvedībās Civildienesta tiesā, un tā atlīdzina trīs ceturtdaļas Q tiesāšanās izdevumu saistībā ar abām tiesvedībām Civildienesta tiesā;

               4)

               Q sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību Eiropas Savienības Vispārējā tiesā un vienu ceturtdaļu no tiesāšanās izdevumiem saistībā ar abām tiesvedībām Civildienesta tiesā.


title: Lieta T-130/15: Prasība, kas celta 2015. gada 19. martā – Intesa Sanpaolo/ITSB (“WAVE TO PAY”)

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/35

         Prasība, kas celta 2015. gada 19. martā – Intesa Sanpaolo/ITSB (“WAVE TO PAY”)
   (Lieta T-130/15)
   (2015/C 155/42)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Intesa Sanpaolo SpA (Turīna, Itālija) (pārstāvji: P. Pozzi un F. Cecchi, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “WAVE TO PAY” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 258 141

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju piektās padomes 2015. gada 19. janvāra lēmums lietā R 1864/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpumu un kļūdainu piemērošanu;

               —

               konstatēt Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpumu, kā arī apstrīdētā lēmuma pretrunīgumu un līdz ar to:

                           —

                           atcelt apstrīdēto lēmumu;

                           —

                           piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

   Pamati un galvenie argumenti ir tie paši, kas norādīti lietā T-129/15.


title: Lieta T-125/06: Prasība, kas celta  2006. gada 3. martā  —  Centro Studi A. Manieri  pret Padomi

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/49

         Prasība, kas celta 2006. gada 3. martā — Centro Studi A. Manieri pret Padomi
   (Lieta T-125/06)
   (2006/C 131/90)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Centro Studi A. Manieri, Roma (Itālija) (pārstāvji — Carlo Forte, Mario Forte un Giannicola Forte, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt 2006. gada 16. janvāra Eiropas Savienības Padomes ģenerālsekretariāta lēmumu atsaukt slēgtu uzaicinājumu uz konkursu UCA-459/03, lai pilnībā pārvaldītu bērnu silīti un vienlaicīgi pieņemt Eiropas Komisijas Infrastruktūras un apgādes biroja (OIB) piedāvājumu sniegt attiecīgos pakalpojumus;

               —

               novērtēt prasītāja ex aequo et bono ciestos zaudējumus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir celta pret Eiropas Savienības Padomes ģenerālsekretariāta pieņemto lēmumu atsaukt uzaicinājumu uz konkursu, kurš 2003. gada rudenī tika izsludināts ar paziņojumu par līgumu Nr. 2003/S 209-187862 slēgtā procedūrā par bērnu silītes pilnīgu pārvaldīšanu. Minētais lēmums tika iespējams pamatots ar to, ka Komisijai tika iesniegts Infrastruktūras un apgādes biroja (OIB) piedāvājums saistībā ar attiecīgās bērnu silītes pārvaldīšanu. Šis piedāvājums tika izvērtēts kā daudz izdevīgāks, salīdzinot ar prasītāja iesniegto projektu, it īpaši attiecībā uz piedāvātajiem līguma nosacījumiem personālam, apjoma ekonomiju un pieejamo resursu optimizāciju.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītājs izvirza šādus pamatus:

               —

               pārkāpti pārredzamības un vienlīdzīgas attieksmes principi tiktāl, ciktāl apstrīdētais akts, lēmums ieviest pakalpojumu, kas bija iekšējās pārvaldības procedūras priekšmets, tika pieņemts bez jebkādas izsludināšanas vai konkursa;

               —

               pārkāpts EK līguma 86. panta 1. punkts tiktāl, ciktāl nevar iedomāties sistēmu, kas dalībvalstīm uzliek pienākumu nepaturēt spēkā valsts sistēmu, kas atļauj piešķirt valsts pakalpojums bez konkursa, kamēr Kopienu iestādēm ir atļauts to veikt šādā veidā;

               —

               nepareiza tādu noteikumu piemērošana, kādi ir minēti apstrīdētā lēmuma juridiskajā pamatojumā, proti, līguma dokumentu 4. daļa un Finanšu regulas 101. pants tiktāl, ciktāl Padomes minētā uzaicinājuma noslēgt līgumu atsaukšana nebija paredzēta procedūras atsākšanai;

               —

               pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu un kļūda faktu vērtējumā attiecībā uz tādu kritēriju pareizību, kas izriet no OIB piedāvājuma izvēles;

               —

               pārkāpts EK līguma 43. un 49. pants. Šajā sakarā tiek argumentēts, ka OIB nav Padomes departaments un tai nav pār to nekādas kontroles. No tā izriet, ka šajā gadījumā nav iespējams atsaukties uz judikatūru, atbilstoši kurai noteikumi attiecībā uz publiskā pirkuma procedūrām nav piemērojami tikai tādā gadījumā, ja publiskas iestādes, koncesijas sniedzēja, kontrole pār koncesionāru ir analoga ar to, kādu iestāde īsteno pār saviem departamentiem un ja tajā pašā laikā šāda vienība savu darbību būtiskāko daļu veic saskaņā ar kontrolējošo iestādi.


title: Lieta C-459/13: Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 17. jūlija rīkojums ( Najvyšší súd (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Milica Široká / Úrad verejného zdravotníctva Slovenskej republiky Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sabiedrības veselības aizsardzība — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts pienākums vakcinēt nepilngadīgus bērnus — Vecāku tiesības atteikties no šādas vakcinācijas — LESD 168. pants — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 33. un 35. pants — Savienības tiesību īstenošana — Neesamība — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/29

         Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 17. jūlija rīkojums (Najvyšší súd (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Milica Široká/Úrad verejného zdravotníctva Slovenskej republiky

   (Lieta C-459/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sabiedrības veselības aizsardzība - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts pienākums vakcinēt nepilngadīgus bērnus - Vecāku tiesības atteikties no šādas vakcinācijas - LESD 168. pants - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 33. un 35. pants - Savienības tiesību īstenošana - Neesamība - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   2014/C 315/46
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Najvyšší súd

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Milica Široká

      Atbildētāja: Úrad verejného zdravotníctva Slovenskej republiky

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesas kompetencē acīmredzami nav atbildēt uz jautājumiem, ko Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) ir uzdevusi 2013. gada 6. augusta lēmumā lietā C-459/13.

      (1)  OV C 344, 23.11.2013.


title: Lieta T-516/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2014. gada 14. maija spriedumu lietā F-140/12 Alexandrou /Komisija 2014. gada 9. jūlijā iesniedza Christodoulos Alexandrou

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/57

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2014. gada 14. maija spriedumu lietā F-140/12 Alexandrou/Komisija 2014. gada 9. jūlijā iesniedza Christodoulos Alexandrou

   (Lieta T-516/14 P)
   2014/C 292/70
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Christodoulos Alexandrou (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis – R. Duta, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pieņemt šo apelācijas sūdzību kā formas prasībām atbilstošu un pēc būtības pamatotu, saglabājot tiesības vēlāk gan izvirzīt pamatus par tiesiskajiem un faktiskajiem apstākļiem, gan sniegt pierādījumus;

               —

               tādējādi pārsūdzēto spriedumu šeit izklāstīto iemeslu dēļ grozīt vai pat atcelt;

               —

               ciktāl vajadzīgs, nodot šo lietu atpakaļ izskatīšanai Eiropas Savienības Civildienesta tiesā atbilstoši šajā instancē taisāmajā spriedumā noteiktajam;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus ar tiesāšanos abās instancēs saistītos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa esot atteikusies izvērtēt apelācijas sūdzības iesniedzēja ar Regulu Nr. 1049/2001 (1), proti, tās 9. panta 4. punktu pamatotos argumentus.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot nepareizi piemērots 2011. gada 29. jūnija spriedums Angioi/Komisija, F-7/07, Krājums-CDL, EU:F:2011:97, jo šī judikatūra esot ierobežojoša un novecojusi un nav piemērota dematerializētā formā rīkotajiem konkursiem.
               Pakārtoti, gadījumā, ja minētais spriedums tiktu atzīts par piemērojamu, apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata sevi par atbilstošu šajā judikatūrā noteiktajiem kritērijiem.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa nav piemērojusi Civildienesta tiesas Reglamenta 44. panta 2. punktu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 1. nod., 3. sēj., 331. lpp.).


title: Lieta T-172/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 26. jūnija rīkojums — Expasa /ITSB — Gallardo Blanco ( H )

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/24

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 26. jūnija rīkojums — Expasa/ITSB — Gallardo Blanco (“H”)
   (Lieta T-172/06) (1)

   (2008/C 247/48)

      Tiesvedības valoda — spāņu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 190, 12.8.2006.


title: Lieta C-27/11: Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 7. jūnija spriedums ( Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Anton Vinkov/Nachalnik Administrativno-nakazatelna deinost (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesību vērsties tiesā pret lēmumiem, ar kuriem tiek piemērots naudas sods, kā arī reģistrēti autovadītāja pārkāpumu uzskaites punkti par konkrētiem ceļu satiksmes noteikumu normu pārkāpumiem, neatzīšana valsts tiesiskajā regulējumā — Pilnībā iekšēja situācija — Prasības nepieņemamība)

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/3

         Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 7. jūnija spriedums (Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Anton Vinkov/Nachalnik Administrativno-nakazatelna deinost

   (Lieta C-27/11) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību vērsties tiesā pret lēmumiem, ar kuriem tiek piemērots naudas sods, kā arī reģistrēti autovadītāja pārkāpumu uzskaites punkti par konkrētiem ceļu satiksmes noteikumu normu pārkāpumiem, neatzīšana valsts tiesiskajā regulējumā - Pilnībā iekšēja situācija - Prasības nepieņemamība)
   2012/C 217/05
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Sofia-grad

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Anton Vinkov

      Atbildētājs: Nachalnik Administrativno-nakazatelna deinost

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Administrativen sad Sofia-grad — LESD 82. panta 1. punkta otrās daļas a) punkta un LESD 91. panta 1. punkta c) apakšpunkta, kā arī Padomes 2005. gada 24. februāra Pamatlēmuma 2005/214/TI par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu attiecībā uz finansiālām sankcijām (OV L 76, 16. lpp.) interpretācija — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47., 48. un 52. panta interpretācija — Valsts tiesiskā regulējuma, kas neparedz tiesības pārsūdzēt tiesā nolēmumus, ar kuriem par administratīvu satiksmes noteikumu pārkāpumu ir piemērotas finansiālas sankcijas apmērā līdz BGN 50, atbilstība Savienības tiesībām

      Rezolutīvā daļa:

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) iesniegusi ar lēmumu, kas pieņemts 2010. gada 27. decembrī, (lieta C-27/11) ir nepieņemams.

      (1)  OV C 145, 14.05.2011.


title: Lieta C-332/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 9. jūnija spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft GbR/Finanzamt Krefeld Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 77/388/EEK — 17. panta 5. punkta trešā daļa — Piemērojamība — Priekšnodokļa atskaitīšana — Ar nodokli apliekamiem darījumiem un atbrīvotiem darījumiem vienlaicīgi izmantotas preces un pakalpojumi (dažādi izmantojamas preces un pakalpojumi) — Preču un pakalpojumu, kas iegādāti ēkas, kura daļēji tiek izmantota darījumiem, kas dod tiesības uz atskaitīšanu, un daļēji – darījumiem, kas nedod tiesības uz atskaitīšanu, celtniecībai, lietošanai, saglabāšanai un uzturēšanai, izmantošanas noteikšana — Valsts tiesiskā regulējuma, kurā paredzēta proporcionāla atskaitījuma aprēķina kārtība, grozījums — 20. pants — Atskaitījumu koriģēšana — Tiesiskā noteiktība — Tiesiskā paļāvība

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 9. jūnija spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft GbR/Finanzamt Krefeld

   (Lieta C-332/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 77/388/EEK - 17. panta 5. punkta trešā daļa - Piemērojamība - Priekšnodokļa atskaitīšana - Ar nodokli apliekamiem darījumiem un atbrīvotiem darījumiem vienlaicīgi izmantotas preces un pakalpojumi (dažādi izmantojamas preces un pakalpojumi) - Preču un pakalpojumu, kas iegādāti ēkas, kura daļēji tiek izmantota darījumiem, kas dod tiesības uz atskaitīšanu, un daļēji – darījumiem, kas nedod tiesības uz atskaitīšanu, celtniecībai, lietošanai, saglabāšanai un uzturēšanai, izmantošanas noteikšana - Valsts tiesiskā regulējuma, kurā paredzēta proporcionāla atskaitījuma aprēķina kārtība, grozījums - 20. pants - Atskaitījumu koriģēšana - Tiesiskā noteiktība - Tiesiskā paļāvība)
   (2016/C 296/09)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītājsi: Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft GbR

      Atbildētāja: Finanzamt Krefeld

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 17. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja ēka vēlāk tiek izmantota atsevišķu darījumu veikšanai, kas dod tiesības uz atskaitīšanu, un atsevišķu darījumu veikšanai, kas nedod tiesības uz atskaitīšanu, dalībvalstīm nav jāparedz, ka preces un pakalpojumi, kas ir izmantoti iepriekš šīs ēkas celtniecībai, iegādei, lietošanai, saglabāšanai vai uzturēšanai, vispirms ir jāpiesaista šiem dažādajiem darījumiem, ja šāda piesaiste ir grūti īstenojama, lai pēc tam tikai noteiktu tiesības uz atskaitīšanu, kas pienākas par precēm un pakalpojumiem, kuri tiek izmantoti gan atsevišķiem darījumiem, kas dod tiesības uz atskaitīšanu, gan darījumiem, kas šādas tiesības nedod, piemērojot sadales kritēriju atbilstoši apgrozījumam vai, ar nosacījumu, ka šāda metode nodrošinātu precīzāku atskaitījumu prorata noteikšanu, – atbilstoši platībai;

               2)

               Direktīvas 77/388, kas grozīta ar Direktīvu 95/7, 20. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir prasīts veikt pievienotās vērtības nodokļa atskaitījumu koriģēšanu attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, uz kuriem attiecas šās direktīvas 17. panta 5. punkts, pēc tam, kad koriģēšanas laikposmā ir veikti grozījumi šī nodokļa sadales kritērijā, kas tiek izmantots šo atskaitījumu aprēķinā un ir atkāpe no šajā pašā direktīvā paredzētās atskaitīšanas tiesību noteikšanas metodes;

               3)

               Eiropas Savienības tiesību vispārējie tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādu piemērojamo valsts tiesisko regulējumu, kurā skaidri nav paredzēta priekšnodokļa koriģēšana Sestās direktīvas, kas grozīta ar Direktīvu 95/7, 20. panta izpratnē pēc pievienotās vērtības nodokļa sadales kritērija, kas tiek izmantots atsevišķu atskaitījumu aprēķinam, grozījumiem, nedz arī paredzēts pārejas režīms, lai gan priekšnodokļa sadalījumu, ko nodokļa maksātājs izmanto atbilstoši sadales kritērijam, kas bija piemērojams pirms šiem grozījumiem, augstākā tiesa ir vispārīgi atzinusi par pamatotu.

      (1)  OV C 329, 22.9.2014.


title: Lieta C-256/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2006. gada 8. jūnija lēmumu — Theodor Jäger pret Finanzamt Kusel-Landstuhl

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2006. gada 8. jūnija lēmumu — Theodor Jäger pret Finanzamt Kusel-Landstuhl

   (Lieta C-256/06)
   (2006/C 224/35)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Theodor Jäger

      Atbildētāja: Finanzamt Kusel-Landstuhl

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai ar Eiropas Kopienu dibināšanas līguma 73. b punktu (jaunajā redakcijā — EKL 56. panta 1. punkts) saderīgi ir tas, ka, lai aprēķinātu mantojuma nodokli,

               a)

               ārvalstī esošs lauksaimniecībā izmantojams un meža īpašums tiek novērtēts pēc vidējās vērtības (reālās tirgus vērtības), savukārt Vācijā esošs lauksaimniecībā izmantojams un meža īpašums tiek novērtēts ar īpašu novērtēšanas metodi, kuras rezultātā aprēķinātā summa ir tikai 10 % no kopējās vērtības un

               b)

               iegūstot Vācijā esošu lauksaimniecībā izmantojamu un meža īpašumu, netiek ieskaitīta īpašā neapliekamā summa un atlikusī vērtība tiek noteikta tikai 60 % apmērā,

         ja, saņemot mantojumu, kas sastāv no īpašuma, kas atrodas Vācijā, un no lauksaimniecībā izmantojama un meža īpašuma, kas atrodas ārvalstīs, izrādās, ka, iegūstot mantoto īpašumu Vācijā, tādēļ, ka daļa mantojuma, proti, lauksaimniecībā izmantojams un meža īpašums, atrodas ārvalstīs, mantojums tiek aplikts ar augstāku mantojuma nodokli, nekā tad, ja šis lauksaimniecībā izmantojams un meža īpašums arī atrastos Vācijā?


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 15. februārī lietā T-229/02 Kurdistan Workers' Party (PKK) un Kurdistan National Congress (KNK) pret Eiropas Savienības Padomi (Prasība atcelt tiesību aktu — Īpaši ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām — Tiesības celt prasību — Asociācija — Pieņemamība)

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/34

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 15. februārī
   lietā T-229/02 Kurdistan Workers' Party (PKK) un Kurdistan National Congress (KNK) pret Eiropas Savienības Padomi (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Īpaši ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām - Tiesības celt prasību - Asociācija - Pieņemamība)
   (2005/C 143/65)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā T-229/02 Kurdistan Workers' Party (PKK) un Kurdistan National Congress (KNK), Brisele, ko pārstāv M. Mullers [M. Muller], E. Grīvs [E. Grieves], barristers, un Dž. Peirse [J. Peirce], solicitor, pret Eiropas Savienības Padomi, ko pārstāv M. Vitsentzatoss [M. Vitsentzatos] un M. Bišops [M. Bishop], pārstāvji, ko atbalsta Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, ko pārstāv sākotnēji — Dž. Kollinss [J. Collins] un vēlāk — R. Kodvela [R. Caudwell], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā, un Eiropas Kopienu Komisija, ko pārstāv K. Brauns [C. Brown] un P. Kaupers [P. Kuijper], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā, par prasību atcelt Padomes 2002. gada 2. maija Lēmumu 2002/334/EK, ar ko piemēro 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un atceļ Lēmumu 2001/927/EK (OV L 116, 33. lpp.), kā arī atcelt Padomes 2002. gada 17. jūnija Lēmumu 2002/460/EK, ar ko piemēro Regulas Nr. 2580/2001 2. panta 3. punktu un atceļ Lēmumu 2002/334 (OV L 160, 26. lpp.), Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirungs [J. Pirrung], tiesneši N. Dž. Forvuds [N. J. Forwood] un S. Papasavs [S. Papasavvas], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 15. februārī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāji sedz savus un atlīdzina Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 233, 28.09.2002.


title: Lieta C-67/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 2. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-362/05 un T-363/05 Nuova Agricast Srl un Cofra srl/Komisija 2009. gada 17. februārī iesniegušas Nuova Agricast Srl un Cofra srl

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/17

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 2. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-362/05 un T-363/05 Nuova Agricast Srl un Cofra srl/Komisija 2009. gada 17. februārī iesniegušas Nuova Agricast Srl un Cofra srl
   (Lieta C-67/09 P)
   2009/C 90/28
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Nuova Agricast Srl, Cofra srl (pārstāvis – M. A. Calabrese, advokāts)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

      Pamatprasība:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu tiktāl, ciktāl tajā ir noteikts, ka 2000. gada 29. maija vēstule nav nepatiesa, un līdz ar to noraidīt Komisijas pretprasību pēc būtības;

               —

               atzīt, ka, pieņemot lēmumu par jautājumiem, kuri attiecās uz 2006. gada 2. marta organizatoriskajiem pasākumiem, Komisija, rīkojoties tā, kā tas ir norādīts pirmajā instancē iesniegtajos prasības pieteikumos, klaji un būtiski pārkāpa Kopienu tiesības, kā rezultātā tika radīti zaudējumi apelācijas sūdzības iesniedzējām;

               —

               nosūtīt lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai, lai tā lemtu par jautājumiem, kuri netika iekļauti 2006. gada 2. marta organizatoriskajos pasākumos; un

               —

               attiecībā uz tiesāšanās izdevumiem:

                           i)

                           piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās tiesvedībās; vai

                           ii)

                           atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu;

         vai arī, gadījumā, ja nevar izlemt lietu pēc būtības:

      pakārtoti:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu arī tajā daļā, kurā ir noteikts, ka 2000. gada 29. maija vēstule nav nepatiesa, un līdz ar to noraidīt Komisijas pretprasību pēc būtības;

               —

               nosūtīt lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai;

               —

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

      Pamati un galvenie argumenti

      PIRMAIS NELIKUMĪBAS PAMATS: pieļauta kļūda tiesību piemērošanā tiktāl, ciktāl Pirmās instances tiesa uzskatīja, ka Komisijai bija tiesības atļaut tādu [valsts atbalsta] shēmu, kas ir pretēja tiesiskās drošības, tiesiskās paļāvības aizsardzības un nediskriminācijas principiem starp uzņēmumiem, kuri piedalās tajā pašā atbalsta shēmā. Kā rezultātā Pirmās instances tiesa pārkāpa EKL 87. pantu un Kopienu judikatūru, saskaņā ar kuru EKL 88. pantā noteikto procedūru nevar piemērot, lai apietu vai pārkāptu Kopienu tiesību principus, un Komisija nevar atļaut tādu [valsts atbalsta] shēmu, kas ir pretēja Kopienu tiesību noteikumiem un principiem.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas norāda, ka Pirmās instances tiesa, interpretējot 1997. gada lēmumu, kā tas ir atspoguļots pārsūdzētā sprieduma, 81. pantā, visu ar šo lēmumu atauto atbalsts shēmu ir interpretējusi tādējādi, ka tā nav saderīga ar tiesiskās drošības, tiesiskās paļāvības aizsardzības un nediskriminācijas principiem, jo saskaņā ar šādu shēmas interpretāciju tiem uzņēmumiem, kuriem otrajā iepirkuma procedūrā 1999. gadā pirmo reizi bija iesnieguši pieteikumu, bija dota noteikta paļāvība attiecībā uz to, ka vajadzības gadījumā viņi varēs pārformulēt šos pieteikumus nākošajā konkursā, pilnīgi loģiski vairs nebija iespējams pārformulēt šos pieteikumus, jo pēc 1999. gada 31. decembra to vairs nebija iespējams izdarīt attiecīgajā konkursa procedūrā, pat ja viņi vēlējās tikai pārformulēt pieteikumus. Līdz ar to apelācijas sūdzības iesniedzējas secina, ka ar šādu shēmas interpretāciju tiek pārkāpti ne tikai tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi, bet arī nediskriminācijas princips, jo tikai tiem uzņēmumiem, kuri pirmo reizi bija iesnieguši pieteikumu otrajā iepirkuma procedūrā 1999. gadā, tiek liegts veikt tādas darbības, kuras bija atļauts visiem pārējiem uzņēmumiem, kas bija piedalījušies iepriekšējos konkursos.

      OTRAIS NELIKUMĪBAS PAMATS: Pirmās instances tiesa pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā tiktāl, ciktāl tā neizvērtēja, vai interpretāciju, kuru tās sniedza attiecībā uz 1997. gada lēmumu par atļaujas sniegšanu, var aizvietot ar citu iepriekš minētajiem tiesību principiem atbilstīgu interpretāciju. Līdz ar to Pirmās instances tiesa pārkāpa judikatūru, saskaņā ar kuru tiesai ir noteikts pienākums veikt šādu izvērtējumu un aizstāšanu.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Pirmās instances tiesa, abstraktā un vispārējā veidā interpretējot shēmu, kas tika atļauta ar 1997. gada lēmumu, neizvērtēja, vai interpretāciju, kuru tā sniedza attiecība uz 1997. gada lēmumu par atļaujas sniegšanu, varētu aizvietot ar citu iepriekš minētajiem tiesību principiem saderīgu interpretāciju, kā rezultātā pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, jo pārkāpa judkiatūru, saskaņā ar kuru ir noteikts, ka, ja Kopienu atvasinātās tiesības var interpretēt dažādi, priekšroka ir dodama tādai interpretācijai, kas šo normu padara atbilstošu Līgumam, nevis tādai, kura noved pie secinājuma, ka tiesību norma nav ar to saderīga.

      TREŠAIS NELIKUMĪBAS PAMATS: Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka, tā kā Pirmās instances tiesa – tiktāl, ciktāl tā uzskatīja, ka 2000. gada 29. maija vēstule nav nepatiesa – pārsūdzētajā spriedumā (50. un 51. punkts) pieļāva kļūdu, veicot šīs vēstules interpretāciju, un sagrozīja faktus, lēmums ir jāatceļ. Tāpat apelācijas sūdzības iesniedzējas lūdz atcelt Komisijas pretprasību pēc būtības, ar kuru tā lūdz no apelācijas sūdzību iesniedzēju iesniegtās apelācijas sūdzības svītrot apgalvojumu, ka Komisija ideoloģiskos nolūkos 2000. gada 29. maija vēstulē izteica nepatiesību tādā veidā, lai dotu priekšstatu, ka tieši Itālijas iestādes 2000. gada 16. maija sanāksmē nepieminēja, ka ir tāda uzņēmumu kategorija, kuri piedalījās trešajā konkursa procedūrā.


title: Lieta T-157/06: Prasība, kas celta 2006. gada 9. jūnijā — Itālijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/24

         Prasība, kas celta 2006. gada 9. jūnijā — Itālijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta T-157/06)
   (2006/C 190/44)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — Paolo Gentili, Avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2006. gada 31. marta lēmumu Nr. 2984, kas attiecas uz programmu POR Sicīlija saistībā ar maksājuma pieprasījumu Nr. 2005 0601 un ar ko pieprasa “ievērot komisāra Barnier2003. gada 29. jūlija vēstulē izklāstītos nosacījumus attiecībā uz tiesībām uz avansa maksājumiem, kas maksājami atbalsta shēmu ietvaros”, kā arī visus saistītus vai iepriekšējus aktus;

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir analogi tiem, kas izvirzīti lietā T-345/04 Itālijas Republika/Komisija (1).

      (1)  OV C 262, 23.10.04., 55. lpp.


title: Lieta C-224/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 23. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/26

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 23. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti
   (Lieta C-224/06) (1)

   (2006/C 331/56)

      Tiesvedības valoda — spāņu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 165, 15.7.2006.


title: Lieta C-75/09: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 17. jūnija spriedums ( Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agra Srl/Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria (Regula (EEK) Nr. 2913/92 — Kopienas Muitas kodekss — 221. panta 3. un 4. punkts — Muitas parāda vēlāka piedziņa — Noilgums — Darbība, kas var būtu par pamatu kriminālvajāšanai)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/11

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 17. jūnija spriedums (Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agra Srl/Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria

   (Lieta C-75/09) (1)

   (Regula (EEK) Nr. 2913/92 - Kopienas Muitas kodekss - 221. panta 3. un 4. punkts - Muitas parāda vēlāka piedziņa - Noilgums - Darbība, kas var būtu par pamatu kriminālvajāšanai)
   2010/C 221/17
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Agra Srl

      Atbildētājs: Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria — Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 221. panta 3. un 4. punkta interpretācija — Muitas nodokļa parāda atgūšana — Noilguma termiņš, lai varētu paziņot par atgūstamo nodokļu parādu, ja parāds ir tādas darbības iznākums, par kuru ir paredzēta kriminālatbildība — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru attiecīgais noilgums tiek pārtraukts līdz brīdim, kamēr tiek pieņemts nolēmums kriminālprocesā, kas ir uzsākts attiecībā uz darbībām, kuru rezultātā radās muitas parāds

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. novembra Regulu (EK) Nr. 2700/2000, 221. panta 3. un 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru, gadījumā, ja muitas nodokļi nav samaksāti noziedzīga nodarījuma rezultātā, noilguma termiņu ir jāsāk skaitīt no datuma, kurā kriminālprocesa noslēgumā pasludinātais nolēmums vai spriedums ir kļuvis galīgs.

      (1)  OV C 102, 01.05.2009.


title: Lieta C-225/06: Tiesas (astotās palātas) 2007. gada 11. septembra rīkojums — Athinaïki Oikogeniaki Artopoiia AVEE /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Ferrero Deutschland GmbH (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Divu preču zīmju līdzība — Sajaukšanas iespēja — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu FERRÓ , reģistrācijas pieteikums — Valsts vārdiskas preču zīmes FERRERO īpašnieka iebildumi — Daļējs reģistrācijas atteikums)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/24

         Tiesas (astotās palātas) 2007. gada 11. septembra rīkojums — Athinaïki Oikogeniaki Artopoiia AVEE/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Ferrero Deutschland GmbH

   (Lieta C-225/06) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Divu preču zīmju līdzība - Sajaukšanas iespēja - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “FERRÓ’, reģistrācijas pieteikums - Valsts vārdiskas preču zīmes “FERRERO’ īpašnieka iebildumi - Daļējs reģistrācijas atteikums)
   (2007/C 315/42)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Athinaïki Oikogeniaki Artopoiia AVEE (pārstāvis — A. Tsavdaridis, dikigoros)

      Pārējie procesa dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Novais Gonçalves) Ferrero Deutschland GmbH, Ferrero OHG mbH juridiskā pēctece (pārstāvis — M. Schaeffer, Rechtsanwalt)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2006. gada 15. marta spriedumu lietā T-35/04 Athinaïki Oikogeniaki Artopoiia AVEE/ITSB, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja grafiskas preču zīmes “FERRÓ” reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 29., 30. un 42. klasē, prasību atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2003. gada 1. decembra lēmumu R 460/2002-1, ar kuru noraidīta apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu, ar kuru daļēji noraidīts minētās preču zīmes reģistrācijas pieteikums iebildumu procesā, kuru uzsācis valsts vārdiskas preču zīmes “FERRERO” īpašnieks attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 5., 29., 30., 32. un 33. klasē
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt apelācijas sūdzību;

               2)

                  Athinaïki Oikogeniaki Artopoiia AVEE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 2.9.2006.


title: Lieta F-23/05: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2007. gada 2. maija spriedums — Giraudy /Komisija (Ierēdņi — Prasība — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Izmeklēšana, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai ( OLAF ) — Atkārtota iecelšana amatā — Regula (EK) Nr. 1073/1999 — Lēmums 1999/396/EK, EOTK, Euratom — Pārkāpums — Kaitējums — Arodslimība — Civildienesta noteikumu 73. pantā paredzēto pabalstu ņemšana vērā)

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/25

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2007. gada 2. maija spriedums — Giraudy/Komisija
   (Lieta F-23/05) (1)

   (Ierēdņi - Prasība - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Izmeklēšana, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) - Atkārtota iecelšana amatā - Regula (EK) Nr. 1073/1999 - Lēmums 1999/396/EK, EOTK, Euratom - Pārkāpums - Kaitējums - Arodslimība - Civildienesta noteikumu 73. pantā paredzēto pabalstu ņemšana vērā)
   (2007/C 129/42)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jean-Louis Giraudy, Parīze (Francija) (pārstāvis — D. Voillemot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Curral un G. Berscheid)
   Priekšmets
   Pirmkārt, Komisijas lēmuma, ar kuru tā neatzīst savu dienestu atbildību un kaitējumu, kas iespējami nodarīts prasītājam saistībā ar OLAF veikto izmeklēšanu Komisijas pārstāvniecībā Francijā, atcelšana un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai izmaksāt Giraudy atlīdzību EUR 15 000 apmērā par viņam nodarīto morālo kaitējumu, kas izpaužas kā viņa reputācijas bojāšana un goda aizskāršana;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina divas trešdaļas tiesāšanās izdevumu, kas radušies Giraudy;

               4)

                  Giraudy sedz vienu trešdaļu savu tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 171, 9.7.2005., 29. lpp. (lieta sākotnēji tika reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-169/05 un pēc tam nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu).


title: lieta T-376/04: Pirmās instances tiesas 2005. gada 22. jūlija rīkojums — Polyelectrolyte Producers Group/Padome un Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Padomes lēmums ar ko tiek pieņemta Kopienas nostāja — EEZ Apvienotās komitejas lēmums — Iebilde par nepieņemamību — Apstrīdētais akts — Tiesības celt prasību — Nepieņemamība)

text:
               15.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 257/11

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 22. jūlija rīkojums — Polyelectrolyte Producers Group/Padome un Komisija
   (lieta T-376/04) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Padomes lēmums ar ko tiek pieņemta Kopienas nostāja - EEZ Apvienotās komitejas lēmums - Iebilde par nepieņemamību - Apstrīdētais akts - Tiesības celt prasību - Nepieņemamība)
   (2005/C 257/22)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Polyelectrolyte Producers Group (Brisele, Beļģija) [pārstāvji: K. van Maldehems [K. Van Maldegem] un K. Mero [C. Mereu], avocats]

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome [pārstāvji: Dž. P. Hikss [J.-P. Hix] un B. Hofs-Nīlsens [B. Hoff-Nielsen], pārstāvji] un Eiropas Kopienu Komisija [pārstāvji: J. Formans [J. Forman] un M. Vailderspins [M. Wilderspin], pārstāvji]
   Lietas priekšmets
   Atcelt atbildētāju [izdotos tiesību] aktus, atbilstoši kuriem Norvēģijas Karalistei tiek ļauts piemērot stingrākus akrilamīda koncentrāciju ierobežojumus par tiem, kādi piemērojami Eiropas Kopienā un norādīti 2004. gada 26. aprīļa EEZ Apvienotās komitejas Lēmumā Nr. 59/2004, ar ko groza EEZ līguma II pielikumu (tehniskie noteikumi, standarti, testēšana un sertificēšana) (OV L 277, 30. lpp.), kā arī atcelt Kopienas nostāju par šo lēmumu.
   Rīkojuma rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

               2)

               Prasītāja sedz savus, kā arī Komisijas un Padomes izdevumus.

      (1)  OV C 284, 22.07.2004


title: Lieta C-207/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Panevėžio apygardos teismas 2008. gada 20. maija rīkojumu — Kriminālprocess pret Edgar Babanov

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Panevėžio apygardos teismas2008. gada 20. maija rīkojumu — Kriminālprocess pret Edgar Babanov

   (Lieta C-207/08)
   (2008/C 209/31)
   Tiesvedības valoda — lietuviešu
   Iesniedzējtiesa
   Panevėžio apygardos teismas
   Lietas dalībnieks pamata procesā
   Edgar Babanov
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Lietuvas Republikas Kriminālkodeksa 265. pants tiktāl, ciktāl tas bez nosacījumiem paredz kriminālatbildību par jebkāda veida kaņepju audzēšanu, neparedzot izņēmumus, un neatkarīgi no kaņepēs esošās aktīvās vielas daudzuma, ir pretrunā Eiropas Savienības tiesību normām un tieši kurām?

               2)

               Ja tas ir pretrunā šīm tiesību normām, vai Lietuvas Republikas tiesa var pieņemt lēmumu, piemērojot valsts tiesību normu (Kriminālkodeksa 265. pantu), ja aktīvā viela audzētajās kaņepēs nepārsniedz 0,2 %


title: Lieta C-89/11 P: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 22. novembra spriedums — E.ON Energie AG /Eiropas Komisija (Apelācija — Prasība atcelt tiesību aktu par Komisijas lēmumu attiecībā uz naudas soda noteikšanu sakarā ar aizzīmogojuma pārplēšanu — Pierādīšanas pienākums — Pierādījumu sagrozīšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Naudas soda apmērs — Neierobežota kompetence — Samērīguma princips)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/4

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 22. novembra spriedums — E.ON Energie AG/Eiropas Komisija
   (Lieta C-89/11 P) (1)

   (Apelācija - Prasība atcelt tiesību aktu par Komisijas lēmumu attiecībā uz naudas soda noteikšanu sakarā ar aizzīmogojuma pārplēšanu - Pierādīšanas pienākums - Pierādījumu sagrozīšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Naudas soda apmērs - Neierobežota kompetence - Samērīguma princips)
   2013/C 26/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: E.ON Energie AG (pārstāvji — A. Röhling, F. Dietrich un R. Pfromm, Rechtsanwälte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet, V. Bottka un R. Sauer)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 15. decembra spriedumu lietā T-141/08 E.ON Energie/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību atcelt Komisijas 2008. gada 30. janvāra Lēmumu C(2008) 377, galīgā redakcija, par naudas soda atbilstoši Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 1. punkta e) apakšpunktam noteikšanu sakarā ar aizzīmogojuma pārplēšanu — Vispārējo tiesību principu, tādu kā nevainīguma prezumpcija, “in dubio pro reo” princips un samērīguma princips, kā arī noteikumu attiecībā uz pierādīšanas pienākumu un pierādījumu administrēšanu pārkāpums — Pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               E.ON Energie AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 152, 21.05.2011.


title: Lieta T-348/16 OP: Vispārējās tiesas 2017. gada 13. jūlija spriedums – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA Šķīrējklauzula — Protests — Aizmuguriska sprieduma izpildes apturēšana — Starpspriedums

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/29

         Vispārējās tiesas 2017. gada 13. jūlija spriedums – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA

   (Lieta T-348/16 OP) (1)

   (Šķīrējklauzula - Protests - Aizmuguriska sprieduma izpildes apturēšana - Starpspriedums)
   (2017/C 300/35)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Saloniki, Grieķija) (pārstāvis – V. Christianos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūra (ERCEA) (pārstāvji – M. Pesquera Alonso un F. Sgritta, piedaloties E. Kourakis, advokāts)

      Priekšmets

   Protests par 2017. gada 6. aprīļa spriedumu Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA (T-348/16, nav publicēts, EU:T:2017:268)

      Rezolutīvā daļa:

   2017. gada 6. aprīļa sprieduma Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA (T-348/16) izpilde tiek apturēta līdz brīdim, kad tiks pieņemts lēmums par Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūras (ERCEA) pausto protestu.

      (1)  OV C 296, 16.8.2016.


               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/1

         2010/C 37/01
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 24, 30.1.2010.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 11, 16.1.2010.

      OV C 312, 19.12.2009.

      OV C 297, 5.12.2009.

      OV C 282, 21.11.2009.

      OV C 267, 7.11.2009.

      OV C 256, 24.10.2009.

   Šie teksti pieejami arī
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-103/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal des affaires de sécurité sociale de Paris  2006. gada 22. februāra  lēmumu lietā Philippe Derouin pret Union pour le Recouvrement des Cotisations de Sécurité Sociale et d’Allocations Familiales de Paris — Région parisienne (Ursaaf)

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal des affaires de sécurité sociale de Paris 2006. gada 22. februāra lēmumu lietā Philippe Derouin pret Union pour le Recouvrement des Cotisations de Sécurité Sociale et d`Allocations Familiales de Paris — Région parisienne (Ursaaf)
   (Lieta C-103/06)
   (2006/C 108/07)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal des affaires de sécurité sociale de Paris
   Iesniegšanas datums: 2006. gada 22. februāris
   Pamata prāvas dalībnieki
   Prasītājs: Philippe Derouin
   Atbildētāja: Union pour le Recouvrement des Cotisations de Sécurité Sociale et d`Allocations Familiales de Paris — Région parisienne (Ursaaf)
   Prejudiciālais jautājums
   Vai 1971. gada 14. jūnija Regula Nr. 1408/71 (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka tā aizliedz, ka tādā nodokļu konvencijā kā 1968. gada 22. maija franču-britu ir paredzēts, ka no Francijā dzīvojošu un šajā valstī sociāli apdrošinātu personu gūtajiem ienākumiem Apvienotajā Karalistē nav jāveic iemaksas sociālo iemaksu fondā (C.S.G.) un iemaksas Francijā pastāvošā sociālā parāda atmaksai (C.R.D.S.)?

      (1)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.).


title: Lieta T-106/08 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 18. aprīļa rīkojums — CPEM /Komisija (Pagaidu noregulējums — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Jauns pieteikums — Jauni fakti — Neesamība — Nepieņemamība — Pirmās instances tiesas Reglamenta 109. pants)

text:
               21.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 158/18

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 18. aprīļa rīkojums — CPEM/Komisija
   (Lieta T-106/08 R)
   (Pagaidu noregulējums - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Jauns pieteikums - Jauni fakti - Neesamība - Nepieņemamība - Pirmās instances tiesas Reglamenta 109. pants)
   (2008/C 158/29)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM), Marseļa (Francija) (pārstāvis — C. Bonnefoi, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Flynn un A. Steiblytė)
   Priekšmets
   Pieteikums par 2007. gada 17. decembra paziņojuma par parādu Nr. 3240912189, kas pieņemts saistībā ar Komisijas 2007. gada 4. oktobra Lēmumu C(2007) 4645, ar ko atcelta Eiropas Sociālā fonda (ESF) CPEM ar 1999. gada 17. augusta Lēmumu C (1999) 2645 piešķirtā finanšu palīdzība, piemērošanas apturēšanu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumu atlīdzību pieņemšanu atlikt.