title: Lieta T-772/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — Café del Mar u.c./EUIPO — Guiral Broto (“Café del Mar”) (Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Café del Mar” — Absolūts atteikuma pamats — Ļaunticība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/42

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — Café del Mar u.c./EUIPO — Guiral Broto (“Café del Mar”)
      (Lieta T-772/17) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Café del Mar” - Absolūts atteikuma pamats - Ļaunticība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2019/C 305/50)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Café del Mar, SC (Sant Antoni de Portmany, Spānija), José Les Viamonte (Sant Antoni de Portmany) un Carlos Andrea González (Sant Josep de sa Talaia, Spānija) (pārstāvji: F. Miazzetto un J. Gracia Albero, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Crespo Carrillo)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ramón Guiral Broto (Marbella, Spānija) (pārstāvis: J. de Castro Hermida, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 4. septembra lēmumu lietā R 1540/2015-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Café del Mar, Les Viamonte un Andrea González, no vienas puses, un Guiral Broto, no otras puses.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2017. gada 4. septembra lēmumu lietā R 1540/2015-5.

                  2)

                     EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Café del Mar SC, José Les Viamonte un Carlos Andrea González tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā.

                  3)

                     Ramón Guiral Broto sedz savus, kā arī atlīdzina Café del Mar, José Les Viamonte un Carlos Andrea González tiesāšanās izdevumus procesā Apelācijas padomē.

         (1)  OV C 22, 22.1.2018.


title: Lieta T-773/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — Café del Mar u.c./EUIPO — Guiral Broto (“Café del Mar”) (Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Café del Mar” — Absolūts atteikuma pamats — Ļaunticība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/43

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — Café del Mar u.c./EUIPO — Guiral Broto (“Café del Mar”)
      (Lieta T-773/17) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Café del Mar” - Absolūts atteikuma pamats - Ļaunticība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2019/C 305/51)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Café del Mar, SC (Sant Antoni de Portmany, Spānija), José Les Viamonte (Sant Antoni de Portmany) un Carlos Andrea González (Sant Josep de sa Talaia, Spānija) (pārstāvji: F. Miazzetto un J. Gracia Albero, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Crespo Carrillo)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ramón Guiral Broto (Marbella, Spānija) (pārstāvis: J. de Castro Hermida, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 4. septembra lēmumu lietā R 1542/2015-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Café del Mar, Les Viamonte un Andrea González, no vienas puses, un Guiral Broto, no otras puses.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2017. gada 4. septembra lēmumu lietā R 1542/2015-5.

                  2)

                     EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Café del Mar SC, José Les Viamonte un Carlos Andrea González tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā.

                  3)

                     Ramón Guiral Broto sedz savus, kā arī atlīdzina Café del Mar, José Les Viamonte un Carlos Andrea González tiesāšanās izdevumus procesā Apelācijas padomē.

         (1)  OV C 22, 22.1.2018.


title: Lieta T-792/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — MAN Truck & Bus/EUIPO — Halla Holdings (“MANDO”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “MANDO” reģistrācijas pieteikums — Agrākas starptautiskas un valsts grafiskas preču zīmes “MAN” — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “Man” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/45

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — MAN Truck & Bus/EUIPO — Halla Holdings (“MANDO”)
      (Lieta T-792/17) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “MANDO” reģistrācijas pieteikums - Agrākas starptautiskas un valsts grafiskas preču zīmes “MAN” - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “Man” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2019/C 305/53)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: MAN Truck & Bus (Minhene, Vācija) (pārstāvis: C. Röhl, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: sākotnēji J. Ivanauskas un D. Walicka, vēlāk J Ivanauskas un H. O’Neill)

         Otrā procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Halla Holdings Corp. (Yongin-si, Dienvidkoreja) (pārstāvji: M.-R. Hirsch un C. de Haas, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 14. septembra lēmumu lietā R 1677/2016-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Man Truck & Bus un Halla Holdings.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 14. septembra lēmumu lietā R 1677/2016-1, ciktāl tajā secināts, ka nepastāv sajaukšanas iespēja starp vārdisko preču zīmi “MANDO” un grafiskās preču zīmes “MAN” agrāko starptautisko reģistrāciju Nr. 863 418.

                  2)

                     Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                     Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 42, 5.2.2018.


title: Lieta T-54/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — Fashion Energy/EUIPO — Retail Royalty (“1st AMERICAN”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “1st AMERICAN” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas attēlo ērgli — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sacīkstes princips — Regulas 2017/1001 95. panta 1. punkts — Pretprasība)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/46

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — Fashion Energy/EUIPO — Retail Royalty (“1st AMERICAN”)
      (Lieta T-54/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “1st AMERICAN” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas attēlo ērgli - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sacīkstes princips - Regulas 2017/1001 95. panta 1. punkts - Pretprasība)
      (2019/C 305/54)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Fashion Energy Srl (Milāna, Itālija) (pārstāvji: T. Müller un F. Togo, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: L. Rampini un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Retail Royalty Co. (Lasvegasa, Nevada, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: M. Dick un J. Bogatz, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 15. novembra lēmumu lietā R 693/2017-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Retail Royalty un Fashion Energy.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas otrās padomes 2017. gada 15. novembra lēmumu lietā R 693/2017-2.

                  2)

                     Pretprasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  3)

                     Pamatprasības ietvaros EUIPO un Retail Royalty Co. sedz savus tiesāšanās izdevumus paši, kā arī katrs atlīdzina pusi no Fashion Energy Srl tiesāšanās izdevumiem.

                  4)

                     Pretprasības ietvaros Retail Royalty sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina Fashion Energy un EUIPO tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 123, 9.4.2018.


title: Lieta T-113/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — Miles-Bramwell Executive Services/EUIPO (“FREE”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “FREE” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/47

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — Miles-Bramwell Executive Services/EUIPO (“FREE”)
      (Lieta T-113/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “FREE” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 305/55)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Miles-Bramwell Executive Services Ltd (Alfreton, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: sākotnēji J. Mellor, QC, G. Parsons un A. Zapalowski, solicitors, vēlāk J. Mellor, G. Parsons un F. McConnell, solicitor)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Folliard-Monguiral un H. O’Neill)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 27. novembra lēmumu lietā R 2164/2016-1 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “FREE” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Miles-Bramwell Executive Services Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 152, 30.4.2018.


title: Lieta T-114/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — Miles-Bramwell Executive Services/EUIPO (“FREE”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “FREE” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/47

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — Miles-Bramwell Executive Services/EUIPO (“FREE”)
      (Lieta T-114/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “FREE” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 305/56)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Miles-Bramwell Executive Services Ltd (Alfreton, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: sākotnēji J. Mellor, QC, G. Parsons un A. Zapalowski, solicitors, vēlāk J. Mellor, G. Parsons un F. McConnell, solicitor)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Folliard-Monguiral un H. O’Neill)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 27. novembra lēmumu lietā R 2166/2016-1 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “FREE” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Miles-Bramwell Executive Services Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 152, 30.4.2018.


title: Apvienotās lietas no T-117/18 līdz T-121/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 26. jūnija spriedums — Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (“200 PANORAMICZNYCH”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdisku preču zīmju “200 PANORAMICZNYCH”, “300 PANORAMICZNYCH”, “400 PANORAMICZNYCH”, “500 PANORAMICZNYCH” un “1000 PANORAMICZNYCH” reģistrācijas pieteikumi — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība — Regulas 2017/1001 7. panta 3. punkts — Nepareizas pilnvaru izmantošanas neesamība)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/48

      Vispārējās tiesas 2019. gada 26. jūnija spriedums — Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (“200 PANORAMICZNYCH”)
      (Apvienotās lietas no T-117/18 līdz T-121/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdisku preču zīmju “200 PANORAMICZNYCH”, “300 PANORAMICZNYCH”, “400 PANORAMICZNYCH”, “500 PANORAMICZNYCH” un “1000 PANORAMICZNYCH” reģistrācijas pieteikumi - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība - Regulas 2017/1001 7. panta 3. punkts - Nepareizas pilnvaru izmantošanas neesamība)
      (2019/C 305/57)
      Tiesvedības valoda — poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Agencja Wydawnicza Technopol sp.zo.o. (Częstochowa, Polija) (pārstāvis: C. Rogula, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāve: D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasības par pieciem EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 15. decembra lēmumiem lietās R 2194/2016-5, R 2195/2016-5, R 2200/2016-5, R 2201/2016-5 un R 2208/2016-5 attiecībā uz pieteikumiem reģistrēt vārdiskus apzīmējumus “200 PANORAMICZNYCH”, “300 PANORAMICZNYCH”, “400 PANORAMICZNYCH”, “500 PANORAMICZNYCH” un “1000 PANORAMICZNYCH” kā Eiropas Savienības preču zīmes

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasības noraidīt.

                  2)

                     Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o. o. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 142, 23.4.2018.


title: Lieta T-264/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums –Gruppo Armonie/EUIPO (“mo.da”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “mo·da” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Absolūts atteikuma pamats kādā Savienības daļā — Regulas 2017/1001 7. panta 2. punkts — Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība — Regulas 2017/1001 7. panta 3. punkts)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/49

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums –Gruppo Armonie/EUIPO (“mo.da”)
      (Lieta T-264/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “mo·da” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Absolūts atteikuma pamats kādā Savienības daļā - Regulas 2017/1001 7. panta 2. punkts - Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība - Regulas 2017/1001 7. panta 3. punkts)
      (2019/C 305/58)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Gruppo Armonie SpA (Casalgrande, Itālija) (pārstāvis: G. Medri, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: L. Rampini)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 20. februāra lēmumu lietā R 2065/2017-5 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “mo·da” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2.

                     Gruppo Armonie SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 221, 25.6.2018.


title: Lieta T-268/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 27. jūnija spriedums — Sandrone/EUIPO — J. García Carrión (“Luciano Sandrone”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Luciano Sandrone” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “DON LUCIANO” — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (ES) 2017/1001 47. panta 2. un 3. punkts — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Vārdiskas preču zīmes, ko veido vārds un uzvārds, reģistrācijas pieteikums — Agrāka preču zīme, ko veido pieklājības uzruna un vārds — Konceptuālā salīdzinājuma neitralitāte — Sajaukšanas iespējas neesamība)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/50

      Vispārējās tiesas 2019. gada 27. jūnija spriedums — Sandrone/EUIPO — J. García Carrión (“Luciano Sandrone”)
      (Lieta T-268/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Luciano Sandrone” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “DON LUCIANO” - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (ES) 2017/1001 47. panta 2. un 3. punkts - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Vārdiskas preču zīmes, ko veido vārds un uzvārds, reģistrācijas pieteikums - Agrāka preču zīme, ko veido pieklājības uzruna un vārds - Konceptuālā salīdzinājuma neitralitāte - Sajaukšanas iespējas neesamība)
      (2019/C 305/59)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Luciano Sandrone (Barolo, Itālija) (pārstāvis: A. Borra, avocat)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: K. Kompari un H. O’Neill)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: J. García Carrión, SA (Jumilla, Spānija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 26 februāra lēmumu lietā R 1207/2017-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp J. García Carrión un Luciano Sandrone

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas otrās padomes 2018. gada 26. februāra lēmumu lietā R 1207/2017-2.

                  2)

                     EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Luciano Sandrone tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 231, 2.7.2018.


title: Lieta T-385/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 27. jūnija spriedums — Aldi/EUIPO — Crone (“CRONE”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “CRONE” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “crane” un agrāka vārdiska preču zīme “CRANE” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/50

      Vispārējās tiesas 2019. gada 27. jūnija spriedums — Aldi/EUIPO — Crone (“CRONE”)
      (Lieta T-385/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “CRONE” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “crane” un agrāka vārdiska preču zīme “CRANE” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 305/60)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Vācija) (pārstāvji: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen un M. Minkner, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Crawcour un D. Hanf)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Christoph Michael Crone (Krēfelde, Vācija) (pārstāvji: M. van Maele un H.-Y. Cho, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 14. marta lēmumu lietā R 1100/2017-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Aldi un Crone k-gu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Aldi GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 285, 13.8.2018.


title: Lieta T-389/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 20. jūnija spriedums — Nonnemacher/EUIPO — Ingram (“WKU”) (Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “WKU” — Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “WKA” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 60. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Ierobežojumu, kas radušies akcepta rezultātā, neesamība — Regulas 2017/1001 61. panta 1. punkts)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/51

      Vispārējās tiesas 2019. gada 20. jūnija spriedums — Nonnemacher/EUIPO — Ingram (“WKU”)
      (Lieta T-389/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “WKU” - Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “WKA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 60. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Ierobežojumu, kas radušies akcepta rezultātā, neesamība - Regulas 2017/1001 61. panta 1. punkts)
      (2019/C 305/61)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Klaus Nonnemacher (Karlsruhe, Vācija) (pārstāvis: C. Zierhut, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Walicka)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Paul Ingram (Birmingema, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: A. Haberl, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 17. aprīļa lēmumu lietā R 399/2017-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp P. Ingram un K. Nonnemacher.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Klaus Nonnemacher atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 285, 13.8.2018.


title: Lieta T-390/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 20. jūnija spriedums — Nonnemacher/EUIPO — Ingram (“WKU WORLD KICKBOXING AND KARATE UNION”) (Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “WKU WORLD KICKBOXING AND KARATE UNION” — Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “WKA” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 60. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Ierobežojumu, kas radušies akcepta rezultātā, neesamība — Regulas 2017/1001 61. panta 1. punkts)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/52

      Vispārējās tiesas 2019. gada 20. jūnija spriedums — Nonnemacher/EUIPO — Ingram (“WKU WORLD KICKBOXING AND KARATE UNION”)
      (Lieta T-390/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “WKU WORLD KICKBOXING AND KARATE UNION” - Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “WKA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 60. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Ierobežojumu, kas radušies akcepta rezultātā, neesamība - Regulas 2017/1001 61. panta 1. punkts)
      (2019/C 305/62)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Klaus Nonnemacher (Karlsruhe, Vācija) (pārstāvis: C. Zierhut, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Walicka)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Paul Ingram (Birmingham, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: A. Haberl, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 17. aprīļa lēmumu lietā R 409/2017-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp P. Ingram un K. Nonnemacher.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Klaus Nonnemacher atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 285, 13.8.2018.


title: Lieta T-412/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — mobile.de/EUIPO — Droujestvo S Ogranichena Otgovornost “Rezon” (“mobile.ro”) (Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “mobile.ro” — Agrāka valsts grafiska preču zīme “mobile” — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (ES) 2017/1001 18. pants — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas Nr. 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/53

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — mobile.de/EUIPO — Droujestvo S Ogranichena Otgovornost “Rezon” (“mobile.ro”)
      (Lieta T-412/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “mobile.ro” - Agrāka valsts grafiska preču zīme “mobile” - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (ES) 2017/1001 18. pants - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 305/63)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: mobile.de GmbH (Dreilinden, Vācija) (pārstāve: T. Lührig, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Crespo Carrillo un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Droujestvo S Ogranichena Otgovornost “Rezon” (Sofija, Bulgārija) (pārstāves: M. Yordanova-Harizanova un V. Grigorova, advokātes)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 29. marta lēmumu lietā R 111/2015-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Droujestvo S Ogranichena Otgovornost “Rezon” un mobile.de.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     mobile.de GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) un Droujestvo S Ogranichena Otgovornost “Rezon” tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 294, 20.8.2018.


title: Lieta T-467/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — Audimas/EUIPO — Audi (“AUDIMAS”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Grafiska preču zīme “AUDIMAS” — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “AUDI” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/53

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — Audimas/EUIPO — Audi (“AUDIMAS”)
      (Lieta T-467/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Grafiska preču zīme “AUDIMAS” - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “AUDI” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 305/64)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Audimas AB (Kauņa, Lietuva) (pārstāve: G. Domkutė-Lukauskienė, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 22. maija lēmumu lietā R 2425/2017-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Audi un Audimas.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Audimas AB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 341, 24.9.2018.


title: Lieta T-472/19: Prasība, kas celta 2019. gada 9. jūlijā — BASF/Komisija

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/56

      Prasība, kas celta 2019. gada 9. jūlijā — BASF/Komisija
      (Lieta T-472/19)
      (2019/C 305/67)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: BASF AS (Oslo, Norvēģija) (pārstāvji: E. Wright, Barrister-at-law, A. Rusanov un H. Boland, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pilnībā vai daļā, kurā tas attiecas uz prasītāju, Komisijas 2019. gada 6. jūnija Īstenošanas lēmumu C(2019) 4336 final par tādu cilvēkiem paredzēto zāļu tirdzniecības atļaujām, kuras satur “omega -3 skābes etilesterus” un kuras paredzētas perorālai lietošanai sekundārajā profilaksē pēc miokarda infarkta, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/83/EK 31. panta ietvaros;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajam lēmumam nav spēkā esoša juridiskā pamata.

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka, pieņemot apstrīdēto lēmumu, Eiropas Komisija nav ievērojusi un izpildījusi tai Direktīvas 2001/83/EK (1) 116. pantā paredzētos pienākumus;

                              —

                              Konkrētāk, prasītāja apgalvo, ka atbildētāja nav pierādījusi, ka zāles “Omacor” ir kaitīgas, tām nav terapeitiskās iedarbības, ka riska un ieguvuma samērs nav labvēlīgs vai to kvalitatīvais un kvantitatīvais salikums nav atbilstošs deklarētajam;

                              —

                              Tāpat tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā nav ņemts vērā Tiesas judikatūrā iedibinātais princips, ka ir prezumējams labvēlīgs “Omacor” riska un ieguvuma samērs un iedarbība, un ka Eiropas Komisijai ir jāpierāda, ka pieejamie klīniskie dati pamato atkāpšanos no šīs prezumpcijas.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto lēmumu, atbildētāja nav ņēmusi vērā vispārējo Savienības tiesību samērīguma principu.

                              —

                              Šajā pamatā vēlreiz tiek uzsvērts, ka atbildētāja nav pierādījusi, ka “Omacor” nav terapeitiskās iedarbības vai ka “Omacor” riska un ieguvuma samērs vairs nav labvēlīgs. Turklāt prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā acīmredzami nav ievērots samērīguma princips;

                              —

                              Pat ja, quod non, būtu pastāvējušas pamatotas bažas par “Omacor” iedarbību vai riska un ieguvuma samēru, atbildētājai būtu jāapsver pasākumi, ar ko būtu iespējams novērst šīs bažas un kas būtu mazāk ierobežojoši nekā apstrīdētais lēmums.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/83/EK (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV 2001, L 311, 67. lpp.).


title: Lieta T-481/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. jūlijā — Portigon/VNV

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/59

      Prasība, kas celta 2019. gada 8. jūlijā — Portigon/VNV
      (Lieta T-481/19)
      (2019/C 305/70)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Portigon AG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji: advokāti D. Bliesener, V. Jungkind un F. Geber)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 16. aprīļa lēmumu par ex ante iemaksu Vienotajā noregulējuma fondā aprēķināšanu par 2019. gadu (SRB/ES/SRF/2019/10), ciktāl lēmums attiecas uz prasītāju;

                  —

                  saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 69. panta c) un d) punktu apturēt tiesvedību līdz brīdim, kad likumīgā spēkā stājas nolēmumi lietās T-365/16, T-420/17 un T-413/18, vai arī līdz tās tiek izbeigtas citādi;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza astoņus pamatus.

                  1.

                  Pirmais prasības pamats: Regulas (ES) Nr. 806/2014 (1) 70. panta 2. punkta pirmās līdz trešās daļas, kas skatītas kopā ar Īstenošanas regulas (ES) 2015/81 (2) 8. panta 1. punkta d) apakšpunktu, Direktīvas 2014/59/ES (3) 103. panta 7. punkta un LESD 114. panta pārkāpums

                              —

                              Atbildētāja esot nepamatoti noteikusi prasītājai iemaksas pienākumu, jo Regulā (ES) Nr. 806/2014 un Direktīvā 2014/59/ES neesot paredzēts iemaksas pienākums likvidējamām iestādēm. LESD 114. pantā esot aizliegts iekasēt iemaksas no tādām iestādēm, kāda ir prasītāja.

                              —

                              Likumdevējs neesot bijis tiesīgs pamatot iemaksas pienākumu ar LESD 114. pantu, jo nepastāv saistība ar iekšējo tirgu. Savienības līmenī saskaņotais iemaksu regulējums neatvieglojot pamatbrīvību īstenošanu un nenovēršot ievērojamos konkurences izkropļojumus attiecībā uz iestādēm, kas pārstāj darboties tirgū.

                              —

                              Atbildētāja esot nepamatoti noteikusi iemaksas pienākumu prasītājai, jo attiecībā uz šo iestādi nepastāvot riski, tās likvidēšana atbilstoši Regulai (ES) Nr. 806/2014 esot izslēgta un šai iestādei neesot nekādas nozīmes attiecībā uz finanšu sistēmas stabilitāti.

                              —

                              Kopš 2012. gada prasītājai vairs neesot jaunas komercdarbības un, pamatojoties uz Komisijas lēmumu par atbalstu, tā tiekot likvidēta. Tās atlikušo saistību lielāko daļu tā labticīgi nododot citam tiesību subjektam.

                              —

                              Ar Deleģēto regulu (ES) 2015/63 (4) tiekot pārkāpts LESD 114. pants, kā arī Direktīvas 2014/59/ES 103. panta 7. punkts, kas ir būtisks iemaksu aprēķināšanas regulējums (LESD 290. panta pirmās daļas otrais teikums).

                  2.

                  Otrais prasības pamats: Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā — “Harta”) 41. panta 2. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo aprēķināšanas procedūra neļaujot pilnvērtīgi pamatot apstrīdēto lēmumu. Ciktāl aprēķināšana esot balstīta uz Deleģēto regulu (ES) 2015/63, tā neesot piemērojama.

                  3.

                  Trešais prasības pamats: Hartas 16. un 20. panta pārkāpums, jo prasītājas īpašās situācijas dēļ ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts vispārējais vienlīdzības princips. Apstrīdētais lēmums turklāt nesamērīgi iejaucoties prasītājas uzņēmējdarbības brīvībā.

                  4.

                  Ceturtais prasības pamats (pakārtoti): Regulas (ES) Nr. 806/2014 70. panta 2. punkta, kas skatīts kopā ar Direktīvas 2014/59/ES 103. panta 7. punktu, pārkāpums, jo atbildētājai, aprēķinot iemaksu lielumu, esot vajadzējis no attiecīgajām saistībām izslēgt saistības, uz kurām neattiecas riski.

                  5.

                  Piektais prasības pamats (pakārtoti): Regulas (ES) Nr. 806/2014 70. panta 6. punkta, kas skatīts kopā ar Deleģētās regulas (ES) 2015/63 5. panta 3. un 4. punktu, pārkāpums, jo atbildētāja esot nepamatoti aprēķinājusi prasītājas iemaksas, pamatojoties uz atvasināto instrumentu līgumu bruto aprēķinu.

                  6.

                  Sestais prasības pamats (pakārtoti): Regulas (ES) Nr. 806/2014 70. panta 6. punkta, kas skatīts kopā ar Deleģētās regulas (ES) 2015/63 6. panta 8. punkta a) apakšpunktu, pārkāpums, jo atbildētāja esot nepamatoti uzskatījusi prasītāju par iestādi, kas tiek reorganizēta

                  7.

                  Septītais prasības pamats: Hartas 41. panta 1. punkta un 2. punkta a) apakšpunkta pārkāpums, jo atbildētājai pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas esot bijis jāuzklausa prasītāja

                  8.

                  Astotais prasības pamats: Hartas 41. panta 1. punkta un 2. punkta c) apakšpunkta, kā arī LESD 296. panta 2. punkta pārkāpums, jo atbildētāja esot nepietiekami pamatojusi apstrīdēto lēmumu

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 806/2014 (2014. gada 15. jūlijs), ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu banku noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV 2014, L 225, 1. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas regula (ES) 2015/81 (2014. gada 19. decembris), ar ko nosaka vienādus Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 806/2014 piemērošanas nosacījumus attiecībā uz ex ante iemaksām vienotajā noregulējuma fondā (OV 2015, L 15, 1. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/59/ES (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (OV 2014, L 173, 190. lpp.).

         (4)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2015/63 (2014. gada 21. oktobris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2015, L 11, 44. lpp.).


title: Lieta T-510/19: Prasība, kas celta 2019. gada 17. jūlijā — Puma/EUIPO — Gemma Group (Emblēma ar lecošu dzīvnieku)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/61

      Prasība, kas celta 2019. gada 17. jūlijā — Puma/EUIPO — Gemma Group (Emblēma ar lecošu dzīvnieku)
      (Lieta T-510/19)
      (2019/C 328/70)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Puma SE (Herzogenaurach, Vācija) (pārstāvis: P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa Apelācijas padomē dalībniece: Gemma Group Srl (Cerasolo Ausa, Itālija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo emblēmu ar lecošu dzīvnieku, reģistrācijas pieteikums — reģistrācijas pieteikums Nr. 11 573 474)

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 30. aprīļa lēmums lietā R 2057/2018-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un GEMMA GROUP S.r.l. atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-487/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. jūnijā iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – W.Ż.

text:
               7.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/4

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. jūnijā iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – W.Ż.
      (Lieta C-487/19)
      (2019/C 337/04)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

      Sąd Najwyższy

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: W.Ż.

         Piedaloties: Prokurator Generalny zastępowany przez Prokuraturę Krajową, Rzecznik Praw Obywatelskich

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Līguma par Eiropas Savienību 2. pants, 6. panta 1. un 3. punkts un 19. panta 1. punkta otrā daļa, tos aplūkojot kopsakarā ar [Pamattiesību hartas] 47. pantu un Līguma par Eiropas Savienības darbību 267. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka par neatkarīgu, objektīvu un tiesību aktos noteiktu tiesu Eiropas Savienības tiesību nozīmē nav uzskatāma tiesa viena tiesneša sastāvā, ja, tajā esošo personu ieceļot tiesneša amatā, tika rupji pārkāptas dalībvalsts tiesību normas par tiesnešu iecelšanu, it īpaši tādā veidā, ka šī persona tika iecelta tiesneša amatā, neraugoties uz faktu, ka kompetentajā valsts tiesā (Naczelny Sąd Administracyjny [Augstākā administratīvā tiesa]) tika iesniegta pārsūdzība par valsts iestādes (Krajowa Rada Sądownictwa [Valsts tiesu padome]) lēmumu, kurā ietverts priekšlikums par šīs personas iecelšanu tiesneša amatā, ka šī lēmuma izpilde tika apturēta saskaņā ar valsts tiesībām un ka tiesvedība kompetentajā valsts tiesā (Naczelny Sąd Administracyjny) nav tikusi pabeigta pirms iecelšanas akta izsniegšanas?”


title: Lieta C-508/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 3. jūlijā iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – M.F./J.M.

text:
               7.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/6

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 3. jūlijā iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – M.F./J.M.
      (Lieta C-508/19)
      (2019/C 337/07)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

      Sąd Najwyższy

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: M.F.

         Atbildētājs: J.M.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai LES 19. panta 1. punkta otrā daļa, 2. pants, 4. panta 3. punkts un 6. panta 3. punkts kopsakarā ar Pamattiesību hartas 47. pantu un LESD 267. panta trešo daļu ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts pēdējās instances tiesa tiesvedībā par dienesta attiecību neesamības konstatēšanu var nolemt, ka par tiesnesi nav uzskatāma persona, kura saņēmusi aktu par iecelšanu amatā šajā tiesā, kas izsniegts uz tādu noteikumu pamata, kuri pārkāpj efektīvas tiesību aizsardzības tiesā principu, vai kārtībā, kura neatbilst šim principam, ja tiesai ir apzināti liegts pārbaudīt šos jautājumus pirms šī akta izsniegšanas?

                  2)

                  Vai LES 19. panta 1. punkta otrā daļa, 2. pants, 4. panta 3. punkts un Pamattiesību hartas 47. pants kopsakarā ar LESD 267. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips ir pārkāpts, ja akts par iecelšanu tiesneša amatā ir izsniegts pēc tam, kad valsts tiesa ir iesniegusi prejudiciālo jautājumu par Savienības tiesību interpretāciju, no atbildes uz kuru ir atkarīgs vērtējums, vai valsts tiesību normas, kuru piemērošana ir ļāvusi izsniegt šo aktu, atbilst Savienības tiesībām?

                  3)

                  Vai LES 19. panta 1. punkta otrā daļa, 2. pants, 4. panta 3. punkts, 6. panta 3. punkts un Pamattiesību hartas 47. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips ir pārkāpts, nenodrošinot tiesības uz lietas izskatīšanu tiesā, ja akts par iecelšanu tiesneša amatā dalībvalsts tiesā ir izsniegts tādas iecelšanas procedūras rezultātā, kas veikta, kliedzoši pārkāpjot dalībvalsts noteikumus par tiesnešu iecelšanu amatā?

                  4)

                  Vai LES 19. panta 1. punkta otrā daļa, 2. pants, 4. panta 3. punkts un Pamattiesību hartas 47. pants kopsakarā ar LESD 267. panta trešo daļu ir jāinterpretē tādējādi, ka efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips tiek pārkāpts, ja valsts likumdevējs dalībvalsts pēdējās instances tiesā ir izveidojis organizatorisku vienību, kas nav tiesa Savienības tiesību izpratnē?

                  5)

                  Vai LES 19. panta 1. punkta otrā daļa, 2. pants, 4. panta 3. punkts un Pamattiesību hartas 47. pants kopsakarā ar LESD 267. panta trešo daļu ir jāinterpretē tādējādi, ka lēmumu par to, vai persona, kurai ir izsniegts akts par iecelšanu tiesneša amatā dalībvalsts pēdējās instances tiesā, ir dienesta attiecībās un tai ir tiesneša statuss, nevar pieņemt saskaņā ar valsts tiesībām kompetentā šīs tiesas organizatoriskā vienība, kurā ir iecelta šī persona, kura sastāv tikai no personām, kuru iecelšanas aktiem piemīt 2)–4) jautājumā norādītie trūkumi, un kura nav tiesa Savienības tiesību izpratnē, bet cita šīs tiesas organizatoriskā vienība, kas atbilst Savienības tiesību prasībām attiecībā uz tiesu?


title: Lieta C-566/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 25. jūlijā iesniedza Cour d’appel (Luksemburga) – Parquet général du Grand-Duché de Luxembourg/JR

text:
               7.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/8

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 25. jūlijā iesniedza Cour d’appel (Luksemburga) – Parquet général du Grand-Duché de Luxembourg/JR
      (Lieta C-566/19)
      (2019/C 337/09)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

      Cour d’appel

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Parquet général du Grand-Duché de Luxembourg

         Atbildētājs: JR

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Francijas Prokuratūru pie izmeklēšanas tiesas vai sprieduma pasludināšanas tiesas, kas ir kompetenta Francijā saskaņā ar šīs valsts likumiem izsniegt Eiropas apcietināšanas orderi, var uzskatīt par izsniegšanas tiesu iestādi, autonomajā nozīmē, kas minēta Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma Nr. 2002/584/TI (1) 6. panta 1. punktā, gadījumā, ja ir paredzēts, ka tā pārbauda Eiropas apcietināšanas ordera izsniegšanai nepieciešamo nosacījumu ievērošanu un tā samērīgumu, ņemot vērā krimināllietas apstākļus, un tā vienlaikus ir arī iestāde, kas atbildīga par kriminālvajāšanu tajā pašā lietā?

         (1)  Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmums par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm – atsevišķu dalībvalstu paziņojumi par Pamatlēmuma pieņemšanu (OV 2002, L 190, 1. lpp.).


title: Lieta T-540/19: Prasība, kas celta 2019. gada 30. jūlijā – Sharif/Padome

text:
               7.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/9

      Prasība, kas celta 2019. gada 30. jūlijā – Sharif/Padome
      (Lieta T-540/19)
      (2019/C 337/10)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Ammar Sharif (Damaska, Sīrija) (pārstāvji: J.-P. Buyle un L. Cloquet, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Lēmumu 2019/806/KĀDP (2019. gada 17. maijs), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2019/798 (2019. gada 17. maijs), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, tostarp prasītāja tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Par pirmo pamatu – acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā. Prasītājs uzskata, ka Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, pamatojot pret viņu veiktos pasākumus ar to, ka viņš esot, kā apgalvots, “plaši pazīstams uzņēmējs, kas darbojas Sīrijā” Lēmuma 2013/255/KĀDP 27. panta 2. punkta a) apakšpunkta un 28. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē. Viņš apstrīd šo kvalifikāciju par “plaši pazīstamu uzņēmēju, kas darbojas Sīrijā” un atspēkojamo prezumpciju par saikni ar Sīrijas režīmu, kura izriet no apstrīdētajiem tiesību aktiem. Prasītājs apgalvo, ka viņam nav nekādas saiknes ar Sīrijas režīmu.
                  Turklāt saskaņā ar Lēmuma 2013/255/KĀDP 27. panta 3. punktu un 28. panta 3. punktu prasītājs apgāž atspēkojamo prezumpciju, kas paredzēta šī lēmuma 27. panta 2. punkta a) apakšpunktā un 28. panta 2. punkta a) apakšpunktā, pēc savas iniciatīvas pierādot, ka viņš (i) nav vai vairs nav saistīts ar Sīrijas režīmu, (ii) neietekmē to un (iii) attiecībā uz viņu nav reāla riska, ka tiks apieti ierobežojoši pasākumi, ko Padome ir pieņēmusi saistībā ar situāciju Sīrijā.
                  Prasītājs uzskata, ka, neņemot vērā šīs prezumpcijas apgāšanu, Padome turpina pieļaut acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā.

                  2.

                  Par otro pamatu – tiesību uz īpašumu un tiesību veikt profesionālo darbību nesamērīgu pārkāpumu. Prasītājs uzskata, ka ar pieņemtajām sankcijām Padome nenovēršami ir pārkāpusi viņa tiesības uz īpašumu, kā arī viņa tiesības veikt profesionālo darbību, tādējādi pārkāpjot Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas pirmo papildu protokolu. Prasītājs uzskata, ka viņam nevar aizliegt miermīlīgi izmantot savu īpašumu un savu ekonomisko brīvību, un šī iemesla dēļ apstrīdētie pasākumi ir jāatceļ, ciktāl tie attiecas uz viņu.


title: Lieta C-68/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 29. janvārī Camomilla Srl iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 13. novembra spriedumu lietā T-44/17 Camomilla/EUIPO – CMT (“CAMOMILLA”)

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/3

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 29. janvārī Camomilla Srl iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 13. novembra spriedumu lietā T-44/17 Camomilla/EUIPO – CMT (“CAMOMILLA”)
      (Lieta C-68/19 P)
      (2019/C 363/05)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Camomilla Srl (pārstāvji: M. Mussi, H.G. Chiappetta, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, CMT Compagnia manifatture tessili Srl

      Ar 2019. gada 11. septembra rīkojumu Tiesa (sestā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību daļēji kā acīmredzami nepieņemamu un daļēji kā acīmredzami nepamatotu, kā arī piesprieda Camomilla Srl segt pašai savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-98/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 7. februārī Comprojecto-Projectos e Construções, Lda u.c. iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2018. gada 13. decembra rīkojumu lietā T-493/18 Comprojecto-Projectos e Construções u.c./Portugāle

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/3

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 7. februārī Comprojecto-Projectos e Construções, Lda u.c. iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2018. gada 13. decembra rīkojumu lietā T-493/18 Comprojecto-Projectos e Construções u.c./Portugāle
      (Lieta C-98/19 P)
      (2019/C 363/06)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (pārstāvis: M. A. Ribeiro, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Portugāles Republika
      Ar 2019. gada 11. septembra rīkojumu Tiesa (sestā palāta) apelācijas sūdzību noraidīja kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu.


title: Lieta C-375/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 13. maijā Wirecard Technologies GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2019. gada 13. marta spriedumu lietā T-297/18 Wirecard Technologies GmbH/EUIPO – Striatum Ventures

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/4

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 13. maijā Wirecard Technologies GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2019. gada 13. marta spriedumu lietā T-297/18 Wirecard Technologies GmbH/EUIPO – Striatum Ventures
      (Lieta C-375/19 P)
      (2019/C 363/07)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Wirecard Technologies GmbH (pārstāvis: A. Bayer, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Striatum Ventures

      Ar 2019. gada 10. septembra rīkojumu Tiesa (palāta, kas nosaka, vai apelācijas sūdzības var tikt izskatītas) nosprieda, ka apelācijas sūdzība ir nepieņemama.


title: Lieta C-444/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 11. jūnijā Kiku GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2019. gada 11. aprīļa spriedumu lietā T-765/17 Kiku GmbH/Kopienas Augu šķirņu birojs (CPVO)

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/4

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 11. jūnijā Kiku GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2019. gada 11. aprīļa spriedumu lietā T-765/17 Kiku GmbH/Kopienas Augu šķirņu birojs (CPVO)
      (Lieta C-444/19 P)
      (2019/C 363/08)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Kiku GmbH (pārstāvji: G. Würtenberger un R. Kunze, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Kopienas Augu šķirņu birojs, Sächsisches Landesamt für Umwelt, Landwirtschaft und Geologie

      Eiropas Savienības Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) ar 2019. gada 16. septembra rīkojumu noraidīja apelācijas sūdzību un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-503/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 2. jūlijā iesniedza Juzgado Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona (Spānija) – UQ/Subdelegación del Gobierno en Barcelona

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/4

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 2. jūlijā iesniedza Juzgado Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona (Spānija) – UQ/Subdelegación del Gobierno en Barcelona
      (Lieta C-503/19)
      (2019/C 363/09)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: UQ

         Atbildētājs apelācijas instancē: Subdelegación del Gobierno en Barcelona

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ar Direktīvas 2003/109 (1) 6. panta 1. punktu un 17. pantu ir saderīga valsts tiesu interpretācija, saskaņā ar kuru jebkāda veida kriminālsodāmība ir pietiekams iemesls, lai atteiktu tiesības uz pastāvīgā iedzīvotāja statusu?

                  2)

                  Vai valsts tiesai papildus kriminālsodāmībai ir jāņem vērā arī citi apstākļi, kā soda smagums un ilgums, apdraudējums, ko pieteicējs rada sabiedrībai, viņa iepriekšējās likumīgās uzturēšanās ilgums un saikne, kas viņam ir izveidojusies ar valsti, un jāizvērtē visus šos apstākļus kopumā?

                  3)

                  Vai direktīvas 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram ir atļauts, pamatojoties uz sabiedriskās kārtības vai sabiedrības drošības apsvērumiem, atteikt pastāvīgā iedzīvotāja statusa piešķiršanu saskaņā ar 4. pantu, nenosakot izvērtēšanas kritērijus, kas ir norādīti 6. panta 1. punktā un 17. pantā?

                  4)

                  Vai Direktīvas 2003/109 6. panta 1. punkts un 17. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka saskaņā ar Tiesas judikatūru par direktīvu lejupejošo vertikālo iedarbību valsts tiesai ir tiesības un tā var tieši piemērot 6. panta 1. punkta un 17. panta noteikumus, lai izvērtētu kriminālsodāmības esamību, ņemot vērā pārkāpuma smagumu, soda ilgumu un apdraudējumu, ko rada pieteicējs?

                  5)

                  Vai Savienības tiesības, it īpaši tiesības uz pastāvīgā iedzīvotāja statusu, kā arī skaidrības, pārredzamības un saprotamības principi, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tāda Spānijas tiesu veikta Real Decreto 557/2011 147.-149. panta un Ley Orgánica 4/2000 32. panta interpretācija, saskaņā ar kuru pastāvīgā iedzīvotāja statusa atteikuma iemesls var būt sabiedriskās kārtības un sabiedrības drošības apsvērumi, lai arī šajās tiesību normās nav skaidri un pārredzami noteikts, ka šie apsvērumi būs noraidīšanas iemesli?

                  6)

                  Vai Direktīvas 2003/109 lietderīgas iedarbības principam, un it īpaši šīs direktīvas 6. panta 1. punktam, atbilst valsts tiesību norma un tiesu veiktā tās interpretācija, saskaņā ar kuru tiek apgrūtināta pieeja pastāvīgā iedzīvotāja statusam un atvieglota pieeja pagaidu uzturēšanās tiesībām?

         (1)  Padomes Direktīva 2003/109/EK (2003. gada 25. novembris) par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (OV 2004, L 16, 44. lpp.).


title: Lieta C-504/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 2. jūlijā iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Banco de Portugal, Fondo de Resolución un Novo Banco S.A./VR

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/5

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 2. jūlijā iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Banco de Portugal, Fondo de Resolución un Novo Banco S.A./VR
      (Lieta C-504/19)
      (2019/C 363/10)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

         Pamatlietas puses

         Kasācijas sūdzības iesniedzēji: Banco de Portugal, Fondo de Resolución un Novo Banco S.A.

         Otra puse kasācijas tiesvedībā: VR

         Prejudiciālais jautājums

      Vai ar ES Pamattiesību hartas 47. pantā nostiprinātajām pamattiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, Līguma par Eiropas Savienību 2. pantā paredzēto tiesiskuma principu un vispārējo tiesiskās noteiktības principu ir saderīga tāda Direktīvas 2001/24/EK (1) 3. panta 2. punkta interpretācija, saskaņā ar kuru citās dalībvalstīs notiekošās tiesvedībās bez jebkādām turpmākām formalitātēm tiek atzītas tāda izcelsmes valsts kompetentās administratīvās iestādes lēmuma sekas, ar ko ar atpakaļejošu spēku groza tiesisko regulējumu, kāds pastāvēja, kad tika uzsākta tiesvedība, un kas nozīmē to, ka tiesu spriedumi, kas neatbilst minētā jaunā lēmuma noteikumiem, zaudē efektivitāti?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/24/EK (2001. gada 4. aprīlis) par kredītiestāžu reorganizāciju un likvidāciju (OV 2001, L 125, 15. lpp.)


title: Lieta C-521/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 8. jūlijā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) – CB/Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/6

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 8. jūlijā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) – CB/Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia
      (Lieta C-521/19)
      (2019/C 363/11)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: CB

         Atbildētāja: Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia

         Prejudiciālais jautājums

      Vai, ņemot vērā neitralitātes, krāpšanas nodokļu jomā un tiesību ļaunprātīgas izmantošanas aizlieguma un konkurences izkropļojuma aizlieguma principus, PVN direktīvas (1) 73. un 78. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums un judikatūra, kurā tas tiek interpretēts, saskaņā ar kuru gadījumos, kad nodokļu iestāde konstatē slēptus ar pievienotās vērtības nodokli apliekamus darījumus, par kuriem nav izsniegti rēķini, ir jāuzskata, ka pievienotās vērtības nodoklis ir iekļauts par minētajiem darījumiem pušu nolīgtajā cenā?
      Tādēļ KRĀPŠANAS gadījumos, kuros darījums no nodokļu iestādes tika slēpts, var uzskatīt, – kā to var secināt no EST 2016. gada 28. jūlija (lieta C-332/15, Astone (2)), 2016. gada 5. oktobra (lieta C-576/15, Marinova (3)) un 2018. gada 7. marta (C-159/17, Dobre (4), EU:C:2018:161) sprieduma, – ka samaksātajās un saņemtajās summās PVN nav iekļauts, lai veiktu attiecīgu aprēķinu un uzliktu atbilstošu sodu.

         (1)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).

         (2)  Spriedums, 2016. gada 28. jūlijs, Astone (C-332/15, EU:C:2016:614).

         (3)  Spriedums, 2016. gada 5. oktobris, Maya Marinova (C-576/15, EU:C:2016:740).

         (4)  Spriedums, 2018. gada 7. marts, Dobre (C-159/17, EU:C:2018:161).


title: Lieta C-524/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 9. jūlijā iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Nules (Spānija) – Investcapital Ltd/FE

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 9. jūlijā iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Nules (Spānija) – Investcapital Ltd/FE
      (Lieta C-524/19)
      (2019/C 363/12)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Nules

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Investcapital Ltd

         Atbildētāja: FE

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1896/2006 (2006. gada 12. decembris) (1) 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tas, ka tiesas Eiropas maksājuma rīkojuma procedūrās, kuras tās izskata atbilstoši minētajai regulai, veic pārbaudi pēc savas ierosmes attiecībā uz negodīgiem noteikumiem, kas var pastāvēt līgumā, no kura izriet parāds, saskaņā ar Padomes Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju [un lietotāju] līgumos (2) 7. pantu, it īpaši gadījumā, ja valsts tiesai pirms minētās pārbaudes ir jāveic līguma pārbaude?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1896/2006 (2006. gada 12. decembris), ar ko izveido Eiropas maksājuma rīkojuma procedūru (OV 2006, L 399, 1. lpp.).

         (2)  Padomes Direktīva 93/13/EK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta C-568/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 25. jūlijā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) – MO/Subdelegación del Gobierno en Toledo

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 25. jūlijā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) – MO/Subdelegación del Gobierno en Toledo
      (Lieta C-568/19)
      (2019/C 363/13)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: MO

         Atbildētājs apelācijas instancē: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Prejudiciālais jautājums

      Vai ar Eiropas Savienības Tiesas judikatūru, kas attiecas uz direktīvu tiešās iedarbības robežām, ir saderīga tāda Tiesas 2015. gada 23. aprīļa sprieduma (lieta C-38/14, Zaizoune (1)) interpretācija, atbilstoši kurai Spānijas iestādes un tiesas var tieši piemērot Direktīvu 2008/115/EK (2)
         par sliktu trešās valsts valstspiederīgajam, neievērojot un nepiemērojot labvēlīgākas valsts tiesību normas sodu jomā, nosakot smagāku sodu un iespējami neievērojot sodu likumības principu; un vai Spānijas tiesiskā regulējuma neatbilstība direktīvai ir risināma nevis šādi, bet gan ar likuma grozījumiem vai veidos, kas ir paredzēti Savienības tiesībās, lai noteiktu valstij pienākumu pareizi transponēt direktīvas?

         (1)  2015. gada 23. aprīļa spriedums Zaizoune (C-38/14, EU:C:2015:260).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV 2008, L 348, 98. lpp.).


title: Lieta C-592/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 2. augustā iesniedza Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 5 de Barcelona (Spānija) – SI/Subdelegación del Gobierno en Barcelona

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/8

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 2. augustā iesniedza Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 5 de Barcelona (Spānija) – SI/Subdelegación del Gobierno en Barcelona
      (Lieta C-592/19)
      (2019/C 363/14)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 5 de Barcelona

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: SI

         Atbildētāja: Subdelegación del Gobierno en Barcelona

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Direktīvas 2003/109/EK (1) 4. pants un 6. panta 1. punkts ir interpretējami tādējādi, ka jebkāda veida kriminālsodāmība ir pietiekams iemesls, lai atteiktu tiesības uz pastāvīgā iedzīvotāja statusu, neizvērtējot uzturēšanās ilgumu un saiknes ar mītnes valsti esamību?

         (1)  Padomes Direktīva 2003/109/EK (2003. gada 25. novembris) par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (OV 2004, L 16, 44. lpp.).


title: Lieta C-598/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. augustā iesniedza Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Spānija) – Confederación Nacional de Centros Especiales de Empleo (CONACEE)/Diputación Foral de Guipúzcoa

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. augustā iesniedza Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Spānija) – Confederación Nacional de Centros Especiales de Empleo (CONACEE)/Diputación Foral de Guipúzcoa
      (Lieta C-598/19)
      (2019/C 363/15)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Confederación Nacional de Centros Especiales de Empleo (CONACEE)

         Atbildētāja: Diputación Foral de Guipúzcoa

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Direktīvas 2014/24/ES (1) par publisko iepirkumu 20. pants ir interpretējams tādējādi, ka tajā paredzētās rezervēšanas tvērums nevar tikt ierobežots tādējādi, ka no tā tiek izslēgti uzņēmumi un ekonomikas dalībnieki, kuri atbilst prasībai, ka vismaz 30 % no to darbiniekiem ir personas ar invaliditāti un kuri atbilst šo personu sociālās un profesionālās integrācijas mērķim, nosakot papildu prasības par šo subjektu dibināšanu, iezīmēm un mērķiem, to darbību vai ieguldījumiem vai cita veida prasības?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes Direktīva 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV, 2014, L 94, 65. lpp.)


title: Lieta C-621/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 20. augustā iesniedza Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) – Weindel Logistik Service SR spol. s r.o./Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 20. augustā iesniedza Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) – Weindel Logistik Service SR spol. s r.o./Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky
      (Lieta C-621/19)
      (2019/C 363/16)
      Tiesvedības valoda – slovāku

         Iesniedzējtiesa

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Weindel Logistik Service SR spol. s r.o.

         Atbildētāja: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (1) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 167. pants un 168. panta e) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesības atskaitīt pievienotās vērtības nodokli, kas nodokļa maksātājam ir jāmaksā par importētām precēm, ir atkarīgas no īpašumtiesībām uz importētām precēm vai no tiesībām rīkoties ar šīm precēm kā īpašniekam?

                  2)

                  Vai [..] Direktīvas 2006/112/EK [..] 168. panta e) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesības atskaitīt pievienotās vērtības nodokli, kas nodokļa maksātājam ir jāmaksā par importētām precēm, rodas vienīgi tad, ja importētās preces ir izmantotas tādiem nodokļu maksātāja ar nodokli apliekamiem darījumiem kā šo preču pārdošana valsts teritorijā, piegāde citā dalībvalstī vai eksports uz trešo valsti?

                  3)

                  Vai tādos apstākļos ir izpildīts nosacījums par tiešu un tūlītēju saikni starp iegādātām precēm un pakārtotiem darījumiem un, precīzāk, vai šajā gadījumā ir iespējams piemērot atskaitīšanas tiesību tradicionālu interpretāciju, kura pamatojas uz tiešu un tūlītēju saikni starp iegādātām precēm un pakārtotiem darījumiem, attiecībā uz izdevumu elementiem, kuri nav radušies saistībā ar precēm un tādējādi nevarēja tikt iekļauti pakārtota pakalpojuma cenā?

         (1)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28 novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-676/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 11. septembrī Bruno Gollnisch iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2019. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-95/18 Gollnisch/Parlaments

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/12

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 11. septembrī Bruno Gollnisch iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2019. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-95/18 Gollnisch/Parlaments
      (Lieta C-676/19 P)
      (2019/C 363/18)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Bruno Gollnisch (pārstāvis: B. Bonnefoy-Claudet, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

                  —

                  Atcelt Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūlija spriedumu (T-95/18);

                  —

                  nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

                  —

                  piespriest izmaksāt prasītājam 12 500 EUR tiesāšanās izmaksu segšanai;

                  —

                  piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

            Prasītāja prasījumi Tiesai apelācijas sūdzības atzīšanas par pieļaujamu gadījumā ir šādi:

                  —

                  izskatīt lietu pēc būtības, ja Tiesa uzskata, ka tā ir pietiekami informēta

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta Prezidija 2017. gada 23. oktobra lēmumu;

                  —

                  apmierināt prasītāja pirmajā instancē izvirzītos prasījumus;

                  —

                  piespriest Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

                  1.

                  Pirmais pamats, kas ir saistīts ar vēlākas judikatūras retroaktīvu piemērošanu in defavorem, lai prasību atzītu par nepieņemamu
                  Lai noraidītu prasību, spriedumā faktiski retroaktīvi, nelabvēlīgi prasītājam un pretrunā tiesību normām esot tikusi piemērota Tiesas judikatūra, kas radusies pēc prasības celšanas, taču atbilstoši agrākajai situācijai prasība bija skaidri uzskatāma par pieņemamu.

                  2.

                  Otrais pamats, kas ir saistīts ar atteikšanos piemērot Eiropas Pamattiesību hartas 47. pantu un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta 1. punktu
                  Vispārējā tiesa esot atteikusies abus minētos pantus piemērot lietā, taču no Hartas 52. panta un tās pantu skaidrojumiem, kas tiek izmantoti Tiesas judikatūrā, izriet, ka tie bija šai lietai atbilstoši.

                  3.

                  Trešais pamats, kas ir saistīts ar judikatūras par tiesībām tikt uzklausītam nepareizu interpretāciju
                  Pasludinātajā spriedumā esot izdarīts nepareizs secinājums no kāda Tiesas sprieduma, lai apšaubītu prasītāja tiesības tikt uzklausītam mutvārdos, taču minētais spriedums attiecās tikai uz personām, kas iestājušās konkrētā un specifiskā procedūrā, kurā tomēr bija pieļauta mutvārdu uzklausīšana.

                  4.

                  Ceturtais pamats, kas ir saistīts ar pretrunām pamatojumā un tiesību uz aizstāvību pārkāpumu
                  Vispārējā tiesa, atzīstot par likumīgu to, ka prasītājam strīdīgajā procedūrā nav nosūtīts dokuments, šo dokumentu esot kvalificējusi pretrunīgi, kā rezultātā esot pārkāptas prasītāja tiesības uz aizstāvību.


title: Lietas T-313/15 un T-317/15: Vispārējās tiesas 2019. gada 5. septembra rīkojums – Itālija/Komisija (Valodu lietojums – Paziņojumi par atklātajiem konkursiem administratoru pieņemšanai darbā – Otrās valodas izvēle no trijām – Regula Nr. 1 – Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. punkts, 27. pants un 28. panta f) punkts – Nediskriminācijas princips – Samērīgums – Acīmredzami pamatota prasība)

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/13

      Vispārējās tiesas 2019. gada 5. septembra rīkojums – Itālija/Komisija
      (Lietas T-313/15 un T-317/15) (1)

      (Valodu lietojums - Paziņojumi par atklātajiem konkursiem administratoru pieņemšanai darbā - Otrās valodas izvēle no trijām - Regula Nr. 1 - Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. punkts, 27. pants un 28. panta f) punkts - Nediskriminācijas princips - Samērīgums - Acīmredzami pamatota prasība)
      (2019/C 363/19)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji: G. Palmieri, pārstāve, kam palīdz P. Gentili, avvocato dello Stato)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji J. Currall un G. Gattinara, pēc tam G. Gattinara, F. Simonetti un D. Milanowska)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis: J. García-Valdecasas Dorrego)

         Priekšmets

      Lietā T-313/15 prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un kurā lūgts atcelt paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AD/301/15 administratoru (AD 5) rezerves saraksta izveidei (OV 2015, C 92 A, 1. lpp.), un lietā T-317/15 prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un kurā lūgts atcelt paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AD/302/15 administratoru (AD 5) rezerves saraksta izveidei revīzijas jomā (OV 2015, C 99 A, 1. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Lietas T-313/15 R un T-317/15 R apvienot šā rīkojuma pieņemšanas vajadzībām.

                  2)

                     Atcelt paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AD/301/15 administratoru (AD 5) rezerves saraksta izveidei un paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AD/302/15 administratoru (AD 5) rezerves saraksta izveidei revīzijas jomā.

                  3)

                     Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Itālijas Republikas tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                     Spānijas Karaliste savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

         (1)  OV C 262, 10.8.2015.


title: Lieta T-212/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 6. septembra rīkojums – Romańska/Frontex (Civildienests – Līgumdarbinieki – Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums – Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 47. panta c) punkta i) apakšpunkts – Izbeigšana – Izbeigšanas iemesli – Uzticības zaudēšana – Diskriminācija un psiholoģiska vardarbība – Prasība par zaudējumu atlīdzību – Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/14

      Vispārējās tiesas 2019. gada 6. septembra rīkojums – Romańska/Frontex
      (Lieta T-212/18) (1)

      (Civildienests - Līgumdarbinieki - Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 47. panta c) punkta i) apakšpunkts - Izbeigšana - Izbeigšanas iemesli - Uzticības zaudēšana - Diskriminācija un psiholoģiska vardarbība - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2019/C 363/20)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Karolina Romańska (Varšava, Polija) (pārstāve: A. Tetkowska, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra (pārstāvji: H. Caniard un S. Drew, kam palīdz J. Currall un G. Ostaszewski, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Frontex izpilddirektora, kas darbojās kā iestāde, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, 2017. gada 14. jūnija lēmumu, beidzoties astoņu mēnešu uzteikuma termiņam, izbeigt prasītājas darba līgumu un, otrkārt, atlīdzināt kaitējumu, kas prasītajai esot nodarīts ar diskrimināciju un psiholoģisku vardarbību, ko Frontex esot īstenojis pret viņu un kā kulminācija esot atlaišana.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Karolina Romańska atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 200, 11.6.2018.


title: Lieta T-575/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 9. septembra rīkojums – Shore Capital International/EUIPO – Circle Imperium (“The Inner Circle”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – Grafiska preču zīme “The Inner Circle” – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “InnerCircle” – Relatīvs atteikuma pamats – Pakalpojumu līdzības neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/14

      Vispārējās tiesas 2019. gada 9. septembra rīkojums – Shore Capital International/EUIPO – Circle Imperium (“The Inner Circle”)
      (Lieta T-575/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Grafiska preču zīme “The Inner Circle” - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “InnerCircle” - Relatīvs atteikuma pamats - Pakalpojumu līdzības neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2019/C 363/21)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Shore Capital International Ltd (Berlīne, Vācija) (pārstāvji: O. Spieker, A. Schönfleisch un N. Willich, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: L. Rampini un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Circle Imperium BV (Amsterdama, Nīderlande)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 7. jūnija lēmumu lietā R 1402/2017-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Shore Capital International un Circle Imperium.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Shore Capital International Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 427, 26.11.2018.


title: Lieta T-762/18 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 10. septembra rīkojums – Athanasiadou un Soulantikas/Komisija (Pagaidu noregulējums – Finanšu noteikumi (budžets, finanšu shēma, pašu resursi, krāpšanas apkarošana) – Piespiedu izpilde – Pieteikums par atlikšanu – Pieņemamība – Steidzamības neesamība)

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/15

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 10. septembra rīkojums – Athanasiadou un Soulantikas/Komisija
      (Lieta T-762/18 R)
      (Pagaidu noregulējums - Finanšu noteikumi (budžets, finanšu shēma, pašu resursi, krāpšanas apkarošana) - Piespiedu izpilde - Pieteikums par atlikšanu - Pieņemamība - Steidzamības neesamība)
      (2019/C 363/22)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Sofia Athanasiadou (Atēnas, Grieķija), Konstantinos Soulantikas (Atēnas) (pārstāvis: M. Lappa, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Katsimerou un A. Kyratsou)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 299. pantu un ar ko lūgts atlikt Komisijas 2017. gada 22. augusta lēmuma C(2017) 5883 final, 2018. gada 30. oktobra maksājuma rīkojuma, kas pievienots uz Komisijas 2017. gada 22. augusta lēmuma C(2017) 5883 final pamata izdotā izpildes rīkojuma kopijai, piespiedu izpildi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                     Sofia Athanasiadou un Konstantinos Soulantikas sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-209/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 5. septembra rīkojums – Giorgio Armani/EUIPO – Invicta Watch Company of America (“GLYCINE”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/16

      Vispārējās tiesas 2019. gada 5. septembra rīkojums – Giorgio Armani/EUIPO – Invicta Watch Company of America (“GLYCINE”)
      (Lieta T-209/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2019/C 363/23)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Giorgio Armani SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji: J. Rether un M. Kinkeldey, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Hanf)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Invicta Watch Company of America, Inc. (Holivuda, Florida, Amerikas Savienotās Valstis)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 4. februāra lēmumu lietā R 578/2018-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Giorgio Armani un Invicta Watch Company of America, Inc.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                     Giorgio Armani SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 182, 27.5.2019.


title: Lieta T388/19 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 1. jūlija rīkojums – Puigdemont i Casamajó un Comín i Oliveres/Parlaments (Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Eiropas Parlaments – Pilnvaru pārbaude – Fumus boni juris neesamība)

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/16

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 1. jūlija rīkojums – Puigdemont i Casamajó un Comín i Oliveres/Parlaments
      (Lieta T388/19 R)
      (Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Eiropas Parlaments - Pilnvaru pārbaude - Fumus boni juris neesamība)
      (2019/C 363/24)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Puigdemont i Casamajó (Waterloo, Beļģija) un Comín i Oliveres (Waterloo) (pārstāvji: B. Bekaert, B. Emmerson, G. Boye un S. Bekaert, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Priekšmets

      Pieteikums, kas iesniegts atbilstoši LESD 278. un 279. pantam un ar to tiek lūgts, pirmkārt, apturēt vairāku Eiropas Parlamenta lēmumu īstenošanu, kuri pieņemti, lai prasītājiem liegtu ieņemt ievēlēta deputāta vietu Parlamentā un, otrkārt, uzdot Parlamentam veikt visus nepieciešamos pasākumus, tostarp atzīt prasītāju privilēģijas un imunitāti, lai no 2019. gada 2. jūlija viņiem būtu iespējams ieņemt vietu Parlamentā.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                     Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                     Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-514/19: Prasība, kas celta 2019. gada 18. jūlijā – DI/ECB

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/18

      Prasība, kas celta 2019. gada 18. jūlijā – DI/ECB
      (Lieta T-514/19)
      (2019/C 363/26)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: DI (pārstāvis: L. Levi, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt ECB Valdes 2019. gada 7. maija lēmumu, ar ko nekavējoties piemērojama disciplināra atlaišana;

                  —

                  atcelt ECB Valdes 2019. gada 25. jūnija lēmumu, ar ko atteikts no jauna izskatīt disciplinārlietu pēc kriminālprocesa izbeigšanas;

                  —

                  līdz ar to uzdot prasītāja atjaunošanu darbā, skaitot no 2019. gada 11. maija, ar visām saistītajām finansiālajām tiesībām, nodrošinot pienācīgu publicitāti viņa reputācijas atjaunošanai;

                  —

                  katrā ziņā uzdot atlīdzināt prasītājam nodarīto morālo kaitējumu, kas pēc principa “ex aequo et bono” aplēsts 20 000 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza deviņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdēto aktu autorei nav kompetences.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts ECB Personāla reglamenta 8.3.2. pants. Tiek apgalvots, ka disciplinārlieta tika uzsākta, kad jau bija iestājies noilgums.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots princips, ka disciplinārlietā, kas uzsākta noziedzīga nodarījuma dēļ, ir jāsagaida kriminālprocesa iznākums, kā arī nav ievērots labas pārvaldības princips un rūpības pienākums.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Disciplinārlietu komiteja ir pārsniegusi savas pilnvaras. Tiek apgalvots, ka ir pārkāpts ECB Personāla reglamenta 8.3.7. pants un nav ievērots ES Pamattiesību hartas 41. pantā nostiprinātais objektivitātes princips.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots nevainīguma prezumpcijas princips. Tiek apgalvots, ka ir pārkāpts ES Pamattiesību hartas 48. pants.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots princips, ka disciplinārlieta izskatāma saprātīgā termiņā, kā arī nav ievērots rūpības pienākums.

                  8.

                  Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu.

                  9.

                  Ar devīto pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka nav ievērots samērīguma princips.


title: Lieta T-534/19: Prasība, kas celta 2019. gada 26. jūlijā – TestBioTech/Komisija

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/19

      Prasība, kas celta 2019. gada 26. jūlijā – TestBioTech/Komisija
      (Lieta T-534/19)
      (2019/C 363/27)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: TestBioTech eV (Minhene, Vācija) (pārstāvis: K. Smith, QC)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2019. gada 20. maija lēmumu, kurā ir atteikts atsaukt vai grozīt Komisijas Īstenošanas lēmumu 2018/2046 (2018. gada 19. decembris) (1);

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz tiesību kļūdu, jo Komisija attiecīgās kukurūzas vērtējumu veica saskaņā ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 641/2004 (2).

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz acīmredzamām kļūdām zinātniskajā vērtējumā.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz to, ka Komisija prettiesiski nepieprasīja konkrētajam gadījumam atbilstošu pēcreģistrācijas monitoringa plānu.

         (1)  Komisijas Īstenošanas Lēmums (ES) 2018/2046 (2018. gada 19. decembris), ar ko atļauj laist tirgū produktus, kas satur ģenētiski modificētu kukurūzu MON 87427 × MON 89034 × 1507 × MON 88017 × 59122 un ģenētiski modificētu kukurūzu, kurā kombinēti divi, trīs vai četri vienkāršie transformācijas notikumi MON 87427, MON 89034, 1507, MON 88017 un 59122, sastāv no tās vai ir ražoti no tās, un ar ko atceļ Lēmumu 2011/366/ES (izziņots ar dokumenta numuru C (2018) 8238) (OV 2018, L 327, 70. lpp.).

         (2)  Komisijas Regula (EK) Nr. 641/2004 (2004. gada 6. aprīlis) par sīki izstrādātiem Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1829/2003 īstenošanas noteikumiem attiecībā uz jaunas ģenētiski modificētas pārtikas un barības atļauju pieteikumiem, paziņošanu par esošajiem produktiem un tāda ģenētiski modificēta materiāla nejaušu vai tehniski nenovēršamu klātbūtni, par ko saņemts labvēlīgs riska novērtējums (OV 2004, L 102, 14. lpp.).


title: Lieta T-569/19: Prasība, kas celta 2019. gada 15. augustā – AlzChem Group/Komisija

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/19

      Prasība, kas celta 2019. gada 15. augustā – AlzChem Group/Komisija
      (Lieta T-569/19)
      (2019/C 363/28)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: AlzChem Group AG (Trostberg, Vācija) (pārstāvji: A. Borsos un J. Guerrero Pérez, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas ģenerālsekretāra Lēmumu C(2019)5602 saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) (2019. gada 22. jūlijs) Īstenošanas noteikumu 4. pantu, atbildot uz pieteikumu Nr. GESTDEM 2019/2311; un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta tiesību kļūda un acīmredzama kļūda vērtējumā attiecībā uz dažu izņēmumu piemērošanu vispārējam noteikumam par piekļuves piešķiršanu dokumentiem, ņemot vērā šādus faktus:

                              —

                              piekļuves pieteikums neattiecas uz lietas materiāliem vai izmeklēšanas dokumentu un tāpēc neskar un neietekmē ne izmeklēšanas mērķi (Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta trešais ievilkums), ne arī Komisijas lēmumu pieņemšanas procesu (Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkts);

                              —

                              piekļuves pieteikumu nedrīkst noraidīt, pamatojoties uz izmeklēšanas mērķa aizsardzību (Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta trešais ievilkums) vai Komisijas lēmumu pieņemšanas procesu (Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkts);

                              —

                              piekļuves pieteikums neattiecas uz komerciāla rakstura informāciju vai datiem, ko ir nepieciešams aizsargāt (Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmais ievilkums);

                              —

                              apstrīdētajā lēmumā tiek piemēroti diskriminējoši izņēmumi attiecībā uz informācijas izpaušanu, tos padarot par spēkā neesošiem ar Komisijas rīcību un izturēšanos citās līdzīgās situācijās – to aizliedz ES tiesību akti;

                              —

                              jebkura izņēmuma piemērošana informācijas izpaušanai tiek padarīta par spēkā neesošu ar sevišķām sabiedrības interesēm, kas attaisno informācijas izpaušanu, lai nodrošinātu efektīvu tiesas kontroli (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants).

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav norādīts pamatojums attiecībā uz atteikumu piekļūt dokumentu nekonfidenciālai versijai, daļējai piekļuvei vai piekļuvei dokumentiem no Komisijas telpām saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 6. punktu un 10. pantu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).