title: Lieta T-699/16 P: Vispārējās tiesas 2017. gada 19. jūlija spriedums – Parlaments/Meyrl Apelācija — Civildienests — Pagaidu darbinieki — Apstrīdētā lēmuma atcelšana pirmajā instancē — Atlaišana — Tiesības tikt uzklausītam — Labas pārvaldības princips — Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pilnvaru nepareiza izmantošana

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/47

         Vispārējās tiesas 2017. gada 19. jūlija spriedums – Parlaments/Meyrl

   (Lieta T-699/16 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Apstrīdētā lēmuma atcelšana pirmajā instancē - Atlaišana - Tiesības tikt uzklausītam - Labas pārvaldības princips - Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pilnvaru nepareiza izmantošana)
   (2017/C 283/72)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – V. Montebello-Demogeot un M. Dean)

      Otra lietas dalībniece: Sonja Meyrl (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – M. Casado García-Hirschfeld, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 19. jūlija spriedumu Meyrl/Parlaments (F-147/15, EU:F:2016:157), kurā ir lūgts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 19. jūlija spriedumu Meyrl/Parlaments (F-147/15) atcelt;

               2)

               prasību, ko Sonja Meyrl iesniegusi Civildienesta tiesā lietā F-147/15, noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies apelācijas tiesvedībā, sedz pats;

               4)

               S. Meyrl atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas ir radušies tiesvedībā pirmajā instancē, tostarp Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 454, 5.12.2016.


title: Lieta C-130/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 13. martā iesniedza Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/National Exhibition Centre Limited

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 13. martā iesniedza Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/National Exhibition Centre Limited

   (Lieta C-130/15)
   (2015/C 190/02)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Atbildētājs: National Exhibition Centre Limited

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Attiecībā uz Padomes Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (turpmāk tekstā – “Sestā direktīva”) (1), 13. panta B daļas d) punkta 3. apakšpunktā paredzēto atbrīvojumu no PVN, kā Tiesa to ir interpretējusi spriedumā SDC (C-2/95, EU:C:1997:278), kādi ir attiecīgie principi, kas būtu jāpiemēro, lai noteiktu, vai pakalpojumam ir, vai nav “mērķis pārskaitīt naudas līdzekļus un radīt juridiskās un finansiālās situācijas izmaiņas” minētā sprieduma 66. punkta izpratnē? Konkrēti:

                           1.1.

                           Vai atbrīvojums ir piemērojams tādam pakalpojumam, ko sniedz nodokļa maksātājs šajā lietā, kura ietvaros nodokļa maksātājs neveic tā kontrolē esošo kontu debetēšanu vai kreditēšanu, tomēr kurš gadījumā, ja notiek naudas līdzekļu pārskaitīšana, var būt iemesls pārskaitījumam, ko veic neatkarīga finanšu iestāde?

                           1.2.

                           Ja maksājums tiek veikts ar kredītkarti vai debetkarti, vai atbilde uz 1.1. jautājumu ir atkarīga no tā, vai pats pakalpojumu sniedzējs autorizācijas kodus iegūst tieši no kartes īpašnieka bankas, vai arī šos kodus iegūst caur savu saņēmējbanku?

                           1.3.

                           Kādi faktori atšķir a) pakalpojumu, kas ietver finanšu informācijas sniegšanu, bez kuras maksājums netiktu veikts, uz kuru neattiecas atbrīvojums (kā tas ir spriedumā Nordea Pankki Suomi, (C-350/10, EU:C:2011:532)), no b) datu apstrādes pakalpojuma, kas ietekmē naudas līdzekļu pārskaitīšanu un ko Tiesa tāpēc identificēja kā tādu, kas var ietilpt atbrīvojuma piemērošanas jomā (kā tas ir sprieduma SDC 66. punktā)?

               2)

               Kādi ir attiecīgie principi, kas jāpiemēro, lai noteiktu, vai tāds pakalpojums, kādu šajā lietā sniedz nodokļa maksātājs, ietilpst “parādu piedziņas”, kas ir izslēgta no Sestās Direktīvas 13. panta B daļas d) punkta 3) apakšpunktā paredzētā atbrīvojuma, piemērošanas jomā? Konkrēti, vai īpašā veidā izdarīta maksājuma (proti, ar kredītkarti vai debetkarti) apstrādes pakalpojums atbilstoši spriedumā Axa UK (C-175/09, EU:C:2010:646) noteiktajiem principiem būtu jāuzskata par “parādu piedziņu” apstākļos, kuros šis pakalpojums tika sniegts personai, kuras labā šis maksājums tika veikts, (proti, tai, kura saņem maksājumu), un vai šis pakalpojums būtu uzskatāms par “parādu piedziņu” arī apstākļos, kuros šis pakalpojums tiek sniegts personai, kurai maksājums jāveic (proti, maksātajām)? Turklāt, vai šīs lietas apstākļos vispār pastāv “parāds”, kas būtu “jāpiedzen”?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Tiesas rīkojums (trešā palāta) 2004. gada 27. septembrī lietā C-470/02 P Eiropas Raidorganizāciju apvienība (EBU) pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — Konkurence — Vienošanās — Starptautisko sporta televīzijas pārraižu kopējo tiesību iegūšana — Trešo personu pieeja šīm tiesībām — EKL 81. panta 3. daļa — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/2

      TIESAS RĪKOJUMS

   (trešā palāta)
   2004. gada 27. septembrī
   lietā C-470/02 P Eiropas Raidorganizāciju apvienība (EBU) pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Apelācija - Konkurence - Vienošanās - Starptautisko sporta televīzijas pārraižu kopējo tiesību iegūšana - Trešo personu pieeja šīm tiesībām - EKL 81. panta 3. daļa - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   (2004/C 314/04)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-470/02 P Eiropas Raidorganizāciju apvienība (EBU), ar juridisko adresi Grand- Saconnex (Šveice) (advokāti D.Waelbroeck un M.Johnsson), par apelācijas sūdzību par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā paplašinātā palāta) 2002. gada 8. oktobra spriedumu lietā M6 u.c./Komisija (T-185/00, T-216/00, T-299/00 un T-300/00) ar mērķi panākt šī sprieduma atcelšanu, citām pusēm tiesvedībā esot: Eiropas Kopienu Komisija, Métropole télévision SA (M6), ar juridisko adresi Neuilly-sur-Seine (Francija) (advokāti P.Dian un J.-C. André), Antena 3 de Televisión SA, ar juridisko adresi Madride (Spānija) (advokāti S.Muñoz Machado un M.López-Contreras González), Gestevisión Telecinco SA, ar juridisko adresi Madride (Spānija) (advokāti S.Muñoz Machado un M.López-Contreras González) un Sociedade Independente de Communicação SA (SIC), ar juridisko adresi Linda-a-Velha (Portugāle) (advokāti C.Botelho Moniz un E.Maia Cadete), Radiotelevisión Española (RTVE), Deutsches SportFernsehen GmbH (DSF), ar juridisko adresi Ismaning (Vācija) (advokāts K.Metzlaff) un Reti Televisive Italiane SpA (RTI), ar juridisko adresi Roma (Itālija) (advokāti G. Amorelli un D.Ciano), Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Rosas (referents), tiesneši J.-P. Puissochet, A. Borg Barthet, J. Malenovský, U. Lõhmus, ģenerāladvokāts F.G. Jacobs, sekretārs R. Grass, 2004. gada 27. septembrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               piespriest Eiropas Raidorganizāciju apvienībai (EBU) atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV L 55, 8.3.2003.


               3.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 208/6

         EBTA Uzraudzības iestādes 2009. gada 22. jūnijā iesniegtā prasība pret Lihtenšteinas Firstisti
   (Lieta E-7/09)
   2009/C 208/06
   EBTA Uzraudzības iestāde, 35 Rue Belliard, 1040 Brussels, BELGIUM ko pārstāvēja EBTA Uzraudzības iestādes pārstāvji Bjørnar Alterskjær un Ólafur Jóhannes Einarsson, 2009. gada 22. jūnijā iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Lihtenšteinas Firstisti.
   EBTA Uzraudzības iestāde lūdz, lai EBTA Tiesa pasludina, ka:

               1.

               noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus vai nepaziņojot iestādei par pasākumiem, kuri jāīsteno saskaņā ar Aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XXII pielikuma 10.e punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīva 2005/56/EK par kapitālsabiedrību pārrobežu apvienošanos), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Lihtenšteinas Firstiste nav izpildījusi saistības saskaņā ar šā Akta 19. pantu un EEZ līguma 7. pantu,
               kā arī

               2.

               Lihtenšteinas Firstiste sedz tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               pašreizējā lieta ir saistīta ar direktīvas par kapitālsabiedrību pārrobežu apvienošanos neīstenošanu,

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde atsaucas uz to, ka Lihtenšteinas Firstiste nav sniegusi nekādas norādes par to, ka tā ir īstenojusi minēto direktīvu Lihtenšteinas likumos,

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde atsaucas uz to, ka Lihtenšteinas Firstiste nav apstrīdējusi direktīvas neīstenošanas faktu.


title: Lieta T-690/16 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 30. maija rīkojums – Enrico Colombo un Corinti Giacomo/Komisija Pagaidu noregulējums — Publiski līgumi — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Steidzamības neesamība

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/28

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 30. maija rīkojums – Enrico Colombo un Corinti Giacomo/Komisija
   (Lieta T-690/16 R)
   (Pagaidu noregulējums - Publiski līgumi - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība)
   (2017/C 249/43)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Enrico Colombo SpA (Sesto Calende, Itālija) un Corinti Giacomo (Ispra, Itālija) (pārstāvji – R. Colombo un G. Turri, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Rosa Plaza, S. Delaude un L. Di Paolo) un Carmet Sas di Fietta Graziella & C

      Priekšmets

   Pieteikums, kas iesniegts, pamatojoties uz LESD 278. un 279. pantu, un kurā tiek lūgts noteikt pagaidu pasākumus tālab, lai, pirmkārt, apturētu to Komisijas aktu izpildi, kuru rezultātā ir noraidīts prasītāju piedāvājums iepirkuma procedūrā JRC/IPR/2016/C.4/0002/OC, un, otrkārt, būtībā apturētu līgumu, kas noslēgts starp Komisiju un šajā iepirkuma procedūrā izraudzīto pretendentu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               daļā, kurā pieteikums par pagaidu noregulējumu ir vērsts pret Carmet Sas di Fietta Graziella & C, par šo pieteikumu vairs nav jālemj;

               2)

               pārējā daļā pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-364/07: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 12. jūnija rīkojums ( Monomeles Protodikeio Kerkyras (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vassilakis Spyridon, Theodoros Gkisdakis, Petros Grammenos, Nikolaos Grammenos, Theodosios Grammenos, Maria Karavassili, Eleftherios Kontomaris, Spyridon Komninos, Theofilos Mesimeris, Spyridon Monastiriotis, Spyridon Moumouris, Nektaria Mexa, Nikolaos Pappas, Christos Vlachos, Alexandros Grasselis, Stamatios Kourtelesis, onstantinos Poulimenos, Savvas Sideropoulos, Alexandros Dellis, Michail Zervas, Ignatios Koskieris, Dimitiros Daikos, Christos Dranos / Dimos Kerkyras (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — Pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — Secīgie uz noteiktu laiku slēgtie darba līgumi publiskajā sektorā — Secīgu līgumu un objektīvu iemeslu , kas attaisno šādu līgumu atjaunošanu, jēdzieni — Pasākumi, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu — Sankcijas — Valsts līmeņa tiesiskais regulējuma par prāvām un sūdzībām — Pienākuma veikt atbilstīgu interpretāciju apjoms)

text:
               13.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/5

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 12. jūnija rīkojums (Monomeles Protodikeio Kerkyras (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vassilakis Spyridon, Theodoros Gkisdakis, Petros Grammenos, Nikolaos Grammenos, Theodosios Grammenos, Maria Karavassili, Eleftherios Kontomaris, Spyridon Komninos, Theofilos Mesimeris, Spyridon Monastiriotis, Spyridon Moumouris, Nektaria Mexa, Nikolaos Pappas, Christos Vlachos, Alexandros Grasselis, Stamatios Kourtelesis, onstantinos Poulimenos, Savvas Sideropoulos, Alexandros Dellis, Michail Zervas, Ignatios Koskieris, Dimitiros Daikos, Christos Dranos/Dimos Kerkyras

   (Lieta C-364/07) (1)

   (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - Pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - Secīgie uz noteiktu laiku slēgtie darba līgumi publiskajā sektorā - “Secīgu līgumu’ un “objektīvu iemeslu’, kas attaisno šādu līgumu atjaunošanu, jēdzieni - Pasākumi, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu - Sankcijas - Valsts līmeņa tiesiskais regulējuma par prāvām un sūdzībām - Pienākuma veikt atbilstīgu interpretāciju apjoms)
   (2008/C 236/08)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Monomeles Protodikeio Kerkyras
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Vassilakis Spyridon, Theodoros Gkisdakis, Petros Grammenos, Nikolaos Grammenos, Theodosios Grammenos, Maria Karavassili, Eleftherios Kontomaris, Spyridon Komninos, Theofilos Mesimeris, Spyridon Monastiriotis, Spyridon Moumouris, Nektaria Mexa, Nikolaos Pappas, Christos Vlachos, Alexandros Grasselis, Stamatios Kourtelesis, Konstantinos Poulimenos, Savvas Sideropoulos, Alexandros Dellis, Michail Zervas, Ignatios Koskieris, Dimitiros Daikos, Christos Dranos

      Atbildētājs: Dimos Kerkyras

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Monomeles Protodikeio Kerkyras — Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.) pielikuma 5. klauzulas 1. un 2. punkta interpretācija — Darba līgumi, kas noslēgti ar publiskās pārvaldes iestādēm — Objektīvu iemeslu, kas attaisno secīgu uz noteiktu laiku slēgto darba līgumu neierobežotu atjaunošanu, jēdziens — Secīgu darba līgumu jēdziens
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Gadījumā, ja direktīvas transponēšana attiecīgās dalībvalsts tiesību sistēmā ir novēlota, kā arī ja attiecīgajiem tās noteikumiem nav tiešas iedarbības, valsts tiesām pēc transponēšanas termiņa beigām ir jāinterpretē valsts tiesības cik vien iespējams atbilstoši attiecīgās direktīvas tekstam un mērķim, lai sasniegtu tajā paredzēto rezultātu, dodot priekšroku pēc iespējas šim mērķim atbilstošākai valsts tiesību normu interpretācijai, lai tādējādi nonāktu pie ar minētās direktīvas noteikumiem saderīga risinājuma.

               2)

               1999. gada 18. martā noslēgtā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ietverts Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, 5. klauzulas 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neļauj izmantot secīgus uz noteiktu laiku noslēgtus darba līgumus, ko pamato tikai apstāklis, ka tas ir paredzēts dalībvalsts vispārīgajā likuma vai cita normatīvā akta noteikumā. Tieši otrādi, “objektīvo iemeslu” jēdziens minētās klauzulas izpratnē prasa, lai šāda īpaša veida, kas paredzēts valsts regulējumā, darba attiecību izmantošana būtu attaisnota ar konkrētiem elementiem, kas cita starpā ir saistīti ar attiecīgo darbību un tās veikšanas apstākļiem.

               3)

               Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka tā principā pieļauj valsts tiesību normas, kas ir trešā prejudiciālā jautājuma priekšmets un saskaņā ar kurām darba līgumu vai darba attiecības uz noteiktu laiku, ja to starpā nav intervālu, kas ilgāki par trim mēnešiem, var tikt uzskatītas par tādām, kam ir “secīgs” raksturs, minētās klauzulas izpratnē.

               4)

               Tādos apstākļos, kā pamata lietā, pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja šķiet, ka attiecīgās dalībvalsts iekšējā tiesību sistēma aplūkotajā nozarē neietver citus iedarbīgus pasākumus, lai novērstu un, attiecīgajā gadījumā, sodītu secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu, pamatnolīgums neļauj piemērot valsts tiesību normu, ar ko vienīgi attiecībā uz publisko sektoru absolūti aizliedz pārveidot par nenoteikta laika darba līgumiem secīgus uz noteiktu laiku noslēgtus darba līgumus, kas ir paredzēti, lai apmierinātu darba devēja “ilgstošas un pastāvīgas vajadzības”, un kas ir jāuzskata par ļaunprātīgi izmantotiem. Tomēr iesniedzējtiesai atbilstoši tās atbilstīgas interpretācijas veikšanas pienākumam ir jāpārbauda, vai valsts tiesību sistēma neietver citus iedarbīgus pasākumus.

               5)

               Kopienu tiesību lietderīgās iedarbības princips un pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku principā pieļauj tādu valsts tiesību normu, saskaņā ar kuru neatkarīgai administratīvai iestādei ir kompetence attiecīgos gadījumos pārkvalificēt uz noteiktu laiku noslēgtus darba līgumus par darba līgumiem uz nenoteiktu laiku. Tomēr iesniedzējtiesai ir jānodrošina efektīva tiesību aizsardzība tiesā, ievērojot efektivitātes un līdzvērtības principus.

      (1)  OV C 247, 20.10.2007.


title: Lieta T-416/05 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 26. jūnija rīkojums — Olympiakes Aerogrammes pret Komisiju (Pagaidu noregulējums — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Valsts atbalsts — Steidzamība)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/46

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 26. jūnija rīkojums — Olympiakes Aerogrammes pret Komisiju
   (Lieta T-416/05 R)
   (Pagaidu noregulējums - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Valsts atbalsts - Steidzamība)
   (2006/C 224/98)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Olympiakes Aerogrammes AE, Kallithea (Grieķija) (pārstāvis — V. Christianos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou un T. Scharf)
   Priekšmets
   Lūgums apturēt Komisijas Lēmuma par valsts atbalstu C 11/2004 (ex NN 4/2003) 2. panta, skatot to kopā ar 1. panta 1. punktu, izpildi — Olympiaki Aeroporia — Pārstrukturēšana un privatizācija 2005. gada 14. septembrī
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               atlikt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem.


title: Lieta T-267/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Elisabeth De Smedt iesniedza 2005. gada 8. jūlijā

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/29

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Elisabeth De Smedt iesniedza 2005. gada 8. jūlijā
   (Lieta T-267/05)
   (2005/C 229/63)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 8. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Elizabete de Smeda [Elisabeth De Smedt], ar dzīvesvietu Vezembekā — Opemā [Wezembeek-Oppem] (Beļģija), kuru pārstāv Lukass Fogels [Lucas Vogel], avocat.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt lēmumu, ko 2005. gada 21. martā pieņēmusi līgumu noslēgšanai pilnvarotā iestāde, ar kuru noraidīta prasība, kas vēlāk pārkvalificēta par sūdzību, ko prasītāja iesniedza par lēmumu, ar kuru saskaņā ar līguma noteikumiem, kas parakstīts 2004. gada 23. augustā, prasītājai kā vietējai darbiniecei tika noteikta pakāpe un atalgojums;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt arī sākotnējo lēmumu, ar kuru saskaņā ar vienošanos, kas parakstīta 2004. gada 23. augustā, noteikta prasītājas kā vietējās darbinieces pakāpe un atalgojums;

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt zaudējumus EUR 25 000 apmērā, prasītājai paturot tiesības šo summu vēlāk palielināt, samazināt vai precizēt;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-253/05 Fernandez Tunon/Komisija.


title: Lieta T-356/13 P: Vispārējās tiesas 2014. gada 14. jūlija rīkojums – Lebedef/Komisija Apelācijas sūdzība — Civildienests — Ierēdņi — Disciplinārlieta — Disciplinārsods — Pazemināšana pakāpē — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji nepamatota apelācijas sūdzība

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/61

         Vispārējās tiesas 2014. gada 14. jūlija rīkojums – Lebedef/Komisija
   (Lieta T-356/13 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Civildienests - Ierēdņi - Disciplinārlieta - Disciplinārsods - Pazemināšana pakāpē - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji nepamatota apelācijas sūdzība)
   2014/C 315/102
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luksemburga) (pārstāvis – F. Frabetti, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Baquero Cruz un G. Berscheid, piedaloties B. Wägenbaur, avocat)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 24. aprīļa spriedumu lietā Lebedef/Komisija (F-56/11, Recueil FP, EU:F:2013:49), lūdzot atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Giorgio Lebedef sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā.

      (1)  OV C 298, 12.10.2013.


title: Lieta T-256/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko iesniedza Mundipharma AG 2004. gada 28. jūnijā

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/35

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko iesniedza Mundipharma AG 2004. gada 28. jūnijā
   (Lieta T-256/04)
   (2004/C 217/63)
   Tiesvedības valoda nosakāma saskaņā ar Reglamenta 131. panta 2. punktu. Valoda, kurā prasība tika iesniegta: vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 28. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko cēla Mundipharma AG, Bāzele (Šveice), kuru pārstāv F. Nielsen, Rechtsanwalt.
   Altana Pharma AG, Konstance (Vācija) ir arī puse procesā Apelācijas padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Otrās apelācijas padomes 2004. gada 19. aprīļa lēmumu (Apelācijas lieta R 1004/2002 – 2);

               —

               piespriest birojam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti:

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               ALTANA Pharma AG

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Vārdiska preču zīme “RESPICUR” 5. klases precēm (Elpošanas ceļu terapija) – pieteikuma Nr. 949 156

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Prasītāja

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Vārdiska vācu preču zīme “RESPICORT” 5. klases precēm (farmaceitiski produkti, veselības kopšanas preparāti; plāksteris)

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildums noraidīts

               Apelācijas padomes lēmums:

               Iebildumu nodaļas lēmums atcelts un iebildums noraidīts

               Izvirzītie pamati:

               Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. daļas b apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-184/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               21.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 158/14

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-184/08)
   (2008/C 158/22)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Oliver un J.-B. Laignelot)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nenosakot sankcijas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Regulas (EK) Nr. 648/2004 par mazgāšanas līdzekļiem (1) 18. pantu, vai jebkurā gadījumā par to neinformējot Komisiju, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kuri tai ir noteikti saskaņā ar šīs regulas 18. panta 1. un 2. punktu;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Saskaņā ar Regulas Nr. 648/2004 18. pantu dalībvalstis ne vēlāk kā 2005. gada 8. oktobrī nosaka preventīvas, iedarbīgas un samērīgas sankcijas, kuras piemēro minētās regulas pārkāpumu gadījumā, un par to tūlīt informē Komisiju. Dienā, kad tika celta šī prasība, atbildētāja joprojām nebija noteikusi sankcijas, piemērojot iepriekš minēto pantu, vai vismaz nebija par to informējusi Komisiju.

      (1)  OV L 104, 1. lpp.


title: Lieta T-271/06: Prasība, kas celta 2006. gada 2. oktobrī — Microsoft pret Komisija

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/56

         Prasība, kas celta 2006. gada 2. oktobrī — Microsoft pret Komisija
   (Lieta T-271/06)
   (2006/C 294/115)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Microsoft Inc, Sietla (ASV) (pārstāvji — J-F. Bellis, G. Berrisch, lawyers, I. S. Forrester, QC un D. W. Hull, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 12. jūlija Lēmumu C(2006)3143 final, ar kuru tika noteikta galīgā periodiskā kavējuma naudas summa, kas tika uzlikta Microsoft Corporation ar Lēmumu C(2005)4420 final, un ar kuru tika grozīts šis lēmums attiecībā uz summu;

               —

               pakārtoti, atcelt vai samazināt noteikto periodisko kavējuma naudu; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar 2005. gada 10. novembra lēmumu (turpmāk tekstā — “24. panta 1. punkta lēmums”), kas pieņemts saskaņā ar Regulas Nr. 1/2003 24. panta 1. punktu, Komisija noteica periodisku kavējuma naudu, ja prasītāja neizpildīs pienākumu sniegt Informāciju par savstarpējo savietojamību saskaņā ar 2004. gada 24. marta Lēmumu C(2006)900 final (turpmāk tekstā — “2004. gada lēmums”). Ar apstrīdēto 2006. gada 16. decembra Lēmumu C(2006)3143 tika noteikta galīgā periodiskā kavējuma naudas summa 280,5 miljoni EUR laika posmam no 2005. gada 16. decembra līdz 2006. gada 20. jūnijam.
   Iesniedzot prasības pieteikumu, prasītāja vēlas, lai apstrīdētais lēmums tiktu atcelts sekojošu iemeslu dēļ:
   Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija neizpildīja savu pienākumu sniegt skaidru informāciju un precīzas instrukcijas par to, kas tieši ir jādara, lai izpildītu 2004. gada lēmumu. Prasītāja uzskatīja, ka šāda informācija un instrukcijas ir nepieciešamas, lai tā varētu noteikt, kādi līdzekļi ir nepieciešami, lai izpildītu pienākumu sniegt Informāciju par savstarpējo savietojamību. Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka Komisija neiekļāva attiecīgās instrukcijas ne 2004. gada lēmumā, ne arī 24. panta 1. punkta lēmumā, ne pirms 24. panta 1. punkta lēmuma pieņemšanas, ne pēc tam, kad bija pagājuši vairāki mēneši pēc šī lēmuma pieņemšanas.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija pienācīgi nepierādīja, ka prasītāja neizpildīja pienākumu sniegt Informāciju par savstarpējo savietojamību, kā tas ir noteikts 2004. gada lēmumā. Tieši Komisija iespējams nesniedza skaidru un pārliecinošu argumentāciju, kas pamatota ar pietiekami precīziem un atbilstošiem pierādījumiem, ka (1) tehniskā dokumentācija, ko prasītāja iesniedza 2005. gada 15. decembrī, neatbilda 2004. gada lēmuma prasībām; un (2) neviena no sekojošajām darbībām, ko prasītāja veica no 2005. gada 16. decembra līdz 2006. gada jūnijam, nebija pietiekamas, lai nodrošinātu izpildi. Prasītāja it īpaši uzskata, ka Komisija tādējādi objektīvi neizvērtēja rīcībā esošos pierādījumus un piemēroja nepareizus standartus, izvērtējot tehnisko dokumentāciju.
   Prasītāja kā trešo pamatu lēmuma atcelšanai izvirza faktu, ka Komisija pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas tai liedza tiesības tikt uzklausītai, kaut arī periodiskās kavējuma naudas piemērošanas atskaites periods ir no 2005. gada 16. decembra līdz 2006. gada 20. jūnijam, un Paziņojums par iebildumiem tika izdots 2005. gada 21. decembrī, neaptverot nevienu dienu no atskaites perioda.
   Ceturtkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija pārkāpa tās tiesības uz aizstāvēšanos, liedzot tai pilnu piekļuvi lietas materiāliem, ieskaitot paziņojumus starp Komisiju un tās ekspertiem.
   Visbeidzot, prasītāja norāda, ka periodiskās kavējuma naudas summa ir pārmērīga un nesamērīga, jo Komisija neņēma vērā pienākuma izpildīšanas sarežģītību, tajā pašā laikā pilnībā neņemot vērā prasītājas būtiskos labticīgos centienus ievērot Komisijas iepriekšējos lēmumus.


title: Lieta C-38/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. janvārī iesniedza Sąd Rejonowy w Białymstoku (Polija) — Małgorzata Nierodzik/Samodzielnemu Publicznemu Psychiatrycznemu Zakładowi Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy

text:
               18.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. janvārī iesniedza Sąd Rejonowy w Białymstoku (Polija) — Małgorzata Nierodzik/Samodzielnemu Publicznemu Psychiatrycznemu Zakładowi Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy

   (Lieta C-38/13)
   2013/C 141/15
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Rejonowy w Białymstoku

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Małgorzata Nierodzik

      Atbildētāja: Samodzielnemu Publicznemu Psychiatrycznemu Zakładowi Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (1) 1. pants, Direktīvas 1999/70 pielikuma 4. klauzula un Kopienu tiesību vispārējais diskriminācijas darba līguma veida dēļ aizlieguma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā darba līgumiem uz noteiktu laiku, kas noslēgti uz laiku ilgāku par 6 mēnešiem, ir noteikti citi (mazāk labvēlīgi no darba ņēmēju, kas ir nodarbināti, pamatojoties uz darba līgumiem uz noteiktu laiku, viedokļa) principi uzteikuma termiņa ilguma noteikšanai nekā tie, kas attiecas uz uzteikuma termiņu noteikšanu darba līgumiem uz nenoteiktu laiku, un vai tiem konkrēti ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums (1974. gada 26. jūnija Darba likumu kodeksa, 1998. gada Dz.U., Nr. 21, poz. 94 ar grozījumiem, 33. pants), kurā darba līgumiem uz noteiktu laiku, kas noslēgti uz laiku ilgāku par 6 mēnešiem, ir paredzēts noteikts divu nedēļu uzteikuma termiņš neatkarīgi no tā, cik ilgi darba ņēmējs ir nostrādājis uzņēmumā, bet darba līgumiem uz nenoteiktu laiku uzteikuma termiņš ir atkarīgs no tā, cik ilgi ir nostrādāts uzņēmumā, un tas var būt no divām nedēļām līdz trim mēnešiem (Darba likumu kodeksa 36. panta 1. punkts)?

      (1)  OV L 175, 43. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā: 5. nodaļa, 3. sējums, 368.–373. lpp.


title: Lieta C-153/11: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 22. marta spriedums ( Administrativen sad — Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Klub OOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto ” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (PVN — Direktīva 2006/112/EK — 168. pants — Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu — Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu rašanās — Sabiedrības tiesības atskaitīt PVN priekšnodokli, kas samaksāts, pērkot ražošanas līdzekli, kurš vēl nav laists ekspluatācijā, saistībā ar šīs sabiedrības profesionālo darbību)

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/9

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 22. marta spriedums (Administrativen sad — Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Klub OOD/Direktor na Direktsia“Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

   (Lieta C-153/11) (1)

   (PVN - Direktīva 2006/112/EK - 168. pants - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu rašanās - Sabiedrības tiesības atskaitīt PVN priekšnodokli, kas samaksāts, pērkot ražošanas līdzekli, kurš vēl nav laists ekspluatācijā, saistībā ar šīs sabiedrības profesionālo darbību)
   2012/C 133/16
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad — Varna

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Klub OOD

      Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Administrativen sad — Varna — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 168. panta a) punkta interpretācija — PVN, ko nodokļa maksātājs samaksājis par tam piegādātajām precēm, atskaitījums tiktāl, ciktāl tās tiek izmantotas nodokļa maksātāja ar nodokli apliekamiem darījumiem — Sabiedrības, kuras nodarbošanās galvenokārt ir sava nekustamā īpašuma izīrēšana, tiesības atskaitīt PVN priekšnodokli par cita nekustamā īpašuma, kas vēl nav izmantots šīs sabiedrības profesionālajā darbībā, iegādi

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 168. panta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nodokļa maksātāja tiesības atskaitīt samaksāto PVN priekšnodokli, pērkot nekustamo īpašumu, kas iekļauts nodokļa maksātāja uzņēmuma kapitālā, rodas uzreiz tajā taksācijas periodā, kurā nodoklis kļuvis iekasējams, lai gan nekustamais īpašums nav uzreiz izmantots profesionāliem mērķiem. Valsts tiesai ir jāizlemj, vai nodokļa maksātājs ražošanas līdzekli ir iegādājies savas saimnieciskās darbības vajadzībām, un attiecīgā gadījumā jāizvērtē, vai pastāv krāpnieciska rīcība.

      (1)  OV C 186, 25.06.2011.


title: Lieta T-192/10: Prasība, kas celta 2010. gada 26. aprīlī — Ferracci/Komisija

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/45

         Prasība, kas celta 2010. gada 26. aprīlī — Ferracci/Komisija
   (Lieta T-192/10)
   2010/C 179/79
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Pietro Ferracci (San Cesareo, Itālija) (pārstāvis — A. Nucara, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, kas ietverts 2010. gada 15. februāra vēstulē, ar kuru atbildētāja ir noraidījusi prasītāja iesniegtās sūdzības;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir iesniegta par lēmumu, kas ietverts 2010. gada 15. februāra vēstulē, ar kuru ir noraidīta prasītāja iesniegtā sūdzība.
   Šī sūdzība attiecas uz atbrīvojumu no pašvaldības nekustamā īpašuma nodokļa, kas paredzēts 7. panta 1. punkta i) apakšpunktā Dekrētlikumā Nr. 504/1992, kurš atbilstoši 7. panta 2.a punktam Dekrētlikumā Nr. 203/2005, kas pārveidots par likumu, ir piemērojams arī minētajā apakšpunktā norādītajām darbībām, neatkarīgi no to iespējamā komerciālā rakstura. Pēc prasītāja uzskatiem, ar šo normu ir piešķirts valsts atbalsts par labu baznīcu uzņēmumiem vai vispārējā labuma bezpeļņas organizācijām, tiktāl, ciktāl šie tiesību subjekti veic komerciālas darbības vai saimnieciskas darbības Kopienu juidkatūrā norādītajā nozīmē.
   Savu apgalvojumu pamatojumam prasītājs izvirza divus pamatus.
   Pirmkārt, prasītājs norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpta un nepareizi piemērota, kā arī kļūdaini interpretēta LESD 108. panta trešā daļa. Atbildētāja, pamatodamās uz prasītāja sūdzību, kas saņemta 2006. gada 14. jūnijā, ir vadījusi ļoti ilgu iepriekšējās izmeklēšanas posmu, kurā notika intensīva sarakste ar prasītāju un tika iesniegti informācijas pieprasījumi valsts iestādēm; rezultātā apstrīdētajā lēmumā ir secināts, ka nav nekādu šaubu par to, ka attiecīgie pasākumi nav valsts atbalsts LESD 107. panta nozīmē.
   Prasītājs apgalvo, ka ir skaidras norādes, — to skaitā pārmērīgi ilgais laiks, kāds bijis vajadzīgs iepriekšējās izmeklēšanas posma pabeigšanai — kas liecina, ka atbildētāja nav spējusi atbildēt uz sūdzībās izvirzītajām šaubām un tādējādi tai nācies vismaz veikt padziļinātu izmeklēšanu, īstenojot oficiālu izmeklēšanas procedūru saskaņā ar LESD 108. panta otro daļu.
   Otrkārt, uzmanīgi lasot lēmumu, uz kuru attiecas iebildums, var vien secināt, ka atbildētājai ir bijušas šaubas par to, vai apstrīdētie pasākumi ir valsts atbalsts, bet tā beigās ir izvēlējusies noraidīt sūdzības, neuzsākot oficiālo izmeklēšanas procedūru un tādējādi aizskarot prasītāja interesi iesniegt apsvērumus par pamatojumu, ko Itālijas iestādes varētu sniegt Komisijai saistībā ar oficiālo izmeklēšanas procedūru saskaņā ar LESD 108. pantu un saistībā ar nepieciešamo atbilstības pārbaudi, kura Komisijai jāveic, lai novērtētu to konkurences izkropļojumu smagumu, kādus izraisījis preferenciālais nodokļu režīms, par kuru iesniegta sūdzība.
   Tāpat prasītājs norāda, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ, ņemot vērā tā nepietiekamo pamatojumu, ar ko ir pārkāpts LESD 296. pants (iepriekš — EK līguma 253. pants).


title: Lieta T-26/13: Prasība, kas celta 2013. gada 18. janvārī — dm-drogerie markt /ITSB — Semtee ( “CALDEA” )

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/20

         Prasība, kas celta 2013. gada 18. janvārī — dm-drogerie markt/ITSB — Semtee (“CALDEA”)
   (Lieta T-26/13)
   2013/C 86/33
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsrūe, Vācija) (pārstāvji — O. Bludovsky un B. Beinert, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Semtee (Escaldes Engornay, Andora)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 10. oktobra lēmumu (apelācijas sūdzība par iebildumu procesu Nr. R 2432/2011-1) un, grozot to, noraidīt prasītājas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu;

               —

               pakārtoti, atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 10. oktobra lēmumu (apelācijas sūdzība par iebildumu procesu Nr. R 2432/2011-1) un nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam;

               —

               pakārtoti, atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 10. oktobra lēmumu (apelācijas sūdzība par iebildumu procesu Nr. R 2432/2011-1).

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “CALDEA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 35., 37., 42., 44. un 45. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 264 433

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: starptautiska preču zīmes reģistrācija, kas tostarp ir spēkā Eiropas Savienībā, Nr. 894 004 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5. un 8. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums


title: Lieta C-17/12: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 13. februāra rīkojums ( Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TVI Televisão Independente SA / Fazenda Pública

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/21

         Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 13. februāra rīkojums (Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TVI Televisão Independente SA/Fazenda Pública

   (Lieta C-17/12) (1)

   2014/C 184/25
   Tiesvedības valoda – portugāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 98, 31.3.2012.


title: Lieta C-311/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 13. aprīļa spriedumu lietā T-523/09 Smart Technologies ULC /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2011. gada 20. jūnijā iesniedza Smart Technologies ULC

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/27

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 13. aprīļa spriedumu lietā T-523/09 Smart Technologies ULC/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2011. gada 20. jūnijā iesniedza Smart Technologies ULC

   (Lieta C-311/11 P)
   2011/C 269/50
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Smart Technologies ULC (pārstāvji — M. Edenborough QC, T. Elias, Barrister, R. Harrison, Solicitor)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt 2011. gada 13. aprīļa spriedumu lietā T-523/09 Smart Technologies/ITSB (“WIR MACHEN DAS BESONDERE EINFACH”);

               —

               grozīt ITSB Apelāciju [otrās] padomes 2009. gada 29. septembra lēmumu, nosakot, ka reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei piemīt pietiekama atšķirtspēja, tā ka nevar iesniegt iebildumus pret tās reģistrāciju saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu;

               —

               pakārtoti, atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2009. gada 29. septembra lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus, kas radušies apelācijas tiesvedībā, tiesvedībā Vispārējā tiesā un procesā Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja pārsūdz Vispārējās tiesas spriedumu šādu iemeslu dēļ:

               —

               Vispārējā tiesa neesot izvērtējusi Apelācijas sūdzības iesniedzējas pieteikuma atšķirtspēju pašu par sevi, bet gan saistībā ar to, vai tas bija vai nebija “tikai” reklāmas sauklis. Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka no tiesību viedokļa tas ir nepareizi, un ka pareizā pieeja ir izvērtēt atšķirtspēju saistībā ar attiecīgajām precēm un pakalpojumu un konkrēto sabiedrības daļu. Secināt, ka pieteikumā nav atšķirtspējas, jo pieteikums ir tikai reklāmas sauklis, nozīmē veikt nepareizu pārbaudi atbilstoši pastāvīgajā judikatūrā izklāstītajam.

               —

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka ir grūtāk pierādīt atšķirtspēju attiecībā uz reklāmas saukli nekā attiecībā uz kādu citu vārdiskas preču zīmes veidu.

               —

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, apgalvojot, ka tai bija tiesības kā labi zināmu faktu pieņemt jautājumu, ko bija jāpierāda ar pierādījumiem, tas ir, ka patērētāji mārketinga apgalvojumiem nepiešķir preču zīmes vērtību.

               —

               Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka preču zīmei ir jābūt tikai minimālai atšķirtspējai, lai atteikums saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu nebūtu piemērojams.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-249/02: Pirmās instances tiesas  2005. gada 13. oktobra  rīkojums —  Fintecna  pret Komisiju (Eiropas Sociālais fonds — Finanšu atbalsta samazinājums — Prasība atcelt tiesību aktu — Akts, pret kuru var celt prasību — Sagatavojošs akts — Nepieņemamība)

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/27

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 13. oktobra rīkojums — Fintecna pret Komisiju
   (Lieta T-249/02) (1)

   (Eiropas Sociālais fonds - Finanšu atbalsta samazinājums - Prasība atcelt tiesību aktu - Akts, pret kuru var celt prasību - Sagatavojošs akts - Nepieņemamība)
   (2006/C 86/53)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki
   Prasītājs: Fintecna — Finanziaria per i settori industriale e dei servizi SpA (Roma, Itālija) (pārstāvji — G. Roberti, A. Franchi un R. De Lisa, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji L. Flynn un A. Aresu, pēc tam — E. de March un L. Flynn, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisjas 2000. gada 31. marta vēstuli par dažādiem Eiropas Sociālā fonda (ESF) finanšu atbalstiem, kas piešķirti vairākām darbības programmām Itālijā (Centro-Nord un Mezzogiorno) mērķu Nr. 1, Nr. 3 un Nr. 4 sasniegšanai.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasītāja sedz savus, kā arī atlīdzina atbildētājas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 233, 28.9.2002.


title: Lieta T-204/06: Pirmās instances tiesas 2009. gada 10. jūnija spriedums — Vivartia /ITSB — Kraft Foods Schweiz ( milko ΔΕΛΤΑ ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes milko ΔΕΛΤΑ reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme MILKA — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/44

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 10. jūnija spriedums — Vivartia/ITSB — Kraft Foods Schweiz (“milko ΔΕΛΤΑ”)
   (lieta T-204/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “milko ΔΕΛΤΑ” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “MILKA” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2009/C 180/80
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vivartia ABEE Proïonton Diatrofis kai Ypiresion Estiasis, iepriekšējais nosaukums — Delta Protypos Viomichania Galaktos AE, Tavros (Grieķija) (pārstāvji — P.-P. Kanellopoulos un V. Kanellopoulos, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Kraft Foods Schweiz Holding AG, Cīrihe (Šveice) (pārstāvji — T. de Haan un P. Péters, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 8. jūnija lēmumu lietā R 540/2005-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Kraft Foods Schweiz Holding AG un Delta Protypos Viomichania Galaktos AE

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Vivartia ABEE Proïonton Diatrofis kai Ypiresion Estiasis atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 224, 16.09.2006.


title: Lieta T-249/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Combescot /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Morālā vajāšana — Pienākums palīdzēt — 2001./2002. gada paaugstināšanas amatā kārtas karjeras attīstības ziņojums — Prasība atcelt tiesību aktu — Intereses prasības iesniegšanā trūkums — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/26

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Combescot/Komisija
   (Lieta T-249/04) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Morālā vajāšana - Pienākums palīdzēt - 2001./2002. gada paaugstināšanas amatā kārtas karjeras attīstības ziņojums - Prasība atcelt tiesību aktu - Intereses prasības iesniegšanā trūkums - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2007/C 247/40)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Philippe Combescot, Popayan (Kolumbija) (pārstāvji — A. Maritati un V. Messa, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Joris un M. Velardo, pārstāvji, kam palīdz S. Corongiu, advokāts)
   Priekšmets
   Prasība, pirmkārt, atzīt prasītāja priekšniecības rīcību par nelikumīgu, atzīt prasītāja tiesības uz palīdzību un atcelt viņa karjeras attīstības ziņojumu periodam no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembra un, otrkārt, atlīdzināt prasītājam nodarītos zaudējumus
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 217, 28.8.2004.


title: Lieta T-504/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 8. marta spriedums – Rafhaelo Gutti/EUIPO – Transformados del Sur (“CAMISERIA LA ESPAÑOLA”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “CAMISERIA LA ESPAÑOLA” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme, ko veido divu sakrustotu karogu attēls — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/18

         Vispārējās tiesas 2017. gada 8. marta spriedums – Rafhaelo Gutti/EUIPO – Transformados del Sur (“CAMISERIA LA ESPAÑOLA”)
   (Lieta T-504/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “CAMISERIA LA ESPAÑOLA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme, ko veido divu sakrustotu karogu attēls - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 129/29)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rafhaelo Gutti, SL (Loha, Spānija) (pārstāvis – I. Sempere Massa, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – B. Uriarte Valiente un A. Schifko)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Transformados del Sur, SA (Sevilja, Spānija) (pārstāvis – M. Salas Martin, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 2. jūlija lēmumu lietā R 2424/2014-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Transformados del Sur un Rafhaelo Gutti

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Rafhaelo Gutti, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 354, 26.10.2015.


title: Lieta C-149/07: Prasība, kas celta 2007. gada 15. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/5

         Prasība, kas celta 2007. gada 15. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-149/07)
   (2007/C 129/07)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Hottiaux un K. Herrmann, pārstāvji)

      Atbildētāja: Polijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neizveidojot īpašu tiesisko regulējumu paralēlo importēšanas atļauju izsniegšanai attiecībā uz fitofarmaceitiskajiem produktiem, Polijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 28. pants;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   EKL 28. pantā ir paredzēts, ka dalībvalstu starpā ir aizliegti importa kvantitatīvie ierobežojumi un citi pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību. Komisija uzskata, ka, neizveidojot īpašu tiesisko regulējumu tirdzniecības atļauju izsniegšanai attiecībā uz fitofarmaceitiskajiem produktiem, kas tiek importēti no citām dalībvalstīm vai attiecībā uz kuriem ir jau izsniegta tirdzniecības atļauja un kas ir identiski (Tiesas judikatūras izpratnē), Polijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 28. pants.
   Atbilstoši Tiesas judikatūrai, gadījumā, ja nepastāv saskaņošanas pasākumi: “jebkāds dalībvalstu tiesiskais regulējums, kas var tieši vai netieši, faktiski vai potenciāli traucēt tirdzniecību starp dalībvalstīm, ir uzskatāms par pasākumu ar kvantitatīvajiem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību”. Tiesa ir arī atzinusi, ka tāds valsts tiesiskais regulējums vai prakse, kas noved pie importa sadalījuma kanālos, tādā nozīmē, ka šo importu var veikt tikai atsevišķi saimnieciskās darbības subjekti, kamēr citiem tas nav iespējams, ir uzskatāms par pasākumu ar kvantitatīvajiem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību. Līdz ar to ir jānosaka procedūra, kas ļautu prasīt iepriekšēju tirdzniecības atļauju attiecībā uz importētajiem produktiem, ieviešot vispārpiemērojamus noteikumus, kas ir saistoši arī valsts iestādēm. Šai procedūrai ir jābūt viegli pieejamai un tai ir jānorisinās saprātīgos termiņos. Šādi vispārpiemērojami noteikumi ir nepieciešami, lai attiecīgās personas zinātu par tiesībām, kuras tām piešķir Kopienu tiesības.
   Kaut arī Komisija varētu akceptēt jauno Polijas tiesiskā regulējuma grozījumu projektu šajā jautājumā, tas tomēr nebija stājies spēkā pēc Komisijas argumentētajā atzinumā norādītā divu mēnešu termiņa beigām, kurā tika lūgts pārtraukt šo pārkāpumu. Atbilstoši pastāvīgai judikatūrai pienākumu neizpilde ir jānovērtē, ņemot vērā dalībvalsts tiesisko stāvokli argumentētajā atzinumā paredzētā termiņa beigās. Vēlāk notikušās izmaiņas Tiesa nevar ņemt vērā.


title: Lieta C-104/15: Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 21. jūlija spriedums – Eiropas Komisija/Rumānija Valsts pienākumu neizpilde — Vides aizsardzība — Direktīva 2006/21/EK — Atkritumu apsaimniekošana — Kalnrūpniecība — Sārņu dīķi — Putekļu izdalīšanās — Sīkputekļi gaisā — Piesārņojums — Cilvēku veselība — Obligāti profilaktiskie pasākumi — 4. un 13. pants — Pienākumu neizpildes konstatējums

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/6

         Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 21. jūlija spriedums – Eiropas Komisija/Rumānija
   (Lieta C-104/15) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vides aizsardzība - Direktīva 2006/21/EK - Atkritumu apsaimniekošana - Kalnrūpniecība - Sārņu dīķi - Putekļu izdalīšanās - Sīkputekļi gaisā - Piesārņojums - Cilvēku veselība - Obligāti profilaktiskie pasākumi - 4. un 13. pants - Pienākumu neizpildes konstatējums)
   (2016/C 343/08)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Nicolae, E. Sanfrutos Cano un D. Loma-Osorio Lerena)

      Atbildētāja: Rumānija (pārstāvji – R. H. Radu, E. Gane, A. Buzoianu un R. Haţieganu)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu putekļu piesārņojumu no Boşneag baseina – pagarinājuma, Rumānija nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvas 2006/21/EK par ieguves rūpniecības atkritumu apsaimniekošanu un par grozījumiem Direktīvā 2004/35/EK 4. pantā un 13. panta 2. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Rumānija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 146, 4.5.2015.


title: Lieta F-97/12: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 7. oktobra spriedums — Thomé /Komisija (Civildienests — Atklāts konkurss — Konkursa paziņojums EPSO/AD/177/10 — Lēmums nepieņemt darbā laureātu — Pieļaujamības kritēriji — Universitātes diploms)

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/28

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 7. oktobra spriedums — Thomé/Komisija
   (Lieta F-97/12) (1)

   (Civildienests - Atklāts konkurss - Konkursa paziņojums EPSO/AD/177/10 - Lēmums nepieņemt darbā laureātu - Pieļaujamības kritēriji - Universitātes diploms)
   2014/C 9/46
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Florence Thomé (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal un D. Abreu Caldas, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Eggers un M. G. Gattinara)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas iecēlējinstitūcijas lēmumu nepieņemt darbā prasītāju pēc konkursa EPSO/AD/177/10–EPA nokārtošanas un prasība atlīdzināt zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 11. novembra un 2012. gada 5. jūnija lēmumus,

               2)

               Eiropas Komisija izmaksā F. Thomé summu EUR 14 000 apmērā;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina F. Thomé tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 355, 17.11.2012., 39. lpp.


title: Lieta C-80/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 20. februārī iesniedza Finanzgericht Baden–Württemberg (Vācija) – Robert Fuchs AG/Hauptzollamt Lörrach

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 20. februārī iesniedza Finanzgericht Baden–Württemberg (Vācija) – Robert Fuchs AG/Hauptzollamt Lörrach

   (Lieta C-80/15)
   (2015/C 155/15)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Baden–Württemberg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Robert Fuchs AG

      Atbildētāja: Hauptzollamt Lörrach

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93 (1), ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Muitas kodeksam, redakcijā, kas izriet no Komisijas 2003. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 2286/2003 (2), 555. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka par transportlīdzekļa komerciālu izmantošanu ir jāuzskata arī mācību lidojumi ar helikopteriem par atlīdzību, kuru laikā helikopterā atrodas pilots-students un lidojumu instruktors?

      (1)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi; OV L 253, 1. lpp.

      (2)  Komisijas 2003. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 2286/2003par grozījumiem Regulā (EEK) Nr. 2454/93, kas nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienu Muitas kodeksa izveidi; OV L 343, 1. lpp.


title: Lieta T-247/08: Prasība, kas celta 2008. gada 20. jūnijā — C-Content /Eiropas Kopienu Oficiālo publikāciju birojs

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/62

         Prasība, kas celta 2008. gada 20. jūnijā — C-Content/Eiropas Kopienu Oficiālo publikāciju birojs
   (Lieta T-247/08)
   (2008/C 209/111)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: C-Content BV, 's Hertogenbosch (Nīderlande) (pārstāvis — M. Meulenbelt, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Kopienu Oficiālo publikāciju birojs
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Eiropas Kopienu Oficiālo publikāciju birojs (Publikāciju birojs) ir pārkāpis Kopienu tiesības attiecībā uz konkursiem un līgumiem, kas ir aprakstīti šajā prasības pieteikumā;

               —

               piespriest Publikāciju birojam atlīdzināt izmaksas un zaudējumus, ko cieta prasītāja, kā tas ir izklāstīts šajā prasības pieteikumā;

               —

               piespriest Publikāciju birojam atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā prasītāja ceļ prasību par ārpuslīgumisko atbildību, kas rodas no tās norādītajiem ciestajiem zaudējumiem Eiropas Kopienu Oficiālo publikāciju biroja (Publikāciju birojs) izdarīto pārkāpumu rezultātā konkrētajās konkursa procedūrās saistībā ar elektronisko publikāciju pakalpojumiem.
   Prasītāja norāda vairākus atbildības pamatus katrai apstrīdētajai konkursa procedūrai.
   Prasītāja apgalvo, ka Publikāciju birojs ir pārkāpis labas pārvaldības principu un pienākumu ievērot pienācīgu rūpību, kā arī vienlīdzīgas attieksmes, pārskatāmības un tiesiskās drošības principu:

               1.

               konkursā Nr. 2034 par CD-ROM, kuri ietver Oficiālā Vēstneša L un C sēriju, ražošanu un pavairošanu: piešķirot līguma parakstīšanas tiesības prasītājas konkurentam, neskatoties uz to, ka prasītāja iesniedza saimnieciski visizdevīgāko piedāvājumu; grozot pamata specifikācijas un samazinot konkursa nosacījumus konkursa procedūras laikā vai pēc veiksmīgā pretendenta atlases, nepaziņojot par to citiem pretendentiem; atsakoties veikt pienācīgu pārskatu par konkursa rezultātiem pēc tam, kad Publikāciju biroja uzmanība tika vērsta uz iebildumiem par konkursa iznākumu; neorganizējot jaunu konkursu, bet turpinot līgumu Nr. 2034, balstoties uz jau būtiski pazeminātiem standartiem;

               2.

               konkursā Nr. 6019 par elektroniskās publikācijas pakalpojumu sniegšanu, it īpaši par Oficiālā Vēstneša (S) Pielikumu pēc 10 jaunu dalībvalstu uzņemšanas: atceļot konkursu uz Regulas Nr. 1605/2002 (1) 101. panta pamata tādēļ, ka tika izpausta konfidenciāla informācija; prasītāja norāda, ka šī izpaušana nevarēja ietekmēt konkursa rezultātu, jo informācija jau bija publiski zināma un tajā laikā piedāvājumi jau bija iesniegti. Turklāt prasītāja apgalvo, ka Publikāciju birojs nenorādīja pienācīgu pamatojumu. Visbeidzot tā apgalvo, ka šī atcelšana radīja būtiskus zaudējumus prasītājai, kas bija iesniegusi visizdevīgāko piedāvājumu salīdzinājumā ar diviem pārējiem piedāvājumiem atceltā konkursa ietvaros;

               3.

               konkursā Nr. 1695 par elektroniskās publikācijas pakalpojumu sniegšanu, it īpaši par Oficiālā Vēstneša (S) Pielikumu: pagarinot Līgumu Nr. 1695, lai to grozītu. Prasītāja apgalvo, ka Publikāciju birojam nebija juridiska pamata pagarināt līgumu, vai izsniegt pilnvaru to darīt, un līdz ar to grozīt šo līgumu, nomainot apakšuzņēmēju. Prasītāja apgalvo, ka Publikāciju birojs nav nopietni pārrunājis vai izskatījis iespēju saglabāt prasītāju kā esošo galveno apakšuzņēmēju uz atlikušo laika posmu.

         Prasītāja apgalvo, ka tieši iepriekš minēto pārkāpumu rezultātā tā zaudēja savu Publikāciju biroja programmatūras nodrošinātājas pozīciju un tai radās ievērojamas izmaksas, kaitējums un peļņas zaudējums un tā uzskata, ka Publikāciju birojs ir atbildīgs par to atlīdzināšanu.

      (1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV 2002, L 248, 1. lpp.).


title: Lieta T-237/17: Prasība, kas celta 2017. gada 24. aprīlī – Spānija/Komisija

text:
               26.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/24

         Prasība, kas celta 2017. gada 24. aprīlī – Spānija/Komisija
   (Lieta T-237/17)
   (2017/C 202/40)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāve – A. Gavela Llopis, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 14. februāra Lēmumu C(2017) 766 final, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz ELGF un ELFLA, ciktāl tas attiecas uz Spānijas Karalisti, augļu un dārzeņu nozari, saistībā ar izmeklēšanu (FV 2011/003/ES),

               —

               piespriest atbildētājai iestādei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts 11. panta 1. punkta a) apakšpunkts un d) apakšpunkta 3. punkts Padomes 1996. gada 28. oktobra Regulā (EK) Nr. 2200/96 par augļu un dārzeņu tirgus kopējo organizāciju (OV 1996, L 297, 1. lpp.) un 14. panta 2. punkts Komisijas 2003. gada 11. augusta Regulā (EK) Nr. 1432/2003, kurā izklāstīti sīki izstrādāti noteikumi Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 piemērošanai attiecībā uz ražotāju organizāciju atzīšanas un ražotāju grupu pagaidu atzīšanas nosacījumiem (OV 2003, L 203, 18. lpp.), kopsakarā ar 3. panta 1. punkta a) apakšpunktu Padomes 2007. gada 26. septembra Regulā (EK) Nr. 1182/2007, ar ko paredz īpašus noteikumus augļu un dārzeņu nozarei un ar ko groza Direktīvas 2001/112/EK un 2001/113/EK un Regulas (EEK) Nr. 827/68, (EK) Nr. 2200/96, (EK) Nr. 2201/96, (EK) Nr. 2826/2000, (EK) Nr. 1782/2003 un (EK) Nr. 318/2006, kā arī atceļ Regulu (EK) Nr. 2202/96 (OV 2007, L 273, 1. lpp.) un 2. panta a) punktu Padomes 2003. gada 29. novembra Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001 (OV 2003, L 270, 1. lpp.).

                           —

                           Spānijas Karalistes ieskatā, Komisija ir pārkāpusi Padomes Regulas Nr. 2200/96 11. panta 1. punkta a) apakšpunktu attiecībā uz ražošanas organizāciju Tilla Huelva, jo uzskatīja, ka trīs šīs organizācijas locekļi neatbilda “ražotāju” nosacījumam un ka līdz ar to netika ievēroti minētās regulas 11. panta noteikumi par demokrātisku pārbaudi, lai gan, tā kā šo organizāciju vienmēr ir veidojuši ražotāji, tika izpildīti Regulas Nr. 2200/96 11. panta 1. punkta d) apakšpunkta 3. punktā paredzētie noteikumi par demokrātisku pārbaudi un Komisijas Regulas Nr. 1432/2003 14. panta noteikumi kopsakarā ar Regulas Nr. 1782/2003 2. panta a) punktu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts 52. panta 2. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulā (ES) Nr. 1306/2013 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību un Padomes Regulu (EEK) Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 485/2008 atcelšanu (OV 2013, L 347, 549. lpp.).

                           —

                           Prasītāja uzskata, ka vienotas likmes novērtējuma metodes izmantošana, lai veiktu finanšu korekciju Andalūzijai ir pretrunā šobrīd piemērojamajam Regulas Nr. 1306/2013 52. panta 2. punktam (ar ko ir aizstāts Regulas Nr. 1290/2005 31. panta 2. punkts) un Pamatnostādnēm attiecībā uz finansiālo seku aprēķinu Dokumentā VI/5330/97. Piemērotā vienotas likmes korekcija esot prettiesiska un katrā ziņā nesamērīga. Komisijai esot bijis jāpiemēro vienreizēja korekcija gadījumos, kuros patiešām bijuši trūkumi. Pakārtoti, vienotas likmes korekcijai esot bijis jābūt 5 %.


title: Lieta T-233/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 5. jūlijā ierosinājusi Maddalena Lebedef-Caponi par Civildienesta tiesas 2007. gada 25. aprīļa spriedumu lietā F-71/06 Lebedef-Caponi /Komisija

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/39

         Apelācija, ko 2007. gada 5. jūlijā ierosinājusi Maddalena Lebedef-Caponi par Civildienesta tiesas 2007. gada 25. aprīļa spriedumu lietā F-71/06 Lebedef-Caponi/Komisija
   (Lieta T-233/07 P)
   (2007/C 211/74)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Maddalena Lebedef-Caponi, Senningerberg (Luksemburgas Lielhercogiste) (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2007. gada 25. aprīļa spriedumu lietā F-71/06;

               —

               apmierināt prasītājas pirmajā instancē izvirzītos prasījumus un tātad atzīt par pieņemamu un pamatotu prasību lietā F-71/06;

               —

               pakārtoti, nosūtīt lietu atpakaļ izskatīšanai Civildienesta tiesā;

               —

               pieņemt lēmumu par izmaksām, tiesāšanās izdevumiem un honorāriem un piespriest Komisijai tos samaksāt.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzībā prasītāja lūdz atcelt Civildienesta tiesas spriedumu, ar ko ir noraidīta prasība, kurā prasītāja lūdza atcelt savu karjeras attīstības ziņojumu attiecībā uz laika posmu no 2004. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim.
   Lai pamatotu apelācijas sūdzību, prasītāja norāda, ka Civildienesta tiesa ir pieļāvusi faktu interpretēšanas un novērtēšanas kļūdas, kā rezultātā kritiskos apsvērumus, kas pret prasītāju tika izmantoti apstrīdētajā karjeras attīstības ziņojumā, Civildienesta tiesa atzinusi par pamatotiem.


title: Lieta C-524/14 P: Tiesas (virspalāta) 2016. gada 21. decembra spriedums – Eiropas Komisija/Hansestadt Lübeck, Flughafen Lübeck GmbH tiesību un saistību pārņēmēja Apelācija — Valsts atbalsts — Lidostas maksas — LESD 108. panta 2. punkts — LESD 263. panta ceturtā daļa — Lēmums uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru — Prasības atcelt tiesību aktu pieņemamība — Individuāli skarta persona — Interese celt prasību — LESD 107. panta 1. punkts — Selektivitātes nosacījums

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/3

         Tiesas (virspalāta) 2016. gada 21. decembra spriedums – Eiropas Komisija/Hansestadt Lübeck, Flughafen Lübeck GmbH tiesību un saistību pārņēmēja
   (Lieta C-524/14 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Lidostas maksas - LESD 108. panta 2. punkts - LESD 263. panta ceturtā daļa - Lēmums uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru - Prasības atcelt tiesību aktu pieņemamība - Individuāli skarta persona - Interese celt prasību - LESD 107. panta 1. punkts - Selektivitātes nosacījums)
   (2017/C 053/03)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche, R. Sauer un V. Di Bucci)

      Otra lietas dalībniece: Hansestadt Lübeck, Flughafen Lübeck GmbH tiesību un saistību pārņēmēja (pārstāvji – M. Núñez Müller un I. Ruck, Rechtsanwälte)

      Personas, kas iestājušās lietā otra lietas dalībnieka prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un K. Petersen), Spānijas Karaliste (pārstāvis – M. A. Sampol Pucurull)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Hansestadt Lübeck tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Vācijas Federatīvā Republika un Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 26, 26.1.2015.


title: Lieta T-156/13: Prasība, kas celta 2013. gada 14. martā — Petro Suisse Intertrade /Padome

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/23

         Prasība, kas celta 2013. gada 14. martā — Petro Suisse Intertrade/Padome
   (Lieta T-156/13)
   2013/C 147/41
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Petro Suisse Intertrade Co. SA (Pully, Šveice) (pārstāvji — J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, N. Pilkington un D. Sellers, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 21. decembra Lēmumu 2012/829/KĀDP (OV L 356, 71. lpp.), ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, un Padomes 2012. gada 21. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1264/2012 (OV L 356, 55. lpp.), ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, ciktāl apstrīdētajos aktos ir minēta prasītāja, un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja ir izvirzījusi sešus pamatus, kas balstīti uz būtisku formas prasību pārkāpumu, Līgumu pārkāpumu un to tiesību normu pārkāpumu, kas attiecas uz šo Līgumu piemērošanu, proti: esot pārkāptas tiesības tikt uzklausītam, neesot izpildīts pienācīgas paziņošanas pienākums, neesot norādīts pietiekams pamatojums, esot pārkāptas tiesības uz aizstāvību, esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un esot pārkāptas pamattiesības uz īpašumu.
   Prasītāja uzskata, ka Padome nav to uzklausījusi un ka nav pierādījumu par pretējo. Turklāt Padome neesot pienācīgi identificējusi prasītāju kā lēmuma un regulas adresāti, kā arī neesot pienācīgi identificējusi prasītāju tās paziņojuma vēstulē, un katrā ziņā šajos aktos nebija norādīts pietiekams pamatojums. Neesot tikusi sniegta atbilde uz prasītājas lūgumiem apstiprināt identifikāciju, norādīt plašāku pamatojumu un lūgumu piekļūt dokumentiem, izņemot īsu vēstuli par saņemšanas apstiprinājumu. Šādas savu pienākumu neizpildes rezultātā Padome esot pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvību, kurai tika liegta iespēja iesniegt efektīvus argumentus pret Padomes konstatējumiem, jo šie konstatējumi prasītājai neesot tikuši paziņoti. Pretēji Padomes apgalvotajam, prasītāja nav National Iranian Oil Company (NIOC) aizsegsabiedrība, un katrā ziņā Padome neesot pierādījusi, ka tas, ka prasītāja atrodas NIOC kontrolē, Irānas valstij sniedz ekonomisku labumu, kas būtu pretrunā apstrīdētā lēmuma un regulas mērķim. Visbeidzot, ierobežojot prasītājas iespēju noslēgt līgumus, Padome ir pārkāpusi pamattiesības uz īpašumu, veicot pasākumus, kuru samērīgumu nevar pamatot.


title: Lieta C-305/14: Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 10. februāra rīkojums (Tribunalul Satu Mare (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sergiu Lucian Băbășan/Inspectoratul Județean de Poliție Satu Mare Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — Valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem publiskas pulcēšanās organizēšanai ir nepieciešams saņemt iepriekšēju atļauju — Savienības tiesību īstenošanas neesamība — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/11

         Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 10. februāra rīkojums (Tribunalul Satu Mare (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sergiu Lucian Băbășan/Inspectoratul Județean de Poliție Satu Mare

   (Lieta C-305/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem publiskas pulcēšanās organizēšanai ir nepieciešams saņemt iepriekšēju atļauju - Savienības tiesību īstenošanas neesamība - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   (2015/C 146/17)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Satu Mare

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Sergiu Lucian Băbășan

      Atbildētājs: Inspectoratul Județean de Poliție Satu Mare

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesas kompetencē acīmredzami nav atbildēt uz jautājumiem, ko Tribunalul Satu Mare (Rumānija) uzdevusi ar 2014. gada 7. marta lēmumu.

      (1)  OV C 329, 22.9.2014.


title: Lieta C-485/08 P: Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 15. aprīļa spriedums — Claudia Gualtieri /Eiropas Komisija (Apelācija — Norīkots valsts eksperts — Uzturēšanās dienas nauda — Vienlīdzīgas attieksmes princips)

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 15. aprīļa spriedums — Claudia Gualtieri/Eiropas Komisija
   (Lieta C-485/08 P) (1)

   (Apelācija - Norīkots valsts eksperts - Uzturēšanās dienas nauda - Vienlīdzīgas attieksmes princips)
   2010/C 148/08
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Claudia Gualtieri (pārstāvji — P. Gualtieri un M. Gualtieri, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvis — J. Currall)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 10. septembra spriedumu lietā T-284/06 Gualtieri/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2006. gada 30. janvāra lēmumu, ar kuru ir noraidīts apelācijas sūdzības iesniedzējas lūgums pēc viņas laulības šķiršanas pielāgot piemaksu summu, kuras ir izmaksājamas saskaņā ar grozītā Komisijas 2002. gada 30. aprīļa Lēmuma C(2002) 1559 par režīmu, kas ir piemērojams norīkotiem valsts ekspertiem, 17. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Gualtieri atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 32, 07.02.2009.


title: Lieta C-297/06: Prasība, kas celta 2006. gada 4. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/24

         Prasība, kas celta 2006. gada 4. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku
   (Lieta C-297/06)
   (2006/C 212/40)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Tserepa-Lacombe un I. Khatzigiannis, pārstāvji)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasījumi

               —

               atzīt, ka, nepieņemot un jebkurā gadījumā nedarot Komisijai zināmus normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 29. septembra Direktīvas 2003/85/EK (1) par Kopienas pasākumiem mutes un nagu sērgas kontrolei, ar kuru atceļ Direktīvu 85/511/EEK un Lēmumus 89/531/EEK un 91/665/EEK un groza Direktīvu 92/46/EEK, prasības, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 30. jūnijā.

      (1)  OV L 306, 22.11.2003., 1. lpp.


title: Lieta F-26/14: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 26. marta spriedums – CN/Parlaments Civildienests — Akreditēti deputātu palīgi — Lūgums sniegt palīdzību — Psiholoģiska vardarbība

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/42

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 26. marta spriedums – CN/Parlaments
   (Lieta F-26/14) (1)

   (Civildienests - Akreditēti deputātu palīgi - Lūgums sniegt palīdzību - Psiholoģiska vardarbība)
   (2015/C 155/61)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: CN (pārstāvji – L. Levi, C. Bernard-Glanz un A. Tymen, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – M. Ecker un S. Alves)

      Priekšmets

   Prasība atcel lēmumu, ar ko ir noraidīts prasītājas iesniegtais lūgums sniegt palīdzību saistībā ar psiholoģisko vardarbību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Parlamenta lēmumu, ar ko netieši tiek noraidīts CN 2013. gada 13. februāra lūgums sniegt palīdzību;

               2)

               atcelt Eiropas Parlamenta 2013. gada 18. decembra lēmumu, ar ko ir noraidīta CN 2013. gada 26. augusta sūdzība;

               3)

               Eiropas Parlaments samaksā CN summu EUR 45  785,29 apmērā;

               4)

               Eiropas Parlaments sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina CN tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 175, 10.6.2014., 56. lpp.


title: Lieta C-523/13: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 18. decembra spriedums (Bundessozialgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Walter Larcher/Deutsche Rentenversicherung Bayern Süd Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — LESD 45. pants — Regulas (EEK) Nr. 1408/71 3. panta 1. punkts — Vecuma pabalsti — Nediskriminācijas princips — Darba ņēmējs, kurš vienā dalībvalstī saņem tiesības uz pakāpenisku priekšlaicīgo pensionēšanos pirms došanās pensijā — To vērā ņemšana, lai piešķirtu tiesības uz vecuma pensiju citā dalībvalstī

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/11

         Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 18. decembra spriedums (Bundessozialgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Walter Larcher/Deutsche Rentenversicherung Bayern Süd
   (Lieta C-523/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - LESD 45. pants - Regulas (EEK) Nr. 1408/71 3. panta 1. punkts - Vecuma pabalsti - Nediskriminācijas princips - Darba ņēmējs, kurš vienā dalībvalstī saņem tiesības uz pakāpenisku priekšlaicīgo pensionēšanos pirms došanās pensijā - To vērā ņemšana, lai piešķirtu tiesības uz vecuma pensiju citā dalībvalstī)
   (2015/C 065/15)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundessozialgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Walter Larcher

      Atbildētāja: Deutsche Rentenversicherung Bayern Süd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 1992/2006, 3. panta 1. punktā ietvertajam vienlīdzīgas attieksmes principam ir pretrunā tāda valsts tiesību norma, atbilstoši kurai, lai piešķirtu vecuma pensiju pēc pakāpeniskās priekšlaicīgās pensionēšanās, tiek prasīts, lai pakāpeniskā priekšlaicīgā pensionēšanās būtu notikusi vienīgi saskaņā ar šīs dalībvalsts tiesisko regulējumu;

               2)

               vienlīdzīgas attieksmes princips, kas ietverts Regulas Nr. 1408/71, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Regulu Nr. 118/97, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1992/2006, 3. panta 1. punktā, ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai atzītu vienā dalībvalstī pakāpenisko priekšlaicīgo pensionēšanos, kas ir notikusi atbilstoši citas dalībvalsts tiesiskajam regulējumam, ir jāveic salīdzinoša pārbaude par abu šo dalībvalstu pakāpeniskās priekšlaicīgās pensionēšanās regulējumu piemērošanas nosacījumiem, lai katrā atsevišķā gadījumā noteiktu, vai konstatētās atšķirības var būt šķērslis pirmās dalībvalsts attiecīgajā tiesiskajā regulējumā leģitīmi izvirzīto mērķu sasniegšanai.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta C-577/13: Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 12. marta spriedums (High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd/Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cilvēkiem paredzētas zāles — Regula (EK) Nr. 469/2009 — 3. pants — Papildu aizsardzības sertifikāts — Šī sertifikāta saņemšanas nosacījumi — Zāles, kurās daļēji vai pilnībā ir tā pati aktīvā viela — Secīga laišana tirgū — Aktīvo vielu kombinācija — Aktīvās vielas agrāka tirdzniecība zāļu ar vienu aktīvo vielu formā — Vairāku sertifikātu no tā paša patenta iegūšanas nosacījumi — Pamatpatenta aktīvo vielu grozījums

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/4

         Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 12. marta spriedums (High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd/Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG

   (Lieta C-577/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Cilvēkiem paredzētas zāles - Regula (EK) Nr. 469/2009 - 3. pants - Papildu aizsardzības sertifikāts - Šī sertifikāta saņemšanas nosacījumi - Zāles, kurās daļēji vai pilnībā ir tā pati aktīvā viela - Secīga laišana tirgū - Aktīvo vielu kombinācija - Aktīvās vielas agrāka tirdzniecība zāļu ar vienu aktīvo vielu formā - Vairāku sertifikātu no tā paša patenta iegūšanas nosacījumi - Pamatpatenta aktīvo vielu grozījums)
   (2015/C 146/04)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd

      Atbildētāja: Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regulas (EK) Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm 3. panta a) un c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja pamatpatentā ir aktīvu vielu, kas vienīgā ir izgudrojuma priekšmets, attiecībā uz kuru šī patenta īpašnieks ir jau saņēmis papildu aizsardzības sertifikātu, saturoša produkta pretenzija, kā arī produkta, kas ietver šīs aktīvās vielas kombināciju ar citu vielu, vēlāka pretenzija, šī norma nepieļauj, ka šis īpašnieks saņem otru papildu aizsardzības sertifikātu attiecībā uz šo kombināciju.

      (1)  OV C 31, 1.2.2014.


title: Lieta C-134/06: Prasība, kas celta  2006. gada 8. martā  — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/12

         Prasība, kas celta 2006. gada 8. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-134/06)
   (2006/C 108/20)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Zavvos un H. Støvbæk)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus attiecībā uz veterināra profesiju, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 14. maija Direktīvu 2001/19/EK, ar kuru groza Padomes Direktīvas 89/48/EEK un 92/51/EEK par vispārēju sistēmu profesionālo kvalifikāciju atzīšanai, kā arī Padomes Direktīvas 77/452/EEK, 77/453/EEK, 78/686/EEK, 78/687/EEK, 78/1026/EEK, 78/1027/EEK, 80/154/EEK, 80/155/EEK, 85/384/EEK, 85/432/EEK, 85/433/EEK un 93/16/EEK attiecībā uz vispārējās aprūpes māsu, zobārstu, veterinārārstu, vecmāšu, arhitektu, farmaceitu un ārstu profesijām (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 16. pants;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā Direktīvas 2001/19/EK 16. panta 1. punktā ir paredzēts, ka dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 2003. gada 1. janvārim izpildītu šīs direktīvas prasības, un ka dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.
   Komisija konstatēja, ka Grieķijas Republika vēl nav veikusi nepieciešamos pasākumus attiecībā uz veterināra profesiju.

      (1)  OV L 206, 31.07.2001., 1. lpp.


title: Lieta T-160/15: Prasība, kas celta 2015. gada 1. aprīlī – LG Developpement/ITSB – Bayerische Motoren Werke (“MINICARGO”)

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/40

         Prasība, kas celta 2015. gada 1. aprīlī – LG Developpement/ITSB – Bayerische Motoren Werke (“MINICARGO”)
   (Lieta T-160/15)
   (2015/C 198/54)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: LG Developpement (Boda, Francija) (pārstāvis – A. Sion, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Bayerische Motoren Werke AG (Minhene, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “MINICARGO” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 278 751

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 23. janvāra lēmums lietā R 596/2014–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-264/06: Tiesas (astotā palāta) spriedums 2007. gada 19. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Regula (EK) Nr. 261/2004 — 16. panta 3. punkts — Kompensācija un atbalsts pasažieriem — Vajadzīgie pasākumi)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/17

         Tiesas (astotā palāta) spriedums 2007. gada 19. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-264/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Regula (EK) Nr. 261/2004 - 16. panta 3. punkts - Kompensācija un atbalsts pasažieriem - Vajadzīgie pasākumi)
   (2007/C 96/29)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Maidani un R. Vidal Puig, pārstāvji)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz, pārstāvis)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Vajadzīgo noteikumu nepieņemšana, lai izpildītu 16. panta 3. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulā (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.) — Efektīvu, samērīgu un atturošu sankciju pieņemšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               neparedzot sankcijas par Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, pārkāpumiem, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar šīs regulas 16. panta 3. punktu;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 190, 12.8.2006.


title: Lieta C-290/15: Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 27. oktobra spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Patrice D'Oultremont u.c./Région wallonne Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējums — Direktīva 2001/42/EK — 2. panta a) punkts un 3. panta 2. punkta a) apakšpunkts — Jēdziens “plāni un programmas” — Regulatīvā dokumentā paredzēti nosacījumi attiecībā uz vēja ģeneratoru uzstādīšanu — Noteikumi tostarp par drošības, pārbaužu, atjaunošanas un nodrošinājuma pasākumiem, kā arī skaņas līmeņa normas, kas ir noteiktas, ievērojot teritoriju izmantošanu

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/19

         Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 27. oktobra spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Patrice D'Oultremont u.c./Région wallonne

   (Lieta C-290/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējums - Direktīva 2001/42/EK - 2. panta a) punkts un 3. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Jēdziens “plāni un programmas” - Regulatīvā dokumentā paredzēti nosacījumi attiecībā uz vēja ģeneratoru uzstādīšanu - Noteikumi tostarp par drošības, pārbaužu, atjaunošanas un nodrošinājuma pasākumiem, kā arī skaņas līmeņa normas, kas ir noteiktas, ievērojot teritoriju izmantošanu)
   (2017/C 006/23)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Patrice D'Oultremont, Henri Tumelaire, François Boitte, Éoliennes à tout prix? ASBL

      Atbildētājs: Région wallonne [Valonijas reģions]

      Piedaloties: Fédération de l’énergie d’origine renouvelable et alternative ASBL (EDORA)

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīvas 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu 2. panta a) punkts un 3. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādam reglamentējošam dokumentam kā tas, kas tiek aplūkots pamatlietā, kurā ir ietvertas dažādas normas attiecībā uz vēja ģeneratoru uzstādīšanu, kuras ir jāievēro saistībā ar administratīvo atļauju izsniegšanu šādu iekārtu izvietošanai un ekspluatācijai, ir piemērojams jēdziens “plāni un programmas” šīs direktīvas izpratnē.

      (1)  OV C 279, 24.8.2015.


title: Lieta T-399/17: Prasība, kas celta 2017. gada 28. jūnijā – Dalli/Komisija

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/49

         Prasība, kas celta 2017. gada 28. jūnijā – Dalli/Komisija
   (Lieta T-399/17)
   (2017/C 277/71)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: John Dalli (St. Julians, Malta) (pārstāvji – L. Levi un S. Rodrigues, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               piespriest atlīdzināt kaitējumu, it īpaši morālo kaitējumu, kas provizoriski ir novērtēts EUR 1 000 000 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus attiecībā uz apgalvoto prettiesiskumu.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka OLAF rīcība bija nelikumīga.

                           —

                              OLAF nelikumīgā rīcība ir it īpaši šāda: lēmuma uzsākt izmeklēšanu prettiesiskums; trūkumi izmeklēšanas kvalifikācijā un izmeklēšanas tvēruma paplašināšanas prettiesiskums; pierādījumu iegūšanas principu pārkāpums (tai skaitā pierādījumu sagrozīšana un viltošana), tiesību uz aizstāvību pārkāpums un dažādu ES tiesību normu pārkāpumi (tādu kā Līguma par Eiropas Savienības darbību 339. pants, Regulas (EK) Nr. 1073/1999 4. un 8. pants, kā arī 11. panta 7. punkts, Komisijas Lēmuma Nr. 1999/396 4. pants, OLAF pamatnostādņu 18. pants un Uzraudzības komitejas Reglamenta 13. panta 5. punkts), kā arī nevainīguma prezumpcijas un tiesību uz personas datu aizsardzību pārkāpums.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas rīcība bija nelikumīga.

                           —

                           Komisijas nelikumīgā rīcība ir šāda: labas pārvaldības principa un pienākuma rīkoties objektīvi un lojāli pārkāpums, neatkarības principa neievērošana, kā arī OLAF neatkarības pārkāpums.


title: Lieta C-536/14: Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 14. aprīļa rīkojums – Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/22

         Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 14. aprīļa rīkojums – Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-536/14) (1)

   (2015/C 213/40)
   Tiesvedības valoda – franču
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 34, 2.2.2015.