title: Lieta T-557/17: Prasība, kas celta 2017. gada 17. augustā – Liaño Reig/VNV

text:
               23.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/24

         Prasība, kas celta 2017. gada 17. augustā – Liaño Reig/VNV
   (Lieta T-557/17)
   (2017/C 357/32)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Carmen Liaño Reig (Alkovendasa, Spānija) (pārstāvis – F. López Antón, advokāts)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītājas prasījumi:

               —

               Pamatojoties uz šīs prasības 3.1. – 3.4. punktā norādītājiem apsvērumiem, atcelt kā nepieņemamu un neatbilstošu Regulai un Eiropas Savienības Pamattiesību hartai noregulējuma instrumentu, kas paredz otrā līmeņa kapitāla instrumenta saistībā ar BPE Financiaciones, S.A. emitētajām subordinētajām obligācijām ar numuru ISIN XS0550098569, identificētas kā #4, konvertāciju Banco Popular Español, S.A. jaunemitētajās akcijās, kas noteikta Lēmuma 6. panta 1. punkta d) apakšpunktā.

               —

               Gadījumā, ja iepriekšējā punktā norādītais prasījums tiks apmierināts un ņemot vērā, ka saskaņā ar Direktīvas 91. apsvērumu un 85. panta 4. punkta pēdējo daļu noregulējuma iestādes lēmuma atcelšana neietekmē turpmākos administratīvos aktus vai darījumus, kuru pamatā bijis atceltais lēmums, atbilstoši minētā panta noteikumiem piespriest VNV saskaņā ar Regulas 87. panta 3. punktu, atlīdzināt prasītājai zaudējumus, kas radušies iepriekšējā punktā minētā lēmuma atcelšanas dēļ.
               Šajā sakarā prasītājai nodarītie zaudējumi ir noteikti atbilstoši faktiskai vērtībai datumā, kad tā ir samaksājusi naudas summu EUR 50 000 apmērā, kas atbilst BPE Financiaciones, S.A. emitētās un Lēmuma pieņemšanas dienā prasītājas īpašumā esošās obligācijas ar numuru ISIN XS0550098569, kuras beigu termiņš ir 2020.gada 22.oktobris, nominālvērtībai, pieskaitot procentu apmēru, piemērojot fiksēto gada procentu likmi 6,873 %, proti, ieguvums no attiecīgās obligācijas laika posmā no 2017.gada 7.jūnija (attiecīgā Lēmuma pieņemšanas datums) līdz 2020. gada 22. oktobrim (attiecīgās obligācijas beigu termiņš).

               —

               Pakārtoti iepriekšējos punktos norādītājiem prasījumiem un saskaņā ar argumentu, kas ietverts šīs prasības 3.5. punktā, piespriest VNV atlīdzināt prasītājai naudas summu, ko prasītāja būtu saņēmusi kā BPE Financiaciones, S.A. emitētās obligācijas ar numuru ISIN XS0550098569 īpašniece, ja šī iestāde tiktu likvidēta attiecīgā Lēmuma pieņemšanas dienā parastajā maksātnespējas procedūrā, ņemot vērā to, ka prasītāja nav saņēmusi jebkādu kompensāciju vai citu atlīdzību nedz par attiecīgās viņai piederošās obligācijas pārvēršanu Banco Popular Español, S.A. jaunemitētajās akcijās, nedz arī par attiecīgo akciju nodošanu Banco Santander, S.A.

               —

               Gadījumā, ja attiecībā uz BPE Financiaciones, S.A. neiestātos (ka to uzskata šī puse) Spānijas tiesībās paredzētie nosacījumi, lai attiecībā uz šo iestādi varētu tikt uzsākta parastā maksātnespējas procedūra, kas beigtos ar tās likvidāciju attiecīgā Lēmuma pieņemšanas dienā, noteikt prasītājai atlīdzību EUR 50 000 apmērā, kas atbilst minētās iestādes emitētās un prasītājas īpašumā bijušās attiecīgās obligācijas nominālvērtībai.

               —

               Gadījumā, ja attiecībā uz BPE Financiaciones, S.A. iestātos Spānijas tiesībās paredzētie nosacījumi, lai attiecībā uz šo iestādi varētu tikt uzsākta parastā maksātnespējas procedūra, kas beigtos ar tās likvidāciju attiecīgā Lēmuma pieņemšanas dienā, noteikt prasītās atlīdzības apmēru, balstoties uz novērtējumu, kas veikts saskaņā ar Reglamenta 20. panta 16.–18. punkta noteikumiem.

               —

               Pakārtoti iepriekšējos punktos norādītājiem prasījumiem un saskaņā ar argumentu, kas ietverts šīs prasības 3.6. punktā, piespriest VNV atlīdzināt prasītājai zaudējumus tādā apmērā, kas būtu proporcionāli naudas summai, kas tai pienāktos gadījumā, ja Lēmuma pieņemšanas dienā visas attiecīgās iestādes subordinētās obligācijas, kuras netika pārvērstas Banco Popular Español, S.A. akcijās saskaņā ar Lēmuma 6. panta 1. punkta d) apakšpunktu, būtu pārvērstas attiecīgās iestādes akcijās.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-319/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Port Support Customs Rotterdam B.V. iesniedza 2004. gada 27. jūlijā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/48

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Port Support Customs Rotterdam B.V. iesniedza 2004. gada 27. jūlijā
   (Lieta T-319/04)
   (2004/C 262/90)
   tiesvedības valoda: nīderlandiešu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 27. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Port Support Customs Rotterdam B.V., reģistrēta Roterdamā (Nīderlande), kuru pārstāv A.T.M. Jansen.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt atbildētājas 2004. gada 18. maija lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai sniegt prasītājam informāciju un nosūtīt prasīto dokumentu kopijas.

         Pamati un galvenie argumenti:
   Prasītāja ir lūgusi pieeju Eiropas Pretkrāpšanas biroja [OLAF] misijas ziņojumam par apaviem un tekstilprecēm no Kambodžas. Prasītāja ir saņēmusi tikai daļēju pieeju šim ziņojumam un tādējādi ir arī prasījusi piekļuvi nepubliskajām šī ziņojuma daļām. Prasītāja šādu pieeju nav saņēmusi.
   Savas prasības atbalstam prasītāja atsaucas uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas Nr. 1049/2001 par Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentu publiskumu 8. panta pārkāpumu (1). Prasītāja norāda, ka Komisija nav sniegusi atbildi uz prasītājas atkārtoto prasību.

      (1)  OV L 145, 43. lpp.


title: Lieta C-59/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. februārī iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – Firma Ernst Kollmer Fleischimport und - export / Hauptzollamt Hamburg – Jonas

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. februārī iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – Firma Ernst Kollmer Fleischimport und -export/Hauptzollamt Hamburg–Jonas

   (Lieta C-59/14)
   2014/C 142/17
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Finanzgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Firma Ernst Kollmer Fleischimport und -export

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg–Jonas

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ja Kopienas tiesību normas pārkāpums tika atklāts tikai pēc kaitējuma iestāšanās, vai lietas noilguma termiņa sākumam saskaņā ar Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1) 3. panta 1. punkta pirmo daļu nepieciešamā un Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 1. panta 2. punktā definētā pārkāpuma priekšnoteikums līdzās saimnieciskās darbības subjekta rīcībai vai nolaidībai kumulatīvi ir kaitējums Savienības kopbudžetam vai tās pārvaldītiem budžetiem, un tāpēc lietas noilguma termiņš sākas tikai līdz ar kaitējuma iestāšanos, vai tomēr lietas noilguma termiņš sākas neatkarīgi no kaitējuma iestāšanās brīža jau ar saimnieciskās darbības subjekta rīcību vai nolaidību, kas ir Kopienas tiesību normas pārkāpums?

               2)

               Ar nosacījumu, ka uz 1. jautājumu tiek atbildēts, ka lietas noilguma termiņš sākas tikai ar kaitējuma iestāšanos:
               vai kaitējums – saistībā ar galīgi piešķirtās eksporta kompensācijas atmaksāšanu – Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 1. panta 2. punktā izpratnē rodas jau tad, kad eksportētājam ir samaksāta eksporta kompensācijai atbilstoša summa Regulas (EEK) Nr. 565/80 5. panta 1. punkta izpratnē, lai arī netika atbrīvots nodrošinājums saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 565/80 6. pantu, vai tomēr kaitējums rodas tikai nodrošinājuma atbrīvošanas vai attiecīgi eksporta kompensācijas galīgās piešķiršanas brīdī?

      (1)  Padomes 1995. gada 18. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 1. lpp.).


title: Apvienotās lietas C-463/10 P un C-475/10 P: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 13. oktobra spriedums — Deutsche Post AG , Vācijas Federatīvā Republika/Eiropas Komisija (Apelācija — Valsts atbalsts — Regula (EK) Nr. 659/1999 — 10. panta 3. punkts — Lēmums par rīkojuma sniegt informāciju izdošanu — Pārsūdzams tiesību akts LESD 263. panta izpratnē)

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/7

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 13. oktobra spriedums — Deutsche Post AG, Vācijas Federatīvā Republika/Eiropas Komisija
   (Apvienotās lietas C-463/10 P un C-475/10 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Regula (EK) Nr. 659/1999 - 10. panta 3. punkts - Lēmums par rīkojuma sniegt informāciju izdošanu - Pārsūdzams tiesību akts LESD 263. panta izpratnē)
   2011/C 355/10
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Deutsche Post AG (pārstāvji — J. Sedemund un T. Lübbig, Rechtsanwälte), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — T. Henze, J. Möller un N. Graf Vitzthum)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Martenczuk un T. Maxian Rusche)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 14. jūlija rīkojumu lietā T-570/08 Deutsche Post/Komisija, ar ko Vispārējā tiesa ir apmierinājusi Komisijas celto iebildi par nepieņemamību un līdz ar to kā nepieņemamu ir noraidījusi prasību atcelt Komisijas 2008. gada 30. oktobra vēstulē ietverto lēmumu par rīkojumu sniegt informāciju valsts atbalsta, kas piešķirts Deutsche Post AG, procedūrā — “Apstrīdama tiesību akta” EKL 230. panta nozīmē nepareiza interpretācija — Apstrīdētā tiesību akta rakstura un juridisko seku neņemšana vērā — Tiesību aizsardzības tiesā principa pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2010. gada 14. jūlija rīkojumus lietā T-570/08 Deutsche Post/Komisija un lietā T-571/08 Vācija/Komisija;

               2)

               noraidīt Eiropas Komisijas Eiropas Savienības Vispārējā tiesā izvirzītās iebildes par nepieņemamību;

               3)

               lietas nodot atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, lai tā taisītu spriedumu par Deutsche Post AG (lieta T-570/08) un Vācijas Federatīvās Republikas (lieta T-571/08) prasījumiem atcelt Komisijas 2008. gada 30. oktobra lēmumu par Vācijas Federatīvajai Republikai izdotu rīkojumu sniegt informāciju valsts atbalsta, kas piešķirts Deutsche Post AG, procedūrā;

               4)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 328, 04.12.2010.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 32, 7.2.2009 .

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/1

         (2009/C 44/01)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 32, 7.2.2009.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 19, 24.1.2009.

      OV C 6, 10.1.2009.

      OV C 327, 20.12.2008.

      OV C 313, 6.12.2008.

      OV C 301, 22.11.2008.

      OV C 285, 8.11.2008.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-192/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Cobra SpA/Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Cobra SpA/Ministero dello Sviluppo Economico

   (Lieta C-192/17)
   (2017/C 231/09)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Cobra SpA

      Atbildētāja: Ministero dello Sviluppo Economico

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīva 1999/5/EK (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka ražotājam, kas izmanto III pielikuma otrajā daļā paredzēto procedūru, un ja pastāv saskaņoti standarti, kuros ir definēti veicamie svarīgie radio testu kompleksi, ir jāvēršas pilnvarotā iestādē un CE marķējumam (kas apliecina atbilstību minētajā direktīvā noteiktām pamatprasībām) papildus jāpievieno šīs pilnvarotās iestādes identifikācijas numurs?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz iepriekš uzdoto 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai ražotājam – pēc III pielikuma otrajā daļā paredzētās procedūras izmantošanas, ja pastāv saskaņoti standarti, kuros ir definēti veicamie svarīgie radio testu kompleksi, un katrā ziņā paziņojot par savu nodomu pilnvarotajai iestādei, lūdzot tai apstiprināt minēto testu sarakstu – CE marķējumam, kas apliecina atbilstību Direktīvā 1999/5/EK noteiktajām pamatprasībām, papildus ir jāpievieno pilnvarotās iestādes identifikācijas numurs?

               3)

               Gadījumā, ja atbilde uz iepriekš uzdoto 2. jautājumu ir apstiprinoša, vai ražotājam – pēc III pielikuma otrajā daļā paredzētās procedūras izmantošanas, ja pastāv saskaņotie standarti, kuros ir definēti veicamie svarīgie radio testu kompleksi, un katrā ziņā pēc tam paziņojot par savu nodomu pilnvarotajai iestādei, lūdzot tai apstiprināt minēto testu sarakstu, pēc savas iniciatīvas pievienojot produktam attiecīgās iestādes identifikācijas numuru – ir jānorāda iestādes identifikācijas numurs arī uz produkta un tā iepakojuma?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 9. marta Direktīva 1999/5/EK par radioiekārtām un telekomunikāciju termināla iekārtām un to atbilstības savstarpējo atzīšanu (OV L 91, 10. lpp.).


title: Lieta T-369/05: Prasība, kas celta  2005. gada 23. septembrī  — Spānijas Karaliste/Komisija

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/35

         Prasība, kas celta 2005. gada 23. septembrī — Spānijas Karaliste/Komisija
   (Lieta T-369/05)
   (2005/C 296/72)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — D. Fernando Diess Moreno [D. Fernando Díez Moreno])

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2005. gada 15. jūlija Lēmumu 2005/555/EK, ciktāl tas attiecas uz finanšu korekcijām, ko Spānijā piemēro vīnogu lauku pārveidošanai un pārstrukturēšanai, kā arī medus ražošanas un pārdošanas uzlabošanas pasākumiem, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir iesniegta pret Komisijas 2005. gada 15. jūlija Lēmumu (2005/555/EK), ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu. Šajā lēmumā uzskaitītie izņēmumi ietver uz Spānijas Karalisti attiecinātās finanšu korekcijas, ko piemēro augļu un dārzeņu, piena, intervences krājumu, vīna un tabakas, piemaksu par dzīvniekiem nozarēs un medus nozarē.
   Šī prasība attiecas tikai uz finanšu korekciju, kas piemērota summām, kuras izmaksātas kā kompensācija par zaudētajiem ienākumiem vīnkopības nozarē (EUR 4 790 799,61) un uz tām finanšu korekcijām, kas attiecas uz PVN iekļaušanu ELVGF finansējumā medus nozarē (EUR 58 315,34). Prasītāja valsts uzskata, ka Regulu (EK) Nr. 1493/1999 par vīna tirgus kopīgo organizāciju (1) Komisija piemēro šaurā nozīmē. Minētā valsts tāpat apstrīd PVN shēmu, ar ko uzlabo medus ražošanu un pārdošanu.
   Spānijas iestādes uzskata, ka:

               —

               ienākumu zaudēšana nav saistīta ar ražas novākšanu, bet ar pašiem stādījumiem, un

               —

               PVN nevar uzskatīt par intervenci nolūkā stabilizēt tirgu un tādējādi to nevar finansēt ELVGF Garantiju nodaļa.

      (1)  OV L 179, 14.07.1999., 1. lpp.


title: Lieta T-381/09: Prasība, kas celta 2009. gada 25. septembrī — RWE Transgas /Komisija

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/22

         Prasība, kas celta 2009. gada 25. septembrī — RWE Transgas/Komisija
   (Lieta T-381/09)
   2009/C 297/33
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: RWE Transgas a.s., Prāga (Čehijas Republika) (pārstāvji — W. Deselaers, D. Seeliger un S. Einhaus, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 12. jūnija Lēmuma C(2009) 469489. panta a) punkta 3. apakšpunktu, ciktāl prasītājas un Gazprom iegrāmatojumi ir jāuzskata kā agregēti un nedrīkst pārsniegt 50 %, kamēr to starpā ir spēkā ilgtermiņa un būtiskas vienošanās par gāzes piegādi;

               —

               pakārtoti, pilnīgi atcelt Lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja, gāzes importētāja Čehijas Republikā, vēršas pret Komisijas 2009. gada 12. jūnija vēstuli, kas adresēta Vācijas enerģētikas regulējošai iestādei Bundesnetzagentur un kurā Komisija prasa Bundesnetzagentur dažos aspektos grozīt savam gāzes vadam Ostseepipeline-Anbindungsleitung (turpmāk tekstā — “OPAL”) saskaņā ar Direktīvas 2003/55/EK (1) 22. pantu izsniegto atbrīvojumu. Prasītāja sūdzas, ka Komisijas norādījumu rezultātā tiek ierobežota, t.i., kavēta prasītājas pieeja OPAL pārvades/padeves jaudai.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja, pirmkārt, norāda, ka atbildētāja ir pārkāpusi prasītājas tiesības tikt uzklausītai, jo tai nav tikusi dota iespēja izteikt viedokli par tai nelabvēlīgo lēmumu pirms tā pieņemšanas.
   Otrkārt, tiek norādīts, ka atbildētāja ir pārkāpusi prasītājas tiesības iepazīties ar lietas materiāliem, jo tai šāda iespēja nav tikusi dota.
   Visbeidzot prasītāja sūdzas, ka atbildētāja kļūdaini ir piemērojusi Direktīvas 2003/55/EK 22. panta 4. punktu, kā arī samērīguma principu, vienlīdzīgas attieksmes principu un nav ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu (EKL 253. pants).

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīva 2003/55/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 98/30/EK atcelšanu (OV L 176, 57. lpp.)


title: Lieta T-243/09: Prasība, kas celta 2009. gada 18. jūnijā — Fedecom /Komisija

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/43

         Prasība, kas celta 2009. gada 18. jūnijā — Fedecom/Komisija
   (Lieta T-243/09)
   2009/C 205/78
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fédération de l’Organisation Economique Fruits et Légumes (Fedecom), Parīze (Francija) (pārstāvis — C. Galvez, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, pamatojoties uz EK līguma 230. panta 4. daļu;

               —

               piespriest Komisija atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 28. janvāra Lēmumu C(2009) 203 galīgā redakcijā (1), ar kuru Komisija par nesaderīgiem ar kopējo tirgu atzina Francijas Republikas “lauksaimniecības plānu” ietvaros piešķirto valsts atbalstu augļu un dārzeņu ražotājiem, kura mērķis bija atvieglot Francijā audzēto lauksaimniecības produktu tirdzniecību, un uzdeva Francijas Republikai atgūt aplūkoto atbalstu.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza trīs pamatus, kas attiecas uz:

               —

               valsts atbalsta jēdziena EKL 87. panta 1. punkta izpratnē pārkāpumu, ciktāl Komisija ir atzinusi, ka lauksaimniecības plānu ietvaros ražotāju veiktās brīvprātīgās iemaksas (nozares iemaksas) ir valsts līdzekļi;

               —

               EKL 87. panta 3. punkta noteikumu pārkāpumu, ciktāl Komisija, neveicot katra lauksaimniecības plāna padziļinātu analīzi, ir atzinusi, ka lauksaimniecības plānu ietvaros īstenotie pasākumi nebija saderīgi ar kopējo tirgu;

               —

               tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu, ciktāl Komisijas bezdarbības desmit gadu laikā dēļ, kaut arī tai vajadzēja būt informētai par lauksaimniecības plānu esamību, ražotājiem varēja rasties paļāvība, ka ārkārtas rīcības plāni ir likumīgi.

      (1)  OV L 127, 11. lpp.


title: Lieta C-390/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Consiglio di Stato (Itālija) 2009. gada 2. oktobra rīkojumu — Reti Televisive Italiane SpA (RTI)/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Consiglio di Stato (Itālija) 2009. gada 2. oktobra rīkojumu — Reti Televisive Italiane SpA (RTI)/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

   (Lieta C-390/09)
   2009/C 312/32
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Reti Televisive Italiane SpA (RTI)

      Atbildētāja: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 89/552/EEK (1), kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/36/EK (2), 18. un 18.a pants ir jāuzskata par tādiem, kuru noteikumi ir pietiekami precīzi un bez nosacījumiem un piemēroti tam, lai pēc transponēšanas termiņa beigām tie prevalētu pār pretrunā esošajām valsts tiesībām un atbilstoši pareizai EKL 249. panta trešās daļas interpretācijai papildinātu valsts tiesību normas šajā jomā, un lai tos ieviestu tāda valsts pārvaldes iestāde AGCOM, kurai ir tiesības ieviest valsts likuma normas?

               2)

               Vai Direktīvas 89/552/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/36/EK, 18. un 18.a pants ir interpretējami tādējādi, ka, ņemot vērā, ka televeikala skatlogu minimālais un obligātais ilgums ir 15 minūtes, jebkura cita televeikala forma, pat ja tā ir ilgāka par trīs minūtēm, bet īsāka par piecpadsmit minūtēm, ir jākvalificē kā “televeikala klips” un uz to jāattiecina ierobežojums laika ziņā, kas ir spēkā attiecībā uz reklāmas klipiem?

               3)

               Vai Direktīvas 89/552/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/36/EK, 1. panta c) apakšpunkts, 10. pants, 11. pants un 18. panta 3. punkts ir interpretējami tādējādi, ka raidorganizācijas paziņojumi saistībā ar pašas veidotajām programmām, kas pārraidīti bez atlīdzības samaksas, ir atzīstami par reklāmu, lai uz tiem varētu attiecināt reklāmas paziņojuma atzīšanas attiecībā pret pārējo programmu un reklāmas iekļaušanas televīzijas pārraidēs kārtību?

               4)

               Vai Direktīvas 89/552/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/36/EK, 1. panta c) apakšpunkts, 10. pants, 11. pants un 18. panta 3. punkts ir interpretējami tādējādi, ka institucionālās informācijas sniegšanas un komunikācijas darbības, kas paredzētas Itālijas 2000. gada 7. jūnija likumā Nr. 150 un kurās ir ietverti sociāli lietderīgi un sabiedrību interesējoši paziņojumi, ir atzīstamas par reklāmu, lai uz tām varētu attiecināt reklāmas paziņojuma atzīšanas attiecībā pret pārējo programmu un reklāmas iekļaušanas televīzijas pārraidēs kārtību?

      (1)  OV L 298, 23. lpp.

      (2)  OV L 265, 42. lpp.


title: Lieta T-86/15: Prasība, kas celta 2015. gada 20. februārī – Aston Martin Lagonda/ITSB (Automašīnas priekšā novietota režģa attēls)

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/58

         Prasība, kas celta 2015. gada 20. februārī – Aston Martin Lagonda/ITSB (Automašīnas priekšā novietota režģa attēls)
   (Lieta T-86/15)
   (2015/C 138/75)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aston Martin Lagonda Ltd (Gaydon, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – D. Farnsworth, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas preču zīme, kas norādīta kā “cita” un kas attēlo automašīnas priekšā novietotu režģi – reģistrācijas pieteikums Nr. 1 2 2 18  418

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju otrās padomes 2014. gada 18. decembra lēmums lietā R 1795/2014–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā apstiprināts pārbaudītāja secinājums, ka reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei pirmšķietami nav atšķirtspējas attiecībā uz konkrētajām precēm un pakalpojumiem;

               —

               atļaut publicēt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 1 2 2 18  418 un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-416/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 21. janvāra rīkojums — Sumitomo Chemical Agro Europe /Komisija

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/27

         Vispārējās tiesas 2011. gada 21. janvāra rīkojums — Sumitomo Chemical Agro Europe/Komisija
   (Lieta T-416/06) (1)

   2011/C 89/53
   Tiesvedības valoda — angļu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 42, 24.02.2007.


title: Lieta T-435/05: Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. jūnija spriedums — Danjaq/ITSB — Mission Productions ( Dr. No ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes Dr. No reģistrācijas pieteikums — Apzīmējumu un nereģistrētu preču zīmju Dr. No un Dr. NO īpašnieka iebildumi — Ar agrākām preču zīmēm saistītā nosacījuma neesamība — Atšķirtspējīgā apzīmējuma, kas izmantots komercdarbībā, neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts, 2. punkta c) apakšpunkts un 4. punkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts, 2. punkta c) apakšpunkts un 4. punkts) — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas (EK) Nr. 40/94 73. pants (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. pants))

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/16

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. jūnija spriedums — Danjaq/ITSB — Mission Productions (“Dr. No”)
   (Lieta T-435/05) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Dr. No” reģistrācijas pieteikums - Apzīmējumu un nereģistrētu preču zīmju “Dr. No” un “Dr. NO” īpašnieka iebildumi - Ar agrākām preču zīmēm saistītā nosacījuma neesamība - Atšķirtspējīgā apzīmējuma, kas izmantots komercdarbībā, neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts, 2. punkta c) apakšpunkts un 4. punkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts, 2. punkta c) apakšpunkts un 4. punkts) - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas (EK) Nr. 40/94 73. pants (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. pants))
   2009/C 193/22
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Danjaq, LLC, Santa Monika, Kalifornija (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — G. Hobbs [Dž. Hobss], QC, G. Hollingworth [G. Holingvērts], barrister, S. Skrein [M. S. Skreins] un L. Berg [L. Berga], solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral [A. Foliārs-Mongirāls])

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Mission Productions Gesellschaft für Film-, Fernseh- und Veranstaltungsproduktion mbH, Minhene (Vācija) (pārstāvis — K. Lewinsky, [K. Levinskis], advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 21. septembra lēmumu lietā R 1118/2004-1 saistībā ar iebildumu procesu starp Danjaq, LLC un Mission Productions Gesellschaft für Film-, Fernseh- und Veranstaltungsproduktion mbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Danjaq, LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 60, 11.3.2006.


title: Lieta C-517/13: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 17. decembra spriedums (Tribunal de première instance de Namur (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Proximus SA, iepriekš Belgacom SA, kas pārņem Belgacom Mobile SA celto prasību/Province de Namur Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi — Direktīva 97/13/EK — 4. un 11. pants — Direktīva 2002/20/EK — 6. pants — Nosacījumi, kas pievienoti vispārējai atļaujai un tiesībām izmantot radio frekvences un numurus, un īpaši pienākumi — 13. pants — Maksa par tiesībām uzstādīt iekārtas — Piemērošanas joma — Provinces tiesiskais regulējums — Nodeva par mobilās telefonijas tīkla pārraides un uztveršanas torņiem un/vai objektiem

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/3

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 17. decembra spriedums (Tribunal de première instance de Namur (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Proximus SA, iepriekš Belgacom SA, kas pārņem Belgacom Mobile SA celto prasību/Province de Namur

   (Lieta C-517/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi - Direktīva 97/13/EK - 4. un 11. pants - Direktīva 2002/20/EK - 6. pants - Nosacījumi, kas pievienoti vispārējai atļaujai un tiesībām izmantot radio frekvences un numurus, un īpaši pienākumi - 13. pants - Maksa par tiesībām uzstādīt iekārtas - Piemērošanas joma - Provinces tiesiskais regulējums - Nodeva par mobilās telefonijas tīkla pārraides un uztveršanas torņiem un/vai objektiem)
   (2016/C 068/03)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Namur

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Proximus SA, iepriekš Belgacom SA, kas pārņem Belgacom Mobile SA celto prasību

      Atbildētāja: Province de Namur

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) 6. un 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek pieļauta tāda nodeva kā pamatlietā aplūkotā, kura tiek ieturēta no fiziskām vai juridiskām personām, kas izmanto mobilās telefonijas tīkla pārraides un uztveršanas torņus un/vai objektus.

      (1)  OV C 352, 30.11.2013.


title: Lieta C-617/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā T-496/07 Repsol Lubricantes y Especialidades u.c./Komisija 2013. gada 27. novembrī iesniedza Repsol Lubricantes y Especialidades u.c.

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā T-496/07 Repsol Lubricantes y Especialidades u.c./Komisija 2013. gada 27. novembrī iesniedza Repsol Lubricantes y Especialidades u.c.
   (Lieta C-617/13 P)
   2014/C 24/28
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Repsol Lubricantes y Especialidades, S.A., Repsol Petróleo, S.A. un Repsol, S.A. (pārstāvji — L. Ortiz Blanco, J. L. Buendía Sierra, M. Muñoz de Juan, Á. Givaja Sanz un A. Lamadrid de Pablo, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               1)

               atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl tajā:

                           —

                              Repsol Petróleo, S.A. un Repsol YPF, S.A. (tagad — Repsol, S.A.) ir sauktas pie atbildības kopīgi un solidāri;

                           —

                           aprēķinot naudas sodu, kļūdaini ir ņemts vērā 1998.-2002. gada laikposms;

                           —

                           Vispārējā tiesa, neizmantodama savu neierobežoto kompetenci veikt pārbaudi tiesā un neievērodama samērīguma principu, ir kļūdaini piekritusi Komisijas noteiktajai naudas soda pamatsummai;

               2)

               šajā ziņā atcelt apstrīdēto lēmumu;

               3)

               izmantojot savu neierobežoto kompetenci, samazināt naudas soda summu līdz Tiesas ieskatā pienācīgam apmēram;

               4)

               atzīt, ka Vispārējā tiesā notikusī tiesvedība ir bijusi pārmērīgi un neattaisnoti ilga, aizskarot tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā un lietas objektīvu un savlaicīgu izskatīšanu (Hartas 47. pants un ECPAK 6. pants);

               5)

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Pirmkārt, Repsol norāda, ka ar metodoloģiju, kas spriedumā izmantota, lai novērtētu pierādījumus, kas sniegti, lai apliecinātu meitasuzņēmuma Repsol Lubricantes y Especialidades, S.A. pilnīgu un patiesu komerciālo patstāvīgumu, esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, vai, pakārtoti, neesot norādīts pamatojums.

               2)

               Otrkārt, Repsol uzskata, ka spriedumā esot kļūdaini izprasts 2002. gada paziņojums par iecietību.

               3)

               Treškārt, Repsol uzskata, ka spriedumā esot pārkāpti LESD 261. pants un samērīguma princips, Vispārējai tiesai neizpildot savu pienākumu ar neierobežotas kompetences pilnvarām veikt pārbaudi tiesā jautājumā par sodiem konkurences jomā.

               4)

               Visbeidzot, Vispārējā tiesa, neizskatījusi lietu savlaicīgi, esot pārkāpusi Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (1) 47. pantu un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. pantu.

      (1)  OV 2000, C 364, 1. lpp.


title: Lieta T-155/12: Prasība, kas celta 2012. gada 2. aprīlī — Schulze /ITSB — NKL ( “Klassiklotterie” )

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/31

         Prasība, kas celta 2012. gada 2. aprīlī — Schulze/ITSB — NKL (“Klassiklotterie”)
   (Lieta T-155/12)
   2012/C 165/52
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hans Gerd Schulze (Hamburga, Vācija) (pārstāvis — K. Lodigkeit, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: NKL Nordwestdeutsche Klassenlotterie (Hamburga)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 30. janvāra lēmumu apelācijas lietā R 600/2011-4 tiktāl, ciktāl ar to tika atteikta preču zīmes “Klassiklotterie” reģistrācija;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Klassiklotterie” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 28., 35. un 41. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 8 554 354)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: NKL Nordwestdeutsche Klassenlotterie

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiska preču zīme “NKL-Klassiklotterie” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 35. un 41. klasē (preču zīme Nr. 2 904 650)

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm neesot sajaukšanas iespējas


title: lieta C-006/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 17. novembraSymvoulion tis Epikrateias (Grieķija) rīkojumu lietā MEDIPAC - Th. KAZANTZIDIS pret VENIZELEIO-PANANEIO (PE.S.Y KRITIS)

text:
               19.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 17. novembraSymvoulion tis Epikrateias (Grieķija) rīkojumu lietā MEDIPAC - Th. KAZANTZIDIS pret VENIZELEIO-PANANEIO (PE.S.Y KRITIS)

   (lieta C-006/05)
   (2005/C 69/14)
   tiesvedības valoda - grieķu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 17. novembraSymvoulion tis Epikrateias (Grieķija) rīkojumu lietā MEDIPAC - Th. KAZANTZIDIS pret VENIZELEIO-PANANEIO (PE.S.Y KRITIS), un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 5. janvārī.

      Symvoulion tis Epikrateias lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               vai gadījumā, kad izsludināts konkurss par tiesībām veikt noteiktas piegādes, ko reglamentē Padomes Direktīva 93/36/EEK, kas attiecas uz medicīnas ierīču piegādi Direktīvas 93/42/EEK izpratnē, kontrahents, preču pircējs, atbilstoši iepriekš minētās Direktīvas 93/36/EEK noteikumiem, kas interpretēti saskaņā ar Direktīvu 93/36/EEK, tehniskā novērtējuma posmā var noraidīt piedāvājumu piegādāt medicīnas ierīces ar EK marķējumu, kuru kvalitāti ir pārbaudījusi kompetenta sertifikācijas organizācija, norādot uz šo iekārtu nepieņemamību tehniskā stāvokļa dēļ, atsaucoties uz likumīgiem iebildumiem par veselības aizsardzību un īpašu to lietošanas veidu, kam šīs ierīces ir paredzētas, saskaņā ar kuru tās ir atzītas par nepieņemamām un neatbilstošām (ievērojot, ka apstrīdēšanas gadījumā šo iebildumu pamatojums pakļauts kompetentas tiesas kontrolei)?

               2.

               Ja uz iepriekšējo jautājumu sniegta pozitīva atbilde, vai kontrahents, apstrīdēto preču pircējs, balstoties uz iepriekš izklāstītajiem pamatiem, var pats personīgi novērtēt medicīnas iekārtu ar EK marķējumu neatbilstību lietošanai paredzētajā veidā, vai arī tam vispirms ir jāpiemēro Direktīvā 93/42/EEK ietvertā aizsardzības atruna un starpministriju lēmums Nr. DY/oik.2480/1994, kas ļauj kompetentai iestādei, kas Grieķijā ir Biomedicīnas tehnoloģiju nodaļas pārstāvētā Veselības, labklājības un sociālās drošības ministrija, veikt pasākumus saskaņā ar Direktīvas 8. pantā paredzēto procedūru, ja pareizi uzstādītas, uzturētas un to paredzētajam mērķim lietotas medicīnas iekārtas apdraud pacientu dzīvību vai drošību, vai saskaņā ar Direktīvas 18. pantu, ja tiek atzīts, ka šo ierīču EK marķējums ir piestiprināts nelikumīgi?

               3.

               Ņemot vērā uz otro jautājumu sniegto atbildi un pieņemot, ka vispirms jāpiemēro iepriekš minētās aizsardzības atrunas, vai kontrahentam jāsagaida atbilstoši Direktīvas 93/42/EEK 8. pantam vai 18. pantam uzsāktās procedūras rezultāts un vai šis rezultāts viņu saista uzliekot tam pienākumu iegādāties apstrīdēto preci, pat ja izrādās, ka tās lietošana rada draudus veselībai un ka visumā šī prece neatbilst kontrahenta paredzētajam lietošanas mērķim?


title: Lieta C-98/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Juzgado de lo Mercantil n o 7 de Madrid (Spānija) 2008. gada 4. marta rīkojumu — Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) un Asociación de Artistas Intérpretes o Ejecutantes — Sociedad de Gestión de España (AIE) / Sogecable, S.A. un Canal Satélite Digital S.L.

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Juzgado de lo Mercantil no 7 de Madrid (Spānija) 2008. gada 4. marta rīkojumu — Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) un Asociación de Artistas Intérpretes o Ejecutantes — Sociedad de Gestión de España (AIE)/Sogecable, S.A. un Canal Satélite Digital S.L.

   (Lieta C-98/08)
   (2008/C 128/39)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Juzgado de lo Mercantil no 7 de Madrid
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) un Asociación de Artistas Intérpretes o Ejecutantes — Sociedad de Gestión de España (AIE)

      Atbildētājas: Sogecable, S.A. un Canal Satélite Digital S.L.

   Prejudiciālais jautājums
   Vai ar Kopienu tiesībām un, konkrēti, Padomes 1992. gada 19. novembra Direktīvu 92/100/EEK par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā (1), ir saderīgi tas, ka dalībvalsts piemēro tādu valsts tiesību normu kā Ley 22/1987, de 11 de noviembre, de Propiedad Intelectual 109. panta 1. punkts, saskaņā ar kuru komerciāliem mērķiem publicētu skaņu ierakstu producentiem ir atzītas izņēmuma tiesības atļaut savu skaņu ierakstu un to kopiju publisku atskaņošanu?

      (1)  OV L 346, 61. lpp.


title: Lieta C-336/10: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 8. aprīļa rīkojums ( Curtea de Apel Craiova (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu/Victor Vinel Ijac (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Iekšējie nodokļi — LESD 110. pants — Piesārņojuma nodoklis, ko iekasē, pirmo reizi reģistrējot transportlīdzekli)

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/8

         Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 8. aprīļa rīkojums (Curtea de Apel Craiova (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu/Victor Vinel Ijac

   (Lieta C-336/10) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Iekšējie nodokļi - LESD 110. pants - Piesārņojuma nodoklis, ko iekasē, pirmo reizi reģistrējot transportlīdzekli)
   2011/C 211/13
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Craiova

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu

      Atbildētājs: Victor Vinel Ijac

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Curtea de Apel Craiova — Lietotu transportlīdzekļu, kuri iepriekš ir bijuši reģistrēti citās dalībvalstīs, reģistrācija — Dabas resursu nodoklis, kas ir piemērojams transportlīdzekļiem brīdī, kad tie pirmo reizi tiek reģistrēti konkrētajā dalībvalstī — Valsts tiesiskā regulējuma saderība ar LESD 110. pantu

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 110. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā situācija, kurā dalībvalsts ievieš piesārņojuma nodokli, kas ir piemērojams transportlīdzekļiem brīdī, kad tie pirmo reizi tiek reģistrēti šajā dalībvalstī, ja šis fiskālais pasākums tiek veidots tā, ka tas padara neizdevīgu citā dalībvalstī nopirktu lietotu transportlīdzekļu laišanu apgrozībā minētajā dalībvalstī, tomēr nepadarot neizdevīgu tāda paša vecuma un nolietojuma lietotu transportlīdzekļu iegādi valsts tirgū

      (1)  OV C 274, 09.10.2010.


title: Lieta C-371/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. augustā iesniedza Tribunale di Tivoli (Itālija) — Enrico Petillo un Carlo Petillo/Unipol

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. augustā iesniedza Tribunale di Tivoli (Itālija) — Enrico Petillo un Carlo Petillo/Unipol

   (Lieta C-371/12)
   2012/C 295/44
   Tiesvedības valoda — itāliešu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Tivoli

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Enrico Petillo, Carlo Petillo

      Atbildētājs: Unipol

      Prejudiciālais jautājums

   Vai, ņemot vērā Direktīvas 72/166/EEK (1), 84/5/EEK (2), 90/232/EEK (3) un 2009/103/EK (4), kuras reglamentē obligāto civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu, ir pieļaujams, ka dalībvalsts tiesību aktos — obligātā veidā likumā nosakot atlīdzināmo zaudējumu apmēru, kas radies ceļu satiksmes negadījuma rezultātā — ir noteiktas de facto robežas (maksimālais apmērs) atbildībai par nemateriālo kaitējumu, kura atlīdzība tiek pieprasīta no personām (apdrošināšanas sabiedrībām), kurām ir pienākums saskaņā ar šīm direktīvām sniegt mehānisko transportlīdzekļu izmantošanas rezultātā radušos zaudējumu obligāto apdrošināšanu?

      (1)  Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīva par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību (OV L 103, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1983. gada 30. decembra Otrā direktīva par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu (OV L 8, 17. lpp.).

      (3)  Padomes 1990. gada 14. maija Trešā Direktīva par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu (OV L 129, 33. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīva par civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību (OV L 263, 11. lpp.).


title: Lieta C-331/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 18. jūnijā iesniedza Tribunalul Sibiu (Rumānija) — Ilie Nicolae Nicula / Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Sibiu , Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 18. jūnijā iesniedza Tribunalul Sibiu (Rumānija) — Ilie Nicolae Nicula/Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu

   (Lieta C-331/13)
   2013/C 260/40
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Sibiu

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ilie Nicolae Nicula

      Atbildētājas: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Līguma par Eiropas Savienību 6. pantu, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17., 20. un 21. pantu, LESD 110. pantu, kā arī tiesiskās noteiktības un non reformatio in peius principus, kas abi ir noteikti [Savienības] tiesībās un Tiesas judikatūrā (1), var interpretēt tādējādi, ka tiem pretrunā ir tiesību normas, kas izriet no Dekrētlikuma Nr. 9/2013?

      (1)  1998. gada 3. decembra spriedums lietā C-381/97 Belgocodex (Recueil, I-8153. lpp.) un 1978. gada 12. oktobra spriedums lietā 10/78 Belbouab (Recueil, 1915. lpp.).


title: Lieta T-542/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 17. maija rīkojums — Evropaïki Dynamiki/ECHA

text:
               23.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/21

         Vispārējās tiesas 2011. gada 17. maija rīkojums — Evropaïki Dynamiki/ECHA

   (Lieta T-542/08) (1)

   2011/C 219/33
   Tiesvedības valoda — angļu
   Astotās palātas palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 44, 21.02.2009.


               10.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/10

         EBTA Uzraudzības iestādes 2016. gada 3. augustā iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-10/16)
   (2016/C 413/09)
   EBTA Uzraudzības iestāde (35 rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium), ko pārstāv EBTA Uzraudzības iestādes pārstāvji Carsten Zatschler, Øyvind Bø un Marlene Lie Hakkebo, 2016. gada 3. augustā iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1.

               pasludina, ka Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar tiesību aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma VIII nodaļas 6.a un 6.e punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/68/ES (2014. gada 15. maijs) par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz spiedieniekārtu pieejamību tirgū) un kas pielāgots Līgumam ar tā 1. protokolu, un saskaņā ar Līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu minētā akta 13. pantu, vai jebkurā gadījumā nedarot šos pasākumus zināmus EBTA Uzraudzības iestādei;

               2.

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats.

               —

               Pieteikums attiecas uz to, ka Islande līdz 2016. gada 13. martam nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2016. gada 13. janvārī izdoto argumentēto atzinumu par to, ka valsts savā tiesību sistēmā nav īstenojusi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/68/ES (2014. gada 15. maijs) par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz spiedieniekārtu pieejamību tirgū, kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma VIII nodaļas 6.a un 6.e punktā un pielāgota minētajam Līgumam ar tā 1. protokolu (“akts”).

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot akta īstenošanai vajadzīgos pasākumus, nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un EEZ līguma 7. pantu.


title: Lieta C-495/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 15. oktobrī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Centre hospitalier universitaire de Besançon/Thomas Dutrueux, Caisse primaire d'assurance maladie du Jura

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 15. oktobrī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Centre hospitalier universitaire de Besançon/Thomas Dutrueux, Caisse primaire d'assurance maladie du Jura

   (Lieta C-495/10)
   ()
   2011/C 30/21
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

   Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Centre hospitalier universitaire de Besançon

      Atbildētāji: Thomas Dutrueux, Caisse primaire d'assurance maladie du Jura

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, ņemot vērā 1985. gada 25. jūlija Direktīvas 85/374/EEK (1) 13. panta noteikumus, ar [šo direktīvu] ir atļauts piemērot tādu atbildības sistēmu, kuras pamatā ir valsts veselības iestāžu pacientu īpašā situācija, atzīstot tiesības šiem pacientiem saņemt atlīdzinājumu par kaitējumu, kas ir radies šo iestāžu izmantoto produktu un aparātu trūkumu dēļ, pat, ja nav konstatēta iestāžu vaina, neietekmējot iespēju iestādei celt regresa prasību pret ražotāju?

               2)

               Vai direktīva ierobežo dalībvalstu iespēju noteikt to personu atbildību, kuras, sniedzot pakalpojumus, izmanto aparātus vai produktus ar trūkumiem un savas darbības laikā rada kaitējumu pakalpojumu saņēmējam?

      (1)  Padomes 1985. gada 25. jūlija Direktīva 85/374/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz atbildību par produktiem ar trūkumiem (OV L 210, 29. lpp.).


title: Lieta C-175/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 20. aprīlī iesniedza Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumānija) – Taser International Inc./SC Gate 4 Business SRL, Cristian Mircea Anastasiu

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 20. aprīlī iesniedza Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumānija) – Taser International Inc./SC Gate 4 Business SRL, Cristian Mircea Anastasiu

   (Lieta C-175/15)
   (2015/C 236/33)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Taser International Inc.

      Atbildētāji: SC Gate 4 Business SRL, Cristian Mircea Anastasiu

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 24. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar jēdzienu “jurisdikcija, kas atvasināta no citiem šīs regulas noteikumiem” tiek apzīmēta arī situācija, kurā Eiropas Savienības dalībvalstī reģistrētas preču zīmes tiesību nodošanas līguma slēdzējas puses neatsaucamā un neapstrīdamā veidā ir noteikušas, ka jurisdikcija izskatīt jebkādus strīdus saistībā ar līgumisko pienākumu izpildi ir tās valsts tiesām, kas nav Eiropas Savienības dalībvalsts un kurā prasītājam ir sava dzīvesvieta (juridiskā adrese), bet prasītājs ir vērsies Eiropas Savienības dalībvalsts tiesā, kuras teritorijā ir atbildētāja dzīvesvieta (juridiskā adrese)?
   Ja atbilde ir apstiprinoša:
   Vai minētās Regulas 23. panta 5. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tajā nav atsauces uz noteikumiem, ar ko piešķir jurisdikciju konkrētai valstij, kas nav Eiropas Savienības dalībvalsts, tādējādi minētā tiesa atbilstoši Regulas 2. pantam nosaka jurisdikciju atbilstoši savas valsts tiesībās esošajām starptautisko tiesību normām?
   Vai strīdu, kura priekšmets ir izpildīt ar tiesas nolēmumu noteikto pienākumu nododot no līguma radušās tiesības uz vienā Eiropas Savienības dalībvalstī reģistrētu preču zīmi, kas ir pienākums, ko nosaka noslēgtais līgums starp šī paša strīda dalībniekiem, var uzskatīt par atsauci uz tiesībām, kuras ir “jādeponē vai jāreģistrē” Regulas 22. panta 4. punkta izpratnē, ņemot vērā to, ka atbilstoši tās valsts tiesību aktiem, kurā preču zīme ir reģistrēta, tiesību uz preču zīmi nodošana ir jāreģistrē Preču zīmju reģistrā un jāpublicē Intelektuālā īpašuma oficiālajā vēstnesī?
   Ja atbilde ir noraidoša, vai Regulas 24. pants nepieļauj to, ka minētā tiesa, kura saskaņā ar Regulas 2. pantu atrodas tādā situācijā, kāda ir aprakstīta pirmajā prejudiciālajā jautājumā, ieskaitot pēdējās instances tiesu, atzīst savas jurisdikcijas neesamību, lai izskatītu šo lietu, pat ja atbildētājs ir ieradies uz tiesas sēdi tajā, neapstrīdot tās jurisdikciju?

      (1)  OV L 12, 1. lpp.


title: Lieta C-155/09: Prasība, kas celta 2009. gada 4. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               18.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 167/4

         Prasība, kas celta 2009. gada 4. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-155/09)
   2009/C 167/07
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal un D. Triantafillu)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi EKL 18., 39. un 43. pantā, kā arī EKL 12. pantā (un Eiropas Ekonomikas zonas (EEZ) līguma 28., 31. un 4. pantā) paredzētos pienākumus, jo tā ierobežo attiecīgajos pantos paredzēto pamatbrīvību izmantošanu, tā kā:

                           —

                           nekustamā īpašuma nodošanas nodokļa atbrīvojumu paredz tikai tām personām, kuras jau pastāvīgi dzīvo Grieķijā, nevis personām, kurām ir nodoms nākotnē dzīvot šajā valstī;

                           —

                           noteiktos gadījumos un tikai attiecībā uz Grieķijas pilsoņiem paredz nodokļa atbrīvojumu par nekustamā īpašuma nodošanu Grieķijā, lai iegādātos pirmo mājokli, un tādējādi diskriminē tos rezidentus, kuri dzīvo ārvalstīs un kuri nav Grieķijas pilsoņi;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Nekustamā īpašuma nodošanas nodokļa atbrīvojums galvenokārt rada priekšrocības Grieķijas pilsoņiem. Atbrīvojums netiek piemērots attiecībā uz tiem Kopienu pilsoņiem, kuri nedzīvo Grieķijā, un tādējādi tiek radīta diskriminējoša attieksme pilsonības dēļ, kā rezultātā citu dalībvalstu pilsoņiem tiek apgrūtināta un ierobežota pirmā mājokļa iegāde attiecīgajā valstī. Šā ierobežojuma diskriminējošo raksturu apstiprina un pastiprina ierobežojums, atbilstoši kuram izņēmums ir paredzēts attiecībā tikai uz Grieķijas pilsoņiem, kas dzīvo ārvalstīs.
   Šā pasākuma raksturs nav tāds, ar kuru attiecīgās valsts rezidentiem tiek atvieglota to mājokļa iegāde, jo nav attiecīgu pienākumu saistībā ar nekustamā īpašuma izmantošanu. Turklāt jānorāda, ka pasākums ir pārmērīgs, jo faktisko dzīves vietu var noskaidrot, pamatojoties uz personu, kuras iegādājas īpašumu, deklarācijām un dažādiem ierakstiem reģistros, kā arī pārbaudēm.
   Paredzēto ierobežojuma izņēmumu ārvalstīs rezidējošiem Grieķijas pilsoņiem nevar pamatot ar mērķi viņos radīt vēlēšanos atgriezties, jo šāds mērķis ir pretējs brīvas aprites principam.


title: Lieta T-467/12: Prasība, kas celta 2012. gada 25. oktobrī — Tridium/ITSB — q-bus Mediatektur ( “SEDONA FRAMEWORK” )

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/38

         Prasība, kas celta 2012. gada 25. oktobrī — Tridium/ITSB — q-bus Mediatektur (“SEDONA FRAMEWORK”)
   (Lieta T-467/12)
   2013/C 9/70
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tridium, Inc. (Ričmonda, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. Nentwig, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: q-bus Mediatektur GmbH (Berlīne, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 2. augusta lēmumu lietā R 1943/2011-2 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SEDOVA FRAMEWORK” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9067372

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: starptautiskas grafiskas preču zīmes “~sedna” reģistrācija Nr. 934023 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-110/15: Prasība, kas celta 2015. gada 2. martā – International Management Group/Komisija

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/65

         Prasība, kas celta 2015. gada 2. martā – International Management Group/Komisija
   (Lieta T-110/15)
   (2015/C 138/84)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: International Management Group (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – M. Burgstaller, solicitor, un E. Wright, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) 2015. gada 6. februāra Lēmumu THOR/C4/LL/el/(S)(2015)4287, ar kuru ir tikusi atteikta piekļuve noteiktiem dokumentiem atbilstoši Regulai (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem, un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, atsakot piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem, pamatojoties uz vispārīgu prezumpciju par pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķu aizsardzības piemērojamību, Eiropas Komisija nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka iepazīšanās ar šiem dokumentiem ir saistīta ar sevišķām sabiedrības interesēm.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav paskaidrojusi, kāpēc privātās dzīves un neaizskaramības aizsardzība liedz daļēju piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi prasītājas tiesības uz labu pārvaldību.


title: Lieta T-61/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 12. jūlija spriedums — Vermop Salmon/ITSB — Leifheit ( “Clean Twist” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “Clean Twist” — Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “TWIX” un “TWIXTER” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts)

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/18

         Vispārējās tiesas 2012. gada 12. jūlija spriedums — Vermop Salmon/ITSB — Leifheit (“Clean Twist”)
   (Lieta T-61/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “Clean Twist” - Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “TWIX” un “TWIXTER” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
   2012/C 258/32
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vermop Salmon GmbH (Gilching, Vācija) (pārstāvji — W. von der Osten-Sacken, M. Ring un O. Sude, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — K. Klüpfel)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Leifheit AG (Nassau, Vācija) (pārstāvji — G. Hasselblatt un V. Töbelmann, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 19. novembra lēmumu lietā R 671/2010-1 saistībā ar spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Vermop Salmon GmbH un Leifheit AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Vermop Salmon GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 89, 19.03.2011.


title: Lieta C-416/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 14. septembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Wikom Elektrik GmbH/VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte mbH

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 14. septembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Wikom Elektrik GmbH/VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte mbH

   (Lieta C-416/12)
   2012/C 379/23
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Wikom Elektrik GmbH

      Atbildētāja: VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte mbH

      Prejudiciālais jautājums

   Vai izziņošanas jēdziens Direktīvas 2001/29/EK (1) 3. panta 1. punkta izpratnē ietver pa radio pārraidīta darba retranslēšanu pa vadiem, ja sākotnējā pārraide apraides teritorijā var tikt uztverta arī bez vadiem, darbs tiek retranslēts uztvērēju īpašniekiem, kas raidījumu uztver vienatnē vai privātā vai, attiecīgi, ģimenes lokā, un retranslāciju veic cita raidorganizācija, nevis tā, kura to ir darījusi pirmo reizi, peļņas gūšanas nolūkā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 22.07.2001., 10. lpp.)


title: lieta C-62/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 11. februārī ierosināja likvidējamā sabiedrība Nordspedizionieri di Danielis Livio & C., par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2004. gada 14. decembra spriedumu lietā T-332/02 Nordspedizionieri u. c. pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/20

         Apelācija, ko 2005. gada 11. februārī ierosināja likvidējamā sabiedrība Nordspedizionieri di Danielis Livio & C., par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2004. gada 14. decembra spriedumu lietā T-332/02 Nordspedizionieri u. c. pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (lieta C-62/05 P)
   (2005/C 82/41)
   tiesvedības valoda – itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 11. februārī izskatīšanai ir iesniegta apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2004. gada 14. decembra spriedumu lietā T-332/02 Nordspedizionieri u. c. pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko iesniedza Nordspedizionieri di Danielis Livio & C., ko pārstāv advokāts G. Leone.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt apstrīdēto Eiropas Kopienu Komisijas 2002. gada 28. jūnija Lēmumu (lieta REM 14/01), kas paziņots 2002. gada 2. septembrī un ar ko Komisija ir atzinusi, ka atbrīvojums no ievedmuitas nodokļiem ir nepamatots, un, gluži pretēji, atzīt, ka atbrīvojums no ievedmuitas nodokļiem šajā gadījumā ir pamatots atbilstoši Regulas (EEK) Nr. 1430/79 (1) 13. panta 1. punktam, ņemot vērā īpašos apstākļus, kādos apelācijas sūdzības iesniedzējus nevar saukt pie atbildības par neuzmanību vai maldināšanu;

               2)

               piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus, kas radušies pirmajā instancē un apelācijas instancē.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēji, muitas brokeri, 1992. gada oktobrī izdeva divas Kopienas T1 tranzīta deklarācijas, ka kravās no Dienvidslāvijas ar galamērķi Spānijā, bija kartona kastes. Itālijas muitas iestādes pieprasīja, lai apelācijas sūdzības iesniedzēji samaksā šīm divām kravām piemērojamos muitas nodokļus, deklarācijā norādot, ka kravās ir nevis kartona kastes, bet gan cigaretes.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēji cēla prasību tiesā, kura netika apmierināta; tad apelācijas sūdzības iesniedzēji vērsās Komisijā, lai saņemtu atbrīvojumu no muitas nodokļiem, kas tika atteikts, norādot, ka minētie apelācijas sūdzības iesniedzēji neatbilst nosacījumiem.
   Tāpēc apelācijas sūdzības iesniedzēji cēla prasību Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā, pamatojoties uz Regulas (EEK) Nr. 1430/79 13. pantu, norādot, ka no viņiem nevar pieprasīt muitas nodokļus, jo šajā gadījumā ir radušies “īpaši apstākļi”, kas atbrīvo Nordspedizionieri no pienākuma maksāt muitas nodokļus. Viņi apgalvo, ka bija tiesīgi paļauties uz (tirdzniecības un pārvadājuma) dokumentiem, ko tiem, sastādot muitas deklarāciju, muitas iecirknī uzrādīja kravas automašīnas vadītājs un kuros bija minēts, ka tās ir kravas ar kartona kastēm.
   Īpašais gadījums, kurā iespējams atbrīvojums, saistīts ar to, ka muitas brokeris nevar pārbaudīt kravas automašīnas, kuras “likumīgi” šķērso Itālijas un Dienvidslāvijas robežu, un turklāt, šajā gadījumā dokumenti izrādījās kārtībā, tāpēc muitas formalitātes tika nokārtotas paātrināti.
   Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēji uzsver, ka šajā gadījumā, lai nevarētu atzīt, ka notikusi neuzmanība vai maldināšana, ir jāizpilda vēl viena minētajā 13. pantā paredzēta prasība, proti, T1 deklarācijai jābūt sagatavotai, pamatojoties uz informāciju, kas dota tirdzniecības un pārvadājuma dokumentos.
   Visbeidzot, prasības pieteikumā Pirmās instances tiesā apelācijas sūdzības iesniedzēji pakārtoti prasīja, lai tiktu piemērots Regulas (EEK) Nr. 2144/87 (2) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, kas paredz, ka par precēm, kuras aizturētas un tad konfiscētas, muitas nodokļi nav jāmaksā.
   2004. gada 14. decembra spriedumā Pirmās instances tiesa (piektā palāta) pilnībā noraidīja prasību, atzīstot, ka “īpaši apstākļi” nepastāv, un tāpēc neaplūkojot jautājumu par to, vai šajā gadījumā ir notikusi “neuzmanība vai maldināšana”, vai nav.
   Apelācijas sūdzībā ir norādīti tie paši argumenti, kas izvirzīti pirmajā instancē, to skaitā arguments, ka šajā lietā, iespējams, ir pārkāpts 1965. gada Belgradas līgums par Itālijas un Dienvidslāvijas savstarpējo administratīvo palīdzību, kas Dienvidslāvijas muitas iestādēm uzliek pienākumu paziņot Itālijas muitas iestādēm par tādu preču tranzītu, kam piemērojami īpaši nodokļu noteikumi (piemēram, cigarešu tranzītu) attiecībā uz divām kravas automašīnām, par ko ir strīds; trešā kravas automašīna tika apturēta un preces konfiscētas, pateicoties (visai vēlam) brīdinājumam, ko Itālijas muitas iestādes saņēma no Dienvidslāvijas muitas iestādēm.

      (1)  OV L 175, 12.07.1979., 1. lpp.

      (2)  OV L 201, 22.07.1987., 15. lpp.


title: Lieta C-643/11: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 31. janvāra spriedums ( Administrativen sad Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — LVK-56 EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Nodokļi — PVN — Direktīva 2006/112/EK — Nodokļu neitralitātes princips — Priekšnodokļa atskaitīšanas tiesības — Atteikums — 203. pants — PVN norāde rēķinā — Iekasējamība — Ar nodokli apliekama darījuma esamība — Identisks vērtējums attiecībā uz rēķina izsniedzēju un tā saņēmēju — Nepieciešamība)

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/6

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 31. janvāra spriedums (Administrativen sad Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — LVK-56 EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

   (Lieta C-643/11) (1)

   (Nodokļi - PVN - Direktīva 2006/112/EK - Nodokļu neitralitātes princips - Priekšnodokļa atskaitīšanas tiesības - Atteikums - 203. pants - PVN norāde rēķinā - Iekasējamība - Ar nodokli apliekama darījuma esamība - Identisks vērtējums attiecībā uz rēķina izsniedzēju un tā saņēmēju - Nepieciešamība)
   2013/C 86/09
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

   Administrativen sad Varna

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Prasītāja: LVK-56 EOOD

      Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Administrativen sad Varna — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) interpretācija — Tiesības atskaitīt PVN priekšnodokli — Pierādījumi par nodokļa iekasējamības gadījuma esamību — Nodokļu administrācijas prakse, piegādi pamatojošu dokumentu neesamības dēļ atsakot piešķirt tiesības uz PVN atskaitīšanu ar nodokli apliekamas preces piegādes saņēmējam, lai gan nodokļa iekasējamība attiecībā uz piegādātāju ir konstatēta

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           —

                           pievienotās vērtības nodoklis, kuru persona ir norādījusi rēķinā, tai ir jāmaksā neatkarīgi no faktiska ar nodokli apliekama darījuma esamības;

                           —

                           vienīgi no apstākļa, ka nodokļu iestāde šā rēķina izsniedzējam adresētā lēmumā par nodokļu korekciju nav koriģējusi tā deklarēto pievienotās vērtības nodokli, nevar tikt secināts, ka šī iestāde minēto rēķinu ir atzinusi par atbilstošu faktiskam ar nodokli apliekamam darījumam;

               2)

               Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka Direktīvas 2006/112 167. pantam un 168. panta a) punktam, kā arī nodokļu neitralitātes, tiesiskās noteiktības un vienlīdzīgas attieksmes principiem nav pretrunā tas, ka rēķina saņēmējam PVN priekšnodokļa atskaitīšanas tiesības var tikt liegtas faktiska ar nodokli apliekama darījuma neesamības dēļ, kaut gan šā rēķina izsniedzējam adresētajā lēmumā par nodokļa korekciju šā rēķina izsniedzēja deklarētais pievienotās vērtības nodoklis nav ticis koriģēts. Tomēr, ja, ņemot vērā krāpšanu vai pārkāpumus, ko izdarījis šā rēķina izsniedzējs vai kas pieļauti iegādes darījumā, ar kuru tiek pamatotas priekšnodokļa atskaitīšanas tiesības, šis darījums tiek uzskatīts par faktiski nenotikušu, tad, ievērojot objektīvus elementus un neprasot rēķina saņēmējam veikt pārbaudes, kas nav tā pienākums, ir jāpierāda, ka šā rēķina saņēmējs zināja vai tam būtu vajadzējis zināt, ka minētais darījums ir saistīts ar pievienotās vērtības nodokļa krāpšanu, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 80, 17.3.2012.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 8. jūlijā lietā T-44/00, Mannesmannröhren-Werke AG pret Eiropas Kopienu Komisiju (Konkurence — Līgumi — Cauruļvadu un bezšuvju tērauda cauruļu tirgus — Pārkāpuma ilgums — Naudas sods)

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/12

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 8. jūlijā
   lietā T-44/00, Mannesmannröhren-Werke AG pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Konkurence - Līgumi - Cauruļvadu un bezšuvju tērauda cauruļu tirgus - Pārkāpuma ilgums - Naudas sods)
   (2004/C 239/24)
   Tiesvedības valoda: vācu
   Lietā T-44/00, Mannesmannröhren-Werke AG, dibināta Mülheim an der Ruhr (Vācija), ko pārstāv M. Klusmann, advokāts, kas norādīja ar adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji: M. Erhart un A. Whelan, kas norādīja adresi Luksemburgā), par pieteikumu atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 1999. gada 8. decembra lēmumu 2003/382/EK par EK līguma 81. panta piemērošanu (lieta IV/E-1/35.860-B – bezšuvju tērauda caurules) (OV 2003, L 140, 1. lpp.), un pakārtoti samazināt prasītājiem uzlikto naudas sodu, Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs N. J. Forwood, tiesneši J. Pirrung un A. W. H. Meij, sekretārs J. Plingers, administrators, 2004. gada 8. jūlijā pasludināja spriedumu ar šādu lemjošo daļu:

               1)

               atcelt Komisijas 1999. gada 8. decembra lēmuma 2003/382/EK par EK līguma 81. panta piemērošanu (lieta IV/E-1/35.860-B - bezšuvju tērauda caurules) 1. panta 2. punktu tiktāl, cik ar šo pantu tiek konstatēts prasītāja pārkāpums pirms 1991. gada 1. janvāra;

               2)

               prasītājam piemērot ar lēmuma 2003/382 4. punktu uzlikto naudas sodu 12 600 000 eiro apmērā;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               prasītājs un Komisija sedz katrs savus izdevumus.

      (1)  OV C 135, 13.5.2000.


title: Lieta T-534/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 17. decembra rīkojums – Murnauer Markenvertrieb/ITSB – Bach Flower Remedies (“MURNAUERS Bachblüten”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/27

         Vispārējās tiesas 2015. gada 17. decembra rīkojums – Murnauer Markenvertrieb/ITSB – Bach Flower Remedies (“MURNAUERS Bachblüten”)
   (Lieta T-534/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 068/35)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Murnauer Markenvertrieb GmbH (Egelsbach, Vācija) (pārstāvji – F. Traub un D. Horst, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Bach Flower Remedies Ltd (Vimbldona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – A. Renck un M. Petersen, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2014. gada 5. maija lēmumu lietā R 2041/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Murnauer Markenvertieb GmbH un Bach Flower Remedies Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Murnauer Markenvertrieb GmbH un Bach Flower Remedies Ltd sedz pašas savus, kā arī katra no tām atlīdzina pusi Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 351, 6.10.2014.


title: Lieta T-249/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 17. janvāra spriedums — Kitzinger /ITSB — Mitteldeutscher Rundfunk un Zweites Deutsches Fernsehen ( „KICO“ ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu procedūra — Kopienas grafiskas preču zīmes “KICO” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme un agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “KIKA” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 58/8

         Vispārējās tiesas 2012. gada 17. janvāra spriedums — Kitzinger/ITSB — Mitteldeutscher Rundfunk un Zweites Deutsches Fernsehen („KICO“)
   (Lieta T-249/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu procedūra - Kopienas grafiskas preču zīmes “KICO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme un agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “KIKA” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 58/13
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kitzinger & Co. (GmbH & Co. KG) (Hamburga, Vācija) (pārstāvis — S. Kitzinger, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Pārējās procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces, personas, kas iestājušās lietā Vispārējā tiesā: Mitteldeutscher Rundfunk (Leipzig, Vācija) un Zweites Deutsches Fernsehen (Mayence, Vācija) (pārstāvji — B. Krause un F. Cordt, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 25. marta lēmumu lietā R 1388/2008-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Mitteldeutscher Rundfunk un Zweites Deutsches Fernsehen, no vienas puses, un Kitzinger & Co (GmbH & Co. KG), no otras puses

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Kitzinger & Co. (GmbH & Co. KG) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 209, 31.07.2010.


title: Lieta C-43/11: Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 6. jūlija rīkojums ( Tribunale di Milano , Itālija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Procura della Repubblica/Assane Samb

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/39

         Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 6. jūlija rīkojums (Tribunale di Milano, Itālija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Procura della Repubblica/Assane Samb

   (Lieta C-43/11) (1)

   2011/C 269/83
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 113, 09.04.2011.


title: Lieta C-346/07: Prasība, kas celta 2007. gada 25. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/31

         Prasība, kas celta 2007. gada 25. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-346/07)
   (2007/C 211/60)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Zavvos un P. Dejmek)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/50/EK (1), ar ko groza Padomes Direktīvu 96/48/EK par Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/16/EK par Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību, vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2004/50/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2006. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 164, 30.4.2004., 114. lpp.


title: Lieta T-97/08: Prasība, kas celta 2008. gada 20. februārī — KUKA Roboter /ITSB (oranžas krāsas preču zīme)

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/37

         Prasība, kas celta 2008. gada 20. februārī — KUKA Roboter/ITSB (oranžas krāsas preču zīme)
   (Lieta T-97/08)
   (2008/C 107/63)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: KUKA Roboter GmbH, Augsburg (Vācija) (pārstāvis — A. Kohn, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt atbildētāja Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 14. decembra lēmumu apelācijas lietā R 1572/2007-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: oranžas krāsas bez kontūrām preču zīme attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē (reģistrācijas pietikums Nr. 4 607 801);

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati:

               —

               EKL 28. panta pārkāpums, jo ar apstrīdēto lēmumu tiek radīts pasākums ar kvantitatīviem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību;

               —

               Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktā preču zīme esot atšķirtspējīga;

               —

               Regulas Nr. 40/94 73. un 74. panta pārkāpums, jo apstrīdētais lēmums nav pamatots vai, attiecīgi, ir nepietiekami pamatots un nav pietiekami noskaidroti lietas apstākļi;

               —

               pilnvaru ļaunprātīga izmantošana, jo atbildētājs apstrīdētā lēmuma pamatojumā attiecībā uz brīvas pieejamības prasību ir atsaucies uz neatbilstošiem apsvērumiem.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


               25.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/16

         Uzaicinājums pieteikt kandidatūras — Eiropas Kopienu Tiesas Bibliotēkas, pētniecības un dokumentācijas direkcijas ģenerāldirektors (AD15-AD16)
   (2008/C 161/10)
   Tuvākajā laikā kļūs vakants Eiropas Kopienu Tiesas Bibliotēkas, pētniecības un dokumentācijas direkcijas, kas atrodas Luksemburgā, ģenerāldirektora amats (AD15-AD16). Iecelšana šajā amatā notiks saskaņā ar Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 29. panta 2. punktu.
   PIENĀKUMI
   Persona, kura tiks iecelta šajā amatā, tiešā sekretāra pārraudzībā būs atbildīga par Bibliotēkas, pētniecības un dokumentācijas ģenerāldirekcijas darba organizēšanu, koordināciju un vadību.
   Šajā ģenerāldirekcijā, kurā strādā gandrīz 100 darbinieki, ir iekļauta apjomīga juridiskā bibliotēka, par kuru ir atbildīgs direktors, kā arī pētnieku un dokumentētāju komanda, kura šobrīd ir sadalīta četrās nodaļās, no kurām viena ir atbildīga par juridisko informātiku. Šī komanda palīdz Tiesai, Pirmās instances tiesai un Civildienesta tiesai to funkciju izpildē, it īpaši izstrādājot pētījumus un sagatavojot ziņojumus salīdzinošo tiesību, starptautisko tiesību un Kopienu tiesību jomā, un Kopienu tiesību jomā palīdz izplatīt iedibināto judikatūru, it īpaši veicot Kopienu tiesu nolēmumu juridisko un dokumentāro analīzi. Tuvākajā laikā šīs četras pētniecības un dokumentācijas nodaļas tiks apvienotas vienā direkcijā, kura būs ģenerāldirektora pārziņā.
   PRASĪBAS
   Kandidātiem:

               —

               jābūt ieguvušiem universitātes diplomu tiesību zinātnēs, kā arī jābūt padziļinātām zināšanām Kopienu tiesībās;

               —

               jāapliecina spēja vadīt un koordinēt apjomīgas struktūrvienības darbu;

               —

               jābūt padziļinātām zināšanām un profesionālajai pieredzei ģenerāldirekcijas atbildībā esošajās jomās; īpaši tiks ņemta vērā pieredze juridiskās pētniecības un dokumentācijas iestādes organizēšanā un vadībā;

               —

               jābūt ļoti labām vienas Eiropas Kopienu oficiālās valodas zināšanām un pietiekamām kādas citas Eiropas Kopienu oficiālās valodas zināšanām. Dienesta vajadzībām ir nepieciešamas labas franču valodas zināšanas.

         KANDIDATŪRU IESNIEGŠANA
   Kandidatūras uz šo amatu ir jāpieteic Tiesā, izmantojot vienīgi elektronisko pastu un nosūtot uz šādu adresi DG-BRD-CURIA@curia.europa.eu vēlākais līdz 2008. gada 31. augusta plkst. 13.00. Kandidatūru pieteikumiem ir jāpievieno detalizēts curriculum vitae un citi vajadzīgie dokumenti.
   Luksemburgā, 2008. gada 17. jūnijā


title: Lieta T-228/16: Prasība, kas celta 2016. gada 10. maijā – Haverkamp/EUIPO – Sissel (Oļu pludmales virsmas musturs)

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/43

         Prasība, kas celta 2016. gada 10. maijā – Haverkamp/EUIPO – Sissel (Oļu pludmales virsmas musturs)
   (Lieta T-228/16)
   (2016/C 243/48)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Reinhard Haverkamp (Kindberg, Austrija) (pārstāvis – A. Waldenberger, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Sissel GmbH (Bad Dürkheim, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus dizainparauga īpašnieks: prasītājs

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: dizainparauga “Oļu pludmales virsmas musturs” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija Nr. DM/072198–0001, ko attiecina uz Eiropas Savienību

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2016. gada 26. februāra lēmums lietā R 2619/2014–3

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī procesā EUIPO Apelācijas padomē un spēkā neesamības atzīšanas procesā radušos izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 6/2002 5. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 6/2002 6. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-319/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 11. jūlijā ierosināja 3F , agrāk Specialarbejderforbundet i Danmark ( SID ), par Pirmās instances tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2007. gada 23. aprīļa rīkojumu lietā T-30/03 Specialarbejderforbundet i Danmark ( SID )/Eiropas Kopienu Komisija

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/27

         Apelācija, ko 2007. gada 11. jūlijā ierosināja 3F, agrāk Specialarbejderforbundet i Danmark (SID), par Pirmās instances tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2007. gada 23. aprīļa rīkojumu lietā T-30/03 Specialarbejderforbundet i Danmark (SID)/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-319/07 P)
   (2007/C 211/49)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: 3F, agrāk Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) (pārstāvji — A. Bentley, Barrister, un A. Worsøe, advokat)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Kopienu Komisija, Dānijas Karaliste, Norvēģijas Karaliste
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesu:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2007. gada 23. aprīļa rīkojumu lietā C-30/03 Specialarbejderforbundet i Danmark/Eiropas Kopienu Komisija un

               —

               atzīt apelācijas sūdzības iesniedzējas prasību lietā T-30/03 par pieņemamu, un

               —

               noteikt, ka Komisija katrā ziņā atlīdzina prasītājai ar šīs apelācijas sūdzības iesniegšanu saistītos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka apstrīdēto lēmumu jāatceļ sekojošu iemeslu dēļ:

               1.

               Pirmās instances tiesa kļūdaini atsaucās uz spriedumu lietā C-67/96 Albany, konstatējot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja nevarēja atsaukties uz pašas konkurētspēju sarunās par koplīgumiem, lai pierādītu, ka tā bija individuāli skarta;

               2.

               Pirmās instances tiesa pieļāva kļūdu no tiesību viedokļa, atsaucoties, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja nevarēja atsaukties uz sociālajiem aspektiem, lai pierādītu, ka tā bija individuāli skarta;

               3.

               Pirmās instances tiesa nepareizi atsaucās uz spriedumu lietā Plaumann un lietā ARE, konstatējot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēju nevar uzskatīt par individuāli skartu tādēļ vien, ka attiecīgais atbalsts nonāk pie saņēmējiem jūrnieku, kuriem pienākas ienākuma nodokļa atvieglojums, algas prasījumu samazinājuma veidā;

               4.

               Pirmās instances tiesa nepareizi piemēroja spriedumu lietā Van der Kooy un lietā CIRFS, konstatējot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas kā sarunu vedējas intereses neskāra nodokļu pasākumi.


title: Lieta T-309/12 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 5. jūlija rīkojums — Zweckverband Tierkörperbeseitigung /Komisija (Pagaidu noregulējums — Iemaksu veikšana publisko tiesību apvienībai — Valsts atbalsts — Atgūšanas pienākums — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamība)

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/42

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 5. jūlija rīkojums — Zweckverband Tierkörperbeseitigung/Komisija
   (Lieta T-309/12 R)
   (Pagaidu noregulējums - Iemaksu veikšana publisko tiesību apvienībai - Valsts atbalsts - Atgūšanas pienākums - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamība)
   2013/C 260/74
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (Rivenich, Vācija) (pārstāve — A. Kerkmann, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Sauer un T. Maxian Rusche)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Saria Bio Industries AG & Co. KG (Selm, Vācija), SecAnim GmbH (Lünen, Vācija) un Knochen- und Fett-Union (KFU) GmbH (Selm) (pārstāvji — U. Karpenstein un C. Johann, advokāti)

      Priekšmets

   Pieteikums par Komisijas 2012. gada 25. aprīļa Lēmuma (2012/485/ES) par valsts atbalstu SA.25051 (C-19/2010) (ex NN 23/2010), kuru Vācija ir piešķīrusi Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (OV L 236, 1. lpp.), izpildes apturēšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.