title: Lieta C-117/19: Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 15. oktobra spriedums (Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Linas Agro” AB/Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Muitas savienība – Īstenošanas regula (ES) Nr. 999/2014 – Galīgais antidempinga maksājums attiecībā uz cietu mēslošanas līdzekļu, kuros amonija nitrāta saturs pārsniedz 80 % no svara, importu – Noteikšana – Regula (EK) Nr. 945/2005 – Amonija nitrāta satura noteikšana – Prezumpcija, saskaņā ar kuru ražojumā, kurā slāpekļa saturs pārsniedz 28 % no svara, amonija nitrāta saturs pārsniedz 80 % no svara)

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/6

      Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 15. oktobra spriedums (Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Linas Agro” AB/Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      (Lieta C-117/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas savienība - Īstenošanas regula (ES) Nr. 999/2014 - Galīgais antidempinga maksājums attiecībā uz cietu mēslošanas līdzekļu, kuros amonija nitrāta saturs pārsniedz 80 % no svara, importu - Noteikšana - Regula (EK) Nr. 945/2005 - Amonija nitrāta satura noteikšana - Prezumpcija, saskaņā ar kuru ražojumā, kurā slāpekļa saturs pārsniedz 28 % no svara, amonija nitrāta saturs pārsniedz 80 % no svara)
      (2020/C 423/08)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

         Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės

         Pamatlietas puses

         Sūdzības iesniedzēja: “Linas Agro” AB

         Atbildētājs: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Rezolutīvā daļa

      Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 999/2014 (2014. gada 23. septembris), ar ko pēc termiņbeigu pārskatīšanas atbilstoši 11. panta 2. punktam Padomes Regulā (EK) Nr. 1225/2009 nosaka galīgo antidempinga maksājumu Krievijas izcelsmes amonija nitrāta importam, 1. pants, to lasot Padomes Regulas (EK) Nr. 945/2005 (2005. gada 21. jūnijs), ar kuru pēc [daļējas] starpposma pārskatīšanas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 3. punktu groza Regulu (EK) Nr. 658/2002, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu attiecībā uz Krievijas izcelsmes amonija nitrāta importu, un Regulu (EK) Nr. 132/2001, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu attiecībā uz, inter alia, Ukrainas izcelsmes amonija nitrāta importu, 20.–23. apsvēruma gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz amonija nitrāta (AN) mēslošanas līdzekli, kurā slāpekļa (N) saturs pārsniedz 28 % no svara, kurā attiecība starp nitrātu slāpekli un amonija slāpekli ir aptuveni 1:1 un kurā fosfora un kālija kopējais saturs nepārsniedz 12 % no svara, šajā regulā noteiktā galīgā antidempinga maksājuma piemērošanas mērķiem var tikt prezumēts – kamēr nav sniegti pierādījumi par pretējo –, ka šajā mēslošanas līdzeklī amonija nitrāta (AN) saturs pārsniedz 80 % no svara, nepastāvot nepieciešamībai veikt laboratorijas analīzes, lai noteiktu šo precīzo amonija nitrāta saturu.

         (1)  OV C 148, 29.4.2019.


title: Lieta C-212/19: Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 17. septembra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation/Compagnie des pêches de Saint-Malo (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Valsts atbalsts – Jēdziens – Naftas kuģa Erika bojāeja – Atbalsta shēma akvakultūras un zivsaimniecības uzņēmumiem – Lēmums, ar kuru valsts atbalsta shēma atzīta par daļēji nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots atgūt izmaksāto atbalstu – Spēkā esamības novērtējums – Pārbaude pēc savas ierosmes – Pieņemamība – Atbildētājas pamatlietā prasības atcelt tiesību aktu neesamība – Sociālo maksājumu atvieglojumi – Darba ņēmēju maksājumi – Priekšrocība – Atmaksāšanas pienākuma subjekta noteikšana)

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/7

      Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 17. septembra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation/Compagnie des pêches de Saint-Malo

      (Lieta C-212/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Valsts atbalsts - Jēdziens - Naftas kuģa Erika bojāeja - Atbalsta shēma akvakultūras un zivsaimniecības uzņēmumiem - Lēmums, ar kuru valsts atbalsta shēma atzīta par daļēji nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots atgūt izmaksāto atbalstu - Spēkā esamības novērtējums - Pārbaude pēc savas ierosmes - Pieņemamība - Atbildētājas pamatlietā prasības atcelt tiesību aktu neesamība - Sociālo maksājumu atvieglojumi - Darba ņēmēju maksājumi - Priekšrocība - Atmaksāšanas pienākuma subjekta noteikšana)
      (2020/C 423/09)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation

         Atbildētāja: Compagnie des pêches de Saint-Malo

         Rezolutīvā daļa

      Komisijas Lēmums 2005/239/EK (2004. gada 14. jūlijs) par dažiem atbalsta pasākumiem akvakultūras produktu ražotājiem un zvejniekiem, ko īsteno Francija, nav spēkā, ciktāl tajā par valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu, ticis atzīts Francijas Republikas piešķirtais darba ņēmēju iemaksu atvieglojums zvejniekiem laikposmā no 2000. gada 15. aprīļa līdz 15. oktobrim.

         (1)  OV C 164, 13.5.2019.


title: Lieta C-540/19: Tiesas (trešā palāta) 2020. gada 17. septembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – WV/Landkreis Harburg (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Jurisdikcija uzturēšanas saistību lietās – Regula (EK) Nr. 4/2009 – 3. panta b) punkts – Uzturlīdzekļu kreditora pastāvīgās dzīvesvietas jurisdikcija – Valsts iestādes, kas ir pārņēmusi uzturlīdzekļu kreditora tiesības, celta regresa prasība)

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/10

      Tiesas (trešā palāta) 2020. gada 17. septembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – WV/Landkreis Harburg

      (Lieta C-540/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Jurisdikcija uzturēšanas saistību lietās - Regula (EK) Nr. 4/2009 - 3. panta b) punkts - Uzturlīdzekļu kreditora pastāvīgās dzīvesvietas jurisdikcija - Valsts iestādes, kas ir pārņēmusi uzturlīdzekļu kreditora tiesības, celta regresa prasība)
      (2020/C 423/14)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: WV

         Atbildētāja: Landkreis Harburg

         Rezolutīvā daļa

      Valsts iestāde, kas, ceļot regresa prasību, vēlas atgūt summas, kuras kā uzturlīdzekļi ir samaksātas uzturlīdzekļu kreditoram, kura tiesības attiecībā pret uzturlīdzekļu parādnieku tā ir pārņēmusi likumiskās cesijas ceļā, var pamatoti atsaukties uz Regulas (EK) Nr. 4/2009 (2008. gada 18. decembris) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās 3. panta b) punktā paredzēto minētā kreditora pastāvīgās dzīvesvietas tiesas jurisdikciju.

         (1)  OV C 348, 14.10.2019.


title: Lieta C-677/19: Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 14. oktobra spriedums (Tribunalul Vâlcea (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Valoris SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Craiova – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Vâlcea, Administraţia Fondului pentru Mediu (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Savienības tiesību principi – Lojālas sadarbības princips – Līdzvērtības un efektivitātes principi – Nodokļu, kurus dalībvalsts ir iekasējusi, pārkāpjot Savienības tiesības, atmaksa – Termiņš, kas paredzēts pieteikumu atmaksāt šādus nodokļus iesniegšanai – Līdzīga termiņa neesamība to summu atmaksai, ko šī dalībvalsts ir iekasējusi, pārkāpjot valsts tiesības)

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/13

      Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 14. oktobra spriedums (Tribunalul Vâlcea (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Valoris SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Craiova – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Vâlcea, Administraţia Fondului pentru Mediu

      (Lieta C-677/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Savienības tiesību principi - Lojālas sadarbības princips - Līdzvērtības un efektivitātes principi - Nodokļu, kurus dalībvalsts ir iekasējusi, pārkāpjot Savienības tiesības, atmaksa - Termiņš, kas paredzēts pieteikumu atmaksāt šādus nodokļus iesniegšanai - Līdzīga termiņa neesamība to summu atmaksai, ko šī dalībvalsts ir iekasējusi, pārkāpjot valsts tiesības)
      (2020/C 423/19)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunalul Vâlcea

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: SC Valoris SRL

         Atbildētājas: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Craiova – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Vâlcea, Administraţia Fondului pentru Mediu

         Rezolutīvā daļa

      Efektivitātes princips, aplūkojot to kopsakarā ar lojālas sadarbības principu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tas, ka dalībvalsts tiesiskajā regulējumā tādu nodokļu atmaksāšanas pieteikumu iesniegšanai, kas ir atzīti par nesaderīgiem ar Savienības tiesībām, ir noteikts aptuveni viena gada termiņš, kura neievērošanas gadījumā iestājas preklūzija un kuru sāk skaitīt no šī tiesiskā regulējuma, kura mērķis ir novērst minēto tiesību pārkāpumu, stāšanās spēkā.
      Līdzvērtības princips, aplūkojot to kopsakarā ar lojālas sadarbības principu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tas, ka dalībvalsts tiesiskajā regulējumā tādu nodokļu atmaksāšanas pieteikumu iesniegšanai, kas atzīti par nesaderīgiem ar Savienības tiesībām, ir noteikts aptuveni viena gada termiņš, kura neievērošanas gadījumā iestājas preklūzija, lai gan šādu termiņu šī dalībvalsts nav paredzējusi attiecībā uz līdzīgiem atmaksāšanas pieteikumiem, kas ir pamatoti ar valsts tiesību pārkāpumu.

         (1)  OV C 432, 23.12.2019.


title: Lieta C-385/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 12. augustā iesniedza Juzgado de Primera Instancia n° 49 de Barcelona (Spānija) – EL, TP/Caixabank SA

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/22

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 12. augustā iesniedza Juzgado de Primera Instancia no 49 de Barcelona (Spānija) – EL, TP/Caixabank SA

      (Lieta C-385/20)
      (2020/C 423/32)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de Primera Instancia no 49 de Barcelona

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: EL, TP

         Atbildētāja: Caixabank SA

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai 2019. gada 1. oktobra rīkojumā tiesas sniegtā LEC [Civilprocesa likuma] 251. panta, 394. panta 3. punkta un 411. panta interpretācija, saskaņā ar kuru tiesvedības priekšmeta vērtība tiek pielīdzināta strīdā iesaistītajām ekonomiskajām interesēm un kura tādējādi izraisa patērētāja savam advokātam samaksāto honorāru apmēra samazināšanu, par pamatu ņemot fiksētu summu (18 000 EUR), kas tiesību aktos noteikta tikai attiecībā uz gadījumiem, kad tiesvedības priekšmets nevar tikt novērtēts, nevis uz gadījumiem, kad tā vērtība nav tikusi norādīta, ir pretrunā Direktīvas (1) 6. panta 1. punktam un 7. panta 1. punktam, jo tādējādi netiek ļauts atjaunot tiesisko un faktisko stāvokli, kāds patērētājam būtu bijis, ja nebūtu negodīgā noteikuma, lai gan par labu patērētājam ir pieņemts tiesas nolēmums par noteikuma atzīšanu par negodīgu, un netiek atcelta nepamatota procesuāla prasība saistībā ar atlīdzināmo izdevumu ierobežojumu, lai gan šāda atcelšana garantētu patērētājam piemērotākus un efektīvākus līdzekļus savu tiesību likumīgai īstenošanai?

                  2)

                  Vai pats LEC 394. panta 3. punkts ir pretrunā Direktīvas 6. panta 1. punktam un 7. panta 1. punktam un padara praktiski neiespējamu vai pārmērīgi apgrūtina ar šo direktīvu patērētājiem piešķirto tiesību īstenošanu, jo šajā tiesību normā patērētājam paredzētais ierobežojums, saskaņā ar kuru viņam ir jāuzņemas daļa no saviem tiesāšanas izdevumiem, nozīmē, ka nav iespējams atjaunot tiesisko un faktisko stāvokli, kāds patērētājam būtu bijis, ja nebūtu negodīgā noteikuma, lai gan par labu patērētājam ir pieņemts tiesas nolēmums par noteikuma atzīšanu par negodīgu, un netiek atcelta nepamatota procesuāla prasība saistībā ar atlīdzināmo izdevumu ierobežojumu, lai gan šāda atcelšana garantētu patērētājam piemērotākus un efektīvākus līdzekļus savu tiesību likumīgai īstenošanai?

         (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta C-353/19: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 5. oktobra rīkojums (Verwaltungsgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Interseroh Dienstleistungs GmbH/Land Nordrhein-Westfalen

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/33

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 5. oktobra rīkojums (Verwaltungsgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Interseroh Dienstleistungs GmbH/Land Nordrhein-Westfalen

      (Lieta C-353/19) (1)

      (2020/C 423/48)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 255, 29.7.2019.


title: Lieta T-631/20: Prasība, kas celta 2020. gada 19. oktobrī – MZ/Komisija

text:
               7.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/39

      Prasība, kas celta 2020. gada 19. oktobrī – MZ/Komisija
      (Lieta T-631/20)
      (2020/C 423/57)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: MZ (pārstāve: M. Velardo, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu atcelt:

                  —

                  2019. gada 17. jūlija lēmumu, ar kuru prasītāja tika izslēgta no konkursa EPSO/AD/363/18 (AD7) – 2, administratori nodokļu politikas jomā, rezerves saraksta;

                  —

                  2019. gada 10. decembra lēmumu, ar kuru tika apstiprināts lēmums par prasītājas izslēgšanu no konkursa EPSO/AD/363/18 (AD7) – 2, administratori nodokļu politikas jomā, rezerves saraksta;

                  —

                  Iecēlējinstitūcijas 2020. gada 8. jūlija lēmumu, kas prasītājai tika paziņots tajā pašā dienā ar elektroniskā pasta starpniecību, un piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir balstīts uz apgalvojumu, ka ir pārkāpti Eiropas iestāžu valodu režīma noteikumi, diskriminācijas aizliegums valodu ziņā, samērīguma princips, Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 27. pants, vienlīdzīgas attieksmes pret kandidātiem princips, kā arī Pamattiesību hartas 22. pants.

                  2.

                  Otrais pamats ir balstīts uz vienlīdzīgas attieksmes pret kandidātiem principa pārkāpumu un vērtējumu objektivitātes trūkumu, iztrūkstot atlases komisijas nemainīgumam, kā arī uz Civildienesta noteikumu 27. panta pārkāpumu, acīmredzamu loģikas trūkumu un nekonsekvenci atzinumos, kā arī atlases komisijas pieļautu acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

                  3.

                  Trešais pamats ir balstīts uz paziņojuma par konkursu pārkāpumu un tam sekojošo Civildienesta noteikumu 27. panta pārkāpumu, ciktāl [atlases] komisija neesot ievērojusi paziņojumā par konkursu ietvertos noteikumus attiecībā uz vispārējo vērtējumu un katrā nozarē prasītās prasmes.

                  4.

                  Ceturtais pamats ir balstīts uz Civildienesta noteikumi III pielikuma 5. panta pārkāpumu un acīmredzamas kļūdas vērtējumā pieļaušanu.

                  5.

                  Piektais pamats ir balstīts uz apgalvojumu, ka atlases komisija, pārskatot sūdzību, neesot izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, un esot pārkāptas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību, kā arī esot pieļauts labas pārvaldības principa un tiesību uz aizstāvību pārkāpums, ciktāl atlases komisija esot izmantojusi tipveida pamatojumu, no kura neizrietot, vai būtu tikušas vērtētas prasītājas prasmes un kādi kritēriji šajā ziņā ir tikuši piemēroti.


title: Lieta C-521/18: Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 28. oktobra spriedums Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pegaso Srl Servizi Fiduciari, Sistemi di Sicurezza Srl, YW/Poste Tutela SpA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Iepirkums ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs – Direktīva 2014/25/ES – 13. pants – Darbības, kas saistītas ar pasta pakalpojumu sniegšanu – Līgumslēdzējs subjekts – Publiskie uzņēmumi – Pieņemamība)

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/6

      Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 28. oktobra spriedums Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pegaso Srl Servizi Fiduciari, Sistemi di Sicurezza Srl, YW/Poste Tutela SpA

      (Lieta C-521/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Iepirkums ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs - Direktīva 2014/25/ES - 13. pants - Darbības, kas saistītas ar pasta pakalpojumu sniegšanu - Līgumslēdzējs subjekts - Publiskie uzņēmumi - Pieņemamība)
      (2020/C 433/04)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Pegaso Srl Servizi Fiduciari, Sistemi di Sicurezza Srl, YW

         Atbildētāja: Poste Tutela SpA

         piedaloties: Poste Italiane SpA, Services Group

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/25/ES (2014. gada 26. februāris) par iepirkumu, ko īsteno subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, un ar ko atceļ Direktīvu 2004/17/EK, 13. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams darbībām, ko veido pasta pakalpojumu sniedzēju biroju apsaimniekošanas, uzņemšanas un piekļuves uzraudzības pakalpojumi, ja šādām darbībām ir saikne ar darbību pasta nozarē tādā ziņā, ka tās faktiski kalpo šīs darbības veikšanai, ļaujot atbilstoši veikt šo darbību, ņemot vērā tās parastos īstenošanas apstākļus.

         (1)  OV C 436, 3.12.2018.


title: Lieta C-313/19 P: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2020. gada 28. oktobrī – Associazione Nazionale GranoSalus – Liberi Cerealicoltori & Consumatori (Associazione GranoSalus)/Eiropas Komisija (Apelācija – Augu aizsardzības līdzekļu laišana tirgū – Regula (EK) Nr. 1107/2009 – Darbīgās vielas glifosāta apstiprinājuma atjaunošana – Īstenošanas regula (ES) 2017/2324 – Apvienības celta prasība atcelt tiesību aktu – Pieņemamība – LESD 263. panta ceturtā daļa – Reglamentējošs akts, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem – Tieši skarta persona)

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/12

      Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2020. gada 28. oktobrī – Associazione Nazionale GranoSalus – Liberi Cerealicoltori & Consumatori (Associazione GranoSalus)/Eiropas Komisija
      (Lieta C-313/19 P) (1)

      (Apelācija - Augu aizsardzības līdzekļu laišana tirgū - Regula (EK) Nr. 1107/2009 - Darbīgās vielas glifosāta apstiprinājuma atjaunošana - Īstenošanas regula (ES) 2017/2324 - Apvienības celta prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - LESD 263. panta ceturtā daļa - Reglamentējošs akts, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem - Tieši skarta persona)
      (2020/C 433/12)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Associazione Nazionale GranoSalus – Liberi Cerealicoltori & Consumatori (Associazione GranoSalus) (pārstāvis: G. Dalfino, avvocato)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Castillo de la Torre, D. Bianchi un I. Naglis)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Associazione Nazionale GranoSalus – Liberi Cerealicoltori & Consumatori sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 270, 12.8.2019.


title: Lieta C-388/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 14. augustā iesniedza Bundesgerichtshofs (Vācija) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 14. augustā iesniedza Bundesgerichtshofs (Vācija) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG

      (Lieta C-388/20)
      (2020/C 433/21)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Atbildētāja: Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Pārtikas produktu informācijas regulas (1) (PIR) 31. panta 3. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka šis regulējums attiecas vienīgi uz pārtikas produktiem, kuriem ir nepieciešama apstrāde un kuriem ir pievienoti apstrādes norādījumi?

                  2)

                  Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noliedzoša, vai ar Pārtikas produktu informācijas regulas 33. panta 2. punkta otrā daļa minēto vārdkopu “100 g” ir domāti vienīgi 100 grami produkta, ko piedāvā pārdošanā, vai – vismaz arī – 100 grami pārtikas produkta pēc apstrādes?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1169/2011 (2011. gada 25. oktobris) par pārtikas produktu informācijas sniegšanu patērētājiem un par grozījumiem Eiropas Parlamenta un Padomes Regulās (EK) Nr. 1924/2006 un (EK) Nr. 1925/2006, un par Komisijas Direktīvas 87/250/EEK, Padomes Direktīvas 90/496/EEK, Komisijas Direktīvas 1999/10/EK, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/13/EK, Komisijas Direktīvu 2002/67/EK un 2008/5/EK un Komisijas Regulas (EK) Nr. 608/2004 atcelšanu (OV 2011, L 304, 18. lpp).


title: Lieta C-443/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 21. septembrī iesniedza Amtsgericht Nürnberg (Vācija) – Flightright GmbH/Ryanair Designated Activity Company

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/22

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 21. septembrī iesniedza Amtsgericht Nürnberg (Vācija) – Flightright GmbH/Ryanair Designated Activity Company

      (Lieta C-443/20)
      (2020/C 433/27)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Nürnberg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Flightright GmbH

         Atbildētāja: Ryanair Designated Activity Company

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja personāla streiks, ko organizējusi arodbiedrība, ir “ārkārtējs apstāklis” Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē?

                  2)

                  Vai šajā ziņā svarīgi ir tas, ka minētais streiks notiek tādu personāla prasību dēļ, par kurām personāls un apkalpojošais gaisa pārvadātājs līdz tam līgumiski nebija vienojušies?

                  3)

                  Vai šajā ziņā svarīgi ir tas, ka minēto streiku izraisījusi apkalpojošā gaisa pārvadātāja konkrēta rīcība laikā, kad notika tā sarunas ar arodbiedrību?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 2004, L 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-444/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 21. septembrī iesniedza Amtsgericht Nürnberg (Vācija) – Flightright GmbH/Ryanair Designated Activity Company

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/23

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 21. septembrī iesniedza Amtsgericht Nürnberg (Vācija) – Flightright GmbH/Ryanair Designated Activity Company

      (Lieta C-444/20)
      (2020/C 433/28)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Nürnberg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Flightright GmbH

         Atbildētāja: Ryanair Designated Activity Company

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja personāla streiks, ko organizējusi arodbiedrība, ir “ārkārtējs apstāklis” Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē?

                  2)

                  Vai šajā ziņā svarīgi ir tas, ka minētais streiks notiek tādu personāla prasību dēļ, par kurām personāls un apkalpojošais gaisa pārvadātājs līdz tam līgumiski nebija vienojušies?

                  3)

                  Vai šajā ziņā svarīgi ir tas, ka minēto streiku izraisījusi apkalpojošā gaisa pārvadātāja konkrēta rīcība laikā, kad notika tā sarunas ar arodbiedrību?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 2004, L 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-454/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 23. septembrī iesniedza Rayonen sad Lukovit (Bulgārija) – kriminālprocess pret AZ

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 23. septembrī iesniedza Rayonen sad Lukovit (Bulgārija) – kriminālprocess pret AZ
      (Lieta C-454/20)
      (2020/C 433/32)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Rayonen sad Lukovit

         Apsūdzētais kriminālprocesā

      AZ

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai noziedzīgu nodarījumu un sodu likumības princips nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas par vienu un to pašu darbību, proti, pienācīgi nereģistrēta mehāniskā transportlīdzekļa vadīšanu, vienlaicīgi paredz administratīvo un kriminālatbildību, nepastāvot kritērijiem, kuri ļautu objektīvi klasificēt sabiedrisko bīstamību?

                  2)

                  Ja Eiropas Savienības Tiesa uz pirmo jautājumu atbild noliedzoši: kādas pilnvaras ir valsts tiesai, lai nodrošinātu Eiropas Savienības tiesību principu efektīvu piemērošanu?

                  3)

                  Vai procesuāla iespēja tiesai attaisnot personu, kura apsūdzēta noziedzīga nodarījuma izdarīšanā, uzliekot tai administratīvo sodu, ir pietiekama garantija pret tiesību aktu patvaļīgu piemērošanu?

                  4)

                  Vai sodīšana ar brīvības atņemšanu uz laiku līdz vienam gadam par noziedzīgu nodarījumu – pienācīgi nereģistrēta mehāniskā transportlīdzekļa vadīšanu – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 3. punkta izpratnē ir samērīga?


title: Lieta C-464/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 26. septembrī KF iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2020. gada 10. jūlija rīkojumu lietā T-619/19 KF/SatCen

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/29

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 26. septembrī KF iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2020. gada 10. jūlija rīkojumu lietā T-619/19 KF/SatCen

      (Lieta C-464/20 P)
      (2020/C 433/37)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: KF (pārstāvis: A. Kunst, Rechtsanwältin)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Satelītcents (SatCen)

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto rīkojumu (prasījumu pirmā daļa);

                  —

                  apmierināt prasību, izņemot ceturto prasījumu daļu (prasījumu otrā daļa), un tādējādi

                  —

                  atcelt SatCen direktora 2019. gada 3. jūlija lēmumu atsākt administratīvo izmeklēšanu un direktora lēmumu, ar ko pēc iekšējas sūdzības minētais lēmums ir apstiprināts;

                  —

                  piespriest SatCen samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējai atbilstošu kompensāciju, kā tas izriet no Vispārējās tiesas sprieduma lietā T-286/15 KF/SatCen (turpmāk tekstā – “izpildāmais spriedums”), atzīstot to par vienīgo iespēju, ar ko var novērst tajā konstatētos pārkāpumus, atjaunot apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesisko stāvokli un izpildīt spriedumu;

                  —

                  piespriest SatCen atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējai mantisko un morālo kaitējumu, kas ir nodarīts tādēļ, ka tika atkārtoti uzsākta administratīvā izmeklēšana, un kas provizoriski ex aequo et bono ir novērtēts 30 000 EUR apmērā;

                  —

                  pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējais tiesai tās izskatīšanai pēc būtības;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus tiesvedībā pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza trīs pamatus:

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 266. pants un apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības uz pilnīgu izpildāmā sprieduma izpildi, ciktāl Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, atzīdama, ka lēmums atkārtoti uzsākt administratīvo izmeklēšanu bija sagatavojošs akts, kas nelabvēlīgi neietekmēja KF intereses.
                  Runa ir par lēmumu atbilstīgi neizpildīt spriedumu saskaņā ar LESD 266. pantu, ņemot vērā arī īpašos KF lietas apstākļus, un tāpēc tas viņas intereses ietekmēja tieši un tūlītēji.
                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, neņemdama vērā īpašos KF lietas apstākļus, tostarp nenovēršamos pārkāpumus sākotnējā administratīvajā izmeklēšanā.
                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, neatzīdama, ka:

                              —

                                 SatCen objektīvi nespēj novērst pārkāpumus, atkārtoti uzsākot administratīvo izmeklēšanu, ņemot vērā arī to, kā sākotnējā administratīvajā izmeklēšanā nepamatoti tika ietekmēti liecinieki, un nopietnos KF labas reputācijas un profesionālās reputācijas apdraudējumus, kas bija konstatēti izpildāmajā spriedumā;

                              —

                              nevar tikt nodrošinātas taisnīgas procedūras garantijas un

                              —

                              ir ticis pārkāpts saprātīga termiņa princips.

                  2.

                  Ar otro apelācijas sūdzības pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 266. pants un tiesiskās paļāvības aizsardzības princips, jo Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, neņemot vērā un neatzīstot, ka:

                              —

                              rīcības brīvība lemt par atbilstošu spriedumu izpildi, kā tas ir KF lietā, var tikt reducēta uz vienu iespējamu pasākumu, proti, taisnīgas kompensācijas samaksu par izpildāmajā spriedumā konstatētajiem pārkāpumiem;

                              —

                              jebkurš galīgs lēmums, ar ko tiktu pabeigta visa procedūra, un jebkurš to sagatavojošs lēmums noteikti būtu tikpat prettiesisks, kā tas ir norādīts izpildāmajā spriedumā;

                              —

                              sprieduma izpilde rada īpašas grūtības;

                              —

                              KF bija tiesiskā paļāvība uz taisnīgu kompensāciju;

                              —

                              taisnīgas kompensācijas samaksa ir vienīgais veids, kā novērst konstatētos pārkāpumus.

                  3.

                  Ar trešo apelācijas sūdzības pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 268. pants un 340. panta 2. punkts, jo Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, atzīdama, ka prasība izmaksāt kompensāciju saskaņā ar ārpuslīgumisko atbildību saistībā ar lēmumu atkārtoti uzsākt administratīvo izmeklēšanu ir nepieņemama. KF iesniedza prasību, kas ir pieņemama, tāpēc ar to saistītā prasība izmaksāt kompensāciju ir pieņemama.


title: Lieta C-489/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 2. oktobrī iesniedza Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Lietuva) – UB/Kauno teritorinę muitinę

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/34

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 2. oktobrī iesniedza Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Lietuva) – UB/Kauno teritorinę muitinę

      (Lieta C-489/20)
      (2020/C 433/43)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

         Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: UB

         Atbildētāja: Kauno teritorinę muitinę

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 952/2013 (1) (2013. gada 9. oktobris), ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu, 124. panta 1. punkta e) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka muitas parāds ir dzēšams tādos apstākļos kā konkrētajā lietā, proti, ja kontrabandas preces ir aizturētas un vēlāk konfiscētas jau pēc tam, kad tās ir tikušas nelikumīgi ievestas (nodotas patēriņam) Savienības muitas teritorijā?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Padomes Direktīvas 2008/118/EK (2) (2008. gada 16. decembris) par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK 2. panta b) punkts un 7. panta 1. punkts, kā arī Padomes Direktīvas 2006/112/EK (3) (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 70. pants ir interpretējami tādējādi, ka saistības maksāt akcīzes nodokli un/vai PVN netiek dzēstas tādā gadījumā kā šajā lietā, kad kontrabandas preces ir aizturētas un vēlāk konfiscētas jau pēc tam, kad tās ir tikušas nelikumīgi ievestas (nodotas patēriņam) Savienības muitas teritorijā, neraugoties uz to, ka muitas parāds ir ticis dzēsts, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 952/2013 124. panta 1. punkta e) apakšpunktu?

         (1)  OV 2013, L 269, 1. lpp.

         (2)  OV 2009, L 9, 12. lpp.

         (3)  OV 2006, L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-497/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 30. septembrī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – Randstad Italia SpA/Umana SpA u.c.

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/36

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 30. septembrī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – Randstad Italia SpA/Umana SpA u.c.
      (Lieta C-497/20)
      (2020/C 433/45)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte suprema di cassazione

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Randstad Italia SpA

         Atbildētājas: Umana SpA, Azienda USL Valle d’Aosta, IN. VA SpA, Synergie Italia agenzia per il lavoro SpA

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai LES 4. panta 3. punktam, 19. panta 1. punktam un LESD 2. panta 1. un 2. punktam un 267. pantam, lasot tos arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta gaismā, ir pretrunā tāda interpretācijas prakse, kas attiecas uz Konstitūcijas (Costituzione) 111. panta astoto daļu, Civilprocesa kodeksa (Codice di procedura civile) 360. panta pirmās daļas 1. punktu un 362. panta pirmo daļu un Administratīvā procesa kodeksa (Codice processo amministrativo) 110. pantu – ciktāl minētās tiesību normas pieļauj kasācijas sūdzību par Consiglio di Stato (Valsts padome) spriedumiem “jurisdikcijas apsvērumu dēļ” –, kas izriet no Corte costituzionale (Konstitucionālā tiesa) 2018. gada sprieduma Nr. 6 un no turpmākās valsts judikatūras, kura, grozot savu agrāko praksi, uzskatīja, ka tiesību aizsardzība tiesā – kasācijas sūdzības celšana tā sauktās “tiesu varas neesamības” aspektā – nav iespējama, lai pārsūdzētu Consiglio di Stato (Valsts padome) spriedumus, kuros ir piemērota valsts tiesās izstrādāta Tiesas spriedumiem pretrunā esoša interpretācijas prakse Eiropas Savienības tiesību regulētās nozarēs (konkrēti, publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā), kurās dalībvalstis ir atteikušās īstenot savu suverēno varu nesaderīgi ar minētajām tiesībām, kā rezultātā nostiprinās Kopienu tiesību pārkāpumi, kurus varētu labot ar iepriekš minēto tiesību aizsardzības līdzekli, un tiek apdraudēta Savienības tiesību vienveidīga piemērošana un Kopienas nozīmes subjektīvu juridisko situāciju tiesību aizsardzības tiesā efektivitāte, pretrunā prasībai, ka šīs tiesības ir pilnīgi un ātri jāīsteno ikvienai tiesai, saistošā kārtā atbilstoši to pareizai interpretācijai, ko sniegusi Tiesa, ievērojot dalībvalstu “procesuālās autonomijas” robežas procesuālo institūtu konfigurācijā?

                  2)

                  Vai LES 4. panta 3. punkts, 19. panta 1. punkts un LESD 267. pants, lasot tos arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta gaismā, liedz interpretēt un piemērot Konstitūcijas 111. panta astoto daļu, Civilprocesa kodeksa 360. panta pirmās daļas 1. punktu un 362. panta pirmo daļu, un Administratīvā procesa kodeksa 110. pantu tādējādi, kā tas izriet no valsts tiesu prakses, atbilstoši kurai kasācijas sūdzība Apvienotajās palātās (Sezioni unite) “jurisdikcijas apsvērumu dēļ” tā sauktās “tiesu varas neesamības” aspektā nav iespējama kā pārsūdzības līdzeklis par spriedumiem, kurus taisījusi Consiglio di Stato (Valsts padome), kura, izskatot strīdus par jautājumiem saistībā ar Savienības tiesību piemērošanu, nepamatoti neuzdod Tiesai prejudiciālu jautājumu, ja nav Tiesas imperatīvi norādītu (sākot no 1982. gada 6. oktobra sprieduma Cilfit, C-238/81) šauras interpretācijas nosacījumu, kas atbrīvo valsts tiesu no minētā pienākuma, pretrunā principam, atbilstoši kuram ar Savienības tiesībām ir nesaderīgas tādas – kaut arī uz likumu vai Konstitūciju balstītas – valsts tiesību normas vai procesuālās prakses, kuras paredz (arī provizoriski) atņemt (gan pēdējās, gan citu instanču) tiesām brīvību uzdot prejudiciālu jautājumu, kā rezultātā tiek uzurpēta Tiesas ekskluzīvā kompetence pareizi un saistoši interpretēt Kopienu tiesības, tiek neatgriezeniski likvidēta iespēja labot iespējamu interpretācijas kolīziju starp valsts tiesas piemērotajām tiesībām un Savienības tiesībām (un veicināt šo tiesību konsolidāciju) un tiek apdraudēta tiesību aizsardzības tiesā vienveidīga piemērošana un efektivitāte attiecībā uz subjektīvām juridiskajām situācijām, kas izriet no Savienības tiesībām?

                  3)

                  Vai principi, ko Tiesa noteikusi 2019. gada 5. septembra spriedumā lietā C-333/18 Lombardi, 2016. gada 5. aprīļa spriedumā lietā C-689/13 PFE; 2013. gada 4. jūlija spriedumā C-100/12 Fastweb, ciktāl tas attiecas uz Direktīvas 89/665/EEK (1), kas grozīta ar Direktīvu 2007/66/EK (2), 1. panta 1. un 3. punktu un 2. panta 1. punktu, ir piemērojami pamatlietā, kurā pēc tam, kad konkurējošais uzņēmums ir apstrīdējis izslēgšanu no iepirkuma procedūras un līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu citam uzņēmumam, Consiglio di Stato (Valsts padome) izskata pēc būtības tikai to prasības pamatu, ar kuru izslēgtais uzņēmums apstrīd “slieksni” nesasniegušo mazāku punktu skaitu, kas piešķirts tā tehniskajam piedāvājumam, un, prioritāri izskatot līgumslēdzējas iestādes un konkursā izraudzītā uzņēmuma pretprasības, tās apmierina, atzīstot par nepieņemamiem (un neizskatot pēc būtības) pārējos pamatprasības pamatus, kuros konkursa iznākums tiek apstrīdēts citu iemeslu dēļ (piedāvājumu vērtēšanas kritēriju nenoteiktība tehniskajās specifikācijās, piešķirto atzīmju pamatojuma trūkums, konkursa komisijas prettiesiska iecelšana un sastāvs), piemērojot valsts judikatūras praksi, atbilstoši kurai no iepirkuma procedūras izslēgtam uzņēmumam neesot tiesību iesniegt iebildumus nolūkā apstrīdēt līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu konkurējošajam uzņēmumam, pat atzīstot konkursa procedūru par spēkā neesošu, jo ir jāizvērtē, vai ar Savienības tiesībām ir saderīgas tādas sekas, ka uzņēmumam tiek liegtas tiesības nodot tiesas izskatīšanai ikvienu konkursa iznākuma apstrīdēšanas iemeslu, situācijā, kad viņa izslēgšana vēl nav galīgi konstatēta un kurā ikviens pretendents var izvirzīt analogu leģitīmu interesi pārējo tiesību subjektu piedāvājumu izslēgšanai, kas var izraisīt to, ka jākonstatē līgumslēdzējas iestādes nespēja izvēlēties kādu konkrētu piedāvājumu un jāizsludina jauna iepirkuma procedūra, kurā varētu piedalīties ikviens pretendents.

         (1)  Padomes Direktīva 89/665/EEK (1989. gada 21. decembris) par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām (OV 1989, L 395, 33. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/66/EK (2007. gada 11. decembris), ar ko Padomes Direktīvas 89/665/EEK un 92/13/EEK groza attiecībā uz pārskatīšanas procedūru efektivitātes uzlabošanu valsts līgumu piešķiršanas jomā (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2007, L 335, 31. lpp).


title: Lieta C-508/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 9. oktobrī iesniedza Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – RM/Landespolizeidirektion Steiermark

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/38

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 9. oktobrī iesniedza Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – RM/Landespolizeidirektion Steiermark

      (Lieta C-508/20)
      (2020/C 433/47)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: RM

         Atbildētāja iestāde: Landespolizeidirektion Steiermark

                  1)

                  Vai administratīvo pārkāpumu procesā ar mērķi aizsargāt monopola sistēmu valsts tiesai no pakalpojumu sniegšanas brīvības viedokļa ir jāizvērtē soda sankciju norma, kas tai ir jāpiemēro, ja tā jau iepriekš ir pārbaudījusi monopola sistēmu atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas prasībām un šajā pārbaudē ir atklājies, ka monopola sistēma ir pamatota?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

                              2.a)

                              Vai LESD 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā valsts tiesību norma, kurā par aizliegtu izložu komerciālas pieejamības nodrošināšanu saskaņā ar Glücksspielgesetz ir paredzēts obligāti piemērot naudas sodu par katru azartspēļu automātu bez piemēroto naudas sodu kopsummas absolūtas maksimālās robežas?

                              2.b)

                              Vai LESD 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā valsts tiesību norma, kurā par aizliegtu izložu komerciālas pieejamības nodrošināšanu saskaņā ar Glücksspielgesetz ir paredzēts obligāti piemērot minimālo naudas sodu 6 000 EUR apmērā par katru azartspēļu automātu?

                              2.c)

                              Vai LESD 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā valsts tiesību norma, kurā par aizliegtu izložu komerciālas pieejamības nodrošināšanu saskaņā ar Glücksspielgesetz ir paredzēts piemērot aizstājošu brīvības atņemšanas sodu par katru azartspēļu automātu bez piemēroto aizstājošo brīvības atņemšanas sodu kopējā apmēra absolūtas maksimālās robežas?

                              2.d)

                              Vai LESD 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā valsts tiesību norma, kurā tad, ja tiek piemērots sods par aizliegtu izložu komerciālas pieejamības nodrošināšanu saskaņā ar Glücksspielgesetz, ir paredzēts noteikt iemaksu administratīvā procesa izdevumu segšanai 10 % apmērā no piemērotajiem naudas sodiem?

                  3)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša:

                              3.a)

                              Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (Harta) (1) 49. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā valsts tiesību norma, kurā par aizliegtu izložu komerciālas pieejamības nodrošināšanu saskaņā ar Glücksspielgesetz ir paredzēts obligāti piemērot naudas sodu par katru azartspēļu automātu bez piemēroto naudas sodu kopsummas absolūtas maksimālās robežas?

                              3.b)

                              Vai Hartas 49. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā valsts tiesību norma, kurā par aizliegtu izložu komerciālas pieejamības nodrošināšanu saskaņā ar Glücksspielgesetz ir paredzēts obligāti piemērot minimālo naudas sodu 6 000 EUR apmērā par katru azartspēļu automātu?

                              3.c)

                              Vai Hartas 49. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā valsts tiesību norma, kurā par aizliegtu izložu komerciālas pieejamības nodrošināšanu saskaņā ar Glücksspielgesetz ir paredzēts piemērot aizstājošu brīvības atņemšanas sodu par katru azartspēļu automātu bez piemēroto aizstājošo brīvības atņemšanas sodu kopējā apmēra absolūtas maksimālās robežas?

                              3.d)

                              Vai Hartas 49. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā valsts tiesību norma, kurā tad, ja tiek piemērots sods par aizliegtu izložu komerciālas pieejamības nodrošināšanu saskaņā ar Glücksspielgesetz, ir paredzēts noteikt iemaksu administratīvā procesa izdevumu segšanai 10 % apmērā no piemērotajiem naudas sodiem?

         (1)  OV 2010, C 83, 389. lpp.


title: Lieta T-587/20: Prasība, kas celta 2020. gada 24. septembrī – MO/Padome

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/55

      Prasība, kas celta 2020. gada 24. septembrī – MO/Padome
      (Lieta T-587/20)
      (2020/C 433/70)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: MO (pārstāvis: A. Guillerme, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt iecēlējinstitūcijas 2019. gada 19. novembra lēmumu par MO pārcelšanu uz rumāņu valodas tulkošanas nodaļu;

                  —

                  atcelt prasītājas novērtējuma ziņojumu par 2019. gadu;

                  —

                  konstatēt, ka administrācija kopš 2016. gada attiecībā pret viņu ir rīkojusies prettiesiski, un piespriest atbildētājai samaksāt 277 371,36 euro par nodarīto kaitējumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai segt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz lūgumu atcelt lēmumu par viņas pārcelšanu uz rumāņu valodas tulkošanas nodaļu un ar to tiek apgalvots, ka nav izpildīts rūpības pienākums. Šis pamats sastāv no divām daļām.

                              —

                              Ar pirmo daļu tiek apgalvots, ka lēmumā par pārcelšanu nav ievērotas nedz dienesta intereses, nedz prasītājas intereses, nedz amatu līdzvērtības princips;

                              —

                              Ar otro daļu tiek apgalvots, ka nav ievērotas tiesības tikt uzklausītai pirms lēmuma pieņemšanas par viņas pārcelšanu.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz lūgumu atcelt lēmumu par viņas pārcelšanu uz rumāņu valodas tulkošanas nodaļu un ar to tiek apgalvots, ka nav ievērotas tiesības tikt uzklausītai. Šis pamats sastāv no divām daļām.

                              —

                              Ar pirmo daļu tiek apgalvots, ka nav ievērotas tiesības tikt uzklausītai, jo prasītājai neesot darīta zināma lietderīga informācija, kas viņai dotu iespēju īstenot aizstāvību;

                              —

                              Ar otro daļu tiek apgalvots, ka prasītājas novērtējuma ziņojumā par 2019. gadu ir pieļautas faktu kļūdas un acīmredzama kļūda vērtējumā.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz lūgumu atlīdzināt kaitējumu, kas aplēsts 277 371,36 euro apmērā, tomēr ar piebildi, ka tiesvedības gaitā šī summa vēl varētu tikt palielināta vai samazināta, un ar to tiek apgalvots par Padomes prettiesisku rīcību un lēmumiem.
                  Šis pamats sastāv no piecām daļām.

                              —

                              Ar pirmo daļu tiek apgalvots, ka administratīvās izmeklēšanas par aizskarošu izturēšanos laikā un pēc tās administrācija attiecībā pret prasītāju esot rīkojusies prettiesiski;

                              —

                              Ar otro daļu tiek apgalvots, ka lēmums par pārcelšanu, kas ir pamatā kaitējumam, kura atlīdzināšanu prasītāja lūdz, ir prettiesisks;

                              —

                              Ar trešo daļu tiek apgalvots, ka neesot veikta prasītājas atestācija saistībā ar Civildienesta noteikumu reformu 2014. gadā;

                              —

                              Ar ceturto daļu tiek apgalvots, ka neesot pienācīgi izmantoti dati par prasītājas veselības stāvokli;

                              —

                              Ar piekto daļu tiek apgalvots, ka prasītājas novērtējums par 2019. gadu ir prettiesisks.


title: Lieta T-649/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. oktobrī – kopuzņēmums “Clean Sky 2”/NG

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/65

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. oktobrī – kopuzņēmums “Clean Sky 2”/NG
      (Lieta T-649/20)
      (2020/C 433/80)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: kopuzņēmums “Clean Sky 2” (pārstāvji: M. Velardo, advokāte, un B. Mastantuono, pārstāvis)

         Atbildētājs: NG

         Prasījumi:

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  piespriest atbildētājam par labu kopuzņēmumam “Clean Sky 2” samaksāt summu 168 062,23 EUR apmērā, pamatojoties uz Eiropas Savienības septītās pamatprogrammas dotācijas līgumu Nr. 632420 “FIMAC, FAST impact cross-analysis methodology for Composite leading edge Structures”, šo summu, sākot no 2019. gada 13. jūlija līdz faktiskai samaksai, palielinot par 3,5 % likmi, ko Eiropas Centrālā banka piemēro galvenajām refinansēšanas operācijām,

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza šādu pamatu.
      Atbildētājs neesot izpildījis savas līgumsaistības, neatmaksādams ar darbinieku izmaksām saistītās summas, kuras ir uzskatāmas par nefinansējamām. Līdz ar to 2019. gada 12. jūlijā prasītājs esot izdevis paziņojumu par parādu par summu 168 062,23 EUR apmērā, kas jau ir tikusi izmaksāta no uzņēmumu reģistra izslēgtajai uzņēmējsabiedrībai Alpha Consulting Service Srl. Atbilstoši Itālijas tiesībām tieši atbildētājs kā uzņēmējsabiedrības Alpha Consulting Service Srl līdzīpašnieks un likvidētājs, kā arī tās pārstāvis esot faktiski atbildīgs par no uzņēmumu reģistra izslēgtās uzņēmējsabiedrības Alpha Consulting Service Srl līgumsaistību neizpildi. Saistībā ar paziņojumu par parādu izdošanu paustie uzņēmējsabiedrības iebildumi esot vispārīgi, nepilnīgi un nepierādīti, un līdz ar to tie neesot uzskatāmi par pamatotiem. Tā rezultātā prasītājs esot tiesīgs atprasīt un saņemt atpakaļ izmaksāto summu ar nokavējuma procentiem.


title: Lieta T-621/20: Prasība, kas celta 2020. gada 3. oktobrī – EMCS/EASO

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/21

      Prasība, kas celta 2020. gada 3. oktobrī – EMCS/EASO

      (Lieta T-621/20)
      (2020/C 443/25)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: EMCS ltd. (Msida, Malta) (pārstāvji: G. Kuyper un N. Groot, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Patvēruma atbalsta birojs (EASO)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt EASO2020. gada 23. jūlija lēmumu ar atsauci “Iepirkuma procedūra EASO/2020/789 – pagaidu darba aģentūru darbinieku nodrošināšana EASO vajadzībām Maltā”, kas pieņemts iepirkuma procedūrā, uz kuru attiecas Regula (ES, Euratom) 2018/1046 (1), ciktāl ar to ir noraidīts prasītājas piedāvājums konkursā ar atsauces Nr. EASO/2020/789; un/vai

                  —

                  atcelt aktus, ar kuriem EASO atļāva vai atļauj citam uzņēmumam, nevis prasītājai, noslēgt pamatlīgumu atbilstoši konkursam ar atsauces Nr. EASO/2020/789;

                  —

                  uzdot EASO atlīdzināt prasītājai zaudējumus, ko EASO esot radījusi, liedzot tai izpildīt pamatlīgumu; un

                  —

                  piespriest EASO atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus prasības pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka EASO ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības principu, jo konkursa dokumenti nebija pietiekami skaidri, precīzi un viennozīmīgi un EASO varēja – un tam tas būtu bijis jādara – tos precizēt. Lai gan prasītāja vairākkārt esot lūgusi precizējumus, EASO esot izvēlējusies konkursa dokumentus neprecizēt. Tādējādi EASO no brīvas gribas esot turpinājusi pārkāpt pārskatāmības principu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka EASO prettiesiski pats pārrēķināja prasītājas finansiālo piedāvājumu, pārkāpjot savas konkursa specifikācijas un gan Vispārējās tiesas, gan Tiesas judikatūru. Līdz ar to EASO balstīja savu prasītājas piedāvājuma vērtējumu uz grozīto summu. Tādējādi EASO esot rīkojusies pretēji vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības principiem. Tā rezultātā EASO neesot varējis pieņemt savu lēmumu par līgumslēgšanas tiesību piešķiršanu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka EASO pārkāpa Regulas 2018/1046 170. panta 3. punktu, jo nepaziņoja prasītājai konsorcija salīdzinošās priekšrocības attiecībā pret prasītājas piedāvājumu pat pēc tam, kad tā EASO to bija īpaši lūgusi. EASO neatklāja, kāpēc konsorcija piedāvājums ieguva augstāku vērtējumu nekā prasītājas piedāvājums, kā rezultātā prasītāja neesot spējusi noteikt sava piedāvājuma stiprās un vājās puses salīdzinājumā ar konsorcija piedāvājumu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu saistībā ar prasījumu par zaudējumu atlīdzību tiek apgalvots, ka prasītāja cieta zaudējumus tāpēc, ka tā neguva peļņu, jo ar to netika noslēgts pamatlīgums.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) 2018/1046 (2018. gada 18. jūlijs) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, [(ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 un Lēmumu Nr. 541/2014/ES un atceļ Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (OV 2018, L 193, 1. lpp.).


title: Lieta C-460/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 24. septembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – TU, RE/Google LLC

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/11

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 24. septembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – TU, RE/Google LLC

      (Lieta C-460/20)
      (2020/C 443/12)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: TU, RE

         Atbildētāja: Google LLC

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ar datu subjekta tiesībām uz privātās dzīves neaizskaramību (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. pants, OV C 202, 2016. gada 7. jūnijs, 389. lpp.) un tiesībām uz savu personas datu aizsardzību (Hartas 8. pants) ir saderīgi, no Hartas 7., 8., 11. un 16. panta izrietošo atšķirīgo tiesību un interešu līdzsvarošanas kontekstā, kas saskaņā ar Regulas (ES) 2016/679 (1) 17. panta 3. punkta a) apakšpunktu ir jāveic, pārbaudot personas lūgumu interneta meklēšanas pakalpojumu pārzinim atsaistīt atsauci, tādā situācijā, kad atsauce, kuras atsaistīšana tiek prasīta, sasaista ar saturu, kurā ir ietverti faktu apgalvojumi un uz šiem apgalvojumiem balstīti vērtējumi, kuru patiesumu datu subjekts noliedz, un kura likumība ir atkarīga no jautājuma par tajā ietverto faktu apgalvojumu patiesumu, pamatā ņemt vērā arī to, vai datu subjekts saprātīgā veidā – piemēram, izmantojot pagaidu noregulējuma pasākumu – varētu izmantot tiesiskās aizsardzības līdzekļus pret satura nodrošinātāju un tādējādi varētu vismaz sākt jautājuma par meklētājprogrammas pārziņa identificētā satura patiesumu provizorisku noskaidrošanu?

                  2)

                  Vai situācijā, kad lūgums atsaistīt atsauces ir izteikts interneta meklēšanas pakalpojumu pārzinim, kura meklētājprogramma, ja tiek meklēts pēc personas vārda, meklē fizisku personu fotogrāfijas, kuras trešās personas saistībā ar attiecīgās personas vārdu ir ievietojušas internetā, un tā atrastās fotogrāfijas savā rezultātu pārskatā rāda kā sīktēlus (“thumbnails”), no Hartas 7., 8., 11. un 16. panta izrietošo atšķirīgo tiesību un interešu līdzsvarošanas kontekstā, kas jāveic saskaņā ar Direktīvas 95/46/EK (2) 12. panta b) punktu un 14. panta 1. punkta a) apakšpunktu/Vispārīgās datu aizsardzības regulas 17. panta 3. punkta a) apakšpunktu, pamatā ir jāņem vērā trešās personas sākotnējās publikācijas konteksts arī tad, ja, meklētājprogrammai parādot sīktēlu, gan tiek norādīta saite uz trešās personas tīmekļa vietni, tomēr tā nav konkrēti nosaukta un interneta meklēšanas pakalpojumi neuzrāda no tās izrietošo kontekstu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV L 119, 4.05.2016., 1. lpp.)

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (Datu aizsardzības direktīva) (OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.)


title: Lieta C-524/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 20. oktobrī iesniedza Městský soud v Praze (Čehijas Republika) – VÍTKOVICE STEEL, a.s./Ministerstvo životního prostředí

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 20. oktobrī iesniedza Městský soud v Praze (Čehijas Republika) – VÍTKOVICE STEEL, a.s./Ministerstvo životního prostředí

      (Lieta C-524/20)
      (2020/C 443/16)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Iesniedzējtiesa

         Městský soud v Praze

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: VÍTKOVICE STEEL, a.s.

         Atbildētāja: Ministerstvo životního prostředí

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Komisijas Lēmuma 2011/278/ES (1) (2011. gada 27. aprīlis) 10. panta 8. punktā kopsakarā ar šā lēmuma I pielikumu ir prasīts piešķirt bezmaksas siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotas laika posmam no 2013. gada līdz 2020. gadam attiecībā uz iekārtu, kurā tiek veikts process, kas izmanto skābekļa konvertoru, kur izejmateriāls ir ar oglekli piesātināta šķidrā dzelzs, kas tiek piegādāta no cita operatora iekārtas, ja vienlaikus tiek nodrošināts, ka nerodas produktam karstais metāls paredzēto emisiju kvotu dubulta uzskaite un piešķiršana?

                  2)

                  Noliedzošas atbildes un pirmo jautājumu gadījumā – vai Komisijas Lēmuma 2011/278/ES (2011. gada 27. aprīlis) 10. panta 8. punkts kopsakarā ar šā lēmuma I pielikumu nav spēkā attiecībā uz produktu karstais metāls, tāpēc ka tas ir pretrunā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 2. panta 1. punktam kopsakarā ar šīs direktīvas I pielikumu vai arī tāpēc ka tas nav saprotams?

                  3)

                  Apstiprinošas atbildes uz otro jautājumu gadījumā – vai juridiskā pamata zuduma dēļ arī Komisijas Lēmuma 2013/448/ES (2) (2013. gada 5. septembris) 1. panta 1. punkts nav spēkā attiecībā uz iekārtu ar identifikatoru CZ-existing-CZ-52-CZ-0102–05?

                  4)

                  Apstiprinošas atbildes uz pirmo jautājumu gadījumā – vai Komisijas Lēmuma 2013/448/ES (2013. gada 5. septembris) 1. panta 1. punkts un 1. panta 2. punkta trešā daļa attiecībā uz iekārtu ar identifikatoru CZ-existing-CZ-52-CZ-0102–05 ir jāinterpretē tādējādi, ka šie noteikumi ļauj šai iekārtai piešķirt emisiju kvotas saistībā ar produktu karstais metāls, pamatojoties uz jaunu Čehijas Republikas pieteikumu, ja ir izslēgta emisiju kvotu dubultā uzskaite un piešķiršana?

                  5)

                  Noliedzošas atbildes uz ceturto jautājumu gadījumā – vai Komisijas Lēmuma 2013/448/ES (2013. gada 5. septembris) 1. panta 1. punkts nav spēkā attiecībā uz iekārtu ar identifikatoru CZ-existing-CZ-52-CZ-0102–05, jo tas ir pretrunā Komisijas Lēmuma 2011/278/ES (2011. gada 27. aprīlis) 10. panta 8. punktam kopsakarā ar šā lēmuma I pielikumu?

                  6)

                  Apstiprinošas atbildes uz trešo, ceturto vai piekto jautājumu gadījumā – kā saskaņā ar Savienības tiesībām ir jārīkojas dalībvalsts iestādei, kas pretrunā Savienības tiesībām nav piešķīrusi bezmaksas emisiju kvotas tādas iekārtas operatoram, kurā tiek veikts process, kas izmanto skābekļa konvertoru, ja šāda iekārta vairs netiek ekspluatēta, un laika posms, kuram tika piešķirtas kvotas, jau ir beidzies?

         (1)  Komisijas Lēmums (2011. gada 27. aprīlis), ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 2772) (OV 2011, L 130, 1. lpp.).

         (2)  Komisijas Lēmums (2013. gada 5. septembris) par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punktu (izziņots ar dokumenta numuru C(2013) 5666) (OV 2013, L 240, 27. lpp.).


title: Lieta T-635/20: Prasība, kas celta 2020. gada 21. oktobrī – Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings France (“JUVÉDERM VYBRANCE”)

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/25

      Prasība, kas celta 2020. gada 21. oktobrī – Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings France (“JUVÉDERM VYBRANCE”)
      (Lieta T-635/20)
      (2020/C 443/29)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Dermavita Company SARL (Beirūta, Libāna) (pārstāvji: D. Todorov, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Allergan Holdings France SAS (Courbevoie, Francija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “JUVÉDERM VYBRANCE” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 13 541 594

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 24. augusta lēmums lietā R 1014/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  lūgt EUIPO uzskatīt apelācijas sūdzību par iesniegtu;

                  —

                  piespriest EUIPO un otrai procesa dalībniecei segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 101. panta 4. punkta, 104., 106. un 107. panta pārkāpums.


title: Lieta C-658/19: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 25. februāra spriedums – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde – LESD 258. pants – Direktīva (ES) 2016/680 – Personas datu apstrāde – Noziedzīgu nodarījumu novēršana, atklāšana, izmeklēšana un saukšana pie atbildības par tiem – Netransponēšana un transponēšanas pasākumu nepaziņošana – LESD 260. panta 3. punkts – Lūgums piespriest sodanaudu un kavējuma naudu)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/6

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 25. februāra spriedums – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
      (Lieta C-658/19) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - LESD 258. pants - Direktīva (ES) 2016/680 - Personas datu apstrāde - Noziedzīgu nodarījumu novēršana, atklāšana, izmeklēšana un saukšana pie atbildības par tiem - Netransponēšana un transponēšanas pasākumu nepaziņošana - LESD 260. panta 3. punkts - Lūgums piespriest sodanaudu un kavējuma naudu)
      (2021/C 138/07)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: D. Nardi, G. von Rintelen un S. Pardo Quintillán)

         Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis: L. Aguilera Ruiz)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Polijas Republika (pārstāvis: B. Majczyna)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigās nepieņēmusi normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2016/680 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi, ko veic kompetentās iestādes, lai novērstu, izmeklētu, atklātu noziedzīgus nodarījumus vai sauktu pie atbildības par tiem vai izpildītu kriminālsodus, un par šādu datu brīvu apriti, ar ko atceļ Padomes Pamatlēmumu 2008/977/TI, un līdz ar to nepaziņojusi šos aktus Eiropas Komisijai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi šīs direktīvas 63. pantā paredzētos pienākumus.

                  2)

                  Spānijas Karaliste ir turpinājusi savu pienākumu neizpildi, jo dienā, kad Tiesa izvērtēja faktus, tā nebija nedz pieņēmusi pasākumus, kas vajadzīgi, lai savās valsts tiesībās transponētu Direktīvas 2016/680 normas, nedz līdz ar to paziņojusi šos pasākumus Eiropas Komisijai.

                  3)

                  Gadījumā, ja rezolutīvās daļas 1. punktā konstatētā pienākumu neizpilde turpinās šā sprieduma pasludināšanas dienā, Spānijas Karaliste maksā Eiropas Komisijai kavējuma naudu 89 000 EUR dienā par laiku no šīs dienas līdz brīdim, kad šī dalībvalsts būs izbeigusi konstatēto pienākumu neizpildi.

                  4)

                  Spānijas Karaliste maksā Eiropas Komisijai sodanaudu 15 000 000 EUR.

                  5)

                  Spānijas Karaliste sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  6)

                  Polijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 357, 21.10.2019.


title: Lieta C-156/21: Prasība, kas celta 2021. gada 11. martā — Ungārija/Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/24

      Prasība, kas celta 2021. gada 11. martā — Ungārija/Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-156/21)
      (2021/C 138/31)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ungārija (pārstāvji: M. Z. Fehér un M. M. Tátrai)

         Atbildētāji: Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome

         Prasītājas prasījumi

      Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES, Euratom) 2020/2092 (2020. gada 16. decembris) par vispārēju nosacītības režīmu Savienības budžeta aizsardzībai (1);

            pakārtoti

                  —

                  atcelt šādas Regulas 2020/2092 normas:

                  —

                  4. panta 1. punktu;

                  —

                  4. panta 2. punkta h) apakšpunktu;

                  —

                  5. panta 2. punktu;

                  —

                  5. panta 3. punkta priekšpēdējo teikumu;

                  —

                  5. panta 3. punkta pēdējo teikumu;

                  —

                  6. panta 3. un 8. punktu

            un

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam un Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      1.   Pirmais pamats par regulas juridiskā pamata nepiemērotību un piemērota juridiskā pamata trūkumu

      LESD 322. panta 1. punkta a) apakšpunkts, kas norādīts kā apstrīdētās regulas juridiskais pamats, ļaujot Savienības likumdevējam pieņemt finanšu noteikumus attiecībā uz Savienības budžeta izpildi, taču minētajā regulā neesot šādu noteikumu. Tāpēc regulas juridiskais pamats neesot piemērots, un šai regulai trūkstot piemērota juridiskā pamata.
      2.   Otrais pamats par to, ka esot pārkāpts LES 7. pants kopā ar LES 4. panta 1. punktu, 5. panta 2. punktu, 13. panta 2. punktu un LESD 269. pantu

      Ar apstrīdētajā regulā paredzēto procedūru saistībā ar specifisku hipotēzi tiekot konkretizēta LES 7. pantā minētā procedūra, taču LES 7. pantā tas neesot pieļauts. LES 7. pants esot pārkāpts un apiets jau ar to vien, ka apstrīdētajā regulā tiek paredzēta tajā noteiktajai procedūrai paralēla procedūra. Regulā paredzētā procedūra esot arī pretrunā LES 4. panta 1. punktā noteiktajam kompetenču sadalījumam, LES 5. panta 2. punktā nostiprinātajam kompetences piešķiršanas principam un LES 13. panta 2. punktā noteiktajam institucionālā līdzsvara principam, kā arī – Tiesai piešķirtās kompetences dēļ – LESD 269. pantam.
      3.   Trešais pamats par to, ka neesot ievēroti Savienības tiesību vispārējie tiesiskās drošības un normu skaidrības principi

      Apstrīdētajā regulā lietotie pamatjēdzieni daļēji neesot definēti un daļēji arī nevarot būt vienveidīgi definējami, un tāpēc ar tiem nevarot pamatot saskaņā ar regulu veicamos vērtējumus un nosakāmos pasākumus, nedz arī ļaut dalībvalstīm pietiekami skaidri no regulas izsecināt, kas no tām tiek sagaidīts jautājumā par to tiesību sistēmām vai iestāžu darbību. Turklāt vairākas konkrētas regulas normas gan atsevišķi, gan kopā radot tik lielu tiesisko nedrošību saistībā ar regulas piemērošanu, ka tiekot pārkāpti Savienības tiesību vispārējie tiesiskās drošības un normu skaidrības principi.
      4.   Ceturtais pamats par regulas 4. panta 1. punkta atcelšanu

      Apstrīdētās regulas 4. panta 1. punkts ļaujot pieņemt pasākumus arī Savienības budžeta vai Savienības finanšu interešu apdraudējuma gadījumā. Tieša skāruma vai konkrētas ietekmes neesamības gadījumā pasākumu, kas pieņemami atbilstoši regulai, piemērošana esot uzskatāma par nesamērīgu. Šī tiesību norma esot arī pretrunā tiesiskās drošības principam.
      5.   Piektais pamats par regulas 4. panta 2. punkta h) apakšpunkta atcelšanu

      Konstatēt tiesiskuma principu pārkāpumu un pieņemt pasākumus apstrīdētās regulas 4. panta 2. punkta h) apakšpunkts ļaujot arī tad, ja rodas citas situācijas vai iestāžu rīcība, kas attiecas uz Savienības budžeta pareizu finanšu pārvaldību vai Savienības finanšu interešu aizsardzību, taču ar to esot pārkāpts tiesiskās drošības princips, jo netiek precīzi noteiktas sodāmās rīcības un situācijas.
      6.   Sestais pamats par regulas 5. panta 2. punkta atcelšanu

      Apstrīdētās regulas 5. panta 2. punktā ir noteikts, ka gadījumā, ja tiek veikti pasākumi attiecībā uz kādu dalībvalsti, proti, tai liedzot saņemt naudas līdzekļus no Savienības budžeta, attiecīgās dalībvalsts valdība nav atbrīvota no pienākuma turpināt finansēt programmu galalietotājus atbilstoši saistībām, ko tā uzņēmusies iepriekš. Pirmkārt, iepriekš minētais esot pretrunā regulas juridiskajam pamatam, jo nosaka saistības šo dalībvalstu budžetiem, un, otrkārt, ar to tiek pārkāptas Savienības tiesību normas budžeta deficīta jomā un dalībvalstu vienlīdzības princips.
      7.   Septītais pamats par regulas 5. panta 3. punkta trešā teikuma atcelšanu

      Apstrīdētās regulas 5. panta 3. punkta trešajā teikumā ir noteikts, ka veicamajos pasākumos ir jāņem vērā tiesiskuma principu pārkāpumu raksturs, ilgums, smagums un apmērs; taču tādējādi tiekot apšaubīta konstatētā tiesiskuma principu pārkāpuma saistība ar konkrēto ietekmi uz Savienības budžetu vai Savienības finanšu interesēm, un tāpēc tas neesot saderīgi ar regulas juridisko pamatu un LES 7. pantu. Ar to, ka pasākumi nav noteikti pienācīgi precīzi, tiek pārkāpts arī tiesiskās drošības princips.
      8.   Astotais pamats par regulas 5. panta 3. punkta pēdējā teikuma atcelšanu

      Apstrīdētās regulas 5. panta 3. punkta pēdējā teikumā ir noteikts, ka veicamie pasākumi, ciktāl iespējams, ir vērsti uz Savienības darbībām, ko skāruši tiesiskuma principu pārkāpumi; taču tādējādi netiekot nodrošināts, ka pastāv tieša saistība starp konkrēti konstatēto tiesiskuma principu pārkāpumu un veicamajiem pasākumiem, un tāpēc tiekot pārkāpti gan samērīguma princips, gan –saistības starp konkrēti konstatēto tiesiskuma principu pārkāpumu un veicamajiem pasākumiem nepienācīgas noteikšanas dēļ – tiesiskās drošības princips.
      9.   Devītais pamats par regulas 6. panta 3. un 8. punkta atcelšanu

      Apstrīdētās regulas 6. panta 3. un 8. punktā ir noteikts, ka Komisija, veicot novērtējumu, ņem vērā attiecīgo informāciju no pieejamiem avotiem, tostarp Savienības iestāžu, citu attiecīgo starptautisko organizāciju un citu atzīto iestāžu lēmumus, secinājumus un ieteikumus, un, izvērtējot pasākumu, ko plānots noteikt, samērīgumu, ņem vērā šo informāciju un ieteikumus; taču ar to neesot pienācīgi precīzi noteikta izmantotā informācija. Ar to, ka nav pienācīgi noteikts, kādas atsauces un kādus avotus izmanto Komisija, esot pārkāpts tiesiskās drošības princips.

         (1)  OV 2020, L 433I, 1. lpp.


title: Lieta T-176/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 11. februāra rīkojums – Sam McKnight/EUIPO – Carolina Herrera (“COOL GIRL”) (Eiropas Savienības preču zīme – Apstrīdēta lēmuma atsaukšana – Strīda priekšmeta zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/33

      Vispārējās tiesas 2021. gada 11. februāra rīkojums – Sam McKnight/EUIPO – Carolina Herrera (“COOL GIRL”)
      (Lieta T-176/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Apstrīdēta lēmuma atsaukšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2021/C 138/44)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sam McKnight Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: V. von Bomhard un J. Fuhrmann, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (P. Sipos, pārstāvis)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Carolina Herrera Ltd (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: E. Stoyanov Edissonov un I. Robledo McClymont, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 30. janvāra lēmumu lietā R 689/2019-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Carolina Herrera un Sam McKnight.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) sedz savus, kā arī atlīdzina Sam McKnight Ltd un Carolina Herrera Ltd tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 191, 8.6.2020.


title: Lieta C-947/19 P: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 4. marta spriedums – Carmen Liaño Reig/Vienotā noregulējuma valde (VNV) (Apelācija – Ekonomikas un monetārā savienība – Banku savienība – Kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošana un noregulējums – Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms (VNM) – Noregulējuma procedūra – Noregulējuma shēmas pieņemšana attiecībā uz Banco Popular Español SA – Regula (ES) Nr. 806/2014 – 24. pants – Uzņēmuma pārdošanas instruments – 21. pants – Kapitāla instrumentu norakstīšana un konvertācija – Otrā līmeņa kapitāla instrumenti – Prasība atcelt tiesību aktu – Daļēja atcelšana – Nenodalāmība – Nepieņemamība)

text:
               3.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 163/8

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 4. marta spriedums – Carmen Liaño Reig/Vienotā noregulējuma valde (VNV)
      (Lieta C-947/19 P) (1)

      (Apelācija - Ekonomikas un monetārā savienība - Banku savienība - Kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošana un noregulējums - Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms (VNM) - Noregulējuma procedūra - Noregulējuma shēmas pieņemšana attiecībā uz Banco Popular Español SA - Regula (ES) Nr. 806/2014 - 24. pants - Uzņēmuma pārdošanas instruments - 21. pants - Kapitāla instrumentu norakstīšana un konvertācija - Otrā līmeņa kapitāla instrumenti - Prasība atcelt tiesību aktu - Daļēja atcelšana - Nenodalāmība - Nepieņemamība)
      (2021/C 163/10)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Carmen Liaño Reig (pārstāvis: F. López Antón, abogado)

         Otra lietas dalībniece: Vienotā noregulējuma valde (VNV) (pārstāves: A. Valavanidou, S. Branca un J. King, kurām palīdz B. Meyring un T. Klupsch, Rechtsanwälte, kā arī F. B. Fernández de Trocóniz Robles, abogado)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Carmen Liaño Reig atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 87, 16.3.2020.


title: Lieta C-650/18: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums – Ungārija/Eiropas Parlaments (Prasība atcelt tiesību aktu – LES 7. panta 1. punkts – Eiropas Parlamenta rezolūcija par priekšlikumu, kurā Eiropas Savienības Padome tiek aicināta konstatēt, ka ir droša varbūtība, ka varētu tikt nopietni pārkāptas vērtības, uz kuru pamata ir dibināta Savienība – LESD 263. un 269. pants – Tiesas kompetence – Prasības pieņemamība – Apstrīdams tiesību akts – LESD 354. pants – Noteikumi par balsu skaitīšanu Parlamentā – Parlamenta Reglaments – 178. panta 3. punkts – Jēdziens “nodotās balsis” – Atturēšanās – Tiesiskās drošības, vienlīdzīgas attieksmes, demokrātijas un lojālas sadarbības principi)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/3

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums – Ungārija/Eiropas Parlaments
      (Lieta C-650/18) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - LES 7. panta 1. punkts - Eiropas Parlamenta rezolūcija par priekšlikumu, kurā Eiropas Savienības Padome tiek aicināta konstatēt, ka ir droša varbūtība, ka varētu tikt nopietni pārkāptas vērtības, uz kuru pamata ir dibināta Savienība - LESD 263. un 269. pants - Tiesas kompetence - Prasības pieņemamība - Apstrīdams tiesību akts - LESD 354. pants - Noteikumi par balsu skaitīšanu Parlamentā - Parlamenta Reglaments - 178. panta 3. punkts - Jēdziens “nodotās balsis” - Atturēšanās - Tiesiskās drošības, vienlīdzīgas attieksmes, demokrātijas un lojālas sadarbības principi)
      (2021/C 289/03)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ungārija (pārstāvji: M. Z. Fehér un G. Tornyai, kā arī Zs. Wagner, vēlāk – M. Z. Fehér)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: F. Drexler, N. Görlitz un T. Lukácsi)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Polijas Republika (pārstāvis: B. Majczyna)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Ungārija sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Polijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 436, 3.12.2018.


title: Lieta C-326/19: Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EB/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Università degli Studi Roma Tre (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Direktīva 1999/70/EK – UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku – 5. klauzula – Secīgi uz noteiktu laiku noslēgti darba līgumi vai attiecības – Ļaunprātīga izmantošana – Prevencijas pasākumi – Darba līgumi uz noteiktu laiku publiskajā sektorā – Universitātes pētnieki)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/4

      Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EB/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Università degli Studi Roma Tre

      (Lieta C-326/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - 5. klauzula - Secīgi uz noteiktu laiku noslēgti darba līgumi vai attiecības - Ļaunprātīga izmantošana - Prevencijas pasākumi - Darba līgumi uz noteiktu laiku publiskajā sektorā - Universitātes pētnieki)
      (2021/C 289/05)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: EB

         Atbildētāji: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR un Università degli Studi Roma Tre

         Piedaloties: Federazione Lavoratori della Conoscenza – CGIL (FLC-CGIL), Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL), Anief – Associazione Professionale e Sindacale, Confederazione Generale Sindacale un Cipur – Coordinamento Intersedi Professori Universitari di Ruolo

         Rezolutīvā daļa

      1999. gada 18. martā noslēgtā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ir ietverts pielikumā Padomes Direktīvai 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, 5. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka tā pieļauj valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru universitātes pētnieku pieņemšanai darbā ir paredzēts slēgt līgumu uz noteiktu laiku uz trim gadiem ar iespēju to pagarināt tikai vienu reizi ne vairāk kā uz diviem gadiem, pirmkārt, šādu līgumu noslēgšanai izvirzot nosacījumu, ka “programmas ietvaros ir pieejami līdzekļi, lai veiktu pētniecības, izglītības, tālākizglītības un studentu pakalpojumu darbības”, un, otrkārt, šo līgumu pagarināšanai izvirzot nosacījumu, ka ir jāsaņem “veikto izglītības un pētniecības darbību pozitīvs vērtējums”, un šajā tiesiskajā regulējumā nav jānosaka objektīvi un pārredzami kritēriji, kas ļauj pārbaudīt, vai šādu līgumu noslēgšana un atjaunošana faktiski atbilst reālai vajadzībai un vai tās ir piemērotas izvirzītā mērķa sasniegšanai un ir vajadzīgas šim nolūkam.

         (1)  OV C 288, 26.8.2019.


title: Lieta C-563/19 P: Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums – Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux SA, Harz-Metall GmbH/Eiropas Komisija (Apelācija – Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Automašīnu akumulatoru pārstrādes tirgus – 2006. gada paziņojums par sadarbību – 26. punkts – Daļējs atbrīvojums – Papildu fakti, kas pastiprina pārkāpuma smagumu vai ilgumu – Eiropas Komisijai zināmi elementi – Naudas soda apmēra samazināšana – Klasifikācija samazināšanas nolūkā – Hronoloģiska secība)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/6

      Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums – Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux SA, Harz-Metall GmbH/Eiropas Komisija
      (Lieta C-563/19 P) (1)

      (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Automašīnu akumulatoru pārstrādes tirgus - 2006. gada paziņojums par sadarbību - 26. punkts - Daļējs atbrīvojums - Papildu fakti, kas pastiprina pārkāpuma smagumu vai ilgumu - Eiropas Komisijai zināmi elementi - Naudas soda apmēra samazināšana - Klasifikācija samazināšanas nolūkā - Hronoloģiska secība)
      (2021/C 289/07)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux SA, Harz-Metall GmbH (pārstāvji: M. Wellinger, advokāts, kā arī S. Reinart un K. Bongs, advokāti)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Szczodrowski un I. Rogalski un F. van Schaik)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux SA un Harz-Metall GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 312, 16.9.2019.


title: Lieta C-726/19: Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Rural, Agrario y Alimentario/JN (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Direktīva 1999/70/EK – UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku – 5. klauzula – Piemērojamība – Jēdziens “secīgi uz noteiktu laiku slēgti darba līgumi vai darba attiecības” – Uz noteiktu laiku noslēgtie darba līgumi publiskajā sektorā – Pasākumi, kuru mērķis ir novērst un sodīt secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu vai darba attiecību ļaunprātīgu izmantošanu – Šādus līgumus attaisnojošu “objektīvu iemeslu” jēdziens – Līdzvērtīgi tiesiski pasākumi – Valsts tiesību atbilstīgas interpretācijas pienākums – Ekonomikas krīze)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/7

      Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Rural, Agrario y Alimentario/JN
      (Lieta C-726/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - 5. klauzula - Piemērojamība - Jēdziens “secīgi uz noteiktu laiku slēgti darba līgumi vai darba attiecības” - Uz noteiktu laiku noslēgtie darba līgumi publiskajā sektorā - Pasākumi, kuru mērķis ir novērst un sodīt secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu vai darba attiecību ļaunprātīgu izmantošanu - Šādus līgumus attaisnojošu “objektīvu iemeslu” jēdziens - Līdzvērtīgi tiesiski pasākumi - Valsts tiesību atbilstīgas interpretācijas pienākums - Ekonomikas krīze)
      (2021/C 289/09)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Superior de Justicia de Madrid

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Rural, Agrario y Alimentario

         Atbildētāja apelācijas instancē: JN

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  1999. gada 18. martā noslēgtā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas iekļauts pielikumā Padomes Direktīvai 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, 5. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kāds tas interpretēts valsts judikatūrā, ar kuru, pirmkārt, ir ļauts – gaidot tādu darbā pieņemšanas procedūru pabeigšanu, kas uzsāktas, lai pastāvīgi aizpildītu publiskajā sektorā strādājošo darba ņēmēju amata vietas, – atjaunot uz noteiktu laiku noslēgtus līgumus, nenorādot konkrētu termiņu šo procedūru pabeigšanai, un, otrkārt, ir aizliegts gan pielīdzināt šos darba ņēmējus “nepastāvīgiem darba ņēmējiem uz nenoteiktu laiku”, gan piešķirt kompensāciju šiem pašiem darba ņēmējiem. Proti, neskarot pārbaudes, kas ir jāveic iesniedzējtiesai – šajā valsts tiesiskajā regulējumā šķietami nav paredzēts neviens pasākums, lai novērstu un attiecīgā gadījumā sodītu secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu.

                  2)

                  1999. gada 18. martā noslēgtā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas iekļauts pielikumā Direktīvai 1999/70, 5. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tīri ekonomiski apsvērumi, kas saistīti ar 2008. gada ekonomikas krīzi, nevar attaisnot to, ka valsts tiesībās nav paredzēti nekādi pasākumi, lai novērstu un sodītu secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu izmantošanu.

         (1)  OV C 432, 23.12.2019.


title: Lieta C-762/19: Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģija (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SIA “CV-Online Latvia”/SIA “Melons” (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Datubāzu tiesiskā aizsardzība – Direktīva 96/9/EK – 7. pants – Datubāzu veidotāju “sui generis” tiesības – Aizliegums trešām personām bez datubāzes veidotāja atļaujas “iegūt” vai “atkārtoti izmantot” visu tās saturu vai būtisku tā daļu – Internetā brīvi pieejama datubāze – Darba sludinājumu meklēšanā specializēts metameklētājs – Datubāzes satura iegūšana un/vai atkārtota izmantošana – Kaitējums būtiskam ieguldījumam, kas ticis veikts datubāzes satura iegūšanā, pārbaudē vai noformēšanā)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/8

      Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģija (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SIA “CV-Online Latvia”/SIA “Melons”
      (Lieta C-762/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Datubāzu tiesiskā aizsardzība - Direktīva 96/9/EK - 7. pants - Datubāzu veidotāju “sui generis” tiesības - Aizliegums trešām personām bez datubāzes veidotāja atļaujas “iegūt” vai “atkārtoti izmantot” visu tās saturu vai būtisku tā daļu - Internetā brīvi pieejama datubāze - Darba sludinājumu meklēšanā specializēts metameklētājs - Datubāzes satura iegūšana un/vai atkārtota izmantošana - Kaitējums būtiskam ieguldījumam, kas ticis veikts datubāzes satura iegūšanā, pārbaudē vai noformēšanā)
      (2021/C 289/10)
      Tiesvedības valoda – latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģija

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: SIA “CV-Online Latvia”

         Atbildētāja: SIA “Melons”

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 96/9/EK (1996. gada 11. marts) par datubāzu tiesisko aizsardzību 7. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka interneta meklētājprogramma, kas ir specializēta meklēšanā datubāzu saturā un kas pārkopē un indeksē visu vai būtisku daļu no internetā brīvi pieejamas datubāzes un pēc tam ļauj saviem lietotājiem veikt meklēšanu šajā datubāzē savā tīmekļvietnē saskaņā ar saturiski atbilstošiem kritērijiem, veic tādu šīs datubāzes satura “iegūšanu” un “atkārtotu izmantošanu” šo tiesību normu izpratnē, kuru šīs datubāzes izveidotājam ir tiesības aizliegt, ja šīs darbības rada kaitējumu viņa ieguldījumam šī satura iegūšanā, pārbaudē vai noformēšanā, proti, apdraud šī ieguldījuma atmaksāšanās iespējas attiecīgās datubāzes normālas izmantošanas gaitā; par to ir jāpārliecinās iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 423, 16.12.2019.


title: Lieta C-822/19: Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Curtea de Apel Alba Iulia (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală a Vămilor – Direcţia Regională Vamală Braşov – Biroul Vamal de Interior Sibiu/Flavourstream SRL (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Muitas savienība – Kopējais muitas tarifs – Kombinētā nomenklatūra – Tarifu klasifikācija – Tarifu apakšpozīcijas 1702 90 95, 2912 49 00 un 3824 90 92 – Ūdens šķīdums)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/9

      Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Curtea de Apel Alba Iulia (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală a Vămilor – Direcţia Regională Vamală Braşov – Biroul Vamal de Interior Sibiu/Flavourstream SRL

      (Lieta C-822/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas savienība - Kopējais muitas tarifs - Kombinētā nomenklatūra - Tarifu klasifikācija - Tarifu apakšpozīcijas 1702 90 95, 2912 49 00 un 3824 90 92 - Ūdens šķīdums)
      (2021/C 289/12)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Alba Iulia

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov un Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală a Vămilor – Direcţia Regională Vamală Braşov – Biroul Vamal de Interior Sibiu

         Atbildētājs: Flavourstream SRL

         Rezolutīvā daļa

      Kombinētā nomenklatūra, kas ir ietverta Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, redakcijā, kura izriet no Komisijas 2014. gada 16. oktobra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1101/2014, I pielikumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka ūdens šķīdums, kas ir iegūts, termiski sadalot dekstrozi, un ko veido it īpaši ūdenī šķīstoši aldehīdi un ketoni, neietilpst ne šīs nomenklatūras apakšpozīcijā 1702 90 95, kura attiecas uz invertcukuru un citiem cukuriem, un cukura sīrupa maisījumiem, kuru fruktozes saturs sausnā ir 50 % no svara un kas nav klasificēti citās apakšpozīcijās, kuras ir ietvertas minētās nomenklatūras pozīcijā 1702, ne arī tās apakšpozīcijā 2912 49 00, kas attiecas uz “citādiem” spirtu aldehīdiem, ēteru aldehīdiem, fenolu aldehīdiem un citiem skābekli saturošiem aldehīdiem, bet gan šīs pašas nomenklatūras apakšpozīcijā 3824 90 92, kura attiecas uz “ķīmiskiem produktiem vai preparātiem, kas galvenokārt sastāv no organiskajiem savienojumiem, kuri nav minēti vai iekļauti citur”, “šķidrā veidā 20 oC temperatūrā”, ar nosacījumu, ka iespējamā šī šķīduma uzturvērtība ir nenozīmīga salīdzinājumā ar tā kā ķīmiska produkta un pārtikas piedevas funkciju.

         (1)  OV C 54, 17.2.2020.