title: Lieta C-332/04: Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 28. jūlijā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/16

         Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 28. jūlijā
   (Lieta C-332/04)
   (2004/C 262/29)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 28. jūlijā ir iesniegta izskatīšanai prasība pret Spānijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Gregorio Valero Jordana, Komisijas Juridiskā dienesta loceklis, un Florence Simonetti, minētajam dienestam pakļauta valsts eksperte, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               a)

               atzīt, ka Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvu 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (1) ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 97/11/EK (2), un Direktīvu 97/11, proti:

                           —

                           grozītās Direktīvas 85/337/EEK 3. pants ir transponēts nepilnīgi;

                           —

                           grozītās Direktīvas 85/337/EEK 9. panta 1. punkts nav transponēts;

                           —

                           nav piemēroti Direktīvas 97/11/EK 3. pantā noteiktie pārejas noteikumi;

                           —

                           grozītās Direktīvas 85/337/EEK II Pielikuma 10. punkta b) apakšpunkts nav atbilstoši transponēts saskaņā ar 2. panta 1. punktu un 4. panta 2. punktu; un

                           —

                           atpūtas centra Paternā (Valencia) būvprojektam nav novērtēta ietekme uz vidi un tātad nav piemēroti grozītās Direktīvas 85/337/EEK 2. panta 1. punkts, 3. pants, 4. panta 2. punkts, 8. un 9. pants;

               b)

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   28. jūnija REAL Decreto Legislativo 1302/1986 par ietekmes uz apkārtējo vidi novērtēšanu, kas ir grozīts ar 8. maija Likumu 6/2001, ir pamatdokuments, ar kuru Direktīva 85/337/EEK, kas ir grozīta ar Direktīvu 97/11/EK, ir transponēta valsts tiesībās. Tas pretēji grozītās Direktīvas 85/337/EEK 3. pantam neuzliek par pienākumu ietekmes uz vidi novērtējumā izvērtēt dažādu vides faktoru mijiedarbības paredzamās sekas.
   Spānijas tiesību normas nesatur pretēji grozītās Direktīvas 85/337/EEK 9. panta 1. punktam pienākumu informēt sabiedrību, pirmkārt, par valsts pārvaldes iestādes pieņemto lēmumu izdot vai neizdot atļauju un, otrkārt, par šī lēmuma saturu un tā pieņemšanas apstākļiem.
   Direktīvas 97/11/EK 3. panta 1. un 2. punkts nosaka, ka šīs direktīvas normas ir piemērojamas jauniem projektiem, kam atļaujas tiek izdotas no 1999. gada 14. marta. Spānijas tiesību normas ir pretējas šiem Kopienas noteikumiem, jo minētā norma nav piemērojama privātiem projektiem, attiecībā uz kuriem atļaujas saņemšanas procedūra valsts pārvaldes iestādē ir uzsākta pirms 2000. gada 8. oktobra, un uz publiskiem projektiem, par kuriem sabiedrība ir informēta jau pirms 2000. gada 8. oktobra var arī kas jau ir saņēmuši atļaujas.
   Grozītās Direktīvas 85/337/EEK II Pielikuma 10. punkta b) apakšpunktā nosauc pilsētas būvprojektus, tajā skaitā tirdzniecības centru un autostāvvietu iekārtošanu, to projektu vidū, ko var pakļaut ietekmes uz vidi pārbaudei. Spānijas tiesību normas attiecināja šīs prasības tikai uz projektiem teritorijām, kas atrodas ārpus pilsētas. Komisija uzskata, ka šāds ierobežojums, kas vispārēji izslēdz kritēriju vai robežu ievērošanu attiecībā uz projektu lielumu vai veidu, pārkāpj izvērtēšanas brīvību, ko dalībvalstīm piešķir grozītās Direktīvas 85/337 2. panta 1. punkts un 4. panta 2. punkts. Pie tam pēc valsts un autonomo reģionu tiesību normu par pilsētu būvniecību un autonomo reģionu tiesību normu par ietekmes uz vidi novērtēšanu analīzes jāatzīst, ka pilsētas būvprojekti pilsētas un tai piegulošajā teritorijā lielākajā daļā no autonomajiem reģioniem nav pakļauti ietekmes uz vidi novērtēšanai.
   Grozītās Direktīvas 85/337/EEK II Pielikuma 10. punkta b) apakšpunkta kļūdainas transponēšanas valsts tiesībās rezultātā Spānijas iestādes nav veikušas ietekmes uz vidi novērtēšanu atpūtas centram Paternā (Valencia), pamatojoties vienīgi uz to, ka tā būvniecība notiek pilsētas teritorijā.

      (1)  OV L 175, 05.07.1985, 40. lpp.

      (2)  Padomes 1997. gada 3. marta Direktīva, kas ir grozīta ar Direktīvu 85/337/EEK (OV L 73, 14.03.1997, 5. lpp.)


title: Lieta T-417/16: Prasība, kas celta 2016. gada 28. jūlijā – Achemos Grupė un Achema/Komisija

text:
               10.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/14

         Prasība, kas celta 2016. gada 28. jūlijā – Achemos Grupė un Achema/Komisija
   (Lieta T-417/16)
   (2016/C 371/16)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Achemos Grupė UAB (Viļņa, Lietuva) un Achema AB (Jonava, Lietuva) (pārstāvji – R. Martens un C. Maczkovics, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 20. novembra lēmumu valsts atbalsta lietā SA.36740 (2013/NN) – Lietuva, atbalsts Klaipedos Nafta – SDG terminālis, Brisele, C(2013) 7884 final, OV 2016, C 161, 1. lpp.; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti LESD 108. panta 2. punktā un Regulas 2015/1589 (1) 4. panta 4. punktā paredzētie procesuālie noteikumi un labas pārvaldības princips, jo, kaut arī pastāv nopietnas grūtības saistībā ar novērtējumu par attiecīgo valsts atbalsta pasākumu saderīgumu ar iekšējo tirgu, Komisija ir balstījusies tikai uz valsts atbalsta pasākumu sākotnējo izskatīšanu, taču, ņemot vērā šīs nopietnās grūtības, Komisijai bija pienākums sākt LESD 108. panta 2. punktā un Regulas 2015/1589 6. pantā paredzēto procedūru.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts, jo Komisija nav pareizi piemērojusi apstrīdētā lēmuma preambulas 135. apsvērumā izklāstītos izvērtējuma kritērijus, tā kā:

                           —

                           pirmkārt, runājot par pasākumu piemērotību un vajadzīgumu, Komisijai būtu bijis konkrēti jānovērtē šie pasākumi un jāpārbauda, vai bija pieejami citi, uz mērķi precīzāk vērsti instrumenti;

                           —

                           otrkārt, Komisijai būtu bijis jāizdara secinājums, ka nav stimulējošas ietekmes, jo KN ir juridisks pienākums attīstīt SDG termināli;

                           —

                           treškārt, Komisijai būtu bijis jānovērtē, vai subsidētā SDG termināļa lielums ir samērīgs, lai sasniegtu izvirzīto mērķi, un nerada pārmērīgu kapacitāti.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 106. panta 2. punkts, VTNP nostādnes (2) un tādi vispārējie principi kā vienlīdzīga attieksme un tiesiskās paļāvības aizsardzība, kā arī Direktīvā 2004/18 (3) paredzētie iepirkuma noteikumi un Direktīvas 2004/18 14. pants, jo Komisija ir nepareizi piemērojusi VTNP nostādnes, akceptējot KN tiešo pilnvarojumu uz 55 gadus ilgu laikposmu ar peļņu, kas atbilst projekta iekšējai procentuālajai atdevei, tā kā:

                           —

                           pirmkārt, pilnvarojuma periods būtu bijis jāpamato, atsaucoties uz objektīviem kritērijiem, un tas nedrīkst pārsniegt to līdzekļu (finansiālās) amortizācijas periodu, kuri VTNP sniegšanas nolūkā ir visbūtiskākie;

                           —

                           otrkārt, KN izraudzīšanās nevarēja tikt atbrīvota no iepirkuma noteikumiem, pamatojoties uz (drošības) pamatinteresēm Direktīvas 2004/18 14. panta izpratnē, jo šajā gadījumā ir pieejami alternatīvi līdzekļi, kas ir mazāk ierobežojoši nekā tieša piešķiršana;

                           —

                           treškārt, ņemot vērā riska līmeni, kuru uzņēmusies KN, tās peļņu būtu bijis jāierobežo attiecīgās mijmaiņas likmes apmērā (kas, iespējams, tiktu atkārtoti novērtēta, lai ņemtu vērā termiņu), pieskaitot tai prēmiju 100 bāzes punktu apmērā.

      (1)  Padomes 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

      (2)  Komisijas Paziņojums – Eiropas Savienības nostādnes par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (2011) (OV 2012, C 8, 15. lpp.) (turpmāk tekstā – “VTNP nostādnes”).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV 2004, L 134, 114. lpp.).


title: Lieta C-389/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 6. oktobra spriedums ( Grondwettelijk Hof (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Base NV, Euphony Benelux NV, Mobistar SA, Uninet International NV, T2 Belgium NV, KPN Belgium NV/Ministerraad (Elektroniskās komunikācijas — Direktīva 2002/21/EK (pamatdirektīva) — 2. panta g) punkts un 3. un 4. pants — Valsts regulatīvā iestāde — Valsts likumdevējs, kas rīkojas valsts regulatīvās iestādes statusā — Direktīva 2002/22/EK (universālā pakalpojuma direktīva) — Tīkli un pakalpojumi — 12. pants — Universālā pakalpojuma saistību izmaksu aprēķināšana — Universālā pakalpojuma sociālā sastāvdaļa — 13. pants — Universālā pakalpojuma saistību finansēšana — Netaisnīga apgrūtinājuma noteikšana)

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/2

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 6. oktobra spriedums (Grondwettelijk Hof (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Base NV, Euphony Benelux NV, Mobistar SA, Uninet International NV, T2 Belgium NV, KPN Belgium NV/Ministerraad

   (Lieta C-389/08) (1)

   (Elektroniskās komunikācijas - Direktīva 2002/21/EK (pamatdirektīva) - 2. panta g) punkts un 3. un 4. pants - Valsts regulatīvā iestāde - Valsts likumdevējs, kas rīkojas valsts regulatīvās iestādes statusā - Direktīva 2002/22/EK (universālā pakalpojuma direktīva) - Tīkli un pakalpojumi - 12. pants - Universālā pakalpojuma saistību izmaksu aprēķināšana - Universālā pakalpojuma sociālā sastāvdaļa - 13. pants - Universālā pakalpojuma saistību finansēšana - Netaisnīga apgrūtinājuma noteikšana)
   2010/C 328/03
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Grondwettelijk Hof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Base NV, Euphony Benelux NV, Mobistar SA, Uninet International NV, T2 Belgium NV, KPN Belgium NV

      Atbildētāja: Ministerraad

      Piedaloties: Belgacom NV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Grondwettelijk Hof — Beļģija — Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) (OV L 108, 51. lpp.), 12. panta interpretācija — Universālā pakalpojuma saistību izmaksu aprēķināšana — Neizvērtēšana katrā atsevišķā gadījumā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pašā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvā 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) principā tiek pieļauts, ka valsts likumdevējs rīkojas valsts regulatīvās iestādes statusā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) izpratnē, ja vien, pildot šo funkciju, tas atbilst minētajās direktīvās paredzētajiem kompetences, neatkarības, objektivitātes un pārskatāmības nosacījumiem un lēmumus, ko tas pieņem saistībā ar šo funkciju, ir iespēja iedarbīgi pārsūdzēt no iesaistītajām pusēm neatkarīgā iestādē; to pārbaudīt ir Grondwettelijk Hof ziņā;

               2)

               Direktīvas 2002/22 12. pantā tiek pieļauts, ka valsts regulatīvā iestāde vispārīgi un pamatojoties uz universālā pakalpojuma sniedzēja, kas agrāk bijis vienīgais šā pakalpojuma sniedzējs, neto izmaksu aprēķinu nosaka, ka minētā pakalpojuma sniegšana var būt netaisnīgs apgrūtinājums universālā pakalpojuma sniegšanai tagad izraudzītajiem uzņēmumiem;

               3)

               Direktīvas 2002/22 13. pantā netiek pieļauts, ka minētā iestāde, iepriekš īpaši neizvērtējusi katra uzņēmuma situāciju, tādā pašā veidā un pamatojoties uz to pašu aprēķinu konstatē, ka šā pakalpojuma sniegšanas dēļ šie uzņēmumi faktiski ir netaisnīgi apgrūtināti.

      (1)  OV C 285, 08.11.2008.


title: Lieta C-373/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. jūlijā iesniedza Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Vācija) — H. T./Land Baden-Württemberg

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. jūlijā iesniedza Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Vācija) — H. T./Land Baden-Württemberg

   (Lieta C-373/13)
   2013/C 325/14
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: H. T.

      Atbildētāja: Land Baden-Württemberg

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

                           a)

                           Vai Direktīvas 2004/83/EK (1) 24. panta 1. punkta pirmās daļas noteikumi par dalībvalstu pienākumu izdot uzturēšanās atļauju personām, kam ir atzīts bēgļa statuss, jāievēro arī tad, ja tiek atcelta jau piešķirta uzturēšanās atļauja?

                           b)

                           Vai līdz ar to tā ir jāinterpretē tādējādi, ka tā liedz atcelt vai izbeigt atzīta bēgļa uzturēšanās atļauju (piemēram, ar izraidīšanu atbilstoši valsts tiesību normām), ja nav izpildīti Direktīvas 2004/83/EK 21. panta 3. punkta, skatīta kopā ar 2. punktu, nosacījumi vai nav “pārliecinoši valsts drošības vai sabiedriskās kārtības iemesli” Direktīvas 2004/83/EK 24. panta 1. punkta pirmās daļas izpratnē?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša:

                           a)

                           Kā ir jāinterpretē izslēgšanas pamats “pārliecinošu valsts drošības vai sabiedriskās kārtības iemeslu dēļ” Direktīvas 2004/83/EK 24. panta 1. punkta pirmajā daļā, ņemot vērā draudus, kas izriet no teroristiskas organizācijas atbalstīšanas?

                           b)

                           Vai “pārliecinoši valsts drošības vai sabiedriskās kārtības iemesli” Direktīvas 2004/83/EK 24. panta 1. punkta pirmās daļas izpratnē var būt tad, ja atzīts bēglis ir atbalstījis PKK, tostarp vācot ziedojumus un pastāvīgi piedaloties PKK radniecīgos pasākumos, pat tad, ja nav izpildīti nosacījumi neizraidīšanas principa atbilstoši Ženēvas konvencijas 33. panta 2. punktam neievērošanai un līdz ar to arī Direktīvas 2004/83/EK 21. panta 2. punkta nosacījumi?

               3)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noliedzoša:
               Vai atzītam bēglim piešķirtas uzturēšanās atļaujas atcelšana vai attiecīgi izbeigšana (piemēram, ar izraidīšanu atbilstoši valsts tiesību normām) ir pieļaujama saskaņā ar Savienības tiesībām tikai tad, ja ir izpildīti Direktīvas 2004/83/EK 21. panta 3. punkta, skatīta kopā ar 2. punktu, noteikumi (vai attiecīgi identisks regulējums Direktīvā 2011/95/ES)?

      (1)  Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu, OV L 304, 12. lpp.


title: Lieta T-359/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 17. jūnija rīkojums — Jurašinović /Padome (Prasība par lēmuma atcelšanu — Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Eiropas Savienības uz Kninas reģionu (Horvātija) nosūtīto novērotāju ziņojumi — Starppasākums — Nepieņemamība — Netieši izteikts piekļuves atteikums — Interese celt prasību — Tiešs lēmums, kurš pieņemts pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/45

         Vispārējās tiesas 2010. gada 17. jūnija rīkojums — Jurašinović/Padome
   (Lieta T-359/09) (1)

   (Prasība par lēmuma atcelšanu - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Eiropas Savienības uz Kninas reģionu (Horvātija) nosūtīto novērotāju ziņojumi - Starppasākums - Nepieņemamība - Netieši izteikts piekļuves atteikums - Interese celt prasību - Tiešs lēmums, kurš pieņemts pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2010/C 221/75
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ivan Jurašinović (Angers, Francija) (pārstāvis — A. Beguin, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — C. Fekete un K. Zieleśkiewicz)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Eiropas Savienības Padomes 2009. gada 17. jūnija lēmumu, ar kuru prasītājam ir atteikta piekļuve Eiropas Savienības novērotāju Horvātijā, Kninas reģionā, 1995. gada 1.–31. augusta ziņojumiem un dokumentiem ar nosaukumu “ECMM RC Knin Log reports”, kā arī netieši izteiktajam lēmumam par atteikumu, kurš pieņemts pēc atkārtota pieteikuma, un, otrkārt, prasība piespriest Padomei piešķirt viņam elektronisku piekļuvi lūgtajiem dokumentiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nav jālemj par Ivan Jurašinović prasījumiem prasībā par Eiropas Savienības Padomes netieši izteiktā lēmuma, ar kuru ir noraidīts viņa atkārtots pieteikums piekļūt Eiropas Savienības novērotāju Horvātijā, Kninas reģionā, 1995. gada 1.–31. augusta ziņojumiem un dokumentiem ar nosaukumu “ECMM RC Knin Log reports”;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt kā nepieņemamu;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 267, 07.11.2009.


title: Lieta T-196/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. decembra spriedums — Ryanair /Komisija (Valsts atbalsts — Valonijas reģiona un Briseles Šarleruā dienvidu lidostas noslēgti nolīgumi ar aviosabiedrību Ryanair — Ekonomiskas priekšrocības esamība — Kritērija par privāto investoru tirgus ekonomikā piemērošana)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/25

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. decembra spriedums — Ryanair/Komisija
   (Lieta T-196/04) (1)

   (Valsts atbalsts - Valonijas reģiona un Briseles Šarleruā dienvidu lidostas noslēgti nolīgumi ar aviosabiedrību Ryanair - Ekonomiskas priekšrocības esamība - Kritērija par privāto investoru tirgus ekonomikā piemērošana)
   (2009/C 32/45)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ryanair Ltd, Dublina (Īrija) (pārstāvji — sākotnēji D. Glīsons [D. Gleeson], A. Kolinss [A. Collins], SC, V. Pauers [V. Power] un D. Makans [D. McCann], solicitors, pēc tam Pauers, Makans, solicitors, Dž. Svifts [J. Swift], QC, Dž. Holmss [J. Holmes], barrister, un G. Berišs [G. Berrisch], advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — N. Kāns [N. Khan])

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Association of European Airlines (AEA) (pārstāvji — S. Felkers [S. Völcker], F. Luiss [F. Louis] un J. Haitekers [J. Heithecker], advokāti)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2004. gada 12. februāra Lēmumu 2004/393/EK par Valonijas reģiona un Brussels South Charleroi Airport piešķirtajām priekšrocībām aviosabiedrībai Ryanair tās darbības uzsākšanai laikā Šarleruā (OV L 137, 1. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2004. gada 12. februāra Lēmumu 2004/393/EK par Valonijas reģiona un Brussels South Charleroi Airport piešķirtajām priekšrocībām aviosabiedrībai Ryanair tās darbības uzsākšanas Šarleruā laikā;

               2)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Ryanair Ltd tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Association of European Airlines (AEA) sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 228, 11.09.2004.


title: Lieta T-461/12: Prasība, kas celta 2012. gada 19. oktobrī — Flughafen Lübeck /Komisija

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/29

         Prasība, kas celta 2012. gada 19. oktobrī — Flughafen Lübeck/Komisija
   (Lieta T-461/12)
   2012/C 379/50
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Flughafen Lübeck GmbH (Lībeka, Vācija) (pārstāvji — M. Núñez Müller, J. Dammann de Chapto un T. Becker, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 22. februāra lēmumu par oficiālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam saistībā ar valsts atbalstu SA.27585 (2012/C) (2012/NN) un SA.31149 (2012/C) (ex 2012/NN) (OV 2012, C 241, 56. lpp.) tiktāl, ciktāl ar šo lēmumu tiek uzsākta oficiāla izmeklēšanas procedūra attiecībā uz prasītājas 2006. gada oficiālo maksu sarakstu;

               —

               atcelt iepriekšējā punktā minēto lēmumu tiktāl, ciktāl ar to Vācijas Federatīvajai Republikai atbilstoši Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 10. panta 3. punktam tiek uzlikts pienākums atbildēt uz tajā minēto Komisijas rīkojumu sniegt informāciju par prasītājas 2006. gada oficiālo maksu sarakstu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats: Vācijas Federatīvās Republikas tiesību uz aizstāvību pārkāpums
               Pirmā pamata ietvaros prasītāja norāda, ka Komisija esot pārkāpusi Vācijas Federatīvās Republikas tiesības uz aizstāvību, jo tā esot uzsākusi oficiālo izmeklēšanas procedūru par oficiālo maksu sarakstu, kaut arī tas nemaz neesot bijis iepriekšējās izmeklēšanas priekšmets. Šajā ziņā prasītāja norāda, ka tā atbilstoši Tiesas judikatūrai varot atsaukties uz Vācijas Federatīvās Republikas tiesību uz aizstāvību pārkāpumu, kā rezultātā apstrīdētais lēmums esot daļēji jāatceļ.

               2)

               Otrais pamats: pienākuma veikt rūpīgu un objektīvu pārbaudi neizpilde
               Ar otro pamatu prasītāja norāda, ka Komisija neesot izpildījusi pienākumu veikt rūpīgu un objektīvu pārbaudi, jo tā esot uzsākusi oficiālo izmeklēšanas procedūru par oficiālo maksu sarakstu, nesniedzot Vācijas Federatīvajai Republikai vai prasītājai iespēju paust savu nostāju par tās iespējamo valsts atbalsta tiesību pārkāpumu iepriekšējās izmeklēšanas procedūrā.

               3)

               Trešais pamats: LESD 108. panta 2. punkta 2. un 3. punkta, kā arī Regulas Nr. 659/1999 4. un 6. panta un 13. panta 1. punkta pārkāpums
               Trešajā pamatā prasītāja norāda, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 108. panta 2. un 3. punktu, kā arī Regulas Nr. 659/1999 4. un 6. pantu un 13. panta 1. punktu, jo tā attiecībā uz oficiālo maksu sarakstu neesot veikusi šajās normās paredzēto divpakāpju valsts atbalsta izmeklēšanas procedūru, kurā ietilpst iepriekšējā un oficiālā izmeklēšanas procedūra.

               4)

               Ceturtais pamats: LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums
               Ceturtā pamata ietvaros prasītāja apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu, uzskatīdama, ka ar oficiālo maksu sistēmu tiekot piešķirts valsts atbalsts. Prasītāja uzskata, ka Komisija šī pasākuma selektīvo raksturu nedrīkstēja secināt no apstākļa, ka tas attiecas vienīgi uz lidostas izmantotājiem. Prasītāja vēl norāda, ka Komisija neesot drīkstējusi apstiprināt oficiālo maksu saraksta valstisko raksturu, jo prasītāja, šo sarakstu izdodot, lielākoties esot piederējusi īpašniekiem no privātā sektora.

               5)

               Piektais pamats: pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde
               Prasītāja uzskata, ka Komisija turklāt ir pārkāpusi arī LESD 296. panta 2. punktu, jo tā, uzsākot oficiālo izmeklēšanas procedūru par 2006. gada oficiālo maksu sarakstu, neesot norādījusi pietiekamu pamatojumu.

               6)

               Sestais pamats: Regulas Nr. 659/1999 10. panta 2. un 3. punkta pārkāpums
               Sestā pamata ietvaros prasītāja norāda, ka Komisija esot pārkāpusi Regulas Nr. 659/1999 10. panta 2. un 3. punktu, jo tā attiecībā pret Vācijas Federatīvo Republiku saistībā ar oficiālo maksu sarakstu esot izdevusi Regulas Nr. 659/1999 10. panta 3. punktā paredzēto rīkojumu sniegt informāciju, iepriekš Vācijas Federatīvajai Republikai neadresējot Regulas Nr. 659/1999 10. panta 2. punktā paredzēto vienkāršo lūgumu sniegt informāciju.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Tiesas spriedums (piektā palāta) 2004. gada 26. oktobrī lietā C-406/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju (Valsts pienākumu neizpilde — Regula (EK) Nr. 2037/2000 — Vielas, kas noārda ozona slāni — Daļēja transponēšana)

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2004. gada 26. oktobrī
   lietā C-406/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Regula (EK) Nr. 2037/2000 - Vielas, kas noārda ozona slāni - Daļēja transponēšana)
   (2004/C 314/02)
   tiesvedības valoda – angļu
   Lietā C-406/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 29. septembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji – U. Wölker un M. Shotter) pret Īriju (pārstāvji – F. O'Dubhghaill un F. O'Hagan, kam palīdz D. McGrath), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs R. Silva de Lapuerta, tiesneši C. Gulmann un J. Makarczyk, ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretārs R. Grass, 2004. gada 26. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Nenosūtot paziņojumus, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 29. jūnija Regulas (EK) Nr. 2037/2000 par vielām, kas noārda ozona slāni, 16. panta 5. un 6. punktā un 17. panta 1. punktā, un neveicot visus iespējamos drošības pasākumus, kā noteikts minētās regulas 17. panta 2. punktā, lai novērstu un samazinātu metilbromīda noplūdes, kā arī lai noteiktu obligātās kvalifikācijas prasības attiecīgajam personālam, Īrija nav izpildījusi savu pienākumu, kurš tai uzlikts saskaņā ar tās pašas regulas 16. panta 5. un 6. punktu un 17. panta 1. un 2. punktu.

               2)

               Īrija atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 289, 29.11.2003.


title: Lieta C-108/09: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 2. decembra spriedums ( Baranya Megyei Bíróság (Ungārijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ker-Optika Bt./ÀNTSZ Dél-dunántúli Regionális Intézete (Preču brīva aprite — Sabiedrības veselība — Kontaktlēcu tirdzniecība internetā — Valsts tiesiskais regulējums, kas kontaktlēcu tirdzniecību atļauj vienīgi medicīnas preču veikalos — Direktīva 2000/31/EK — Informācijas sabiedrība — Elektroniskā tirdzniecība)

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/2

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 2. decembra spriedums (Baranya Megyei Bíróság (Ungārijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ker-Optika Bt./ÀNTSZ Dél-dunántúli Regionális Intézete

   (Lieta C-108/09) (1)

   (Preču brīva aprite - Sabiedrības veselība - Kontaktlēcu tirdzniecība internetā - Valsts tiesiskais regulējums, kas kontaktlēcu tirdzniecību atļauj vienīgi medicīnas preču veikalos - Direktīva 2000/31/EK - Informācijas sabiedrība - Elektroniskā tirdzniecība)
   2011/C 30/03
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

   Baranya Megyei Bíróság

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Ker-Optika Bt.

      Atbildētāja: ÀNTSZ Dél-dunántúli Regionális Intézete

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Baranya Megyei Bíróság — EKL 28. un 30. panta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvas 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (OV L 178, 1. lpp.), interpretācija — Kontaktlēcu tirdzniecība internetā — Valsts tiesību akti, kuros kontaktlēcu tirdzniecība atļauta tikai specializētos medicīnas preču veikalos

      Rezolutīvā daļa:

   Valsts tiesību normas, kas saistītas ar kontaktlēcu tirdzniecību, ietilpst Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvas 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (Direktīva par elektronisko tirdzniecību) piemērošanas jomā tiktāl, ciktāl tās attiecas uz šādu lēcu pārdošanas aktu internetā. Turpretim valsts tiesību normas, kas saistītas ar minēto lēcu piegādi, neietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā.
   LESD 34. un 36. pants, kā arī Direktīva 2000/31 ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kas ļauj tirgot kontaktlēcas tikai specializētajos medicīnas ierīču veikalos.

      (1)  OV C 141, 20.06.2009.


title: Lieta F-54/10: Prasība, kas celta 2010. gada 9. jūlijā — Verheyden /Komisija

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/43

         Prasība, kas celta 2010. gada 9. jūlijā — Verheyden/Komisija
   (Lieta F-54/10)
   ()
   2010/C 246/75
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luc Verheyden (Angera, Itālija) (pārstāvis — E. Boigelot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Lēmuma noraidīt prasītāja lūgumu saņemt tādu pašu attieksmi, kāda tika piemērota prasītājiem lietās F-5/05 un F-7/05, atcelšana

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt netiešo lēmumu noraidīt lūgumu, ko prasītājs iesniedza 2009. gada 16. jūlijā,

               —

               atcelt, ja nepieciešams, 2010. gada 29. marta tiešo lēmumu noraidīt sūdzību, ko prasītājs iesniedza 2009. gada 28. decembrī;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt zaudējumus EUR 3 000 apmērā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-98/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. februārī iesniedza Højesteret (Dānija) — Martin Blomqvist/Rolex SA, Manufacture des Montres Rolex SA

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. februārī iesniedza Højesteret (Dānija) — Martin Blomqvist/Rolex SA, Manufacture des Montres Rolex SA

   (Lieta C-98/13)
   2013/C 129/17
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

   Højesteret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Martin Blomqvist

      Atbildētāji: Rolex SA, Manufacture des Montres Rolex SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EC par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (1) 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar preču zīmi aizsargātu preču “publiska izplatīšana” dalībvalstī nozīmē to, ka uzņēmējs caur trešās valsts interneta vietni noslēdz līgumu par preču pārdošanu un nosūtīšanu privātam pircējam, kura adrese ir zināma pārdevējam un kura atrodas dalībvalstī, kurā preces ir aizsargātas ar preču zīmi, kā arī saņem samaksu par precēm un nosūta tās pircējam uz norunāto adresi, vai arī šādā situācijā pastāv arī tāds nosacījums, ka preces pirms pārdošanas bija jāpiedāvā pārdošanai vai jāreklamē, reklāmu vēršot uz/vai to izvietojot interneta vietnē, kas domāta tās dalībvalsts patērētājiem, uz kuru preces tiek piegādātas?

               2)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (2), 5. panta 1. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka preču zīmes “[lietošana] komercdarbībā” dalībvalstī nozīmē to, ka uzņēmējs caur trešās valsts interneta vietni noslēdz līgumu par preču, kas aizsargātas ar preču zīmi, pārdošanu un nosūtīšanu privātam pircējam, kura adrese ir zināma pārdevējam un kura atrodas dalībvalstī, kurā preču zīme ir reģistrēta, kā arī saņem samaksu par precēm un nosūta tās pircējam uz norunāto adresi, vai arī šādā situācijā pastāv arī tāds nosacījums, ka preces pirms pārdošanas bija jāpiedāvā pārdošanai vai jāreklamē, reklāmu vēršot uz/vai to izvietojot interneta vietnē, kas domāta tās dalībvalsts patērētājiem, uz kuru preces tiek piegādātas?

               3)

               Vai Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (3) 9. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka preču zīmes “[lietošana komercdarbībā]” dalībvalstī nozīmē to, ka uzņēmējs caur trešās valsts interneta vietni noslēdz līgumu par preču, kas aizsargātas ar Kopienas preču zīmi, pārdošanu un nosūtīšanu privātam pircējam, kura adrese ir zināma pārdevējam, kā arī saņem samaksu par precēm un nosūta tās pircējam uz norunāto adresi, vai arī šādā situācijā pastāv arī tāds nosacījums, ka preces pirms pārdošanas bija jāpiedāvā pārdošanai vai jāreklamē, reklāmu vēršot uz/vai to izvietojot interneta vietnē, kas domāta tās dalībvalsts patērētājiem, uz kuru preces tiek piegādātas?

               4)

               Vai Padomes 2003. gada 22. jūlija Regulas Nr. 1383/2003 par muitas rīcību attiecībā uz precēm, par kurām ir aizdomas, ka tās pārkāpj atsevišķas intelektuālā īpašuma tiesības, un pasākumiem, ko veic attiecībā uz precēm, kas ir pārkāpušas šādas tiesības (4), 2. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nosacījums, lai dalībvalstī varētu piemērot noteikumus par “pirātpreču” laišanas brīvā apgrozībā apturēšanu un iznīcināšanu, ir tāds, ka precei dalībvalstī ir jābūt “lieto[tai] komercdarbībā” saskaņā ar tādiem pašiem kritērijiem, kas norādīti, atbildot uz 1. jautājumu?

               5)

               Vai Padomes 2003. gada 22. jūlija Regulas Nr. 1383/2003 par muitas rīcību attiecībā uz precēm, par kurām ir aizdomas, ka tās pārkāpj atsevišķas intelektuālā īpašuma tiesības, un pasākumiem, ko veic attiecībā uz precēm, kas ir pārkāpušas šādas tiesības, 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nosacījums, lai dalībvalstī varētu piemērot noteikumus par “viltotu preču” laišanas brīvā apgrozībā apturēšanu un iznīcināšanu, ir tāds, ka precei dalībvalstī ir jābūt “lieto[tai] komercdarbībā” saskaņā ar tādiem pašiem kritērijiem, kas norādīti, atbildot uz 2. un 3. jautājumu?

      (1)  OV 2001, L 167, 10. lpp.

      (2)  OV 2008, L 299, 25. lpp.

      (3)  OV 2009, L 78, 1. lpp.

      (4)  OV 2003, L 196, 7. lpp.


title: Lietas T-283/99 izslēgšana no reģistra

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/60

         Lietas T-283/99 (1) izslēgšana no reģistra
   (2004/C 262/109)

      tiesvedības valoda: nīderlandiešu

   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas otrās paplašinātās palātas priekšsēdētājs 2004. gada 4. maijā ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-283/99 Vlutters Handelsonderneming B.V., ko atbalsta Nīderlandes Karaliste, pret Eiropas Kopienu Komisiju.

      (1)  OV C 47, 19.02.2000.


title: Lieta T-312/05: Vispārējās tiesas 2010. gada 8. septembra spriedums — Komisija/ Alexiadou (Šķīrējtiesas klauzula — Līgums par ūdensnecaurlaidīgas ādas ražošanas tehnoloģijas attīstības projektu — Līguma neizpilde — Avansa atmaksa — Nokavējuma procenti — Lietas nodošana Vispārējai tiesai pēc atcelšanas — Aizmuguriska lietas izskatīšana)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/29

      Vispārējās tiesas 2010. gada 8. septembra spriedums — Komisija/Alexiadou

      (Lieta T-312/05) (1)

      (Šķīrējtiesas klauzula - Līgums par ūdensnecaurlaidīgas ādas ražošanas tehnoloģijas attīstības projektu - Līguma neizpilde - Avansa atmaksa - Nokavējuma procenti - Lietas nodošana Vispārējai tiesai pēc atcelšanas - Aizmuguriska lietas izskatīšana)
      (2010/C 288/54)
      Tiesvedības valoda — grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — D. Triantafyllou)

         Atbildētājs: Efrosyni Alexiadou (Saloniki, Grieķija) (pārstāvis — C. Matellas, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, ko Komisija ir cēlusi saskaņā ar EKL 238. pantu nolūkā panākt, ka tiek atmaksāta summa EUR 23 036,31 apmērā, ko tā ir piešķīrusi atbildētājam atbilstoši līgumam, kas saistīts ar ūdensnecaurlaidīgas ādas ražošanai paredzētās tehnoloģijas attīstības projektu (līgums G1ST-CT-2002-50227), pieskaitot nokavējuma procentus.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  piespriest Efrosyni Alexiadou atmaksāt Eiropas Komisijai EUR 23 036,31 un nokavējuma procentus:

                              —

                              pēc likmes 5,25 % gadā, skaitot no 2003. gada 1. marta līdz 2005. gada 31. augustam;

                              —

                              pēc likumiskās gada procentu likmes, kas noteikta Beļģijas tiesību aktos un kas nepārsniedz likmi 5,25 % gadā, skaitot no 2005. gada 1. septembra līdz parāda pilnīgai samaksai;

                  2)

                  Efrosyni Alexiadou atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 271, 29.10.2005.


title: Apvienotās lietas C-454/12 un C-455/12: Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pro Med Logistik GmbH (C-454/12)/ Finanzamt Dresden-Süd un Eckard Pongratz , kas darbojas kā Karin Oertel maksātnespﾓjas administrators (C-455/12)/ Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — PVN — Sestā PVN direktīva — 12. panta 3. punkts — H pielikuma 5. kategorija — Direktīva 2006/112/EK — 98. panta 1. un 2. punkts — III pielikuma 5. punkts — Neitralitātes princips — Pasažieru un viņu bagāžas pārvadājumi — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru tiek piemērota atšķirīga PVN likme taksometru pārvadājumiem un pārvadājumiem ar nomas automobili ar autovadītāju

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/8

         Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pro Med Logistik GmbH (C-454/12)/Finanzamt Dresden-Süd un Eckard Pongratz, kas darbojas kā Karin Oertel maksātnespējas administrators (C-455/12)/Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt

   (Apvienotās lietas C-454/12 un C-455/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - PVN - Sestā PVN direktīva - 12. panta 3. punkts - H pielikuma 5. kategorija - Direktīva 2006/112/EK - 98. panta 1. un 2. punkts - III pielikuma 5. punkts - Neitralitātes princips - Pasažieru un viņu bagāžas pārvadājumi - Dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru tiek piemērota atšķirīga PVN likme taksometru pārvadājumiem un pārvadājumiem ar nomas automobili ar autovadītāju)
   2014/C 112/09
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Pro Med Logistik GmbH (C-454/12), Eckard Pongratz, kas darbojas kā Karin Oertel maksātnespējas administrators (C-455/12)

      Atbildētājas: Finanzamt Dresden-Süd (C-454/12), Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt (C-455/12)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Bundesfinanzhof – Vācija – Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.). 98. panta 1. punkta, skatīta kopa ar III pielikuma 5. kategoriju. kā arī Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), ar grozījumiem 12. panta 3. punkta a) apakšpunkta trešās daļas, skatīta kopā ar H pielikuma 5. kategoriju, interpretācija – Neitralitātes princips – Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta atšķirīga attieksme saistībā ar PVN no patērētāja viedokļa identiskiem pakalpojumiem, kas apmierina vienādas vajadzības – Atšķirīga attieksme pret slimnieku transportu, ko veic taksometri, un to, ko veic nomas automobiļi ar autovadītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas ir grozīta ar Padomes 2001. gada 19. janvāra Direktīvu 2001/4/EK, 12. panta 3. punkta a) apakšpunkta trešā daļa, skatīta kopā ar tās H pielikuma 5. kategoriju, un Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 98. panta 1. un 2. punkts, skatīts kopā ar tās III pielikuma 5. punktu, ievērojot nodokļu neitralitātes principu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neliedz pasažieru pārvadāšanas vietējā satiksmē divu veidu, proti, pirmkārt, ar taksometru un, otrkārt, ar nomas automobiļiem ar autovadītāju, pakalpojumiem piemērot divas dažādas nodokļu likmes – vienu samazinātu un otru standarta, jo, pirmkārt, dažādo likuma prasību dēļ, kas ir noteiktas šiem diviem pārvadājumu veidiem, pasažieru pārvadājumi pilsētā ar taksometru ir pasažieru un viņu bagāžas pārvadājumu kategorijas konkrēts un specifisks aspekts, kas norādīts šo direktīvu pielikumu minētajā kategorijā un 5. punktā, un, otrkārt, minētās atšķirības izšķirīgi ietekmē pasažiera lēmumu izmantot vienu vai otru no šiem pakalpojumiem. Valsts tiesas kompetencē ir pārbaudīt, vai tas tā ir pamatlietā;

               2)

               savukārt Sestās direktīvas 77/388, kas ir grozīta Direktīvu 2001/4, 12. panta 3. punkta a) apakšpunkta trešā daļa, skatīta kopā ar tās H pielikuma 5. kategoriju, un Direktīvas 2006/112 98. panta 1. un 2. punkts, skatīts kopā ar III pielikuma 5. punktu, ievērojot neitralitātes principu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz diviem pasažieru un viņu bagāžas pārvadājumu pilsētā veidiem, proti, pirmkārt, taksometru uzņēmumiem un, otrkārt, autonomas ar autovadītāju uzņēmumiem, piemērot atšķirīgas pievienotās vērtības nodokļa likmes, ja atbilstoši īpašam nolīgumam, kas bez atšķirības ir piemērojams taksometru uzņēmumiem un autonomas ar autovadītāju uzņēmumiem, kuri ir to noslēguši, pasažieru pārvadāšana ar taksometru nav pasažieru un viņu bagāžu pārvadājumu uzņēmumu sniegto pakalpojumu konkrēts un specifisks aspekts un ja šī darbība, kas veikta saskaņā ar minēto nolīgumu, tiek uzskatīta par līdzīgu no vidusmēra pasažiera viedokļa pasažieru pārvadāšanai ar nomas automobiļiem ar autovadītāju, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 399, 22.12.2012.


title: Lieta C-338/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. jūlijā iesniedza Tribunal administratif de Montreuil (Francija) — Santander Asset Management SGIIC SA — FIM Santander Top 25 Euro Fi vārdā/Direction des résidents à l'étranger et des services généraux

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/33

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. jūlijā iesniedza Tribunal administratif de Montreuil (Francija) — Santander Asset Management SGIIC SA — FIM Santander Top 25 Euro Fi vārdā/Direction des résidents à l'étranger et des services généraux

   (Lieta C-338/11)
   2011/C 269/64
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif de Montreuil

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Santander Asset Management SGIIC SA — FIM Santander Top 25 Euro Fi vārdā

      Atbildētāja: Direction des résidents à l'étranger et des services généraux

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai papildus pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu (PVKIU) stāvoklim ir jāņem vērā arī sertifikātu turētāju stāvoklis?

               2)

               Šādā gadījumā — kādi ir nosacījumi strīdīgā ieturējuma ienākumu gūšanas vietā uzskatīšanai par saderīgu ar kapitāla brīvas aprites principu?


title: Tiesas spriedums (trešā palāta)  2006. gada 12. janvārī  lietā C-246/04 ( Verwaltungsgerichtshof  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)  Turn- und Sportunion Waldburg  pret  Finanzlandesdirektion für Oberösterreich  (Sestā PVN direktīva — 13. panta B daļas b) apakšpunkts un C daļas a) apakšpunkts — Atbrīvojumi nekustamā īpašuma iznomāšanas vai izīrēšanas darījumiem — Nodokļu maksātāja izvēles tiesības — Bezpeļņas sporta apvienības — Nosacījumi)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2006. gada 12. janvārī
   lietā C-246/04 (Verwaltungsgerichtshof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Turn- und Sportunion Waldburg pret Finanzlandesdirektion für Oberösterreich
       (1)

   (Sestā PVN direktīva - 13. panta B daļas b) apakšpunkts un C daļas a) apakšpunkts - Atbrīvojumi nekustamā īpašuma iznomāšanas vai izīrēšanas darījumiem - Nodokļu maksātāja izvēles tiesības - Bezpeļņas sporta apvienības - Nosacījumi)
   (2006/C 60/11)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-246/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Verwaltungsgerichtshof (Austrija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 26. maijā un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 10. jūnijā, tiesvedībā Turn- und Sportunion Waldburg pret Finanzlandesdirektion für Oberösterreich, Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši Ž. P. Puisošē [J.-P. Puissochet], S. fon Bārs [S. von Bahr], U. Lehmuss [U. Lõhmus] (referents) un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], ģenerāladvokāts M. Pojarešs Maduru [M. Poiares Maduro], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2006. gada 12. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               dalībvalstis, kad tās saviem nodokļu maksātājiem piešķir Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta C daļā paredzētās izvēles tiesības maksāt nodokli, tās var piešķirt atkarībā no darījumu rakstura vai nodokļu maksātāju kategorijas ar nosacījumu, ka tās ievēro Sestās direktīvas mērķus un vispārējos principus, jo īpaši nodokļa neitralitātes principu un prasību paredzētos atbrīvojumus piemērot pareizi, godīgi un vienveidīgi;

               2)

               valsts tiesai ir jānosaka, vai, pieņemot valsts tiesību normu, saskaņā ar kuru piešķir vispārēju atbrīvojumu no nodokļa nomaksas par bezpeļņas sporta apvienību veiktajiem darījumiem, ierobežojot šo apvienību izvēles tiesības maksāt nodokli par izīrēšanas un iznomāšanas darījumiem, ir pārsniegta dalībvalstīm piešķirtā diskrecionārā vara, ņemot vērā jo īpaši nodokļa neitralitātes principu un prasību paredzētos atbrīvojumus piemērot pareizi, godīgi un vienveidīgi.

      (1)  OV C 228, 11.9.2004.


title: Tiesas spriedums (ceturtā palāta) 2004. gada 28. oktobrī lietā C-5/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 98/44/EK — Izgudrojumu tiesiskā aizsardzība biotehnoloģijā — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/18

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2004. gada 28. oktobrī
   lietā C-5/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 98/44/EK - Izgudrojumu tiesiskā aizsardzība biotehnoloģijā - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2005/C 6/34)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-5/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 9. janvārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāves – K. Banks un C. Schmidt) pret Vācijas Federatīvo Republiku (pārstāvis – M. Lumma), Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: ceturtās palātas priekšsēdētāja pienākumu izpildītājs J. N. Cunha Rodrigues, tiesneši K. Schiemann un M. Ilešič (referents), ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretārs R. Grass, 2004. gada 28. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas nepieciešami, lai panāktu atbilstību Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 6. jūlija Direktīvai 98/44/EK par izgudrojumu tiesisko aizsardzību biotehnoloģijā, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 47, 21.2.2004.


title: Lieta T-194/08: Vispārējās tiesas 2009. gada 16. decembra rīkojums — Cattin /Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība — EAF — Eksportētāju saraksts, kuri ir tiesīgi saņemt maksājumus par saviem prasījumiem attiecībā uz Centrālāfrikas Republiku — Ieraksta neesamība — Noilgums — Nepieņemamība)

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/37

         Vispārējās tiesas 2009. gada 16. decembra rīkojums — Cattin/Komisija
   (Lieta T-194/08) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - EAF - Eksportētāju saraksts, kuri ir tiesīgi saņemt maksājumus par saviem prasījumiem attiecībā uz Centrālāfrikas Republiku - Ieraksta neesamība - Noilgums - Nepieņemamība)
   2010/C 37/51
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji:
      R. Cattin & Cie, Bimbo (Centrālāfrikas Republika), un Yves Cattin, Cadiz (Spānija) (pārstāvis — B. Wägenbaur, advokāts)

      Atbildētāja:Eiropas Komisija (pārstāvis — A. Bordes)

      Priekšmets

   Prasība par zaudējumu atlīdzību, kuras mērķis ir saņemt iespējams ciesto zaudējumu atlīdzību, ko radīja Komisijas lēmums neiekļaut prasītājus eksportētāju sarakstā, kuri ir tiesīgi Eiropas attīstības fondu (EAF) ietvaros saņemt maksājumu par saviem prasījumiem pret Centrālāfrikas Republikas valsts iestādi

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               noraidīt prasību kā acīmredzami nepieņemamu;

               2.

               R. Cattin & Cie un Yves Cattin sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 197, 02.08.2008.


title: lieta T-480/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko A&C Braid and Rope Co. Pvt. Ltd. un Chr. Muller Touw B.V. iesniedza 2004. gada 14. decembrī

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/29

         Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko A&C Braid and Rope Co. Pvt. Ltd. un Chr. Muller Touw B.V. iesniedza 2004. gada 14. decembrī
   (lieta T-480/04)
   (2005/C 57/50)
   tiesvedības valoda - nīderlandiešu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 14. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko cēla Chr. Muller Touw B.V. (reģistrēta Elst, Nīderlandē) un A&C Braid and Rope Co. Pvt. Ltd. (reģistrēta Rania, Indijā), kuras pārstāv John Wolfs, advocaat.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1.

               atzīt par spēkā neesošu Regulu 1736/2004, ciktāl tā attiecas uz piegādi no A&C Indijā;

               2.

               piespriest Padomei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Chr. Muller Touw, reģistrēta Nīderlandē, piegādā jēlmateriālu A&C Braid and Rope Indijā, ko tā savukārt pārstrādā virvē un atkal nosūta uz EK. Prasītājas lūdz atzīt par spēkā neesošu Regulu Nr. 1736/2004, ar kuru nosaka galīgo antidempinga maksājumu (1), ciktāl šī Regula attiecas uz šo uzņēmumu.
   Savas prasības atbalstam prasītājas norāda, ka šajā gadījumā nav runa par būtisku zaudējumu, kā to paredz Regulas Nr. 384/96 (2) 1. un 3. pants. Prasītājas norāda, ka tās ražo virvi tikai personiskai lietošanai un ka šī virve nav derīga rūpnieciskai izmantošanai vai izmantošanai jūrā, kā ir noteikts apstrīdētajā Regulā, un ka to tirgus daļa ir nenozīmīga.

      (1)  Padomes 2004. gada 4. oktobra Regula (EK) Nr. 1736/2004, ar kuru nosaka galīgo antidempinga maksājumu par sintētiskās šķiedras virves importu no Indijas (OV L 311, 1. lpp.)

      (2)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 56, 1. lpp.)


title: Lieta C-428/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil d'État (Francija) 2009. gada 29. oktobrī rīkojumu — Union Syndicale Solidaires Isère /Premier ministre , Ministre du travail, des relations sociales, de la famille, de la solidarité et de la ville , Ministre de la santé et des sports

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil d'État (Francija) 2009. gada 29. oktobrī rīkojumu — Union Syndicale “Solidaires Isère”/Premier ministre, Ministre du travail, des relations sociales, de la famille, de la solidarité et de la ville, Ministre de la santé et des sports

   (Lieta C-428/09)
   2010/C 24/40
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Union Syndicale “Solidaires Isère”

      Atbildētāji: Premier ministre, Ministre du travail, des relations sociales, de la famille, de la solidarité et de la ville, Ministre de la santé et des sports

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 2003. gada 4. novembra direktīva (1) ir piemērojama gadījuma rakstura un sezonālam personālam, kas strādā ne vairāk kā 80 darba dienas gadā brīvdienu un atpūtas centros?

               2)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša:

                           a)

                           vai, ņemot vērā direktīvas mērķi, kas atbilstoši tās 1. panta 1. punktam ir noteikt minimālās drošības un veselības prasības darba laika organizēšanas jomā, 17. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ļauj:

                                       —

                                       saskaņā ar tā 1. punktu — uzskatīt personu, ar kurām noslēgts līgums par izglītības saistībām, gadījuma rakstura un sezonālas darbības par tādām, “[kuru] īpašo iezīmju dēļ darba laika ilgums netiek mērīts un/vai iepriekš noteikts, vai to var noteikt paši darba ņēmēji”,

                                       —

                                       vai — saskaņā ar tā 3. punkta b) apakšpunktu — uzskatīt šīs darbības par “[tādām] drošības un novērošanas [darbībām], kas pieprasa pastāvīgu klātbūtni, lai aizsargātu īpašumu un personas”?

                           b)

                           Vai pēdējā gadījumā 2. punktā paredzētie nosacījumi, proti, “līdzvērtīgi kompensējoši atpūtas laikposmi” vai “attiecīgajiem darba ņēmējiem [nodrošinātā] pienācīga aizsardzība”, ir jāuzskata par izpildītiem ar tiesību normu, kurā paredzēts, ka personu, ar kurām noslēgti attiecīgi līgumi, darbs brīvdienu un atpūtas centros nevar pārsniegt 80 darba dienas gadā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīva 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV L 299, 9. lpp.).


title: Lieta C-66/05: Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2006. gada 22. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Nīderlandes Karalisti

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/24

         Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2006. gada 22. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Nīderlandes Karalisti
   (Lieta C-66/05) (1)

   (2006/C 331/43)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 93, 16.4.2005.


title: Lieta T-289/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 8. marta  spriedums —  Lantzoni  pret Tiesu (Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — Paaugstināšanas punktu piešķiršana — Saistība ar novērtējuma ziņojumu)

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/21

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 8. marta spriedums — Lantzoni pret Tiesu
   (Lieta T-289/04) (1)

   (Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - Paaugstināšanas punktu piešķiršana - Saistība ar novērtējuma ziņojumu)
   (2006/C 108/37)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dimitra Lantzoni (pārstāvji — sākotnēji C. Marhuenda, pēc tam M. Bouché, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Tiesa (pārstāvis — M. Schauss)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Eiropas Kopienu Tiesas iecēlējinstitūcijas 2003. gada 7. oktobra lēmumu par paaugstināšanas punktiem, kas prasītājai piešķirti par 1999.—2000. gadu un 2001. gadu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu, ciktāl tā attiecas uz paaugstināšanas punktu piešķiršanu par 1999.—2000. gadu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt kā nepamatotu;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta T-222/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 4. jūnija spriedums – Deluxe Laboratories/ITSB (“deluxe”) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes “deluxe” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Aprakstoša rakstura neesamība — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/40

         Vispārējās tiesas 2015. gada 4. jūnija spriedums – Deluxe Laboratories/ITSB (“deluxe”)
   (Lieta T-222/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “deluxe” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Aprakstoša rakstura neesamība - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   (2015/C 236/53)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deluxe Laboratories, Inc. (Burbank, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – S. Serrat Viñas, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – S. Palmero Cabezas)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2014. gada 22. janvāra lēmumu lietā R 1250/2013–2 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt grafisku apzīmējumu “deluxe” kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas otrās padomes 2014. gada 22. janvāra lēmumu lietā R 1250/2013–2;

               2)

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 175, 10.6.2014.


title: Tiesas spriedums (sestā palāta) 2005. gada 28. aprīlī lietā C-376/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2002/58/EK — Elektroniskā komunikācija — Personas datu apstrāde — Privātās dzīves aizsardzība — Fizisko personu aizsardzība — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/14

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2005. gada 28. aprīlī
   lietā C-376/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2002/58/EK - Elektroniskā komunikācija - Personas datu apstrāde - Privātās dzīves aizsardzība - Fizisko personu aizsardzība - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2005/C 143/20)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-376/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 2. septembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — M. Šoters [M. Shotter]) pret Beļģijas Karalisti (pārstāve — E. Dominkovica [E. Dominkovits]), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: E. Borgs Bartets [A. Borg Barthet], tiesneši U. Lehmuss [U. Lõhmus] (referents) un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], ģenerāladvokāte K. Štiksa-Hakla [C. Stix-Hackl], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 28. aprīlī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīvu 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju), Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta T-137/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 22. jūnija rīkojums — Mayer u.c. pret Komisiju (Padomes Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība — Komisijas Lēmums 2004/69/EK — Kopienā nozīmīgu vietu saraksts attiecībā uz kalnu bioģeogrāfisko reģionu — Prasība atcelt tiesību aktu — Nepieņemamība)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/44

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 22. jūnija rīkojums — Mayer u.c. pret Komisiju
   (Lieta T-137/04) (1)

   (Padomes Direktīva 92/43/EEK - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - Komisijas Lēmums 2004/69/EK - Kopienā nozīmīgu vietu saraksts attiecībā uz kalnu bioģeogrāfisko reģionu - Prasība atcelt tiesību aktu - Nepieņemamība)
   (2006/C 224/94)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Kurt Martin Mayer, Eisentratten (Austrija), Tilly Forstbetriebe GmbH, Treibach (Austrija), Anton Volpini de Maestri, Spittal/Drau (Austrija) un Johannes Volpini de Maestri, Seeboden (Austrija) (pārstāvis — M. Schaffgotsch, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. van Beek un B. Schima)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Somijas Republika (pārstāvji — T. Pynnä un A. Guimaraes-Purokoski)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2003. gada 22. decembra Lēmumu 2004/69EK, ar kuru tika pieņemts, piemērojot Padomes Direktīvu 92/43/EEK, Kopienā nozīmīgu vietu saraksts attiecībā uz kalnu bioģeogrāfisko reģionu (OV 2004, L 14, 21. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasītāji sedz paši savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Somijas Republika sedz pati savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 146, 29.05.2004.


title: Lieta C-325/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 5. decembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/30

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 5. decembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-325/07) (1)

   (2008/C 171/52)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 211, 8.9.2007.


title: Lieta T-279/09: Prasība, kas celta 2009. gada 9. jūlijā — Aiello/ITSB — Cantoni ITC ( 100 % Capri )

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/39

         Prasība, kas celta 2009. gada 9. jūlijā — Aiello/ITSB — Cantoni ITC (“100 % Capri”)
   (Lieta T-279/09)
   2009/C 220/83
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Antonino Aiello (Vico Equense, Itālija) (pārstāvji — M. Coccia, advokāts, L. Pardo, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Cantoni ITC SpA, Milāna (Itālija)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 2. aprīļa lēmumu, kas paziņots pa telefaksu 2009. gada 14. maijā, lietā R 1148/2008–1 starp Antonino Aiello un Cantoni ITC S.p.A. un, grozot to, noraidīt iebildumus B 856 163 pret preču zīmes “100 % CAPRI” reģistrāciju attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 18. un 25. klasē (Nr. 3 563 848);

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas radušies tiesvedībā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs;

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver ciparu un vārdisku elementu, “100 % Capri” (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 563 848) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 18. un 25. klasē;
   Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: CANTONI L.T.C. S.p.A.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiska preču zīme (reģistrācijas pieteikums Nr. 2 689 891) un valsts grafiska preču zīme, kas ietver vārdisko elementu “CAPRI”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 18. un 25. klasē;

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt un reģistrācijas pieteikumu noraidīt attiecībā uz visām strīdīgajām precēm;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, kā arī Regulas (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (aizstāta ar Regulu Nr. 207/2009), 50. noteikuma 1. punkta un 20. noteikuma 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-399/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 19. janvāra spriedums – Morgan & Morgan/EUIPO – Grupo Morgan & Morgan (“Morgan & Morgan”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Morgan & Morgan” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “MMG TRUST MIEMBRO DEL GRUPO MORGAN & MORGAN” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/25

         Vispārējās tiesas 2017. gada 19. janvāra spriedums – Morgan & Morgan/EUIPO – Grupo Morgan & Morgan (“Morgan & Morgan”)
   (Lieta T-399/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Morgan & Morgan” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “MMG TRUST MIEMBRO DEL GRUPO MORGAN & MORGAN” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 063/34)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Morgan & Morgan Srl International Insurance Brokers (Conegliano, Itālija) (pārstāvji – F. Caricato un F. Gatti, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji – J. Crespo Carrillo un C. Martini)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Grupo Morgan & Morgan (Panama, Panama)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 7. maija lēmumu lietā R 1657/2014-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Grupo Morgan & Morgan un Morgan & Morgan International Insurance Brokers

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Morgan & Morgan Srl International Insurance Brokers atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 311, 21.9.2015.


title: Lieta C-2/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 4. janvārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Itālija) — Azienda Agro-Zootecnica Franchini s.a.r.l. un Eolica di Altamura s.r.l./Regione Puglia

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/33

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 4. janvārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Itālija) — Azienda Agro-Zootecnica Franchini s.a.r.l. un Eolica di Altamura s.r.l./Regione Puglia

   (Lieta C-2/10)
   2010/C 63/54
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Azienda Agro-Zootecnica Franchini s.a.r.l. un Eolica di Altamura s.r.l.

      Atbildētāja: Regione Puglia

      Prejudiciālais jautājums

   Vai 2006. gada 27. decembra Likuma Nr. 296 1. panta 1226. punkts, to lasot kopā ar 2007. gada 17. oktobraMinistero dell’ambiente e della tutela del territorio e del mare dekrēta 5. panta pirmo punktu un 2008. gada 21. oktobralegge regionale della Puglia Nr. 31 2. panta sestajā punktā paredzēto, ir saderīgs ar Kopienu tiesībām un it īpaši ar principiem, kas izriet no Direktīvām 2001/77/EK (1) un 2009/28/EK (2) (par atjaunojamiem energoresursiem) un Direktīvām 1979/409/EK (3) un 1992/43/EK (4) (par putnu un dabisko dzīvotņu aizsardzību), tiktāl, ciktāl saskaņā ar attiecīgajiem pantiem absolūtā veidā un bez izšķirības ir aizliegts uzstādīt visu veida vēja ģeneratorus, kas nav domāti pašu patēriņam, Kopienas nozīmes teritorijā un īpaši aizsargājamās teritorijās, kas veido ekoloģisko tīklu Natura 2000, un nav paredzēta atbilstoša katra projekta, kas ir saistīts ar attiecīgo teritoriju, ietekmes uz vidi izvērtējumu?

      (1)  OV L 283, 33. lpp.

      (2)  OV L 140, 16. lpp.

      (3)  OV L 103, 1. lpp.

      (4)  OV L 206, 7. lpp.


title: lieta T-411/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Jean-Paul Keppenne iesniedza 2004. gada 6. oktobrī

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/51

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Jean-Paul Keppenne iesniedza 2004. gada 6. oktobrī
   (lieta T-411/04)
   (2004/C 300/100)
   tiesvedības valoda – franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 6. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Jean-Paul Keppenne, dzīvojošs Etterbeek (Beļģija), kuru pārstāv advokāts Paul-Emmanuel Ghislain.
   Jean-Paul Keppenne prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumus nepalielināt prioritātes punktu skaitu, kurus ģenerāldirektorāts piešķīra prasītājam 2003. gada novērtējuma ietvaros, un nepaaugstināt prasītāju A5 pakāpē 2003. gada paaugstināšanas amatā laikā, kā arī iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar kuru tika sniegta atbilde uz prasītāja sūdzībām (R/673/03 un R/716/03),

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājam 3000 eiro kā atlīdzību par morālo kaitējumu,

               —

               piespriest Komisijai segt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir celta pēc prasības, kas tika iesniegta lietā T-272/04, kurā tika apstrīdēti netiešie lēmumi par šī paša prasītāja iesniegto sūdzību noraidīšanu. Iecēlējinstitūcija visbeidzot pieņēma tiešus lēmumus par sūdzības noraidīšanu, kuru atcelšana tiek prasīta šajā lietā.
   Pamatojot savus prasījumus, prasītājs pēc būtības norāda, ka attiecīgie lēmumi ir slēpta sankcija pret prasītāju sakarā ar viņa pārcelšanu uz Tiesu dienesta interesēs, un tajos nav pienācīgi ņemti vērā prasītāja nopelni.
   Prasības pieteikumā minētie pamati balstās uz noteikumu, kas regulē ierēdņu novērtēšanu un paaugstināšanu amatā, diskriminācijas aizlieguma un samērīguma principa pārkāpuma, kā arī iespējamas pilnvaru nepareizas izmantošanas šajā lietā.


title: Lieta T-189/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 14. jūlija spriedums — Arkema France /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Ūdeņraža peroksīds un nātrija perborāts — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīga attieksme — Labas pārvaldības princips — Naudas sodi — Paziņojums par sadarbību)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/40

         Vispārējās tiesas 2011. gada 14. jūlija spriedums — Arkema France/Komisija
   (Lieta T-189/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Ūdeņraža peroksīds un nātrija perborāts - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienlīdzīga attieksme - Labas pārvaldības princips - Naudas sodi - Paziņojums par sadarbību)
   2011/C 269/87
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Arkema France SA (Columbes, Francija) (pārstāvji — sākotnēji A. Winckler, S. Sorinas Jimeno un P. Geffriaud, vēlāk S. Sorinas Jimeno un E. Jégou, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Arbault un O. Beynet, vēlāk V. Bottka, P. J. Van Nuffel un B. Gencarelli)

      Priekšmets

   Prioritāri, prasība daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmuma C(2006) 1766, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.620 — ūdeņraža pārskābe un perborāts) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, pakārtoti, atcelt vai samazināt prasītājai uzliktā naudas soda summu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Arkema France SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 02.09.2006.


title: Lieta C-369/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta paplašinātā sastāvā) 2016. gada 22. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-50/06 RENV II un T-69/06 RENV II Aughinish Alumina Ltd/Eiropas Komisija 2016. gada 5. jūlijā iesniedza Īrija

text:
               10.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/2

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta paplašinātā sastāvā) 2016. gada 22. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-50/06 RENV II un T-69/06 RENV II Aughinish Alumina Ltd/Eiropas Komisija 2016. gada 5. jūlijā iesniedza Īrija
   (Lieta C-369/16 P)
   (2016/C 371/02)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Īrija (pārstāvji – E. Creedon, T. Joyce, pārstāvji, P. McGarry, Senior Counsel)

      Pārējie lietas dalībnieki: Aughinish Alumina Ltd, Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt spriedumu;

               —

               atcelt lēmumu (1);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Īrija apelācijas sūdzības pamatošanai izvirza četrus pamatus:

               a)

               Vispārējā tiesa spriedumā ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka tiesiskās noteiktības princips nav piemērojams un/vai ka Īrija un Aughinish Alumina Ltd nevarēja uz to pamatoties, neraugoties uz neattaisnojamo Komisijas vilcināšanos apstrīdētā lēmuma pieņemšanā;

               b)

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka nav noticis tiesiskās paļāvības ievērošanas principa pārkāpums, neraugoties uz atzinumu, ka Komisijas veiktās izmeklēšanas novilcināšana bija nepamatota un neattaisnojama;

               c)

               Vispārējā tiesa ir kļūdījusies, secinot, ka izskatāmais atbalsts “atbilst atbalsta shēmai”, kā tā ir definēta Padomes Regulas Nr. 659/1999 (2) 1. panta d) punktā; vēl Vispārējā tiesa ir kļūdījusies, secinot, ka Regulas Nr. 659/1999 15. pantā paredzētais noilguma periods sākās katrā Aughinish Alumina Ltd minerāleļļu importēšanas datumā;

               d)

               Vispārējā tiesa ir kļūdījusies, atsakoties apmierināt prasību ar tādu pamatojumu, ka atbalsts varētu tikt definēts kā atbalsts, kas pastāvējis pirms pievienošanās.

      (1)  2006/323/EK: Komisijas Lēmums (2005. gada 7. decembris) saistībā ar Francijas, Īrijas un Itālijas īstenoto atbrīvojumu no akcīzes nodokļa minerāleļļām, ko attiecīgi Gardannā, Šenonas reģionā un Sardīnijā izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā (izziņots ar dokumenta numuru K(2005) 4436), OV 2006, L 119, 12. lpp.

      (2)  Padomes Regula (EK) Nr. 659/1999 (1999. gada 22. marts), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai, OV 1999, L 83, 1. lpp.

      OJ L 83, 1. lpp.


title: Tiesas rīkojums (ceturtā palāta) 2004. gada 19. oktobrī lietā C-425/03 (Giudice di pace di Milazzo lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Provvidenza Regio pret AXA Assicurazioni SpA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nepieņemamība)

text:
               19.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/3

      TIESAS RĪKOJUMS

   (ceturtā palāta)
   2004. gada 19. oktobrī
   lietā C-425/03 (Giudice di pace di Milazzo lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Provvidenza Regio pret AXA Assicurazioni SpA
       (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nepieņemamība)
   (2005/C 69/07)
   tiesvedības valoda - itāļu
   Lietā C-425/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, kas izteikts ar Giudice di pace di Milazzo (Itālija) 2003. gada 18. aprīļa lēmumu, ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2003. gada 6. oktobrī, lietā Provvidenza Regio pret AXA Assicurazioni SpA, Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Lenaerts (referents), tiesneši N. Colneric un J. N. Cunha Rodrigues, ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretārs R. Grass,2004. gada 19. oktobrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

      Giudice di pace di Milazzo iesniegtais lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 289, 29.11.2003.


title: lieta C-74/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 23. aprīļa spriedums (Nógrád Megyei Bíróság (Ungārijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — PARAT Automotive Cabrio Textiltetöket Gyártó Kft./Adó- és Pénzügyi Ellenörzési Hivata Hatósági Föosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály (Sestā PVN direktīva — Jaunas dalībvalsts pievienošanās — Nodoklis par ražošanas līdzekļu subsidētu pirkumu — Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu — Valsts tiesību aktos paredzētie izņēmumi Sestās direktīvas spēkā stāšanās brīdī — Dalībvalstu tiesības saglabāt izņēmumus)

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/16

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 23. aprīļa spriedums (Nógrád Megyei Bíróság (Ungārijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — PARAT Automotive Cabrio Textiltetöket Gyártó Kft./Adó- és Pénzügyi Ellenörzési Hivata Hatósági Föosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály
   (lieta C-74/08) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Jaunas dalībvalsts pievienošanās - Nodoklis par ražošanas līdzekļu subsidētu pirkumu - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Valsts tiesību aktos paredzētie izņēmumi Sestās direktīvas spēkā stāšanās brīdī - Dalībvalstu tiesības saglabāt izņēmumus)
   2009/C 141/26
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

   Nógrád Megyei Bíróság

      Lietas dalībnieki pamata procesā

   Prasītāja: PARAT Automotive Cabrio Textiltetöket Gyártó Kft.
   Atbildētājs: Adó- és Pénzügyi Ellenörzési Hivata Hatósági Föosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nógrád Megyei Bíróság — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 17. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, kurā iespēja atskaitīt nodokli, kas noteikts subsidētajai preču iegādei, attiecināta tikai uz iegādes daļu, kas nav bijusi subsidēta

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 17. panta 2. un 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, kurš no valsts [vai pašvaldības] budžeta subsidētas preču pirkšanas gadījumā ļauj atskaitīt attiecīgo pievienotās vērtības nodokli tikai par pirkuma daļu, kas nav bijusi subsidēta;

               2)

               Sestās direktīvas 77/388 17. panta 2. punktā nodokļa maksātājiem ir piešķirtas tiesības, uz kurām viņi var atsaukties valsts tiesā, lai iebilstu pret valsts tiesisko regulējumu, kas nav saderīgs ar šo normu.

      (1)  OV C 116, 09.05.2008.


title: Lieta C-127/12: Prasība, kas celta 2012. gada 7. martā — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/9

         Prasība, kas celta 2012. gada 7. martā — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-127/12)
   2012/C 126/18
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — W. Roels un F. Jimeno Fernández)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, dāvinājumam un mantojumam piemērojamā nodokļu režīma ziņā paredzēdama atšķirīgu attieksmi pret Spānijā rezidējošiem un nerezidējošiem tiesību pārņēmējiem un apdāvinātajiem, Spānijā rezidējošiem un nerezidējošiem mantojuma atstājējiem/dāvinātājiem un Spānijā un ārpus tās esošas nekustamas mantas dāvināšanu un līdzīgu atsavināšanu, Spānijas Karaliste nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 21. un 63. pantā un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ līgums) 28. un 40. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Mantojuma un dāvinājuma nodoklis Spānijā ir valsts nodoklis, kura pamatregulējums ir rodams 1987. gada 18. decembra Likumā Nr. 29/87, kā arī ar 1991. gada 8. novembra Karaļa dekrētu Nr. 1629/1991 apstiprinātajos noteikumos. Nodokļa pārvaldība un iekasēšana ir nodotas autonomo kopienu ziņā, tomēr valsts tiesiskajā regulējumā noteiktajos gadījumos — galvenokārt tad, kad nav personiskas vai lietiskas saistības ar nevienu no autonomajām kopienām — ir piemērojams valsts tiesiskais regulējums.

               2)

               Visās autonomajās kopienās, kuras ir izmantojušas savas likumdošanas tiesības jautājumā par mantojuma un dāvinājuma nodokli, nodokļa maksātāja nodokļa slogs ir ievērojami mazāks par valsts tiesību aktos paredzēto, un tādēļ dāvinājumam un mantojumam piemērojamā nodokļu režīma ziņā tiek radīta atšķirīga attieksme pret Spānijā rezidējošiem un nerezidējošiem tiesību pārņēmējiem un apdāvinātajiem, Spānijā rezidējošiem un nerezidējošiem mantojuma atstājējiem/dāvinātājiem un Spānijā un ārpus tās esošas nekustamas mantas dāvināšanu un līdzīgu atsavināšanu.

               3)

               Iepriekš minētais valsts tiesiskais regulējums ir pretrunā LESD 21. un 63. pantam un EEZ līguma 28. un 40. pantam.


title: Lieta T-633/14: Prasība, kas celta 2015. gada 18. augustā – Monster Energy/ITSB (Miera simbola attēls)

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/28

         Prasība, kas celta 2015. gada 18. augustā – Monster Energy/ITSB (Miera simbola attēls)
   (Lieta T-633/14)
   (2015/C 127/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Monster Energy Company (Corona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – P. Brownlow, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme (Miera simbola attēls) – reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 3 63  611

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 11. decembra lēmums lietā R 1285/2013–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-228/08: Prasība, kas celta 2008. gada 18. jūnijā — Szomborg /Komisija

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/57

         Prasība, kas celta 2008. gada 18. jūnijā — Szomborg/Komisija
   (Lieta T-228/08)
   (2008/C 209/103)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gregorz Szomborg, Jastarnia (Polija) (pārstāvis — R. Nowosielski, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka Komisija, neizpildīdama tai Padomes 2005. gada 21. decembra Regulas (EK) Nr. 2187/2005 (1) 27. pantā paredzētos pienākumus, nav veikusi zinātnisku izvērtējumu par to, kādā veidā vaļveidīgos ietekmē zveja, izmantojot jo īpaši žaunu tīklus, rāmju tīklus un iepinējtīklus, un šā izvērtējuma rezultātus nav darījusi zināmus Eiropas Parlamentam un Padomei;

               —

               piespriest Komisijai segt savus tiesāšanās izdevumus pašai;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Saskaņā ar Regulas Nr. 2187/2005 27. pantu Komisijai bija pienākums, vēlākais, līdz 2008. gada 1. janvārim nodrošināt, lai tiktu veikts zinātnisks izvērtējums par to, kādā veidā vaļveidīgos ietekmē zveja, izmantojot jo īpaši žaunu tīklus, rāmju tīklus un iepinējtīklus, un šā izvērtējuma rezultātus darīt zināmus Eiropas Parlamentam un Padomei. Tā kā Komisija noteiktajā termiņā minēto atzinumu nebija iesniegusi, prasītājs ar 2008. gada 25. februāra vēstuli lūdza to rīkoties. Atbildē uz prasītāja lūgumu Komisija paskaidroja, ka attiecīgais zinātniskais izvērtējums vēl neesot iesniegts, jo pārējās ieinteresētās personas neesot sadarbojušās.
   Tādēļ prasītājs uzskata, ka Komisija neapstrīdami nav izpildījusi tai Regulas Nr. 2187/2005 27. pantā paredzēto pienākumu un tādēļ saskaņā ar EKL 232. pantu ceļ prasību sakarā ar bezdarbību.

      (1)  Padomes 2005. gada 21. decembra Regula (EK) Nr. 2187/2005, ar ko nosaka tehniskus pasākumus zvejas resursu saglabāšanai Baltijas jūrā, Beltos un Zunda šaurumā un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1434/98, un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 88/98 (OV L 349, 1. lpp.).


title: Lieta T-190/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 9. marta spriedums — Longevity Health Products /ITSB — Performing Science ( “5 HTP” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “5 HTP” — Absolūts atteikuma pamatojums — Apzīmējumi vai norādes, kas kļuvušas ierastas — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta d) apakšpunkts — Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja — Regulas Nr. 207/2009 52. panta 2. punkts)

text:
               16.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 120/11

         Vispārējās tiesas 2011. gada 9. marta spriedums — Longevity Health Products/ITSB — Performing Science (“5 HTP”)
   (Lieta T-190/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “5 HTP” - Absolūts atteikuma pamatojums - Apzīmējumi vai norādes, kas kļuvušas ierastas - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta d) apakšpunkts - Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja - Regulas Nr. 207/2009 52. panta 2. punkts)
   2011/C 120/28
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Longevity Health Products, Inc. (Nassau, Bahamu salas) (pārstāvis — J. E. Korab, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Performing Science LLC (Lasvegasa, Nevada, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — D. Plasser, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 21. aprīļa lēmumu lietā R 595/2008-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Performing Science LLC un Longevity Health Products, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Longevity Health Products, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 167, 18.07.2009.


title: Lieta F-45/12: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 3. decembra rīkojums — BT /Komisija (Civildienests — Līgumdarbinieks — Līguma nepagarināšana — Nepietiekami pamatota prasība — Acīmredzami nepieņemama prasība)

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/32

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 3. decembra rīkojums — BT/Komisija
   (Lieta F-45/12) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieks - Līguma nepagarināšana - Nepietiekami pamatota prasība - Acīmredzami nepieņemama prasība)
   2013/C 46/63
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BT (Bukareste, Rumānija) (pārstāve — N. Visan, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin)

      Priekšmets

   Civildienests — Prasība atcelt Komisijas lēmumu nepagarināt prasītājas līgumdarbinieka darba līgumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

                  BT sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanas izdevumus.

      (1)  OV C 200, 07.07.12, 21. lpp.


title: Lieta T-41/16 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 13. aprīļa rīkojums – Cyprus Turkish Chamber of Industry u.c./Komisija Pagaidu noregulējums — Aizsargāta cilmes vietas nosaukuma reģistrēšanas procedūra — “Halloumi” vai “Hellim” — Iebildumu noraidīšana — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/33

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 13. aprīļa rīkojums – Cyprus Turkish Chamber of Industry u.c./Komisija
   (Lieta T-41/16 R)
   (Pagaidu noregulējums - Aizsargāta cilmes vietas nosaukuma reģistrēšanas procedūra - “Halloumi” vai “Hellim” - Iebildumu noraidīšana - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2016/C 191/45)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Cyprus Turkish Chamber of Industry (Nikosija, Kipra), Animal Breeders Association (Nikosija), Milk and Oil Products Production and Marketing Cooperative Ltd (Nikosija), Süt Ürünleri İmalatçulari Birliği Milk Processors Association (Nikosija) un Fatma Garanti (Güzelyurt, Kipra) (pārstāvji – B. O’Connor, solicitor, S. Gubel un E. Bertolotto, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – X. Lewis, J. Guillem Carrau un P. Aalto)

      Priekšmets

   Pieteikums atbilstoši LESD 278. un 279. pantam noteikt pagaidu pasākumus saistībā ar siera ar nosaukumau “halloumi”/“hellim” kā aizsargāta cilmes vietas nosaukuma reģistrēšanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 21. novembra Regulu (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām (OV L 343, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-444/09: Prasība, kas celta 2009. gada 29. oktobrī — La City /ITSB — Bücheler un Ewert ( citydogs )

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/34

         Prasība, kas celta 2009. gada 29. oktobrī — La City/ITSB — Bücheler un Ewert (“citydogs”)
   (Lieta T-444/09)
   2010/C 11/63
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      La City, La Courneuve (Francija) (pārstāvis — S. Bénoliel-Claux, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Pārējie procesa Apelāciju padomē dalībnieki:
      Andreas Bücheler un Konstanze Ewert, Engelskirchen (Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 5. augusta lēmumu lietā R 233/2008-1;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēji:
      Andreas Bücheler un Konstanze Ewert

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “citydogs” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16., 18., un 25. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 4 692 381

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece:
      La City

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Francijas vārdiska preču zīme “CITY” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 14., 18. un 25. klasē, iebildums vērsts pret reģistrāciju attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumu pieņemt

      Apelāciju padomes lēmums: pārsūdzēto lēmumu atcelt un iebildumu noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) pārkāpums, jo nepastāv pretnostatīto preču zīmju sajaukšanas iespēja.


title: Lieta C-45/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Finanzgericht des Landes Brandenburg  (Vācija)  2006. gada 30. janvāra  rīkojumu —  Campina GmbH & Co. , iepriekš —  TUFFI Campina emzett GmbH  pret  Hauptzollamt Frankfurt  ( Oder )

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht des Landes Brandenburg (Vācija) 2006. gada 30. janvāra rīkojumu — Campina GmbH & Co., iepriekš — TUFFI Campina emzett GmbH pret Hauptzollamt Frankfurt (Oder)
   (Lieta C-45/06)
   (2006/C 154/09)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht des Landes Brandenburg (Vācija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Campina GmbH & Co., iepriekš — TUFFI Campina emzett GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Frankfurt (Oder)
   Prejudiciālais jautājums
   Vai sodu sistēma, kas ir noteikta 3. panta 2. punkta otrajā daļā Komisijas 1993. gada 9. marta Regulā (EEK) Nr. 536/93 (1) redakcijā ar grozījumiem, kuri izdarīti ar Komisijas 1998. gada 13. marta Regulu (EK) Nr. 1001/98 (2), pārkāpj samērīguma principu gadījumos, kad termiņš ir tikai nedaudz pārsniegts un šim pārsniegumam nav nekādu būtisku seku?

      (1)  OV L 57, 12. lpp.

      (2)  OV L 142, 22. lpp.


title: Lieta T-325/07: Prasība, kas celta 2007. gada 3. septembrī — Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe /ITSB ( SURFCARD )

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/52

         Prasība, kas celta 2007. gada 3. septembrī — Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe/ITSB (“SURFCARD”)
   (Lieta T-325/07)
   (2007/C 269/94)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe, Strasbūra (Francija) (pārstāvji — P. Greffe un J. Schouman, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 14. jūnija lēmumu (lieta R 1130/200-1) daļā, ar kuru ir noraidīts Kopienas preču zīmes “SURFCARD” reģistrācijas pieteikums Nr. 3 837 564 attiecībā uz daļu no 9., 36. un 38. klasē norādītajām precēm un pakalpojumiem;

               —

               uzdot reģistrēt Kopienas preču zīmes “SURFCARD” reģistrācijas pieteikumu Nr. 3 837 564 attiecībā uz visām norādītajām precēm un pakalpojumiem.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SURFCARD” attiecībā uz 9., 36. un 38. klasē ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 837 564)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo pēc prasītājas domām un pretēji apstrīdētā lēmuma apsvērumiem, vārds “SURFCARD” esot pašu izdomāts un tam, salīdzinot ar norādītajām precēm un pakalpojumiem, esot atšķirtspēja.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).