title: Lieta C-273/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Polijas Republika iesniedza 2004. gada 28. jūnijā

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/6

         Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Polijas Republika iesniedza 2004. gada 28. jūnijā
   (Lieta C-273/04)
   (2004/C 239/10)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 28. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko cēla Polijas Republika, kuru pārstāv Jaroslaw Pietras, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Polijas Republikas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1.

               Atzīt par spēkā neesošu 1. panta 5. punktu 2004. gada 22. marta Padomes lēmumā Nr. 2004/281/EK par Akta par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, sakarā ar Kopējās lauksaimniecības politikas reformu (1).

               2.

               Kā arī

                           —

                           veikt tiesas procesu poļu valodā,

                           —

                           izskatīt lietu Tiesas plēnumā,

                           —

                           piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt izdevumus

         Pamati un galvenie argumenti
   Polijas Republikas valdība uzskata, ka Pievienošanās Akta 23. pants, kas ir izteikts saskaņā ar principiem, kuri nosaka starptautisko līgumu un Kopienas tiesību interpretāciju, nenodrošina juridisku pamatu pasākumu pieņemšanai, kuri ir minēti Lēmuma Nr. 2004/ 281/EK 1.panta 5. punktā un kuri ir balstīti uz paplašinātu interpretāciju jautājumā par jauno tiešo maksājumu lielumu ierobežojumiem.
   Apstrīdētais pasākums nav Pievienošanās Akta pielāgojums, kas ir domāts, lai ņemtu vērā Kopējās lauksaimniecības politikas izmaiņas, bet drīzāk tas ir Aktā definēto pievienošanās noteikumu pamata grozījums, kas ir neizdevīgs Polijas Republikai un lauksaimniecības preču ražotājiem, kas darbojas tās teritorijā. Apstrīdētais pasākums neizriet no Kopienas likumdošanas grozījumiem. Tādējādi, Polijas Republikas valdība uzskata, ka Eiropas Savienības Padomei nebija tiesību paplašināt ierobežoto maksājumu lielumu, ko tā izdarīja pieņemot lēmumu, pamatojoties uz Pievienošanās Akta 23. pantu. Ieviešot apstrīdētais pasākumu, Eiropas Savienības Padome ir pārkāpusi Pievienošanās Akta 23. pantu.
   Polijas Republikas valdība uzskata, ka apstrīdētais pasākums ir pretrunā ar Pievienošanās Līguma mērķi nodrošināt, ka jaunās dalībvalstis pieņem pilnībā tiesības un pienākumus, kuri izriet no dalības Eiropas Savienībā, un tas ir diskriminācijas aizlieguma principa, kas noteikts EKL 12. pantā un EKL 34. panta 2. punkta 2. apakšpunktā, pārkāpums. Pievienošanās Līgums tika pamatots uz principu, ka jaunās dalībvalstis pievienojas ar vienādām tiesībām, un tādējādi tas ir saskaņā ar diskriminācijas aizlieguma principu un vienādas attieksmes principu pret ražotājiem no 15 Kopienas valstīm un jaunajām dalībvalstīm. Šo pamatprincipu var ierobežot tikai uzskaitītos gadījumos, kas domāti kā atbalsta instrumenti lauksaimniecības preču ražotājiem. Apstrīdētais pasākums, tieši pretēji, ievieš atšķirīgu principu, kas ir diskriminējošs un saskaņā ar kuru, visi tiešie maksājumi pašreiz un nākotnē tiks veikti uz nevienāda pamata, kas izriet no pakāpeniskās ieviešanas mehānismiem. Tādējādi, apstrīdētie pasākumi satur nenoteiktus un neskaidrus izņēmumus no diskriminācijas aizlieguma principa un vienādas attieksmes principa.
   Polijas Republikas valdība uzskata, ka, visu laiku pamatojoties uz risinājumiem, kam Pievienošanās Līgumā ir izņēmuma raksturs, apstrīdamais pasākums iedragā vienošanās kompromisu un tas ir labas ticības principa pārkāpums. Polijas Republikas valdība uzskata, ka no pievienošanās sarunu sākuma tā atzina pakāpeniskas ieviešanas instrumentu kā izņēmuma kārtas risinājumu, kas ietver tikai uzskaitītos atbalsta instrumentus, bet nevis kā principu ienākumu no lauksaimniecības atbalstīšanai Polijas Republikas teritorijā.

      (1)  OV L 93, 30.3.2004., 1.lpp.


title: Lieta F-19/12: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 7. novembra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Reglamenta 34. panta 1. un 6. punkts — Prasības celšanai paredzētajā termiņā pa faksu nosūtīts prasības pieteikums — No paraksta uz vēstulē ietvertā prasības pieteikuma oriģināla atšķirīgs advokāta paraksts rokrakstā — Novēlota prasība — Acīmredzama nepieņemamība — Neesamība)

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/23

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 7. novembra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-19/12) (1)

   (Civildienests - Reglamenta 34. panta 1. un 6. punkts - Prasības celšanai paredzētajā termiņā pa faksu nosūtīts prasības pieteikums - No paraksta uz vēstulē ietvertā prasības pieteikuma oriģināla atšķirīgs advokāta paraksts rokrakstā - Novēlota prasība - Acīmredzama nepieņemamība - Neesamība)
   2013/C 377/52
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayer un J. Baquero Cruz, pārstāvji, A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas paziņojumu, kurā ietverti viens vai vairāki lēmumi attiecībā uz prasītāja administratīvo situāciju, un prasība atlīdzināt zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               L. Marcuccio sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 138, 12.5.2012., 34. lpp.


title: Lieta C-379/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 27. aprīļa spriedumu lietā T-556/11 European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2016. gada 7. jūlijā iesniedza European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/20

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 27. aprīļa spriedumu lietā T-556/11 European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2016. gada 7. jūlijā iesniedza European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE

   (Lieta C-379/16 P)
   (2016/C 305/29)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (pārstāvji – C.-N. Dede, D. Papadopoulou, Δικηγόροι)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas spriedumu, ciktāl ar to ir noraidīts jaunais prasības pamats saistībā ar piedāvājuma, kurā bija paredzēta atlaide, akceptēšanu;

               —

               atcelt EUIPO piešķiršanas lēmumu, ciktāl ar to ir akceptēts IECI piedāvājums, kurā – pretēji iepirkuma specifikāciju prasībām – bija paredzēta atlaide;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt juridiskos un citus izdevumus, kas radušies apelācijas sūdzības iesniedzējām sākotnējā tiesvedībā un šajā apelācijas tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas savas apelācijas sūdzības pamatojumam norāda, ka Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi atbildētājas argumentus un esot sagrozījusi pierādījumus, ko bija iesniedzis EUIPO atbilstoši Vispārējās tiesas rīkojumam par pierādījumu savākšanas pasākumiem, ko esot apstiprinājis arī EUIPO tiesas sēdes laikā. Šie pierādījumi liecinot, ka izraudzītā pretendenta piedāvājumā bija paredzēta atlaide (kas tajā bija iekļauta prettiesiski) un ka šī atlaide ir tikusi izskatīta novērtēšanas procesā. Piedāvājot atlaidi, pirmais izraudzītais pretendents savā piedāvājumā bija paredzējis variantu attiecībā uz piedāvāto cenu – pretēji iepirkuma specifikācijām (kas papildinātas ar līgumslēdzējas iestādes sniegtajām atbildēm uz pretendentu jautājumiem). Konkrēti, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka EUIPO it kā nebija ņēmusi vērā izraudzītā pretendenta piedāvāto atlaidi finansiālā novērtējuma vajadzībām un ka, ievērojot, ka šī atlaide nav tikusi ņemta vērā, EUIPO nebija pārkāpusi iepirkuma specifikācijas.


title: Lieta T-33/06: Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. jūlija spriedums — Zenab /Komisija (Kopienu finansiāls atbalsts — Eiropas audiovizuālo darbu (MEDIA Plus) attīstības, izplatīšanas un veicināšanas rosināšanas programma — Uzaicinājums iesniegt piedāvājumus — Piedāvājuma noraidījums — Komisijai piekrītošās kompetences iespējami nelikumīga deleģēšana — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pienākums norādīt pamatojumu — Piekļuve dokumentiem — Prasība atcelt tiesību aktu un atlīdzināt zaudējumus)

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/32

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. jūlija spriedums — Zenab/Komisija
   (Lieta T-33/06) (1)

   (Kopienu finansiāls atbalsts - Eiropas audiovizuālo darbu (MEDIA Plus) attīstības, izplatīšanas un veicināšanas rosināšanas programma - Uzaicinājums iesniegt piedāvājumus - Piedāvājuma noraidījums - Komisijai piekrītošās kompetences iespējami nelikumīga deleģēšana - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pienākums norādīt pamatojumu - Piekļuve dokumentiem - Prasība atcelt tiesību aktu un atlīdzināt zaudējumus)
   2009/C 205/57
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Zenab SPRL, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — J. Windey un P. De Bandt, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J.-P. Keppenne un L. Pignataro-Nolin)

      Priekšmets

   Pirmkārt, Komisijas 2005. gada 9. novembra Lēmuma Nr. 648599 atcelšana un, otrkārt, Eiropas Kopienas ārpuslīgumiskās atbildības konstatēšana un piespriešana Komisijai maksāt prasītājam summu EUR 37 807 kā atlīdzību par izdevumiem, kas radušies uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus ietvaros, morālā kaitējuma atlīdzību reputācijas aizskāruma dēļ un atlīdzību par mantisko zaudējumu, kas radies projekta Euro VOD izpildes nokavējuma rezultātā, kā arī nozīmēt ekspertu šo zaudējumu novērtēšanai.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Zenab SPRL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 74, 25.03.2006.


title: Lieta C-32/14: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 1. oktobra spriedums (Fővárosi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ERSTE Bank Hungary Zrt/Attila Sugár Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 93/13/EEK — Negodīgi noteikumi līgumos, ko slēdz starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju — Hipotekārā aizdevuma līgums — 7. panta 1. punkts — Negodīgu noteikumu izmantošanas izbeigšana — Atbilstoši un efektīvi līdzekļi — Parāda atzīšana — Notariālais akts — Notāra izdarīta atzīme par izpildāmību — Izpildu dokuments — Notāra pienākumi — Negodīgu noteikumu pārbaude pēc savas ierosmes — Pārbaude tiesā — Līdzvērtības un efektivitātes principi

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/4

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 1. oktobra spriedums (Fővárosi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ERSTE Bank Hungary Zrt/Attila Sugár

   (Lieta C-32/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi līgumos, ko slēdz starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju - Hipotekārā aizdevuma līgums - 7. panta 1. punkts - Negodīgu noteikumu izmantošanas izbeigšana - Atbilstoši un efektīvi līdzekļi - Parāda atzīšana - Notariālais akts - Notāra izdarīta atzīme par izpildāmību - Izpildu dokuments - Notāra pienākumi - Negodīgu noteikumu pārbaude pēc savas ierosmes - Pārbaude tiesā - Līdzvērtības un efektivitātes principi)
   (2015/C 381/04)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Törvényszék

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: ERSTE Bank Hungary Zrt

      Atbildētājs: Attila Sugár

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tādi valsts tiesību akti kā pamatlietā aplūkotie, ar kuriem notāram, kurš, ievērojot formālās prasības, ir sagatavojis publisku aktu attiecībā uz pārdevēja vai piegādātāja ar patērētāju noslēgto līgumu, ir atļauts izdarīt atzīmi par izpildāmību uz minētā dokumenta vai arī atteikties veikt minētās atzīmes atcelšanu, ja nevienā no šiem posmiem nav tikusi veikta minētā līguma noteikumu negodīguma izvērtēšana.

      (1)  OV C 102, 7.4.2014.


title: Lieta F-14/15: Prasība, kas celta 2015. gada 26. janvārī  – ZZ  u.c./Komisija

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/50

         Prasība, kas celta 2015. gada 26. janvārī – ZZ u.c./Komisija
   (Lieta F-14/15)
   (2015/C 089/63)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ u.c. (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Tādu lēmumu atcelšana, ar kuriem ir noteiktas prasītāju tiesības uz ikgadējo ceļa izdevumu atlīdzināšanu atbilstoši VII pielikuma 8. pantam Civildienesta noteikumos, kas grozīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 22. oktobra Regulu Nr. 1023/2013, ar ko groza Eiropas Savienības Civildienesta noteikumus un Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību.

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt par prettiesisku un nepiemērojamu Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. pantu;

               —

               atcelt lēmumus, ar kuriem ir noteiktas prasītāju tiesības uz ikgadējo ceļa izdevumu atlīdzināšanu par 2014. gadu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-727/14: Prasība, kas celta 2014. gada 10. oktobrī – – Universal Protein Supplements Corp. d/b/a Universal Nutrition/ITSB – H. Young Holdings (“animal”)

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/44

         Prasība, kas celta 2014. gada 10. oktobrī – – Universal Protein Supplements Corp. d/b/a Universal Nutrition/ITSB – H. Young Holdings (“animal”)
   (Lieta T-727/14)
   (2014/C 431/68)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Universal Protein Supplements Corp. d/b/a Universal Nutrition (New Brunswick, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – S. Malynicz, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: H. Young Holdings plc (Newbury, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “animal” – Kopienas preču zīme Nr. 2 8 22  807

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 31. jūlija lēmums lietā R 2054/2013–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 2868/95 37. panta b) punkta ii) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-109/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 16. decembra spriedums — Rintisch /ITSB — Valfleuri Pâtes alimentaires ( “PROTIVITAL” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “PROTIVITAL” reģistrācijas pieteikums — Valsts agrākas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “PROTIPLUS” , “PROTI” un “PROTIPOWER” — Dokumentu novēlota iesniegšana — Rīcības brīvība, ko piešķir Regulas (EK) Nr. 40/94 74. panta 2. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts) — Jēdziens “ja vien nav paredzēts citādi” — Regulas (EK) Nr. 2868/95 20. noteikuma 1. punkts — Regulas Nr. 2868/95 50. noteikuma 1. punkts)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/20

         Vispārējās tiesas 2011. gada 16. decembra spriedums — Rintisch/ITSB — Valfleuri Pâtes alimentaires (“PROTIVITAL”)
   (Lieta T-109/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “PROTIVITAL” reģistrācijas pieteikums - Valsts agrākas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “PROTIPLUS”, “PROTI” un “PROTIPOWER” - Dokumentu novēlota iesniegšana - Rīcības brīvība, ko piešķir Regulas (EK) Nr. 40/94 74. panta 2. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts) - Jēdziens “ja vien nav paredzēts citādi” - Regulas (EK) Nr. 2868/95 20. noteikuma 1. punkts - Regulas Nr. 2868/95 50. noteikuma 1. punkts)
   2012/C 32/38
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bernhard Rintisch (Bottrop, Vācija) (pārstāvis — A. Dreyer, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider,)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Valfleuri Pâtes alimentaires SA (Wittenheim, Francija) (pārstāvis — F. Baujoin, avocat)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 21. janvāra lēmumu lietā R 1660/2007-4 par iebildumu procesu starp Bernhard Rintisch un Valfleuri Pâtes alimentaires SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bernhard Rintisch atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 113, 16.05.2009.


title: Lieta C-434/09: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 5. maija spriedums ( Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Shirley McCarthy/Secretary of State for the Home Department (Personu brīva pārvietošanās — LESD 21. pants — Direktīva 2004/38/EK — “Tiesību subjekta” jēdziens — 3. panta 1. punkts — Pilsonis, kas nekad nav izmantojis tiesības uz brīvu pārvietošanos un vienmēr ir uzturējies savas pilsonības dalībvalstī — Otras dalībvalsts pilsonības esamības ietekme — Pilnībā iekšēja situācija)

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/5

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 5. maija spriedums (Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Shirley McCarthy/Secretary of State for the Home Department

   (Lieta C-434/09) (1)

   (Personu brīva pārvietošanās - LESD 21. pants - Direktīva 2004/38/EK - “Tiesību subjekta” jēdziens - 3. panta 1. punkts - Pilsonis, kas nekad nav izmantojis tiesības uz brīvu pārvietošanos un vienmēr ir uzturējies savas pilsonības dalībvalstī - Otras dalībvalsts pilsonības esamības ietekme - Pilnībā iekšēja situācija)
   2011/C 186/08
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court of the United Kingdom

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Shirley McCarthy

      Atbildētājs: Secretary of State for the Home Department

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Supreme Court of the United Kingdom — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā (OV L 158, 77. lpp.) 3. un 16. panta interpretācija — Jēdzieni “tiesību subjekts” un “likumīgi uzturēties” — Lielbritānijas pilsone, kurai ir arī Īrijas pilsonība un kura visu mūžu ir dzīvojusi Apvienotajā Karalistē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī direktīva nav piemērojama Savienības pilsonim, kurš nekad nav izmantojis tiesības uz brīvu pārvietošanos, vienmēr ir uzturējies dalībvalstī, kuras pilsonis viņš ir, un kuram ir arī citas dalībvalsts pilsonība;

               2)

               LESD 21. pants nav piemērojams Savienības pilsonim, kurš nekad nav izmantojis tiesības uz brīvu pārvietošanos, vienmēr ir uzturējies dalībvalstī, kuras pilsonis viņš ir, un kuram ir arī citas dalībvalsts pilsonība, ja šī pilsoņa situācijā netiek veikti tādi dalībvalsts pasākumi, kas varētu viņam liegt faktiski izmantot ar Savienības pilsoņa statusu piešķirto tiesību būtību vai ierobežot viņa tiesību brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā izmantošanu.

      (1)  OV C 11, 16.01.2010.


title: Lieta C-238/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Supremo2005. gada 13. aprīļa rīkojumu lietā ASNEF-EQUIFAX, Servicios de Información sobre Solvencia y Crédito SL un valsts valdību pret Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (AUSBANC)

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Supremo 2005. gada 13. aprīļa rīkojumu lietā ASNEF-EQUIFAX, Servicios de Información sobre Solvencia y Crédito SL un valsts valdību pret Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (AUSBANC)

   (Lieta C-238/05)
   (2005/C 205/14)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Tribunal Supremo (Augstākā tiesa, Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 13. aprīļa rīkojumu lietā ASNEF-EQUIFAX, Servicios de Información sobre Solvencia y Crédito SL un valsts valdību pret Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (AUSBANC) un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 30. maijā.

      Tribunal Supremo lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               A)

               Vai EKL 81. panta 1. punkta interpretācija ļauj par saderīgām ar kopējo tirgu uzskatīt vienošanās starp finanšu iestādēm par informācijas apmaiņu, kas saistīta ar klientu maksātnespēju un bankrotu, ciktāl šādas vienošanās ietekmē Savienības ekonomikas politiku un kopējo tirgu, un kuru rezultātā tiek ierobežota konkurence finanšu iestāžu un kredītiestāžu nozarē?

               B)

               Vai EKL 81. panta 3. punkta interpretācija ļauj dalībvalstij ar kompetento iestāžu starpniecību, izveidojot kredītu informācijas reģistru, atļaut slēgt vienošanās starp finanšu iestādēm par informācijas apmaiņu, pamatojoties uz to, ka šāds reģistrs izveidots šo finanšu pakalpojumu patērētāju un lietotāju interesēs?


title: Lieta T-429/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūlija spriedums – Monster Energy/EUIPO – Mad Catz Interactive (“MAD CATZ”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “MAD CATZ” reģistrācijas pieteikums — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               29.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/22

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūlija spriedums – Monster Energy/EUIPO – Mad Catz Interactive (“MAD CATZ”)
   (Lieta T-429/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “MAD CATZ” reģistrācijas pieteikums - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 314/30)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Monster Energy Company (Korona, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – P. Brownlow, solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – A. Schifko)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Mad Catz Interactive, Inc. (Sandjego, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 21. maija lēmumu lietā R 2176/2014-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Monster Energy Company un Mad Catz Interactive

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Monster Energy Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 320, 28.9.2015.


title: Lieta F-39/16: Prasība, kas celta 2016. gada 4. augustā – ZZ/Komisija

text:
               10.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/29

         Prasība, kas celta 2016. gada 4. augustā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-39/16)
   (2016/C 371/31)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvis – M. Velardo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu neuzaicināt prasītāju uz atlases pārbaudījumiem konkursā EPSO/AD/309/15 (AD 11) – Ārsti Luksemburgā un Isprā, un piespriest atbildētājai samaksāt EUR 10 000 kompensāciju par iespējami nodarīto morālo kaitējumu

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt konkursa EPSO/AD/309/15 (AD11) – Ārsti Luksemburgā un Isprā (Joma: Ārsti Luksemburgā) atlases komisijas 2015. gada 28. septembrī paziņoto lēmumu neuzaicināt prasītāju uz atlases pārbaudījumiem, kas tika rīkoti Eiropas Personāla atlases biroja (EPSO) vērtēšanas centrā;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt EUR 10 000 kompensāciju par prasītājai iespējami nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-182/15: Prasība, kas celta 2015. gada 13. aprīlī – Sopra Steria Group/Parlaments

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/29

         Prasība, kas celta 2015. gada 13. aprīlī – Sopra Steria Group/Parlaments
   (Lieta T-182/15)
   (2015/C 262/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sopra Steria Group SA (Annecy-le-Vieux, Francija) (pārstāvji – A. Verlinden, R. Martens un J. Joossen, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta nezināmā datumā pieņemtos un ar 2015. gada 13. februāra vēstulēm paziņotos lēmumus par IBI IUS izslēgšanu no konkursa procedūras PE/ITEC-ITS14 attiecībā uz pasūtījuma 2. daļu un STEEL izslēgšanu attiecībā uz šā pasūtījuma 3. daļu;

               —

               atzīt, ka ar pārējiem pretendentiem noslēgtais līgums vai līgumi šo izslēgšanas lēmumu dēļ nav spēkā;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot prasītājai saistībā ar juridisko konsultēšanos radītās izmaksas.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu, proti, ka Eiropas Parlaments esot gan pārkāpis pārskatāmības, samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principus, kas noteikti [Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra] Regulas [(ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (turpmāk tekstā – “Finanšu regula”)] 102. panta 1. punktā, gan neievērojis izslēgšanas kritērijus, kas izklāstīti Finanšu regulas 107. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā, gan pārkāpis [Komisijas 2012. gada 29. oktobra Deleģētās regulas (ES) Nr. 1268/2012 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem (turpmāk tekstā – “Piemērošanas noteikumi”)] 158. panta 3. punktu, gan pārkāpis savas iepirkuma specifikācijas attiecībā uz ITS14, un tāpēc nezināmā datumā pieņemtie un ar 2015. gada 13. februāra vēstulēm paziņotie lēmumi par IBI IUS izslēgšanu no ITS14 attiecībā uz pasūtījuma 2. daļu un STEEL izslēgšanu attiecībā uz šā pasūtījuma 3. daļu neesot spēkā.
   Vienīgā pirmā pamata pirmajā daļā prasītāja apgalvo, ka Eiropas Parlaments –, aizbildinoties ar apgalvotu (bet nepierādītu) iespējamo interešu konfliktu un apgalvotu (bet nepierādītu) informācijas nesniegšanu Eiropas Parlamentam, – izslēgdams prasītāju un līdz ar to arī konsorcijus IBI IUS attiecībā uz ITS14 pasūtījuma 2. daļu un STEEL attiecībā uz šā pasūtījuma 3. daļu, neesot pareizi piemērojis nedz savas iepirkuma specifikācijas attiecībā uz ITS14, nedz vispārīgo procesuālo principu patere legem quam ipse fecisti un esot pārkāpis Finanšu regulas 107. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktu.
   Vienīgā pirmā pamata otrajā (pakārtotajā) daļā prasītāja apgalvo, ka Eiropas Parlaments –, aizbildinoties ar apgalvotu (bet nepierādītu) iespējamo interešu konfliktu un apgalvotu (bet nepierādītu) informācijas nesniegšanu Eiropas Parlamentam, – izslēgdams prasītāju un līdz ar to arī konsorcijus IBI IUS attiecībā uz ITS14 pasūtījuma 2. daļu un STEEL attiecībā uz šā pasūtījuma 3. daļu, esot pārkāpis pārskatāmības, samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes (nediskriminēšanas) principus, kas noteikti Finanšu regulas 102. panta 1. punktā.


title: Lieta F-63/09: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 13. decembra spriedums — Donati /ECB (Civildienests — ECB personāls — Sūdzība par psiholoģisku vardarbību — Administratīvā izmeklēšana — Piekļuve izmeklēšanas lietas materiāliem — Lietas materiālu nodošana personām, uz kurām attiecas sūdzība — Konfidencialitātes pienākums — Tiesību uz aizstāvību ievērošana)

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/25

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 13. decembra spriedums — Donati/ECB
   (Lieta F-63/09) (1)

   (Civildienests - ECB personāls - Sūdzība par psiholoģisku vardarbību - Administratīvā izmeklēšana - Piekļuve izmeklēšanas lietas materiāliem - Lietas materiālu nodošana personām, uz kurām attiecas sūdzība - Konfidencialitātes pienākums - Tiesību uz aizstāvību ievērošana)
   2013/C 46/45
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Paola Donati (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji — L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā Banka (pārstāvji — F. Feyerbacher un N. Urban, pārstāvji, un B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Civildienests — Prasība atcelt ECB lēmumu neizvērtēt apgalvojumus par šķietamo psiholoģisko vardarbību, kam bijusi pakļauta prasītāja, kā arī atlīdzināt nodarīto morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Donati k-dze sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Centrālās bankas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 205, 29.8.2009, 50. lpp.


title: lieta C-22/05: Prasība pret Beļģijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 25. janvārī

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/9

         Prasība pret Beļģijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 25. janvārī
   (lieta C-22/05)
   (2005/C 82/19)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 25. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Beļģijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv G. Rozet un N. Yerrell, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, izslēdzot gadatirgū nodarbinātās personas no tādu valsts pasākumu piemērošanas jomas, ar kuriem tiek transponēta Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīva 93/104/EK par dažiem darba laika organizācijas aspektiem (1), Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 1., 3. un 17. punkts;

               2)

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Personu, kas ir nodarbinātas gadatirgū, izslēgšanu no tādu valsts tiesību aktu piemērošanas jomas, ar kuriem tiek transponēta Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīva 93/104/EK par dažiem darba laika organizācijas aspektiem, neparedz šīs direktīvas 1. panta 3. punkts, kas nosaka tās piemērošanas jomu. Saskaņā ar šo noteikumu, Direktīva attiecas uz visiem darbības veidiem, izņemot gaisa, dzelzceļa, autoceļu, jūras, iekšzemes ūdensceļu un ezeru transportu, jūras zvejniecību, citus darbus jūrā un prakses ārstu darbību. Personas, kas ir nodarbinātas gadatirgū, nav minētas šajā pantā, un tās arī neatbilst nosacījumiem, lai paredzētu Direktīvas 17. pantā minēto atkāpi, uz kuru Beļģijas iestādes nav atsaukušās. Ieviešot izņēmumu, kas Direktīva nav paredzēts, Beļģija ir nepareizi transponējusi šo direktīvu, un līdz ar to tā nav izpildījusi tai uzliktos pienākumus.

      (1)  OV L 307, 13.12.1993., 18. lpp.


title: Lieta T-360/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 10. aprīļa spriedums — Fercal — Consultadoria e Serviços /ITSB — Parfums Rochas ( “PATRIZIA ROCHA” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “PATRIZIA ROCHA” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ROCHAS” — Iebildumu nodaļas atteikums veikt reģistrāciju — Apelāciju padomei iesniegtās apelācijas sūdzības nepieņemamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 60. pants)

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/18

         Vispārējās tiesas 2013. gada 10. aprīļa spriedums — Fercal — Consultadoria e Serviços/ITSB — Parfums Rochas (“PATRIZIA ROCHA”)
   (Lieta T-360/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “PATRIZIA ROCHA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ROCHAS” - Iebildumu nodaļas atteikums veikt reģistrāciju - Apelāciju padomei iesniegtās apelācijas sūdzības nepieņemamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 60. pants)
   2013/C 147/31
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda
       (Lisabona, Portugāle) (pārstāvis — A. J. Rodrigues, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — V. Melgar)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Parfums Rochas SAS (Parīze, Francija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 8. aprīļa lēmumu lietā R 2355/2010-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Parfums Rochas SAS un Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 298, 8.10.2011.


title: Lieta C-83/16: Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 2. marta rīkojums (Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Heta Asset Resolution Bulgaria” OOD/Nachalnik na Mitnitsa Stolichna Prejudiciāls nolēmums — Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 99. pants — Muitas kodekss — Retroaktīva eksporta deklarācija — Jēdziens “pietiekami apliecinoši dokumenti pierādījumi” — Apliecinošo dokumentu pietiekamības vērtējums

text:
               29.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/17

         Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 2. marta rīkojums (Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Heta Asset Resolution Bulgaria” OOD/Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

   (Lieta C-83/16) (1)

   (Prejudiciāls nolēmums - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 99. pants - Muitas kodekss - Retroaktīva eksporta deklarācija - Jēdziens “pietiekami apliecinoši dokumenti pierādījumi” - Apliecinošo dokumentu pietiekamības vērtējums)
   (2017/C 168/21)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Sofia-grad

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: “Heta Asset Resolution Bulgaria” OOD

      Atbildētājs: Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 161. panta 5. punkts un Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2010. gada 20. maija Regulu (ES) Nr. 430/2010, 788. pants kopā ir jāinterpretē tādējādi, ka Eiropas Savienības muitas teritorijā reģistrēts pārdevējs ir uzskatāms par izvedēju šīs pirmās minētās tiesību normas izpratnē, ja, noslēdzot aplūkoto preču pārdevuma līgumu, īpašumtiesības uz šī precēm pāriet personai, kas ir reģistrēta ārpus šīs muitas teritorijas;

               2)

               Regulas Nr. 2454/93, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 430/2010, 795. panta 1. punkta trešās daļas b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstu muitas iestādēm ir iespēja prasīt pierādījumus saistībā ar atpūtas kuģa pārdevuma līgumu no trešā valstī reģistrētas personas un saistībā ar to, vai šis kuģis ir izslēgts no attiecīgās dalībvalsts kuģu reģistriem, ar nosacījumu, ka šāda prasība atbilst samērīguma principam;

               3)

               Regulas Nr. 2454/93, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 430/2010, 795. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos kā pamatlietas apstākļos muitas dienestam, kuram tiek prasīts apstiprināt retroaktīvu eksporta deklarāciju šīs tiesību normas izpratnē, nav saistošs cita muitas dienesta izdarīts vērtējums par pietiekamu pierādījumu esamību minētās regulas 796.da panta 4. punkta izpratnē.

      (1)  OV C 136, 18.4.2016.


title: Lieta C-646/13: Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 22. aprīļa rīkojums (Curtea de Apel Galați (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Casa Judeţeană de Pensii Brăila/E.S. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Regula (EK) Nr. 883/2004 — 8. panta 1. punkts — Sociālā nodrošinājuma konvenciju piemērojamība starp dalībvalstīm — Repatriējies bēglis, kura izcelsme ir citā dalībvalstī — Nodarbinātības laikposmu pabeigšana citas dalībvalsts teritorijā — Pieteikums par vecuma pabalsta piešķiršanu — Atteikums

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/11

         Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 22. aprīļa rīkojums (Curtea de Apel Galați (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Casa Judeţeană de Pensii Brăila/E.S.

   (Lieta C-646/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 8. panta 1. punkts - Sociālā nodrošinājuma konvenciju piemērojamība starp dalībvalstīm - Repatriējies bēglis, kura izcelsme ir citā dalībvalstī - Nodarbinātības laikposmu pabeigšana citas dalībvalsts teritorijā - Pieteikums par vecuma pabalsta piešķiršanu - Atteikums)
   (2015/C 213/16)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Galați

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Casa Judeţeană de Pensii Brăila

      Atbildētājs: E.S.

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regulu (EK) Nr. 988/2009, 8. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tāds divpusējs nolīgums attiecībā uz vienas līgumslēdzējas valsts valstspiederīgajiem, kuriem ir bijis politisko bēgļu statuss otras līgumslēdzējas valsts teritorijā, sociālā nodrošinājuma pabalstiem, kas ir ticis noslēgts datumā, kad viena no līgumslēdzējām valstīm vēl nebija pievienojusies Eiropas Savienībai, un kas nav minēts šīs regulas II pielikumā, neturpina būt piemērojams attiecībā uz tādu politisko bēgļu situāciju, kuri ir repatriējušies uz savu izcelsmes valsti pirms divpusējā nolīguma noslēgšanas un minētās regulas spēkā stāšanās.

      (1)  OV C 39, 8.2.2014.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 236, 13.9.2008 .

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/1

         (2008/C 247/01)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 236, 13.9.2008.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 223, 30.8.2008.

      OV C 209, 15.8.2008.

      OV C 197, 2.8.2008.

      OV C 183, 19.7.2008.

      OV C 171, 5.7.2008.

      OV C 158, 21.6.2008.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-326/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 31. maijā iesniedza Raad van State (Nīderlande) – Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) u.c., otrs lietas dalībnieks: Z

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 31. maijā iesniedza Raad van State (Nīderlande) – Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) u.c., otrs lietas dalībnieks: Z

   (Lieta C-326/17)
   (2017/C 293/19)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW), X, Y

      Atbildētājs: Z

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1999. gada 29. aprīļa Direktīva 1999/37/EK par transportlīdzekļu reģistrācijas dokumentiem (1) ir piemērojama mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kuri pastāvēja jau pirms 2009. gada 29. aprīļa – dienas, kurā dalībvalstīm bija jāsāk piemērot tiesību normas un administratīvie noteikumi, ar ko transponē Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīvu 2007/46/EK, ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (2)?

               2)

               Vai mehāniskais transportlīdzeklis, kurš ir samontēts no būtiskām sastāvdaļām, kas izgatavotas pirms Direktīvas 2007/46 piemērošanas sākuma, no vienas puses, un no būtiskām sastāvdaļām, kas pievienotas tikai pēc šīs direktīvas piemērošanas sākuma, no otras puses, ir mehāniskais transportlīdzeklis, kas pastāvēja jau pirms direktīvas piemērošanas sākuma, vai arī šāds transportlīdzeklis ir izgatavots tikai pēc direktīvas piemērošanas sākuma?

               3)

               Vai, pamatojoties uz Direktīvas 1999/37 3. panta 2. punktu, reģistrācijas prasība šīs direktīvas 4. panta izpratnē ir spēkā neierobežoti, ja reģistrācijas apliecībā pie konkrētiem Kopienas kodiem (kuri ir obligāti jānorāda saskaņā ar direktīvas pielikumiem) nav ierakstīti nekādi dati, taču šie dati ir vienkārši noskaidrojami?

               4)

               Vai saskaņā ar Direktīvas 1999/37 4. pantu ir pieļaujams atzīt citā dalībvalstī izsniegtu reģistrācijas apliecību, bet tomēr veikt transportlīdzekļa tehnisko pārbaudi Direktīvas 2007/46 24. panta 6. punkta izpratnē un – ja transportlīdzeklis nav atbilstīgs dalībvalsts tehniskajiem noteikumiem – atteikties izsniegt reģistrācijas apliecību?

      (1)  OV 1999, L 138, 57. lpp.

      (2)  OV 2007, L 263, 1. lpp.


title: Lieta C-392/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 9. jūlijā iesniedza Juzgado de lo Social de Barcelona (Spānija) — Andrés Rabal Cañas/Nexea Gestión Documental S.A., Fondo de Garantía Salarial

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/36

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 9. jūlijā iesniedza Juzgado de lo Social de Barcelona (Spānija) — Andrés Rabal Cañas/Nexea Gestión Documental S.A., Fondo de Garantía Salarial

   (Lieta C-392/13)
   2013/C 260/65
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social de Barcelona

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Andrés Rabal Cañas

      Atbildētāji: Nexea Gestión Documental S.A., Fondo de Garantía Salarial

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 98/59 (1) 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētais jēdziens “kolektīvā atlaišana”, kura piemērošanas jomā atkarībā no noteiktās skaitliskā robežvērtības ir ierindojama “atlaišana, ko viena vai vairāku ar konkrēto darba ņēmēju nesaistītu iemeslu dēļ veicis darba devējs”, – kā tas tiek izprasts Kopienu tiesībās – ir interpretējams tādējādi, ka ar to nav saderīga transponējošā valsts tiesību norma, kā Estatuto de los Trabajadores 51. panta 1. punkts, kurā piemērošanas joma ir ierobežota līdz noteiktiem līguma izbeigšanas gadījumiem “saimniecisku, tehnisku, organizatorisku vai ar ražošanu saistītu iemeslu dēļ”?

               2)

               Vai, aprēķinot gadījumu skaitu, lai konstatētu “kolektīvas atlaišanas” gadījumu Direktīvas 98/59 1. panta 1. punkta izpratnē, pie vērā ņemamiem atlaišanas gadījumiem neatkarīgi no tā, vai tā ir “atlaišana, ko [..] veicis darba devējs” (saskaņā ar a) apakšpunktu), vai arī “darba līguma attiecību izbeigšana pēc darba devēja iniciatīvas viena vai vairāku ar konkrēto darba ņēmēju nesaistītu iemeslu dēļ, ar noteikumu, ka atlaišanas gadījumi ir vismaz pieci” (saskaņā ar b) apakšpunktu), ir pieskaitāmi atsevišķi līguma izbeigšanas, beidzoties līguma darbības termiņam (uz noteiktu laiku, noteikta darba vai pakalpojuma veikšanai) gadījumi, kā minēts Estatuto de los Trabajadores 49. panta 1. punkta c) apakšpunktā?

               3)

               Vai jēdziens “kolektīva atlaišana saskaņā ar darba līgumiem, kas noslēgti uz ierobežotu laiku vai par kāda konkrēta darba veikšanu” Direktīvas 98/59 1. panta 2. punkta a) apakšpunktā minētā nepiemērošanas noteikuma izpratnē ir definēts, tikai par pamatu ņemot 1. panta 1. punkta a) apakšpunkta kvantitatīvo kritēriju, vai arī papildus tam tiek prasīts, lai iemesls kolektīvai atlaišanai būtu meklējams arī vienotā uz noteiktu laiku noslēgtu kolektīvu darba vai pakalpojumu sniegšanas līgumu sistēmā?

               4)

               Vai jēdziens “darba izpildes vieta” kā definīcijai “kolektīva atlaišana” Direktīvas 98/59 1. panta 1. punkta izpratnē būtisks “Kopienu tiesību termins” un, ņemot vērā arī to, ka Direktīva – kā tas izriet no tās 5. panta – ir radīta kā minimālu tiesību normu kopums, pieļauj tādu interpretāciju, ka ir pieļaujams, ka dalībvalsts transponējošā tiesību normā – kā Estatuto de los Trabajadores 51. panta 1. punktā – skaitliskās robežvērtības aprēķinā robeža vien ir attiecināta tikai uz “uzņēmumu” kā kopumu un tādēļ izslēdz gadījumus, kuros, ja “darba izpildes vieta” tiktu izvēlēta kā atsauces lielums, aplūkotajā tiesību normā noteiktā skaitliskā sliekšņa vērtība būtu pārsniegta?

      (1)  Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīva 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu (OV L 225, 16. lpp.)


title: Lieta F-130/15: Prasība, kas celta 2015. gada 1. oktobrī – ZZ/ECB

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/52

         Prasība, kas celta 2015. gada 1. oktobrī – ZZ/ECB
   (Lieta F-130/15)
   (2016/C 016/62)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāves – L. Levi un A. Tymen, advokātes)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt ECB valdes lēmumu ikgadējās algu pārskatīšanas procedūrā nepiešķirt prasītājam algas papildu paaugstinājumu par 2015. gadu un prasība atlīdzināt zaudējumus par materiālo un nemateriālo kaitējumu, kas viņam esot nodarīts

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2015. gada 24. februārī pieņemto un darbiniekiem 2015. gada 13. martā paziņoto valdes lēmumu nepiešķirt prasītājam algas papildu paaugstinājumu par 2015. gadu;

               —

               atcelt ar 2014. gada 10. jūliju datēto un 2014. gada 20. jūlijā saņemto lēmumu par īpašās pārsūdzības noraidīšanu;

               —

               vajadzības gadījumā atcelt atbildīgā nodaļas vadītāja lēmumu nedz apsvērt, nedz piedāvāt prasītāja kandidatūru algas papildu paaugstinājumam, kas netieši ticis paziņots gan ar valdes 2015. gada 24. februāra lēmumu, gan ar 2015. gada 10. jūlija lēmumu par īpašās pārsūdzības noraidīšanu;

               —

               vai nu piespriest atlīdzināt materiālo kaitējumu, kas prasītājam nodarīts ar to, ka viņš zaudējis iespēju 2015. gadā saņemt algas papildu paaugstinājumu, kas tiek aplēsts EUR 49 102 apmērā, vai arī atcelt 2015. gada 24. februāra lēmuma pieņemšanas procedūru un uzdot ECB rīkot jaunu procedūru algas papildu paaugstinājumu piešķiršanai par 2015. gadu;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītājam nodarīto nemateriālo kaitējumu, kas ex aequo et bono aprēķināts EUR 10 000 apmērā;

               —

               piespriest Eiropas Centrālajai bankai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-130/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar College van Beroep voor het bedrijfsleven te s’-Gravenhage2005. gada 17. marta lēmumu lietā Coxon & Chatterton limited pret Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar College van Beroep voor het bedrijfsleven te s`-Gravenhage2005. gada 17. marta lēmumu lietā Coxon & Chatterton limited pret Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

   (Lieta C-130/05)
   (2005/C 143/28)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts College van Beroep voor het bedrijfsleven te s`-Gravenhage Nederland (Hāgas Apelācijas instances administratīvā tiesa tirdzniecības un rūpniecības jautājumos, Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 17. marta lēmumu lietā Coxon & Chatterton limited pret Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit [Lauksaimniecības, dabas un pārtikas kvalitātes ministrs] un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 21. martā.

      College van Beroep voor het bedrijfsleven te s`-Gravenhage lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Direktīvas 97/78/EK (1) 17. panta 2. punkta ievads un a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka iebildums pārsūtīt sūtījumu, kas neatbilst importa nosacījumiem, ir pamatots ar neatbilstību Kopienas importa nosacījumiem vai nosacījumiem, par kuriem ir vienošanās ar personu, kas atbild par kravu, un kas tiek piemēroti galamērķī ārpus Direktīvas 97/78/EK I pielikumā minētajām teritorijām?

               2.

               Vai Direktīvas 97/78/EK 17. panta 2. punkta ievads un a) apakšpunkts, lasot tos kopā ar Direktīvas 97/78/EK 22. panta 2. punktu un Regulas 2377/90/EEK (2) 5. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka visos gadījumos, kad jebkura no Direktīvas 97/78/EK noteiktajām pārbaudēm norāda, ka produktu sūtījums var apdraudēt dzīvnieku vai cilvēku veselību, šis noteikums obligāti pieprasa attiecīgā dzīvnieku produktu sūtījuma iznīcināšanu?

               3.

               Vai Direktīvas 97/78/EK 22. pants kopā ar Regulas 2377/90/EEK 5. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka pats fakts, ka Regulas 2377/90/EK V pielikumā norādītas vielas nogulsnes ir atrastas sūtījumā, nozīmē, ka aplūkotais sūtījums var apdraudēt dzīvnieku vai cilvēku veselību un tāpēc pārsūtīšana ir aizliedzama?

               4.

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir noraidoša, vai Direktīvas 97/78/EK 17. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas arī aizsargā trešo valstu intereses, kurās pēc pārsūtīšanas sūtījums tiks importēts, pat ja šī aizsardzība nav saistīta ar kādu ES dalībvalstīs esošu interesi?

      (1)  Padomes 1997. gada 18. decembra Direktīva, ar ko nosaka principus, kuri reglamentē veterināro pārbaužu organizēšanu attiecībā uz produktiem, ko ieved Kopienā no trešām valstīm (OV L 24, 9. lpp.)

      (2)  Padomes 1990. gada 26. jūnija Regula, ar ko nosaka Kopienas procedūru veterināro zāļu maksimāli pieļaujamo atlieku daudzumu noteikšanai dzīvnieku izcelsmes produktos (OV L 224, 1. lpp.)


title: Lieta C-422/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 10. jūlija spriedumu lietā T-135/11 Clorox /ITSB — Industrias Alen ( “Cloralex” ) 2012. gada 17. septembrī iesniedza Industrias Alen SA de CV

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 10. jūlija spriedumu lietā T-135/11 Clorox/ITSB — Industrias Alen (“Cloralex”) 2012. gada 17. septembrī iesniedza Industrias Alen SA de CV

   (Lieta C-422/12 P)
   2012/C 379/24
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Industrias Alen SA de CV (pārstāve — A. Padial Martinez, advokāte)

      Pārējie lietas dalībnieki: The Clorox Company un Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 10. jūlija spriedumu lietā T-135/11;

               —

               atzīt par spēkā esošu Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 16. decembra lēmumu un līdz ar to noraidīt THE CLOROX COMPANY iebildumus;

               —

               piespriest otrai lietas dalībniecei THE CLOROX COMPANY atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               —

                  Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi
                   (1)
                  8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.

                           —

                           Kļūda, ko Vispārējā tiesa esot pieļāvusi apzīmējumu “CLOROX” un “CLORALEX” salīdzināšanā.

                           —

                           Kļūda, ko Vispārējā tiesa esot pieļāvusi sajaukšanas iespējas izvērtēšanā.

                           —

                           Termina “CLOR” pašreizējā līdzpastāvēšana ITSB reģistrā 3. un 5. klasē.

                           —

                           Starp lietas dalībniekiem parakstītās vienošanās par līdzpastāvēšanu attiecībā uz preču zīmēm “CLOROX”/“CLORALEX” citās valstīs.

      (1)  OV 1994, L 11, 1. lpp.


title: Lieta F-72/15: Prasība, kas celta 2015. gada 4. maijā – ZZ/Komisija

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/55

         Prasība, kas celta 2015. gada 4. maijā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-72/15)
   (2015/C 279/70)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt piedāvājumu pārskaitīt Savienības pensiju shēmā, attiecībā uz kuru tiek piemēroti jaunie 2011. gada 3. marta Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta vispārējie īstenošanas noteikumi, prasītāja pensijas tiesības

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt par prettiesisku un nepiemērojamu Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta vispārējo īstenošanas noteikumu 9. pantu;

               —

               atcelt 2014. gada 11. jūlijā apstiprināto 2014. gada 26. maija lēmumu pieskaitīt prasītāja pirms stāšanās amatā iegūtas pensijas tiesības šo tiesību pārskaitīšanas Eiropas Savienības iestāžu pensiju shēmā ietvaros, piemērojot 2011. gada 3. marta Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta vispārējos īstenošanas noteikumus;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Labojums Oficiālā Vēstneša paziņojumā par lietu C-561/16 (OV C 22, 23.1.2017.)

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/32

         Labojums Oficiālā Vēstneša paziņojumā par lietu C-561/16
   (
         “Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis” C 22, 2017. gada 23. janvāris
      )
   (2017/C 070/42)
   OV paziņojums par lietu C-561/16 Saras Energía ir izteicams šādā redakcijā:

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Saras Energía S.A.

      Atbildētāja: Administración del Estado

      Trešās personas: Endesa S.A., Endesa Energía S.A., Endesa Energía XXI S.L.U., Viesgo Infraestructuras Energéticas S.L., Hidroeléctrica del Cantábrico S.A.U., Nexus Energía S.A., Nexus Renovables S.L.U., Engie España S.L., Villar Mir Energía S.L., Energya VM Gestión de Energía y Estaciones de Servicio de Guipúzcoa S.A.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Direktīvas 2012/27/ES (1) 7. panta 1. un 9. punktu ir saderīgs dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā ir noteikta valsts energoefektivitātes pienākuma shēma, kuras primāro īstenošanu veido ikgadējs finansiāls ieguldījums Valsts energoefektivitātes fondā, kas izveidots saskaņā ar minētās direktīvas 20. panta 4. punktā noteikto?

               2)

               Vai ar Direktīvas 2012/27/ES 7. panta 1. punktu un 20. panta 6. punktu ir saderīgs dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta iespēja izpildīt enerģijas ietaupījuma pienākumu, pierādot panākto ietaupījumu kā alternatīvu finanšu ieguldījuma veikšanai Valsts energoefektivitātes fondā?

               3)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, vai ar minētās direktīvas 7. panta 1. punktu un 20. panta 6. punktu ir saderīgs šo enerģijas ietaupījuma pienākuma izpildes alternatīvo iespēju paredzošs noteikums, ja tā faktiskā pastāvēšana ir atkarīga no tā, vai valdība to pēc sava ieskata īsteno ar normatīvo regulējumu?
               Vai šajā ziņā tāds regulējums ir saderīgs, ja minēto alternatīvo iespēju valdība šādi neīsteno?

               4)

               Vai ar minētās direktīvas 7. panta 1. un 4. punktu ir saderīga tāda valsts shēma, kas par enerģijas ietaupījuma pienākuma subjektiem nosaka tikai gāzes un elektroenerģijas tirdzniecības uzņēmumus un naftas produktu un sašķidrinātās naftas gāzes vairumtirgotājus, bet ne gāzes un elektroenerģijas izplatītājus un naftas produktu un sašķidrinātās naftas gāzes mazumtirgotājus?

               5)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, vai ar minētajiem 7. panta punktiem ir saderīga gāzes un elektroenerģijas tirdzniecības uzņēmumu un naftas produktu un sašķidrinātās naftas gāzes vairumtirgotāju noteikšana par šā pienākuma subjektiem, nenorādot iemeslus, kādēļ šo subjektu lokā netiek iekļauti gāzes un elektroenerģijas izplatītāji un naftas produktu un sašķidrinātās naftas gāzes mazumtirgotāji?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Direktīva 2012/27/ES par energoefektivitāti, ar ko groza Direktīvas 2009/125/EK un 2010/30/ES un atceļ Direktīvas 2004/8/EK un 2006/32/EK (OV L 315, 14.11.2012., 1. lpp.).


title: Lieta C-164/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 5. februāra spriedumu lietā T-473/12 Aer Lingus Ltd./Eiropas Komisija 2015. gada 9. aprīlī iesniedza Eiropas Komisija

text:
               22.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 5. februāra spriedumu lietā T-473/12 Aer Lingus Ltd./Eiropas Komisija 2015. gada 9. aprīlī iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-164/15 P)
   (2015/C 205/27)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Flynn, D. Grespan, T. Maxian Rusche, B. Stromsky)

      Otra lietas dalībniece: Aer Lingus Ltd., Īrija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 5. februāra spriedumu lietā T-473/12 Aer Lingus/Komisija, ciktāl ar to ir atcelts Komisijas 2012. gada 25. jūlija Lēmums 2013/199/ES par valsts atbalsta lietu SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Diferencētas avioceļojumu nodokļa likmes, ko piemērojusi Īrija (1), ciktāl ar šo lēmumu ir uzdots no saņēmējiem atgūt atbalstu par summu, kas minētā lēmuma 70. apsvērumā ir noteikta EUR 8 apmērā par katru pasažieri, un

               —

               noraidīt prasību atcelt Komisijas 2012. gada 25. jūlija Lēmumu 2013/199/ES par valsts atbalsta lietu SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Diferencētas avioceļojumu nodokļa likmes, ko piemērojusi Īrija;

               —

               piespriest prasītājai pirmajā instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevums;
               pakārtoti,

                           —

                           nodot lietu atpakaļ atkārtotai izskatīšanai Vispārējā tiesā;

                           —

                           atlikt lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem pirmajā un apelācijas instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības atbalstam apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza vienu apelācijas pamatu.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka, izveidojot jaunu ekonomisko testu, kuru piemēro, nosakot summas, kādas ir atgūstamas no valsts atbalsta saņēmējiem, kurš izpaužas kā nodokļu pasākums, ar kuru nosaka zemāku likmi, salīdzinot ar standarta likmi, Vispārējā tiesa ir pārkāpusi LESD 108. panta 3. punktu un Regulas Nr. 659/1999 (2) 14. pantu.

      (1)  OV L 119, 30. lpp.

      (2)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EKL 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta F-47/07: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums — Behmer /Parlaments (Paaugstināšana amatā — 2005. gada paaugstināšana amatā — Lēmums par paaugstināšanas amatā un karjeras plānošanas politiku — Paaugstināšanas amatā punktu piešķiršanas procedūra Eiropas Parlamentā — Šo procedūru reglamentējošo norādījumu prettiesiskums — Apspriešanās ar Civildienesta noteikumu komiteju — Salīdzinošs nopelnu izvērtējums — Personāla pārstāvju diskriminācija)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/70

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums — Behmer/Parlaments
   (Lieta F-47/07) (1)

   (Paaugstināšana amatā - 2005. gada paaugstināšana amatā - Lēmums par paaugstināšanas amatā un karjeras plānošanas politiku - Paaugstināšanas amatā punktu piešķiršanas procedūra Eiropas Parlamentā - Šo procedūru reglamentējošo norādījumu prettiesiskums - Apspriešanās ar Civildienesta noteikumu komiteju - Salīdzinošs nopelnu izvērtējums - Personāla pārstāvju diskriminācija)
   2010/C 24/126
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Joachim Behmer, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — C. Burgos un R. Ignătescu)

      Priekšmets

   Pirmkārt, Parlamenta iecēlējinstitūcijas lēmuma nepaaugstināt prasītāju A*13 pakāpē 2005. gada paaugstināšanas amatā ietvaros atcelšana un, otrkārt, Parlamenta Biroja 2005. gada 6. jūlija lēmuma “par paaugstināšanas amatā un karjeras plānošanas politiku” un 2005. gada 25. jūlija lēmuma “par piemērošanas pasākumiem, kas attiecas uz nopelnu punktu piešķiršanu un paaugstināšanu amatā”, prettiesiskuma atzīšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 170, 21.07.2007., 43. lpp.


20150731064616842015/C 270/61292015TFPC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL20150709454512Lieta F-29/15: Civildienesta tiesas 2015. gada 9. jūlija rīkojums – Vecchio/Kopuzņēmums ECSEL

 ---documentbreak--- C2702015LV4520120150709LV0061452451Civildienesta tiesas 2015. gada 9. jūlija rīkojums – Vecchio/Kopuzņēmums ECSEL

   (Lieta F-29/15) (
         1
      )2015/C 270/61Tiesvedības valoda – grieķuPirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.
   (
         1
      )	OV C 146, 4.5.2015., 50. lpp.


title: Lieta C-4/14: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 9. septembra spriedums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Christophe Bohez/Ingrid Wiertz Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — 1. panta 2. punkts un 49. pants — Jurisdikcija un nolēmumu izpilde civillietās un komerclietās — Izslēgtie jautājumi — Ģimenes tiesības — Regula (EK) Nr. 2201/2003 — 47. panta 1. punkts — Jurisdikcija un nolēmumu atzīšana un izpilde lietās par vecāku atbildību — Nolēmums par saskarsmes tiesībām, kurā noteikta kavējuma nauda — Kavējuma naudas piedziņa

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 9. septembra spriedums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Christophe Bohez/Ingrid Wiertz

   (Lieta C-4/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 1. panta 2. punkts un 49. pants - Jurisdikcija un nolēmumu izpilde civillietās un komerclietās - Izslēgtie jautājumi - Ģimenes tiesības - Regula (EK) Nr. 2201/2003 - 47. panta 1. punkts - Jurisdikcija un nolēmumu atzīšana un izpilde lietās par vecāku atbildību - Nolēmums par saskarsmes tiesībām, kurā noteikta kavējuma nauda - Kavējuma naudas piedziņa)
   (2015/C 363/07)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein oikeus

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Christophe Bohez

      Atbildētāja: Ingrid Wiertz

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 1. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šo regulu nepiemēro, kādā dalībvalstī izpildot tādas kavējuma naudas piedziņu, kas kādā citā dalībvalstī pieņemtā nolēmumā par aizgādības un saskarsmes tiesībām ir noteikta tālab, lai nodrošinātu, ka šīs saskarsmes tiesības ievēro aizgādības tiesību subjekts;

               2)

               tādas kavējuma naudas piedziņa, ko par saskarsmes tiesībām pēc būtības izspriedusī izcelsmes dalībvalsts tiesa ir noteikusi tālab, lai nodrošinātu šo tiesību īstenojamību, ir izpildāma tādā pašā kārtībā kā nolēmums par saskarsmes tiesībām, kas nodrošinātas ar šo kavējuma naudu, un tāpēc šīs kavējuma naudas piedziņa ir jāatzīst par izpildāmu atbilstoši Padomes 2003. gada 27. novembra Regulas (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu noteikumiem;

               3)

               Regulas Nr. 2201/2003 kontekstā ārvalstu nolēmumi, kuros ir noteikta kavējuma nauda, dalībvalstī, kurā tiek prasīta to izpilde, ir izpildāmi vienīgi tad, ja izcelsmes dalībvalsts tiesas ir galīgi noteikušas tās apmēru.

      (1)  OV C 71, 8.3.2014.


title: lieta T-242/01: Pirmās instances tiesas  2005. gada 24. novembra  rīkojums —  Rica Foods  pret Komisiju

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/25

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 24. novembra rīkojums — Rica Foods pret Komisiju
   (lieta T-242/01) (1)

   (2006/C 22/45)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 3, 05.01.2002.


title: Lieta T-105/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 3. decembra spriedums – TrekStor/ITSB – Scanlab (“iDrive”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “iDrive” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Vācijas vārdiska preču zīme “IDRIVE” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/43

         Vispārējās tiesas 2015. gada 3. decembra spriedums – TrekStor/ITSB – Scanlab (“iDrive”)
   (Lieta T-105/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “iDrive” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Vācijas vārdiska preču zīme “IDRIVE” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 027/51)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: TrekStor Ltd (Honkonga, Honkonga, Ķīna) (pārstāvji – M. Alber un O. Spieker, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Scanlab AG (Puchheim, Vācija) (pārstāvji – P. Rath, W. Festl-Wietek, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2013. gada 2. decembra lēmumu lietā R 2330/2012–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Scanlab AG un TrekStor Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               TrekStor Ltd iesniegto lūgumu apturēt tiesvedību noraidīt;

               2)

               prasību noraidīt;

               3)

               TrekStor Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 112 du 14.4.2014.


title: Lieta T-238/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 7. jūlija rīkojums – Delipapier /Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Vide — Direktīva 94/62/EK — Iepakojums un izlietotais iepakojums — Direktīva 2013/2/ES — Ar lokanu materiālu aptīti rullīši, caurulītes un cilindri — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/57

         Vispārējās tiesas 2014. gada 7. jūlija rīkojums – Delipapier/Komisija
   (Lieta T-238/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Vide - Direktīva 94/62/EK - Iepakojums un izlietotais iepakojums - Direktīva 2013/2/ES - Ar lokanu materiālu aptīti rullīši, caurulītes un cilindri - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   2014/C 315/96
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Delipapier (Frouard, Francija) (pārstāvji – J.-M. Leprêtre un N. Chahid-Nouraï, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Alcover San Pedro un J.-F. Brakeland)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 7. februāra Direktīvu 2013/2/ES par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu I pielikuma grozījumiem (OV L 37, 10. lpp.), ciktāl Komisija ir iekļāvusi ražojumu piemēru sarakstā, kas paskaidro jēdziena “iepakojums” precizējošo kritēriju piemērošanu, ar lokanu materiālu aptītus rullīšus, caurulītes un cilindrus, izņemot tos, kas veidoti kā daļa no ražošanas iekārtas un kurus neizmanto, lai ražojumu iepakotu kā tirdzniecības vienību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               izbeigt tiesvedību par Sphère France SAS un Schweitzer SAS pieteikumu par iestāšanos lietā;

               3)

               Delipapier sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 15.6.2013.


title: Lieta F-26/13: Prasība, kas celta 2013. gada 27. martā — ZZ /ITSB

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/56

         Prasība, kas celta 2013. gada 27. martā — ZZ/ITSB
   (Lieta F-26/13)
   2013/C 207/92
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — H. Tettenborn, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu attiecībā uz laiku no 2010. gada 1. oktobra līdz 2011. gada 30. septembrim un prasība par zaudējumu atlīdzināšanu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt prasītājam izsniegto novērtējuma ziņojumu attiecībā uz laiku no 2010. gada 1. oktobra līdz 2011. gada 30. septembrim;

               —

               piespriest ITSB samaksāt prasītājam pēc Tiesas ieskatiem atbilstošu kompensāciju — ne mazāku kā EUR 500 — par morālo un nemateriālo kaitējumu, kas viņam radies saistībā ar apstrīdēto novērtējuma ziņojumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-413/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 15. janvāra spriedums — Welte-Wenu /ITSB — Komisija ( “EUROPEAN DRIVESHAFT SERVICES” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme “EUROPEAN DRIVESHAFT SERVICES” — Absolūts atteikuma pamatojums — Starptautiskas starpvaldību organizācijas emblēmas atdarinājums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta h) apakšpunkts — Parīzes konvencijas 6. ter pants — Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu saturs — Jaunu faktu pieņemamība — Regulas Nr. 207/2009 56. panta 2. punkts un 76. pants — Regulas (EK) Nr. 2868/95 37. noteikuma b) punkta iv) apakšpunkts — Apelāciju padomes kompetence gadījumā, ja prasība attiecas tikai uz Anulēšanas nodaļas lēmuma daļu)

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/11

         Vispārējās tiesas 2013. gada 15. janvāra spriedums — Welte-Wenu/ITSB — Komisija (“EUROPEAN DRIVESHAFT SERVICES”)
   (Lieta T-413/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “EUROPEAN DRIVESHAFT SERVICES” - Absolūts atteikuma pamatojums - Starptautiskas starpvaldību organizācijas emblēmas atdarinājums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta h) apakšpunkts - Parīzes konvencijas 6. ter pants - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu saturs - Jaunu faktu pieņemamība - Regulas Nr. 207/2009 56. panta 2. punkts un 76. pants - Regulas (EK) Nr. 2868/95 37. noteikuma b) punkta iv) apakšpunkts - Apelāciju padomes kompetence gadījumā, ja prasība attiecas tikai uz Anulēšanas nodaļas lēmuma daļu)
   2013/C 55/17
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Welte-Wenu GmbH (Neu-Ulm, Vācija) (pārstāvis — T. Kahl, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Samnadda un F.W. Bulst)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 12. maija lēmumu lietā R 1590/2010-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Eiropas Komisiju un Welte-Wenu GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 12. maija lēmuma lietā R 1590/2010-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Eiropas Komisiju un Welte-Wenu GmbH rezolutīvās daļas 3) punktu, ciktāl tajā norādīts, ka Welte-Wenu sedz spēkā neesamības atzīšanas procesa izdevumus un tie ir iekļauti kopējā summā EUR 2 500, kas Welte-Wenu ir jāatmaksā Eiropas Komisijai;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Welte-Wenu sedz savus, kā arī atlīdzina ITSB tiesāšanās izdevumus. Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 298, 08.10.2011.


title: Lieta T-285/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Michel Andrieu iesniedza 2004. gada 13. jūlijā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/35

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Michel Andrieu iesniedza 2004. gada 13. jūlijā
   (Lieta T-285/04)
   (2004/C 262/67)
   tiesvedības valoda – franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 13. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Michel Andrieu, ar dzīvesvietu Saint-Mandé (Francija), kuru pārstāv Stéphane Rodrigues un Yola Minatchy, advokāti, kas norādījuši adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas (AIPN) 2004. gada 30. marta lēmumu, atbildot uz prasītāja sūdzību; tāpat atcelt ziņojumu par karjeras attīstību attiecībā uz viņu par laika posmu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim;

               —

               saukt pie ārpuslīgumiskās atbildības Eiropas Kopienu, kas izdevusi apstrīdēto lēmumu un kas vainojama tajā, ka ziņojums par prasītāja karjeras attīstību tika sagatavots ar novēlošanos;

               —

               piešķirt prasītājam kaitējuma atlīdzību ar procentiem sakarā ar profesionālo, materiālo un morālo kaitējumu, kura kopsumma noteikta 64 468 eiro apmērā, to skaitā viens eiro ir simboliska atlīdzība par morālo aizskārumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir celta pret Komisijas personāla un administrācijas direktora 2004. gada 31. marta lēmumu, ar ko noraida prasītāja iesniegto sūdzību, sagatavojot ziņojumu par viņa karjeras attīstību par laika posmu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim (2001.-2002. gada ziņojums par karjeras attīstību).
   Prasītājs apstrīd šī lēmuma likumību, kā arī 2001.-2002. gada ziņojuma par karjeras attīstību likumību, uz ko balstās minētais lēmums.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītājs norāda, ka

               —

               ir pārkāptas tiesības uz aizstāvēšanos, jo prasītāja personas lietā nav ietverti daži vērtēšanas dokumenti, tie ir daļēji reģistrēti automatizētajā sistēmā “SYSPER2”, un nav iespējams identificēt ziņojumu par karjeras attīstību, kas ņemams vērā;

               —

               ir pārkāptas procesuālās garantijas, jo īpaši sakarā ar interešu konfliktu, kādā ir vērtētājs un persona, kas apstiprināja vērtējumu; tāpat [prasītājs norāda, ka] ir pārkāpti daži noteikumi par Civildienesta noteikumu 43. un 45. panta piemērošanu;

               —

               ir pieļauta būtiska kļūda vērtējumā;

               —

               nav ievērots pienākums tiesību aktiem norādīt pamatojumu.


title: Lieta T-615/15: Prasība, kas celta 2015. gada 2. novembrī – LL/Parlaments

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/66

         Prasība, kas celta 2015. gada 2. novembrī – LL/Parlaments
   (Lieta T-615/15)
   (2016/C 027/84)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: LL (Viļņa, Lietuva) (pārstāvis – Julius Petrulionis, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2014. gada 17. aprīļa Lēmumu D (2014) 15503 un Paziņojumu par parādu Nr. 2014–575, kas tika izdots 2014. ada 5. maijā uz minētā lēmuma pamata;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt visus prasītājam radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

      Par maksājuma pareizību un tā atgūšanas pamatotību un tiesiskumu

   Prasītājs apgalvo, ka Eiropas Parlamenta ģenerālsekretārs Lēmumā D (2014) 15503 ir pilnīgi nepamatoti un prettiesiski nolēmis, ka prasītajam ir nepamatoti izmaksāta summa EUR 37 728 apmērā; un, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 68. pantu un Finanšu regulas īstenošanas noteikumu 80. pantu tas nepamatoti un prettiesiski ir uzdevis Eiropas Parlamenta grāmatvedim atgūt no prasītāja maksājumu EUR 37 728 apmērā un atbilstoši noteiktajai kārtībai par to informēt prasītāju ar Paziņojumu par parādu Nr. 2014–575.
   Prasītājs apgalvo, ka, pieņemdams lēmumu, Eiropas Parlamenta ģenerālsekretārs ir ņēmis vērā tikai divus apstākļus: OLAF atskaiti un faktu, ka prasītājs nav sniedzis pierādījumus, ka maksājums ir ticis izlietots paredzētajam mērķim. Tomēr nav ievākta nekāda informācija, ar ko apstiprina, ka viņš būtu izmantojis saņemto maksājumu ne tā, kā bija paredzēts, pārkāpdams Noteikumu par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām 14. pantu.

      Par noilguma termiņu un saprātīga termiņa, tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu piemērošanu

   Prasītājs apgalvo, ka Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra Lēmumā D (2014) 15503 un Paziņojumā par parādu Nr. 2014–575 nav ievērots Finanšu Regulas 81. pantā un Finanšu regulas īstenošanas noteikumu 93. pantā noteiktais noilguma termiņš un ka nav ievērotas no saprātīga termiņa, tiesiskās noteiktības un no tiesiskās paļāvības aizsardzības principa izrietošās prasības.
   Prasītājs apgalvo, ka attiecīgās ES iestādes ir nepamatoti, negodprātīgi un nesaprātīgi ilgi novilcinājušas savu pilnvaru īstenošanu un attiecīgo lēmumu pieņemšanu. Šādi ir pārkāptas prasītāja tiesības, tostarp tiesības uz aizstāvību un šo tiesību atbilstoša īstenošana, jo ilgajā laikposmā, kāds bija starp notikumiem, par kuriem tika veikta izmeklēšana, un attiecīgo lēmumu pieņemšanu, prasītajam objektīvi nebija iespējas aizstāvēties pret izvirzītajām apsūdzībām, iesniegt pierādījumus un veikt visas citas nepieciešamās darbības izmeklējamās situācijas taisnīgam atrisinājumam.


title: Lieta T-91/10: Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedums – Lucchini /Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Stiegrojuma apaļtērauda stieņos vai ruļļos tirgus — Lēmums, kurā konstatēts EOTKL 65. panta pārkāpums pēc EOTK līguma darbības beigām, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1/2003 — Cenu un maksāšanas termiņu noteikšana — Ražošanas vai pārdošanas ierobežošana vai kontrole — Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums — Juridiskais pamats — Tiesības uz aizstāvību — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums un ilgums — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Sprieduma saistītā lietā, ar kuru tiek atcelts tiesību akts, ņemšana vērā

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/25

         Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedums – Lucchini/Komisija
   (Lieta T-91/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Stiegrojuma apaļtērauda stieņos vai ruļļos tirgus - Lēmums, kurā konstatēts EOTKL 65. panta pārkāpums pēc EOTK līguma darbības beigām, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1/2003 - Cenu un maksāšanas termiņu noteikšana - Ražošanas vai pārdošanas ierobežošana vai kontrole - Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums - Juridiskais pamats - Tiesības uz aizstāvību - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums un ilgums - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Sprieduma saistītā lietā, ar kuru tiek atcelts tiesību akts, ņemšana vērā)
   (2015/C 034/28)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lucchini SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji – sākotnēji M. Delfino, J.-P. Gunther, E. Bigi, C. Breuvart un L. De Sanctis, vēlāk J.-P Gunther, E. Bigi, C. Breuvart un D. Galli, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji R. Sauer un B. Gencarelli, pārstāvji, kuriem palīdz M. Moretto, advokāts, vēlāk M. Sauer un R. Striani, pārstāvji, kuriem palīdz M. Moretto)

      Priekšmets

   Prasība atzīt, ka nav pastāvējis, vai atcelt Komisijas 2009. gada 30. septembra Lēmumu C(2009) 7492, galīgā redakcija (Lieta COMP/37.956 – Stiegrojuma apaļtērauds, atkārtota pieņemšana), kas grozīts ar Komisijas 2009. gada 8. decembra Lēmumu C(2009) 9912, galīgā redakcija, pakārtoti – atcelt minētā lēmuma 2. pantu un – pakārtoti tam – samazināt prasītājai uzliktā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Lucchini SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 113, 1.5.2010.


title: Lieta C-414/11: Tiesas (virspalāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums ( Polymeles Protodikeio Athinon (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Daiichi Sankyo Co. Ltd , Sanofi-Aventis Deutschland GmbH / DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etairia Farmakon (Kopējā tirdzniecības politika — LESD 207. pants — Intelektuālā īpašuma komerciālie aspekti — Līgums par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām (TRIPs) — 27. pants — Patentējams saturs — 70. pants — Esošā satura aizsardzība)

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/6

         Tiesas (virspalāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums (Polymeles Protodikeio Athinon (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH/DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etairia Farmakon

   (Lieta C-414/11) (1)

   (Kopējā tirdzniecības politika - LESD 207. pants - Intelektuālā īpašuma komerciālie aspekti - Līgums par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām (TRIPs) - 27. pants - Patentējams saturs - 70. pants - Esošā satura aizsardzība)
   2013/C 260/09
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Polymeles Protodikeio Athinon

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH

      Atbildētāja: DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etairia Farmakon

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Polymeles Protodikeio Athinon — Līgumam par Pasaules Tirdzniecības organizācijas izveidošanu pievienotā Līguma par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām (TRIPs) (OV L 336, 214. lpp.) 27. un 70. panta interpretācija — Kopienu tiesību piemērošanas jomu un dalībvalstu kompetencē ietilpstošo jomu nodalīšana — Patenti — Ķīmiskie un farmaceitiskie produkti

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Līguma par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām, kas ietverts 1.C pielikumā Līgumam par Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) izveidošanu, kurš 1994. gada 15. aprīlī parakstīts Marakešā un apstiprināts ar Padomes 1994. gada 22. decembra Lēmumu 94/800/EK par daudzpusējo sarunu Urugvajas kārtā (no 1986. līdz 1994. gadam) panākto nolīgumu slēgšanu Eiropas Kopienas vārdā jautājumos, kas ir tās kompetencē, 27. pants ietilpst kopējā tirdzniecības politikā;

               2)

               Līguma par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām 27. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda farmaceitiskā produkta kā zāļu aktīvā ķīmiskā viela izgudrojums, nepastāvot atkāpei saskaņā ar šī panta 2. vai 3. punktu, šī panta 1. punktā uzskaitītajos apstākļos ir patentējams;

               3)

               patents, kas ir saņemts, pamatojoties uz izgudrojuma pieteikumu attiecībā gan uz farmaceitiskā produkta ražošanas paņēmienu, gan uz šo farmaceitisko produktu pašu par sevi, bet ir piešķirts tikai attiecībā uz šo ražošanas paņēmienu, Līguma par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām 27. un 70. pantā paredzēto noteikumu dēļ nav jāuzskata par tādu, kas kopš šā nolīguma stāšanās spēkā aptvertu šā farmaceitiskā produkta izgudrojumu.

      (1)  OV C 298, 8.10.2011.


title: Lieta T-391/12: Prasība, kas celta 2012. gada 5. septembrī — Lidl Stiftung /ITSB — Unipapel Industria Comercio y Servicios ( “UNITED OFFICE” )

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/31

         Prasība, kas celta 2012. gada 5. septembrī — Lidl Stiftung/ITSB — Unipapel Industria Comercio y Servicios (“UNITED OFFICE”)
   (Lieta T-391/12)
   2012/C 355/66
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Vācija) (pārstāvji — M. Wolter un S. Paul, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Unipapel Industria Comercio y Servicios, SL (Tres Cantos, Spānija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 21. jūnija lēmumu lietā R 745/2011-1 un

               —

               uzdot atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme “UNITED OFFICE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 16. un 20. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 7454606

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu bija pamatots ar Padomes Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punktu un Kopienas vārdiskas preču zīmes “UNIOFFICE” reģistrāciju Nr. 1445832 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atcelt apstrīdēto Kopienas preču zīmi attiecībā uz daļu no precēm

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati:

               —

               Padomes Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta kopsakarā ar 42. panta 2. un 3. punktu un Komisijas Regulas Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. un 4. punkta pārkāpums;

               —

               Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-404/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 6. jūlijā iesniedza Förvaltningsrätten i Malmö, migrationsdomstolen (Zviedrija) – A/Migrationsverket Förvaltningsprocessenheten Malmö

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 6. jūlijā iesniedza Förvaltningsrätten i Malmö, migrationsdomstolen (Zviedrija) – A/Migrationsverket Förvaltningsprocessenheten Malmö

   (Lieta C-404/17)
   (2017/C 293/26)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Förvaltningsrätten i Malmö, migrationsdomstolen

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: A

      Atbildētāja: Migrationsverket Förvaltningsprocessenheten Malmö

      Prejudiciālais jautājums

   Vai pieteikums ir uzskatāms par acīmredzami nepamatotu saskaņā ar pārstrādātās patvēruma meklētāju procedūras direktīvas (1) 31. panta 8. punktu, ja tajā ietvertā pieteicēja informācija ir vērtēta ka ticama un tādējādi ir bijusi šī vērtējuma pamatā, taču nav uzskatāma par pilnīgu, lai pamatotu vajadzību pēc starptautiskās aizsardzības, jo informācija par izcelsmes valsti norāda uz to, ka iestādes nodrošina piemērotu aizsardzību?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīva 2013/32/ES par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai (OV, L 180, 60. lpp.)


title: Lieta C-159/09: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 18. novembra spriedums ( Tribunal de commerce de Bourges (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lidl SNC/Vierzon Distribution SA (Direktīva 84/450/EEK un Direktīva 97/55/EK — Salīdzinošās reklāmas likumības nosacījumi — Cenu salīdzinājums, kas balstīts uz divās konkurējošās veikalu ķēdēs pārdotu pārtikas produktu atlasi — Preces, kas apmierina vienādas vajadzības vai ir paredzētas vienam un tam pašam nolūkam — Maldinoša reklāma — Salīdzinājums, kas balstīts uz pārbaudāmu pazīmi)

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 18. novembra spriedums (Tribunal de commerce de Bourges (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lidl SNC/Vierzon Distribution SA

   (Lieta C-159/09) (1)

   (Direktīva 84/450/EEK un Direktīva 97/55/EK - Salīdzinošās reklāmas likumības nosacījumi - Cenu salīdzinājums, kas balstīts uz divās konkurējošās veikalu ķēdēs pārdotu pārtikas produktu atlasi - Preces, kas apmierina vienādas vajadzības vai ir paredzētas vienam un tam pašam nolūkam - Maldinoša reklāma - Salīdzinājums, kas balstīts uz pārbaudāmu pazīmi)
   2011/C 13/13
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de commerce de Bourges

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Lidl SNC

      Atbildētājs: Vierzon Distribution SA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal de commerce de Bourges — Padomes 1984. gada 10. septembra Direktīvas 84/450/EEK par maldinošu reklāmu un salīdzinošu reklāmu (OV L 250, 17. lpp.), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 6. oktobra Direktīvu 97/55/EK (OV L 290, 18. lpp.), 3.a panta interpretācija — Nosacījumi salīdzinošās reklāmas tiesiskumam — Konkurējoša lielveikalu tīkla cenu salīdzināšana — Preces, kas apmierina vienādas vajadzības vai ir paredzētas vienam un tam pašam nolūkam

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1984. gada 10. septembra Direktīvas 84/450/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz maldinošu reklāmu, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 6. oktobra Direktīvu 97/55/EK, 3.a panta 1. punkta b) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka tas vien, ka pārtikas produkti atšķiras saistībā ar to patēriņu pārtikā un ar baudu, kas rodas, tos patērējot, atkarībā no to izgatavošanas apstākļiem un vietas, to sastāvdaļām un to ražotāja, nevar izslēgt iespēju, ka šādu produktu salīdzinājums varētu atbilst minētajā tiesību normā paredzētajai prasībai, ka tiem ir jāapmierina vienādas vajadzības vai tiem ir jābūt paredzētiem vienam un tam pašam nolūkam, proti, ka tiem ir pietiekama savstarpējā aizstājamība.
   Direktīvas 84/450, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/55, 3.a panta 1. punkta a) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka tāda reklāma kā tā, kas ir aplūkota pamata lietā, var būt maldinoša:

               —

               ja, ņemot vērā visus atbilstošos lietas apstākļus, it īpaši norādes vai noklusējumus, kas ir šajā reklāmā, tiek konstatēts, ka ievērojams patērētāju skaits, kam tā ir adresēta, lēmumu veikt pirkumus var pieņemt, maldīgi uzskatot, ka reklāmas devēja veiktā preču atlase atspoguļo tā vispārējo cenu līmeni salīdzinājumā ar tā konkurenta vispārējo cenu līmeni un ka tādējādi šiem patērētājiem būs tādi ietaupījumi, kādi ir solīti minētajā reklāmā, plaša patēriņa preces regulāri iegādājoties drīzāk pie reklāmas devēja, nevis pie minētā konkurenta, vai arī maldīgi uzskatot, ka visas reklāmas devēja preces ir lētākas nekā tā konkurenta preces, vai

               —

               ja tiek konstatēts, ka, lai veiktu salīdzinājumu tikai pēc cenām, ir tikuši atlasīti pārtikas produkti, kuriem ir tādas atšķirības, kas var būtiski ietekmēt vidusmēra patērētāja izvēli, ja minētās atšķirības neizriet no attiecīgās reklāmas.

         Direktīvas 84/450, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/55, 3.a panta 1. punkta c) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka minētajā tiesību normā paredzētais pārbaudāmības nosacījums attiecībā uz tādu reklāmu, kāda ir aplūkota pamata lietā un kurā ir salīdzinātas divu produktu sortimentu cenas, paredz, ka ir jābūt iespējai attiecīgās preces precīzi identificēt, pamatojoties uz minētajā reklāmā iekļauto informāciju.

      (1)  OV C 180, 01.08.2009.