title: Lieta C-230/07: Tiesas (astotā palāta) 2008. gada 9. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2002/22/EK — Elektroniskie sakari — Vienotais Eiropas neatliekamās palīdzības dienesta numurs — Zvanītāja atrašanās vietas noteikšana — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/5

         Tiesas (astotā palāta) 2008. gada 9. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-230/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2002/22/EK - Elektroniskie sakari - Vienotais Eiropas neatliekamās palīdzības dienesta numurs - Zvanītāja atrašanās vietas noteikšana - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2009/C 69/07)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — W. Wils un M. Shotter)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvis — C. M. Wissels)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lietuvas Republika (pārstāvis: D. Kriaučiūnas)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) (OV L 108, 51. lpp.) 26. panta 3. punktu, nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nespējot praktiski nodrošināt līdz līmenim, kas ir tehniski iespējams, lai zvanītāja atrašanās vietas informācija par visiem zvaniem uz vienoto Eiropas neatliekamās palīdzības dienesta numuru “112”, kuri tiek veikti, izmantojot publiskos telefonu tīklus, būtu pieejama iestādēm, kas nodrošina neatliekamo palīdzību, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kuri tai izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) 26. panta 3. punkta;

               2)

               Nīderlandes Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lietuvas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 155, 7.7.2007.


title: Lieta T-38/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 8. maija spriedums – Pedro Group /ITSB – Cortefiel  ( “PEDRO” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “PEDRO” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “Pedro del Hierro”  — Daļējs reģistrācijas atteikums — Relatīvi atteikuma pamati — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Agrākas preču zīmes augsta atšķirtspēja — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/23

         Vispārējās tiesas 2014. gada 8. maija spriedums – Pedro Group/ITSB – Cortefiel (“PEDRO”)
   (Lieta T-38/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “PEDRO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “Pedro del Hierro” - Daļējs reģistrācijas atteikums - Relatīvi atteikuma pamati - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Agrākas preču zīmes augsta atšķirtspēja - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 194/30
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pedro Group Pte Ltd (Singapūra, Singapūra) (pārstāvis – B. Brandreth, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – M. Vuijst un J. Crespo Carillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Cortefiel, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji – sākotnēji H. Mosback, P. López Ronda, G. Macias Bonilla un G. Marín Raigal, vēlāk – P. López Ronda, G. Macias Bonilla un G. Marín Raigal, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 26. novembra lēmumu lietā R 271/2011–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Cortefiel SA un Pedro Group Pte Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Pedro Group Pte Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 101, 6.4.2013.


title: Lieta T-312/14: Prasība, kas celta 2014. gada 28. aprīlī  – Federcoopesca  u.c./Komisija

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/36

         Prasība, kas celta 2014. gada 28. aprīlī – Federcoopesca u.c./Komisija
   (Lieta T-312/14)
   2014/C 194/47
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Federazione Nazionale delle Cooperative della Pesca (Federcoopesca) (Roma, Itālija), Associazione Lega Pesca (Roma) un AGCI AGR IT AL (Roma) (pārstāvji – L. Caroli un S. Ventura, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 6. decembra Lēmumu par rīcības plāna, lai novērstu Itālijas zvejas kontroles sistēmas trūkumus, noteikšanu (Action plan – C(2013) 8635, galīgā redakcija), attiecībā konkrēti uz šā lēmuma pielikumā pievienotā rīcības plāna 13., 15., 16. un 17. punktu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šajā tiesvedībā apstrīdēto lēmumu ir domāts novērst trūkumus, kas it kā esot konstatēti Itālijas iestāžu veiktajā Kopējās zivsaimniecības politikas normu īstenošanā.
   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka neesot norādīts pamatojums vai arī tas esot nepietiekams.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētais tiesību akts ir izdots, lai rīkotos attiecībā pret atsevišķiem dažādu Kopējās zivsaimniecības politikas normu piemērošanā atklātajiem pārkāpumiem. Tomēr tā kā šajā aktā nav nevienas norādes par to, kādi ir šie pārkāpumi, nav iespējams izsekot loģiskajam domu gājienam, kura rezultātā tas ir pieņemts. Šis spēkā neesamības iemesls esot vēl jo nopietnāks tāpēc, ka ar šie pasākumiem tiecas izdarīt atkāpi no līdzšinējiem Savienības tiesību aktiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti Līgumi un ar to piemērošanu saistītās tiesību normas.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētajam lēmumam ir trūkumi gan tāpēc, ka tas ir pretrunā Līgumiem un Regulas Nr. 1224/2009 102. panta 4. punktam, gan tāpēc, ka to pieņemt nav bijis attiecīgās iestādes kompetencē. Ar to nav gribēts stiprināt kontroļu sistēmu, bet gan noteikti jauni, primārajos tiesību aktos neparedzēti un šiem tiesību aktiem pat pretrunā esoši pienākumi.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, kas esot pārkāpti nediskriminēšanas, saprātīguma un samērīguma principi.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka ar šo lēmumu ir pārkāpts princips par diskriminācijas pilsonības dēļ aizliegumu, jo tajā Itālijas zvejniekiem ir noteikti jauni un apgrūtinošāki pienākumi. Turklāt šie pasākumi nav nekādi piemēroti tiem izvirzītajam mērķim un būtībā ir nesaprātīgi un nesamērīgi, jo praktiski nav iespējams noskaidrot, kā zvejniekiem noteiktie pienākumi ir saistīti ar šā lēmuma mērķa sasniegšanu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka smago pārkāpumu regulējums neesot likumīgs un esot pretrunā konkrēti Regulas Nr. 1224/2009 92. pantam un sankciju gradācijas un samērīguma principiem.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka atšķirībā no Regulas Nr. 1224/2009, kurā ir noteikta sankciju gradācijas sistēma, apstrīdētajā lēmumā ir paredzēts automātiski apturēt zvejas atļauju smaga pārkāpuma gadījumā un to galīgi atsaukt atkārtota pārkāpuma gadījumā. Tādējādi regulā noteiktais tiek šajā lēmumā aizstāts ar atšķirīgu un krietni vien bargāku automātisku un neatsaucamu sankciju sistēmu. Turklāt ir redzams, ka ar rīcības plānā noteikto sodu sistēmu tiek rupji pārkāpts sankciju gradācijas princips, šīm sankcijām jābūt samērīgām ar pārkāpuma smagumu, un sankciju individuālas piemērojamības princips, jo tā tiek piemērota atļauju saņēmušajam subjektam neatkarīgi no tā, kurš izdarījis pārkāpumu.


title: Lieta T-236/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 24. februāra rīkojums – HPA/Komisija

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/39

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 24. februāra rīkojums – HPA/Komisija
   (Lieta T-236/08) (1)

   2009/C 90/63

      Tiesvedības valoda – holandiešu

   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta C-157/10: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 8. decembra spriedums ( Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA/Administración General del Estado (Kapitāla brīva aprite — Sabiedrību ienākuma nodoklis — Konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu — Aizliegums atskaitīt nodokli, kas ir maksājams, bet nav samaksāts citās dalībvalstīs)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/8

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 8. decembra spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA/Administración General del Estado

   (Lieta C-157/10) (1)

   (Kapitāla brīva aprite - Sabiedrību ienākuma nodoklis - Konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu - Aizliegums atskaitīt nodokli, kas ir maksājams, bet nav samaksāts citās dalībvalstīs)
   2012/C 32/12
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Atbildētāja: Administración General del Estado

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Supremo — LESD 63. un 65. panta interpretācija — Sabiedrību ienākuma nodoklis — Valsts tiesību akti un konvencija par nodokļu dubultu uzlikšanu, kuri aizliedz atskaitīt nodokli, kas ir maksājams, bet nav samaksāts citās dalībvalstīs par to teritorijā gūtajiem ienākumiem

      Rezolutīvā daļa:

   EEK līguma 67. pants un Padomes 1988. gada 24. jūnija Direktīvas 88/361/EEK par Līguma 67. panta īstenošanu [pants atcelts ar Amsterdamas līgumu] 1. pants neaizliedz tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu kā pamata lietā, kurā paredzēts, ka saistībā ar sabiedrību ienākuma nodokli un tiesību aktiem par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu ir aizliegts atskaitīt citās Eiropas Savienības dalībvalstīs maksājamo nodokli par to teritorijā gūto un ar šo nodokli apliekamo peļņu, ja, neraugoties uz to, ka šis nodoklis bija jāmaksā, tas nav samaksāts nodokļu atbrīvojuma, atlaižu vai citu nodokļu atvieglojumu dēļ, tiktāl, ciktāl šis tiesiskais regulējums nav diskriminējošs salīdzinājumā ar attieksmi pret šajā dalībvalstī saņemtiem procentiem, un par to ir jāpārliecinās iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 179, 03.07.2010.


title: Lieta C-233/14: Prasība, kas celta 2014. gada 12. maijā  – Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/6

         Prasība, kas celta 2014. gada 12. maijā – Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-233/14)
   2014/C 245/08
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. van Beek un C. Gheorghiu)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, iespēju izmantot sabiedrisko transportu par pazeminātu maksu studentiem, kuri studē Nīderlandē, piešķirot tikai tiem Nīderlandes studentiem, kuri reģistrēti kādā Nīderlandes publiskā vai privātā mācību iestādē, un studentiem no citām dalībvalstīm, kuri Nīderlandē strādā algotu darbu un šajā valstī ir ieguvuši pastāvīgas uzturēšanās tiesības, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti LESD 18. pantā (lasot kopā ar LESD 20. un 21. pantu), kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā (1) 24. panta 2. punktā;

               —

               piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Nīderlandes studenti var izmantot studentu karti sabiedriskajam transportam (tā saukto “OV-studentenkaart”), ar kuru tie Nīderlandes sabiedriskajā transportā var braukt bez maksas vai par samazinātu maksu, savukārt studentiem no citām dalībvalstīm, kuri Nīderlandē nav nedz nodarbināti, nedz arī tiem ir pastāvīgās uzturēšanās atļauja, par sabiedriskā transporta pakalpojumiem ir jāmaksā pilna maksa.

               2.

               Komisija uzskata, ka Nīderlandes tiesību normās ir ietverta tieša diskriminācija pilsonības dēļ, jo pret ES pilsoņiem, kuri nav Nīderlandes pilsoņi, attieksme ir mazāk labvēlīga kā pret Nīderlandes pilsoņiem Tādēļ Nīderlande nav izpildījusi pienākumus, kuri tai paredzēti LESD 18. pantā, lasot to kopā ar LESD 20. un 21. pantu.

               3.

               Turklāt esot konstatējama arī netieša diskriminācija pilsonības dēļ, kad valsts tiesiskais regulējums, kaut arī formulēts neitrāli, faktiski nelabvēlīgākā situācijā nostāda krietni lielāku skaitu konkrētu personu, ja vien atšķirīgā attieksme nav pamatota ar objektīviem apstākļiem, kuri nav saistīti ar diskrimināciju pilsonības dēļ.

               4.

               Tā kā Erasmus programmas ietvaros Nīderlandē nonāk skaitliski vairāk studentu nekā Nīderlandes studenti, kas izlēmuši studēt ārvalstīs, un pēdējai minētajai grupai “OV-studentenkaart” vietā tiek izmaksāts “līdzņemams studiju finansējums” EUR 89,13 apmērā mēnesī (dati par 2013. gadu), rezultātā tikai ārvalstu studenti Nīderlandē nesaņem nedz pabalstu, nedz priekšrocību “OV-studentenkaart” veidolā. Komisija uzskata, ka tā ir tieša diskriminācija Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā 24. panta izpratnē.

               5.

               Tā kā Nīderlande vēl līdz šim brīdim nav veikusi pasākumus, lai likvidētu atšķirīgo attieksmi pret ārvalstu studentiem saistībā ar iespēju izmantot studenta karti sabiedriskajam transportam (“OV-studentenkaart”), Komisija ir secinājusi, ka Nīderlande nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti LESD 18. pantā (lasot kopā ar LESD 20. un 21. pantu), kā arī Direktīvas 2004/38/EK 24. panta 2. punktā.

      (1)  2004. gada 29. aprīļa Direktīva par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.).


title: Lieta C-208/09: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 22. decembra spriedums ( Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ilonka Sayn-Wittgenstein/Landeshauptmann von Wien (Eiropas Savienības pilsonība — Brīva pārvietošanās un uzturēšanās dalībvalstīs — Dalībvalsts konstitucionālais likums par aristokrātijas atcelšanu šajā valstī — Pilngadīgas personas, kas ir minētās valsts pilsone, patronīms uzvārds, ko tā ieguvusi adopcijas rezultātā citā dalībvalstī, kurā ir tās dzīvesvieta — Aristokrātisks tituls un dižciltības partikula, kas ir daļa no patronīma uzvārda — Iekļaušana civilstāvokļa aktu reģistrā, ko veikušas pirmās minētās dalībvalsts iestādes — Ieraksta labojums ex officio — Aristokrātiskā titula un dižciltības partikulas atcelšana)

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/4

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 22. decembra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ilonka Sayn-Wittgenstein/Landeshauptmann von Wien

   (Lieta C-208/09) (1)

   (Eiropas Savienības pilsonība - Brīva pārvietošanās un uzturēšanās dalībvalstīs - Dalībvalsts konstitucionālais likums par aristokrātijas atcelšanu šajā valstī - Pilngadīgas personas, kas ir minētās valsts pilsone, patronīms uzvārds, ko tā ieguvusi adopcijas rezultātā citā dalībvalstī, kurā ir tās dzīvesvieta - Aristokrātisks tituls un dižciltības partikula, kas ir daļa no patronīma uzvārda - Iekļaušana civilstāvokļa aktu reģistrā, ko veikušas pirmās minētās dalībvalsts iestādes - Ieraksta labojums ex officio - Aristokrātiskā titula un dižciltības partikulas atcelšana)
   2011/C 63/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Ilonka Sayn-Wittgenstein

      Atbildētājs: Landeshauptmann von Wien

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgerichtshof — EKL 18. panta interpretācija — Dalībvalsts likums, ar kuru šajā valstī atceļ aristokrātiju un aizliedz šīs valsts pilsoņiem lietot citā valstī piešķirtus aristokrātijas titulus — Šīs dalībvalsts iestāžu atteikums dzimšanas reģistrā ierakstīt aristokrātijas titulu un aristokrātijas prefiksu, kuri ietilpst pilngadīgas personas, šīs valsts pilsoņa, uzvārdā, kuru tā ieguvusi citā dalībvalstī, kurā tā dzīvo, pēc tam, kad to adoptējis pēdējās minētās valsts pilsonis

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neaizliedz dalībvalsts iestādēm tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā, atteikties atzīt visus elementus patronīmā uzvārdā, kāds šīs valsts pilsonim tika piešķirts otrā dalībvalstī, kurā viņš dzīvo, brīdī, kad viņu pieaugušā vecumā adoptēja šīs otrās dalībvalsts pilsonis, tāpēc, ka šis patronīmais uzvārds ietver aristokrātisku titulu, kas nav pieļaujams pirmajā dalībvalstī saskaņā ar tās konstitucionālajām tiesībām, ar nosacījumu, ka šo iestāžu pieņemtie pasākumi šajā kontekstā ir pamatoti ar sabiedriskās kārtības apsvērumiem, proti, tie ir nepieciešami, lai aizsargātu to garantētās intereses, un ir samērīgi ar leģitīmi izvirzīto mērķi.

      (1)  OV C 193, 15.08.2009.


title: Lieta C-480/07: Prasība, kas celta 2007. gada 31. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/29

         Prasība, kas celta 2007. gada 31. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-480/07)
   (2007/C 315/49)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Simonsson un R. Vidal Puig)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka neizstrādājot, neapstiprinot un neieviešot atkritumu uzņemšanas un apstrādes plānus visās savās ostās, Spānijas Karaliste nav izpildījusi savus pienākumus, ko tai uzliek 5. panta 1. punkts un 16. panta 1. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvā 2000/59/EK par ostas iekārtām, kas paredzētas kuģu atkritumu un kravu atlieku uzņemšanai (1);

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   No Direktīvas 2000/59 5. panta 1. punkta un 16. panta 1. punkta teksta izriet, ka Spānijas Karalistei līdz 2002. gada 28. decembrim bija jāpieņem noteikumi, lai nodrošinātu atbilstošu plānu atkritumu uzņemšanai un apstrādei izstrādāšanu un ieviešanu katrā Spānijas ostā.
   No informācijas, ko Spānijas iestādes ir sniegušas līdz attiecīgajam datumam, ir redzams, ka atkritumu uzņemšanas un apstrādes plāni ir izstrādāti un ieviesti visās valsts īpašumā esošajās vispārējo interešu ostās, kā arī Galīcijas autonomās kopienas jurisdikcijā esošajās ostās. Tomēr no šīs informācijas ir skaidrs, ka šādi plāni vēl nav izstrādāti un/vai apstiprināti visām ostām, uz kurām attiecas pārējo piekrastes autonomu kopienu, proti, Katalonijas, Valearesas, Valensijas, Mursijas, Andalūzijas, Kanāriju, Astūrijas, Kantabrijas un Basku valsts jurisdikcija.

      (1)  OV L 332, 81. lpp.


title: Lieta C-299/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 30. maijā iesniedza Grondwettelijk Hof (Beļģija) — Isabelle Gielen / Ministerraad

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 30. maijā iesniedza Grondwettelijk Hof (Beļģija) — Isabelle Gielen/Ministerraad

   (Lieta C-299/13)
   (2013/C 226/08)
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Grondwettelijk Hof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Isabelle Gielen

      Atbildētāja: Ministerraad

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes 2008. gada 12. februāra Direktīvas 2008/7/EK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (1), 5. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj uzlikt nodokli ar likumu noteiktai uzrādītāja vērtspapīru konversijai vārda vērtspapīros vai dematerializētos vērstpapīros, un, ja jā, vai šāds nodoklis var tikt pamatots ar iepriekš minētās direktīvas 6. pantu ?

      (1)  OV L 46, 11. lpp.


title: Lieta T-36/10: Prasība, kas celta 2010. gada 1. februārī — Internationaler Hilfsfonds /Komisija

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/48

         Prasība, kas celta 2010. gada 1. februārī — Internationaler Hilfsfonds/Komisija
   (Lieta T-36/10)
   2010/C 100/73
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Internationaler Hilfsfonds e.V. (Rosbach, Vācija) (pārstāvis — H. Kaltenecker, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 9. oktobra un 2009. gada 1. decembra lēmumus tiktāl, ciktāl ar tiem prasītājam ir atteikta piekļuve nepaziņotajiem dokumentiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesvedības un prasītāja izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs vēršas pret Komisijas 2009. gada 9. oktobra lēmumu, ar kuru daļēji ir noraidīts tā pieteikums piekļūt nepaziņotiem dokumentiem lietā attiecībā uz LIEN-līgumu 97–2011, kā arī pret Komisijas 2009. gada 1. decembra vēstuli, kurā prasītājam tika paziņots, ka lēmums par tā otro pieteikumu piekļūt lietas materiāliem lietā LIEN-līgums 97–2011 nevar tikt pieņemts saprātīgā termiņā.
   Savas prasības pamatojumā prasītājs būtībā norāda, ka Komisijai neesot tiesības atteikt viņam piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem, piemērojot Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 3. un 4. punktā paredzētos izņēmuma noteikumus. Šajā sakarā arī tiek norādīts, ka pastāvot primāras publisko interešu apsvērumi vēl nepieejamo dokumentu paziņošanai.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta C-619/13 P: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 26. janvāra spriedums – Mamoli Robinetteria SpA/Eiropas Komisija Apelācija — Aizliegtas vienošanās — Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi — Pārdošanas cenu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa — Iecietības programma — Regula (EK) Nr. 1/2003 — 23. panta 2. punkts — Ierobežojums 10 % apmērā no apgrozījuma — Neierobežotas kompetences īstenošana

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 26. janvāra spriedums – Mamoli Robinetteria SpA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-619/13 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi - Pārdošanas cenu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa - Iecietības programma - Regula (EK) Nr. 1/2003 - 23. panta 2. punkts - Ierobežojums 10 % apmērā no apgrozījuma - Neierobežotas kompetences īstenošana)
   (2017/C 104/08)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Mamoli Robinetteria SpA (pārstāvji – F. Capelli un M. Valcada, avvocati)

      Otrs lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Malferrari un F. Ronkes Agerbeek, pārstāvji, kam palīdz F. Ruggeri Laderchi, avvocato)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Mamoli Robinetteria SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 45, 15.2.2014.


title: Lieta T-508/11: Prasība, kas celta 2011. gada 27. septembrī — LTTE /Padome

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/39

         Prasība, kas celta 2011. gada 27. septembrī — LTTE/Padome
   (Lieta T-508/11)
   2011/C 347/70
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE) (Herning, Dānija) (pārstāvis — V. Koppe, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 18. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 687/2011 (1), ciktāl tā attiecas uz LTTE, un noteikt, ka Padomes Regula (EK) Nr. 2580/2001 (2) nav piemērojama LTTE;

               —

               pakārtoti, piemērot mazāk ierobežojošu pasākumu, nekā ievietošana to personu, grupu un organizāciju sarakstā, uz kurām attiecas Regula (EK) Nr. 2580/2001; un

               —

               atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus un procentus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 687/2011 esot spēkā neesoša, ciktāl tā attiecas uz LTTE, un/vai Padomes Regula (EK) Nr. 2580/2001 neesot piemērojama, jo neesot ņemtas vērā bruņotu konfliktu tiesības;

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 687/2011 esot spēkā neesoša, ciktāl tā attiecas uz LTTE, jo prasītāja neatbilstot Padomes Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP 1. panta 3. punkta terorisma organizācijas jēdzienam;

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 687/2011 esot spēkā neesoša, ciktāl tā attiecas uz LTTE, jo neviena kompetenta iestāde nav pieņēmusi lēmumu, kā tas prasīts Padomes Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP 1. panta 4. punktā;

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 687/2011 esot spēkā neesoša, ciktāl tā attiecas uz LTTE, jo Padome neesot veikusi nekādu pārskatīšanu, kā tas ir prasīts Padomes Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP 1. panta 6. punktā;

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 687/2011 esot spēkā neesoša, ciktāl tā attiecas uz LTTE, jo lēmums neatbilstot samērīguma un subsidiaritātes prasībām;

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 687/2011 esot spēkā neesoša, ciktāl tā attiecas uz LTTE, jo lēmumā neesot ievērots pienākums norādīt pamatojumu, kā tas ir prasīts LESD 296. pantā;

               7)

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 687/2011 esot spēkā neesoša, ciktāl tā attiecas uz LTTE, jo tajā esot pārkāptas prasītājas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

      (1)  Padomes 2011. gada 18. jūlija Īstenošanas regula (ES) Nr. 687/2011, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulas (ES) Nr. 610/2010 un (ES) Nr. 83/2011 (OV L 188, 2. lpp.)

      (2)  Padomes 2001. gada 27. decembra Regula (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām (OV L 344, 70. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā, 18. nod., 1. sēj., 207. lpp.)


title: Lieta T-99/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 20. septembra spriedums — Meica /ITSB — TofuTown.com ( TOFUKING ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes TOFUKING reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme King — Agrākas valsts un Kopienas vārdiskas preču zīmes Curry King — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/17

         Vispārējās tiesas 2011. gada 20. septembra spriedums — Meica/ITSB — TofuTown.com (“TOFUKING”)
   (Lieta T-99/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “TOFUKING” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “King” - Agrākas valsts un Kopienas vārdiskas preču zīmes “Curry King” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 319/35
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG (Edewecht, Vācija) (pārstāvis — S. Russlies, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā:: TofuTown.com GmbH (Wiesbaum, Vācija) (pārstāvji — B. Krause un F. Cordt, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 7. janvāra lēmumu lietā R 63/2009-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG un TofuTown.com GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 7. janvāra lēmumu lietā R 63/2009-4;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG tiesāšanās izdevumus;

               3)

               TofuTown.com GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta T-260/11: Prasība, kas celta 2011. gada 19. maijā — Spānija/Komisija

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/29

         Prasība, kas celta 2011. gada 19. maijā — Spānija/Komisija
   (Lieta T-260/11)
   2011/C 211/63
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — N. Díaz Abad)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 22. februāra Regulu (ES) 165/2011, ar ko paredz 2011. gadā un turpmākajos gados izdarīt atvilkumus no konkrētām Spānijai iedalītām makreles nozvejas kvotām 2010. gadā notikušās pārzvejas dēļ; un

               —

               piespriest atbildētājai iestādei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apstrīdētās Regulas pielikumā Spānijai tiek uzlikts sods par 2010. gadā notikušo makreles pārzveju VIIIc, IX un X zonā un ES ūdeņos CECAF 34.1.1. ar 39 242 tonnu atvilkumu, no kurām 4 500 tiek piemērotas 2011. gadam, 5 500 — 2012. gadam, 9 748 — 2013. gadam, 9 747 — 2014. gadam, 9 747 — 2015. gadam “un attiecīgā gadījumā turpmākajos gados”.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka tiekot pārkāpts Padomes 2009. gada 20. novembra Regulas (EK) Nr. 1224/2009, ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem, un groza Regulas (EK) Nr. 847/96, (EK) Nr. 2371/2002, (EK) Nr. 811/2004, (EK) Nr. 768/2005, (EK) Nr. 2115/2005, (EK) Nr. 2166/2005, (EK) Nr. 388/2006, (EK) Nr. 509/2007, (EK) Nr. 676/2007, (EK) Nr. 1098/2007, (EK) Nr. 1300/2008 un (EK) Nr. 1342/2008, un atceļ Regulas (EEK) Nr. 2847/93, (EK) Nr. 1627/94 un (EK) Nr. 1966/2006 (turpmāk tekstā — “Regula 1224/2009”), 105. panta 6. punkts, jo apstrīdētā Regula tika pieņemta pirms tam, kad Komisija pieņēma 105. panta 6. punktā paredzēto īstenošanas Regulu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, nepastāvot Pārvaldības komitejas ziņojumam, esot pārkāpta būtiska procesuālā prasība, jo līdz šīm brīdim visi sodi par kvotu pārsniegšanu dalībvalstij tika noteikti ar Komisijas Regulu pēc Pārvaldības komitejas iepriekšējā argumentētā atzinuma.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības uz aizstāvību, jo apstrīdētā Regula tika pieņemta bez Spānijas Karalistes uzklausīšanas.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts tiesiskās drošības princips, jo, uzliekdama apstrīdēto sodu, Komisija atstāj iespēju to paplašināt uz nenoteiktu laika periodu.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts tiesiskās paļāvības princips, jo apstrīdētā Regula stājās spēkā pēc makreles zvejas gada sākuma Spānijā.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts nediskriminācijas princips, jo sociālekonomisko seku riska kritēriju, salīdzinājumā ar citiem līdzīgiem gadījumiem, Komisija esot piemērojusi atšķirīgi.


title: Lieta T-30/15: Prasība, kas celta 2015. gada 20. janvārī  – Infinite Cycle Works /ITSB – Chance Good Ent. ( “INFINITY” )

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/36

         Prasība, kas celta 2015. gada 20. janvārī – Infinite Cycle Works/ITSB – Chance Good Ent. (“INFINITY”)
   (Lieta T-30/15)
   (2015/C 089/43)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Infinite Cycle Works Ltd (Delta, Britu Kolumbija, Kanāda) (pārstāvji – E. Manresa Medina un J. Manresa Medina, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Chance Good Ent. Co., Ltd (Changhua, Taivāna)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “INFINITY” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 835 478

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju otrās padomes 2014. gada 30. oktobra lēmums lietā R 2308/2013–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un atļaut pieteiktās preču zīmes reģistrāciju;

               —

               piespriest ITSB un iespējamajiem līdzatbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-552/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 2. novembrī iesniedza Аdministrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) – “WIND INNOVATION 1” EOOD, likvidācijas procesā/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 2. novembrī iesniedza Аdministrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) – “WIND INNOVATION 1” EOOD, likvidācijas procesā/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia

   (Lieta C-552/16)
   (2017/C 022/14)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Аdministrativen sad Sofia-grad

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: “WIND INNOVATION 1” EOOD, likvidācijas procesā

      Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2006/112/EK (1) 176. panta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tai pretrunā ir obligātā svītrošana no Pievienotās vērtības nodokļa maksātāju reģistra, ko paredz kopš 2007. gada 1. janvāra spēkā esošie ZDDS (Likums par pievienotās vērtības nodokli) grozījumi, saskaņā ar kuriem tiek atcelta iespēja tiesas ieceltajam likvidatoram izlemt, vai juridiskā persona, kurai ar tiesas lēmumu ir uzlikts pienākums pārtraukt darbību, paliek reģistrēta līdz brīdim, kad tā tiks svītrota no Komercreģistra saskaņā ar ZDDS, un tā vietā paredzot, ka komercdarbību veicošas juridiskas personas darbības pārtraukšana ar likvidāciju vai bez tās ir imperatīvs tās svītrošanas no Pievienotās vērtības nodokļa maksātāju reģistra iemesls?

               2)

               Vai Direktīvas 2006/112/EK 176. panta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tai pretrunā ir obligātā svītrošana no Pievienotās vērtības nodokļa maksātāju reģistra, ko paredz kopš 2007. gada 1. janvāra spēkā esošie ZDDS grozījumi, gadījumos, kad pienākumam pakļautajai personai obligātās svītrošanas no Pievienotās vērtības nodokļa maksātāju reģistra brīdī ir izpildīti priekšnoteikumi obligātai atkārtotai ierakstīšanai Pievienotās vērtības nodokļa maksātāju reģistrā, pienākumam pakļautā persona ir spēkā esošu līgumu puse un paziņo, ka tā nav pārtraukusi saimniecisko darbību un turpina to veikt, kā arī tādā ziņā, ka nodokļu maksātājam ir faktiski jāsamaksā obligātās svītrošanas brīdī aprēķinātais un maksājamais nodoklis, lai viņš varētu iegūt tiesības uz priekšnodokļa atskaitīšanu par esošajiem aktīviem, kas tika aplikti ar nodokli brīdī, kad notika svītrošana no reģistra, un pastāv arī atkārtotās reģistrācijas brīdī? Ja obligātā svītrošana no reģistra minētajos apstākļos ir pieļaujama, vai tiesības uz priekšnodokļa atskaitīšanu par saistībā ar svītrošanu no reģistra ar nodokli apliktajiem aktīviem, kas pastāv atkārtotās reģistrācijas brīdī un ar kuru palīdzību persona veic vai veiks ar nodokli apliekamus darījumus, drīkst tikt saistītas ar nodokļa faktisko iemaksāšanu valsts budžetā, vai arī ir pieļaujams, ka svītrošanas no reģistra brīdī aprēķinātais nodoklis tiek ieskaitīts nodokļa aktīvu summā, kas noteikta atkārtotās reģistrācijas brīdī, vēl jo vairāk tāpēc, ka nodoklis ir jāmaksā personai, kurai rodas tiesības veikt priekšnodokļa atskaitīšanu?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-719/13: Prasība, kas celta 2013. gada 30. decembrī — Lico Leasing un Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión /Komisija

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/48

         Prasība, kas celta 2013. gada 30. decembrī — Lico Leasing un Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión/Komisija
   (Lieta T-719/13)
   2014/C 52/93
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Lico Leasing, SA (Madride, Spānija) un Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, SA (Madride) (pārstāvji — M. Sánchez un M. Merola, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               konstatēt lēmuma spēka neesamību, jo tajā ir pieļautas kļūdas, uzskatot, ka SFLS [Spānijas finanšu līzinga sistēma] ir valsts atbalsta sistēma, kas rada priekšrocības Saimniecisko interešu konsorcijiem [Agrupaciones de Interés Económico — AIE] un to ieguldītājiem, un tādēļ, ka tajā ir pieļauti pārkāpumi, norādot pamatojumu,

               —

               pakārtoti, konstatēt rīkojuma par valsts atbalstu, kas piešķirts saistībā ar SFLS, atgūšanu spēkā neesamību, jo tas ir pretrunā Savienības tiesību sistēmas vispārējiem principiem,

               —

               pakārtoti, konstatēt rīkojuma par atgūšanu spēkā neesamību, ciktāl tas attiecas uz atgūstamā [ar iekšējo tirgu] nesaderīgā atbalsta apmēra aprēķināšanu, jo ar to Spānijai tiek liegts noteikt šī apmēra aprēķināšanas formulu atbilstoši valsts atbalsta atgūšanai piemērojamiem vispārējiem principiem, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apstrīdētais lēmums šajā lietā ir tāds pats kā lietā T-515/13 Spānija/Komisija (OV C 336, 29. lpp.).
   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta un 296. panta pārkāpums.

                           —

                           Ar attiecīgo pasākumu tiek ievērots ar selektivitāti saistītais kritērijs: pirmkārt, lēmumā ir pieļauta kļūda, ciktāl tajā ir noteikta nozares selektivitāte, jo pasākums, kas ir lēmuma priekšmets, bija pieejams ieguldītājiem, kuri darbojās visās saimniecības nozarēs, un, otrkārt, lēmumā ir pieļauta kļūda, ciktāl tajā ir secināts, ka iepriekšējas atļaujas procedūra var padarīt pasākumu par selektīvu, neņemot vērā faktu, ka šo iepriekšējo atļauju attaisnoja attiecīgā pasākuma sarežģītība un katrā ziņā tā neattiecas uz iespējamo saņēmēju īpašībām;

                           —

                           ar attiecīgo pasākumu ir ievērots kritērijs saistībā ar konkurences izkropļošanu un tirdzniecības starp dalībvalstīm ietekmēšanu; lēmumā nav paskaidrots, kādēļ apgalvotais valsts atbalsts ietekmētu attiecīgos tirgus, un tajā tikai ir konstatēts šis fakts, to nepierādot;

                           —

                           tāpat šī atcelšanas pamata otrā daļa attiecas uz faktu, ka lēmumā ir pieļauta kļūda pamatojumā, ciktāl tajā nav izskaidrots, kādēļ apgalvoto saņēmēju gūtās priekšrocības ir uzskatāmas par valsts atbalstu, lai gan šie saņēmēji guva tikai daļu no kuģu īpašnieku priekšrocībām, kas, kā to atzina pati Komisija, nav valsts atbalsts.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 659/1000 14. panta pārkāpums.

                           —

                           Lēmuma 4., 5. un 6. pantā paredzētais rīkojums par atgūšanu ir jāatceļ, piemērojot šādus Savienības vispārējos tiesību principus:

                                       —

                                       tiesiskās paļāvības principu, īpaši tiktāl, ciktāl ar komisāres N. Kroes 2009. gadā nosūtīto vēstuli tirgus dalībniekiem radās tiesiskā paļāvība saistībā ar SFLS tiesiskumu;

                                       —

                                       pakārtoti, tiesiskās noteiktības principu, gadījumā, ja tiktu uzskatīts, ka rīkojums par atgūšanu nav pretrunā tiesiskās paļāvības principam, ciktāl atsevišķu apstākļu dēļ neskaidrības saistībā ar SFLS tiesiskumu, kas sākotnēji izrietēja no lēmuma Brittany Ferries lietā, ir tikai pieaugušas un nostiprinājušās visā SFLS spēkā esamības laikā.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots vispārējo principu, kas piemērojami valsts atbalsta atgūšanai, pārkāpums.

                           —

                           Apstrīdētajā lēmumā nav ievēroti vispārējie principi, kas piemērojami valsts atbalsta atgūšanai, ciktāl ar to saņēmējiem varētu tikt pieprasīts atdot summu, kas ir lielāka par apgalvotā atbalsta, kuru tie faktiski ir saņēmuši, summu.


title: Lieta C-237/04: Tiesas (otrā palāta) spriedums  2006. gada 23. martā  ( Tribunale civile e penale di Cagliari  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Enirisorse SpA  pret  Sotacarbo SpA  (Valsts atbalsts — EKL 87. un 88. pants —  Atbalsta  jēdziens — Publiska uzņēmuma līdzdalība privāta uzņēmuma kapitālā — Tiesības izstāties, pirms tam atsakoties no visām pretenzijām uz sabiedrības kapitālu)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/15

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 23. martā (Tribunale civile e penale di Cagliari lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Enirisorse SpA pret Sotacarbo SpA

   (Lieta C-237/04) (1)

   (Valsts atbalsts - EKL 87. un 88. pants - “Atbalsta” jēdziens - Publiska uzņēmuma līdzdalība privāta uzņēmuma kapitālā - Tiesības izstāties, pirms tam atsakoties no visām pretenzijām uz sabiedrības kapitālu)
   (2006/C 131/26)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa

      Tribunale civile e penale di Cagliari

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Enirisorse SpA

      Atbildētāja: Sotacarbo SpA

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale di Cagliari — EKL 87. panta un 88. panta 3. punkta interpretācija — Valsts atbalsta jēdziens — Publiska uzņēmuma piedalīšanās privāta uzņēmuma kapitālā — Valsts tiesiskā regulējuma, ar kuru atļauta šāda līdzdalība, saderība ar EKL 43. un 49. pantu
   Rezolutīvā daļa:
   tāds valsts regulējums kā pamata lietā apskatītais, kas dod valsts kontrolētas sabiedrības dalībniekiem tiesības atkāpes veidā no vispārējām tiesībām izstāties no šīs sabiedrības, ar nosacījumu, ka tie atsakās no visām pretenzijām uz šīs sabiedrības aktīviem, nav uzskatāms par valsts atbalstu EKL 87. panta izpratnē.

      (1)  OV C 201, 07.08.2004.


title: Lieta T-247/17: Prasība, kas celta 2017. gada 27. aprīlī – Azarov/Padome

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/43

         Prasība, kas celta 2017. gada 27. aprīlī – Azarov/Padome
   (Lieta T-247/17)
   (2017/C 195/57)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mykola Yanovych Azarov (Kijeva, Ukraina) (pārstāvji – G. Lansky un A. Egger, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atbilstoši LESD 263. pantam atzīt par spēkā neesošu Padomes 2017. gada 3. marta Lēmumu (KĀDP) 2017/381, ar kuru groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2017, L 58, 34. lpp.), kā arī Padomes 2017. gada 3. marta Īstenošanas regulu (ES) 2017/374, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2017, L 58, 1. lpp.), ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju;

               —

               atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 64. pantam noteikt atsevišķus procesa organizatoriskos pasākumus, konkrēti:

                           —

                           uzdot jautājumus Padomei;

                           —

                           lūgt Padomei rakstveidā vai mutvārdos sniegt apsvērumus par noteiktiem strīda aspektiem;

                           —

                           pieprasīt informāciju no Padomes un no trešajām personām, tai skaitā Komisijas, EĀDD un Ukrainas;

                           —

                           lūgt iesniegt dokumentus vai pierādījumus saistībā ar lietu;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus atbilstoši Reglamenta 87. panta 2. punktam.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas pamattiesības.
               Šā pamata ietvaros prasītājs atsaucas uz to, ka ir pārkāptas tiesības uz īpašumu un tiesības uz darījumdarbības brīvību. Viņš tostarp izvirza iebildumu par noteikto ierobežojošo pasākumu nesamērīgumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.


title: Lieta T-523/14: Prasība, kas celta 2014. gada 14. jūlijā – Squeeze Life /ITSB – Evolution Fresh  ( “SQUEEZE LIFE” )

text:
               22.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/21

         Prasība, kas celta 2014. gada 14. jūlijā – Squeeze Life/ITSB – Evolution Fresh (“SQUEEZE LIFE”)
   (Lieta T-523/14)
   2014/C 329/29
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Squeeze Life, SL (Alicante, Spānija) (pārstāvis – J. Devaureix, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Evolution Fresh, Inc. (San Bernardino, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2014. gada 14. aprīļa lēmumu un līdz ar to:

                           —

                           nospriest, ka persona, kas iesniegusi apelācijas sūdzību par ITSB Iebildumu nodaļas 2013. gada 20. decembra lēmumu, bija Squeeze Life, S.L., nevis preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja Evolution Fresh, Inc.;

                           —

                           līdz ar to atzīt par spēkā esošu ITSB Iebildumu nodaļas 2013. gada 20. decembra lēmumu un tādējādi apstiprināt Kopienas preču zīmes “SQUEEZE LIFE” reģistrācijas pieteikuma Nr. 1 1 1 70  966 noraidījumu attiecībā uz 32. klasē ietilpstošajām precēm un daļu no 35. klasē ietilpstošajiem pakalpojumiem;

               —

               uzdot apturēt ITSB “Division of recordals” nodaļā uzsākto pārvēršanas procesu Nr. 8311048 līdz galīgā nolēmuma pieņemšanai šajā tiesvedībā, nosūtot minētajai “Division of recordals” attiecīgo informāciju, lai tā apturētu pārvēršanas procesu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Evolution Fresh, Inc.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SQUEEZE LIFE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 32., 35. un 43. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 1 70  966

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas un valsts vārdiskas preču zīmes “ZUMIT SQUEEZE LIFE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 29., 31., 32. un 35. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: pieņemt zināšanai, ka Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums ir atsaukts, un izbeigt apelācijas un iebildumu procesu

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 73. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 108. un nākamo pantu pārkāpums.


title: Lieta T-829/16: Prasība, kas celta 2016. gada 25. novembrī – Mouvement pour une Europe des nations et des libertés/Parlaments

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/55

         Prasība, kas celta 2016. gada 25. novembrī – Mouvement pour une Europe des nations et des libertés/Parlaments
   (Lieta T-829/16)
   (2017/C 022/74)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mouvement pour une Europe des nations et des libertés (MENL) (Parīze, Francija) (pārstāvis – A. Varaut, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta Prezidija 2016. gada 12. septembra Lēmumu D106185, kas tika paziņots X 26. septembrī, ar kuru par neattiecināmiem tika atzīti izdevumi, kas radās par plakātiem MENL kampaņai “Schengen”;

               —

               piespriest Eiropas Parlamenta Prezidijam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots labas pārvaldības principa pārkāpums, kas izrietot no fakta, ka ne lietas materiāli, ne Mouvement pour une Europe des nations et des libertés (turpmāk tekstā – “MENL”) iebildumi netika darīti zināmi Eiropas Parlamenta Prezidijam.

               2.

               Ar otro pamatu prasītājs uzskata, ka valstu partiju “netiešā finansējuma” no Eiropas partijām jēdziens ir neprecīzs, kas līdz ar to ir pretrunā tiesiskās noteiktības principam.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka uz MENL kampaņas “Schengen” plakātiem izmantotais logotips (turpmāk tekstā – “strīdīgais logotips”) valstu teritorijās attēlojot vienīgi Eiropas mēroga kampaņu, pretēji atbildētājas konstatētajam, tai pieņemot lēmumu, par kuru ir iesniegta šī prasība. Šī pamata atbalstam prasītājs galvenokārt izvirza trīs argumentus, proti:

                           —

                           kampaņu esot organizējis vienīgi MENL bez valstu partiju piekrišanas vai piedalīšanās;

                           —

                           kampaņa un plakāti attiecoties uz Eiropas mēroga jautājumiem, proti, tā ir par Šengenas nolīgumiem;

                           —

                           strīdīgais logotips tātad neesot valstu partiju logotips, bet gan šo partiju delegāciju Eiropas Parlamentā logotips.

               4.

               Ar ceturto pamatu prasītājs apgalvo, ka strīdīgais logotips ir ievērojami mazāks par MENL logotipu. Judikatūrā un tiesību normās par šo jautājumu esot paredzētas sankcijas vienīgi tad, ja valstu logotips ir tikpat liels vai lielāks kā Eiropas logotips.


title: Lieta T-144/11: Prasība, kas celta 2011. gada 14. martā — Kassarate /Padome

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/24

         Prasība, kas celta 2011. gada 14. martā — Kassarate/Padome
   (Lieta T-144/11)
   2011/C 130/48
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Tiapé Edouard Kassarate (Abidjan, Kotdivuāra) (pārstāvji — G. Collard un L. Aliot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

   Prasītājs lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atzīt, ka attiecībā uz prasītāju Tiapé Edouard KASSARATE Padomes 2011. gada 14. janvāra Regula (ES) Nr. 25/2011 un Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmums 2011/18/KĀDP, kas ir publicēti Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī2011. gada 15. janvārī, ir faktiski nepamatoti;

               —

               līdz ar to

                           —

                           atcelt Padomes 2011. gada 14. janvāra Regulu (ES) Nr. 25/2011 un Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmumu 2011/18/KĀDP;

                           —

                           pakārtoti, likt svītrot Tiapé Edouard KASSARATE vārdu no minētās regulas un minētā lēmuma pielikumā iekļautajiem sarakstiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja izvirzītie pamati un galvenie argumenti būtībā ir vienādi ar vai līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietā T-137/11 Guiai Bi Poin/Padome.


title: Apvienotās lietas T-91/14 un T-92/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 10. septembra spriedums – Schniga/CPVO – Brookfield New Zealand (“Gala Schnitzer”) Augu šķirnes — Pieteikums par Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu ābolu šķirnei ‘Gala Schnitzer’ — Tehniskā pārbaude — Atšķirīgums — Pārbaudes pamatnostādnes — CPVO priekšsēdētāja rīcības brīvība

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/31

         Vispārējās tiesas 2015. gada 10. septembra spriedums – Schniga/CPVO – Brookfield New Zealand (“Gala Schnitzer”)
   (Apvienotās lietas T-91/14 un T-92/14) (1)

   (Augu šķirnes - Pieteikums par Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu ābolu šķirnei ‘Gala Schnitzer’ - Tehniskā pārbaude - Atšķirīgums - Pārbaudes pamatnostādnes - CPVO priekšsēdētāja rīcības brīvība)
   (2015/C 354/34)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Schniga GmbH (Bolzano, Itālija) (pārstāvji – G. Würtenberger un R. Kunze, advokāti)

      Atbildētājs: Kopienas Augu šķirņu birojs (CPVO) (pārstāvji – M. Ekvad un F. Mattina)

      Pārējās procesa CPVO Apelācijas padomē dalībnieces, personas, kas iestājušās lietā Vispārējā tiesā: Brookfield New Zealand Ltd (Havelock North, Jaunzēlande) un Elaris SNC (Angers, Francija) (pārstāvis – M. Eller, avocat)

      Priekšmets

   Divas prasības par diviem CPVO Apelācijas padomes 2013. gada 20. septembra lēmumiem lietā A 004/2007 un lietā A 003/2007 attiecībā uz Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu ābolu šķirnei ‘Gala Schnitzer’

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Schniga Srl sedz savus, kā arī atlīdzina Brookfield New Zealand Ltd un Elaris SNC tiesāšanās izdevumus. Kopienas Augu šķirņu birojs (CPVO) sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 151, 19.5.2014.


title: Lieta C-195/09: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums ( High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Synthon BV/Merz Pharma Gmbh & Co KG (Patentu tiesības — Zāles — Papildu aizsardzības sertifikāts zālēm — Regula (EEK) Nr. 1768/92 — 2. pants — Piemērošanas joma — Direktīvā 65/65/EEK noteiktās nekaitīguma un efektivitātes pārbaudes — Neesamība — Sertifikāta spēkā neesamība)

text:
               8.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/2

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums (High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Synthon BV/Merz Pharma Gmbh & Co KG

   (Lieta C-195/09) (1)

   (Patentu tiesības - Zāles - Papildu aizsardzības sertifikāts zālēm - Regula (EEK) Nr. 1768/92 - 2. pants - Piemērošanas joma - Direktīvā 65/65/EEK noteiktās nekaitīguma un efektivitātes pārbaudes - Neesamība - Sertifikāta spēkā neesamība)
   2011/C 298/02
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Chancery Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Synthon BV

      Atbildētājs: Merz Pharma Gmbh & Co KG

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (Chancery Division) — Padomes 1992. gada 18. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1768/92 par papildu aizsardzības sertifikāta izstrādi zālēm (OV L 182, 1. lpp.) 13. un 19. panta interpretācija — Pirmās atļaujas laist tirgū jēdziens — Atļauja, kas sniegta atbilstoši valsts tiesību normām, ar kurām piemēro Padomes 1965. gada 26. janvāra Direktīvu 65/65/EEK par normatīvu un administratīvu aktu attiecībā uz zālēm tuvināšanu (OV L 22, 369. lpp.) — Valsts iestādes, kas izsniedz atļauju, pienākums veikt informācijas novērtējumu, ko paredz šī direktīva

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1992. gada 18. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1768/92 par papildu aizsardzības sertifikāta izstrādi zālēm, kas grozīta ar Aktu par Austrijas Republikas, Somijas Republikas un Zviedrijas Karalistes iestāšanās nosacījumiem un to līgumu pielāgošanu, ar kuriem dibināta Eiropas Savienība, 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds produkts kā pamata lietā, kurš ir laists Eiropas Kopienas tirgū kā cilvēkiem paredzētas zāles pirms par to satika saņemta Padomes 1965. gada 26. janvāra Direktīvai 65/65/EEK par to normatīvo vai administratīvo aktu noteikumu tuvināšanu, kas attiecas uz zālēm, kas grozīta ar Padomes 1989. gada 3. maija Direktīvu 89/341/EEK, atbilstoša atļauja laišanai tirgū un kuram tostarp netika veiktas nekaitīguma un efektivitātes pārbaudes, neietilpst šīs regulas, tās versijā ar grozījumiem, piemērošanas jomā un līdz ar to tam nevar izsniegt papildu aizsardzības sertifikātu;

               2)

               nav spēkā papildu aizsardzības sertifikāts, kas ir izsniegts produktam, kurš neietilpst Regulas Nr. 1768/92, tās versijā ar grozījumiem, piemērošanas jomā atbilstoši tam kā tā definēta šīs regulas 2. pantā.

      (1)  OV C 193, 15.08.2009.


title: Lieta C-415/08: Tiesas 2009. gada 23. septembra rīkojums — Complejo Agrícola, SA /Eiropas Kopienu Komisija, Spānijas Karaliste (Apelācija — Dabisko dzīvotņu aizsardzība — Kopienas nozīmes teritoriju saraksts Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam — Komisijas lēmums — Fizisku vai juridisku personu celta prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/9

         Tiesas 2009. gada 23. septembra rīkojums — Complejo Agrícola, SA/Eiropas Kopienu Komisija, Spānijas Karaliste
   (Lieta C-415/08) (1)

   (Apelācija - Dabisko dzīvotņu aizsardzība - Kopienas nozīmes teritoriju saraksts Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam - Komisijas lēmums - Fizisku vai juridisku personu celta prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2010/C 11/14
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja:
      Complejo Agrícola, SA (pārstāvji — A. Menéndez Menéndez un G. Yanguas Montero, abogados)

      Pretējās puses procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Recchia un A. Alcover San Pedro), Spānijas Karaliste (pārstāvis — F. Díez Moreno)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 14. jūlija rīkojumu lietā T-345/06 Complejo Agrícola SA/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa kā nepieņemamu noraidīja prasību daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 19. jūlija Lēmuma 2006/613/EK, ar ko atbilstīgi Padomes Direktīvai 92/43/EEK pieņem Kopienas nozīmes teritoriju sarakstu Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam (OV L 259, 1. lpp.), 1. pantu un 1. pielikumu tiktāl, ciktāl tajos vieta ar nosaukumu “Acebuchales de la Campiña Sur de Cádiz”, kurā atrodas apelācijas sūdzības iesniedzējai piederoša lauku saimniecība, ir noteikta par Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam nozīmīgu Kopienas nozīmes teritoriju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Complejo Agrícola SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 313, 06.12.2008.


title: Lieta T-34/08: Prasība, kas celta 2008. gada 21. janvārī — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung /Komisija

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/31

         Prasība, kas celta 2008. gada 21. janvārī — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung/Komisija
   (Lieta T-34/08)
   (2008/C 79/61)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung e.V., Berlīne (Vācija) (pārstāve — B. Henning, Rechtsanwältin)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas 2007. gada 16. novembra Lēmumu par daļēju prasītājas izdevumu “Daphne Grant Agreement JAI/DAP/2004-2/052W” ietvaros neatzīšanu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Programmas DAPHNE II (1) ietvaros prasītāja un Komisija 2005. gada maijā parakstīja līgumu par projekta atbalstu. 2007. gada 16. novembra vēstulē atbildētāja nosūtīja prasītājai vēl neveiktā maksājuma labotu aprēķinu, pie kam daļa prasītājas izdevumu tika atzīti par tādiem, kas nav atbalstāmi. Prasītāja pret minēto lēmumu iesniedza šo prasību.
   Prasības pamatojumam prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums ir balstīts uz kļūdainu faktu novērtējumu. It īpaši pietiekami maksājumu apliecinoši dokumenti esot kļūdaini uzskatīti par nepietiekamiem, kā arī kļūdaini netiekot atzītas izmaksas saistībā ar īslaicīgi nodarbinātiem palīgiem, proti, praktikantiem, budžetā paredzētās izmaksas un noteiktas ceļojumu izmaksas.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Lēmums Nr. 803/2004/EK, ar ko pieņem Kopienas rīcības programmu (2004.–2008. gads), lai novērstu un apkarotu vardarbību pret bērniem, jauniešiem un sievietēm un aizsargātu cietušos un riska grupas (programma Daphne II) (OV L 143, 1. lpp.).


title: Lieta C-339/16 P: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 17. maija spriedums – Portugāles Republika/Eiropas Komisija Apelācija — ELGF un ELFLA — Eiropas Komisijas Īstenošanas lēmums — Paziņošana adresātam — Pielikuma iespiedformāta vēlāka labošana — Lēmuma publicēšana Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī — Termiņš prasības celšanai — Termiņa sākums — Nokavējums — Nepieņemamība

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/18

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 17. maija spriedums – Portugāles Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta C-339/16 P) (1)

   (Apelācija - ELGF un ELFLA - Eiropas Komisijas Īstenošanas lēmums - Paziņošana adresātam - Pielikuma iespiedformāta vēlāka labošana - Lēmuma publicēšana Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī - Termiņš prasības celšanai - Termiņa sākums - Nokavējums - Nepieņemamība)
   (2017/C 239/23)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Portugāles Republika (pārstāvji – L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida un P. Estêvão)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Triantafyllou un M. França)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 326, 5.9.2016.


title: Tiesas spriedums ( 2013. gada 27. novembris ) lietā E-6/13 – Metacom AG pret Rechtsanwälte Zipper & Collegen (Advokātu brīvība sniegt pārrobežu pakalpojumus – Direktīva 77/249/EEK – Pārstāvība – Paziņošanas prasība valsts tiesību aktos – Nepaziņošanas sekas)

text:
               27.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/13

      TIESAS SPRIEDUMS

   (2013. gada 27. novembris)
   lietā E-6/13

      Metacom AG pret Rechtsanwälte Zipper & Collegen

   (Advokātu brīvība sniegt pārrobežu pakalpojumus – Direktīva 77/249/EEK – Pārstāvība – Paziņošanas prasība valsts tiesību aktos – Nepaziņošanas sekas)
   2014/C 88/10
   Lietā E-6/13 Metacom AG pret Rechtsanwälte Zipper & Collegen pēc Fürstliche Landgericht des Fürstentums Liechtenstein (Lihtenšteinas Firstistes tiesa) PIEPRASĪJUMA EBTA Tiesai, ievērojot 34. pantu Nolīgumā starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi, sniegt interpretāciju par Padomes 1977. gada 22. marta Direktīvu 77/249/EEK par pasākumiem, kas palīdz advokātiem sekmīgi īstenot brīvību sniegt pakalpojumus, Tiesa šādā sastāvā – priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesneši Per Christiansen (tiesnesis- referents) un Páll Hreinsson – 2013. gada 27. novembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.

               1.

               Advokāts, savā vārdā ierosinot tiesvedību EEZ valstī, kura nav viņa reģistrācijas valsts, var to darīt saskaņā ar pakalpojumu sniegšanas brīvību un Direktīvu 77/249/EEK, ja viņš veic profesionālos pienākumus un ja uzņemošās valsts tiesību sistēma paredz, ka advokāts var rīkoties savā vārdā kā advokāts tiesas procesos.

               2.

               Tāda valsts tiesību norma kā Lihtenšteinas Advokātu likuma 59. pants, kurā noteikts, ka citā EEZ valstī reģistrētam advokātam jebkuros apstākļos un pēc savas ierosmes ir ne tikai jāuzrāda advokāta kvalifikāciju apstiprinoši dokumenti, bet arī pirms pakalpojumu sniegšanas attiecīgajā valstī un turpmāk ik gadu jāinformē uzņemošās valsts kompetentās iestādes, ir pretrunā ar Direktīvas 77/249/EEK 7. panta 1. punktu un EEZ līguma 36. pantu.

               3.

               Tādas valsts tiesību normas kā Lihtenšteinas Advokātu likuma 59. panta neievērošana nevar būt pietiekams apsvērums saistībā ar iespēju pieprasīt maksu par juridiskajiem pakalpojumiem, kas saistīti ar advokāta pārrobežu pakalpojumu sniegšanu.


title: Lieta C-39/06: Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 19. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Valsts atbalsts — Subsīdijas investīcijām un nodarbinātībai — Atgūšanas pienākums — Neizpilde — Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 19. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-39/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Valsts atbalsts - Subsīdijas investīcijām un nodarbinātībai - Atgūšanas pienākums - Neizpilde - Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips)
   (2008/C 209/04)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Gross un T. Scharf)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un C. Schulze-Bahr)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 249. panta un Komisijas 2002. gada 30. oktobra Lēmuma 2003/643/EK par Vācijas sniegto valsts atbalstu Kahla Porzellan GmbH un Kahla/Thüringen Porzellan GmbH [paziņots ar Nr. C (2003) 1520; valsts atbalsts Nr. C-62/00, agrāk NN 142/99] (OV L 227, 12. lpp.) 1., 2. un 3. panta pārkāpums — Pasākumu, kas vajadzīgi, lai atgūtu par nesaderīgu ar kopējo tirgu atzītu valsts atbalstu, neveikšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai atgūtu zināmu valsts atbalstu, kas atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu ar Komisijas 2002. gada 30. oktobra lēmuma 1. panta 2. punkta d) un g) apakšpunktu redakcijā, kas ietverta 2003. gada 13. maija Lēmumā 2003/643/EK par Vācijas sniegto valsts atbalstu Kahla Porzellan GmbH un Kahla/Thüringen Porzellan GmbH, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi šī lēmuma 1.–3. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 60, 11.3.2006.


title: Lieta T-168/12: Prasība, kas celta 2012. gada 13. aprīlī — Georgias u.c./Padome un Komisija

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/33

         Prasība, kas celta 2012. gada 13. aprīlī — Georgias u.c./Padome un Komisija
   (Lieta T-168/12)
   2012/C 165/55
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Aguy Clement Georgias (Harare, Zimbabve); Trinity Engineering (Private) Ltd (Harare); un Georgiadis Trucking (Private) Ltd (Harare) (pārstāvji — M. Robson un E. Goulder, Solicitors, un H. Mercer, Barrister)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               piespriest ES un Komisijai un/vai Padomei atlīdzināt nodarītos zaudējumus, kas radušies tāpēc, ka pret Zimbabvi tika piemēroti atsevišķi ierobežojoši pasākumi, izmaksājot prasītājiem kompensāciju atbilstoši LESD 268. pantam un LESD 340. panta otrajai daļai šādā apmērā vai jebkādā citā apmērā, ko Tiesa atzīs par atbilstošu:

                           i)

                           EUR 469 520,24 vai līdzvērtīgu summu par labu Trinity;

                           ii)

                           EUR 5 627 020 vai līdzvērtīgu summu par labu Georgiadis;

                           iii)

                           EUR 374 986,57 vai līdzvērtīgu summu senatoram par labu A. C. Georgias;

                           iv)

                           jebkādu summu, ko Tiesa uzskata par atbilstošu, lai senatoram A. C. Georgias kompensētu nemantisko kaitējumu;

                           v)

                           procentus pēc likmes 8 % gadā par iepriekš minētajām summām vai pēc jebkādas citas likmes, ko šī Tiesa noteiks;

               —

               likt veikt izmeklēšanu par prasītājiem nodarīto zaudējumu apmēru, ja un tiktāl, ciktāl Tiesa to uzskatīs par nepieciešamu;

               —

               piespriest Komisijai un/vai Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājiem radušies šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šīs prasības pamatošanai, kurā ir lūgts atlīdzināt zaudējumus atbilstoši ES ārpuslīgumiskajai atbildībai, prasītāji izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka:

                           —

                           prettiesiskas rīcības dēļ, pieņemot Komisijas 2007. gada 16. aprīļa Regulu (EK) Nr. 412/2007, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 314/2004 par dažiem ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Zimbabvi (OV L 101, 6. lpp.):

                                       i)

                                       ir pieļauta acīmredzama kļūda faktu vērtējumā, kā arī nav ievērotas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību;

                                       ii)

                                       ir pieļauta pilnvaru nepareiza izmantošana;

                                       iii)

                                       nav ievērotas tiesības uz aizstāvību saistībā ar līdzekļu iesaldēšanas pasākumu atjaunošanu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka:

                           —

                           nodarītajos zaudējumos ietilpst:

                                       i)

                                       konkrēto uzņēmējdarbības iespēju zaudēšana, ņemot vērā līdzekļu iesaldēšanas pasākumu eksteritoriālo piemērošanu visām attiecīgajām personām, kas veic uzņēmējdarbību ES;

                                       ii)

                                       personīgais stress, ņemot vērā iespējamo uzņēmējdarbības zaudēšanu ES;

                                       iii)

                                       zaudējumi, ko radījusi minētās regulas piemērošana senatoram A. C. Georgias 2007. gada maijā un tās atjaunošanas laikā un kas radīja mantisku un nemantisku kaitējumu, jo viņš tika izslēgts no ES teritorijas un viņam tika piemērota līdzekļu iesaldēšana.


title: Lieta C-343/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. jūlijā iesniedza Tribunal administratif de Montreuil (Francija) — SGSS Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH/Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/34

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. jūlijā iesniedza Tribunal administratif de Montreuil (Francija) — SGSS Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH/Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

   (Lieta C-343/11)
   2011/C 269/69
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif de Montreuil

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SGSS Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH

      Atbildētājs: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai papildus pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu (PVKIU) stāvoklim ir jāņem vērā arī sertifikātu turētāju stāvoklis?

               2)

               Šādā gadījumā — kādi ir nosacījumi strīdīgā ieturējuma ienākumu gūšanas vietā uzskatīšanai par saderīgu ar kapitāla brīvas aprites principu?


title: Lieta C-15/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2013. gada 12. novembra spriedumu lietā T-499/10 MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. /Eiropas Komisija 2014. gada 15. janvārī iesniedza Eiropas Komisija

text:
               1.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/6

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2013. gada 12. novembra spriedumu lietā T-499/10 MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt./Eiropas Komisija 2014. gada 15. janvārī iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-15/14 P)
   2014/C 61/10
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Flynn, K. Talabér-Ritz)

      Otrs lietas dalībnieks: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt.

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2013. gada 12. novembra spriedumu lietā T-499/10 MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt./Eiropas Komisija un

               —

               noraidīt prasību atcelt Komisijas 2010. gada 9. jūnija Lēmumu C(2010) 3553, galīgā redakcija, lietā C-1/2009 (ex NN 69/2008) par valsts atbalstu, ko Ungārija piešķīrusi uzņēmumam MOL Nyrt
                   (1);

               —

               piespriest prasītājam pirmajā instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;
               pakārtoti:

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai jauna sprieduma taisīšanai;

               —

               lēmuma par tiesāšanās izdevumu pirmajā instancē un apelācijā atlīdzību pieņemšanu atlikt.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija apgalvo, ka pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ, jo vairākos šā sprieduma punktos selektivitātes jēdziens tiek nepareizi interpretēts vai nepareizi piemērots.
   Pirmkārt, spriedumā tiekot nepareizi piemērota judikatūra par selektivitāti saistībā ar pasākumiem, attiecībā uz kuriem valsts iestādēm ir novērtējuma brīvība, nosakot to piemērošanu uzņēmumiem.
   Otrkārt, Vispārējā tiesa esot nepareizi norādījusi tiesību aktus, uzskatīdama, ka, pastāvot objektīviem kritērijiem, noteikti ir izslēdzama selektivitātes esamība.
   Treškārt, spriedumā selektivitātes esamība esot kļūdaini tikusi saistīta ar dalībvalsts nodomu pasargāt vienu vai vairākus uzņēmumus no jaunās nodevu sistēmas un tādējādi neesot ievērota prasība, ka valsts atbalsta pastāvēšanai ir jābūt balstītai uz izskatāmā pasākuma sekām.
   Ceturtkārt, spriedumā izklāstītajiem apsvērumiem par “turpmākiem izrakteņu ieguves nodevu likmju grozījumiem, kas nav saistīti ar [līgumu, kurā ir saglabāta konkrēta nodevu likme]”, nevarot būt nozīmes izskatāmajā lietā, jo turpmākās apstākļu, kas nav saistīti ar Komisijas izvērtējamo līgumu, izmaiņas bija grozījumi tiesību aktos.

      (1)  OV L 34, 55. lpp.


title: Lieta C-330/06: Prasība, kas celta 2006. gada 27. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/30

         Prasība, kas celta 2006. gada 27. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju
   (Lieta C-330/06)
   (2006/C 224/56)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — J. Enegren, pārstāvis)

      Atbildētāja: Īrija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2001. gada 8. oktobra Direktīvas 2001/86/EK (1), ar ko papildina Eiropas uzņēmējsabiedrības statūtus darbinieku iesaistīšanas jomā, prasības, vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Īrija nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2004. gada 8. oktobrī.

      (1)  OV L 294, 22. lpp.


title: Lieta T-500/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 7. jūnija rīkojums — Bulgārija/Komisija

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/51

         Vispārējās tiesas 2010. gada 7. jūnija rīkojums — Bulgārija/Komisija
   (Lieta T-500/07) (1)

   ()
   2010/C 209/77
   Tiesvedības valoda — bulgāru
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 64, 08.03.2008.


title: Lieta C-122/11: Tiesas (devītā palāta) 2013. gada 7. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Regula (EK) Nr. 883/2004 — Sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinēšana — Valsts tiesiskais regulējums, kas nepieļauj tādas dalībvalsts pilsoņu, kura nav noslēgusi savstarpēju nolīgumu, vai tādu valstu pilsoņu, kuri nav izpildījuši nosacījumu par dzīvesvietu Eiropas Savienībā, pensiju indeksāciju laika posmā līdz 2004. gada 1. augustam — Dzīvesvieta trešajā valstī — Ar pilsonību saistītas nediskriminācijas principa pārkāpums — Nepieņemamība)

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/2

         Tiesas (devītā palāta) 2013. gada 7. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-122/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Regula (EK) Nr. 883/2004 - Sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinēšana - Valsts tiesiskais regulējums, kas nepieļauj tādas dalībvalsts pilsoņu, kura nav noslēgusi savstarpēju nolīgumu, vai tādu valstu pilsoņu, kuri nav izpildījuši nosacījumu par dzīvesvietu Eiropas Savienībā, pensiju indeksāciju laika posmā līdz 2004. gada 1. augustam - Dzīvesvieta trešajā valstī - Ar pilsonību saistītas nediskriminācijas principa pārkāpums - Nepieņemamība)
   2013/C 108/03
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Kreuschitz un G. Rozet)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — L. Van den Broeck un C. Pochet)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Grieķijas Republika (pārstāvis — E.-M. Mamouna)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 883/2004 par sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinēšanu (OV L 166, 1. lpp., labojums OV L 200, 1. lpp.) 4. un 7. panta, kā arī LESD 18. un 45. panta pārkāpums — Valsts tiesiskais regulējums, kas nepieļauj tādas dalībvalsts pilsoņu, kura nav noslēgusi savstarpēju nolīgumu, vai tādu valstu pilsoņu, kuri nav izpildījuši nosacījumu par dzīvesvietu Eiropas Savienībā, pensiju indeksāciju laika posmā līdz 2004. gada 1. augustam — Dzīvesvieta trešajā valstī — Ar pilsonību saistītas nediskriminācijas principa pārkāpums — Pamatojuma neesamība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Grieķijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 160, 28.5.2011.


title: Apvienotās lietas T-251/05 un T-425/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 7. jūnija spriedums — Mediocurso /Komisija (ESF — Izglītības pasākumi — Sākotnēji piešķirtā finanšu atbalsta samazināšana — Pamatojums — Tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi — Acīmredzamas kļūdas vērtējumā neesamība)

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/23

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 7. jūnija spriedums — Mediocurso/Komisija
   (Apvienotās lietas T-251/05 un T-425/05) (1)

   (ESF - Izglītības pasākumi - Sākotnēji piešķirtā finanšu atbalsta samazināšana - Pamatojums - Tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi - Acīmredzamas kļūdas vērtējumā neesamība)
   (2007/C 170/44)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mediocurso — Estabelecimento de Ensino Particular, SA, Lisabona (Portugāle) (pārstāvji — C. Botelho Moniz un E. Maia Cadete, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Andrade un A. Weimar, pārstāvji)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt, pirmkārt, Komisijas 2005. gada 14. aprīļa Lēmumu C(2005) 1236 par atbalsta, kas piešķirts ar 1989. gada 22. marta Lēmumu C(89) 0570, samazinājumu un, otrkārt, Komisijas 2005. gada 13. septembra Lēmumu C(2005) 3557 par atbalsta, kas piešķirts ar 1989. gada 22. marta Lēmumu C(89) 0570, samazinājumu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietas T-251/05 un T-425/05 apvienot sprieduma taisīšanai;

               2)

               prasības noraidīt;

               3)

               prasītāja sedz tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 217, 3.9.2005.


title: Lieta C-461/11: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 8. novembra spriedums ( Stockholms tingsrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ulf Kazimierz Radziejewski/Kronofogdemyndigheten i Stockholm (Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — LESD 45. pants — Daļējas vai pilnīgas parādu dzēšanas procedūra — Parādnieks, kurš ir fiziska persona — Valsts tiesību akti, kuros noteikts, ka parādu dzēšana ir atkarīga no nosacījuma par dzīvesvietu izpildes)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/20

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 8. novembra spriedums (Stockholms tingsrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ulf Kazimierz Radziejewski/Kronofogdemyndigheten i Stockholm

   (Lieta C-461/11) (1)

   (Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - LESD 45. pants - Daļējas vai pilnīgas parādu dzēšanas procedūra - Parādnieks, kurš ir fiziska persona - Valsts tiesību akti, kuros noteikts, ka parādu dzēšana ir atkarīga no nosacījuma par dzīvesvietu izpildes)
   2013/C 9/31
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Stockholms tingsrätt

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ulf Kazimierz Radziejewski/

      Atbildētājs: Kronofogdemyndigheten i Stockholm

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Stockholms tingsrätt — LESD 45. panta interpretācija — Personu brīva pārvietošanās — Tāda valsts tiesību akta noteikuma saderība ar [LESD] 45. pantu, kurā paredzēts, ka, lai nodrošinātu fiziskas personas parādu dzēšanu, tai ir jādzīvo attiecīgajā valstī — Parādnieks, kurš ir dalībvalsts A pilsonis, dzīvo dalībvalstī B, un ir iesniedzis prasību par viņa parādu dzēšanu dalībvalstī A, kas ir šo parādu izcelsmes valsts — Saikne ar prasības iesniegšanas vietu

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 45. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir izskatīts pamattiesvedībā, kas parādu dzēšanas saņemšanu padara atkarīgu no nosacījuma par dzīvesvietu attiecīgajā dalībvalstī.

      (1)  OV C 340, 19.11.2011.


title: Lieta C-504/10: Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 27. oktobra spriedums ( Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tanoarch s.r.o./Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky (Nodokļi — PVN — Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu — Daļas no vairākiem uzņēmumiem piederošo tiesību uz izgudrojumu nodošana vienam uzņēmumam, kam jau radušās tiesības pilnīgi izmantot minēto izgudrojumu — Ļaunprātīga rīcība)

text:
               17.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 370/15

         Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 27. oktobra spriedums (Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tanoarch s.r.o./Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky

   (Lieta C-504/10) (1)

   (Nodokļi - PVN - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Daļas no vairākiem uzņēmumiem piederošo tiesību uz izgudrojumu nodošana vienam uzņēmumam, kam jau radušās tiesības pilnīgi izmantot minēto izgudrojumu - Ļaunprātīga rīcība)
   2011/C 370/23
   Tiesvedības valoda — slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Tanoarch sro

      Atbildētāja: Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Najvyšší súd Slovenskej republiky — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), interpretācija un, konkrēti, 2. panta 1. punkts — Daļas no vairākiem uzņēmumiem piederošo tiesību uz izgudrojumu nodošana vienam uzņēmumam, kam jau radušās tiesības pilnīgi izmantot minēto izgudrojumu — Iespējama tiesību uz priekšnodokļa atskaitīšanu esamība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nodokļu maksātājs būtībā var atsaukties uz tiesībām atskaitīt pievienotās vērtības nodokļa priekšnodokli par pakalpojumu sniegšanu par atlīdzību, ja piemērojamos valsts tiesību aktos tiek atļauts nodot izgudrojuma kopīpašuma daļu, ar ko tiek piešķirtas tiesības uz izgudrojumu;

               2)

               ņemot vērā visus faktiskos apstākļus, kas raksturo pakalpojumu sniegšanu pamata lietā, iesniedzējtiesai ir jānosaka, vai pastāv tiesību uz pievienotās vērtības nodokļa priekšnodokļa atskaitīšanu ļaunprātīga izmantošana.

      (1)  OV C 46, 12.02.2011.


title: Lieta T-397/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 26. janvāra rīkojums — Symfiliosi/FRA

text:
               17.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/26

         Vispārējās tiesas 2012. gada 26. janvāra rīkojums — Symfiliosi/FRA

   (Lieta T-397/11) (1)

   2012/C 80/48
   Tiesvedības valoda — angļu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 282, 24.09.2011.


title: Lieta C-550/12 P: Tiesas 2013. gada 14. novembra rīkojums – J /Parlaments LESD 227. pants — Tiesības iesniegt lūgumrakstu — Eiropas Parlamentam adresēts lūgumraksts — Lēmums par atstāšanu bez izskatīšanas — Tēma, kas neietilpst Eiropas Savienības darbības jomās

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/5

         Tiesas 2013. gada 14. novembra rīkojums – J/Parlaments
   (Lieta C-550/12 P) (1)

   (LESD 227. pants - Tiesības iesniegt lūgumrakstu - Eiropas Parlamentam adresēts lūgumraksts - Lēmums par atstāšanu bez izskatīšanas - Tēma, kas neietilpst Eiropas Savienības darbības jomās)
   2014/C 102/05
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: J (pārstāvis – A. Auer, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments (pārstāvji – N. Lorenz un N. Görlitz)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 27. septembra spriedumu lietā T-160/10 J/Eiropas Parlaments, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi J prasību atcelt Eiropas Parlamenta Lūgumrakstu komitejas 2010. gada 2. marta lēmumu atstāt bez virzības apelācijas sūdzības iesniedzēja 2009. gada 19. novembra lūgumrakstu (lūgumraksts Nr. 1673/2009) – Nepietiekams pamatojums – Pamattiesību pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2.

               lūgumus par juridisko palīdzību noraidīt;

               3.

               J atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 32, 2.2.2013.


title: Tiesas Spriedums (ceturtā palāta) 2005. gada 8. septembrī lietā C-427/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2001/16/EK — Eiropas tīkli — Eiropas parsasto dzelzsceļu sistēmas savstarpējā izmantojamība — Netransponēšana)

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/9

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2005. gada 8. septembrī
   lietā C-427/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2001/16/EK - Eiropas tīkli - Eiropas parsasto dzelzsceļu sistēmas savstarpējā izmantojamība - Netransponēšana)
   (2005/C 271/17)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Lietā C-427/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 5. oktobrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Vilss [W. Wils] un G. Zavoss [G. Zavvos]) pret Grieķijas Republiku (pārstāvji — N. Dafniu [N. Dafniou]), Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Lēnartss [K. Lenaerts], tiesneši M. Ilešičs [M. Ilešič] un E. Levits (referents), ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 8. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 19. marta Direktīvu 2001/16/EK par Eiropas parasto dzelzsceļu sistēmas savstarpējo izmantojamību, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 6, 08.01.2005.


title: Lieta C-37/12 P: Tiesas 2013. gada 21. februāra rīkojums — Saupiquet SAS/Eiropas Komisija (Apelācija — Kopējais muitas tarifs — Tarifu kvotas — Muitas iestāžu slēgšana svētdienās — Vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums — Vainojamība)

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/8

         Tiesas 2013. gada 21. februāra rīkojums — Saupiquet SAS/Eiropas Komisija
   (Lieta C-37/12 P) (1)

   (Apelācija - Kopējais muitas tarifs - Tarifu kvotas - Muitas iestāžu slēgšana svētdienās - Vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums - Vainojamība)
   2013/C 108/14
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Saupiquet SAS (pārstāvis — R. Ledru, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — B.-R. Killmann un L. Keppenne)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2011. gada 24. novembra spriedumu lietā T-131/10 Saupiquet/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2009. gada 16. decembra Lēmumu C(2009) 10005, galīgā redakcija, ar kuru ir atzīts, ka ievedmuitas nodokļa atmaksa prasītājai par Taizemes izcelsmes tunča konserviem nav pamatota — Muitas iestāžu slēgšana svētdienās atsevišķās dalībvalstīs — Vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums — Kļūdaina interpretācija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Saupiquet SAS sedz tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 89, 24.3.2012.