Pirmās instances tiesas spriedums (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2002. gada 30.janvārī. # max.mobil Telekommunikation Service GmbH pret Eiropas Kopienu Komisiju. # Pieņemamība - Pamatojums. # Lieta T-54/99.


Tiesas spriedums 2001. gada 20. septembrī. # Procter & Gamble Company pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi). # Apelācija - Pieņemamība - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - Sintagma Baby-dry. # Lieta C-383/99 P.


Tiesas spriedums 2002. gada 15.oktobrī. # Limburgse Vinyl Maatschappij NV (LVM) (C-238/99 P), DSM NV un DSM Kunststoffen BV (C-244/99 P), Montedison SpA (C-245/99 P), Elf Atochem SA (C-247/99 P), Degussa AG (C-250/99 P), Enichem SpA (C-251/99 P), Wacker-Chemie GmbH un Hoechst AG (C-252/99 P) un Imperial Chemical Industries plc (ICI) (C-254/99 P) pret Eiropas Kopienu Komisiju. # Apelācija - Konkurence - Pamatojums - Naudas sodi. # Apvienotās lietas C-238/99 P, C-244/99 P, C-245/99 P, C-247/99 P, C-250/99 P līdz C-252/99 P un C-254/99 P.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 12.maijā. # Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku. # Valsts atbalsts - Atgūšanas pienākums - Pilnīga izpildes iespējas neesamība - Trūkums. # Lieta C-415/03.

text:
      Lieta C‑415/03
      Eiropas Kopienu Komisija
      pret
      Grieķijas Republiku
      Valsts atbalsts – Atgūšanas pienākums – Pilnīga izpildes iespējas neesamība – Neesamība
      Ģenerāladvokāta L. A. Hēlhuda [L. A. Geelhoed] secinājumi, sniegti 2005. gada 1. februārī

      Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 12. maijā
      Sprieduma kopsavilkums
      1.     Prasība sakarā ar valsts pienākumu neizpildi — Pienākuma atgūt piešķirtos valsts atbalstus neizpilde — Pamati aizstāvībai
            — Pilnīga izpildes iespējas neesamība — Novērtējuma kritēriji — Izpildes grūtības — Komisijas un dalībvalsts pienākums sadarboties
            risinājuma atrašanai, lai ievērotu Līgumu
      (EKL 10. pants un EKL 88. panta 2. punkts)
      2.     Prasība sakarā ar valsts pienākumu neizpildi — Komisijas lēmuma par valsts atbalstu neizpilde — Pamati aizstāvībai — Lēmuma
            likumības apstrīdēšana — Nepieņemamība
      3.     Valstu piešķirtie atbalsti — Komisijas lēmums, kurā atzīts, ka atbalsts nav saderīgs ar kopējo tirgu, un uzlikts pienākums
            to atgūt — Iespēja Komisijai atstāt valsts iestāžu ziņā precīzi aprēķināt atgūstamā atbalsta summu
      1.     Vienīgais pamats, ko dalībvalsts var izvirzīt, aizstāvoties pret Komisijas celtu prasību par valsts pienākumu neizpildi, kas
         balstīta uz EKL 88. panta 2. punktu, ir tas, ka tai nav nekādu iespēju precīzi izpildīt lēmumu, ar ko uzlikts pienākums atgūt
         attiecīgo atbalstu.

      Nosacījums, saskaņā ar kuru nav nekādu iespēju nodrošināt pilnīgu Komisijas lēmuma par valsts atbalstu izpildi, nav izpildīts,
         ja atbildētāja valdība tikai informē Komisiju par juridiskām, politiskām vai faktiskām grūtībām, kas saistītas ar lēmuma īstenošanu,
         reāli nemēģinot panākt, lai attiecīgie uzņēmumi atmaksātu atbalstu, un nepiedāvājot Komisijai alternatīvas metodes šī lēmuma
         īstenošanai, kas ļautu pārvarēt minētās grūtības. Ja šāda lēmuma izpildē nākas saskarties vienīgi ar vairākām grūtībām valsts
         tiesību sistēmas ietvaros, ņemot vērā noteikumu, kas paredz abpusēju dalībvalsts un Kopienu iestāžu lojālas sadarbības pienākumu,
         uz ko īpaši norādīts EKL 10. pantā, Komisijai un dalībvalstij ir labticīgi jāsadarbojas, lai pārvarētu grūtības, ievērojot
         Līguma normas, it īpaši tās, kas attiecas uz valsts atbalstu.

      (sal. ar 35., 42. un 43. punktu)
      2.     Tiesvedības ietvaros, kuras priekšmets ir lēmuma neizpilde valsts atbalsta jomā un ko Tiesā nav ierosinājusi dalībvalsts,
         kas ir šī lēmuma adresāte, šī dalībvalsts nevar apstrīdēt šāda lēmuma likumību.

      (sal. ar 38. punktu)
      3.     Kopienu tiesību normas neparedz, ka Komisijai, pieprasot atgūt atbalstu, kas atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu, būtu precīzi
         jānosaka atmaksājamā atbalsta summa. Pietiek, ka Komisijas lēmums satur norādes, kas ļauj tā adresātam pašam bez lielām grūtībām
         noteikt šo summu. Komisija tādējādi likumīgi varēja atzīt tikai pienākumu atmaksāt attiecīgo atbalstu un atstāt valsts iestāžu
         ziņā precīzi aprēķināt atmaksājamo summu. Turklāt, tā kā valsts atbalsta jomā lēmuma rezolutīvā daļa nav nodalāma no tā motīvu
         daļas un vajadzības gadījumā tā ir interpretējama, ņemot vērā pamatojumu, kā rezultātā pieņemts šis lēmums, summas, kas jāatlīdzina,
         piemērojot Komisijas lēmumu, var noteikt, lasot lēmumu kontekstā ar tā pamatojumu.

      (sal. ar 39.–41. punktu)
TIESAS SPRIEDUMS (otrā palāta)
      2005. gada 12. maijā (*)

      Valsts atbalsts – Atgūšanas pienākums – Pilnīga izpildes iespējas neesamība – Neesamība
      Lieta C‑415/03
      par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 88. panta 2. punktam,
      ko 2003. gada 25. septembrī cēla
      Eiropas Kopienu Komisija, ko pārstāv D. Triandafilu [D. Triantafyllou] un H. Buendia Sjerra [J. Buendía      Sierra], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā,

      prasītāja,
      pret
      Grieķijas Republiku, ko pārstāv A. Samoni-Randu [A. Samoni-Rantou], kā arī P. Milonopuls [P. Mylonopoulos], F. Spatopuls [F. Spathopoulos] un P. Anestis [P. Anestis], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā,

      atbildētāja.
      TIESA (otrā palāta)
      šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta] (referente), R. Šintgens [R. Schintgen], Dž. Arestis [G. Arestis] un J. Klučka [J. Klučka],

      ģenerāladvokāts L. A. Hēlhuds [L. A. Geelhoed],

      sekretāre M. Fereira [M. Ferreira], galvenā administratore,

      ņemot vērā rakstveida procesu un tiesas sēdi 2004. gada 8. decembrī,
      noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus tiesas sēdē 2005. gada 1. februārī,
      pasludina šo spriedumu.
      Spriedums
      1       Savā prasības pieteikumā Eiropas Kopienu Komisija lūdz Tiesu atzīt, ka, noteiktajā termiņā neveicot pasākumus, kas vajadzīgi,
         lai atgūtu piešķirto valsts atbalstu, kas atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar kopējo tirgu, izņemot to, kas attiecas uz
         iemaksām valsts sociālās apdrošināšanas iestādei (turpmāk tekstā – “IKA”), atbilstoši Komisijas 2002. gada 11. decembra Lēmuma 2003/372/EK par valsts atbalstu, ko Grieķija piešķīra Olympic Airways (OV 2003, L 132, 1. lpp.), 3. pantam, vai jebkurā gadījumā nepaziņojot Komisijai par veiktajiem pasākumiem saskaņā ar minētā
         lēmuma 4. pantu, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētā lēmuma 3. un 4. pants, kā arī EK līgums.

       Prāvas priekšvēsture
      2       1996. gadā Komisija ierosināja pret Grieķijas Republiku EK līguma 93. panta 2. punktā (jaunajā redakcijā – EKL 88. panta 2. punkts)
         paredzēto procedūru, kuras rezultātā tika pieņemts Komisijas 1998. gada 14. augusta Lēmums 1999/332/EK par valsts atbalsta
         piešķiršanu Olympic Airways (OV 1999, L 128, 1. lpp., turpmāk tekstā – “Lēmums par atbalsta apstiprināšanu”), lēmums par garantijām, 1994. gadā apstiprināto
         parādu samazināšanu un kapitalizāciju, kā arī citām garantijām un ieguldījumiem kapitālā par kopējo summu 40,8 miljardu GRD
         apmērā, kas pārskaitāma trijās daļās, attiecīgi, 19, 14 un 7,8 miljardu GRD apmērā. Šo atbalstu papildināja pārskatīts reorganizācijas
         plāns 1998.–2002. gadam, kam bija piemērojami īpaši nosacījumi.

      3       Saņēmusi jaunas sūdzības par atbalsta piešķiršanu Olympic Airways, Komisija ar 2002. gada 6. marta lēmumu nolēma uzsākt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru, pamatojoties uz to, ka
         netika piemērots šīs sabiedrības reorganizācijas plāns un izpildīti Lēmumā par atbalsta apstiprināšanu noteiktie nosacījumi.
         Ar šo lēmumu, piemērojot 10. pantu Padomes 1999. gada 22. marta Regulā (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus
         EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.), Grieķijas Republikai tika uzlikts pienākums sniegt Komisijai informāciju.

      4       2002. gada 9. augustā Komisija nosūtīja Grieķijas Republikai atkārtotu rīkojumu sniegt iepriekš pieprasīto informāciju, kurā
         tā īpaši prasīja iesniegt bilances un valstij maksāto ekspluatācijas izdevumu summas. Komisija uzskatīja, ka Grieķijas iestāžu
         sniegtās atbildes šajā jautājumā nebija pietiekami izsmeļošas.

      5       2002. gada 11. decembrī Komisija apstiprināja Lēmumu 2003/372, kurā tā īpaši pamatojās uz atzinumu, ka nebija sasniegta lielākā
         daļa Olympic Airways reorganizācijas plāna mērķu un ka Lēmumā par atbalsta apstiprināšanu izvirzītie nosacījumi nebija pilnībā ievēroti, un šis
         lēmums bija piemērots nepareizi. Komisija turklāt norādīja, ka pastāvēja jauns operatīvais atbalsts, kas galvenokārt radās
         tāpēc, ka Grieķijas valsts pieļāva, ka laikā no 2001. gada oktobra līdz decembrim nebija veiktas sociālās apdrošināšanas iemaksas
         vai to samaksas termiņš tika pagarināts, nebija samaksāts pievienotās vērtības nodoklis (turpmāk tekstā – “PVN”) par degvielu
         un rezerves daļām, lidostu nomas maksa par laika posmu no 1998. līdz 2001. gadam, lidostu nodokļi un pasažieru, kas izlido
         no Grieķijas lidostām, izlidošanas nodeva, saukta “spatosimo”.

      6       Komisijas Lēmums 2003/372 ir formulēts šādi:
      “1. pants
      Reorganizācijas atbalsts, ko Grieķija piešķīra Olympic Airways kā:

      a)      sabiedrības aizdevuma garantijas pagarinājumu līdz 1994. gada 7. oktobrim, piemērojot Grieķijas 1975. gada 26. jūnija likuma
         Nr. 96/75 6. pantu;

      b)      jaunas aizdevumu garantijas par kopējo summu 378 miljoni ASV dolāru, kas piešķirtas aizdevumiem, par kuriem līgums bija jānoslēdz
         līdz 2001. gada 31. martam, jaunu lidmašīnu iegādei un ieguldījumiem, kas vajadzīgi Olympic Airways pārcelšanai uz jauno Spatas [Spata] lidostu;

      c)      [Olympic Airways] parāda samazināšanu par 427 miljardiem Grieķijas drahmu;

      d)      uzņēmuma parāda kapitalizāciju par 64 miljardiem Grieķijas drahmu;
      e)      ieguldījumus kapitālā 54 miljardu Grieķijas drahmu apmērā, kas samazināts līdz 40,8 miljardiem Grieķijas drahmu, trijās daļās,
         attiecīgi – 19, 14 un 7,8 miljardiem Grieķijas drahmu – 1995., 1998. un 1999. gadā,

      ir uzskatāms par nesaderīgu ar kopējo tirgu Līguma 87. panta 1. punkta izpratnē, ņemot vērā to, ka nav ievēroti šādi nosacījumi,
         saskaņā ar kuriem sākotnēji šis atbalsts tika apstiprināts:

      a)      reorganizācijas plāna pilnīga īstenošana, kas vērsta uz sabiedrības ilgtermiņa pastāvēšanas nodrošināšanu;
      b)      24 īpašu saistību, kas pievienotas atbalsta apstiprinājumam, ievērošana un
      c)      reorganizācijas atbalsta izlietošanas regulāra kontrole.
      2. pants
      Valsts atbalsts, ko Grieķija piešķīra, pieļaujot to, ka Olympic Aviation regulāri nemaksāja sociālās apdrošināšanas iemaksas, PVN par degvielu un rezerves daļām, dažādu lidostu nomas maksu, lidostu
         nodokļus Spatas un citām lidostām, kā arī nodevu “spatosimo”, nav saderīgs ar kopējo tirgu.

      3. pants
      1.      Grieķijai ir jāveic pasākumi, kas vajadzīgi, lai atgūtu no saņēmējas sabiedrības 1. pantā minēto atbalstu 14 miljardu Grieķijas
         drahmu apmērā (41 miljons EUR), kas nav saderīgs ar Līgumu, kā arī 2. pantā minēto atbalstu, kas tai bija piešķirts nelikumīgi.

      2.      Atbalsts jāatgūst nekavējoties un saskaņā ar valsts likumos paredzētajām procedūrām, ja vien tās nodrošina tūlītēju un efektīvu
         Lēmuma izpildi. Atgūstamajā summā jāiekļauj procenti, kas maksājami, sākot no atbalsta piešķiršanas dienas līdz tā atmaksas
         dienai. Procenti ir aprēķināmi pēc likmes, ko izmantoto līdzvērtīga reģionālā atbalsta aprēķināšanai.

      4. pants
      Grieķijai divu mēnešu laikā no šī lēmuma paziņošanas ir jāinformē Komisija par pasākumiem, kas veikti, lai izpildītu tā prasības.
      [..]”
      7       2003. gada 11. februārī Grieķijas valdība informēja Komisiju, ka tā bija pilnvarojusi neatkarīgu ekspertu pārbaudīt, vai Olympic Airways bija nenokārtoti parādi pret valsti un vai pret to bija izrādīta īpaša labvēlība. Pamatojoties uz saņemto informāciju, šī
         valdība paziņoja, ka tā nepiemēros Lēmuma 2003/372 3. un 4. pantu.

      8       2003. gada 6. martā Komisija norādīja šai valdībai, ka tai bija jāpilda Lēmuma 2003/372 prasības. 2003. gada 12. maijā Komisija
         tai nosūtīja paziņojumu ar papildu paskaidrojumiem par jaunā atbalsta apmēra noteikšanu un pieprasīja izsmeļošu informāciju
         par 41 miljona EUR atmaksas īstenošanu, kas bija ieguldījumu kapitālā otrā daļa, kā arī pierādījumus par minētā lēmuma 2. pantā
         paredzēto Olympic Airways parādu atmaksāšanu.

      9       Grieķijas iestādes atbildēja ar 2003. gada 26. jūnija vēstuli. Par ieguldījumu kapitālā otrās daļas atmaksu 41 miljona EUR
         apmērā tās, pirmkārt, norādīja, ka gatavojās pieņemt lēmumu atgūt šo atbalstu līdz 2003. gada augusta beigām un, otrkārt,
         ka tiek “izvērtētas” Lēmuma 2003/372 tiesiskās sekas, kā arī Komisijas veiktā procedūra, pieņemot šo lēmumu. Tās arī norādīja,
         ka Olympic Airways gatavojās atmaksāt parādu par Grieķijas lidostu nomu 2,46 miljonu EUR apmērā.

      10     Attiecībā uz parādu IKA, kopumā 27,4 miljoniem EUR, minētās iestādes atsaucās uz vienošanos, kas bija noslēgta starp Olympic Airways un IKA, kā arī 5,28 miljonu EUR pārskaitījumu IKA, kas liecināja, ka nepastāvēja jautājums par šīs sabiedrības “parādu atlaišanu”.

      11     Runājot par lidostas nodokļu parādu Spatas lidostai 33,9 miljonu EUR apmērā, Grieķijas iestādes apgalvoja, ka šis jautājums
         nebija to kompetencē minētās lidostas pārvaldes režīma dēļ. Tomēr tās norādīja uz 4,83 miljonu EUR pārskaitījumu, kas veikts
         saskaņā ar šajā nolūkā noslēgtu vienošanos, uzrādot pierādījumu, ka Olympic Airways bija samaksājusi šo summu. Minētajā vienošanās bija paredzēta parāda dzēšana divpadsmit ceturkšņa pārskaitījumos. Tās norādīja,
         ka parāda summa būs pilnībā atlīdzināta līdz 2005. gada aprīlim.

      12     Saistībā ar 61 miljonu EUR parādu par nodevu “spatosimo” Grieķijas iestādes apgalvoja, ka bija veikts pārskaitījums 22,8 miljonu EUR apmērā, pamatojoties uz šajā nolūkā noslēgtu
         vienošanos. Tās iesniedza dokumentus, kas apliecināja šīs un citu summu samaksu. Attiecībā uz parādu ministrijām un valsts
         iestādēm 28,9 miljonu EUR apmērā minētās iestādes norādīja, ka tām nebija precīzas informācijas par šo atlīdzināšanas pienākumu,
         jo trūka konkrētu datu par aviobiļetēm, kas bija izsniegtas šajās ministrijās nodarbinātajiem.

      13     Nebūdama apmierināta ar Grieķijas Republikas sniegtajiem paskaidrojumiem, Komisija cēla šo prasību.
       Par prasību
       Lietas dalībnieku argumenti
      14     Attiecībā uz ieguldījumu kapitālā otro daļu 41 miljona EUR apmērā, kas bija apstiprināts 1998. gadā, Komisija norāda, ka Grieķijas
         iestādes nav atguvušas šo summu no Olympic Airways.

      15     Komisija min, ka Grieķijas iestādes nav apgalvojušas, ka pilnībā nepastāv iespēja izpildīt Lēmumu 2003/372. To darbības aprobežojās
         ar maksājuma uzdevuma izdošanu un paziņojumu par to, ka šie akti bija apstrīdēti un bija lūgts atlikt to izpildi, kas liecina,
         ka atgūšana nebija veikta.

      16     Komisija konstatē, ka, neskatoties uz Lēmuma 2003/372 pieņemšanu, veiktie pasākumi ir ļāvuši bez atlīdzības nodot ne tikai
         Olympic Airways personālu, bet arī ienesīgākos, no šīs sabiedrības parādiem brīvos aktīvus jaunai sabiedrībai, kas saucas Olympic Airlines, un padarījuši neiespējamu panākt to, lai šī jaunā sabiedrība segtu vecās sabiedrības parādus. Šai sabiedrībai, kura nepārņēma
         Olympic Airways pasīvus, tādējādi tika radīts īpašs aizsardzības režīms attiecībā pret Olympic Airways  kreditoriem.

      17     Komisija uzskata, ka ar šo nodošanas darījumu Grieķijas iestādes ir kavējušas atbalsta atgūšanu, jo Olympic Airways galvenokārt paturēja pasīvus bez iespējas izmantot aktīvus, ar kuru palīdzību bija iespējams dzēst attiecīgos parādus.

      18     Attiecībā uz lidostu nodokļu parādu Komisija apgalvo, ka grafiks, kurā bija paredzēta to samaksa, radīja jaunu finansiālu
         atvieglojumu un neatļautā veidā atlika Lēmuma 2003/372 izpildi. Komisija piebilst, ka šis maksājumu grafiks turklāt netika
         ievērots. Pirmais maksājums bija veikts ar piecu mēnešu nokavēšanos un aptvēra tikai daļu no paredzētās summas. Turklāt summa,
         kas pārskaitīta 2003. gada jūnijā, neatbilda četriem ceturkšņa maksājumiem, ko bija paredzēts veikt līdz 2003. gada aprīlim.

      19     Saskaņā ar Komisijas teikto tai nebija iesniegta nekāda informācija, ka būtu samaksāts PVN par degvielu un rezerves daļām.
      20     Attiecībā uz nodevu “spatosimo” Komisija apgalvo, ka atvieglojumu piešķiršana, pagarinot to samaksas termiņu par četriem gadiem, ir jauns Olympic Airways piešķirts finansiāls labums un tas pārsniedz Lēmumā 2003/372 noteiktos šī lēmuma izpildes termiņus.

      21     Komisija uzsver, ka, atskaitot atsevišķus izņēmumus attiecībā uz konkrētām summām, lielākā daļa atmaksājamā atbalsta palika
         labuma guvējas sabiedrības īpašumā. Turklāt iespējamās juridiskās grūtības, piemēram, tās, kas saistītas ar parādu iekļaušanu
         attiecīgajā budžetā vai ar valsts ieņēmumu likuma prasībām, nevar attaisnot nespēju pilnībā izpildīt Lēmumu 2003/372.

      22     Visbeidzot Komisija noraida argumentus par to, ka privāts investors bija pacietis situāciju, ka tam pastāvīgi netika izmaksātas
         attiecīgās summas. Piemērojot šo kritēriju un ņemot vērā vairākus atbalsta pārskaitījumus, kas veikti pēdējos desmit gados,
         Lēmumā 2003/372 esot pareizi norādīts, ka privāts kreditors nebūtu pacietis šādu pastāvīgu attiecīgo parādu nenolīdzināšanu.

      23     Grieķijas valdība vispirms uzskata, ka Komisijas norādītie fakti par vecās sabiedrības Olympic Airways personāla un ienesīgāko aktīvu nodošanu jaunajai sabiedrībai Olympic Airlines nav pieļaujami argumenti šī procesa ietvaros, jo Komisija ar 2004. gada 16. marta lēmumu ir ierosinājusi izvērtēšanas procedūru
         par šo pašu darījumu.

      24     Attiecībā uz Olympic Airways 41 miljona EUR parādu valstij Grieķijas valdība uzskata, ka tā ir rīkojusies atbilstoši Lēmuma 2003/372 3. pantam. Kompetentais
         ieņēmumu dienests, piemērojot šo lēmumu, faktiski ir izdevis aktu, kurā ir konstatēts minētais parāds un ar to saistītie procenti.
         Šim aktam ir izpildraksta spēks, kas vajadzīgs, lai atgūtu parāda summu, kas nozīmē, ka Grieķijas iestādes bija ievērojušas
         minētā lēmuma prasības, liekot lietā visus valsts tiesību sistēmā pieejamos līdzekļus, lai atgūtu šo summu.

      25     Attiecībā uz citiem finanšu darījumiem Grieķijas valdība apgalvo, ka Lēmumā 2003/372 nav precizēts, vai tajā nosauktās summas
         atbilst galīgajam atgūstamā valsts atbalsta apmēram, un ka arī attiecībā uz maksājumiem vai atvieglojumiem šajā lēmumā attiecīgā
         summa nav noteikta tieši un skaidri.

      26     Grieķijas valdība norāda, ka to summu atgūšana, kuras Komisija uzskatīja par valsts atbalstu Olympic Airways labā, ir jāveic saskaņā ar valsts normām par procedūru valsts ieņēmumu atgūšanai. Atbilstoši šīm normām, valstij atgūstot
         fizisku personu un uzņēmumu parādu, vispirms šis parāds ir precīzi jānosaka.

      27     Minētā valdība apgalvo, ka Lēmuma 2003/372 2. pantā nav norādīta summa, kas atbilstu jaunajam valsts atbalstam, kurš piešķirts
         Olympic Airways un atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu. Detalizētāk par šīm summām ir runāts vienīgi minētā lēmuma motīvu daļā, neskaidrā
         un fragmentārā veidā, neprecizējot, vai šīs summas atbilst galīgajam atgūstamā valsts atbalsta apmēram.

      28     Katrā ziņā, pēc Grieķijas valdības domām, atšķirīgās summas, kas norādītas Olympic Airways bilancēs kā parādi un izdevumi, neietilpst atbalsta jēdzienā. Tādējādi, nosakot valsts atbalstu, tādu parādu gadījumā, kam
         ir iestājies termiņš un kas nav segti, ir jānovērtē konkrēti no, iespējams, pieļautas parāda nesamaksas iegūtā labuma summa.

      29     Saskaņā ar minētās valdības norādīto ieņēmumu dienests veic izmeklēšanu par nomas maksas parādu Grieķijas lidostām, lai varētu
         uzsākt atgūšanas procedūru. PVN par rezerves daļu un degvielas pārdošanu, ieskaitot piemaksas un likumiskos procentus, esot
         jāpārskaita, iesniedzot šī nodokļa samaksas deklarāciju par 2003. gadu.

      30     Runājot par nodokļu parādu Spatas lidostai, Grieķijas valdība apgalvoja, ka tā nav kompetenta izdot rīkojumu atgūt minēto
         summu no Olympic Airways. Spatas lidosta ir izveidota kā privāttiesību sabiedrība, un, lai gan 55 % tās kapitāla pieder valstij, tai ir saistošs tiesiskais
         regulējums, kas noteikts sabiedrības statūtos un līgumā par šīs lidostas attīstību. Saskaņā ar šo tiesisko regulējumu vienīgi
         šīs sabiedrības vadība atbild par lēmumiem, kas skar nodokļu parādu samaksu un vienošanos noslēgšanu par parādu samaksu.

      31     Par nodevu “spatosimo” Grieķijas valdība apgalvoja, ka bija veikti vairāki maksājumi un noslēgta vienošanās par parādu samaksu.

       Tiesas vērtējums
      32     Par Lēmuma 2003/372 3. panta 1. punktā uzlikto pienākumu atgūt 41 miljonu EUR no labuma guvējas sabiedrības, ņemot vērā Grieķijas
         Republikas izteikto iebildi par Komisijas argumentu, saskaņā ar kuru Olympic Airways personāla un ienesīgāko aktīvu nodošana jaunajai sabiedrībai Olympic Airlines apgrūtināja atbalsta atgūšanu, nepieņemamību, jāuzsver – kā to ir pareizi norādījis ģenerāladvokāts savu secinājumu 27. un
         28. punktā – tas, ka šis darījums saistībā ar tam piemītošu valsts atbalsta raksturu tiek izvērtēts citā procedūrā, neietekmē
         to, vai šis darījums kavēja iepriekš piešķirta atbalsta atgūšanu. Šīs tiesvedības ietvaros ir jānosaka tikai tas, vai šī nodošana
         kavēja minētā lēmuma izpildi.

      33     Šajā sakarā jāatzīst – kā izriet no Komisijas iesniegtās informācijas, ko neapstrīd Grieķijas valdība – jaunajai sabiedrībai
         Olympic Airlines tika nodoti visi sabiedrības Olympic Airways aktīvi, kas bija pilnīgi brīvi no parādiem. Jāpiebilst, ka darījums tika veikts tā, lai saskaņā ar valsts tiesībām padarītu
         nepiespējamu vecās sabiedrības Olympic Airways parādu atgūšanu no jaunās sabiedrības Olympic Airlines.

      34     Šādos apstākļos minētais darījums kavēja efektīvu Komisijas lēmuma izpildi un atbalsta atgūšanu, ko Grieķijas valsts bija
         piešķīrusi šīs sabiedrības uzņēmējdarbībai. Tas nopietni apdraudēja Lēmuma 2003/372 mērķi – atjaunot faktisku konkurenci civilās
         aviācijas nozarē.

      35     Jāpiebilst, ka Grieķijas iestāžu veiktajām darbībām, proti, pieņemtajam lēmumam piedzīt Olympic Airways 41 miljona EUR parādu, nebija konkrēta rezultāta, jo tā šo summu faktiski nesedza. Turklāt Grieķijas valdība nav paskaidrojusi,
         kāpēc nav nekādu iespēju pilnībā atgūt šo parādu. Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru vienīgais pamats, ko dalībvalsts var izvirzīt,
         aizstāvoties pret Komisijas celtu prasību par valsts pienākumu neizpildi, kas balstīta uz EKL 88. panta 2. punktu, ir tas,
         ka tai nav nekādu iespēju precīzi izpildīt lēmumu, ar ko uzlikts pienākums atgūt atbalstu (skat. it īpaši 1998. gada 29. janvāra
         spriedumu lietā C‑280/95 Komisija/Itālija, Recueil, I‑259. lpp., 13. punkts, un 2001. gada 3. jūlija spriedumu lietā C‑378/98 Komisija/Beļģija, Recueil, I‑5107. lpp., 30. punkts).

      36     Šādos apstākļos jāatzīst, ka Grieķija nav izpildījusi pienākumu atgūt Lēmuma 2003/372 3. panta 1. punktā minēto summu.
      37     Runājot par pienākumu atgūt citas par nesaderīgu ar kopējo tirgu atzītās atbalsta summas, kas minētas Lēmuma 2003/372 2. pantā,
         vispirms jāuzsver, ka dažādās finansialās palīdzības kategorijas, kā arī to tehniskie rādītāji bija precīzi minēti šī lēmuma
         motīvu daļas 206.–208. punktā. Tie īpaši attiecas uz lidostu nodokļiem, PVN maksāšanas pienākumu, lidostu nomas līgumssaistībām,
         kā arī nodevām, kuru nesamaksāšanu vai maksājuma termiņa atlikšanu pieļāva Grieķijas iestādes.

      38     Attiecībā uz Grieķijas Republikas argumentiem, ka attieksme, kas ļāva privātam investoram pastāvīgi nemaksāt noteiktas summas,
         nedeva tam finansiālu labumu, jāatzīmē, ka šie argumenti apšauba Lēmuma 2003/372 likumību. Tomēr šīs tiesvedības ietvaros,
         kuras priekšmets ir lēmuma neizpilde valsts atbalsta jomā un ko Tiesā nav ierosinājusi dalībvalsts, kas ir šī lēmuma adresāte,
         šī dalībvalsts nevar apstrīdēt šāda lēmuma likumību (skat. it īpaši 2000. gada 27. jūnija spriedumu lietā C‑404/97 Komisija/Portugāle,
         Recueil, I‑4897. lpp., 34. punkts, un 2001. gada 22. marta spriedumu lietā C‑261/99 Komisija/Francija, Recueil, I‑2537. lpp. 18. punkts). Tātad Olympic Airways dažādo parādu pastāvīgās nemaksāšanas kvalificēšanu Lēmumā 2003/372 kā valsts atbalstu šī procesa ietvaros nevar apstrīdēt.

      39     Par Grieķijas Republikas argumentiem, ka Lēmumu 2003/372 attiecībā uz 2. pantā minētām dažādām finansiālā atbalsta kategorijām
         nevarēja izpildīt, jo trūka precīzas informācijas par atgūstamo summu, jāatgādina, ka atbilstoši Tiesas judikatūrai Kopienu
         tiesību normas neparedz, ka Komisijai, pieprasot atgūt atbalstu, kas atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu, būtu precīzi jānosaka
         atmaksājamā atbalsta summa. Pietiek, ka Komisijas lēmums satur norādes, kas ļauj tā adresātam pašam bez lielām grūtībām noteikt
         šo summu (skat. it īpaši 2000. gada 12. oktobra spriedumu lietā C‑480/98 Spānija/Komisija, Recueil, I‑8717. lpp., 25. punkts).

      40     Komisija tādējādi likumīgi varēja atzīt tikai pienākumu atmaksāt attiecīgo atbalstu un atstāt valsts iestāžu ziņā precīzi
         aprēķināt atmaksājamo summu.

      41     Jāpiebilst, ka, tā kā saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru valsts atbalsta jomā lēmuma rezolutīvā daļa nav nodalāma no tā
         motīvu daļas un vajadzības gadījumā tā ir interpretējama, ņemot vērā pamatojumu, kā rezultātā pieņemts šis lēmums (skat. it
         īpaši 1997. gada 15. maija spriedumu lietā C‑355/95 P TWD/Komisija, Recueil, I‑2549. lpp., 21. punkts), summas, kas jāatlīdzina, piemērojot Lēmumu 2003/372, var noteikt, lasot lēmuma 2. pantu kontekstā
         ar tā 206.–208. punktā norādīto pamatojumu.

      42     Par Grieķijas Republikas argumentiem, ka Lēmuma 2003/372 izpildē tā saskārās ar vairākām grūtībām valsts tiesību sistēmas
         ietvaros, jāatgādina, ka šādā gadījumā, ņemot vērā noteikumu, kas paredz abpusēju dalībvalsts un Kopienu iestāžu lojālas sadarbības
         pienākumu, uz ko īpaši norādīts EKL 10. pantā, Komisijai un dalībvalstij ir labticīgi jāsadarbojas, lai pārvarētu grūtības,
         ievērojot Līguma normas, it īpaši tās, kas attiecas uz valsts atbalstu (skat. 1995. gada 4. aprīļa spriedumu lietā C‑348/93
         Komisija/Itālija, Recueil, I‑673. lpp., 17. punkts, un iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Francija, 24. punkts). Taču šajā lietā tā tas nenotika.

      43     Jāpiebilst, ka Grieķijas Republika nav atsaukusies arī uz to, ka nav nekādu iespēju atbilstoši izpildīt pienākumus, ko tai
         uzliek Lēmuma 2003/372 2. un 3. pants. No Tiesas pastāvīgās judikatūras izriet – nosacījums, saskaņā ar kuru nav nekādu iespēju
         nodrošināt pilnīgu izpildi, nav izpildīts, ja atbildētāja valdība tikai informē Komisiju par juridiskām, politiskām vai faktiskām
         grūtībām, kas saistītas ar lēmuma īstenošanu, reāli nemēģinot panākt, lai attiecīgie uzņēmumi atmaksātu atbalstu, un nepiedāvājot
         Komisijai alternatīvas metodes šī lēmuma īstenošanai, kas ļautu pārvarēt minētās grūtības (skat. it īpaši 1989. gada 2. februāra
         spriedumu lietā 94/87 Komisija/Vācija, Recueil, 175. lpp., 10. punkts, un 2002. gada 2. jūlija spriedumu lietā C‑499/99 Komisija/Spānija, Recueil, I‑6031. lpp., 25. punkts).

      44     Turklāt no Grieķijas Republikas apgalvojumiem, kas attiecas uz pūlēm, ko valsts iestādes pielikušas saistībā ar Lēmuma 2003/372
         2. pantā un 3. panta 1. punktā norādītā atbalsta atgūšanu, izriet, ka šo iestāžu darbība aprobežojās ar zināmu daudzumu procesuālu
         un administratīvu pasākumu, vienošanos noslēgšanu par daļēju parādu samaksu, kā arī kompensācijas darījumiem. Nevar uzskatīt,
         ka šīs darbības, kas turkāt bija novēlotas, nepietiekamas, bez saistoša spēka un nekādā gadījumā nenoveda pie tā, ka Olympic Airways faktiski segtu parādu summu, atbilst dalībvalsts pienākumam valsts atbalsta atgūšanas jomā.

      45     No visa iepriekš minētā izriet, ka Komisijas prasība ir pamatota.
      46     Tādējādi jāatzīst, ka, noteiktajā termiņā neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai atgūtu valsts atbalstu, kas atzīts par nelikumīgu
         un nesaderīgu ar kopējo tirgu, izņemot to, kas attiecas uz iemaksām IKA, atbilstoši Lēmuma 2003/372/EK 3. pantam, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētais 3. pants.

       Par tiesāšanās izdevumiem
      47     Atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās
         izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir prasījusi piespriest Grieķijas
         Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā šai dalībvalstij spriedums ir nelabvēlīgs, tad jāpiespriež Grieķijas Republikai
         atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:
      1)      noteiktajā termiņā neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai atgūtu piešķirto valsts atbalstu, kas atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu
            ar kopējo tirgu, izņemot to, kas attiecas uz iemaksām valsts sociālas apdrošināšanas iestādei, atbilstoši 3. pantam Komisijas
            2002. gada 11. decembra Lēmumā 2003/372/EK par valsts atbalstu, ko Grieķija piešķīra Olympic Airways, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētais 3. pants;
      2)      Grieķijas Republika sedz tiesāšanās izdevumus.
      [Paraksti]
      * Tiesvedības valoda – grieķu.


Tiesas spriedums (sestā palāta) 1998. gada 26.novembrī. # Oscar Bronner GmbH & Co. KG pret Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG, Mediaprint Zeitungsvertriebsgesellschaft mbH & Co. KG un Mediaprint Anzeigengesellschaft mbH & Co. KG. # Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu: Oberlandesgericht Wien - Austrija. # Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana. # Lieta C-7/97.


title: Tiesas spriedums (desmitā palāta), 2016. gada 25. februāris.#G.E. Security BV pret Staatssecretaris van Financiën.#Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu.#Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (EEK) Nr. 2658/87 – Kopējais muitas tarifs – Kombinētā nomenklatūra – Preču klasifikācija – Pozīcijas 8517, 8521, 8531 un 8543 – Ierīce ar nosaukumu “video multipleksors”.#Lieta C-143/15.

text:
         TIESAS SPRIEDUMS (desmitā palāta)
      2016. gada 25. februārī (
            *1
         )
      “Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EEK) Nr. 2658/87 — Kopējais muitas tarifs — Kombinētā nomenklatūra — Preču klasifikācija — Pozīcijas 8517, 8521, 8531 un 8543 — Ierīce ar nosaukumu “video multipleksors””
      Lieta C‑143/15
      par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlandes Augstākā tiesa) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2015. gada 13. martā un kas Tiesā reģistrēts 2015. gada 26. martā, tiesvedībā

            G. E. Security BV

      pret

            Staatssecretaris van Financiën .

      TIESA (desmitā palāta)
      šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs F. Biltšens [F. Biltgen] (referents), tiesneši E. Borgs Bartets [A. Borg Barthet] un E. Levits,
      ģenerāladvokāts M. Špunars [M. Szpunar],
      sekretārs A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
      ņemot vērā rakstveida procesu,
      ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:

               —

                  G. E. Security BV vārdā – C. Bouwmeester un M. van de Leur, belastingadviseurs,

               —

               Nīderlandes valdības vārdā – M. Bulterman un M. Gijzen, pārstāves,

               —

               Eiropas Komisijas vārdā – A. Caeiros un R. Troosters, pārstāvji,

         ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
      pasludina šo spriedumu.

         Spriedums

               1

               Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Kombinētās nomenklatūras (turpmāk tekstā – “KN”) pozīcijas 8517, 8521, 8531 un 8543, kas ietvertas I pielikumā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.), kas grozīta ar Komisijas 2007. gada 20. septembra Regulu (EK) Nr. 1214/2007 (OV L 286, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Regula Nr. 2658/87”).

               2

               Šis lūgums ir iesniegts sakarā ar prāvu starp G. E. Security BV (turpmāk tekstā – “G. E. Security”) un Staatssecretaris van Financiën (valsts sekretārs finanšu lietās) par to, kā KN tarifu pozīcijā klasificējama prece, kuras nosaukums ir “video multipleksors”.

         Atbilstošās tiesību normas

         Starptautiskās tiesības

               3

               Pasaules Muitas organizācijā (turpmāk tekstā – “PMO”) pārtapusī Muitas sadarbības padome tika izveidota ar konvenciju par minētās padomes izveidi, kas noslēgta Briselē 1950. gada 15. decembrī. Preču aprakstīšanas un kodēšanas harmonizēto sistēmu (turpmāk tekstā – “HS”) izveidoja PMO, un tā tika ieviesta ar 1983. gada 14. jūnijā Briselē noslēgto Starptautisko konvenciju par preču aprakstīšanas un kodēšanas harmonizēto sistēmu, kura kopā ar tās 1986. gada 24. jūnija grozījumu protokolu Eiropas Ekonomikas kopienas vārdā tika apstiprināta ar Padomes 1987. gada 7. aprīļa Lēmumu 87/369/EEK (OV L 198, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 2. nod., 2. sēj., 288. lpp.). Atbilstoši tās noslēguma piebildei šī konvencija ir izstrādāta angļu un franču valodās un to abu teksti ir autentiski.

               4

               Saskaņā ar šīs konvencijas 3. panta 1. punktu katra līgumslēdzēja puse, tostarp Eiropas Savienība, apņemas nodrošināt, lai to muitas tarifu nomenklatūra un statistika atbilstu HS, izmantot visas pozīcijas un apakšpozīcijas, tās nepapildinot un negrozot, un atbilstošos ciparu kodus un ievērot HS ciparu secību. Katra līgumslēdzēja puse apņemas arī piemērot vispārīgos noteikumus HS interpretācijai un visas HS nodaļu, sadaļu un apakšpozīciju piezīmes un negrozīt pēdējo minēto piemērojamību.

               5

               HS paskaidrojošajā piezīmē par HS XVI sadaļas 4. piezīmi, kas ir identiska KN XVI sadaļas 4. piezīmei, ir noteikts, ka frāze “paredzēti tādas funkcijas kopīgai izpildei, kura skaidri noteikta”, attiecas tikai uz mašīnām vai kombinētām mašīnām, kuras nepieciešamas speciālās funkcijas īstenošanai, kas ir funkcionālās vienības funkcija, izslēdzot mašīnas vai ierīces ar palīgfunkcijām, kuras nav paredzētas kopīgās funkcijas veikšanai.

               6

               HS paskaidrojošajā piezīmē “Funkcionālas vienības” par XVI nodaļas 4. piezīmi ir teikts šādi:
               “Šo piezīmi piemēro, ja kāda mašīna vai kombinētās mašīnas sastāv no atsevišķiem komponentiem, kas paredzēti tādas funkcijas kopīgai izpildei, kura skaidri noteikta kādā 84. vai – visbiežāk – 85. nodaļas pozīcijā. Tas, ka ērtības labad, piemēram, šie elementi ir nodalīti vai savā starpā savienoti ar cauruļvadiem (gaisam, saspiestai gāzei, eļļai u.c.), transmisijas ierīcēm, elektrokabeļiem vai citām ierīcēm, nav pretrunā visa kopuma klasificēšanai atbilstoši funkcijai, ko tas nodrošina.
               Šīs piezīmes izpratnē frāze paredzēti tādas funkcijas kopīgai izpildei, kura skaidri noteikta, attiecas tikai uz mašīnām vai kombinētām mašīnām, kuras nepieciešamas speciālās funkcijas īstenošanai, kas ir funkcionālās vienības funkcija, izslēdzot mašīnas vai ierīces ar palīgfunkcijām, kuras nav paredzētas kopīgās funkcijas veikšanai.
               Šīs skaidrojošās piezīmes izpratnē šāda veida funkcionālu vienību piemēri ir šādi:
               [..]

                        (13)

                        Pretielaušanās iekārtas, kas ietver, piemēram, infrasarkano staru avotu un fotoelektrisko bateriju, kas pievienotas zvanam, u.c. (Nr. 8531).

                  Jāatzīmē, ka sastāvdaļas, kas neatbilst XVI sadaļas 4. piezīmes nosacījumiem, klasificējamas savās atbilstošajās preču pozīcijās. Tas attiecas, piemēram, uz slēgtās ķēdes videonovērošanas sistēmām, kas sastāv no maināma skaita televīzijas kameru un videomonitoru kombinācijas, kas ar koaksiālo kabeļu palīdzību pievienoti vadības pultij, sadalnēm, audio terminālam/uztvērējiem un, iespējams, arī automātiskās datu apstrādes ierīcēm (datu saglabāšanai) un/vai videoieraksta magnetofoniem (lai ierakstītu attēlu).”

               7

               HS skaidrojumā par pozīciju 8521 ir noteikts:
               “A. – Ierakstu un apvienoti ierakstu un atskaņošanas aparāti
               Šie aparāti, ja tie ir saslēgti ar televīzijas kameru vai televīzijas uztvērēju, ieraksta nesējā ieraksta elektriskos impulsus (analogos signālus) vai analogos signālus, kas pārveidoti par ciparu kodu (vai arī šo signālu kombinācija), kas atbilst attēliem un skaņai, ko uztvērusi televīzijas kamera vai kas nonākuši uztvērējā. Parasti attēlu pavadošā skaņa tiek ierakstīta vienlaicīgi uz tā paša ieraksta nesēja. Ieraksts var tikt veikts atbilstoši magnētiskam vai optiskam procesam, un ieraksta nesēji parasti ir diski vai kasetes.
               Sadaļā ietilpst arī aparāti, kuri ieraksta, parasti uz magnētiskā diska, video attēlu un skaņas digitālo kodu, pārnesot digitālo kodu no datu automātiskās apstrādes mašīnas (piemēram, digitālie video ierakstītāji).
               Veicot magnētisku ierakstu kasetē, attēls un skaņa tiek ierakstīti dažādos celiņos, taču veicot magnētisko ierakstu diskā, šie paši dati tiek ierakstīti kā kodi vai magnētiski punkti uz diska apļveida celiņa.
               Veicot ierakstu ar optiskiem līdzekļiem, digitālie dati ietver attēlus, un tos atkodē ar lāzeru uz diska.
               Video ieraksta ierīces, kas saņem signālus no televīzijas uztvērēja, ietver arī regulēšanas sistēmu, kas ļauj izvēlēties vēlamo signālu (vai kanālu) no signālu frekvenču joslas, kuru pārraida televīzijas apraides stacija.
               Izmantojot atskaņošanai, šīs iekārtas ierakstu pārvērš video signālā. Šo signālu pārraida vai nu pa raidīšanas staciju, vai televīzijas uztvērēju.
               [..]”

               8

               HS skaidrojumā par pozīciju 8531 ir noteikts:
               “Izņemot pozīcijās 8512 vai 8530 ietvertos, šajā preču pozīcijā ietilpst visi elektriskie aparāti, kas tiek izmantoti akustiskas (zvani, zummeri, signāltaures u.c.) vai vizuālas (lampas, uzliesmojumi, apgaismoti numuri u.c.) signalizācijas nolūkā, neatkarīgi no tā, vai tie darbināmi ar roku (piemēram, durvju zvani) vai automātiski (piemēram, pretielaušanās signalizācija).
               [..]
               Šeit it īpaši ietilpst:
               [..]

                        E)

                        Pretielaušanās signalizācija. Tā sastāv no atklājējdaļas un signalizācijas daļas (zvans, zummers, vizuāls indikators u.c.), kas ieslēdzas automātiski, kad darbojas atklājējdaļa. Pretielaušanās signalizācija darbojas dažādos veidos, piemēram:

                                 1)

                                 Ar elektrisku kontaktu, kas tiek iedarbināts, uzkāpjot uz noteiktas grīdas daļas, atverot durvis, pārraujot vai aizskarot tievus vadus, kas ievietoti pakāpienos, uzkāpjot noteiktiem grīdas dēļiem u.c.

                                 2)

                                 Ar kapacitātes iedarbību. Tās tiek izmantotas saistībā ar seifiem. Šī signalizācija darbojas pēc kondensatora principa; kondensatora kapacitātes izmaiņas rada ķermeņa tuvošanās, tādējādi pārraujot elektrisko shēmu un iedarbinot signalizāciju.

                                 3)

                                 Fotoelektriskas ierīces, kurās staru kūlis (parasti infrasarkanās gaismas stari) ir koncentrēts uz fotoelektrisku elementu; kad staru kūlis pārtrūkst, strāvas izmaiņas fotoelektriskā elementa shēmā iedarbina signalizāciju.

                  [..]”

               9

               HS piezīme attiecībā uz pozīciju 8543 ir šāda:
               “Šajā pozīcijā ietilpst visas elektriskās ierīces un aparāti, kas neietilpst nevienā citā šīs daļas preču pozīcijā un nav sīkāk atrunātas jebkuras citas nodaļas (tostarp 84. vai 90. nodaļas) preču pozīcijā, ja vien tās no šīs nodaļas vai daļas nav izslēgtas atbilstoši to piezīmēm.
               Šīs preču pozīcijas ierīcēm un aparātiem jābūt paredzētiem atsevišķu funkciju veikšanai. 8479 preču pozīcijas skaidrojumu noteikumi attiecībā uz iekārtām un mehāniskām ierīcēm ar individuālām funkcijām vienādā mērā attiecas uz šīs preču pozīcijas ierīcēm un aparātiem.
               Lielākā daļa šīs preču pozīcijas iekārtu sastāv no tādu elektrisku izstrādājumu vai daļu (vārstu, transformatoru, kondensatoru, bremzes kluču, rezistoru u.c.) kompozīcijām, kas darbojas pilnīgi elektriski. Tomēr šajā preču pozīcijā ietvertas arī elektriskas preces, kas ietver mehāniskas iezīmes, ar noteikumu, ka šādas preces tikai papildina iekārtas vai ierīces elektrisko funkciju.
               [..]”

         Savienības tiesības

      Regula Nr. 2658/87

               10

               Eiropas Savienībā importēto preču muitas klasificēšanu regulē KN, kuras pamatā ir HS daļas un apakšsadaļas.

               11

               Regulas Nr. 2658/87 2. pantā ir noteikts:
               “Eiropas Kopienu integrēto tarifu, turpmāk tekstā “TARIC”, kas atbilst kopējā muitas tarifa, ārējās tirdzniecības, statistikas, tirdzniecības, lauksaimniecības prasībām un Kopienas politikas prasībām citās jomās attiecībā uz preču ievešanu vai izvešanu, izveido Komisija.
               Tarifu pamato uz Kombinēto nomenklatūru, un tas ietver:
               [..]

                        d)

                        muitas nodokļu likmes un citas ievedmaksas un izvedmaksas, ieskaitot atbrīvojumus no nodokļiem un preferenciāla tarifa likmes, kas piemērojamas konkrētu preču ievešanai vai izvešanai;

                  [..].”

               12

               Saskaņā ar Regulas Nr. 2658/87 12. panta 1. punktu Komisija katru gadu pieņem regulu, kurā pilnībā ir atveidota tāda KN redakcija kopā ar atbilstošajām muitas nodokļu likmēm saskaņā ar šīs regulas 1. pantu, kas izriet no Eiropas Savienības Padomes vai Komisijas noteiktajiem pasākumiem. Šī regula ir piemērojama no nākamā gada 1. janvāra.

               13

               KN pirmās daļas I sadaļas A iedaļā ir ietverts tādu vispārīgo šīs nomenklatūras interpretācijas noteikumu kopums, kas ir identiski HS vispārīgajiem interpretācijas noteikumiem. Šajā iedaļā ir noteikts:
               “[KN] preces klasificē pēc šādiem principiem.

                        1.

                        Sadaļu, nodaļu un apakšnodaļu virsraksti doti tikai ērtības labad; juridiski klasifikāciju nosaka pozīciju ieraksti un sadaļu un nodaļu piezīmes, kā arī tālāk izklāstītie noteikumi [..]

                  [..].”

               14

               KN otrajā daļā “Muitas nodokļu saraksts” ietilpst XVI sadaļa “Mehānismi un mehāniskas ierīces; elektroiekārtas; to detaļas; skaņu ierakstīšanas un atskaņošanas aparatūra, televīzijas attēla un skaņas ierakstīšanas un reproducēšanas aparatūra un šādu izstrādājumu detaļas un piederumi”.

               15

               KN XVI sadaļas 2. piezīme ir formulēta šādi:
               “Ievērojot šās sadaļas 1. piezīmi, 84. nodaļas 1. piezīmi un 85. nodaļas 1. piezīmi, mašīnu daļas (izņemot pozīciju 8484, 8544, 8545, 8546 un 8547 izstrādājumu daļas) klasificē pēc šādiem noteikumiem:

                        a)

                        detaļas, kas ir kādā no 84. vai 85. nodaļas pozīcijām iekļautie izstrādājumi (izņemot pozīcijas 8409, 8431, 8448, 8466, 8473, 8487, 8503, 8522, 8529, 8538 un 8548), visos gadījumos klasificē atbilstīgi tām paredzētajām pozīcijām;

                        b)

                        citas detaļas, kas paredzētas izmantošanai tikai vai galvenokārt noteikta veida mašīnās vai vairākās vienas pozīcijas mašīnās (ieskaitot pozīcijās 8479 un 8543 iekļautās mašīnas), klasificē kopā ar šīm mašīnām vai attiecīgi pozīcijās 8409, 8431, 8448, 8466, 8473, 8503, 8522, 8529 vai 8538; daļas [detaļas], kas vienlīdz izmantojamas galvenokārt pozīciju 8517 un 8525–8528 izstrādājumos, tomēr klasificē pozīcijā 8517;

                        c)

                        visas pārējās detaļas klasificē attiecīgi pozīcijā 8409, 8431, 8448, 8466, 8473, 8503, 8522, 8529 vai 8538 vai, ja tas nav iespējams, pozīcijā 8487 vai 8548.”

               16

               KN XVI sadaļas 3. piezīmē ir noteikts, ka:
               “Ja nav īpašu piebilžu, tad kombinētas mašīnas (kombaini), kas sastāv no divām vai vairākām vienā agregātā savienotām mašīnām, kā arī citas mašīnas, kas izpilda divas vai vairākas papildu vai alternatīvas funkcijas, klasificējamas atbilstīgi to galvenajai funkcijai.”

               17

               Šīs sadaļas 4. piezīmē ir noteikts:
               “Ja kāda mašīna (ieskaitot kombinētās mašīnas) sastāv no atsevišķiem komponentiem (neatkarīgi no tā, vai tie ir atsevišķi vai savienoti ar cauruļvadiem, transmisijas ierīcēm, elektrokabeļiem vai citām ierīcēm), kas paredzēti tādas funkcijas kopīgai izpildei, kura skaidri noteikta kādā 84. vai 85. nodaļas pozīcijā, tā klasificējama pozīcijā, kas atbilst attiecīgajai funkcijai.”

               18

               KN XVI sadaļā ir 85. nodaļa ar virsrakstu “Elektroierīces un elektroiekārtas un to detaļas; skaņu ierakstīšanas un atskaņošanas aparatūra, televīzijas attēla un skaņas ierakstīšanas un reproducēšanas aparatūra un šādu izstrādājumu detaļas un piederumi”.

               19

               Šajā nodaļā ietvertajā pozīcijā 8517 ir noteikts šādi:
               “Telefonu aparāti, ieskaitot telefonus šūnu tīkliem vai citiem bezvadu tīkliem; citādi aparāti balss, attēlu vai citu datu pārraidei vai uztveršanai, ieskaitot aparātus saziņai līniju vai bezvadu tīklā (tāds kā lokālais vai teritoriālais tīkls), izņemot pārraides vai uztveršanas aparātus, kas minēti pozīcijā 8443, 8525, 8527 vai 8528.”

               20

               Pozīcija 8521 ir izteikta šādā redakcijā:
               “8521 Videoieraksta vai video reproducēšanas aparatūra, ar skaņotāju vai bez tā:
               8521 10 – magnētiskās lentes tipa:
               8521 10 20 – – kas izmanto lentes, kuras nav platākas par 1,3 cm, ar spēju ierakstīt un reproducēt, ja lentes kustības ātrums nepārsniedz 50 mm/s
               8521 10 95 – – citādas
               8521 90 00 – citādas.”

               21

               Pozīcija 8531 ir izteikta šādā redakcijā:
               “8531 Skaņas vai vizuālās signalizācijas elektroiekārtas (piemēram, zvani, sirēnas, indikatoru paneļi, ielaušanās vai ugunsgrēka signalizācija), izņemot pozīcijā 8512 vai 8530 minētās:
               8531 10 – ielaušanās vai ugunsgrēka signalizācija un tamlīdzīgas iekārtas:
               8531 10 30 – – izmantošanai ēkās
               8531 10 95 – – citādas
               [..]
               8531 90 – detaļas:
               8531 90 20 – – aparātiem, kas minēti apakšpozīcijās 8531 20 un 8531 80 20
               8531 90 85 – – citādi.”

               22

               Savukārt KN pozīcija 8543 attiecas uz elektriskajām mašīnām un iekārtām ar individuālu funkciju, kas citur KN 85. nodaļā nav minētas vai iekļautas.

         Pamatlieta un prejudiciālais jautājums

                  23

                  G. E. Security, uzņēmums, kas specializējies augsto tehnoloģiju aizsardzības iekārtu tirdzniecībā, ir izstrādājusi aizsardzības sistēmu ar nosaukumu “video multipleksors”.

               24

               Savā interneta vietnē G. E. Security“video multipleksoru” apraksta kā “digitālu video pārraižu ierakstītāju”.

               25

               “Video multipleksors” tiek pārdots vienīgi uzņēmumiem, kas specializējušies drošības iekārtu un novērošanas sistēmu tirdzniecībā un kuri sniedz patērētājiem minēto iekārtu un sistēmu pilnīgas uzstādīšanas pakalpojumus.

               26

               “Video multipleksors” tiek izmantots ēku uzraudzības un drošības sistēmu instalācijās. Konkrētāk, tas ir slēgtās ķēdes video novērošanas sistēmas daļa, kurā ir pieslēgtas ārējās kameras un/vai uztvērēji, kā, piemēram, kustību vai uguns detektori.

               27

               “Video multipleksors” nodrošina trīs dažādas funkcijas.

               28

               Pirmkārt, “video multipleksors” nodrošina video ierakstu un atskaņošanu, jo tas var, no vienas puses, uztvert signālus no sensoriem, kā arī attēlus un skaņas no kamerām, atskaņot šīs skaņas un parādīt attēlus uz ekrāniem.

               29

               Šai nolūkā “video multipleksoram” ir video un audio ieejas līdz sešpadsmit kameru vienlaicīgai pieslēgšanai. Ar “video multipleksoru” šīs kameras var attālināti ieslēgt, izslēgt un vadīt. Tādējādi ir iespējams palielināt un samazināt noteiktas kameru ierakstīto attēlu daļas vai kameras bloķēt, lai ierobežotu ierakstīšanu ar dažām dienām un stundām nedēļā un/vai noteiktām ēkas vai teritorijas daļām. Ir arī iespējams ignorēt ēkā esošu mājdzīvnieku kustības.

               30

               “Video multipleksoram” ir arī video izejas kanāli, kas ļauj to pieslēgt vienam vai vairākiem ekrāniem, uz kuriem iespējams vienlaicīgi vizualizēt vairāku kameru uztvertos attēlus, kā arī audio izejas kanāls, lai pieslēgtu pastiprinātāju vai ārējo skaļruni. “Video multipleksors” savukārt nevar uztvert televīzijas signālus.

               31

               No otras puses, “video multipleksorā” uz cietā diska var tikt saglabāti ierakstītie attēli, kā arī skaņa analogā vai digitālā formātā, kuru uztvērušas kameras un/vai signāli no sensoriem. Šiem ierakstiem tiek piemēroti drošības protokoli, lai tos nevarētu nejauši izdzēst vai ar tiem manipulēt. Tie tiek saglabāti īpašā formātā, un tos var reproducēt vienīgi ar “video multipleksoru” vai īpašu programmatūru.

               32

               Otrkārt, “video multipleksors” nodrošina signalizācijas funkciju. Šai nolūkā tajā ir integrēts trauksmes signāls, kurš var tikt iestatīts tādējādi, lai gadījumā, kad uztvertās kustības, skaņas vai signāli rada aizdomas, “video multipleksors” iedarbinātu ierīces, kas pārraida skaņas vai gaismas signālus, un/vai izsūtītu brīdinājuma e‑pastu vienam vai vairākiem sistēmai pieslēgtiem lietotājiem (kā, piemēram, policijai, ugunsdzēsējiem, ēkas īpašniekam vai apsardzes uzņēmumam).

               33

               Treškārt, “video multipleksors” nodrošina tīkla datu pārraidīšanas un uztveršanas funkciju. Šai nolūkā tajā ir iemontētas ierīces, kas tam ļauj nosūtīt elektroniskā pasta vēstules sistēmas lietotājiem un/vai pieslēgties internetam, digitālajiem tīkliem vai datu automātiskās apstrādes iekārtai.

               34

               2008. gada 14. oktobrīG. E. Security lūdza kompetentajam muitas inspektoram (turpmāk tekstā – “inspektors”) izsniegt saistošo izziņu par tarifu attiecībā uz trijiem “video multipleksoriem”. Tā lūdza tos klasificēt KN apakšpozīcijā 8543 70 90 vai 8531 10 30, attiecībā uz kurām muitas nodokļi bija attiecīgi 3,7 % un 2,2 %.

               35

               Ar 2008. gada 27. novembra vēstuli inspektors šos trīs “video multipleksorus” klasificēja kā “video ieraksta vai atskaņošanas aparātus”, kuri ietilpst KN 8521 90 00 pozīcijā un kuriem ir piemērojams muitas nodoklis 13,9 % apmērā.

                  36

                  G. E. Seurity par šo klasificēšanas lēmumu iesniedza sūdzību, ko inspektors noraidīja. Pēc šī noraidījuma tā cēla prasību Rechtbank te Haarlem (Hārlemas tiesa), kura prasību atzina par pamatotu un trīs “video multipleksorus” kā ēkās izmantojamas signalizācijas klasificēja KN apakšpozīcijā 8531 10 30.

               37

               Inspektors pārsūdzēja šo spriedumu Gerechtshof te Amsterdam (Amsterdamas Apelācijas tiesa).

               38

               Šī tiesa atzina, ka, lai arī “video multipleksors”, ņemot vērā tā objektīvās īpašības un pazīmes, var tikt uzskatīts par signalizācijas sistēmas daļu, uz ko attiecas KN pozīcija 8531, tas tomēr saskaņā ar KN XVI nodaļas 2. piezīmes a) punktu ir klasificējams KN apakšpozīcijā 8521 90 00.

                  39

                  G. E. Security par Gerechtshof te Amsterdam (Amsterdamas Apelācijas tiesa) spriedumu cēla kasācijas sūdzību iesniedzējtiesā.

               40

               Šādos apstākļos Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlandes Augstākā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
               “Vai KN pozīcijas 8517, 8521, 8531 un 8543 ir interpretējamas tādējādi, ka tāds izstrādājums kā “video multipleksors”, kas ir sistēmas daļa, kuras ietvaros tiek analizēti no pieslēgtajām kamerām un trauksmes sensoriem saņemtie attēli un skaņas un, ja nepieciešams, attēli un skaņas tiek saglabāti, izgūti, apstrādāti un reproducēti uz pieslēgtā monitora, un/vai gadījumā, kad uztvertās kustības vai skaņas rada aizdomas, tiek izsūtīts brīdinājuma signāls e‑pasta veidā vienam vai vairākiem sistēmai pieslēgtiem lietotājiem un/vai tiek iedarbinātas ierīces, kas pārraida skaņas vai gaismas signālus, ir klasificējams kādā no šīm pozīcijām?”

         Par prejudiciālo jautājumu

               41

               Vispirms ir jāatgādina, ka tad, ja Tiesā ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu tarifu klasifikācijas jomā, tās uzdevums drīzāk ir valsts tiesai izskaidrot kritērijus, kuru pielietojums tai ļaus attiecīgās preces pareizi klasificēt KN, nevis veikt šo klasifikāciju pašai, īpaši tādēļ, ka Tiesas rīcībā nav visas šim uzdevumam nepieciešamās informācijas. Šķiet, ka valsts tiesa katrā ziņā ir labākā pozīcijā, lai veiktu šo uzdevumu (skat. spriedumu Lukoyl Neftohim Burgas, C‑330/13, EU:C:2014:1757, 27. punkts).

               42

               Tādējādi iesniedzējtiesai izstrādājumi, par kuriem ir pamatlieta, būs jāklasificē, ņemot vērā Tiesas sniegtās atbildes uz tai uzdotajiem jautājumiem.

               43

               Lai uz šo jautājumu sniegtu lietderīgu atbildi, vispirms ir jāuzsver, ka, pirmkārt, no šī sprieduma 13. punkta izriet, ka KN interpretācijas vispārīgajos noteikumos ir paredzēts, ka klasifikāciju nosaka atbilstoši pozīciju ierakstiem un sadaļu vai nodaļu piezīmēm, bet sadaļu, nodaļu un apakšnodaļu virsraksti ir jāuztver tikai kā orientieris.

               44

               Otrkārt, Tiesas pastāvīgajā judikatūrā ir arī paredzēts, ka tiesiskās noteiktības un pārbaužu atvieglošanas interesēs izšķirošais kritērijs preču tarifu klasifikācijas ziņā vispārējā kārtā ir rodams attiecīgās preces objektīvajās pazīmēs un īpašībās, kas definētas KN pozīcijas un sadaļu vai nodaļu piezīmēs (skat. spriedumu Lukoyl Neftohim Burgas, C‑330/13, EU:C:2014:1757, 34. punkts un tajā minētā judikatūra).

               45

               Attiecībā uz HS skaidrojumiem ir jāpiebilst, ka tie ir svarīgi līdzekļi, lai nodrošinātu vienādu kopējā muitas tarifa piemērošanu, un paši par sevi sniedz noderīgu informāciju tā interpretācijai, kaut gan tiem nav juridiski saistoša spēka (šajā ziņā skat. spriedumus Kloosterboer Services, C‑173/08, EU:C:2009:382, 25. punkts, un Agroferm, C‑568/11, EU:C:2013:407, 28. punkts). Tas pats attiecas uz KN paskaidrojošajām piezīmēm (šajā ziņā skat. spriedumus Develop Dr. Eisbein, C‑35/93, EU:C:1994:252, 21. punkts, kā arī British Sky Broadcasting Group un Pace, C‑288/09 un C‑289/09, EU:C:2011:248, 92. punkts).

               46

               Ar savu jautājumu iesniedzējtiesa būtībā jautā, kurā KN pozīcijā – 8517, 8521, 8531 vai 8543 – ir jāklasificē tāds izstrādājums kā pamatlietā aplūkotais “video multipleksors”.

               47

               Šajā ziņā no paša KN pozīciju 8517, 8521, 8531 un 8543 formulējuma un atbilstošajām paskaidrojošajām piezīmēm izriet, ka attiecīgās preces klasificēšanai kādā no šīm pozīcijām izšķirošā ir tās funkcija.

               48

               Minētajās pozīcijās konkrēti ir aprakstīta tajās ietilpstošo preču funkcijas. Tātad KN pozīcijā 8517 it īpaši ietilpst “aparāti balss, attēlu vai citu datu pārraidei vai saņemšanai, ietverot aparātus saziņai augstfrekvences līniju sistēmās vai bezvadu tīklā”. KN pozīcijā 8521 ietilpst “videoieraksta vai video reproducēšanas aparatūra, ar skaņotāju vai bez tā”. KN pozīcijā 8531 ir klasificējami “skaņas vai vizuālās signalizācijas elektroiekārtas (piemēram, zvani, sirēnas, indikatoru paneļi, ielaušanās vai ugunsgrēka signalizācija)”. Savukārt KN pozīcija 8543 attiecas uz “elektriskajām mašīnām un iekārtām ar individuālu funkciju, kas citur [KN 85. nodaļā] nav minētas vai iekļautas”.

               49

               Šajā gadījumā ir skaidrs, ka “video multipleksoram” ir trīs dažādas funkcijas.

               50

               Šajā ziņā no iesniedzējtiesas sniegtā apraksta, kas izklāstīts šī sprieduma 28.–31. punktā, izriet, ka “video multipleksoram” ir video ierakstīšanas un atskaņošanas funkcija, kas atbilst KN pozīcijai 8521.

               51

               “Video multipleksors” nodrošina arī signalizācijas funkciju, kas aprakstīta šī sprieduma 32. punktā un atbilst KN pozīcijai 8531.

               52

               Turklāt “video multipleksors” pilda arī datu pārraides un uztveršanas tīklā funkciju, kuras apraksts šī sprieduma 33. punktā atbilst KN pozīcijas 8517 tekstam.

               53

               KN XVI nodaļas, kurā ietilpst KN pozīcijas 8517, 8521 un 8531, 3. piezīmē ir noteikts, ka “mašīnas, kas paredzētas, lai nodrošinātu divas vai vairākas dažādas papildu vai alternatīvas funkcijas, klasificējamas atbilstīgi tās raksturojošai galvenajai funkcijai”.

               54

               Šajā gadījumā no šī sprieduma 24. un 25. punkta attiecīgi izriet, ka, pirmkārt, G. E. Security savā interneta vietnē “video multipleksoru” apraksta kā “digitālu video pārraižu ierakstītāju” un ka, otrkārt, “video multipleksors” tiek pārdots vienīgi uzņēmumiem, kas specializējušies drošības iekārtu un novērošanas sistēmu tirdzniecībā.

               55

               No šiem elementiem, kā arī no iesniedzējtiesas sniegtā “video multipleksora” apraksta, kas izklāstīts šī sprieduma 24.–33. punktā, izriet, ka “video multipleksora”, ņemot vērā tā objektīvās īpašības un pazīmes, kā arī tā lietošanas mērķi, galvenā funkcija ir video ierakstīšana un reproducēšana drošības un novērošanas sistēmas ietvaros.

               56

               Kā norāda Nīderlandes valdība un Komisija, pārējās “video multipleksora” funkcijas, proti, signalizācijas un tīkla funkcija, ir tikai papildfunkcijas, kuras paredzētas sistēmas, kuras daļa ir “video multipleksors”, darbības uzlabošanai.

               57

               No tā izriet, ka KN ir interpretējama tādējādi, ka tāda prece kā pamatlietā aplūkojamais “video multipleksors”, ņemot vērā, ka iesniedzējtiesai ir jāveic vērtējums atbilstoši visiem tās rīcībā esošajiem faktiem, ir jāklasificē KN pozīcijā 8521.

               58

               Šis konstatējums nevar tikt atspēkots ar KN XVI sadaļas 2. un 4. piezīmi.

               59

               No Tiesas judikatūras izriet, ka KN XVI sadaļas 2. piezīme attiecas vienīgi uz “mašīnu daļu [detaļu]” tarifa klasifikāciju (skat. spriedumu Data I/O, C‑297/13, EU:C:2014:331, 34. punkts).

               60

               Tā kā jēdziens “daļa” šīs piezīmes izpratnē minētajā piezīmē nav definēts, saskaņotas un vienveidīgas piemērošanas interesēs Tiesa ir centusies sniegt šim jēdzienam vienotu definīciju, kas ir kopīga visām KN nodaļām (šajā ziņā skat. spriedumus HARK, C‑450/12, EU:C:2013:824, 37. punkts, un Rohm Semiconductor, C‑666/13, EU:C:2014:2388, 44. punkts).

               61

               No Tiesas judikatūras par KN pozīciju 8473 un KN XVI sadaļas 2. piezīmes b) punktu izriet, ka jēdziens “daļas” norāda uz to, ka pastāv kopums, kura darbībai šīs daļas ir nepieciešamas (šajā ziņā skat. spriedumu Rohm Semiconductor, C‑666/13, EU:C:2014:2388, 45. punkts un tajā minētā judikatūra).

               62

               Lai izstrādājums varētu tikt kvalificēts par “daļu”, tātad nepietiek pierādīt, ka bez šī izstrādājuma mašīna nevar tikt izmantota vajadzībām, kurām tā ir paredzēta. Vēl ir jāpierāda, ka minētajam izstrādājumam ir noteicoša ietekme uz attiecīgās mašīnas mehānisko vai elektrisko darbību (skat. spriedumu Rohm Semiconductor, C‑666/13, EU:C:2014:2388, 46. punkts un tajā minētā judikatūra).

               63

               Šajā gadījumā, kā izriet arī no šī sprieduma 26. punkta, “video multipleksors” tiek izmantots ēku drošības un novērošanas sistēmās un tas, konkrētāk, ir slēgtas ķēdes video novērošanas sistēmas elements.

               64

               Kā norādījušas Nīderlandes valdība un Komisija, šāda sistēma var darboties arī bez “video multipleksora”. Šajā sistēmā izmantotas detektorierīces savu funkciju var veikt arī bez “video multipleksora”. Turklāt šo ierīču mehāniskā vai elektriskā darbība nav atkarīga no “video multipleksora” esamības.

               65

               Līdz ar to “video multipleksors” nevar tikt uzskatīts par “mašīnas daļu” KN XVI sadaļas 2. piezīmes izpratnē. Tādējādi šī piezīme nav attiecināma uz šīs preces klasifikāciju KN.

               66

               Attiecībā uz KN XVI sadaļas 4. piezīmi ir jānorāda, ka atbilstoši tās tekstam tā ir piemērojama, vienīgi [ja] “mašīna (ieskaitot kombinētās mašīnas) sastāv no atsevišķiem komponentiem [..], kas paredzēti tādas funkcijas kopīgai izpildei, kura skaidri noteikta”.

               67

               HS paskaidrojošajā piezīmē par HS XVI nodaļas 4. piezīmi, kas ir identiska KN XVI nodaļas 4. piezīmei, ir noteikts, ka frāze “paredzēti tādas funkcijas kopīgai izpildei, kura skaidri noteikta”, attiecas tikai uz mašīnām vai kombinētām mašīnām, kas nepieciešamas speciālās funkcijas īstenošanai, kas ir funkcionālās vienības funkcija, izslēdzot mašīnas vai ierīces ar palīgfunkcijām, kuras nav saistītas ar kopīgās funkcijas veikšanu.

               68

               Šajā paskaidrojošajā piezīmē ir precizēts, ka HS XVI sadaļas 4. piezīmes nosacījumiem un tādējādi arī KN identiskajai piezīmei neatbilst slēgtās ķēdes videonovērošanas sistēmas, kas sastāv no maināma skaita televīzijas kameru un videomonitoru kombinācijas, kuri ar koaksiālo kabeļu palīdzību pievienoti vadības pultij, sadalnēm, audio terminālam/uztvērējiem un, iespējams, arī automātiskās datu apstrādes ierīcēm (datu saglabāšanai) un/vai videoieraksta magnetofoniem (lai ierakstītu attēlu).

               69

               Šī sprieduma 26. un 63. punktā jau ir konstatēts, ka “video multipleksors” ir šādas slēgtās ķēdes videonovērošanas sistēmas elements. KN XVI sadaļas 4. piezīme tādējādi nav attiecināma uz šādas preces klasifikāciju KN.

               70

               Visbeidzot ir jānoraida G. E. Security nostāja, ka “video multipleksors” ir klasificējams KN pozīcijā 8543.

               71

               No minētās pozīcijas teksta izriet, ka tā attiecas uz “elektriskajām mašīnām un iekārtām ar individuālu funkciju, kas citur [KN 85. nodaļā] nav minētas vai iekļautas”. Tādēļ prece šajā pozīcijā var tikt klasificēta tikai tad, ja to nav iespējams klasificēt kādā citā 85. nodaļas pozīcijā. No šī sprieduma 57. punkta izriet, ka pamatlietā tas tā nav.

               72

               Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, uz iesniedzējtiesas uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka KN ir interpretējama tādējādi, ka tāda prece kā pamatlietā aplūkojamais “video multipleksors”, ņemot vērā, ka iesniedzējtiesai ir jāveic vērtējums atbilstoši visiem tās rīcībā esošajiem faktiem, ir jāklasificē KN pozīcijā 8521.

         Par tiesāšanās izdevumiem

               73

               Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.

               Ar šādu pamatojumu Tiesa (desmitā palāta) nospriež:

                     Kombinētā nomenklatūra, kas ir ietverta I pielikumā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2007. gada 20. septembra Regulu (EK) Nr. 1214/2007, ir interpretējama tādējādi, ka tāda prece kā pamatlietā aplūkojamais “video multipleksors”, ņemot vērā, ka iesniedzējtiesai ir jāveic vērtējums atbilstoši visiem tās rīcībā esošajiem faktiem, ir jāklasificē šīs nomenklatūras pozīcijā 8521.

                     [Paraksti]

            (
            *1
         )   Tiesvedības valoda – holandiešu.


title: Pirmās instances tiesas spriedums (pirmā palāta) 2008. gada 12.novembrī.#Evropaïki Dynamiki - Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE pret Eiropas Kopienu Komisiju.#Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājums iesniegt piedāvājumus publiskā iepirkuma procedūrā par atbalsta pakalpojumiem ar Direktīvu 2003/87/EK ieviestajai reģistru sistēmai - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Lēmums par piešķiršanu citam pretendentam - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pienākums norādīt pamatojumu - Prasība par zaudējumu atlīdzību.#Lieta T-406/06.

text:
      Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 12. novembra spriedums – Evropaïki Dynamiki/Komisija
      (lieta T‑406/06)
      Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi – Uzaicinājums iesniegt piedāvājumus publiskā iepirkuma procedūrā par atbalsta pakalpojumiem ar Direktīvu 2003/87/EK ieviestajai
         reģistru sistēmai – Pretendenta piedāvājuma noraidīšana – Lēmums par piešķiršanu citam pretendentam – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Pienākums norādīt pamatojumu – Prasība par zaudējumu atlīdzību

      1.                     Iestāžu akti – Pamatojums – Pienākums – Apjoms – Lēmums noraidīt piedāvājumu pakalpojumu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas
            tiesību piešķiršanas procedūras ietvaros (EKL 253. pants; Padomes Regulas Nr. 1605/2002 100. panta 2. punkts; Komisijas Regulas
            Nr. 2342/2002 149. panta 2. punkts un 3. punkta trešā daļa) (sal. ar 47.–50., 99., 100., 106., 107., 110. un 111. punktu)
      2.                     Eiropas Kopienu publiskie iepirkumi – Līguma noslēgšana pēc uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus publiskā iepirkuma procedūrā
            – Iestāžu rīcības brīvība – Pārbaude tiesā – Ierobežojumi (sal. ar 64. punktu)
      3.                     Eiropas Kopienu publiskie iepirkumi – Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra – Pienākums ievērot vienlīdzīgas attieksmes
            principu pret pretendentiem un pārskatāmības principu, lai nodrošinātu netraucētas konkurences sistēmu (Padomes Regulas Nr. 1605/2002
            89. panta 1. punkts) (sal. ar 82.–86. punktu)
      Priekšmets

         Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas 2006. gada 19. oktobra lēmumu, ar ko tika noraidīts prasītājas iesniegtais piedāvājums
                  uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus publiskā iepirkuma procedūrā attiecībā uz atbalsta pakalpojumiem ar Eiropas Parlamenta
                  un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvu 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas
                  kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.), ieviestajai reģistru sistēmai, Kopienas
                  neatkarīgo darījumu žurnālu (

               CITL
               ), tehnisko apkalpošanu un palīdzību lietotājam (OV 2006, S 102), kā arī prasība atcelt lēmumu par publiskā iepirkuma līguma
                  slēgšanas tiesību piešķiršanu citam pretendentam un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību

            Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  	prasību noraidīt;

                  2)

                  	Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE sedz savus un atlīdzina Komisijas
                     tiesāšanās izdevumus.


Tiesas spriedums (otrā palāta) 1983. gada 19. maijā. # Constantin Verros pret Eiropas Parlamentu. # Ierēdnis. # Lieta 306/81.


Civildienesta tiesas (trešā palāta) spriedums 2012. gada 13.jūnijā. # Hans Davids pret Eiropas Komisiju. # Civildienesta lietas. # Lieta F-105/11.