title: Lieta T-53/16: Prasība, kas celta 2016. gada 5. februārī – Ryanair un Airport Marketing Services/Komisija

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/30

         Prasība, kas celta 2016. gada 5. februārī – Ryanair un Airport Marketing Services/Komisija
   (Lieta T-53/16)
   (2016/C 145/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ryanair Ltd (Dublina, Īrija) un Airport Marketing Services Ltd (Dublina) (pārstāvji – G. Berrisch, E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, avokāti, un B. Byrne, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 23. jūlija lēmuma par valsts atbalstu SA.33961 (2012/C) (ex 2012/NN), ar kuru konstatēts, ka Ryanair un Airport Marketing Services saņēmušas prettiesisku valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu, noslēdzot vairākas vienošanās attiecībā uz Nîmes-Garons lidostu, 1.,4., 5. un 6. pantu; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar lēmumu esot pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants, labas pārvaldības princips un prasītāju tiesības uz aizsardzību, jo Komisija nav atļāvusi prasītājām piekļūt izmeklēšanas lietas materiāliem un nav devusi iespēju prasītājām lietderīgi paust savus viedokļus.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums, jo Komisija konkrētos pasākumus esot kļūdaini piedēvējusi valstij.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums, jo Komisija esot kļūdaini uzskatījusi, ka Veolia Transport Aéroport de Nîmes (VTAN) kas ir viena no lidostas pārvaldītājām, resursi bija valsts resursi.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums, jo Komisija neesot atbilstoši piemērojusi tirgus ekonomikas dalībnieka kritēriju. Komisija esot kļūdaini atteikusies balstīties uz salīdzinošu analīzi, kas liktu secināt atbalsta prasītājām neesamību. Pakārtoti, Komisija neesot pareizi novērtējusi mārketinga pakalpojumu vērtību; esot nepamatoti noraidījusi lidostas lēmuma iegādāties šo pakalpojumus argumentāciju; esot kļūdaini noraidījusi iespēju, ka daļu mārketinga pakalpojumu iegādi pamatoja vispārējo interešu apsvērumi; esot kļūdaini uzskatījusi lidostas pārvaldītāju Syndicat Mixte pour l’aménagement et le développement de l’aéroport de Nîmes –Alès – Camargue – Cévennes (SMAN) un tās privāto sadarbības partneri VTAN kā vienu tiesību subjektu; savus secinājumus attiecībā uz lidostas rentabilitātes aprēķināšanu esot balstījusi uz nepilnīgiem un neatbilstošiem datiem; neesot ņēmusi vērā tīkla ārējos ieņēmumus [externalities], ko lidosta varēja cerēt gūt no sadarbības ar Ryanair, un neesot salīdzinājusi lidostas iesniegtos datus ar datiem, kādi parasti raksturo pareizi pārvaldītu lidostu. Katrā ziņā, pat ja pastāvēja priekšrocība par labu prasītājām, Komisija nesot pierādījusi, ka šai priekšrocībai bija selektīvs raksturs.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek pakārtoti apgalvots LESD 107. panta 1. punkta un LESD 108. panta 2. punkta pārkāpums, jo Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka atbalsts, kas paredzēts par labu Ryanair un Airport Marketing Services, ir vienāds ar lidostas nelielo zaudējumu kumulatīvo summu (kādus tos aplēsa Komisija) un nevis ar faktiskajām Ryanair un Airport Marketing Services priekšrocībām. Komisijai esot bijis jānovērtē apmērs, kādā no apgalvotās priekšrocības labuma guvēji faktiski bija Ryanair pasažieri. Turklāt tā neesot skaitliski izteikusi nekādu konkurences priekšrocību par labu Ryanair no prezumētā atbalsta, un tā neesot sniegusi atbilstošu paskaidrojumu, kādēļ lēmumā precizētās atbalsta summas atgūšana bija nepieciešama, lai nodrošinātu tās situācijas atjaunošanu, kāda bija pirms šī atbalsta piešķiršanas.


title: Lieta T-325/14: Prasība, kas celta 2014. gada 6. maijā – mobile.international /ITSB – Rezon  ( “mobile.de” )

text:
               21.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/27

         Prasība, kas celta 2014. gada 6. maijā – mobile.international/ITSB – Rezon (“mobile.de”)
   (Lieta T-325/14)
   2014/C 235/37
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: mobile.international GmbH (Kleinmachnow, Vācija) (pārstāvis – T. Lührig, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Rezon OOD (Sofija, Bulgārija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 9. janvāra lēmumu lietā R 922/2013-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “mobile.de” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 35., 38. un 42. klasē – Kopienas preču zīme Nr. 9 3 76  989

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Rezon OOD

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: valsts grafiska preču zīme ar vārdisko elementu “mobile” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 39. un 42. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt un nodot lietu izskatīšanai Apelāciju padomē

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 57. panta 2. punkta kopā ar Regulas Nr. 2868/95 22. noteikuma 2. punktu pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 57. panta 2. punkta kopā ar Regulas Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. un 4. punktu pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 78. panta 1. punkta f) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               iebildes par tiesību ļaunprātīgu izmantošanu kopā ar Regulas Nr. 207/2009 56. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 54. panta 2. punktu pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 64. panta 1. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-277/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 20. marta spriedums — Bimbo /ITSB — Café do Brasil ( “Caffè KIMBO” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “Caffè KIMBO” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “BIMBO” — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Plaši pazīstama preču zīme Parīzes konvencijas 6.a panta izpratnē — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkts)

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/19

         Vispārējās tiesas 2013. gada 20. marta spriedums — Bimbo/ITSB — Café do Brasil (“Caffè KIMBO”)
   (Lieta T-277/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Caffè KIMBO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “BIMBO” - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Plaši pazīstama preču zīme Parīzes konvencijas 6.a panta izpratnē - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkts)
   2013/C 129/38
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bimbo, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis — J. Carbonell Callicó, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Café do Brasil SpA (Melito di Napoli, Itālija) (pārstāvji — M. Mostardini, G. Galimberti un F. Mellucci, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 15. maija lēmumu lietā R 1017/2011-4 saistībā ar iebildumu procesu starp Bimbo, SA un Café do Brasil SpA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bimbo, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 273, 8.9.2012.


title: Lieta T-282/08: Prasība, kas celta 2008. gada 17. jūlijā — Grazer Wechselseitige Versicherung /Komisija

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/16

         Prasība, kas celta 2008. gada 17. jūlijā — Grazer Wechselseitige Versicherung/Komisija
   (Lieta T-282/08)
   (2008/C 247/31)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grazer Wechselseitige Versicherung AG, Grāca (Austrija) (pārstāvis — H. Wollmann, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               saskaņā ar EKL 231. panta 1. punktu atzīt Komisijas 2008. gada 30. aprīļa Lēmumu C (2008) 1625, galīgā red., (Nr. C 556/2006, ex NN 77/2006 — Bank Burgenland privatizācija) par spēkā neesošu kopumā;

               —

               saskaņā ar Reglamenta 87. panta 2. punktu piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja vēršas pret Komisijas 2008. gada 30. aprīļa Lēmumu C (2008) 1625, galīgā red., kurā Komisija ir atzinusi, ka ar kopējo tirgu ir nesaderīgs valsts atbalsts, ko Austrija, pārkāpjot EKL 88. panta 3. punktu, ir piešķīrusi apdrošināšanas sabiedrībai Grazer Wechselseitige Versicherung AG un GW Beteiligungserwerbs- und -verwaltungs-GmbH sakarā ar HYPO Bank Burgenland AG privatizāciju.
   Prasītāja savas prasības pamatojumam pirmām kārtām norāda, ka Komisija vairākos aspektos ir nepareizi piemērojusi EKL 87. panta 1. punktu. It īpaši šajā sakarā tiek norādīts, ka daudzi apstākļi norāda uz to, ka privatizētās bankas tirgus vērtība pārdošanas brīdī bija būtiski zemāka par prasītājas piedāvāto cenu un tādējādi tai pārdošanas darījumā nebija nekādu priekšrocību.
   Turklāt tiek apgalvots, ka atbildētāja ir nepareizi piemērojusi Private-Vendor testu. Šajā sakarā prasītāja norāda, ka nepareizs ir Komisijas apgalvojums par to, ka Land Burgenland neizpildes garantijas par noteiktām privatizētās bankas saistībām līdzekļu piešķiršanas lēmumā nedrīkstēja ņemt vērā. Vēl prasītāja šajā sakarā apgalvo, ka Komisija ir vadījusies nevis pēc reāla privāta investora modeļa, bet gan pēc fiktīva pārdevēja ar gatavību uzņemties visus riskus.
   Turpinājumā prasītāja norāda, ka Komisija nav pierādījusi, ka prasītājas piedāvājums, kad bija veikti visi pieprasītie pielāgojumi, bija nomināli sliktāks par konkurējošā pretendenta piedāvājumu.
   Pakārtoti prasītāja norāda, ka Komisija, pieņemot, ka runa ir par valsts atbalsta pastāvēšanu, nav pārbaudījusi tā saderību ar kopējo tirgu EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunkta kontekstā.
   Visbeidzot prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā vairākkārt nav sniegts pamatojums.


title: Lieta C-500/12: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 19. februāra rīkojums – Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/22

         Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 19. februāra rīkojums – Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-500/12) (1)

   2014/C 184/30
   Tiesvedības valoda – poļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta C-79/15 P: Tiesas (virspalāta) 2017. gada 26. jūlija spriedums – Eiropas Savienības Padome/Hamas, Eiropas Komisija Apelācija — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Cīņa pret terorismu — Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām — Līdzekļu iesaldēšana — Kopējā nostāja 2001/931/KĀDP — 1. panta 4. un 6. punkts — Regula (EK) Nr. 2580/2001 — 2. panta 3. punkts — Organizācijas atstāšana to personu, grupu un vienību sarakstā, kas ir iesaistītas terora aktos — Nosacījumi — Lēmumu par līdzekļu iesaldēšanu faktiskais pamats — Kompetentas iestādes pieņemts lēmums — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/4

         Tiesas (virspalāta) 2017. gada 26. jūlija spriedums – Eiropas Savienības Padome/Hamas, Eiropas Komisija
   (Lieta C-79/15 P) (1)

   (Apelācija - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Cīņa pret terorismu - Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām - Līdzekļu iesaldēšana - Kopējā nostāja 2001/931/KĀDP - 1. panta 4. un 6. punkts - Regula (EK) Nr. 2580/2001 - 2. panta 3. punkts - Organizācijas atstāšana to personu, grupu un vienību sarakstā, kas ir iesaistītas terora aktos - Nosacījumi - Lēmumu par līdzekļu iesaldēšanu faktiskais pamats - Kompetentas iestādes pieņemts lēmums - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2017/C 309/04)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – B. Driessen, G. Étienne un M. Bishop)

      Pārējie lietas dalībnieki: Hamas (pārstāve – L. Glock, advokāte), Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castillo de la Torre, M. Konstantinidis un R. Tricot)

      Persona, kas iestājusies lietā apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji – D. Colas, F. Fize un G. de Bergues)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2014. gada 17. decembra spriedumu lietā Hamas/Padome (T-400/10, EU:T:2014:1095);

               2)

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 146, 4.5.2015.


title: Lieta C-471/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2012. gada 10. jūlija spriedumu lietā T-587/10 Holding kompanija Interspeed a.d. /Komisija 2012. gada 17. septembrī iesniedza Holding kompanija Interspeed a.d.

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/55

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2012. gada 10. jūlija spriedumu lietā T-587/10 Holding kompanija Interspeed a.d./Komisija 2012. gada 17. septembrī iesniedza Holding kompanija Interspeed a.d.

   (Lieta C-471/12 P)
   2013/C 225/104
   Tiesvedības valoda — slovēņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Holding kompanija Interspeed a.d. (pārstāvji — D. Komlensky un P. Komljenovic, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
   Ar 2013. gada 20. jūnija rīkojumu Tiesa (septītā palāta) nosprieda:

               1)

               pieteikumu par juridisko palīdzību noraidīt;

               2)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               3)

                  Holding kompanija Interspeed a.d. sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.


title: Lieta C-287/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 23. maijā iesniedza Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) – Fidelidade-Companhia de Seguros SA/Caisse Suisse de Compensation u.c.

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 23. maijā iesniedza Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) – Fidelidade-Companhia de Seguros SA/Caisse Suisse de Compensation u.c.
   (Lieta C-287/16)
   (2016/C 326/17)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal de Justiça

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Fidelidade-Companhia de Seguros SA

      Atbildētāji: Caisse Suisse de Compensation, Fundo de Garantia Automóvel, Sandra Cristina Chrystello Pinto Moreira Pereira, Sandra Manuela Teixeira Gomes Seemann, Catarina Ferreira Seemann, José Batista Pereira

      Prejudiciālais jautājums

   Vai šādu ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu saistītās civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu reglamentējošo dalībvalstu tiesību aktu tuvinošo direktīvu, proti, Direktīvas 72/166/EEK (1) 3. panta 1. punktam, Direktīvas 84/5/EEK (2) 2. panta 1. punktam un Direktīvas 90/232/EEK (3) 1. pantam ir pretrunā tādi valsts tiesību akti, kuros ir paredzēta apdrošināšanas līguma absolūta spēkā neesamība gadījumā, ja ir sniegtas maldinošas ziņas par automašīnas piederību un tā parastā lietotāja identitāti apstākļos, kad līgumu noslēgusi persona, kurai nav ekonomiskas intereses transportlīdzekļa lietošanā, un tas darīts iesaistīto personu (apdrošināšanas ņēmēja, transportlīdzekļa īpašnieka un tā parastā lietotāja) krāpnieciskā nolūkā iegūt ar šā transportlīdzekļa lietošanu saistīto risku segumu: (i) noslēdzot līgumu, kuru apdrošinātājs nebūtu noslēdzis, ja tam būtu bijusi zināma apdrošināšanas ņēmēja identitāte; (ii) maksājot mazāku apdrošināšanas prēmiju, nekā būtu bijis jāmaksā, ievērojot transportlīdzekļa parastā lietotāja vecumu?

      (1)  Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīva 72/166/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību (OV 1972, L 103, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 6. nod., 1. sēj., 10. lpp.).

      (2)  Padomes 1983. gada 30. decembra Otrā direktīva 84/5/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu (OV 1984, L 8, 17. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā., 6. nod., 7. sēj., 3. lpp.).

      (3)  Padomes 1990. gada 14. maija Trešā direktīva 90/232/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu (OV 1990, L 129, 33. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 6. nod., 1. sēj., 249. lpp.).


title: Lieta F-9/06: Prasība, kas celta  2006. gada 30. janvārī  —  Canteiro Lopes  pret Komisiju

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/35

         Prasība, kas celta 2006. gada 30. janvārī — Canteiro Lopes pret Komisiju
   (Lieta F-9/06)
   (2006/C 74/69)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Rui Canteiro Lopes (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2005. gada 13. oktobra lēmumu, neiekļaut prasītāja vārdu to ierēdņu sarakstā, kas guvuši visvairāk nopelnu, un 2000. gadā nepaaugstināt viņu A 4 pakāpē;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   2000. gada 21. decembrī prasītājs iesniedza sūdzību par lēmumu 2000. gadā viņu nepaaugstināt A 4 pakāpē. 2001. gada 2. jūlija atbildētāja atzina par pamatotu sūdzību un paziņoja prasītājam, ka tiks veikti pasākumi viņa novērtējuma pabeigšanai, kas tomēr netika izdarīts. Prasītājs tāpēc iesniedza lūgumu sniegt ziņas par pasākumiem, kas veikti saskaņā ar 2001. gada 2. jūlija lēmumu. Atbildētāja, atzīstot, ka novērtējuma ziņojumi par 1995.-1997. gadu un 1997.-1999. gadu līdz tam brīdim nebija pabeigti, piedāvāja prasītājam par 1997.-1999. gadu novērtēt viņu atbilstoši līmenim, kas viņam piešķirts par 1999.-2001. gadu.
   Lai gan prasītājs noraidīja šo priekšlikumu, atbildētāja tomēr nolēma neturpināt viņa novērtējuma ziņojuma sastādīšanu par 1997.-1999. gadu un neiekļaut prasītāja vārdu to ierēdņu sarakstā, kas guvuši visvairāk nopelnu, un 2000. gadā nepaaugstināt viņu A 4 pakāpē.
   Lai pamatotu savu prasību prasītājs vispirms norada, ka šis lēmums ir kļūdains, jo ir pieņemts, nepastāvot atbilstoši pabeigtiem novērtējuma ziņojumiem par strīdīgo laikposmu. Tādējādi atbildētāja ir pieļāvusi dienesta organizācijas kļūdu, savlaicīgi nesastādot prasītāja novērtējuma ziņojumu par laikposmu no 1995. gada 1. jūlija līdz 1999. gada 30. jūnijam.
   Turklāt prasītājs apgalvo, ka atbildētāja nav pareizi izvērtējusi prasītāja salīdzinošās īpašības, jo ir izmantojusi tādus pakārtotus kritērijus, kā vecums un dienesta ilgums, kas ir jāizmanto tikai paaugstināmo ierēdņu vienādu nopelnu situācijā, kas nav konstatēta šajā gadījumā. Ar apstrīdēto lēmumu tātad ir pārkāps Civildienesta noteikumu 45. pants un vienlīdzīgas attieksmes princips.


title: Lieta F-160/12: Prasība, kas celta 2012. gada 3. decembrī — ZZ /Komisija

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/26

         Prasība, kas celta 2012. gada 3. decembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-160/12)
   2013/C 63/53
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – F. A. Rodriguez Gigirey Perez, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu neiekļaut prasītāju konkursa EPSO/AD/206-207/11-AD5/AD7 rezerves sarakstā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka prasītāja kandidatūras diploms atbilst prasībām, kas noteiktas paziņojumā par atklātu konkursu EPSO/AD/206-207/11-AD5/AD7- Administratori;

               —

               atcelt 2012. gada 29. septembrī viņam nosūtīto iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar kuru ir noraidīta viņa sūdzība jautājumā par viņa augstskolas diploma derīgumu dalībai atklātajā konkursā;

               —

               un tādēļ atzīt prasītāja tiesības tikt iekļautam rezerves sarakstā amatiem, kas ieņemami saistībā ar konkursu EPSO/AD/206-207/11-AD5/AD7-Administratoriem ekonomikas jomā, 2011. gada 16. marta Oficiālais Vēstnesis C 82 A, uz pietiekamu termiņu, kas ir tikpat ilgs kā sākotnēji iekļauto kandidātu gadījumā, tostarp atverot šo sarakstu pārskatīšanai no jauna, ja sprieduma pasludināšanas brīdī tas jau būtu slēgts;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-76/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – Morningstar/Komisija Konkurence — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Konsolidētas reāllaika datu plūsmas pasaules tirgus — Lēmums, ar kuru par saistošām tiek atzītas saistības, ko piedāvājis uzņēmums, kurš atrodas dominējošā stāvoklī — Regulas (EK) Nr. 1/2003 9. pants

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/25

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – Morningstar/Komisija
   (Lieta T-76/14) (1)

   (Konkurence - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Konsolidētas reāllaika datu plūsmas pasaules tirgus - Lēmums, ar kuru par saistošām tiek atzītas saistības, ko piedāvājis uzņēmums, kurš atrodas dominējošā stāvoklī - Regulas (EK) Nr. 1/2003 9. pants)
   (2016/C 392/29)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Morningstar, Inc. (Čikāga, Ilinoisa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – S. Kinsella, K. Daly, P. Harrison, solicitors, un M. Abenhaïm, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castilla Contreras, A. Dawes un F. Ronkes Agerbeek)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Thomson Reuters Corp. (Toronto, Kanāda) un Reuters Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – A. Nourry, G. Olsen un C. Ghosh, solicitors)

      Priekšmets

   Par prasību, kura pamatota ar LESD 263. pantu un kurā lūgts atcelt Komisijas 2012. gada 20. decembra Lēmumu C(2012) 9635 par procedūru saskaņā ar LESD 102. pantu un EEZ līguma 54. pantu (Lieta COMP/D2/39.654 – Reuters Instrument Codes (RICs)).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Morningstar, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 135, 5.5.2014.


title: Lieta T-91/08: Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. jūnija rīkojums — Kipra/Komisija

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/58

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. jūnija rīkojums — Kipra/Komisija
   (Lieta T-91/08) (1)

   (2008/C 223/107)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 142, 7.6.2008.


title: Lieta T-361/09: Prasība, kas celta 2009. gada 16. septembrī — Centraal bureau voor de statistiek /Komisija

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/51

         Prasība, kas celta 2009. gada 16. septembrī — Centraal bureau voor de statistiek/Komisija
   (Lieta T-361/09)
   2009/C 282/98
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Centraal bureau voor de statistiek, Hāga (Nīderlande) (pārstāvis — R. van den Tweel, advocaat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 7. jūlija lēmumu ar atsauci ESTAT/E-1/ME/ykl/eb D(2009) 10188 par ieguldījuma izdevumos, kas radušies sakarā ar struktūras apsekojumu 2005. gadam, galīgo atmaksu EUR 546 818,77 apmērā;

               —

               pakārtoti, piespriest Komisijai samaksāt EUR 38 295,55 kopā ar procentiem, skaitot no 45. dienas pēc 2009. gada 7. jūlija lēmuma datuma līdz summas samaksai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja uzskata, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunā Padomes 1988. gada 29. februāra Regulai (EEK) Nr. 571/88 par Kopienas lauku saimniecību struktūras apsekojumu organizēšanu laikā no 1988. līdz 1997. gadam (OV 1988, L 56, 1. lpp., atbilstoši vēlākiem grozījumiem), līgumam, kas noslēgts starp prasītāju un Komisiju par Kopienas ieguldījumu pētījuma izmaksās 2005. gada struktūras apsekojumam Nīderlandē (līgums Nr. 62102.2005.001-2005.055), tiesiskās noteiktības principam, tiesiskās paļāvības aizsardzības principam un pienākumam norādīt pamatojumu, katrā ziņā lēmumā nepareizi noteikta atmaksa (atlīdzība), ko lūdz prasītājs.
   Pirmajā pamatā prasītājs norāda, ka Komisija kļūdaini nav piešķīrusi atmaksu saskaņā ar Regulas Nr. 571/88 14. panta 1. punktu, bet tā vietā lūgusi prasītājam sniegt detalizētāku radušos izmaksu pamatojumu, nevis tikai apsekoto saimniecību skaitu. Tā kā Regulas 14. pants skaidri paredz noteiktu atlīdzību par katru apsekoto saimniecību līdz pat EUR 700 000, jebkāda cita interpretācija turklāt būtu pretrunā tiesiskās paļāvības aizsardzības principam un tiesiskās noteiktības principam.
   Kā otro pamatu prasītājs norāda to, ka līguma starp prasītāju un Komisiju II.14.3. pants nav piemērojams izmaksām, par kurām rēķinu iesniegusi Lauksaimniecības ministrija. Komisija kļūdaini neņēma vērā šos rēķinus pilnībā kā radušās tiešās izmaksas, par kurām pienākas subsīdija; katrā ziņā Komisija nenorādīja pienācīgu pamatojumu savam lēmumam.
   Visbeidzot, prasītājs pakārtoti norāda, ka, ja tiešām ir piemērojams līguma II.14.3. pants, izmaksas, par kurām pienākas subsīdija, tika aprēķinātas nepareizi vai nesaprotamā veidā bez sīkāka paskaidrojuma, jo Komisija kļūdaini ņem vērā netieši produktīvās stundas, aprēķinot piemērojamo stundas likmi. Komisijas pamatojums nav skaidri un nepārprotami izklāstīts apstrīdētajā lēmumā, kādēļ tajā katrā ziņā tiek pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu.


title: Lieta C-120/12 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums — Bernhard Rintisch /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Bariatrix Europe Inc. SAS (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 74. panta 2. punkts — Regula (EK) Nr. 2868/95 — 50. noteikuma 1. punkta pirmā un trešā daļa — Agrākas preču zīmes īpašnieka iebildumi — Preču zīmes pastāvēšana — Pierādījumi, kas iesniegti iebildumu pamatošanai pēc tam noteiktā termiņa beigām — Neņemšana vērā — Apelāciju padomes rīcības brīvība — Norma, kurā paredzēts citādi — Apstākļi, kas neļauj ņemt vērā papildu vai papildinošus pierādījumus)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/24

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums — Bernhard Rintisch/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Bariatrix Europe Inc. SAS

   (Lieta C-120/12 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 74. panta 2. punkts - Regula (EK) Nr. 2868/95 - 50. noteikuma 1. punkta pirmā un trešā daļa - Agrākas preču zīmes īpašnieka iebildumi - Preču zīmes pastāvēšana - Pierādījumi, kas iesniegti iebildumu pamatošanai pēc tam noteiktā termiņa beigām - Neņemšana vērā - Apelāciju padomes rīcības brīvība - Norma, kurā paredzēts citādi - Apstākļi, kas neļauj ņemt vērā papildu vai papildinošus pierādījumus)
   2013/C 344/40
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Bernhard Rintisch (pārstāvis — A. Dreyer, Rechtsanwalt)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider) un Bariatrix Europe Inc. SAS

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 16. decembra spriedumu lietā T-62/09 Rintisch/ITSB, ar ko Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt tiesību aktu, kuru valsts vārdisku un grafisku preču zīmju “PROTI”, “PROTIPOWER” un “PROTIPLUS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. un 32. klasē, un valsts firmas “PROTITOP” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29., 30. un 32. klasē, īpašnieks bija cēlis par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 15. decembra lēmumu R 740/2008-4, ar kuru noraidīta apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu, ar ko tika noraidīti apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniegtie iebildumi pret vārdiskas preču zīmes “PROTI SNACK” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 29., 30. un 32. klasē, reģistrāciju — Dokumentu novēlotā iesniegšana — Rīcības brīvība, ko piešķir Regulas (EK) Nr. 40/94 74. panta 2. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Bernhard Rintisch atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 165, 9.6.2012.


title: Lieta T-280/11: Prasība, kas celta 2011. gada 31. maijā — Ewald /ITSB — Kin Cosmetics ( “Keen” )

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/20

         Prasība, kas celta 2011. gada 31. maijā — Ewald/ITSB — Kin Cosmetics (“Keen”)
   (Lieta T-280/11)
   2011/C 238/36
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rita Ewald (Frauenwald, Vācija) (pārstāve — S. Reinhardt, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Kin Cosmetics, SA (Sant Feliu de Guixols, Spānija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 3. marta lēmumu lietā R 1383/2010-1;

               —

               noraidīt iebildumus, kurus ar dokumentu Nr. B 1359944 2008. gada 24. jūlijāKIN COSMETICS, SA iesniedza ITSB un kuri vērsti pret Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu EM 006 498 621“Keen”;

               —

               pakārtoti gadījumā, ja Vispārējā tiesa pati nevar pieņemt otrajā ievilkumā prasīto lēmumu. nodot lietu atpakaļ ITSB atkārtotai izskatīšanai;

               —

               piespriest ITSB un KIN COSMETICS, SA, tiktāl, ciktāl tā piedalījusies tiesvedībā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Keen” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3. un 44. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 6 498 621

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Kin Cosmetics, SA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas un valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “KIN”, “KinBooKs”, “KINWORKS” un “KINSTYLIUM” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5., 35. un 44. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo nepastāvot konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja


title: Lieta T-125/14: Prasība, kas celta 2014. gada 14. februārī  – Gappol Marzena Porczyńska /ITSB – GAP (ITM)  – ( “GAPPol” )

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/40

         Prasība, kas celta 2014. gada 14. februārī – Gappol Marzena Porczyńska/ITSB – GAP (ITM) – (“GAPPol”)
   (Lieta T-125/14)
   2014/C 142/52
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PP Gappol Marzena Porczyńska (Łódź, Polija) (pārstāvis – J. Gwiazdowska, juriskonsulte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: GAP (ITM), Inc. (Sanfrancisko, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 2. decembra lēmumu lietā R 686/2013–1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme ar vārdisku elementu “GAPPol” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 20., 25. un 37. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 346 165

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “GAP”, Kopienas grafiskas preču zīmes ar vārdisku elementu “GAP”, kā arī valsts vārdiskas preču zīmes “GAP” un valsts grafiskas preču zīmes ar vārdisku elementu “GAP” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums


title: Lieta F-27/13: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 18. jūnija spriedums – CX/Komisija Civildienests — Disciplinārlieta — Disciplinārlietu kolēģijas un iecēlējinstitūcijas attiecīgā loma un kompetences — Disciplinārsods — Pazemināšana pakāpē, kam seko lēmums par paaugstināšanu amatā — Soda samērīgums

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/47

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 18. jūnija spriedums – CX/Komisija
   (Lieta F-27/13) (1)

   (Civildienests - Disciplinārlieta - Disciplinārlietu kolēģijas un iecēlējinstitūcijas attiecīgā loma un kompetences - Disciplinārsods - Pazemināšana pakāpē, kam seko lēmums par paaugstināšanu amatā - Soda samērīgums)
   (2015/C 245/57)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: CX (pārstāvis – É. Boigelot, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall un C. Ehrbar)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumus par prasītāja pazemināšanu AD8 pakāpē atbilstoši Civildienesta noteikumu IX pielikuma 9. panta 1. punkta f) apakšpunktam, kā arī prasība par zaudējumu atlīdzību saistībā ar iespējami nodarīto morālo un mantisko kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               CX sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013., 56. lpp.


title: lieta T-379/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko J. iesniedza 2004. gada 17. septembrī

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/27

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko J. iesniedza 2004. gada 17. septembrī
   (lieta T-379/04)
   (2004/C 284/53)
   tiesvedības valoda - itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 17. septembrī ir iesniegta izskatīšanai prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla J., kuru pārstāv Carlo Forte, avvocato.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2004. gada 10. jūnija lēmumu, ar kuru ir noraidītas prasītājas sūdzības par šīs pašas institūcijas 2003. gada 31. oktobra un 10. decembra lēmumiem, respektīvi, tā nepiešķīra prasītājai pārcelšanās un iekārtošanās pabalstus un pieprasīja atmaksāt šai sakarā saņemtās summas, nepiemērojot Eiropas Kopienas Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta pēdējā teikuma otro apakšpunktu un 5. panta 1. punktu, kā arī 85. pantu.

               —

               atcelt iepriekšminētos tās pašas institūcijas 2003. gada 31. oktobra un 10. decembra lēmumus;

               —

               veikt visus nepieciešamos pasākumus, lai atjaunotu prasītājas tiesības, ieskaitot nokavējuma procentus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, kura pirms pagaidu darbinieces amata pieņemšanas Komisijā, Pētniecības ģenerāldirektorātā, bija nodarbināta kā pētniece Consiglio Nazionale di Ricerca (CNR) Briselē, iesniedza apelācijas sūdzību pret atbildētājas lēmumu atteikt pārcelšanās un iekārtošanās pabalstus.
   Atbildētājas pozīcija balstās uz argumentu, ka CNR, ko nevar uzskatīt par publiskās administrācijas sastāvdaļu, jo tā atrodas ārpus Itālijas valsts darbības sfēras, nepārstāvot ne tās gribu, ne tiešās intereses.
   Savas sūdzības pamatojumam prasītāja, pirmkārt, apgalvo, ka ir nepareizi piemērots Civildienesta noteikumu 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrais apakšpunkts un VII pielikuma 5. panta 1. punkts, argumentējot, ka tās kā Itālijas valsts ierēdņa statuss atļauj viņai saņemt atteiktos pabalstus. Beļģijas Ārlietu ministrs arī būtu atzinis šo prasītājas statusu, jo tas izsniedza tai “Carte d'identité spéciale”, kas satur norādi “Fonctionnaire italienne en mission officielle ne Belgigue”.
   Šajā sakarā ir jāpiebilst, ka CNR prezentē sevi kā publisko tiesību juridiskā persona, kam valsts pārvalde ir piešķīrusi noteiktu kompetenci (piederošu pie centrālās varas), materiālos līdzekļus un organizatorisko struktūru, ko tieši veido publiskas amatpersonas un viņām piemērojamie noteikumi.
   Prasītāja tāpat arī apgalvo, ka attiecībā uz izziņu ir noticis Civildienesta noteikumu 85. panta pārkāpums.


title: Lieta T-295/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 22. maija rīkojums – Autoneum Germany/Komisija Valsts atbalsts — Pasākumi, ko Vācija īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem — Lēmums par LESD 108. panta 2. punktā paredzētās procedūras uzsākšanu — Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieteikums par prasījumu pielāgošanu — Jauna elementa neesamība — Nepieņemamība

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/23

         Vispārējās tiesas 2015. gada 22. maija rīkojums – Autoneum Germany/Komisija
   (Lieta T-295/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Pasākumi, ko Vācija īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem - Lēmums par LESD 108. panta 2. punktā paredzētās procedūras uzsākšanu - Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieteikums par prasījumu pielāgošanu - Jauna elementa neesamība - Nepieņemamība)
   (2015/C 245/27)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Autoneum Germany GmbH (Roßdorf, Vācija) (pārstāvji – T. Volz, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme, M. Ringel un T. Wielsch, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer, pārstāvji, kam palīdz A. Luke un C. Maurer, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 18. decembra Lēmumu C (2013) 4424 final uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru par pasākumiem, ko Vācijas Federatīvā Republika īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem [Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               pieteikumu par šīs prasības prasījumu pielāgošanu, ietverot Komisijas 2014. gada 25. novembra Lēmumu C (2014) 8786 final par valsts atbalstu SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN), ko Vācijas Federatīvā Republika īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem, noraidīt kā nepieņemamu;

               3)

               par EBTA Uzraudzības iestādes iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā nav jālemj;

               4)

               Autoneum Germany GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma procedūru;

               5)

               EBTA Uzraudzības iestāde sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta C-554/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 3. decembrī iesniedza Sofiyski gradski sad (Bulgārija) – Kriminālprocess pret Atanas Ognyanov

text:
               2.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/11

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 3. decembrī iesniedza Sofiyski gradski sad (Bulgārija) – Kriminālprocess pret Atanas Ognyanov

      (Lieta C-554/14)
      (2015/C 073/17)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Sofiyski gradski sad

         Pamatlietas puses

         Notiesātā persona: Atanas Ognyanov

         Otrs lietas dalībnieks: Sofiyska gradska prokuratura prokurors

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai Pamatlēmuma 2008/909/TI normas ļauj izpildes valstij sprieduma valsts piespriestā soda “brīvības atņemšana” ilgumu, pamatojoties uz šī soda izciešanas laikā sprieduma valstī veikto darbu, nodošanas procedūrā samazināt šādi:

                              A)

                              Atbilstoši [Pamatlēmuma] 17. panta 1. punktam soda samazināšana ir izpildes valsts tiesību aktu piemērošanas soda izpildei sekas. Vai šī norma ļauj izpildes valstij jau nodošanas procedūrā piemērot tiesību aktus par soda izpildi saistībā ar apstākļiem, kas radušies laikā, kad notiesātais bija sprieduma valsts jurisdikcijā (proti, saistībā ar darbu, kas veikts apcietinājuma laikā sprieduma valsts soda izciešanas iestādē)?

                              B)

                              Sodu samazina, pamatojoties uz [Pamatlēmuma] 17. panta 2. punktā paredzēto atskaitīšanu. Vai šī norma ļauj atskaitīt laikposmu, kas ir ilgāks par apcietinājuma laikposmu, kas noteikts saskaņā ar sprieduma valsts tiesību aktiem, ja tiek piemēroti izpildes valsts tiesību akti, taču sprieduma valstī radušies apstākļi (proti, sprieduma valsts soda izciešanas iestādē veiktais darbs) vēlreiz juridiski netiek izvērtēti?

                  2.

                  Vai sprieduma valsts ir jāinformē par to, ka minētajai soda samazināšanai ir piemērojamas šīs vai citas Pamatlēmuma tiesību normas, ja tā to ir tieši lūgusi, un vai tās iebildumu gadījumā nodošanas procedūra ir jāizbeidz? Ja ir nepieciešams sniegt informāciju, kā tam ir jānotiek – vai jāsniedz vispārēja un abstrakta informācija par piemērojamiem tiesību aktiem vai tomēr par konkrēto samazināšanu, ko tiesa noteiks konkrētajai notiesātajai personai?

         Papildjautājums

      Ja Eiropas Savienības Tiesa secinātu, ka Pamatlēmuma 2008/909/TI 17. panta 1. un 2. punkta noteikumi nepieļauj, ka izpildes valsts, pamatojoties uz savas valsts tiesību aktiem, samazina sodu (saistībā ar sprieduma valstī veiktu darbu), vai tad valsts tiesas lēmums tomēr piemērot savas valsts tiesību aktus, jo tie ir labvēlīgāki par Pamatlēmuma 2008/909/TI 17. pantu, ir saderīgs ar Savienības tiesībām?


title: Lieta F-71/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 8. maija rīkojums — Z/ Tiesa (Civildienests — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/48

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 8. maija rīkojums — Z/Tiesa
   (Lieta F-71/11) (1)

   (Civildienests - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 252/84
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Z (Luksemburga, Luksemburga)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa (pārstāvis — A. V. Placco)

      Priekšmets

   Prasība atcelt novērtējuma ziņojumu par laikposmu no 2007. gada 1. janvāra līdz 2007. gada 31. decembrim, kā arī piespriest atbildētājai izmaksāt atlīdzību par morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību par prasību lietā F-71/11 Z/Tiesa;

               2)

               prasītājs sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Tiesas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 355, 3.12.2011., 30. lpp.


title: Lieta T-546/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 21. septembra spriedums — Villa Almè /ITSB — Marqués de Murrieta ( “i GAI” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “i GAI” reģistrācijas pieteikums — Valsts vārdiska preču zīme “YGAY” un Kopienas grafiska un vārdiska preču zīme “MARQUÉS DE MURRIETA YGAY” — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 2. un 3. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts) — Sajaukšanas iespēja — Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/28

         Vispārējās tiesas 2010. gada 21. septembra spriedums — Villa Almè/ITSB — Marqués de Murrieta (“i GAI”)
   (Lieta T-546/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “i GAI” reģistrācijas pieteikums - Valsts vārdiska preču zīme “YGAY” un Kopienas grafiska un vārdiska preču zīme “MARQUÉS DE MURRIETA YGAY” - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 2. un 3. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts) - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2010/C 301/46
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Villa Almè Azienda vitivinicola di Vizzotto Giuseppe (Mansuè, Itālija) (pārstāvji — G. Massa un P. Massa, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — O. Montalto un A. Sempio)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Marqués de Murrieta, SA (Logroño, Spānija) (pārstāvji — P. López Ronda un G. Macias Bonilla, avocats)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 24. septembra lēmumu lietā R 1695/2007–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Marqués de Murrieta, SA un Villa Almè Azienda vitivinicola di Vizzotto Giuseppe

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Villa Almè Azienda vitivinicola di Vizzotto Giuseppe atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 44, 21.02.2009.


title: Lieta C-552/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2008. gada 8. oktobra spriedumu lietā T-51/07 Agrar-Invest-Tatschl GmbH /Eiropas Kopienu Komisija 2008. gada 12. decembrī iesniegusi Agrar-Invest-Tatschl GmbH

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2008. gada 8. oktobra spriedumu lietā T-51/07 Agrar-Invest-Tatschl GmbH/Eiropas Kopienu Komisija 2008. gada 12. decembrī iesniegusi Agrar-Invest-Tatschl GmbH

   (Lieta C-552/08 P)
   (2009/C 55/16)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Agrar-Invest-Tatschl GmbH (pārstāvji — U. Schrömbges un O. Wenzlaff, Rechtsanwälte)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. oktobra spriedumu lietā T-51/07 Agrar-Invest-Tatschl GmbH/Eiropas Kopienu Komisija;

               —

               atbilstoši prasītajam 2007. gada 22. februāra prasības pieteikuma 1. punktā tiesvedībā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā lietā T-51/07 atcelt Komisijas 2006. gada 4. decembra Lēmuma C(2006) 5789, galīgā redakcija, (REC 05/05) 1. panta 2. daļu un 1. panta 3. daļu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī apelācija ir vērsta pret Pirmās instances tiesas spriedumu, ar kuru tika noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzējas prasība pret Komisijas 2006. gada 4. decembra Lēmumu C(2006) 5789, galīgā redakcija, par vēlāku ievedmuitas nodokļa iegrāmatošanu, ko apelācijas sūdzības iesniedzēja nebija samaksājusi par cukura importu no Horvātijas.
   Pirmās instances tiesa apelācijas iesniedzējas celtās prasības noraidījumu pamatoja ar labticības neesamību, kas ir viens no četriem kumulatīvajiem nosacījumiem vēlākai ievedmuitas nodokļa iegrāmatošanai. Pirmās instances tiesa nosprieda, ka saskaņā ar Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (turpmāk tekstā — “Muitas kodekss”) 220. panta 2. punkta b) apakšpunkta 5. daļu nodokļa parādnieks nevar atsaukties uz labticību, ja Komisija — kā tas arī ir šajā gadījumā — Oficiālajā Vēstnesī ir publicējusi paziņojumu importētājam, norādīdama, ka ir pamats šaubām par to, vai saņēmēja valsts pareizi piemēro preferenču režīmu. Nav nozīmes arī tam, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja ir bijusi labticīga attiecībā uz vēlāku apstiprinājumu par preču aprites sertifikāta īstumu un pareizību, jo tā katrā ziņā nav bijusi labticīga, importējot preces.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja savu apelāciju pamato ar to, ka Pirmās instances tiesa esot nepareizi interpretējusi Muitas kodeksa 220. panta 2. punkta b) apakšpunkta 5. daļu. Pirmās instances tiesas interpretācijā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo Oficiālajā Vēstnesī publicētajā paziņojumā par šaubām, vai saņēmēja valsts pareizi piemēro preferenču režīmu, labticība ir izslēgta tikai tad, ja tā — kā šajā gadījumā — attiecīgie pierādījumi par preferenci tika iesniegti pēc brīdinājuma publicēšanas, apstiprinot pierādījumi par preferenci īstumu un pareizību.
   Pirmās instances tiesa nav ņēmusi vērā, ka Muitas kodeksa 220. panta 2. punkta b) apakšpunkta 5. daļā noteiktā brīdinājuma iedarbība tiek ierobežota ar trešās valsts muitas iestāžu izpratnes atzīšanas principu administratīvās sadarbības sistēmas ietvaros. Attiecībā uz apskatāmo Muitas kodeksa normu runa ir par ļaunticības likumisku fikciju, kas ir atspēkojama, un it īpaši — kā šajā gadījumā, uzsākot vēlākas pārbaudes procedūru. Apelācijas sūdzības iesniedzējas labticība līdz ar to ir atjaunota ar to, ka tā vēlāk apstiprināja preču aprites sertifikāta īstumu un pareizību, citiem vārdiem, tā drīkstēja uzticēties, ka pamatotas šaubas, kuru dēļ tika publicēts Komisijas brīdinājums, tika kliedētas vēlākas pārbaudes procedūras ietvaros. Tātad apelācijas sūdzības iesniedzējas labticīgums nav saistīts ar pareizu apskatāmo preču aprites sertifikātu izsniegšanu, ko ir izdarījušas Horvātijas muitas iestādes, bet gan ar pareizu šo preču aprites sertifikātu pārbaudi, ko veic muitas iestādes, pamatojoties uz Komisijas publicētajā brīdinājumā paustajām šaubām par to pareizu izsniegšanu.


title: Lieta T-396/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 23. septembra spriedums — France Télécom/ITSB ( UNIQUE ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes UNIQUE reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 2007/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/60

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 23. septembra spriedums — France Télécom/ITSB (“UNIQUE”)
   (lieta T-396/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “UNIQUE” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 2007/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2009/C 267/106
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      France Télécom, Parīze (Francija) (pārstāvji — B. Potot un C. Bertheux Scotte, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 3. septembra lēmumu lietā R 585/2007-2 par pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “UNIQUE” kā Kopienas preču zīmi.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               France Télécom atlīdzina tiesāšanas izdevumus.

      (1)  OV C 315, 22.12.2007.


title: Tiesas priekšsēdētāja ievēlēšana

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/1

         Tiesas priekšsēdētāja ievēlēšana
   (2006/C 326/02)
   2006. gada 9. oktobra sanāksmē Eiropas Kopienu Tiesas tiesneši atbilstoši Reglamenta 7. panta 1. punktam par Tiesas priekšsēdētāju uz laika posmu no 2006. gada 9. oktobra līdz 2009. gada 6. oktobrim ievēlēja V. Skouri [V. Skouris].


title: Lieta C-178/11: Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 19. aprīļa rīkojums — Eiropas Komisija/Maltas Republika

text:
               4.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/12

         Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 19. aprīļa rīkojums — Eiropas Komisija/Maltas Republika
   (Lieta C-178/11) (1)

   2012/C 235/25
   Tiesvedības valoda — angļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 179, 18.06.2011.


title: Lieta C-458/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 3. oktobrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) – Promoimpresa srl/Consorzio dei comuni della Sponda Bresciana del Lago di Garda e del Lago di Idro , Regione Lombardia

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 3. oktobrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) – Promoimpresa srl/Consorzio dei comuni della Sponda Bresciana del Lago di Garda e del Lago di Idro, Regione Lombardia

   (Lieta C-458/14)
   (2014/C 448/14)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Promoimpresa srl

      Atbildētāji: Consorzio dei comuni della Sponda Bresciana del Lago di Garda e del Lago di Idro, Regione Lombardia

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai ar LESD 49., 56. un 106. pantā paredzētajiem brīvības veikt uzņēmējdarbību, nediskriminācijas un konkurences nodrošināšanas principiem, kā arī šajos principos iekļauto pamatotības noteikumu netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ar vairākiem tiesību aktiem ir atkārtoti pagarināts ekonomiski nozīmīgu un publisku jūras, ezera un ūdens krastu īpašumu koncesiju spēkā esamības periods, kura ilgums saskaņā ar likumu ir pagarināts vismaz uz 11 gadiem, tādējādi tam pašam koncesionāram saglabājot tiesības saimnieciski apsaimniekot īpašumu, lai arī šim koncesionāram piešķirtajā koncesijā paredzētais spēkā esamības periods jau ir beidzies, un līdz ar to ieinteresētajiem saimnieciskās darbības veicējiem atņemot jebkādu iespēju saņemt koncesiju attiecībā uz īpašumu, pamatojoties uz publiskā iepirkuma procedūru?


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 9. septembrī lietā T-14/04 Alto de Casablanca, SA, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Advokāta pārstāvība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/24

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2004. gada 9. septembrī
   lietā T-14/04 Alto de Casablanca, SA, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Advokāta pārstāvība - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2005/C 19/52)
   tiesvedības valoda - angļu
   Lietā T-14/04 Alto de Casablanca, SA, Kasablanka (Čīle), ko pārstāv A. Pluckrose, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis – O. Montalto), otram lietas dalībniekam ITSB Apelāciju padomē esot Bodegas Julián Chivite, SL, Cintruénigo (Spānija), par prasību atcelt ITSB Apelāciju 2. padomes 2003. gada 4. novembra lēmumu (lieta R-18/2003-2) sakarā ar lūgumu reģistrēt vārdisku preču zīmi VERAMONTE kā Kopienas preču zīmi, Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja P. Lindh, tiesneši R. García - Valdecasas un J. D. Cooke, sekretārs H. Jung, 2004. gada 9. septembrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasība tiek noraidīta kā acīmredzami nepieņemama;

               2)

               katra puse sedz savus izdevumus.

      (1)  OV C 71, 20.3.2004.


title: Lieta T-634/15: Prasība, kas celta 2015. gada 12. novembrī – Frinsa del Noroeste/ITSB – Frigoríficos Unidos (“Frinsa LA CONSERVERA”)

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/48

         Prasība, kas celta 2015. gada 12. novembrī – Frinsa del Noroeste/ITSB – Frigoríficos Unidos (“Frinsa LA CONSERVERA”)
   (Lieta T-634/15)
   (2016/C 016/57)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Frinsa del Noroeste, SA (Santa Eugenia de Ribeira, Spānija) (pārstāvis – J. Botella Reyna, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Frigoríficos Unidos, SA (Riudellots de la Selva, Spānija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “FRINSA LA CONSERVERA” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 495 728

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 27. jūlija lēmums lietā R 2382/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu.

      Izvirzītie pamati:

               —

               prioritātes tiesības uz vārdu “FRINSA” un pretstatīto preču zīmju miermīlīga līdzāspastāvēšana tirgū un reģistrā;

               —

               preču zīmes “FRINSA” plaša atpazīstamība;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-325/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 27. februāra spriedums — Citigroup /ITSB — Link Interchange Network ( WORLDLINK ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes WORLDLINK reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme LiNK — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādīto pakalpojumu loka sašaurināšana — Pakalpojumu identiskums — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 73. un 74. pants)

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/26

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 27. februāra spriedums — Citigroup/ITSB — Link Interchange Network (“WORLDLINK”)
   (Lieta T-325/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “WORLDLINK’ reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “LiNK’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādīto pakalpojumu loka sašaurināšana - Pakalpojumu identiskums - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 73. un 74. pants)
   (2008/C 92/52)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Citigroup, Inc., iepriekš — Citicorp, Ņujorka, Ņujorka (Savienotās Valstis) (pārstāvji — sākotnēji V. Von Bomhard, A. Renck, A. Pohlmann, avocats, un C. Schulte, solicitor, vēlāk V. von Bomhard un A. Renck)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Bullock)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Link Interchange Network Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — D. McFarland, barrister, un R. Brown, solicitor)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 18. maija lēmumu lietā R 789/2002-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Link Interchange Network Ltd un Citigroup, Inc.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Citigroup, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 273, 6.11.2004.


title: Lieta T-249/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Philippe Combescot iesniedza 2004. gada 21. jūnijā

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/33

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Philippe Combescot iesniedza 2004. gada 21. jūnijā
   (Lieta T-249/04)
   (2004/C 217/59)
   Tiesvedības valoda: itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004.gada 21.jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Philippe Combescot, kuru pārstāv Alberto Mariati un Viola Messa.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               Atzīt Combescot augstākstāvošo ierēdņu uzvedības pilnīgu nelikumību un tās ietekmi uz viņa profesionālo dzīvi un karjeru, kā arī uz viņa veselības stāvokli, un sekojoši atzīt viņa tiesības uz palīdzību, ko paredz Civildienesta noteikumu 24. pants

               —

               Atzīt par nelikumīgu karjeras attīstības ziņojumu, kam pamatā ir starp prasītāju un viņa hierarhiski augstākstāvošo priekšnieku pastāvošais nopietnais un nelabojamais naidīgums

               —

               Atzīt Combescot tiesības uz nodarīto zaudējumu atlīdzību, ko veido morālais kaitējums un kaitējums viņa profesionālajai dzīvei, kā apmēram jātiek noteiktam ne mazāk kā 1000 eiro.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs šajā lietā apgalvo, ka laikā, kad viņš pildīja konsultanta pienākumus Komisijas delegācijā Gvatemalā, viņa tiešais hierarhiski augstākstāvošais priekšnieks viņu pakļāva draudiem, iebiedēšanai un personiskiem un profesionāliem pazemojumiem. Kopumā runa ir par diskriminējošu darbību virkni, kas ir kaitējusi prasītāja profesionālajai darbībai un kam bijusi nopietna ietekme uz viņa veselības stāvokli.
   Palīdzības lūguma noraidījums saskaņā ar Civildienesta noteikumu 24.pantu tādējādi uzskatams par tiesiski nepamatotu.Turklāt arī karjeras attīstības ziņojums par attiecīgo laika periodu uzskatāms par nelikumīgu.


title: Lieta C-541/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 17. janvāra rīkojums ( Vrhovno sodišče (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Jožef Grilc/Slovensko zavarovalno združenje GIZ (Reglamenta 104. panta 3. punkta otrā daļa — Transportlīdzekļa īpašnieka civiltiesiskās atbildības apdrošināšana — Direktīva 2000/26/EK — Kompensācijas iestādes — Valsts tiesā iesniegta kompensācijas prasība)

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/2

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 17. janvāra rīkojums (Vrhovno sodišče (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Jožef Grilc/Slovensko zavarovalno združenje GIZ

   (Lieta C-541/11) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta otrā daļa - Transportlīdzekļa īpašnieka civiltiesiskās atbildības apdrošināšana - Direktīva 2000/26/EK - Kompensācijas iestādes - Valsts tiesā iesniegta kompensācijas prasība)
   2013/C 79/02
   Tiesvedības valoda — slovēņu

      Iesniedzējtiesa

      Vrhovno sodišče

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Jožef Grilc

      Atbildētāja: Slovensko zavarovalno združenje GIZ

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vrhovno sodišče — Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. maija Direktīvas 2000/26/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu lietošanas civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, ar kuru tiek grozītas Padomes Direktīvas 73/239/EEK un 88/357/EEK (Ceturtā direktīva par transportlīdzekļu apdrošināšanu) (OV L 181, 65. lpp.), 6. panta 1. punkta pirmās daļas interpretācija — Jēdzieni “kompensācijas prasība” un “atbildīgais par kompensāciju” — Kompensācijas iestādes pasīva leģitimizācija

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. maija Direktīvas 2000/26/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu lietošanas civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, ar kuru tiek grozītas Padomes Direktīvas 73/239/EEK un 88/357/EEK (Ceturtā direktīva par transportlīdzekļu apdrošināšanu), 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, pirmkārt, cietusī persona var prasīt kompensācijas iestādei kompensāciju par tai nodarīto kaitējumu saskaņā ar šajā pantā paredzētajiem nosacījumiem un, otrkārt, šī prasība obligāti vispirms ir jāiesniedz šai iestādei, neskarot cietušās personas iespēju pēc tam vajadzības gadījumā vērsties teritoriāli piekritīgajā tiesā šīs iestādes atteikuma apmierināt viņas prasību gadījumā.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta F-1/06: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2007. gada 14. februāra spriedums — Fernández Ortiz pret Komisiju (Ierēdņi — Pieņemšana darbā — Pārbaudes laiks — Atlaišana pēc pārbaudes laika)

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/55

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2007. gada 14. februāra spriedums — Fernández Ortiz pret Komisiju
   (Lieta F-1/06) (1)

   (Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Pārbaudes laiks - Atlaišana pēc pārbaudes laika)
   (2007/C 82/116)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Fernández Ortiz, Madride (Spānija) (pārstāvis — J. R. Iturriagagoitia Bassas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Clotuche-Duvieusart, L. Lozano Palacios un L. Escobar Guerrero)
   Priekšmets
   Lēmuma, ar ko Eiropas Kopienu Komisija ir paziņojusi par viņa atlaišanu pēc pārbaudes laika, atcelšana.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 74, 25.3.2006.


title: Lieta T-21/07: Prasība, kas celta 2007. gada 29. janvarī — L'Oréal pret ITSB — Spa Monopole ( SPALINE )

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/23

         Prasība, kas celta 2007. gada 29. janvarī — L'Oréal pret ITSB — Spa Monopole (“SPALINE”)
   (Lieta T-21/07)
   (2007/C 69/51)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: L'Oréal SA, Parīze (Francija) (pārstāvji — E. Baud, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: SA Spa Monopole, Compagnie fermière de Spa, saīsinājumā SA Spa Monopole NV, Spa (Beļģija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 18. oktobra lēmumu lietā R 415/2005-1;

               —

               piespriest atbildētājai un, attiecīgā gadījumā, personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “SPALINE ”attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 3. klasē (vannas un dušas ziepes, ādu mitrinoši līdzekļi, ķermeņa losjoni, toniki ādai, savelkoši līdzekļi, ādas un ķermeņa tīrošie līdzekļi, sejas maskas, skrubji un smaržu līdzekļi) — reģistrācijas pieteikums Nr. 989 236

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: SA Spa Monopole NV

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Valsts un starptautiskas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “SPA”, “LIP SPA”, “SPA SKIN CARE ”un “Les Thermes de Spa ”attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 3., 32. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: Apmierināt iebildumu

      Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Prasītāja, pamatojot savu prasības pieteikumu, izvirza vienu vienīgu pamatu, ar kuru tā apgalvo, ka apstrīdētais lēmums pārkāpj Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 5. punktu.
   Prasītāja vispirms apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā nav pienācīgi izvērtētas prasības Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 5. punkta piemērošanai, ciktāl tajā nav ņemts vērā un tāpēc pilnībā nav ievērots vārda “spa ”aprakstošais un sugas vārda raksturs attiecībā uz kosmētiku Beniluksa valstu teritorijā.
   Konkrētāk, prasītāja norāda, ka apstrīdētajā lēmumā netika pareizi novērtētas vairākas prasības, ko paredz Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 5. punkts, jo, pretēji Apelāciju pirmās padomes konstatētajam, attiecīgie apzīmējumi nav vizuāli, fonētiski vai konceptuāli līdzīgi tādā veidā, lai attiecīgais patērētājs konstatētu saikni starp tiem. Turklāt prasītāja apgalvo, ka ar Kopienas preču zīmes “SPALINE ”izmantošanu nevar netaisnīgi gūt labumu no agrākās Beniluksa preču zīmes “SPA ”reputācijas un, visbeidzot, ka tā nav tikusi izmantota bez pietiekama iemesla.


title: Lieta C-393/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 25. jūlijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Autorità per l’energia elettrica e il gas/Antonella Bertazzi u.c.

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 25. jūlijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Autorità per l’energia elettrica e il gas/Antonella Bertazzi u.c.
   (Lieta C-393/11)
   2011/C 282/28
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Autorità per l’energia elettrica e il gas

      Atbildētāji: Antonella Bertazzi, Annalise Colombo, Maria Valeria Contin, Angela Filippina Marasco, Guido Giussani, Lucia Lizzi, Fortuna Peranio

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, pamatojoties uz Direktīvas 1999/70/EK (1) pielikuma 4. klauzulas 4. punktu (saskaņā ar kuru “darba stāža kritēriji attiecībā uz īpašiem darba nosacījumiem ir vienādi gan noteikta laika darba ņēmējiem, gan pastāvīgiem darba ņēmējiem, ja vien atšķirīgi darba stāža kritēriji nav objektīvi pamatoti”), kā objektīvi pamatota ir piemērojama valsts tiesību norma (Likumdošanas dekrēta Nr. 112/08 75. panta 2. punkts), atbilstoši kurai pilnībā netiek ņemts vērā attiecīgo darbinieku darba stāžs, kurš iegūts, strādājot autonomās administratīvās iestādēs saskaņā ar darba līgumiem uz noteiktu laiku izņēmuma kārtā veiktās nodarbināšanas gadījumā, atkāpjoties no Likumdošanas dekrēta Nr. 165/01 36. panta 5. punktā minētā principa, pēc “atlases pārbaudījumiem”, kuri nav pielīdzināmi atklātajos konkursos organizētajiem parastajiem pārbaudījumiem (kuru mērķis ir optimāla pārbaudījumus sekmīgi nokārtojušo kandidātu pieņemšana darbā aizpildāmos amatos), bet kuri izņēmuma kārtā tomēr var radīt to, ko var uzskatīt par jaunām darba attiecībām, kuras ir spēkā ex nunc?

               2)

               Vai, tieši pretēji, pamatojoties uz šo pašu Direktīvu 1999/70/EK, nav pieļaujams — kas uzreiz nozīmē iepriekš minētās valsts tiesību normas nepiemērošanu — neņemt vērā ne tikai darba stāžu, bet arī gadu laikā gūto karjeras izaugsmi, kas iegūta nodarbināšanas brīdī un kura pilnībā vai daļēji pārsniedz vai nu darba stāžu, kas vajadzīgs, lai piedalītos iepriekš minētajos atlases pārbaudījumos, vai arī iespējamos aizsardzības pasākumus, kurus valsts likumdevējs saprātīgās robežās būtu tiesīgs pieņemt konkursu sekmīgi nokārtojušo kandidātu aizsardzības nodrošināšanai?

      (1)  OV L 175, 43. lpp.


title: Lieta C-513/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 9. septembra rīkojumu lietā T-143/08 Marcuccio /Komisija 2008. gada 26. novembrī iesniedzis Luigi Marcuccio

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 9. septembra rīkojumu lietā T-143/08 Marcuccio/Komisija 2008. gada 26. novembrī iesniedzis Luigi Marcuccio

   (Lieta C-513/08 P)
   (2009/C 32/31)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               1. katrā ziņā:

                           (1.a)

                              pilnībā atcelt apstrīdēto rīkojumu;

                           (1.b)

                           visos jautājumos atzīt par pieņemamu šo apelācijas sūdzību;

                  un turklāt

               —

               2/A galvenokārt: (2/A.1) atcelt apstrīdēto lēmumu; (2/A.2) tiktāl, ciktāl vajadzīgs, atcelt izrakstu Nr. 58; (2/A.3) tiktāl, ciktāl vajadzīgs, atcelt lēmumu par sūdzības noraidīšanu; (2/A.4) piespriest atbildētājai samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam EUR 324,09 (trīssimts divdesmit četrus eiro un deviņus centus) vai lielāku vai mazāku summu, kuru Tiesa atzītu par taisnīgu; (2/A.5) tiktāl, ciktāl vajadzīgs, piespriest atbildētājai saskaņā ar šajā lietā piemērojamiem noteikumiem samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam 2005. gada 28. septembrī izietās ārsta konsultācijas izmaksas, kuras ir atlīdzināmas un nav vēl segtas; (2/A.6) piespriest atbildētājai samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam kavējuma procentus par šīs apelācijas sūdzības 2/A.4. un 2/A.5. punktā norādītajām summām kopā ar kapitalizāciju, dies a quo un dies ad quem ir noteikti prasības pieteikumā pirmās instances tiesai; (2/A.7) piespriest atbildētājai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējam visus viņa segtos tiesāšanās izdevumus un honorārus;
               vai

               —

               2/B: pakārtoti, nodot lietu atkārtotai izskatīšanai Pirmās instances tiesai.

         Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja apsvērumos minēto faktu un apgalvojumu sagrozīšana un izkropļošana, kā rezultātā Pirmās instances tiesas vērtējumi bija neprecīzi pēc būtības (it īpaši: apstrīdētā rīkojuma 36., 38., 39. un 41. punkts).

               2.

               Jēdziena “apstrīdams akts” kļūdaina interpretācija un piemērošana tostarp sajaukšanas, iracionalitātes, neloģiskuma dēļ; EKL 231. panta pārkāpums un tādas judikatūras neievērošana, kura ir par Kopienu iestādes izdota lēmuma atcelšanas, ko izdarījusi Kopienu tiesa, sekām; res judicata principa pārkāpums; pilnvaru sadalīšanas principa pārkāpums (it īpaši: apstrīdētā rīkojuma 39. un 41. punkts).


title: Lieta C-549/08: Prasība, kas celta 2008. gada 10. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/9

         Prasība, kas celta 2008. gada 10. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (Lieta C-549/08)
   (2009/C 55/14)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Dejmek, A. A. Gilly)

      Atbildētāja: Īrija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2006. gada 1. augusta Direktīvas 2006/70/EK (1), ar ko nosaka īstenošanas pasākumus Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2005/60/EK (2) attiecībā uz “politiski ietekmējamas personas” definīciju un tehniskajiem kritērijiem vienkāršotām klienta uzticamības pārbaudes procedūrām un atbrīvojumam sakarā ar finanšu darbību, kuru veic reti vai ļoti ierobežotos apjomos, prasības, vai katrā ziņā tos nedarot zināmus Komisijai, Īrija nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanai valsts tiesībās noteiktais termiņš beidzās 2007. gada 15. decembrī.

      (1)  OV L 214, 29. lpp.

      (2)  OV L 309, 15. lpp.


title: Lieta T-704/14: Prasība, kas celta 2014. gada 3. oktobrī  – Marine Harvest /Komisija

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/61

         Prasība, kas celta 2014. gada 3. oktobrī – Marine Harvest/Komisija
   (Lieta T-704/14)
   2014/C 409/82
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marine Harvest ASA (Bergena, Norvēģija) (pārstāvis – R. Subiotto, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 23. jūlija lēmumu lietā COMP/M.7184 – Marine Harvest/Morpol (14. panta 2. punkts, procedūra.);

               —

               pakārtoti, atcelt ar šo lēmumu Marine Harvest uzliktos naudas sodus;

               —

               pakārtoti tam, būtiski samazināt ar šo lēmumu Marine Harvest uzliktos naudas sodus;

               —

               katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt Marine Harvest tiesāšanās un citus izdevumus saistībā ar šo tiesvedību un noteikt jebkurus pasākumus, kādus šī tiesa uzskatīs par piemērotiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka lēmumā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un faktos, jo tajā ir konstatēts, ka Marine Harvest esot bijis jāpaziņo, ka tā ir ieguvusi 48,5 % no uzņēmuma Morpol kapitāldaļām 2012. gada decembrī (turpmāk tekstā – “2012. gada decembra kapitāldaļu iegūšana”) atbilstoši Padomes Regulai (EK) Nr. 139/2004, un tai esot vajadzējis atturēties no 48,5 % Morpol akciju iegūšanas, pirms tā nebija saņēmusi atļauju par šo kopējā darījuma faktu, tādējādi noraidot Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 7. panta 2. punkta vienoto raksturu un piemērošanu attiecībā uz 2012. gada decembra kapitāldaļu iegūšanu un vēlāko publisko piedāvājumu, kas bija obligāts pēc 2012. gada decembra kapitāldaļu iegūšanas saskaņā ar Norvēģijas tiesisko regulējumu par publisko pārņemšanu, kuru Marine Harvest vienmēr bija iecerējusi ātri organizēt, lai iegūtu pilnu kontroli pār Morpol.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka lēmumā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un kļūda faktos, jo tajā ir konstatēts, ka Marine Harvest ir pieļāvusi nolaidību, nepaziņojot par 2012. gada decembra kapitāldaļu iegūšanu un neatturoties no 48,5 % Morpol akciju iegūšanas, pirms tā nebija saņēmusi atļauju par šo kopējā darījuma faktu, tādējādi nav ņemts vērā, ka Marine Harvest nevarēja sapratīgi paredzēt – objektīvi vai subjektīvi –, ka 2012. gada decembra kapitāldaļu iegūšana un tai sekojošais publiskais piedāvājums neietilps Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 7. panta 2. punkta piemērošanas jomā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar lēmumu ir pārkāpts princips, ka nevienu nevar sodīt divreiz par vienu pārkāpumu, jo Marine Harvest ir sodīta par to, i) ka tā nav paziņojusi par 2012. gada decembra kapitāldaļu iegūšanu, pirms ii) tā tiek īstenota, iegūstot 48,5 % Morpol kapitāldaļu.

               4.

               Ar ceturto pamatu, pakārtoti, tiek apgalvots, ka lēmumā, uzliekot naudas sodu Marine Harvest, ir pārkāpts tiesiskās noteiktības, “nullum crimen, nulla poena sine lege” un vienlīdzīgas attieksmes principi šīs lietas faktisko un juridisko apstākļu novitātes dēļ, kā arī tādēļ, ka Komisija nesen ir izskatījusi līdzīgu lietu, kurā tā i) neuzsāka izmeklēšanu, ii) nenonāca pie galīga un saistoša secinājuma par Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 7. panta 1. un 3. punkta piemērošanas jomu un iii) nepiemēroja naudas sodu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, pakārtotāk, ka lēmumā ir pieļautas acīmredzamas kļūdas tiesību piemērošanā un faktos un tajā nav norādīts pamatojums attiecībā uz naudas sodu apmēru noteikšanu šajā lietā, jo tajā i) nav paskaidrots, kā naudas sodi ir aprēķināti, ii) ir uzsvērts apgalvoto pārkāpumu smagums, atsaucoties uz faktoriem, kuri tos neapstiprina, iii) ir ietverti pārkāpuma laikposmi, kurus Komisija ir izslēgusi citās lietās, ar kļūdainu pamatojumu, ka Marine Harvest nav bijusi pietiekami pretimnākoša pirms–paziņošanas laikposmā, iv) ir noteikti nesamērīgi naudas sodi attiecībā pret apgalvotā pārkāpuma ilgumu un smagumu un sasniedzamajiem mērķiem, un v) nav ņemti vērā vainu mīkstinoši apstākļi, ieskaitot pārskatāmu un uz sadarbību balstītu uzņēmumu koncentrācijas kontroles procesu, atbilstošu precedentu trūkumu, kā arī atvainojamu kļūdu, izdarot apgalvoto pārkāpumu.


title: Lieta T-374/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 7. novembra spriedums — Vācija/Komisija (Vide — Direktīva 2003/87/EK — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma — Emisijas kvotu valsts sadales plāns Vācijā — Iekārtām piešķirto kvotu skaita ex post pielāgošanas pasākumi — Noraidošs Komisijas lēmums — Vienlīdzīga attieksme — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/34

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 7. novembra spriedums — Vācija/Komisija
   (Lieta T-374/04) (1)

   (Vide - Direktīva 2003/87/EK - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Emisijas kvotu valsts sadales plāns Vācijā - Iekārtām piešķirto kvotu skaita ex post pielāgošanas pasākumi - Noraidošs Komisijas lēmums - Vienlīdzīga attieksme - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2007/C 315/64)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika, (pārstāvji — sākotnēji K. D. Kvasovskis [C.-D. Quassowski], A. Tīmane [A. Tiemann] un K. Šulce-Bāra [C. Schulze-Bahr], pēc tam — Šulce-Bāra [Schulze-Bahr] un M. Lumma [M. Lumma], pārstāvji, kuriem palīdz D. Zelners [D. Sellner] un U. Karpenšteins [U. Karpenstein], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — U. Velkers [U. Wölker], pārstāvis)
   Priekšmets
   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2004. gada 7. jūlija Lēmumu K (2004) 2515/2, galīgā redakcija, par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plānu, ko Vācijas Federatīvā Republika iesniegusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvu 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.), tiktāl, ciktāl Komisija ar šo lēmumu ir noraidījusi noteiktus piešķirto kvotu ex post pielāgošanas pasākumus kā nesaderīgus ar minētās direktīvas III pielikuma 5. un10. kritēriju.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 1. pantu Komisijas 2004. gada 7. jūlija Lēmumā K (2004) 2515/2, galīgā redakcija, par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plānu, ko Vācijas Federatīvā Republika iesniegusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvu 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK;

               2)

               atcelt minētā lēmuma 2. panta a)–c) apakšpunktu tiktāl, ciktāl ar to Vācijas Federatīvajai Republikai, pirmkārt, noteikts atcelt paredzētos ex post pielāgojumu pasākumus un, otrkārt, paziņot Komisijai par minēto atcelšanu;

               3)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 284, 20.11.2004.


title: Lieta C-166/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 22. martā iesniedza Oberlandesgericht Celle (Vācija) – Tui Deutschland GmbH/Stefan Düren

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 22. martā iesniedza Oberlandesgericht Celle (Vācija) – Tui Deutschland GmbH/Stefan Düren

   (Lieta C-166/16)
   (2016/C 232/03)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Celle

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Tui Deutschland GmbH

      Atbildētājs: Stefan Düren

   Lieta ar Tiesas 2016. gada 21. aprīļa rīkojumu ir izslēgta no Tiesas reģistra.


title: Lieta F-95/13: Prasība, kas celta 2013. gada 23. septembrī — ZZ u.c./Eiropas Dzelzceļa aģentūra (EDA)

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/28

         Prasība, kas celta 2013. gada 23. septembrī — ZZ u.c./Eiropas Dzelzceļa aģentūra (EDA)

   (Lieta F-95/13)
   2013/C 352/54
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ u.c. (pārstāvji — D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Dzelzceļa aģentūra (EDA)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu nepārkvalificēt prasītāju pagaidu darbinieku darba līgumu uz noteiktu laiku par darba līgumu uz nenoteiktu laiku

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu noraidīt prasītāju 2012. gada 20. decembra lūgumu pārkvalificēt to pagaidu darbinieka darba līgumus uz noteiktu laiku Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta a) punkta izpratnē par darba līgumu uz nenoteiktu laiku atbilstīgi Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. pantam datumā, kad tie stājas spēkā;

               —

               piespriest Eiropas Dzelzceļa aģentūrai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-385/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 17. februāra spriedums — Annco /ITSB — Freche et fils ( “ANN TAYLOR LOFT” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “ANN TAYLOR LOFT” reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka vārdiska preču zīme “LOFT” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/22

         Vispārējās tiesas 2011. gada 17. februāra spriedums — Annco/ITSB — Freche et fils (“ANN TAYLOR LOFT”)
   (Lieta T-385/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ANN TAYLOR LOFT” reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “LOFT” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 103/39
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Annco, Inc. (Vilmingtona [Wilmington], Delavēra [Delaware], Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — G. Trijē [G. Triet], advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Foliārs-Mongirāls [A. Folliard-Monguiral])

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Freche et fils associés (Parīze, Francija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 1. jūlija lēmumu lietā R 1485/2008-1 saistībā ar iebildumu procesu starp Freche et fils associés un Annco, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 1. jūlija lēmumu lietā R 1485/2008-1;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               3)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 282, 21.11.2009.


title: Lieta T-402/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/62

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-402/05) (1)

   (2008/C 301/109)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 22, 28.1.2006.


title: Lieta C-579/15: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 29. jūnija spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas apcietināšanas orderis, kas izdots par Daniel Adam Popławski Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Pamatlēmums 2002/584/TI — Eiropas apcietināšanas orderis un nodošanas procedūras starp dalībvalstīm — Fakultatīvas neizpildes pamati — 4. panta 6. punkts — Dalībvalsts apņemšanās izpildīt kriminālsodu saskaņā ar tās iekšējām tiesībām — Īstenošana — Atbilstīgas interpretācijas pienākums

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/3

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 29. jūnija spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas apcietināšanas orderis, kas izdots par Daniel Adam Popławski

   (Lieta C-579/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2002/584/TI - Eiropas apcietināšanas orderis un nodošanas procedūras starp dalībvalstīm - Fakultatīvas neizpildes pamati - 4. panta 6. punkts - Dalībvalsts apņemšanās izpildīt kriminālsodu saskaņā ar tās iekšējām tiesībām - Īstenošana - Atbilstīgas interpretācijas pienākums)
   (2017/C 283/04)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Amsterdam

      Pamatlietas puses

      Daniel Adam Popławski,

      Piedaloties: Openbaar Ministerie

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm 4. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar ko tiek ieviesta šī tiesību normu, ar kuru gadījumā, kad ārvalsts pilsoni, kuram šīs dalībvalsts teritorijā ir beztermiņa uzturēšanas atļauja, prasa nodot cita dalībvalsts brīvības atņemšanas soda izpildei, kas šim pilsonim ir piespriests ar galīgi spēkā stājušos spriedumu, pirmkārt, šāda nodošana netiek pieļauta un, otrkārt, kurā pirmās minētās dalībvalsts tiesu iestādēm ir tikai paredzēts pienākums darīt zināmu otrās minētās dalībvalsts tiesu iestādēm, ka tās uzņemas izpildīt šo spriedumu, nodošanas atteikuma brīdī nenodrošinot faktisku izpildi, un ka turklāt, ja šāda uzņemšanās izrādītos neiespējama, šis atteikums nevar tikt apstrīdēts;

               2)

               Pamatlēmuma 2002/584 noteikumiem nav tiešas iedarbības. Tomēr kompetentajai valsts tiesai, ņemot vērā visu iekšējo tiesību kopumu un piemērojot tajās atzītās interpretācijas metodes, pamatlietā aplūkotās tiesību normas ir jāinterpretē, cik iespējams, šī pamatlēmuma formulējuma un mērķa gaismā, kas šajā gadījumā nozīmē to, ka, atsakoties izpildīt EAO, kas ticis izdots, lai nodotu personu, kurai sprieduma dalībvalstī ar galīgu spriedumu ir piespriests brīvības atņemšanas sods, izpildes dalībvalsts tiesu iestādēm ir pienākums pašām nodrošināt efektīvu attiecībā uz šo personu pasludinātā soda izpildi;

               3)

               Pamatlēmuma 2002/584 4. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts, ka dalībvalsts atsakās izpildīt EAO, kas ticis izdots, lai nodotu personu, kurai ar galīgu spriedumu ir piespriests brīvības atņemšanas sods, tikai tādēļ, ka šī dalībvalsts plāno pret šo personu uzsākt kriminālvajāšanu par to pašu noziedzīgo nodarījumu, par kuru šis spriedums jau ir pasludināts.

      (1)  OV C 27, 25.1.2016.


title: Lieta T-366/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — Procter & Gamble /ITSB Prestige Cosmetics ( “P&G PRESTIGE BEAUTE” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “P&G PRESTIGE BEAUTE” reģistrācijas pieteikums — Valsts agrākas grafiskas preču zīmes “Prestige” — Daļējs reģistrācijas atteikums — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/25

         Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — Procter & Gamble/ITSB Prestige Cosmetics (“P&G PRESTIGE BEAUTE”)
   (Lieta T-366/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “P&G PRESTIGE BEAUTE” reģistrācijas pieteikums - Valsts agrākas grafiskas preču zīmes “Prestige” - Daļējs reģistrācijas atteikums - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2010/C 301/39
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Procter & Gamble Company (Sinsinati, Ohio, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — K. Sandberg un B. Klingberg, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Laporta Insa)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Prestige Cosmetics SpA (Anzola Emilia, Itālija) (pārstāvji — A. Mugnoz, M. Andreolini un A. Parini, avocats)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 19. jūlija lēmumu lietā R 681/2006-2 par iebildumu procesu starp Prestige Cosmetics Srl un The Procter & Gamble Company

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2007. gada 19. jūlija lēmumu lietā R 681/2006-2;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina The Procter & Gamble Company tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā;

               3)

               Prestige Cosmetics SpA sedz savus, kā arī atlīdzina The Procter & Gamble Company izdevumus procesā Apelāciju padomē;

               4)

               pārējā daļā prasību noraidīt.

      (1)  OV C 283, 24.11.2007.


title: Lieta T-132/11: Prasība, kas celta 2011. gada 7. martā — Kessé /Padome

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/21

         Prasība, kas celta 2011. gada 7. martā — Kessé/Padome
   (Lieta T-132/11)
   2011/C 130/40
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Feh Lambert Kessé (Abidjan, Kotdivuāra) (pārstāvis — G. Collard, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

   Prasītājs lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atzīt, ka attiecībā uz prasītāju Feh Lambert KESSE Padomes 2011. gada 14. janvāra Regula (ES) Nr. 25/2011 un Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmums 2011/18/KĀDP, kuri ir publicēti Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī2011. gada 15. janvārī, ir faktiski nepamatoti;

               —

               līdz ar to

                           —

                           atcelt Padomes 2011. gada 14. janvāra Regulu (ES) Nr. 25/2011 un Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmumu 2011/18/KĀDP;

                           —

                           pakārtoti, likt svītrot Feh Lambert KESSE vārdu no minētās regulas un minētā lēmuma pielikumā iekļautajiem sarakstiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja izvirzītie pamati un galvenie argumenti būtībā ir vienādi ar vai līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietā T-130/11 Gossio/Padome.