title: Lieta T-6/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Dr. Spiller/EUIPO – Rausch (“Alpenrausch Dr. Spiller”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Alpenrausch Dr. Spiller” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “RAUSCH” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/28

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Dr. Spiller/EUIPO – Rausch (“Alpenrausch Dr. Spiller”)
      (Lieta T-6/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Alpenrausch Dr. Spiller” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “RAUSCH” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2022/C 95/37)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Dr. Spiller GmbH (Siegsdorf, Vācija) (pārstāvji: J. Stock un M. Geitz, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Eberl, J. Schäfer, A. Söder un D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Rausch AG Kreuzlingen (Kreuzlingen, Šveice) (pārstāvji: F. Stangl un S. Pilgram, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 8. oktobra lēmumu lietā R 2206/2015-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Rausch Kreuzlingen un Dr. Spiller.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Dr. Spiller GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 68, 2.3.2020.


title: Lieta T-369/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – EFFAS/EUIPO – CFA Institute (“CEFA Certified European Financial Analyst”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “CEFA Certified European Financial Analyst” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “CFA” – Relatīvs atteikuma pamats – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/29

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – EFFAS/EUIPO – CFA Institute (“CEFA Certified European Financial Analyst”)
      (Lieta T-369/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “CEFA Certified European Financial Analyst” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “CFA” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2022/C 95/38)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: European Federation of Financial Analysts’ Societies (EFFAS) (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji: S. Merico, G. Macías Bonilla un F. Miazzetto, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: P. Villani, J. Crespo Carrillo un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: CFA Institute (Charlottesville, Virdžīnija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: G. Engels un W. May, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 31. marta lēmumu lietā R 1082/2019-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp CFA Institute un EFFAS.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2020. gada 31. marta lēmumu lietā R 1082/2019-5.

                  2)

                  EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina European Federation of Financial Analysts’ Societies (EFFAS) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  CFA Institute sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 255, 3.8.2020.


title: Lieta T-381/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Datax/REA (Šķīrējklauzula – Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) – Dotāciju nolīgumi “HELP” un “GreenNets” – OLAF izmeklēšana – Personāla izdevumi – Pierādīšanas pienākums – Darba laika uzskaites tabulu ticamība – Saņēmēja deklarēto izmaksu neatbilstīgums – Atgūšanas pieprasījums – Paziņojumi par parādu – Noilgums – Saprātīgs termiņš – Samērīgums)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/29

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Datax/REA

      (Lieta T-381/20) (1)

      (Šķīrējklauzula - Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) - Dotāciju nolīgumi “HELP” un “GreenNets” - OLAF izmeklēšana - Personāla izdevumi - Pierādīšanas pienākums - Darba laika uzskaites tabulu ticamība - Saņēmēja deklarēto izmaksu neatbilstīgums - Atgūšanas pieprasījums - Paziņojumi par parādu - Noilgums - Saprātīgs termiņš - Samērīgums)
      (2022/C 95/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Datax sp. z o.o. (Vroclava, Polija) (pārstāvis: J. Bober, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Pētniecības izpildaģentūra (REA) (pārstāvji: S. Payan-Lagrou un V. Canetti, kuriem palīdz M. Le Berre, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 272. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, uzdot atzīt par atbilstīgiem pētniecības personāla izdevumus, otrkārt, atzīt, ka pienākums samaksāt zaudējumu paušālu atlīdzinājumu ir nepamatots un, treškārt, uzdot REA attiecībā pret prasītāju neveikt nekādus citus pasākumus saistībā ar dotāciju nolīgumos “HELP” un “GreenNets” paredzētajiem pētniecības personāla izdevumiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Datax sp. z o.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

         (1)  OV C 297, 7.9.2020.


title: Lieta T-723/21 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 8. decembra rīkojums – Rooken u.c./Parlaments (Pagaidu noregulējums – Parlamenta locekļi – Nosacījumi piekļuvei Parlamenta ēkām tā trīs darba vietās saistībā ar veselības krīzi – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/38

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 8. decembra rīkojums – Rooken u.c./Parlaments
      (Lieta T-723/21 R)
      (Pagaidu noregulējums - Parlamenta locekļi - Nosacījumi piekļuvei Parlamenta ēkām tā trīs darba vietās saistībā ar veselības krīzi - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2022/C 95/53)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Robert Jan Rooken (Muiderberg, Nīderlande) un 8 citi prasītāji, kuru vārdi ir norādīti rīkojuma pielikumā (pārstāvji: P. de Bandt, M. Gherghinaru un L. Panepinto, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: S. Alves un A.-M. Dumbrăvan)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt Parlamenta Prezidija 2021. gada 27. oktobra lēmuma par ārkārtas noteikumiem veselības un drošības jomā attiecībā uz piekļuvi Parlamenta ēkām tā trīs darba vietās izpildi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Atcelt 2021. gada 15. novembra rīkojumu Rooken u.c./Parlaments (T-723/21 R).

                  3)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-724/21 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 8. decembra rīkojums – IL u.c./Parlaments (Pagaidu noregulējums – Civildienests – Nosacījumi piekļuvei Parlamenta ēkām tā trīs darba vietās saistībā ar veselības krīzi – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/38

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 8. decembra rīkojums – IL u.c./Parlaments
      (Lieta T-724/21 R)
      (Pagaidu noregulējums - Civildienests - Nosacījumi piekļuvei Parlamenta ēkām tā trīs darba vietās saistībā ar veselības krīzi - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2022/C 95/54)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: IL un 81 cits prasītājs, kuru vārdi ir minēti rīkojuma pielikumā (pārstāvji: P. de Bandt, M. Gherghinaru un L. Panepinto, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: D. Boytha, S. Bukšek Tomac un L. Darie)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt Parlamenta Prezidija 2021. gada 27. oktobra lēmuma par ārkārtas noteikumiem veselības un drošības jomā attiecībā uz piekļuvi Parlamenta ēkām tā trīs darba vietās izpildi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Atcelt 2021. gada 15. novembra rīkojumu IL u.c./Parlaments (T-724/21 R).

                  3)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-764/21: Prasība, kas celta 2021. gada 8. decembrī – Atesos medical u.c./Komisija

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/39

      Prasība, kas celta 2021. gada 8. decembrī – Atesos medical u.c./Komisija
      (Lieta T-764/21)
      (2022/C 95/55)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Atesos medical AG (Aarau, Šveice) un 7 citi prasītāji (pārstāvji: M. Meulenbelt, B. Natens un I. Willemyns, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt nepublicēto nezināma datuma atbildētājas lēmumu, kurā nepatiesi ir apgalvots, ka ir izbeidzies Schweizerische Vereinigung für Qualitäts – und Management Systeme (turpmāk tekstā – “SQS”) kā izraudzītās medicīnas ierīču atbilstības novērtēšanas struktūras pilnvaru termiņš saskaņā ar Direktīvu 93/42/EEK par medicīnas ierīcēm, un ar kuru no 2021. gada 28. septembraSQS ir izslēgta no Eiropas Komisijas New Approach Notified and Designated Organizations (NANDO) datubāzes, un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāji izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi LESD 296. pantu un LES 5. panta 1. un 2. punktu un 13. panta 2. punktu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot nepareizi izmantojusi savas pilnvaras.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi LESD 218. panta 9. punktu un “ES un Šveices savstarpējās atzīšanas nolīguma (SAN)” (1) 8., 18., 19. un 21. pantu, tiesības tikt uzklausītam, kas ir ietvertas Pamattiesību hartas 41. panta 2. punktā, tiesības uz aizstāvību un vispārējo fraus omnia corrumpit principu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi Regulas (ES) Nr. 2017/745 (2) 120. pantu un “ES un Šveices SAN” 1. pantu (kopsakarā ar 20. pantu) un 5. pantu, kā arī vispārējos efektivitātes, tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principus.

         (1)  Nolīgums starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par savstarpēju atzīšanu saistībā ar atbilstības novērtējumu – Nobeiguma akts – Kopīgās deklarācijas – Paziņojums par septiņu nolīgumu ar Šveices Konfederāciju spēkā stāšanos personu brīvas pārvietošanās, gaisa satiksmes, preču un pasažieru pārvadāšanas pa dzelzceļu un autoceļiem, publisko iepirkumu, zinātniskās un tehniskās sadarbības, savstarpējās atzīšanas saistībā ar atbilstības novērtējumu un tirdzniecības ar lauksaimniecības produktiem jomā (OV 2002, L 114, 369. lpp.), kas grozīts ar 2017. gada 22. decembra Lēmumu Nr. 2/2017, ko pieņēmusi Komiteja, kura izveidota saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par savstarpēju atzīšanu saistībā ar atbilstības novērtējumu, par grozījumiem 2. nodaļā par individuālajiem aizsarglīdzekļiem, 4. nodaļā par medicīnas ierīcēm, 5. nodaļā par gāzes iekārtām un boileriem un 19. nodaļā par trošu ceļu iekārtām [2018/403] (OV 2018, L 72, 24.–41. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2017/745 (2017. gada 5. aprīlis), kas attiecas uz medicīniskām ierīcēm, ar ko groza Direktīvu 2001/83/EK, Regulu (EK) Nr. 178/2002 un Regulu (EK) Nr. 1223/2009 un atceļ Padomes Direktīvas 90/385/EEK un 93/42/EEK (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2017, L 117, 1.–175. lpp.).


title: Lieta T-780/21: Prasība, kas celta 2021. gada 14. decembrī – Lila Rossa Engros/EUIPO (“LiLAC”)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/40

      Prasība, kas celta 2021. gada 14. decembrī – Lila Rossa Engros/EUIPO (“LiLAC”)
      (Lieta T-780/21)
      (2022/C 95/56)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Lila Rossa Engros SRL (Voluntari, Rumānija) (pārstāve: O. Anghel, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “LiLAC” melnā krāsā reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 243 487

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 10. septembra lēmums lietā R 441/2021-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  apmierināt prasību;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  apmierināt preču zīmes “LiLAC” reģistrācijas pieteikumu Nr. 18 243 487 attiecībā uz visām pieteikumā norādītajām precēm un pakalpojumiem;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  kļūdaina judikatūrā noteikto absolūta atteikuma pamatu analīzes kritēriju piemērošana.


title: Lieta T-16/22: Prasība, kas celta 2022. gada 10. janvārī – NV/EIB

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/40

      Prasība, kas celta 2022. gada 10. janvārī – NV/EIB
      (Lieta T-16/22)
      (2022/C 95/57)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: NV (pārstāve – L. Levi, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;
                  līdz ar to:

                  —

                  atcelt 2021. gada 5. februāra lēmumu, ar kuru par pārkāpumiem ir kvalificēta prasītājas prombūtne šādos laikposmos: no 2020. gada 29. maija līdz 2020. gada 15. septembrim, no 2020. gada 30. jūnija līdz 2020. gada 30. septembrim, no 2020. gada 7. septembra līdz 2020. gada 7. novembrim un no 2020. gada 3. novembra līdz 2021. gada 8. janvārim;

                  —

                  vajadzības gadījumā atcelt 2021. gada 1. oktobra lēmumu, ar kuru ir noraidīta viņas administratīvā sūdzība, kas iesniegta 2021. gada 1. aprīlī par 2021. gada 5. februāra lēmumu;

                  —

                  atcelt 2021. gada 20. aprīļa lēmumu, ar ko par pārkāpumu ir kvalificēta prasītājas prombūtne laikposmā no 2021. gada 8. janvāra līdz 2021. gada 8. aprīlim;

                  —

                  atcelt 2021. gada 3. maija lēmumu, ar ko par pārkāpumu ir kvalificēta prasītājas prombūtne laikposmā no 2021. gada 8. aprīļa līdz 2021. gada 8. jūnijam;

                  —

                  vajadzības gadījumā atcelt 2021. gada 27. oktobra lēmumu, ar kuru ir noraidītas viņas administratīvās sūdzības, kas iesniegtas 2021. gada 18. jūnijā par 2021. gada 20. aprīļa un 2021. gada 3. maija lēmumiem;

                  —

                  piespriest EIB samaksāt atalgojumu par laikposmiem no 2020. gada 29. maija līdz 2021. gada 8. janvārim, no 2021. gada 8. janvāra līdz 2021. gada 8. aprīlim un no 2021. gada 8. aprīļa līdz 2021. gada 8. jūnijam, pieskaitot nokavējuma procentus, ko nosaka atbilstoši Eiropas Centrālās bankas noteiktai procentu likmei, palielinot to par 2 procentpunktiem;

                  —

                  piespriest EIB atlīdzināt prasītājai nodarītos zaudējumus;

                  —

                  piespriest EIB atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja ir izvirzījusi trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz Administratīvo noteikumu X pielikuma 2.3., 3.3., 3.4. un 3.6. punkta, pārkāpumu, par Hartas 34. panta, ko var lasīt vai nelasīt kopā ar Administratīvo noteikumu 2.3., 3.3., 3.4. un 3.6. punktu, acīmredzamu kļūdu vērtējumā, rūpības pienākuma neizpildi un tiesību ļaunprātīgu izmantošanu.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz rūpības pienākuma neizpildi, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta pārkāpumu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz Personāla reglamenta 33.b panta un Administratīvo noteikumu 11. panta pārkāpumu.


title: Lieta T-19/22: Prasība, kas celta 2022. gada 11. janvārī – Piaggio & C./EUIPO – Zhejiang Zhongneng Industry (Motorollera forma)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/41

      Prasība, kas celta 2022. gada 11. janvārī – Piaggio & C./EUIPO – Zhejiang Zhongneng Industry (Motorollera forma)
      (Lieta T-19/22)
      (2022/C 95/58)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Piaggio & C. SpA (Pontedera, Itālija) (pārstāvji: F. Jacobacci un B. La Tella, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Zhejiang Zhongneng Industry Co. Ltd (Taizhou City, Ķīna)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašnieks: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme (Motorollera forma) – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11 686 482

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 25. oktobra lēmums lietā R 359/2021-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;
                  pakārtoti:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un nodot lietu atpakaļ Apelācijas padomei, lai tā skaidri norādītu, kurās valstīs prasītājas Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11 686 482 ir spēkā esoša un/vai ir ieguvusi atšķirtspēju un, gluži pretēji, kurās valstīs tā nav ieguvusi šādu atšķirtspēju, pamatojoties uz īpašnieka iesniegtajiem pierādījumiem;
                  katrā ziņā:

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus procesā Apelācijas padomē saskaņā ar Eiropas Savienības Vispārējās tiesas Reglamenta 190. pantu;

                  —

                  piespriest EUIPO un iespējamai personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt visus ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 3. punkta pārkāpums un/vai kļūdaina interpretācija un Eiropas Savienības preču zīmes īpašnieka iesniegto pierādījumu kļūdains novērtējums.


title: Lieta T-20/22: Prasība, kas celta 2022. gada 12. janvārī – NW/Komisija

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/42

      Prasība, kas celta 2022. gada 12. janvārī – NW/Komisija
      (Lieta T-20/22)
      (2022/C 95/59)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: NW (pārstāve – M. Velardo, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdētos lēmumus, ciktāl tie attiecas uz prasītajam izmaksāto summu atgūšanu;

                  —

                  uzdot Komisijai atmaksāt prasītājam jau atgūtās summas;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  pakārtoti, atcelt apstrīdētos lēmumus, ciktāl tie attiecas uz summas 3 986,72 EUR apmērā atgūšanu;

                  —

                  turklāt prasītājs lūdz izmaksāt procentus par katru summu, kas viņam tiks izmaksāta, no brīža, kad šīs summas viņam bija jāizmaksā, līdz faktiskajai izmaksai;

                  —

                  gadījumā, ja Vispārējā tiesa noraidītu šo prasību – ņemot vērā PMO laika gaitā pieļauto pārkāpumu daudzumu, faktu, ka “nodokļu atvieglojums nav viegli konstatējams algas aprēķinā’”, PMO prasītājam sniegtos apliecinājumus, administrācijas atzīto prasītāja labticību un faktu, ka prasītājs (nepastāvot iemeslam apšaubīt savas algas apmēru) šajos gados ir uzņēmies šim apmēram atbilstošas finansiālas saistības (piemēram, hipotekāro kredītu mājas iegādei savai ģimenei) – prasītājs uzskata, ka taisnīguma nolūkā Vispārējai tiesai būtu jāpiespriež Komisijai segt vismaz savus, kā arī prasītāja tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Reglamenta 135. pantu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Lai pamatotu prasību pret Komisijas 2021. gada 6. aprīļa, 9. aprīļa un 4. maija lēmumiem par pārmaksāto summu atgūšanu attiecībā uz nodokļu atvieglojumu par bērniem, prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta kļūda Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 85. panta interpretācijā un piemērošanā. Prasītājs uzskata, ka šajā ziņā neesot ievēroti 85. pantā paredzētie nosacījumi, kas atļauj atmaksāt kļūdaini samaksātu naudu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts tiesiskās paļāvības princips, jo šajā gadījumā ir izpildīti trīs nosacījumi, kas saskaņā ar piemērojamajiem tiesību aktiem raksturo tiesisko paļāvību.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvota pamatojuma neesamība.


title: Lieta T-21/22: Prasība, kas celta 2022. gada 12. janvārī – NY/Komisija

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/43

      Prasība, kas celta 2022. gada 12. janvārī – NY/Komisija
      (Lieta T-21/22)
      (2022/C 95/60)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: NY (pārstāvji: A. Champetier un S. Rodrigues, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atcelt pirmo apstrīdēto lēmumu, kā arī vajadzības gadījumā otro apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Lai pamatotu prasību, kas ir celta par Komisijas 2021. gada 14. aprīļa lēmumu, ar kuru ir noraidīta 2020. gada 22. decembrī iesniegtā prasība atlīdzināt zaudējumus, prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz tiesību uz labu pārvaldību un objektivitātes principa pārkāpumu. Prasītājs uzskata, ka, izskatot prasību atlīdzināt zaudējumus, nav ievērota objektivitātes prasība gan no subjektīvā, gan objektīvā viedokļa.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz tiesību uz neaizskaramību un uz cieņu pārkāpumu un to, ka esot pieļautas vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā. Prasītājs norāda, ka atbildētāja neesot izpildījusi tai uzlikto pienākumu saglabāt un aizsargāt tā cieņu un neaizskaramību, ņemot vērā vardarbību, ko pret viņu bija īstenojuši drošības darbinieki un kuras konstatēšanā ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz rūpības pienākuma pārkāpumu, ciktāl prasītājs nav saņēmis visu atbalstu, ko tam bija tiesības sagaidīt no atbildētājas.


title: Lieta T-23/22: Prasība, kas celta 2022. gada 11. janvārī – Grail/Komisija

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/43

      Prasība, kas celta 2022. gada 11. janvārī – Grail/Komisija
      (Lieta T-23/22)
      (2022/C 95/61)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Grail LLC (Menlo Park, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: D. Little, Solicitor, J. Ruiz Calzado, J. M. Jiménez-Laiglesia Oñate un A. Giraud, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2021. gada 29. oktobra lēmumu, ar ko noteikti pagaidu pasākumi saskaņā ar Regulas 139/2004 (turpmāk tekstā – “EK Apvienošanās regula”) 8. panta 5. punkta a) apakšpunktu lietā COMP/M.10493 – Illumina/GRAIL;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja ir izvirzījusi divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apstrīdēta Komisijas kompetence pieņemt attiecīgo lēmumu. Komisijai neesot kompetences pieņemt lēmumu saskaņā ar EK Apvienošanās regulas 8. panta 5. punkta a) apakšpunktu, ja Vispārējā tiesa lietā T-227/21 nolems, ka seši lēmumi par lietas nodošanu, kurus Komisija 2021. gada 19. aprīlī bija pieņēmusi saskaņā ar EK Apvienošanās regulas 22. panta 3. punktu, ir prettiesiski.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvotas tiesību un faktu kļūdas, kuras Komisija ir pieļāvusi, interpretējot, piemērojot un pamatojot juridiskās prasības lēmuma pieņemšanai saskaņā ar EK Apvienošanās regulas 8. panta 5. punkta a) apakšpunktu.

                              —

                              Lēmumā ir pieļauta kļūda, jo tajā nav ņemts vērā tas, ka Hold-Separate saistības, kuras Illumina bija uzņēmusies un paziņojusi Komisijai pēc tam, kad Illumina bija iegādājusies GRAIL Inc. kapitāldaļas, liedza pusēm īstenot koncentrāciju EK Apvienošanās regulas 7. panta izpratnē.

                              —

                              Lēmumā nav ietverta nekāda jēgpilna apspriede par tā pieņemšanas laikā pastāvošajiem konkurences apstākļiem un tajā nav pierādīts, kā tas, ka Illumina ir iegādājusies GRAIL Inc. kapitāldaļas, bija samazinājis vai samazinās efektīvu konkurenci pirms Komisija varētu pieņemt galīgu lēmumu pēc būtības.

                              —

                              Lēmumā nav identificēta steidzamība, kas varētu pamatot pagaidu pasākumu noteikšanu, jo dažu mēnešu laikā no attiecīgā lēmuma pieņemšanas līdz lēmuma par koncentrāciju pieņemšanai pēc būtības ietekmētajos tirgos nevarētu notikt nekādas būtiskas izmaiņas konkurences seku ziņā.

                              —

                              Lēmumā ir pieļauta tiesību kļūda, jo tajā ir pieņemts, ka Komisijai saskaņā ar EK Apvienošanās regulas 8. panta 5. punkta a) apakšpunktu ir tiesības noteikt pagaidu pasākumus, lai nodrošinātu saskaņā ar EK Apvienošanās regulas 8. panta 4. punktu nākotnē pieņemama hipotētiska lēmuma efektivitāti.

                              —

                              Konkrēta pienākuma noteikšana GRAIL ir nesaderīga ar EK Apvienošanās regulas 8. panta 5. punkta a) apakšpunktu. Tāpat tā ir nevajadzīga un nesamērīga.


title: Lieta T-25/22: Prasība, kas celta 2022. gada 17. janvārī – Canai Technology/EUIPO – WE Brand (“HE&ME”)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/44

      Prasība, kas celta 2022. gada 17. janvārī – Canai Technology/EUIPO – WE Brand (“HE&ME”)
      (Lieta T-25/22)
      (2022/C 95/62)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Canai Technology Co. Ltd (Guandžou, Ķīna) (pārstāvji: J. Gallego Jiménez, E. Sanz Valls, P. Bauzá Martínez, Y. Hernández Viñes un C. Marí Aguilar, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: WE Brand Sàrl (Luksemburga, Luksemburga)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes “HE&ME” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību Nr. 1 426 777

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 16. novembra lēmums lietā R 1390/2020-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO (un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei, ja tā iestātos lietā) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-848/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 20. decembra rīkojums – HS/Komisija

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/45

      Vispārējās tiesas 2021. gada 20. decembra rīkojums – HS/Komisija
      (Lieta T-848/19) (1)

      (2022/C 95/63)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 271, 17.8.2020.


title: Lieta T-765/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 16. decembra rīkojums – The Floow/Komisija

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/45

      Vispārējās tiesas 2021. gada 16. decembra rīkojums – The Floow/Komisija
      (Lieta T-765/20) (1)

      (2022/C 95/64)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 88, 15.3.2021.


title: Lieta T-46/21: Vispārējās tiesas 2021. gada 7. decembra rīkojums – El Corte Inglés/EUIPO – Yajun (“PREMILITY”)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/45

      Vispārējās tiesas 2021. gada 7. decembra rīkojums – El Corte Inglés/EUIPO – Yajun (“PREMILITY”)
      (Lieta T-46/21) (1)

      (2022/C 95/65)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 88, 15.3.2021.


title: Lieta T-519/21: Vispārējās tiesas 2021. gada 8. decembra rīkojums – VY/Komisija

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/46

      Vispārējās tiesas 2021. gada 8. decembra rīkojums – VY/Komisija
      (Lieta T-519/21) (1)

      (2022/C 95/66)
      Tiesvedības valoda – franču
      Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 422, 18.10.2021.


title: Lieta T-549/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Magic Box Int. Toys/EUIPO – KMA Concepts (“SUPERZINGS”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SUPERZINGS” – Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “ZiNG” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/30

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Magic Box Int. Toys/EUIPO – KMA Concepts (“SUPERZINGS”)
      (Lieta T-549/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SUPERZINGS” - Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “ZiNG” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2022/C 95/40)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Magic Box Int. Toys SLU (Sant Cugat del Vallés, Spānija) (pārstāvji: J. L. Rivas Zurdo un E. López Leiva, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Crespo Carrillo)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: KMA Concepts Ltd. (Mahé, Seišelas) (pārstāvji: C. Duch Fonoll un I. Osinaga Lozano, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 29. jūnija lēmumu lietā R 2511/2019-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp KMA Concepts un Magic Box Int. Toys.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Magic Box Int. Toys SLU sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) un KMA Concepts Ltd. tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 348, 19.10.2020.


title: Lieta T-587/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – MO/Padome (Civildienests – Ierēdņi – Iecelšana citā amatā pēc savas ierosmes – 2019. gada novērtējums – Tiesības tikt uzklausītam – Atbildība)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/30

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – MO/Padome
      (Lieta T-587/20) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Iecelšana citā amatā pēc savas ierosmes - 2019. gada novērtējums - Tiesības tikt uzklausītam - Atbildība)
      (2022/C 95/41)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: MO (pārstāve: A. Guillerme, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bauer, M. Alver un K. Kouri)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Padomes 2019. gada 19. novembra lēmumu pārcelt prasītāju citā amatā [konfidenciāla informācija] nodaļā, kā arī prasītājas novērtējuma ziņojumu par 2019. gadu un, otrkārt, piespriest atlīdzināt viņai nodarīto mantisko un nemantisko kaitējumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  MO atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 433, 14.12.2020.


title: Lieta T-598/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Skechers USA/EUIPO (“ARCH FIT”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ARCH FIT” reģistrācijas pieteikums – Absolūti atteikuma pamati – Atšķirtspējas neesamība – Aprakstošs raksturs – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/31

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Skechers USA/EUIPO (“ARCH FIT”)
      (Lieta T-598/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ARCH FIT” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Atšķirtspējas neesamība - Aprakstošs raksturs - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
      (2022/C 95/42)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Skechers USA, Inc. II (Manhattan Beach, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: T. Holman, A. Reid, solicitors, J. Bogatz un Y. Stone, advokātes)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: S. Scardocchia un V. Ruzek)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 29. jūlija lēmumu lietā R 2631/2019-1 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “ARCH FIT” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Skechers USA, Inc. II atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 390, 16.11.2020.


title: Lieta T-699/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Fashion Energy/EUIPO – Retail Royalty (“1st AMERICAN”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “1st AMERICAN” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas attēlo ērgli vai citu plēsonīgo putnu – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Apzīmējumu līdzība no fonētiskā viedokļa – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) – Regulas 2017/1001 72. panta 6. punkts – Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/32

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Fashion Energy/EUIPO – Retail Royalty (“1st AMERICAN”)
      (Lieta T-699/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “1st AMERICAN” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas attēlo ērgli vai citu plēsonīgo putnu - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība no fonētiskā viedokļa - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Regulas 2017/1001 72. panta 6. punkts - Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts)
      (2022/C 95/43)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Fashion Energy Srl (Milāna, Itālija) (pārstāvji: T. Müller un F. Togo, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: L. Rampini un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Retail Royalty Co. (Lasvegasa, Nevada, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: J. Bogatz un Y. Stone, advokātes)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 10. septembra lēmumu lietā R 426/2020-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Retail Royalty un Fashion Energy.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Fashion Energy Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 28, 25.1.2021.


title: Lieta T-159/21: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Bustos/EUIPO – Bicicletas Monty (“motwi”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “motwi” reģistrācijas pieteikums – Agrāka valsts vārdiska preču zīme “MONTY” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/32

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Bustos/EUIPO – Bicicletas Monty (“motwi”)
      (Lieta T-159/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “motwi” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “MONTY” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2022/C 95/44)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Dante Ricardo Bustos (Wenling, Ķīna) (pārstāve: A. Lorente Berges, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: R. Raponi un J. Crespo Carrillo)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Bicicletas Monty, SA (Sant Feliú de Llobregat, Spānija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 21. janvāra lēmumu lietā R 289/2020-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Bicicletas Monty un Dante Ricardo Bustos.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2021. gada 21. janvāra lēmumu lietā R 289/2020-5.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  EUIPO atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 182, 10.5.2021.


title: Lieta T-194/21: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Fidia farmaceutici/EUIPO – Stelis Biopharma (“HYALOSTEL ONE”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Starptautiska grafiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – Grafiska preču zīme “HYALOSTEL ONE” – Eiropas Savienības agrāka vārdiska preču zīme “HYALISTIL” un agrāka grafiska preču zīme “HyalOne” – Starptautiska agrāka vārdiska preču zīme “HYALO” – Relatīvs atteikuma pamats – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/33

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Fidia farmaceutici/EUIPO – Stelis Biopharma (“HYALOSTEL ONE”)
      (Lieta T-194/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska grafiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Grafiska preču zīme “HYALOSTEL ONE” - Eiropas Savienības agrāka vārdiska preču zīme “HYALISTIL” un agrāka grafiska preču zīme “HyalOne” - Starptautiska agrāka vārdiska preču zīme “HYALO” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2022/C 95/45)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Fidia farmaceutici SpA (Abano Terme, Itālija) (pārstāvji: R. Kunz–Hallstein un H. P. Kunz–Hallstein, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: E. Sliwinska un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Stelis Biopharma Ltd (Karnataka, Indija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 27. janvāra lēmumu lietā R 831/2020-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Fidia Farmaceutici un Stelis Biopharma.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2021. gada 27. janvāra lēmumu lietā R 831/2020-5.

                  2)

                  EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Fidia farmaceutici SpA tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         (1)  OV C 217, 7.6.2021.


title: Lieta T-195/21: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Klymenko/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā – Līdzekļu iesaldēšana – To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā – Padomes pienākums pārbaudīt, ka trešās valsts iestādes lēmums pieņemts, ievērojot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/34

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Klymenko/Padome
      (Lieta T-195/21) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā - Padomes pienākums pārbaudīt, ka trešās valsts iestādes lēmums pieņemts, ievērojot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)
      (2022/C 95/46)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Maskava, Krievija) (pārstāvis: M. Phelippeau, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: S. Lejeune un A. Vitro)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2021/394 (2021. gada 4. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2021, L 77, 29. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/391 (2020. gada 4. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2021, L 77, 2. lpp.), ciktāl ar šiem aktiem prasītāja vārds ir saglabāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām tiek piemēroti šie ierobežojošie pasākumi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2021/394 (2021. gada 4. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/391 (2021. gada 4. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl Oleksandr Viktorovych Klymenko vārds ir atstāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām tiek piemēroti šie ierobežojošie pasākumi.

                  2)

                  Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 206, 31.5.2021.


title: Lieta T-495/14: Vispārējās tiesas 2021. gada 17. decembra rīkojums – Theodorakis un Theodoraki/Padome (Ārpuslīgumiskā atbildība – Ekonomikas un monetārā politika – Programma Kipras stabilitātes atbalstam – Eurogrupas 2013. gada 16. un 25. marta paziņojumi par Kipru – Eurogrupas priekšsēdētāja 2013. gada 21. marta paziņojums par Kipru – Kļūdaina atbildētāja norādīšana – Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/34

      Vispārējās tiesas 2021. gada 17. decembra rīkojums – Theodorakis un Theodoraki/Padome
      (Lieta T-495/14) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - Ekonomikas un monetārā politika - Programma Kipras stabilitātes atbalstam - Eurogrupas 2013. gada 16. un 25. marta paziņojumi par Kipru - Eurogrupas priekšsēdētāja 2013. gada 21. marta paziņojums par Kipru - Kļūdaina atbildētāja norādīšana - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2022/C 95/47)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Georgios Theodorakis (Hanja, Grieķija) un Maria Theodoraki (Hanja) (pārstāvis: V. Christianos, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. de Gregorio Merino, E. Chatziioakeimidou un E. Dumitriu-Segnana)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Smulders, J.-P. Keppenne, M. Konstantinidis un S. Delaude)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājiem esot nodarīts Eurogrupas 2013. gada 16. un 25. marta paziņojumu un Eurogrupas priekšsēdētāja 2013. gada 21. marta paziņojuma pieņemšanas dēļ.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu.

                  2)

                  Georgios Theodorakis un Maria Theodoraki sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 292, 1.9.2014.


title: Lieta T-496/14: Vispārējās tiesas 2021. gada 17. decembra rīkojums – Berry Investments/Padome (Ārpuslīgumiskā atbildība – Ekonomikas un monetārā politika – Programma Kipras stabilitātes atbalstam – Eurogrupas 2013. gada 16. un 25. marta paziņojumi par Kipru – Eurogrupas priekšsēdētāja 2013. gada 21. marta paziņojums par Kipru – Kļūdaina atbildētāja norādīšana – Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/35

      Vispārējās tiesas 2021. gada 17. decembra rīkojums – Berry Investments/Padome
      (Lieta T-496/14) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - Ekonomikas un monetārā politika - Programma Kipras stabilitātes atbalstam - Eurogrupas 2013. gada 16. un 25. marta paziņojumi par Kipru - Eurogrupas priekšsēdētāja 2013. gada 21. marta paziņojums par Kipru - Kļūdaina atbildētāja norādīšana - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2022/C 95/48)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Berry Investments, Inc. (Monrovija, Libērija) (pārstāvis: V. Christianos, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. de Gregorio Merino, E. Chatziioakeimidou un E. Dumitriu-Segnana)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: J.-P. Keppenne, M. Konstantinidis, B. Smulders un S. Delaude)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājai esot nodarīts Eurogrupas 2013. gada 16. un 25. marta paziņojumu un Eurogrupas priekšsēdētāja 2013. gada 21. marta paziņojuma pieņemšanas dēļ.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu.

                  2)

                  Berry Investments, Inc. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 292, 1.9.2014.


title: Lieta T-355/19 INTP: Vispārējās tiesas 2021. gada 30. novembra rīkojums – CE/Reģionu komiteja (Tiesvedība – Sprieduma interpretācija – Nepieņemamība)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/36

      Vispārējās tiesas 2021. gada 30. novembra rīkojums – CE/Reģionu komiteja
      (Lieta T-355/19 INTP) (1)

      (Tiesvedība - Sprieduma interpretācija - Nepieņemamība)
      (2022/C 95/49)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: CE (pārstāve: M. Casado García-Hirschfeld, advokāte)

         Atbildētāja: Reģionu komiteja (pārstāvji: M. Esparrago Arzadun un S. Bachotet, kuriem palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

         Priekšmets

      Pieteikums interpretēt 2021. gada 16. jūnija spriedumu EC/Reģionu komiteja (T-355/19, EU:T:2021:369).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Interpretācijas pieteikumu noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  CE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 255, 29.7.2019.


title: Lieta T-620/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 8. decembra rīkojums – Alessio u.c./ECB (Atcelšanas prasība – Ekonomiskā un monetārā savienība – Banku savienība – Kredītiestāžu atveseļošana un noregulējums – Agrīnas intervences pasākumi – ECB lēmums piemērot pagaidu administrāciju Banca Carige – Vēlāki lēmumi par pagarināšanu – Termiņš prasības celšanai – Nokavējums – Nepieņemamība)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/36

      Vispārējās tiesas 2021. gada 8. decembra rīkojums – Alessio u.c./ECB
      (Lieta T-620/20) (1)

      (Atcelšanas prasība - Ekonomiskā un monetārā savienība - Banku savienība - Kredītiestāžu atveseļošana un noregulējums - Agrīnas intervences pasākumi - ECB lēmums piemērot pagaidu administrāciju Banca Carige - Vēlāki lēmumi par pagarināšanu - Termiņš prasības celšanai - Nokavējums - Nepieņemamība)
      (2022/C 95/50)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Roberto Alessio (Turīna, Itālija) un 56 citi prasītāji, kuru vārdi ir iekļauti rīkojuma pielikumā (pārstāvji: M. Condinanzi, L. Boggio, M. Cataldo un A. Califano, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: C. Hernández Saseta un A. Pizzolla)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt, pirmkārt, ECB 2019. gada 1. janvāra lēmumu piemērot pagaidu administrāciju Banca Carige SpA un, otrkārt, tās 2019. gada 29. marta lēmumu, ar kuru tiek pagarināts pagaidu administrācijas termiņš, kā arī vēlākos lēmumus par pagarināšanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  Par Eiropas Komisijas pieteikumu par iestāšanos lietā nav jālemj.

                  3)

                  Roberto Alessio un pārējie prasītāji, kuru vārdi ir iekļauti pielikumā, sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Centrālās bankas (ECB) tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                  Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti ar pieteikumu par iestāšanos lietā, pati.

         (1)  OV C 390, 16.11.2020.


title: Lieta T-303/21: Vispārējās tiesas 2021. gada 2. decembra rīkojums – FC/EASO (Atcelšanas prasība – Civildienests – Pagaidu darbinieki – Disciplinārlieta – Pieteikumi par atcelšanu no amata uz laiku – Uzaicinājums uz uzklausīšanu Disciplinārlietu kolēģijā – Uzklausīšanas datuma atlikšana uz vēlāku laiku – Nelabvēlīga akta neesamība – Priekšlaicīga prasība – Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/37

      Vispārējās tiesas 2021. gada 2. decembra rīkojums – FC/EASO

      (Lieta T-303/21) (1)

      (Atcelšanas prasība - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Disciplinārlieta - Pieteikumi par atcelšanu no amata uz laiku - Uzaicinājums uz uzklausīšanu Disciplinārlietu kolēģijā - Uzklausīšanas datuma atlikšana uz vēlāku laiku - Nelabvēlīga akta neesamība - Priekšlaicīga prasība - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2022/C 95/51)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: FC (pārstāvis – V. Christianos, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Patvēruma atbalsta birojs (pārstāvji: P. Eyckmans un M. Stamatopoulou, kam palīdz T. Bontinck, A. Guillerme un L. Burguin, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt EASO Disciplinārlietu kolēģijas priekšsēdētāja [konfidenciāli] lēmumu, ar kuru prasītāja uzklausīšana pret viņu uzsāktajā disciplinārlietā ir plānota [konfidenciāli].

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu.

                  2)

                  FC sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Patvēruma atbalsta biroja (EASO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 289, 19.7.2021.


title: Lieta T-722/21 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 8. decembra rīkojums – D’Amato u.c./Parlaments (Pagaidu noregulējums – Parlamenta locekļi – Nosacījumi piekļuvei Parlamenta ēkām tā trīs darba vietās saistībā ar veselības krīzi – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/37

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 8. decembra rīkojums – D’Amato u.c./Parlaments
      (Lieta T-722/21 R)
      (Pagaidu noregulējums - Parlamenta locekļi - Nosacījumi piekļuvei Parlamenta ēkām tā trīs darba vietās saistībā ar veselības krīzi - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2022/C 95/52)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Rosa D’Amato (Tarente, Itālija), Claude Gruffat (Mulsans, Francija), Damien Carême (Argenteuil, Francija) un Benoît Biteau (Sablonceaux, Francija) (pārstāvji: P. de Bandt, M. Gherghinaru un L. Panepinto, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: S. Alves un A.-M. Dumbrăvan)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt Eiropas Parlamenta Prezidija 2021. gada 27. oktobra lēmuma par ārkārtas noteikumiem veselības un drošības jomā attiecībā uz piekļuvi Parlamenta ēkām tā trīs darba vietās izpildi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Atcelt 2021. gada 15. novembra rīkojumu D’Amato u.c./Parlaments (T-722/21 R).

                  3)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-642/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 18. oktobrī iesniedza Tribunalul Bihor (Rumānija) – P.C.H./Parchetul de pe lângă Tribunalul Bihor, Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Oradea, Ministerul Public – Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casaţie şi Justitie

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 18. oktobrī iesniedza Tribunalul Bihor (Rumānija) – P.C.H./Parchetul de pe lângă Tribunalul Bihor, Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Oradea, Ministerul Public – Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casaţie şi Justitie

      (Lieta C-642/21)
      (2022/C 95/14)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunalul Bihor

         Pamatlietas puses

         Kasācijas sūdzības iesniedzējs: P.C.H.

         Atbildētāji kasācijas tiesvedībā: Parchetul de pe lângă Tribunalul Bihor, Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Oradea, Ministerul Public – Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casaţie şi Justitie

         piedaloties: Consiliului Național pentru Combaterea Discriminării

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1), 9. panta 1. punkta noteikumi, kas garantē tiesisko procedūru “visām personām, kuras uzskata sevi par cietušām, jo viņām nav piemērots vienlīdzīgas attieksmes princips”, kā arī tie, kas ir paredzēti Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta pirmajā daļā un kas ikvienai personai garantē tiesības “uz efektīvu tiesību aizsardzību [..] objektīvā tiesā”, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir pretrunā tādiem valsts tiesību aktiem kā Legea dialogului social nr. 62/2011 (Rumānijas likums Nr. 62/2011, ar kuru reglamentē dialogu starp sociālajiem partneriem) 211. panta c) punkts, kurā ir paredzēts, ka trīs gadu termiņu prasības iesniegšanai par zaudējumu atlīdzību sāk aprēķināt “no dienas, kurā zaudējumi ir radušies”, neatkarīgi no tā, vai prasītājs zināja vai nezināja par zaudējumu nodarīšanu (un to apmēru)?

                  2)

                  Vai Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 1. un 2. punkta, kā arī 3. panta 1. punkta c) apakšpunkta beigu daļas noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādus valsts tiesību aktus kā Legea cadru nr. 330, din 5 noiembrie 2009, privind salarizarea unitară a personalului plătit din fonduri publice (2009. gada 5. novembra Pamatlikums Nr. 330 par vienotu atalgojumu no valsts budžeta apmaksātajiem darbiniekiem) 1. panta 2. punkts, kas interpretēts Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumānijas Augstā kasācijas tiesa) Decizia nr. 7/2019 (spriedums Nr. 7/2019) (publicēts Monitorul Oficial al României – Rumānijas Oficiālais Vēstnesis – Nr. 343/06.05.2019.), par pārsūdzību tiesiskuma interesēs, ņemot vērā, ka prasītājam nebija likumīgu tiesību prasīt atalgojuma palielināšanu par kvalifikāciju, uzsākot darbu tiesu iestādē pēc datuma, kurā stājās spēkā Likums Nr. 330/2009, kas skaidri nosaka, ka tiesības uz atalgojumu ir un paliek vienīgi tās, kas paredzētas [minētajā] likumā, kā rezultātā tiek radīta diskriminācija darba samaksas jomā salīdzinājumā ar viņa kolēģiem, arī pamatojoties uz vecuma kritēriju, kas tātad nozīmē, ka tikai vecākie tiesneši, kuri uzsāka darbību pirms 2010. gada janvāra (un guva labumu no laika posmā no 2006. līdz 2009. gadam pasludinātajiem tiesas spriedumiem, kuru rezolutīvā daļa 2019. gadā tika interpretēta, pamatojoties uz [Înalta Curte de Casație și Justiție] spriedumu Nr. 7/2019), 2019. gada decembrī un 2020. gada janvārī saņēma atpakaļejošu atalgojumu samaksu (līdzīgu tiem, kas tiek pieprasīti ar šajā procedūrā izskatīto prasību) par laika posmu no 2010. līdz 2015. gadam, kaut arī šajā laika periodā arī prasītājs veica prokurora funkcijas, veica vienādu darbu, ar vienādiem nosacījumiem un tajā pašā iestādē?

                  3)

                  Vai Direktīvas 2000/78/EK noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj diskrimināciju tikai tad, ja tā ir balstīta uz kādu no šīs direktīvas 1. pantā minētajiem kritērijiem, vai, gluži pretēji, šie noteikumi, ja tiek papildināti ar citu Savienības tiesību aktu noteikumiem, nepieļauj atšķirīgu attieksmi plašākā nozīmē pret darbiniekiem atalgojuma ziņā, ja tie veic vienu un to pašu darbu, pie viena un tā paša darba devēja, [tajā pašā] laika posmā un ar vienādiem nosacījumiem?

         (1)  OV 2000, L 303, 16. lpp.


title: Lieta C-643/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 18. oktobrī iesniedza Tribunalul Bihor (Rumānija) – F.O.L./Tribunalul Cluj

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/10

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 18. oktobrī iesniedza Tribunalul Bihor (Rumānija) – F.O.L./Tribunalul Cluj

      (Lieta C-643/21)
      (2022/C 95/15)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunalul Bihor

         Pamatlietas puses

         Kasācijas sūdzības iesniedzējs: F.O.L.

         Atbildētāja kasācijas tiesvedībā: Tribunalul Cluj

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1), 9. panta 1. punkta noteikumi, kas garantē tiesisko procedūru “visām personām, kuras uzskata sevi par cietušām, jo viņām nav piemērots vienlīdzīgas attieksmes princips”, kā arī tie, kas ir paredzēti Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta pirmajā daļā un kas ikvienai personai garantē tiesības “uz efektīvu tiesību aizsardzību [..] objektīvā tiesā”, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir pretrunā tādiem valsts tiesību aktiem kā Legea dialogului social nr. 62/2011 (Rumānijas likums Nr. 62/2011, ar kuru reglamentē dialogu starp sociālajiem partneriem) 211. panta c) punkts, kurā ir paredzēts, ka trīs gadu termiņu prasības iesniegšanai par zaudējumu atlīdzību sāk aprēķināt “no dienas, kurā zaudējumi ir radušies”, neatkarīgi no tā, vai prasītājs zināja vai nezināja par zaudējumu nodarīšanu (un to apmēru)?

                  2)

                  Vai Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 1. un 2. punkta, kā arī 3. panta 1. punkta c) apakšpunkta beigu daļas noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādus valsts tiesību aktus kā Legea cadru nr. 330, din 5 noiembrie 2009, privind salarizarea unitară a personalului plătit din fonduri publice (2009. gada 5. novembra Pamatlikums Nr. 330 par vienotu atalgojumu no valsts budžeta apmaksātajiem darbiniekiem) 1. panta 2. punkts, kas interpretēts Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumānijas Augstā kasācijas tiesa) Decizia nr. 7/2019 (spriedums Nr. 7/2019) (publicēts Monitorul Oficial al României – Rumānijas Oficiālais Vēstnesis – Nr. 343/06.05.2019.), par pārsūdzību tiesiskuma interesēs, ņemot vērā, ka prasītājam nebija likumīgu tiesību prasīt atalgojuma palielināšanu par kvalifikāciju, uzsākot darbu tiesu iestādē pēc datuma, kurā stājās spēkā Likums Nr. 330/2009, kas skaidri nosaka, ka tiesības uz atalgojumu ir un paliek vienīgi tās, kas paredzētas [minētajā] likumā, kā rezultātā tiek radīta diskriminācija darba samaksas jomā salīdzinājumā ar viņa kolēģiem, arī pamatojoties uz vecuma kritēriju, kas tātad nozīmē, ka tikai vecākie tiesneši, kuri uzsāka darbību pirms 2010. gada janvāra (un guva labumu no laika posmā no 2006. līdz 2009. gadam pasludinātajiem tiesas spriedumiem, kuru rezolutīvā daļa 2019. gadā tika interpretēta, pamatojoties uz [Înalta Curte de Casație și Justiție] spriedumu Nr. 7/2019), 2019. gada decembrī un 2020. gada janvārī saņēma atpakaļejošu atalgojumu samaksu (līdzīgu tiem, kas tiek pieprasīti ar šajā procedūrā izskatīto prasību) par laika posmu no 2010. līdz 2015. gadam, kaut arī šajā laika periodā arī prasītājs veica prokurora funkcijas, veica vienādu darbu, ar vienādiem nosacījumiem un tajā pašā iestādē?

                  3)

                  Vai Direktīvas 2000/78/EK noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj diskrimināciju tikai tad, ja tā ir balstīta uz kādu no šīs direktīvas 1. pantā minētajiem kritērijiem, vai, gluži pretēji, šie noteikumi, ja tiek papildināti ar citu Savienības tiesību aktu noteikumiem, nepieļauj atšķirīgu attieksmi plašākā nozīmē pret darbiniekiem atalgojuma ziņā, ja tie veic vienu un to pašu darbu, pie viena un tā paša darba devēja, [tajā pašā] laika posmā un ar vienādiem nosacījumiem?

         (1)  OV 2000, L 303, 16. lpp.


title: Lieta C-644/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 18. oktobrī iesniedza Tribunalul Bihor (Rumānija) – M.I.A., P.R.-M., V.-C.I-C, F.C.R., P (iepriekš T). Ş-B., D.R., P.E.E. un F.I./Tribunalul Cluj, Tribunalul Mureș, Tribunalul Hunedoara, Tribunalul Suceava, Tribunalul Galați

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/11

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 18. oktobrī iesniedza Tribunalul Bihor (Rumānija) – M.I.A., P.R.-M., V.-C.I-C, F.C.R., P (iepriekš T). Ş-B., D.R., P.E.E. un F.I./Tribunalul Cluj, Tribunalul Mureș, Tribunalul Hunedoara, Tribunalul Suceava, Tribunalul Galați

      (Lieta C-644/21)
      (2022/C 95/16)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunalul Bihor

         Pamatlietas puses

         Kasācijas sūdzības iesniedzēji: M.I.A., P.R.-M., V.-C.I-C, F.C.R., P (iepriekš T). Ş-B., D.R., P.E.E. un F.I.

         Atbildētājas kasācijas tiesvedībā: Tribunalul Cluj, Tribunalul Mureș, Tribunalul Hunedoara, Tribunalul Suceava un Tribunalul Galați

         piedaloties: Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1), 9. panta 1. punkta noteikumi, kas garantē tiesisko procedūru “visām personām, kuras uzskata sevi par cietušām, jo viņām nav piemērots vienlīdzīgas attieksmes princips”, kā arī tie, kas ir paredzēti Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta pirmajā daļā un kas ikvienai personai garantē tiesības “uz efektīvu tiesību aizsardzību [..] objektīvā tiesā”, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir pretrunā tādiem valsts tiesību aktiem kā Legea dialogului social nr. 62/2011 (Rumānijas likums Nr. 62/2011, ar kuru reglamentē dialogu starp sociālajiem partneriem) 211. panta c) punkts, kurā ir paredzēts, ka trīs gadu termiņu prasības iesniegšanai par zaudējumu atlīdzību sāk aprēķināt “no dienas, kurā zaudējumi ir radušies”, neatkarīgi no tā, vai prasītājs zināja vai nezināja par zaudējumu nodarīšanu (un to apmēru)?

                  2)

                  Vai Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 1. un 2. punkta, kā arī 3. panta 1. punkta c) apakšpunkta beigu daļas noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādus valsts tiesību aktus kā Legea cadru nr. 330, din 5 noiembrie 2009, privind salarizarea unitară a personalului plătit din fonduri publice (2009. gada 5. novembra Pamatlikums Nr. 330 par vienotu atalgojumu no valsts budžeta apmaksātajiem darbiniekiem) 1. panta 2. punkts, kas interpretēts Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumānijas Augstā kasācijas tiesa) Decizia nr. 7/2019 (spriedums Nr. 7/2019) (publicēts Monitorul Oficial al României – Rumānijas Oficiālais Vēstnesis – Nr. 343/06.05.2019.), par pārsūdzību tiesiskuma interesēs, ņemot vērā, ka prasītājam nebija likumīgu tiesību prasīt atalgojuma palielināšanu par kvalifikāciju, uzsākot darbu tiesu iestādē pēc datuma, kurā stājās spēkā Likums Nr. 330/2009, kas skaidri nosaka, ka tiesības uz atalgojumu ir un paliek vienīgi tās, kas paredzētas [minētajā] likumā, kā rezultātā tiek radīta diskriminācija darba samaksas jomā salīdzinājumā ar viņa kolēģiem, arī pamatojoties uz vecuma kritēriju, kas tātad nozīmē, ka tikai vecākie tiesneši, kuri uzsāka darbību pirms 2010. gada janvāra (un guva labumu no laika posmā no 2006. līdz 2009. gadam pasludinātajiem tiesas spriedumiem, kuru rezolutīvā daļa 2019. gadā tika interpretēta, pamatojoties uz [Înalta Curte de Casație și Justiție] spriedumu Nr. 7/2019), 2019. gada decembrī un 2020. gada janvārī saņēma atpakaļejošu atalgojumu samaksu (līdzīgu tiem, kas tiek pieprasīti ar šajā procedūrā izskatīto prasību) par laika posmu no 2010. līdz 2015. gadam, kaut arī šajā laika periodā arī prasītājs veica prokurora funkcijas, veica vienādu darbu, ar vienādiem nosacījumiem un tajā pašā iestādē?

                  3)

                  Vai Direktīvas 2000/78/EK noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj diskrimināciju tikai tad, ja tā ir balstīta uz kādu no šīs direktīvas 1. pantā minētajiem kritērijiem, vai, gluži pretēji, šie noteikumi, ja tiek papildināti ar citu Savienības tiesību aktu noteikumiem, nepieļauj atšķirīgu attieksmi plašākā nozīmē pret darbiniekiem atalgojuma ziņā, ja tie veic vienu un to pašu darbu, pie viena un tā paša darba devēja, [tajā pašā] laika posmā un ar vienādiem nosacījumiem?

         (1)  OV 2000, L 303, 16. lpp.


title: Lieta C-645/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 21. oktobrī iesniedza Tribunalul Bihor (Rumānija) – C.C.C., C.R.R., U.D.M./Tribunalul Cluj, Tribunalul Satu Mare, Tribunalul Bucureşti, Tribunalul Bistriţa Năsăud, Tribunalul Maramureş, Tribunalul Sibiu

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/12

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 21. oktobrī iesniedza Tribunalul Bihor (Rumānija) – C.C.C., C.R.R., U.D.M./Tribunalul Cluj, Tribunalul Satu Mare, Tribunalul Bucureşti, Tribunalul Bistriţa Năsăud, Tribunalul Maramureş, Tribunalul Sibiu

      (Lieta C-645/21)
      (2022/C 95/17)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunalul Bihor

         Pamatlietas puses

         Kasācijas sūdzības iesniedzēji: C.C.C., C.R.R. un U.D.M.

         Atbildētājas kasācijas tiesvedībā: Tribunalul Cluj, Tribunalul Satu Mare, Tribunalul Bucureşti, Tribunalul Bistriţa Năsăud, Tribunalul Maramureş un Tribunalul Sibiu

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1), 9. panta 1. punkta noteikumi, kas garantē tiesisko procedūru “visām personām, kuras uzskata sevi par cietušām, jo viņām nav piemērots vienlīdzīgas attieksmes princips”, kā arī tie, kas ir paredzēti Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta pirmajā daļā un kas ikvienai personai garantē tiesības “uz efektīvu tiesību aizsardzību [..] objektīvā tiesā”, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir pretrunā tādiem valsts tiesību aktiem kā Legea dialogului social nr. 62/2011 (Rumānijas likums Nr. 62/2011, ar kuru reglamentē dialogu starp sociālajiem partneriem) 211. panta c) punkts, kurā ir paredzēts, ka trīs gadu termiņu prasības iesniegšanai par zaudējumu atlīdzību sāk aprēķināt “no dienas, kurā zaudējumi ir radušies”, neatkarīgi no tā, vai prasītājs zināja vai nezināja par zaudējumu nodarīšanu (un to apmēru)?

                  2)

                  Vai Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 1. un 2. punkta, kā arī 3. panta 1. punkta c) apakšpunkta beigu daļas noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādus valsts tiesību aktus kā Legea cadru nr. 330, din 5 noiembrie 2009, privind salarizarea unitară a personalului plătit din fonduri publice (2009. gada 5. novembra Pamatlikums Nr. 330 par vienotu atalgojumu no valsts budžeta apmaksātajiem darbiniekiem) 1. panta 2. punkts, kas interpretēts Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumānijas Augstā kasācijas tiesa) Decizia nr. 7/2019 (spriedums Nr. 7/2019) (publicēts Monitorul Oficial al României – Rumānijas Oficiālais Vēstnesis – Nr. 343/06.05.2019.), par pārsūdzību tiesiskuma interesēs, ņemot vērā, ka prasītājam nebija likumīgu tiesību prasīt atalgojuma palielināšanu par kvalifikāciju, uzsākot darbu tiesu iestādē pēc datuma, kurā stājās spēkā Likums Nr. 330/2009, kas skaidri nosaka, ka tiesības uz atalgojumu ir un paliek vienīgi tās, kas paredzētas [minētajā] likumā, kā rezultātā tiek radīta diskriminācija darba samaksas jomā salīdzinājumā ar viņa kolēģiem, arī pamatojoties uz vecuma kritēriju, kas tātad nozīmē, ka tikai vecākie tiesneši, kuri uzsāka darbību pirms 2010. gada janvāra (un guva labumu no laika posmā no 2006. līdz 2009. gadam pasludinātajiem tiesas spriedumiem, kuru rezolutīvā daļa 2019. gadā tika interpretēta, pamatojoties uz [Înalta Curte de Casație și Justiție] spriedumu Nr. 7/2019), 2019. gada decembrī un 2020. gada janvārī saņēma atpakaļejošu atalgojumu samaksu (līdzīgu tiem, kas tiek pieprasīti ar šajā procedūrā izskatīto prasību) par laika posmu no 2010. līdz 2015. gadam, kaut arī šajā laika periodā arī prasītājs veica prokurora funkcijas, veica vienādu darbu, ar vienādiem nosacījumiem un tajā pašā iestādē?

                  3)

                  Vai Direktīvas 2000/78/EK noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj diskrimināciju tikai tad, ja tā ir balstīta uz kādu no šīs direktīvas 1. pantā minētajiem kritērijiem, vai, gluži pretēji, šie noteikumi, ja tiek papildināti ar citu Savienības tiesību aktu noteikumiem, nepieļauj atšķirīgu attieksmi plašākā nozīmē pret darbiniekiem atalgojuma ziņā, ja tie veic vienu un to pašu darbu, pie viena un tā paša darba devēja, [tajā pašā] laika posmā un ar vienādiem nosacījumiem?

         (1)  OV 2000, L 303, 16. lpp.


title: Lieta C-667/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 8. novembrī iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) – ZQ/Medizinischer Dienst der Krankenversicherung Nordrhein, Körperschaft des öffentlichen Rechts

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 8. novembrī iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) – ZQ/Medizinischer Dienst der Krankenversicherung Nordrhein, Körperschaft des öffentlichen Rechts

      (Lieta C-667/21)
      (2022/C 95/18)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesarbeitsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: ZQ

         Atbildētāja: Medizinischer Dienst der Krankenversicherung Nordrhein, Körperschaft des öffentlichen Rechts

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regulas (ES) 2016/679 (1) (Vispārīgā datu aizsardzības regula, turpmāk tekstā – “VDAR”) 9. panta 2. punkta h) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka slimokases medicīniskam dienestam ir aizliegts apstrādāt sava darbinieka veselības datus, kas ir priekšnosacījums šī darbinieka darbspējas novērtēšanai?

                  2)

                  Ja Tiesa uz pirmo jautājumu atbildētu noliedzoši, kā rezultātā saskaņā ar VDAR 9. panta 2. punkta h) apakšpunktu būtu iespējams atkāpties no VDAR 9. panta 1. punktā paredzētā aizlieguma apstrādāt veselības datus – vai tādā gadījumā kā šeit aplūkotajā papildus VDAR 9. panta 3. punktā noteiktajām prasībām ir jāņem vērā citas – un attiecīgā gadījumā kādas – datu aizsardzības prasības?

                  3)

                  Ja Tiesa uz pirmo jautājumu atbildētu noliedzoši, kā rezultātā saskaņā ar VDAR 9. panta 2. punkta h) apakšpunktu būtu iespējams atkāpties no VDAR 9. panta 1. punktā paredzētā aizlieguma apstrādāt veselības datus – vai tādā gadījumā kā šeit aplūkotajā veselības datu apstrādes pieļaujamība vai likumība turklāt ir atkarīga no tā, vai ir izpildīts vismaz viens no VDAR 6. panta 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem?

                  4)

                  Vai VDAR 82. panta 1. punktam ir konkrēti vai vispārēji preventīvs raksturs un vai tas ir jāņem vērā, saskaņā ar VDAR 82. panta 1. punktu novērtējot kompensējamā nemateriālā kaitējuma apmēru, kas jāsedz pārzinim vai apstrādātājam?

                  5)

                  Vai, novērtējot kompensējamā nemateriālā kaitējuma apmēru saskaņā ar VDAR 82. panta 1. punktu, nozīme ir pārziņa vai apstrādātāja vainas pakāpei? It īpaši, vai var ņemt vērā vainas neesamību vai vieglu nolaidību pārziņa vai apstrādātāja labā?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV 2016, L 119, 1. lpp.).


title: Lieta C-723/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 29. novembrī iesniedza Verwaltungsgericht Cottbus (Vācija) – Stadt Frankfurt (Oder) un FWA Frankfurter Wasser- und Abwassergesellschaft mbH/Landesamt für Bergbau, Geologie und Rohstoffe

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 29. novembrī iesniedza Verwaltungsgericht Cottbus (Vācija) – Stadt Frankfurt (Oder) un FWA Frankfurter Wasser- und Abwassergesellschaft mbH/Landesamt für Bergbau, Geologie und Rohstoffe

      (Lieta C-723/21)
      (2022/C 95/19)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Cottbus

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Stadt Frankfurt (Oder) un FWA Frankfurter Wasser- und Abwassergesellschaft mbH

         Atbildētāja: Landesamt für Bergbau, Geologie und Rohstoffe

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                              a.

                              Vai Direktīvas 2000/60/EK (1) 7. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ievērojot trešo personu aizsardzību gruntsūdeņu pasliktināšanās aizlieguma kontekstā (skat. Tiesas spriedumu, 2020. gada 28. maijs, Land Nordrhein-Westfalen, C-535/18 (2), 132. un 133. punkts, kā arī spriedumu, 2019. gada 3. oktobris, Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland u.c., C-197/18 (3), 40. un 42. punkts), ikvienam attiecīgās sabiedrības loceklim, kuru tieši skar konkrēts projekts, ir tiesības vērsties tiesā par pārkāpumiem pret pienākumu:

                                          i)

                                          novērst dzeramā ūdens ieguvei izmantojamu ūdenstilpju kvalitātes pasliktināšanos,

                                          ii)

                                          samazināt dzeramā ūdens ieguvei vajadzīgo attīrīšanas līmeni?

                              b.

                              Ja atbilde uz a) jautājumu ir noliedzoša:
                              Vai katrā ziņā tādiem prasītājiem, kuriem ir deleģēta dzeramā ūdens ieguve un attīrīšana, ir tiesības vērsties tiesā par Direktīvas 2000/60 7. panta 3. punktā noteikto aizliegumu un prasību pārkāpumiem?

                  2.

                  Vai Direktīvas 2000/60 7. panta 3. punktā arī attiecībā uz ūdenstilpēm ārpus aizsargjoslām Ūdens resursu direktīvas 7. panta 3. punkta otrā teikuma izpratnē līdztekus uzdevumam veikt apsaimniekošanas plānu un pasākumu programmu ilgtermiņa plānošanu, līdzīgi kā šīs direktīvas 4. pantā, ir noteikts pienākums neizsniegt atļauju konkrētiem projektiem pasliktināšanās aizlieguma pārkāpuma dēļ (skat. spriedumu, Land Nordrhein-Westfalen, C-535/18, 75. punkts)?

                  3.

                  Pieņemot, ka Direktīvas 2000/60 7. panta 3. punktā – atšķirībā no V pielikuma attiecībā uz šīs direktīvas 4. pantu – nav noteikti standarta lielumi pasliktināšanās aizlieguma izvērtējumam:

                              a.

                              Kādu nosacījumu gadījumā ir jāuzskata, ka notiek ūdenstilpes stāvokļa pasliktināšanās un no tā izrietošā nepieciešamā attīrīšanas līmeņa palielināšanās dzeramā ūdens ieguvei?

                              b.

                              Vai par attiecīgo standarta lielumu attīrīšanas līmeņa palielināšanās un līdz ar to Direktīvas 2000/60 7. panta 3. punktā noteiktā pasliktināšanās aizlieguma kontekstā varētu uzskatīt robežvērtības, kas paredzētas Direktīvas 98/83 (4) I pielikumā, uz ko norāda Direktīvas 2000/60 7. panta 2. punkta otrā teikuma daļa?

                              c.

                              Ja atbilde uz b) jautājumu ir apstiprinoša:
                              Vai var būt noticis Direktīvas 2000/60 7. panta 3. punktā noteiktā pasliktināšanās aizlieguma pārkāpums, ja vienīgā būtiskā vērtība nav [Direktīvas 98/83] I pielikuma A vai B daļā paredzētā robežvērtība, bet gan tā sauktais parametrs, kam ir indikatora funkcija, atbilstoši I pielikuma C daļai?

                  4.

                  Kad ir jāprezumē dzeramā ūdens tiesību aktos noteiktā pasliktināšanās aizlieguma, kas izriet no Direktīvas 2000/60 7. panta 3. punkta, pārkāpums (attiecībā uz šīs direktīvas 4. pantā noteiktajiem pasliktināšanās aizlieguma kritērijiem skat. spriedumu, Land Nordrhein-Westfalen, C-535/18, 119. punkts, un iepriekš spriedumu, 2015. gada 1. jūlijs, Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland, C-461/13 (5), 52. punkts)?

                              a.

                              Vai jebkāda pasliktināšanās ir pietiekama, lai prezumētu pārkāpuma esamību
                              vai

                              b.

                              ir jābūt iespējamībai, ka netiek ievērota sulfāta parametra, kam ir indikatora funkcija, vērtība, kas ir 250 mg/l,
                              vai

                              c.

                              ir jādraud korektīvai darbībai Direktīvas 98/83 8. panta 6. punkta izpratnē, kas palielina attīrīšanas izmaksas dzeramā ūdens ieguvei?

                  5.

                  Vai Direktīvas 2000/60 7. panta 3. punktā līdztekus materiālajam izvērtēšanas kritērijam ir ietvertas arī prasības attiecībā uz administratīvās apstiprināšanas procedūru, tātad, vai Tiesas judikatūra attiecībā uz Direktīvas 2000/60 4. pantu ir piemērojama arī šīs direktīvas 7. panta 3. punkta izvērtēšanas apmēram (skat. spriedumu, Land Nordrhein-Westfalen, C-535/18, 2. prejudiciālais jautājums)?

                  6.

                  Vai eksperta izpēte par varbūtēju Direktīvas 2000/60 7. panta 3. punkta ierobežojumu projekta virzītājam ir jāveic arī jau tad, tiklīdz projekts var pārkāpt šīs direktīvas 7. panta 3. punkta noteiktās prasības?

                  7.

                  Vai konkrētajā situācijā arī ir jāuzskata, ka izpētei ir jābūt pieejamai brīdī, kad tiek pieņemts lēmums ūdens resursu tiesību jomā, un tādējādi izpēte, kas veikta vēlāk tiesvedības laikā, nevar novērst ūdens resursu jomā piešķirtas atļaujas prettiesiskumu (skat. spriedumu, Land Nordrhein-Westfalen, C-535/18, 76. punkts, 80. un nākamie punkti)?

                  8.

                  Vai, apsverot atļaujas izdošanas procesā par labu projektā izvirzītam mērķim, no Direktīvas 2000/60 7. panta 3. punkta izrietošās prasības un aizliegumi var tikt pārvarēti, piemēram, tad, ja attīrīšanas izmaksas ir nelielas vai projekta mērķis ir īpaši svarīgs?

                  9.

                  Vai Direktīvas 2000/60 4. panta 7. punkts ir piemērojams šīs direktīvas 7. panta 3. punktam?

                  10.

                  Kādi pienākumi, kas ir plašāki par Direktīvas 2000/60 4. pantā noteiktiem pienākumiem, izriet no šīs direktīvas 7. panta 2. punkta un nozīmē, ka tie ir jāņem vērā projekta apstiprināšanas procedūrā?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/60/EK (2000. gada 23. oktobris), ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (OV 2000, L 327, 1. lpp.).

         (2)  ECLI:EU:C:2020:391.

         (3)  ECLI:EU:C:2019:824

         (4)  Padomes Direktīva 98/83/EK (1998. gada 3. novembris) par dzeramā ūdens kvalitāti (OV 1998, L 330, 32. lpp.).

         (5)  ECLI:EU:C:2015:433.


title: Lieta C-750/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 6. decembrī Pilatus Bank plc iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2021. gada 24. septembra rīkojumu lietā T-139/19 Pilatus Bank/ECB

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/16

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 6. decembrīPilatus Bank plc iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2021. gada 24. septembra rīkojumu lietā T-139/19 Pilatus Bank/ECB
      (Lieta C-750/21 P)
      (2022/C 95/20)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Pilatus Bank plc (pārstāvis: O. Behrends, Rechtsanwalt)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Centrālā banka (ECB)

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto rīkojumu;

                  —

                  saskaņā ar LESD 264. pantu atzīt par spēkā neesošu ECB 2018. gada 21. decembra lēmumu, ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzējai ir paziņots, ka ECB kompetencē vairs neietilpst nodrošināt tiešu tās prudenciālo uzraudzību un rīkoties attiecībā uz to;

                  —

                  ciktāl Tiesa nevarēs izspriest lietu pēc būtības, nodot atcelšanas prasības lietu atkārtotai izskatīšanai Vispārējā tiesā; un

                  —

                  piespriest ECB atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus un izdevumus saistībā ar šo apelācijas tiesvedību.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza divus apelācijas sūdzības pamatus.
      Pirmais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa esot kļūdaini interpretējusi Padomes Regulas (ES) Nr. 1024/2013 (1) normas, kļūdaini pieņemot, ka, tā kā apelācijas sūdzības iesniedzēja ir zaudējusi savu licenci, tā vairs nav ECB kompetencē.
      Otrais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa neesot pienācīgi izvērtējusi apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirzītos pamatus, kas neattiecas uz apgalvoto ECB kompetences neesamību.

         (1)  Padomes Regula (ES) Nr. 1024/2013 (2013. gada 15. oktobris), ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV 2013, L 287, 63. lpp.).


title: Lieta C-751/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 7. decembrī iesniedza Landesgericht Salzburg (Austrija) – PJ/Eurowings GmbH

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 7. decembrī iesniedza Landesgericht Salzburg (Austrija) – PJ/Eurowings GmbH

      (Lieta C-751/21)
      (2022/C 95/21)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesgericht Salzburg

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: PJ

         Atbildētāja: Eurowings GmbH

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai “iekāpšanas atteikums” Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 4. panta un 2. panta j) punkta izpratnē ir noticis arī tad, ja iekāpšana attiecīgajā lidmašīnā pasažierim ir atteikta nevis iekāpšanas sektorā (pie izlidošanas izejas), bet jau reģistrēšanas laikā un tādēļ viņš līdz iekāpšanas sektoram (izlidošanas izejai) nemaz nenonāk?

                  2)

                  2) Vai, lai izpildītu Regulas Nr. 261/2004 3. panta 2. punkta a) apakšpunktā minētos nosacījumus gadījumā, kad izlidošanas laiks ir plkst. 6.20, iekāpšana – plkst. 5.50 un “izejas slēgšana” – plkst. 6.05 (kā norādīts iekāpšanas kartē), pasažieris ar taksometru lidostā ierodas plkst. 5.14 un uzreiz pēc tam (aptuveni plkst. 5.16) – pie atbildētājas reģistrācijas sektora letes? Konkrētāk, ņemot vērā apstākli, ka izlidošanas dienā plkst. 3.14 atbildētāja pasažieri informēja par to, ka uz šo lidojumu ir ļoti daudz rezervāciju un ka rokasbagāža ir jānodod pie reģistrēšanas letes. Turklāt ņemot vērā arī atbildētājas sniegto informāciju, ka Hamburgā reģistrācijas sektors ir atvērts 2 stundas līdz 40 minūtes pirms izlidošanas.

                  3)

                  3) Vai par “iekāpšanas atteikumu” Regulas Nr. 261/2004 4. panta 2. punkta j) punkta izpratnē ir uzskatāms tas, ka uzreiz plkst. 5.16 prasītājs un viņa ģimene no atbildētājas reģistrācijas sektora tiek lūgti savu bagāžu reģistrēt intensīvi izmantotajos Hamburgas lidostas bagāžas reģistrēšanas automātos, kuri nedarbojas pienācīgi, lai gan atbildētājas vai lidostas darbinieki cenšas sniegt palīdzību, un tādēļ pēc tam viņi tiek lūgti savu bagāžu reģistrēt citos bagāžas reģistrēšanas automātos, taču reģistrācija nav iespējama arī tur, un, kad plkst. 5.40 viens automāts atsāk darboties, tas šo bagāžu gan identificē, taču plkst. 5.41 atsaka reģistrāciju un nosūta prasītāju atpakaļ uz atbildētājas reģistrācijas sektoru, kur viņš tiek informēts, ka viņš savu lidojumu ir nokavējis?

                  4)

                  4) Vai, ņemot vērā automatizētās bagāžas reģistrēšanas laikā radušos sarežģījumus, prasītājs un līdz ar to arī viņa līdzbraucēji ir uzskatāmi par līdzatbildīgiem, ja viņi vienkārši pildīja darbinieku un automātu norādījumus un tādēļ nepamanīja, ka beidzas reģistrācijas termiņš un laiks, kurā jāierodas pie izlidošanas izejas? Vai, ņemot vērā reģistrēšanas laikā radušos sarežģījumus, prasītājam un viņa līdzbraucējiem var pārmest to, ka viņi nav laikus apsvēruši iespēju uzdot šo bagāžu viņiem pārsūtīt vēlāk? Vai būtu bijis saprātīgi no šīs ceļotāju grupas sagaidīt, ka viena persona, piemēram, prasītājs paliktu kopā ar bagāžu, lai pārējās personas varētu paspēt nokļūt līdz izlidošanas izejai? Konkrētāk, ņemot vērā, ka prasītāja meitai – pēc ceļgala operācijas kruķu dēļ – un prasītāja sievasmātei – vecuma un artrīta dēļ – bija ierobežotas spējas pārvietoties.

                  5)

                  5) Ja uz pirmo līdz trešo jautājumu tiktu sniegta noliedzoša atbilde: vai Regulas Nr. 261/2004 2. panta j) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka situācija, kurā pasažieri aptuveni 1 stundu pirms izlidošanas iestājas rindā pie bagāžas reģistrēšanas automāta letes, bet attiecīgās lidsabiedrības darba organizācijas trūkumu (piemēram, nepietiekams atvērto reģistrēšanas lešu skaits, nepietiekams personāls, pasažieru neinformēšana ar skaļruņu sistēmas palīdzību) un/vai lidostas darbības traucējumu (bagāžas reģistrēšanas automātu bojājumi) dēļ savu rindu pie reģistrēšanas letes sasniedz tikai tad, kad (pēc reģistrēšanas letes slēgšanas) pasažieriem šā iemesla dēļ vairs netiek ļauts izlidot, ir uzskatāma par “iekāpšanas atteikumu” Regulas Nr. 261/2004 2. panta j) punkta izpratnē?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 2004, L 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-753/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 8. decembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Instrubel NV/Montana Management Inc., BNP Paribas Securities Services

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 8. decembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Instrubel NV/Montana Management Inc., BNP Paribas Securities Services

      (Lieta C-753/21)
      (2022/C 95/22)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Instrubel NV

         Atbildētājas: Montana Management Inc., BNP Paribas Securities Services

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai grozītās Regulas (EK) Nr. 1210/2003 (1) 4. panta 2., 3. un 4. punkts un 6. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                              —

                              iesaldētie līdzekļi un saimnieciskie resursi līdz lēmumam par pārvešanu uz Irākas Attīstības fonda pārņemošajām struktūrām paliek to fizisko un juridisko personu, struktūru vai vienību, kas tiek saistītas ar bijušo prezidentu Sadamu Huseinu un uz kurām attiecas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana, īpašumā?

                              —

                              vai arī šie iesaldētie līdzekļi ir Irākas Attīstības fonda pārņemošo struktūru īpašumā kopš regulas stāšanās spēkā, kuras III un IV pielikumos ir norādītas fiziskas un juridiskas personas, vienības un struktūras, kas tiek saistītas ar bijušo prezidentu Sadamu Huseinu un uz kurām attiecas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana?

                  2)

                  Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiktu atbildēts, ka līdzekļi un saimnieciskie resursi ir Irākas Attīstības fonda pārņemošo struktūru īpašums, vai grozītās Regulas (EK) Nr. 1210/2003 4. un 6. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai veiktu iesaldēto aktīvu apķīlāšanu, ir jāsaņem iepriekšēja valsts kompetentās iestādes atļauja? Vai arī šīs tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs valsts iestādes atļauja ir nepieciešama tikai iesaldēto līdzekļu atbrīvošanas brīdī?

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 1210/2003 (2003. gada 7. jūlijs) par konkrētiem īpašiem ierobežojumiem attiecībā uz ekonomikas un finanšu sakariem ar Irāku un par Regulas (EK) Nr. 2465/96 atcelšanu (OV 2003, L 169, 6. lpp.).