title: Lieta T-268/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 21. septembra rīkojums — PPG un SNF/ECHA (Prasība atcelt tiesību aktu — REACH — Akrilamīda atzīšana par vielu, kas rada ļoti lielas bažas — Termiņš prasības celšanai — Nepieņemamība)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/22

         Vispārējās tiesas 2011. gada 21. septembra rīkojums — PPG un SNF/ECHA

   (Lieta T-268/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - REACH - Akrilamīda atzīšana par vielu, kas rada ļoti lielas bažas - Termiņš prasības celšanai - Nepieņemamība)
   2011/C 340/46
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) (Brisele, Beļģija) un SNF SAS (Andrézieux-Bouthéon, Francija) (pārstāvji — sākotnēji K. Van Maldegem, R. Cana, avocats, un P. Sellar, solicitor, vēlāk K. Van Maldegem un R. Cana)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji — M. Heikkilä un W. Broere)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — M. Noort un J. Langer) un Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver un E. Manhaeve)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ECHA lēmumu par akrilamīda (EK Nr. 201-173-7) atzīšanu par tādu vielu, kas atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 396, 1. lpp.), 57. pantā noteiktajiem kritērijiem, kurš tika pieņemts saskaņā ar šīs regulas 59. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) un SNF SAS sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Nīderlandes Karaliste un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 274, 09.10.2010.


title: Lieta C-191/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 27. aprīlī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Verein für Konsumenteninformation/Amazon EU Sàrl

text:
               6.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 27. aprīlī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Verein für Konsumenteninformation/Amazon EU Sàrl

   (Lieta C-191/15)
   (2015/C 221/04)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Obersten Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Verein für Konsumenteninformation

      Atbildētāja: Amazon EU Sàrl

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai attiecībā uz aizliegumu Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvas 2009/22/EK par aizliegumiem saistībā ar patērētāju interešu aizsardzību (1) izpratnē piemērojamie tiesību akti ir jānosaka atbilstoši 4. pantam Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. jūlija Regulā (EK) Nr. 864/2007 par tiesību aktiem, kas piemērojami ārpuslīgumiskām saistībām (“Roma II”) (2), ja prasība tiek vērsta pret neatļautām līguma klauzulām, kuras izmanto dalībvalstī reģistrēts uzņēmums, kas elektroniskās tirdzniecības režīmā noslēdz līgumus ar patērētājiem, kuri dzīvo citās dalībvalstīs, it īpaši valstī, kuras tiesā prasība ir celta?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša:

                           2.1.

                           Vai valsts, kurā radies kaitējums (Roma II regulas 4. panta 1. punkts), ir jebkura valsts, uz kuru ir vērsta uzņēmuma atbildētāja komercdarbība, un tāpēc apstrīdētās klauzulas ir jāizvērtē atbilstoši tiesas valsts tiesību aktiem, ja pieteikumu iesniegt tiesīgā iestāde vēršas pret šo klauzulu izmantošanu darījumos ar patērētājiem, kas dzīvo šajā valstī?

                           2.2.

                           Vai pastāv acīmredzami ciešāka saikne (Roma II regulas 4. panta 3. punkts) ar tās valsts tiesību aktiem, kurā uzņēmumam atbildētājam ir juridiskā adrese, ja tā darījuma noteikumos ir paredzēts, ka uzņēmuma noslēgtajos līgumos piemēro šīs valsts tiesību aktus?

                           2.3.

                           Vai tāda piemērojamo tiesību aktu izvēles klauzula, ja ir citi pamati, nozīmē, apstrīdētās līguma klauzulas ir jāpārbauda atbilstoši tās valsts tiesību aktiem, kurā uzņēmumam atbildētājam ir juridiskā adrese?

               3)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noliedzoša:
               Kā ir jānosaka aizliegumam piemērojamie tiesību akti?

               4)

               Neatkarīgi no atbildēm uz iepriekš minētajiem jautājumiem:

                           4.1.

                           Vai vispārējos darījumu noteikumos ietverta klauzula, atbilstoši kurai līgumam, kas elektroniskās tirdzniecības režīmā tiek noslēgts starp patērētāju un citā dalībvalstī reģistrētu uzņēmumu, ir jāpiemēro šī uzņēmēja reģistrācijas valsts tiesību akti, ir negodīga Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (3) 3. panta 1. punkta izpratnē?

                           4.2.

                           Vai uz personas datu apstrādi, ko veic uzņēmums, kurš elektroniskās tirdzniecības režīmā noslēdz līgumus ar patērētājiem, kas dzīvo citās dalībvalstīs, atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (4) 4. panta 1. punkta a) apakšpunktam neatkarīgi no citos apstākļos piemērojamiem tiesību aktiem attiecas tikai tās dalībvalsts tiesības, kurā ir uzņēmuma atrašanās vieta, kur notiek apstrāde, vai tomēr uzņēmumam ir jāņem vērā arī tās dalībvalsts datu aizsardzības tiesību normas, uz kuru ir vērsta tā komercdarbība?

      (1)  OV L 110, 30. lpp.

      (2)  OV L 199, 40. lpp.

      (3)  OV L 95, 29. lpp.

      (4)  OV L 281, 31. lpp.


title: Lieta C-45/08: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 23. decembra spriedums (Hof van beroep te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Spector Photo Group NV, Chris Van Raemdonck/Commissie voor het Bank-, Financie- en Assurantiewezen (CBFA) (Direktīva 2003/6 — Iekšējās informācijas ļaunprātīga izmantošana — Iekšējās informācijas izmantošana — Sodi — Nosacījumi)

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/6

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 23. decembra spriedums (Hof van beroep te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Spector Photo Group NV, Chris Van Raemdonck/Commissie voor het Bank-, Financie- en Assurantiewezen (CBFA)

   (Lieta C-45/08) (1)

   (Direktīva 2003/6 - Iekšējās informācijas ļaunprātīga izmantošana - Iekšējās informācijas izmantošana - Sodi - Nosacījumi)
   2010/C 51/09
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van beroep te Brussel

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Spector Photo Group NV, Chris Van Raemdonck

      Atbildētāja: Commissie voor het Bank-, Financie- en Assurantiewezen (CBFA)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hof van beroep te Brussel — Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/6/EK par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu un tirgus manipulācijām (tirgus ļaunprātīgu izmantošanu) (OV L 96, 16. lpp.) 2. un 14. panta un Komisijas 2003. gada 22. decembra Direktīvas 2003/124/EK, ar ko īsteno Direktīvu 2003/6/EK (OV L 339, 70. lpp.) 1. panta interpretācija — Iekšējās informācijas izmantošana — Maksimāla saskaņošana, kas nepiešķir dalībvalstīm nekādu rīcības brīvību attiecībā uz iekšējās informācijas ļaunprātīgas izmantošanas definīciju — Sodi, kurus var noteikt — Nosacījumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/6/EK par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu un tirgus manipulācijām (tirgus ļaunprātīga izmantošana) 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka fakts, ka šī noteikuma otrajā daļā paredzētā persona, kuras rīcībā ir iekšējā informācija, tieši vai netieši iegādājas vai atsavina finanšu instrumentus, uz ko attiecas minētā iekšējā informācija, vai mēģina tos iegādāties vai atsavināt savā vai trešās personas vārdā, nozīmē to, ka šī persona ir “izmantojusi šo informāciju” minētā noteikuma nozīmē, ar nosacījumu, ka tiek ievērotas tiesības uz aizstāvību un it īpaši tiesības apvērst šo prezumpciju. Jautājums, vai minētā persona ir pārkāpusi iekšējās informācijas ļaunprātīgas izmantošanas aizliegumu, ir jārisina, ievērojot šīs direktīvas mērķi, proti, aizsargāt finanšu tirgu integritāti un stiprināt ieguldītāju uzticību, kas it īpaši pamatojas uz garantiju, ka šie ieguldītāji ir vienlīdzīgā stāvoklī un aizsargāti pret iekšējās informācijas nepamatotu izmantošanu;

               2)

               Direktīvas 2003/6 14. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka mantisks labums, kas izriet no iekšējās informācijas ļaunprātīgas izmantošanas, var būt atbilstošs elements, lai noteiktu efektīvu, samērīgu un preventīvu sodu. Šāda mantiska labuma aprēķināšanas metode un it īpaši datums vai vērā ņemamais periods ir valsts tiesību jautājums;

               3)

               Direktīvas 2003/6 14. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja dalībvalsts papildus šajā noteikumā paredzētajam administratīvajam sodam ir paredzējusi iespēju piemērot krimināltiesisku naudas sodu, tad administratīvā soda noteikšanas stadijā nav jāņem vērā iespējama vēlāka krimināltiesiska naudas soda iespējamība un/vai apmērs.

      (1)  OV C 107, 26.04.2008.


title: Tiesas spriedums (Virspalāta) 2005. gada 7. jūnijā lietā C-543/03 (par Oberlandesgericht Innsbruck lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu) Christine Dodl, Petra Oberhollenzer pret Tiroler Gebietskrankenkasse (Regula (EEK) Nr. 1408/71 un Regula (EEK) Nr. 574/72 — Ģimenes pabalsti — Bērna kopšanas pabalsts — Tiesības uz vienādiem pabalstiem nodarbinātības valstī un dzīvesvietas valstī)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/13

      TIESAS SPRIEDUMS

   (Virspalāta)
   2005. gada 7. jūnijā
   lietā C-543/03 (par Oberlandesgericht Innsbruck lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu) Christine Dodl, Petra Oberhollenzer pret Tiroler Gebietskrankenkasse
       (1)

   (Regula (EEK) Nr. 1408/71 un Regula (EEK) Nr. 574/72 - Ģimenes pabalsti - Bērna kopšanas pabalsts - Tiesības uz vienādiem pabalstiem nodarbinātības valstī un dzīvesvietas valstī)
   (2005/C 182/25)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-543/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Oberlandesgericht Innsbruck (Insbrukas Augstākā tiesa, Austrija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 16. decembrī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 29. decembrī, tiesvedībā Kristīne Dodla [Christine Dodl], Petra Oberhollencere [Petra Oberhollenzer] pret Tiroler Gebietskrankenkasse [Tiroles Slimokase], Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātu priekšsēdētāji P. Jāns [P. Jann], K. V. A. Timmermanss [C.W.A. Timmermans] un A. Ross [A. Rosas], tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann], Ž.-P. Puisošē [J.-P. Puissochet], K. Šīmans [K. Schiemann] (referents), J. Makarčiks [J. Makarczyk], P. Kūris [P. Kūris], E. Juhāss [E. Juhász], U. Lehmuss [U. Lõhmus], E. Levits un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], ģenerāladvokāts L. A. Hēlhuds [L. A. Geelhoed], sekretāre K. Štranca [K. Sztranc], administratore, 2005. gada 7. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Saskaņā ar Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulu (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām [travailleurs salariés ou non salariés; algots darba ņēmējs un pašnodarbināts darba ņēmējs] un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 5. jūnija Regulu (EK) Nr. 1386/2001, personai ir “darba ņēmēja” [travailleur] statuss, ja tā ir apdrošināta, kaut arī tikai pret vienu riska veidu, atbilstoši obligātajai vai brīvprātīgajai apdrošināšanai vispārējā vai īpašā sociālās apdrošināšanas sistēmā, kas minēta šīs pašas regulas Nr. 1408/71 1. panta a) punktā, un tas nav atkarīgs no darba tiesisko attiecību pastāvēšanas. Valsts tiesai ir jāveic vajadzīgās pārbaudes, lai noteiktu, vai tajos laikposmos, par kuriem ir pieprasīti minētie pabalsti, uz prasītājām pamata prāvā ir attiekusies kāda no Austrijas sociālās apdrošināšanas sistēmām un vai tādējādi uz tām attiecās “darbinieka” jēdziens minētā 1. panta a) punkta nozīmē.

               2)

               Ja nodarbinātības dalībvalsts tiesību akti un darbinieka dzīvesvietas dalībvalsts tiesību akti atzīst katra ģimenes locekļa tiesības uz ģimenes pabalstu vienādā laikposmā, tad nodarbinātības dalībvalsts principā ir kompetenta izmaksāt minēto pabalstu saskaņā ar 10. panta 1. punkta a) apakšpunktu Padomes 1972. gada 21. marta Regulā (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Komisijas 2002. gada 27. februāra Regulu (EK) Nr. 410/2002.
               Tomēr, ja persona, kuras aizbildnībā ir bērns — jo īpaši šīs darba ņēmējas vīrs vai faktiskais vīrs, — veic profesionālo darbību dzīvesvietas dalībvalstī, šai dalībvalstij ģimenes pabalsts ir jāaizmaksā, piemērojot 10. panta 1. punkta b) apakšpunkta i) daļu Regulā Nr. 574/72, kas grozīta ar Regulu Nr. 410/2002, neatkarīgi no tā, kura persona tieši saņem minētās valsts tiesību aktos noteikto pabalstu. Atbilstoši šim pieņēmumam, ģimenes pabalsta izmaksa neattiecas uz ģimenes pabalsta summu, ko paredz dzīvesvietas dalībvalsts tiesību akti.

      (1)  OV C 850, 03.04.2004.


title: Lieta C-50/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2016. gada 1. decembra spriedumu lietā T-561/15 Universidad Internacional de la Rioja/EUIPO – Universidad de la Rioja Rioja (“Universidad Internacional de la Rioja UNIR”) 2017. gada 31. janvārī iesniedza Universidad Internacional de la Rioja, S.A.

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/2

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2016. gada 1. decembra spriedumu lietā T-561/15 Universidad Internacional de la Rioja/EUIPO – Universidad de la Rioja Rioja (“Universidad Internacional de la Rioja UNIR”) 2017. gada 31. janvārī iesniedza Universidad Internacional de la Rioja, S.A.

   (Lieta C-50/17 P)
   (2017/C 231/03)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Universidad Internacional de la Rioja, S.A. (pārstāvji – C. Lema Devesa un A. Porras Fernandez-Toledano, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   Ar 2017. gada 1. jūnija rīkojumu Tiesa (devītā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību un piesprieda Universidad Internacional de la Rioja, S.A. pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Apvienotās lietas C-23/07 un C-24/07: Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 12. jūnija rīkojums ( Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Confcooperative Friuli Venezia Giulia (C-23/07), Luigi Soini (C-23/07 un C-24/07), Azienda Agricola Vivai Pinato Mario e figlio (C-23/07), Cantina Produttori Cormòns Soc. cons. arl (C-24/07)/ Ministero delle Politiche Agricole , alimentari e forestali , Regione Friuli Venezia Giulia (Lauksaimniecība — Regulas (EK) Nr. 1493/1999, Nr. 753/2002 un Nr. 1429/2004 — Vīna tirgus kopīgā organizācija — Vīnu marķēšana — Vīnogu šķirņu nosaukumu vai to sinonīmu lietošana — Ģeogrāfiskās izcelsmes norāde Tokaj Ungārijas izcelsmes vīniem — Iespēja izmantot vīnogulāju Tocai friulano vai Tocai italico apzīmējumu kā papildinājumu noteiktām Itālijas izcelsmes vīnu ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm — Izslēgšana pēc trīspadsmit gadu pārejas perioda, kas beidzas 2007. gada 31. martā — Spēkā esamība — Juridiskais pamats — EKL 34. pants — Nediskriminācijas princips — Starptautisko līgumtiesību principi — Ungārijas pievienošanās Eiropas Savienībai — Līguma par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām (TRIPs līgums) 22.-24. pants)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/14

         Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 12. jūnija rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Confcooperative Friuli Venezia Giulia (C-23/07), Luigi Soini (C-23/07 un C-24/07), Azienda Agricola Vivai Pinato Mario e figlio (C-23/07), Cantina Produttori Cormòns Soc. cons. arl (C-24/07)/Ministero delle Politiche Agricole, alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia

   (Apvienotās lietas C-23/07 un C-24/07) (1)

   (Lauksaimniecība - Regulas (EK) Nr. 1493/1999, Nr. 753/2002 un Nr. 1429/2004 - Vīna tirgus kopīgā organizācija - Vīnu marķēšana - Vīnogu šķirņu nosaukumu vai to sinonīmu lietošana - Ģeogrāfiskās izcelsmes norāde “Tokaj’ Ungārijas izcelsmes vīniem - Iespēja izmantot vīnogulāju “Tocai friulano’ vai “Tocai italico’ apzīmējumu kā papildinājumu noteiktām Itālijas izcelsmes vīnu ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm - Izslēgšana pēc trīspadsmit gadu pārejas perioda, kas beidzas 2007. gada 31. martā - Spēkā esamība - Juridiskais pamats - EKL 34. pants - Nediskriminācijas princips - Starptautisko līgumtiesību principi - Ungārijas pievienošanās Eiropas Savienībai - Līguma par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām (TRIPs līgums) 22.-24. pants)
   (2008/C 209/19)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Confcooperative Friuli Venezia Giulia (C-23/07), Luigi Soini (C-23/07 un C-24/07), Azienda Agricola Vivai Pinato Mario e figlio (C-23/07), Cantina Produttori Cormòns Soc. cons. arl (C-24/07)

      Atbildētāji: Ministero delle Politiche Agricole, alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Administrativo Regionale del Lazio — Regulas Nr. 1493/1999 un Nr. 753/2002, kuras groza Komisijas 2004. gada 9. augusta Regula (EK) Nr. 1429/2004, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 753/2002, ar ko paredz konkrētus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1493/1999 piemērošanai attiecībā uz konkrētu vīna nozares produktu aprakstu, apzīmējumu, noformējumu un aizsardzību (OV L 263, 11. lpp.), interpretācija — EKL 34. panta 2. punkta interpretācija — Ungārijā un Kopienā ražoto vīnu apzīmēšana — “Tocai fruliano” apzīmējuma lietošanas aizliegums — Ražotāju un citu šī apzīmējuma lietotāju diskriminācija attiecībā pret citiem šo apzīmējumu ražotājiem un lietotājiem
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Akts par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilstoši šī akta 2. pantam Komisijas 2002. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 753/2002, ar ko paredz konkrētus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1493/1999 piemērošanai attiecībā uz konkrētu vīna nozares produktu aprakstu, apzīmējumu, noformējumu un aizsardzību, normas, kas pēc būtības aizliedz izmantot nosaukumu “Tocai” noteiktu Itālijas kvalitatīvo vīnu, kas ražoti noteiktā reģionā, aprakstīšanai un noformēšanai pēc pārejas perioda, kas beidzas 2007. gada 31. martā, ir Kopienu tiesību neatņemama sastāvdaļa uz 2004. gada 1. maiju, un, pēc tam, kad [šīs normas] pārņēma ar Komisijas 2004. gada 9. augusta Regulu (EK) Nr.1429/2004, kas grozīja Regulu Nr. 753/2002, tās turpināja piemērot pēc [2004. gada 1. maija];

               2)

               Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1493/1999 par vīna tirgus kopīgo organizāciju 53. pants ir piemērots juridiskais pamats, lai ļautu Eiropas Kopienu Komisijai pieņemt Regulas Nr. 753/2002 noteikumus, kurus pārņem Regula Nr. 1429/2004, kas pēc būtības aizliedz izmantot nosaukumu “Tocai” noteiktu Itālijas kvalitatīvo vīnu, kas ražoti noteiktā reģionā, aprakstīšanai un noformēšanai pēc pārejas perioda, kas beidzas 2007. gada 31. martā;

               3)

               EKL 34. panta 2. punkta otrā daļa pieļauj Regulas Nr. 753/2002 normas, kuras pārņem Regula Nr. 1429/2004, kas pēc būtības aizliedz izmantot nosaukumu “Tocai” noteiktu Itālijas kvalitatīvo vīnu, kas ražoti noteiktā reģionā, aprakstīšanai un noformēšanai pēc pārejas perioda, kas beidzas 2007. gada 31. martā;

               4)

               Regulas Nr. 753/2002 19. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj Regulas Nr. 753/2002 normas, kuras pārņem Regula Nr. 1429/2004, kas pēc būtības aizliedz izmantot nosaukumu “Tocai” noteiktu Itālijas kvalitatīvo vīnu, kas ražoti noteiktā reģionā, aprakstīšanai un noformēšanai pēc pārejas perioda, kas beidzas 2007. gada 31. martā;

               5)

               Regulas Nr. 1493/1999 50. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, piemērojot Līguma par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām, kas ietverts 1 C pielikumā Līgumam par Pasaules tirdzniecības organizācijas (PTO) izveidošanu, kurš 1994. gada 15. aprīlī parakstīts Marakešā un apstiprināts ar Padomes 1994. gada 22. decembra Lēmumu 94/800/EK par daudzpusējo sarunu Urugvajas kārtā (no 1986. gada līdz 1994. gadam) panākto nolīgumu slēgšanu Eiropas Kopienas vārdā jautājumos, kas ir tās kompetencē, 23. un 24. panta normas un it īpaši šī līguma 24. panta 6. punkta normas neliedz pieņemt tādus pasākumus, kādus paredz Regulas Nr. 753/2002 normas, kuras pārņem Regula Nr. 1429/2004, kas pēc būtības aizliedz izmantot nosaukumu “Tocai” noteiktu Itālijas kvalitatīvo vīnu, kas ražoti noteiktā reģionā, aprakstīšanai un noformēšanai pēc pārejas perioda, kas beidzas 2007. gada 31. martā.

      (1)  OV C 82, 14.4.2007.


title: Lieta C-383/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 5. maija spriedumu lietā T-423/12 Skype/Iekšējā Tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2015. gada 15. jūlijā iesniedza Skype

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 5. maija spriedumu lietā T-423/12 Skype/Iekšējā Tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2015. gada 15. jūlijā iesniedza Skype

   (Lieta C-383/15 P)
   (2015/C 354/18)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Skype (pārstāvji – A. Carboni, M. Browne, Solicitors)

      Citi lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Sky IP International Ltd, Sky plc

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 5. maija spriedumu lietā T-423/12 un nodot lietu atpakaļ atkārtotai izskatīšanai ITSB; kā arī

               —

               piespriest ITSB un katrai no personām, kas iestājušās lietā, šajā apelācijas tiesvedībā segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējam radušos tiesāšanās izdevumus, kā arī tam (i) Vispārējā tiesā lietā T-423/12; (ii) Apelācijas ceturtajā padomē lietā R 1561/2010–4; un (iii) iebildumu procesā B 1 023 680 Iebildumu nodaļā radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vienīgais apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirzītais pamats ir tas, ka Vispārējā tiesa, pieņemot savu nolēmumu lietā T-423/12 par Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 4 546 248 (turpmāk tekstā – “apstrīdētā preču zīme”), ir pārkāpusi Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu. It īpaši Vispārējā tiesa, pieņemot savu nolēmumu apmierināt atbildētāja pirmajā instancē izdarītos secinājumus par sajaukšanas iespēju, esot pieļāvusi šādas kļūdas:

               1)

               tā kļūdaini esot novērtējusi konkrētās sabiedrības daļas raksturojumu, neņemot vērā to, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja Skype pakalpojumi apstrīdētajai preču zīmei nozīmīgajā laikposmā (turpmāk tekstā – “vērā ņemamais laikposms”) bija balstīti uz ļoti jaunu un inovatīvu tehnoloģijas veidu, un tādēļ konkrētās sabiedrības daļas tehniskās zināšanas un tās spēja atšķirt abas preču zīmes bija virs vidējā līmeņa;

               2)

               šķiet, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini pieņēmusi, ka tas, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs ir atzinis, ka ar apstrīdēto preču zīmi aptvertās preces un pakalpojumi ir identiski dažām ar agrāko preču zīmi aptvertajām precēm un pakalpojumiem, nozīmēja, ka tas ir atzinis arī, ka agrākajai preču zīmei ir augsta atšķirtspēja un/vai reputācija jomās, kuras pārklājas ar tām, kas ir konkretizētas saistībā ar apstrīdēto preču zīmi vērā ņemamajā laikposmā;

               3)

               Vispārējā tiesa dažos aspektos esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kad tā novērtēja atbildētāja pirmajā instancē apsvērumus saistībā ar attiecīgo preču zīmju vizuālajām, fonētiskajām un konceptuālajām līdzībām, it īpaši, balstot tos uz kļūdainu juridisku fikciju, ka vidusmēra patērētājs atsevišķus īsus vārdus lasa no kreisās uz labo pusi, piešķirot pārspīlētu nozīmi burtu S-K-Y sakritībai abu preču zīmju sākumā, neņemot vērā apstrīdētās preču zīmes grafisko elementu, kā arī tā neesot ņēmusi vērā, ka konceptuālās atšķirības neitralizējot to vizuālo vai fonētisko līdzību;

               4)

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi divas būtiskas kļūdas, apstiprinot atbildētāja pirmajā instancē izdarītos secinājumus, ka agrākajai preču zīmei ir augsta atšķirtspēja saistībā ar citām precēm un pakalpojumiem, kā personas, kas iestājusies lietā, “kodola” televīzijas apraides pakalpojumiem: pirmkārt, kļūdaini ir balstījusies uz agrākās preču zīmes izmantošanu saistībā ar personas, kas iestājusies lietā, “kodola” pakalpojumiem, lai secinātu atšķirtspēju attiecībā uz citiem pakalpojumiem, un, otrkārt, kā pierādījumu tā ir ņēmusi vērā izmantošanu, kas notikusi pēc vērā ņemamā laikposma;

               5)

               Vispārējā tiesa dažos aspektos esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, veicot visaptverošo sajaukšanas iespējas vērtējumu, neņemot vērā:

                           i.

                           apstrīdētās preču zīmes būtisko reputāciju vērā ņemamajā laikposmā; un

                           ii.

                           reālās dzīves pierādījumus par attiecīgo preču zīmju mierīgu līdzāspastāvēšanu tirgū vairāk nekā desmit gadus, bez nekādu personu, kas iestājušās lietā, prasību par pārkāpumu celšanas, kas stingri apliecinot, ka vērā ņemamajā laikposmā nepastāvēja nekāda sajaukšana iespēja.

         Tādējādi apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi: (1) atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-423/12 un nodot lietu atkārtotai izskatīšanai atbildētājam pirmajā instancē; un (2) izdot rīkojumu atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta C-98/09: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 24. jūnija spriedums ( Tribunale di Trani (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Francesca Sorge/Poste Italiane SpA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — Pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — 8. klauzula — Informācija, kas jāiekļauj darba līgumā, kurš uz noteiktu laiku noslēgts, lai aizvietotu prombūtnē esošu darba ņēmēju — Darba ņēmēju vispārējā aizsardzības līmeņa pazemināšana — Atbilstīga interpretācija)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/12

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 24. jūnija spriedums (Tribunale di Trani (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Francesca Sorge/Poste Italiane SpA

   (Lieta C-98/09) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - Pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - 8. klauzula - Informācija, kas jāiekļauj darba līgumā, kurš uz noteiktu laiku noslēgts, lai aizvietotu prombūtnē esošu darba ņēmēju - Darba ņēmēju vispārējā aizsardzības līmeņa pazemināšana - Atbilstīga interpretācija)
   2010/C 221/19
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Trani

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Francesca Sorge

      Atbildētāja: Poste Italiane SpA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale di Trani — Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175., 43. lpp.) pielikuma 8. klauzulas interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, kurā attiecībā uz līguma uz noteiktu laiku noslēgšanu aizvietošanas nolūkā nav paredzēta prasība norādīt to darba ņēmēju vārdus, kuri tiek aizvietoti, un aizvietošanas iemeslus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ir noslēgts 1999. gada 18. martā un ietverts Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, 8. klauzulas 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamata prāvā, ar kuru ir atcelts darba devēja pienākums darba līgumos, kas uz noteiktu laiku noslēgti, lai aizvietotu prombūtnē esošus darba ņēmējus, norādīt šo darba ņēmēju uzvārdus un viņu aizvietošanas iemeslus un kurā ir tikai paredzēts, ka šādiem līgumiem uz noteiktu laiku ir jābūt noformētiem rakstveidā un tajos ir jānorāda šo līgumu izmantošanas iemesli, ja šie jaunie nosacījumi ir kompensēti, paredzot citas garantijas vai aizsardzību, vai ja tie ietekmē tikai ierobežotu tādu darba ņēmēju kategoriju, kuri ir noslēguši darba līgumus uz noteiktu laiku, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

               2)

               tā kā šā pamatnolīguma 8. klauzulas 3. punktam nav tiešas iedarbības, iesniedzējtiesai — gadījumā, ja tā secina, ka attiecīgie valsts tiesību akti pamata prāvā neatbilst Savienības tiesībām, — ir nevis jāatstāj tie nepiemēroti, bet gan iespēju robežās tiem jāsniedz ar Direktīvu 1999/70 un minētā pamatnolīguma mērķi saderīga interpretācija.

      (1)  OV C 129, 06.06.2009.


title: Apvienotās lietas C-439/14 un C-488/14: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 15. septembra spriedums (Curtea de Apel Bucureşti, Curtea de Apel Oradea (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Star Storage SA/Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (ICI) (C-439/14), SC Max Boegl România SRL u.c./RA Aeroportul Oradea u.c. C-488/14) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīvas 89/665/EEK un 92/13/EEK — Publiski līgumi — Pārbaudes procedūras — Valsts tiesību akti, kuros tiek prasīta “labticīgas rīcības drošības nauda” līgumslēdzējas iestādes aktu pārbaudes procedūru pieejamībai — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 47. pants — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/3

         Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 15. septembra spriedums (Curtea de Apel Bucureşti, Curtea de Apel Oradea (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Star Storage SA/Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (ICI) (C-439/14), SC Max Boegl România SRL u.c./RA Aeroportul Oradea u.c. C-488/14)
   (Apvienotās lietas C-439/14 un C-488/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīvas 89/665/EEK un 92/13/EEK - Publiski līgumi - Pārbaudes procedūras - Valsts tiesību akti, kuros tiek prasīta “labticīgas rīcības drošības nauda” līgumslēdzējas iestādes aktu pārbaudes procedūru pieejamībai - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 47. pants - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību)
   (2016/C 419/04)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Bucureşti, Curtea de Apel Oradea

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: SC Star Storage SA (C-439/14), SC Max Boegl România SRL, SC UTI Grup SA, Astaldi SpA, SC Construcții Napoca SA (C-488/14)

      Atbildētāji: Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (ICI) (C-439/14), RA Aeroportul Oradea, SC Porr Construct SRL, Teerag-Asdag Aktiengesellschaft SC Col-Air Trading SRL, AVZI SA, Trameco SA, Iamsat Muntenia SA (C-488/14)

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvas 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārbaudes] procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām [piegāžu un būvdarbu publisko līgumu slēgšanas tiesības], kurā grozījumi ir izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. decembra Direktīvu 2007/66/EK, 1. panta 1.–3. punkts un Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/13/EEK, ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2007/66, 1. panta 1.–3. punkts, skatīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neaizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds tiek aplūkots pamatlietās, kurā jebkuras sūdzības par līgumslēdzējas iestādes aktu pieņemamībai ir noteikts nosacījums par prasītāja pienākumu iesniegt tajā paredzēto labticīgas rīcības drošības naudu par labu līgumslēdzējai iestādei, jo šī drošības nauda ir jāatmaksā prasītājam neatkarīgi no prasības iznākuma.

      (1)  OV C 448, 15.12.2014.

      OV C 26, 26.1.2015.


title: Lieta C-58/09: Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 10. jūnija spriedums ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Leo-Libera GmbH/Finanzamt Buchholz in der Nordheide (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — 135. panta 1. punkta i) apakšpunkts — Derību, loteriju un citu azartspēļu atbrīvojums no nodokļa — Nosacījumi un ierobežojumi — Dalībvalstu rīcības brīvība)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/10

         Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 10. jūnija spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Leo-Libera GmbH/Finanzamt Buchholz in der Nordheide

   (Lieta C-58/09) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - 135. panta 1. punkta i) apakšpunkts - Derību, loteriju un citu azartspēļu atbrīvojums no nodokļa - Nosacījumi un ierobežojumi - Dalībvalstu rīcības brīvība)
   2010/C 221/16
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Leo-Libera GmbH

      Atbildētājs: Finanzamt Buchholz in der Nordheide

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — 135. panta 1. punkta i) apakšpunkta interpretācija Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) — Valsts tiesiskais regulējums, kas no PVN atbrīvo tikai konkrētas derības un loterijas, un citām azartspēlēm šo atbrīvojumu nepiešķir

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 135. panta 1. punkta i) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstu rīcībā esošās pilnvaras noteikt šajā tiesību normā paredzēto azartspēļu atbrīvojumu no PVN noteikumus un ierobežojumus ļauj tām atbrīvot no PVN tikai noteiktas azartspēles.

      (1)  OV C 113, 16.05.2009.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 107, 26.4.2008 .

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/1

         (2008/C 116/01)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 107, 26.4.2008.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 92, 12.4.2008.

      OV C 79, 29.3.2008.

      OV C 64, 8.3.2008.

      OV C 51, 23.2.2008.

      OV C 37, 9.2.2008.

      OV C 22, 26.1.2008.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta F-94/07: Prasība, kas celta 2007. gada 21. septembrī — Rebizant u.c./Komisija

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/45

         Prasība, kas celta 2007. gada 21. septembrī — Rebizant u.c./Komisija
   (Lieta F-94/07)
   (2007/C 283/81)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Jean Rebizant, Karlsruhe (Vācija), un citi (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J-N. Lois, E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt par pretlikumīgu lēmumu, ar kuru ir noteikts paaugstināšanas slieksnis AD 13 pakāpē, kas piemērojams ierēdņiem, uz kuriem attiecas “Pētījumu/Apvienotā pētniecības centra (APC)” un “Darbības” budžets;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu par prasītāju nepaaugstināšanu AD 13 pakāpē 2006. gada paaugstināšanas amatā laikā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas prasības pamatojumam prasītāji izvirza šādus pamatus:

               —

               Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā — “Noteikumi”) 5. panta 5. punkta pārkāpums;

               —

               Noteikumu 6. panta 2. punkta, kā arī tā XIII pielikuma 9. panta pārkāpums;

               —

               vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums.

         Prasītāji precizē, ka, nosakot 98,5 kā paaugstināšanas slieksni AD 13 pakāpei ierēdņiem, uz kuriem attiecas “Pētījumu” budžets un “APC” budžets, Komisija nav ņēmusi vērā, pirmkārt, darba vietas, kas, piemērojot Noteikumu XIII pielikuma 9. pantu, faktiski bija vakantas Pētniecības ģenerāldirektorātā un APC ģenerāldirektorātā, un, otrkārt, ierēdņu, uz kuriem attiecas šie budžeti, situācijas īpatnības.
   Prasītāji apgalvo, ka, to nedarot, Komisija nav ņēmusi vērā savu 2005. gada 20. jūlija lēmumu par procedūras noteikumiem attiecībā uz to ierēdņu paaugstināšanu amatā, kuri saņem atalgojumu no vispārējā budžeta pētījumu daļas. Šis lēmums ieviesa noteikumus, kas garantē vienlīdzīgas attieksmes principa ievērošanu starp ierēdņiem, kas tiek atalgoti no dažādiem budžetiem.


title: Lieta T-131/17: Prasība, kas celta 2017. gada 2. martā – Argus Security Projects/Komisija un EĀDD

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/28

         Prasība, kas celta 2017. gada 2. martā – Argus Security Projects/Komisija un EĀDD
   (Lieta T-131/17)
   (2017/C 129/42)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Kipra) (pārstāvji – T. Bontinck un A. Guillerme, advokāti)

      Atbildētāji: Eiropas Komisija, Eiropas Ārējās darbības dienests

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu par EUR 52 600 kompensāciju, kurš ietverts tās 2017. gada 13. februāra vēstulē;

               —

               atcelt Komisijas, kas rīkojas EĀDD grāmatveža vārdā, lēmumu par EUR 41 522 kompensāciju, kurš ietverts tās 2017. gada 15. februāra vēstulē;

               —

               atcelt Komisijas, kas rīkojas EĀDD grāmatveža vārdā, lēmumu par EUR 6 324 kompensāciju, kurš ietverts tās 2017. gada 28. februāra vēstulē;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai un EĀDD atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Saistībā ar pirmo pamatu tiek apgalvots par Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 47. panta pārkāpumu. Prasītāja uzskata, ka vienpusējo lēmumu par kompensāciju (apstrīdētie lēmumi) pieņemšana līgumisko attiecību kontekstā brīdī, kad otra līgumslēdzēja puse cēlusi prasību par līgumisko atbildību līgumā atrunātajā kompetentajā tiesā, ir uzskatāma par prettiesisku un pretrunā Hartas 47. pantam.

               2.

               Saistībā ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisijai un Eiropas Ārējās darbības dienestam (EĀDD) nav pilnvaru pieņemt lēmumu par kompensāciju līgumisko attiecību kontekstā. Atbildētāji esot pārsnieguši savas kompetences robežas, izmantojot vienpusējās pilnvaras, lai izbeigtu līgumtiesisku strīdu, un tādējādi apstrīdētie lēmumi esot atceļami to pieņēmēja kompetences neesamības dēļ.

               3.

               Saistībā ar trešo pamatu tiek apgalvots par 2012. gada 25. oktobra Eiropas Parlamenta un Padomes regulas Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam (turpmāk tekstā – “Finanšu regula”), 80. panta pārkāpumu. Prasītāja uzskata, ka, kamēr Beļģijas tiesā tiek izskatīta lieta, Komisijas grāmatvedis nevar leģitīmi uzskatīt, ka minētais parāds ir drošs un ir iestājies tā atmaksāšanas termiņš. Minētais parāds neatbilst Finanšu regulas 80. pantā paredzētajiem nosacījumiem un tādēļ nevarētu būt kompensējams.


title: Lieta T-362/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 31. janvāra spriedums — Minin pret Komisiju (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi attiecībā uz Libēriju — Ar Čārlzu Teiloru saistīto personu līdzekļu iesaldēšana — Kopienas kompetence — Pamattiesības — Prasība atcelt tiesību aktu)

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/18

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 31. janvāra spriedums — Minin pret Komisiju
   (Lieta T-362/04) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi attiecībā uz Libēriju - Ar Čārlzu Teiloru saistīto personu līdzekļu iesaldēšana - Kopienas kompetence - Pamattiesības - Prasība atcelt tiesību aktu)
   (2007/C 69/42)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Leonid Minin, Telaviva (Izraēla) (pārstāvji — T. Ballarino [T. Ballarino] un K. Bovio [C. Bovio], avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Montaguti [E. Montaguti], L. Vizadžo [L. Visaggio] un K. Brauns [C. Brown], pārstāvji)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji S. Markvarts [S. Marquardt] un F. Rudžeri Laderki [F. Ruggeri Laderchi], pēc tam S. Markvarts un A. Vitro [A. Vitro], pārstāvji) un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāves — sākotnēji R. Kodvela [R. Caudwell], pēc tam E. Dženkinsone [E. Jenkinson], pārstāves)
   Priekšmets
   Sākotnēji prasība atcelt Komisijas 2004. gada 22. jūnija Regulu (EK) Nr. 1149/2004, ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 872/2004 par turpmākiem ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Libēriju (OV L 222, 17. lpp.), un pēc tam prasība daļēji atcelt Komisijas 2005. gada 9. jūnija Regulu (EK) Nr. 874/2005, ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 872/2004 (OV L 146, 5. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājs papildus saviem tiesāšanās izdevumiem atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Padome un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 273, 6.11.2004.


title: Lieta T-286/11 P: Vispārējās tiesas 2012. gada 15. novembra rīkojums — Marcuccio/Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Ārpuslīgumiskā atbildība — Zaudējumu atlīdzināšana, kas radušies no vēstules par tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanu nosūtīšanas prasītāju šajā lietā pārstāvošajam advokātam — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/36

         Vispārējās tiesas 2012. gada 15. novembra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta T-286/11 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Ārpuslīgumiskā atbildība - Zaudējumu atlīdzināšana, kas radušies no vēstules par tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanu nosūtīšanas prasītāju šajā lietā pārstāvošajam advokātam - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2013/C 9/65
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Curall un C. Berardis-Kayser, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 16. marta rīkojumu lietā F-21/10 Marcuccio/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts) un ar kuru tiek lūgts atcelt šo rīkojumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Luigi Marcuccio sedz pats savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 232, 06.08.2011.


title: Lieta C-617/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 28. novembrī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – Presidenza del Consiglio dei Ministri/Giovanna Castellano u.c.

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 28. novembrī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – Presidenza del Consiglio dei Ministri/Giovanna Castellano u.c.
   (Lieta C-617/16)
   (2017/C 063/23)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Pamatlietas puses

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Atbildētāji kasācijas instancē un pretkasācijas sūdzības iesniedzēji: Giovanna Castellano, Maria Concetta Pandolfo, Antonio Marletta, Vito Mannino, Olga Gagliardo, Emilio Nardi, Maria Catania, Massimo Gallucci, Giovanna Pischedda, Giambattista Gagliardo

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīva 82/76/EEK (1), kurā iekļauts Direktīvas 75/362/EEK (2) un Direktīvas 75/363/EEK (3) kopsavilkums, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās piemērošanas jomā ietilpst arī specializētās ārstu apmācības – gan pilna laika, gan daļlaika –, kuras jau notika un turpinājās pēc 1982. gada 31. decembra – termiņa, kas dalībvalstīm Direktīvas 82/76/EEK 16. pantā noteikts direktīvas prasību izpildei vajadzīgo pasākumu veikšanai?
               Ja uz jautājuma 1) daļu tiek sniegta apstiprinoša atbilde:

               2)

               vai pielikums, kas “koordinācijas” Direktīvai 75/363/EEK pievienots ar Direktīvas 82/76/EEK, kurā iekļauts Direktīvas 75/362/EEK un Direktīvas 75/363/EEK kopsavilkums, 13. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka saistībā ar specializētās apmācības kursiem, kas jau bija sākušies 1982. gada 31. decembrī, tas, vai rodas pienākums izmaksāt pienācīgu atalgojumu ārstiem–rezidentiem, ir atkarīgs no pārstrukturēšanas pienākuma izpildes vai katrā ziņā no pārbaudes, ka ir izpildītas iepriekš minēto direktīvu prasības?

               3)

               vai par labu tiem ārstiem, kuri ir ieguvuši specialitāti, apmeklējot apmācības kursus, kuri jau bija sākušies, bet vēl nebija noslēgušies 1983. gada 1. janvārī, ir vai nav radies pienākums izmaksāt pienācīgu atalgojumu par visu kursa laiku vai tikai par laikposmu pēc 1982. gada 31. decembra, un ar kādiem iespējamiem nosacījumiem?

      (1)  Padomes 1982. gada 26. janvāra Direktīva 82/76/EEK, ar ko groza Direktīvu 75/362/EEK par diplomu, sertifikātu un citu medicīnas kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu, un pasākumiem, lai sekmētu brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības efektīvu īstenošanu, un Direktīvu 75/363/EEK par normatīvo un administratīvo aktu noteikumu koordinēšanu attiecībā uz ārstu darbību (OV L 43, 21. lpp.).

      (2)  Padomes 1975. gada 16. jūnija Direktīva 75/362/EEK par diplomu, sertifikātu un citu medicīnas kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu, un pasākumiem, lai sekmētu brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības efektīvu īstenošanu (OV L 167, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 1975. gada 16. jūnija Direktīva 75/363/EEK par normatīvo un administratīvo aktu noteikumu koordinēšanu attiecībā uz ārstu darbību (OV L 167, 14. lpp.).


title: Lieta T-423/07: Prasība, kas celta 2007. gada 15. novembrī — Ryanair /Komisija

text:
               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/28

         Prasība, kas celta 2007. gada 15. novembrī — Ryanair/Komisija
   (Lieta T-423/07)
   (2008/C 8/50)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ryanair Ltd, Dublina (Īrija) (pārstāvis — E. Vahida, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atbilstoši EKL 232. pantam konstatēt, ka Komisija nav izpildījusi savus EK līgumā noteiktos pienākumus, nepieņemot lēmumu par prasītāja sūdzību, kas tika iesniegta Komisijā 2005. gada 3. novembrī un kam 2007. gada 31. jūlijā sekoja brīdinājuma vēstule;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, to skaitā tiesāšanās izdevumus, kas radušies prasītājam tiesvedības laikā, pat, ja Komisija pēc prasības celšanas būs veikusi darbības, pēc kurām saskaņā ar Tiesas viedokli vairs nebūs nepieciešams pieņemt nolēmumu, vai ja Tiesa noraidīs prasību kā nepieņemamu;

               —

               veikt citus pasākumus, kurus Tiesa uzskatītu par nepieciešamiem.

         Pamati un galvenie argumenti
   Iesniedzot prasības pieteikumu, prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi bezdarbību, nepieņemot lēmumu — pēc tam, kad saskaņā ar EKL 232. pantu tā tika aicināta to darīt, — par prasītāja sūdzību, kas 2005. gada 3. novembrī tika iesniegta par Lufthansa un tās Star Alliance partneriem nelikumīgi sniegtu valsts atbalstu, piešķirot tiem ekskluzīvas tiesības izmantot Minhenes lidostas 2. terminālu, vai, pakārtoti, gadījumā, ja tiek atzīts, ka Minhenes lidosta ir darbojusies autonomi, par konkurenci deformējošu diskrimināciju, kas tika veikta Lufthansa un tās Star Alliance partneru labā. Minhenes lidostas veiktā termināla rezervēšana prasītāja potenciālajiem konkurentiem ir uzskatāma par dominējoša stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu un EKL 82. panta pārkāpumu.
   Pirmā pamata pamatojumam prasītājs apgalvo, ka saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999 (1), Padomes Regulu (EK) Nr. 1/2003 (2) un Komisijas Regulu (EK) Nr. 773/2004 (3) Komisijai bija pienākums rūpīgi un objektīvi izvērtēt sūdzību, vai nu lai pieņemtu lēmumu, kurā tiktu atzīts, ka valsts pasākumi nav uzskatāmi par atbalstu EKL 87. panta 1. punkta nozīmē vai arī ka šie pasākumi ir uzskatāmi par atbalstu minētās tiesību normas nozīmē, bet ka tie tomēr ir saderīgi ar kopējo tirgu saskaņā ar EKL 87. panta 2. un 3. punktu, vai arī lai uzsāktu EKL 88. panta 2. punktā noteikto procedūru.
   Pakārtoti, prasītājs apgalvo, ka Komisijai, saņemot papildu sūdzību par iespējamu dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, vai nu bija jāuzsāk procedūra par sūdzības priekšmetu, vai jāpieņem galīgs lēmums par sūdzības noraidīšanu, vispirms dodot iespēju iesniegt komentārus sūdzības iesniedzējam.
   Prasītājs turklāt apgalvo, ka 20 mēnešu laikposms, kas pagāja kopš prasītāja sūdzības līdz brīdinājuma vēstules iesniegšanai, bija nesamērīgi ilgs, tādēļ Komisijas rīcības trūkums šajā laikposmā ir uzskatāms par bezdarbību EKL 232. panta nozīmē.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 1, 1. lpp.).

      (3)  Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regula (EK) Nr. 773/2004 par lietas izskatīšanu saskaņā ar EK līguma 81. un 82. pantu, ko vada Komisija (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 123, 18. lpp.).


title: Lieta T-163/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 27. oktobra rīkojums — SC Gerovital Cosmetics /ITSB — SC Farmec ( GEROVITAL H3 Prof. Dr. A. Aslan ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības pasludināšanas process — Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/29

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 27. oktobra rīkojums — SC Gerovital Cosmetics/ITSB — SC Farmec (“GEROVITAL H3 Prof. Dr. A. Aslan”)
   (Lieta T-163/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības pasludināšanas process - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2009/C 19/56)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SC Gerovital Cosmetics SA, Ilfov County (Rumānija) (pārstāvis — D. Boștină, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: SC Farmec SA, Cluj Napoca (Rumānija) (pārstāvji — G. Turcu un M. Rosu, avocats)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 27. februāra lēmumu lietā R 271/2006-2 saistībā ar spēkā neesamības pasludināšanas procesu starp SC Farmec SA un SC Gerovital Cosmetics SA.

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               SC Farmec SA un SC Gerovital Cosmetics SA katra sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina pusi tiesāšanās izdevumu, kas radušies Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB).

      (1)  OV C 183, 4.8.2007.


title: Lieta T-771/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 25. janvāra spriedums – ANKO/Komisija Šķīrējklauzula — Vienošanās par subsīdiju piešķiršanu, kas noslēgta saistībā ar sesto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2002. līdz 2006. gads) — “Doc@Hand” projekts — Pieļaujamās izmaksas — Pretprasība — Piešķirto līdzekļu atmaksāšana — Nokavējuma procenti

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/16

         Vispārējās tiesas 2017. gada 25. janvāra spriedums – ANKO/Komisija
   (Lieta T-771/14) (1)

   (Šķīrējklauzula - Vienošanās par subsīdiju piešķiršanu, kas noslēgta saistībā ar sesto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2002. līdz 2006. gads) - “Doc@Hand” projekts - Pieļaujamās izmaksas - Pretprasība - Piešķirto līdzekļu atmaksāšana - Nokavējuma procenti)
   (2017/C 070/22)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji – V. Christianos un S. Paliou, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal un P. Arenas, pārstāvji, kuriem palīdz O. Lytra, advokāts)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, kas pamatota ar LESD 272. pantu un kuras mērķis ir atzīt par nepamatotu Komisijas prasību par tās summas atmaksu, kas izmaksāta prasītājai, izpildot līgumu Nr. 508015 projekta “Knowledge Sharing and Decision Support for Healthcare Professionals” finansēšanai, kas noslēgts Eiropas Kopienas sestās pamatprogrammas pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2002. līdz 2006. gads) ietvaros, un, otrkārt, pretprasība piespriest prasītājai atmaksāt summu, kas ir tikusi nepamatoti izmaksāta, izpildot šo līgumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias celto prasību;

               2)

               piespriest ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias samaksāt Eiropas Komisijai summu EUR 296 149,77 apmērā, pieskaitot nokavējuma procentus, sākot no 2014. gada 3. maija līdz pilnīgai minētās summas samaksai, ar likmi 3,75 % apmērā;

               3)

               ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 65, 23.2.2015.


title: Lieta T-438/17: Prasība, kas celta 2017. gada 17. jūlijā – The Scotch Whisky Association/EUIPO – José Estévez (“JOHN COR”)

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/34

         Prasība, kas celta 2017. gada 17. jūlijā – The Scotch Whisky Association/EUIPO – José Estévez (“JOHN COR”)
   (Lieta T-438/17)
   (2017/C 309/45)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Scotch Whisky Association (Edinburga, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – F. Rodríguez Domínguez un J. Gracia Albero, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: José Estévez, SA (Heresa de la Frontera, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašnieks: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “JOHN COR” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 10 965 937

      Process EUIPO: atcelšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 16. maija lēmums lietā R 1289/2016-2.

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 64. panta 1. punkta un 76. panta 1. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-70/06: Prasība, kas celta  2006. gada 28. februārī  —  Audi  pret ITSB

text:
               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/30

         Prasība, kas celta 2006. gada 28. februārī — Audi pret ITSB
   (Lieta T-70/06)
   (2006/C 96/48)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki
   Prasītāja: Audi Aktiengesellschaft, Ingolstadt (Vācija) (pārstāvji — O. Gillert un F. Schiwek, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2005. gada 16. decembra lēmumu (lieta R 237/2005-2);

               —

               atbildētājs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Vorsprung durch Technik”, kas attiecas uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 9., 12., 14., 16., 18., 25., 28., 35., 36., 37., 38., 39., 40., 41., 42., 43. un 45. klasē — pieteikums Nr. 3 016 292

      Pārbaudītāja lēmums: pieteikumu noraidīt daļēji

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt daļēji

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo pieteiktajai preču zīmei piemīt pietiekoša atšķirtspēja, un apstrīdētais lēmums neietver slēdzienu par attiecīgo sabiedrības daļu.


title: Lieta C-463/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 6. septembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Vācija) — L/M

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 6. septembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Vācija) — L/M

   (Lieta C-463/11)
   2011/C 355/13
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: L

      Atbildētājs: M

      Prejudiciālais jautājums

   Vai dalībvalsts pārsniedz Direktīvas [2001/42/EK] (1) 3. panta 4. un 5. punktā noteiktās rīcības brīvības robežas, ja tā attiecībā uz pašvaldības apbūves plāniem, kuros tiek vietējā līmenī noteikta nelielu teritoriju izmantošana un pamatprincipi turpmāku atļauju piešķiršanai projektiem, bet uz kuriem neattiecas Direktīvas 2001/42/EK 3. panta 2. punkts, paredzēdama īpašu apbūves plāna veidu, kuru raksturo ar platību saistīta sliekšņa vērtība un kvalitatīvs nosacījums, ņemot vērā atbilstošos Direktīvas II pielikumā minētos kritērijus, noteic, ka šāda apbūves plāna izstrādē neņem vērā citādi attiecībā uz apbūves plāniem spēkā esošos procedūras noteikumus saistībā ar ietekmes uz vidi novērtējumu, un turklāt paredz, ka šo procedūras noteikumu pārkāpums, kura pamatā ir pašvaldības nepareizi novērtēts kvalitatīvais nosacījums, neietekmē īpašā veida apbūves plāna juridisko spēku?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīvas 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu, OV L 197, 30. lpp.


title: Lieta C-284/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 11. jūnijā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – Grünwald Logistik Service GmbH (GLS) / Hauptzollamt Hamburg – Stadt

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/37

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 11. jūnijā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)/Hauptzollamt Hamburg–Stadt

   (Lieta C-284/14)
   2014/C 315/59
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ir spēkā Padomes 2013. gada 18. februāra Īstenošanas regula Nr. 158/2013, ar ko atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu dažu sagatavotu vai konservētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes citrusaugļu (proti, mandarīnu utt.) importam (1), lai gan neilgi pirms tās pieņemšanas tika veikta nevis neatkarīga antidempinga izmeklēšana, bet gan tikai tika turpināta par laikposmu no 2006. gada 1. oktobra līdz 2007. gada 30. septembrim kādreiz jau veiktā antidempinga izmeklēšana, un turklāt šī izmeklēšana bija veikta atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas konstatētajam 2012. gada 22. marta spriedumā lietā C-338/10 (2), tomēr neievērojot prasības, kas paredzētas Padomes 1995. gada 22. decembra Regulā (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (3), redakcijā, kas izriet no Padomes 2005. gada 21. decembra Regulas (EK) Nr. 2117/2005, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (4), un tādēļ Tiesa minētajā spriedumā atzina par spēkā neesošu Padomes 2008. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 1355/2008, ar ko uzliek galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas uzlikts par dažu sagatavotu vai konservētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes citrusaugļu (proti, mandarīnu utt.) importu (5), kas bija pieņemta, balstoties uz šo izmeklēšanu?

      (1)  OV L 49, 29. lpp.

      (2)  ECLI:EU:C:2012:158

      (3)  OV 1996 L 56, 1. lpp.

      (4)  OV L 340, 17. lpp.

      (5)  OV L 350, 35. lpp.


title: lieta C-468/04: Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 4. novembrī

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/9

         Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 4. novembrī
   (lieta C-468/04)
   (2004/C 314/18)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 4. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Grieķijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Georgios Zavvos un Arnaud Bordes, Komisijas juridiskā dienesta darbinieki.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai piemērotu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 21. oktobra Direktīvu 2002/33/EK, ar ko groza Padomes Direktīvas 90/425/EEK un 92/118/EEK par veselības aizsardzības prasībām attiecībā uz dzīvnieku blakusproduktiem (1), vai arī, jebkurā gadījumā, neinformējot Komisiju par minētajiem tiesību aktiem, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar minēto direktīvu;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš minētās direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2003. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 315, 19.11.2002., 14. lpp.


title: Lieta T-415/14: Prasība, kas celta 2014. gada 12. jūnijā – Embutidos Rodríguez /Komisija

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/54

         Prasība, kas celta 2014. gada 12. jūnijā – Embutidos Rodríguez/Komisija
   (Lieta T-415/14)
   2014/C 253/71
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Embutidos Rodríguez, SL [Soto de la Vega (León), Spānija] (pārstāvis – A. López Gómez, abogado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu,

               —

               pakārtoti, atcelt lēmumu, ar kuru viss pasākumu kopums, kas Komisijas ieskatā esot tā dēvētā Spānijas finanšu līzinga sistēma (turpmāk tekstā –“SFLS”), tiek kvalificēts kā jauns un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 4. pantu, kurā Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico – AIE] ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji un kā vienīgie, pret ko vēršams atgūšanas rīkojums,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir uzdots apgalvoto atbalstu atgūt, pārkāpjot ES vispārējos tiesību principus,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir spriests par ieguldītāju un citu subjektu starpā noslēgto privāttiesisko līgumu tiesiskumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-401/14 Duro Felguera SA/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta C-392/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 29. jūnijā iesniedza Curtea de Apel Oradea (Rumānija) – Sindicatul Energia Oradea/SC Termoelectrica SA

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 29. jūnijā iesniedza Curtea de Apel Oradea (Rumānija) – Sindicatul Energia Oradea/SC Termoelectrica SA

   (Lieta C-392/17)
   (2017/C 293/24)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Oradea

      Pamatlietas puses

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Sindicatul Energia Oradea

   Atbildētāja apelācijas instancē: SC Termoelectrica SA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Dekrēta Nr. 50/1990 noteikumi, kā tie interpretēti ÎCCJ [Înalta Curte de Casație și Justiție (Augstākā kasācijas tiesa)] saskaņā ar likumu pasludinātajā nolēmumā Nr. 9/2016 – nolēmumā, kas ir saistošs valsts tiesām un saskaņā ar kuru I un II grupā iekļautās darba vietas ir stingri un izsmeļoši uzskaitītas dekrēta 1. un 2. pielikumā, un tiesas nevar attiecināt šā dekrēta noteikumus uz citiem līdzīgiem gadījumiem, tā ka darba ņēmējiem nevar tikt atzītas pensionēšanās tiesības, kas pienāktos to smago darba apstākļu dēļ, kuros bijušie darba ņēmēji ir veikuši savu darbu, – atbilst LESD 114. panta 3. punktam, LESD 151. pantam un LESD 153. pantam, kā arī Pamatdirektīvas 89/391/EEK (1) un turpmāko īpašo direktīvu noteikumiem?

      (1)  Padomes 1989. gada 12. jūnija Direktīva 89/391/EEK par pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā (OV 1989, L 183, 1. lpp.).


title: Lieta C-578/12 P: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 5. jūnija rīkojums – El Corte Inglés ,  SA /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Emilio Pucci International BV

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/44

         Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 5. jūnija rīkojums – El Corte Inglés, SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Emilio Pucci International BV

   (Lieta C-578/12 P) (1)

   2014/C 315/71
   Tiesvedības valoda – angļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 46, 16.2.2013.


title: Lieta C-194/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 27. aprīlī iesniedza Juzgado Contencioso-Administrativo n °1 de Oviedo (Spānija) — Susana Natividad Martínez Álvarez/Consejería de Presidencia, Justicia e Igualdad del Principado de Asturias

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 27. aprīlī iesniedza Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Oviedo (Spānija) — Susana Natividad Martínez Álvarez/Consejería de Presidencia, Justicia e Igualdad del Principado de Asturias

   (Lieta C-194/11)
   2011/C 226/19
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Oviedo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Susana Natividad Martínez Álvarez

      Atbildētāja: Consejería de Presidencia, Justicia e Igualdad del Principado de Asturias

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (1) 7. panta 1. punkts, skatot to kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā valsts tiesību norma (proti, 1985. gada 1. jūlijaLey Orgánica del Poder Judicial 6/1985 502. panta 4. punkts), kurā ir noteikts, ka gadījumā, ja pārejoša darbnespēja iestājas jau iesākta ikgadējā atvaļinājuma laikā, atvaļinājuma izmantošana ir uzskatāma par pārtrauktu tikai gadījumā, ja šīs darbnespējas dēļ persona ir ievietojama ārstniecības iestādē, tādējādi izslēdzot pārējos pārejošas darbnespējas gadījumus, kuros nebūtu tiesību atvaļinājumu izmantot vēlāk?

      (1)  OV L 299, 9. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā, 5. nod., 4. sēj., 381. lpp.


title: Lieta T-66/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. decembra spriedums — Sack /Komisija (Civildienests — Ierēdnis — Prasība atcelt tiesību aktu — Piemaksa par amatu — Nodaļas vadītāja amats — Vienlīdzīga attieksme — Pienākums norādīt pamatojumu — Valodu lietojums)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/40

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. decembra spriedums — Sack/Komisija
   (Lieta T-66/05) (1)

   (Civildienests - Ierēdnis - Prasība atcelt tiesību aktu - Piemaksa par amatu - “Nodaļas vadītāja’ amats - Vienlīdzīga attieksme - Pienākums norādīt pamatojumu - Valodu lietojums)
   (2008/C 22/73)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jörn Sack, Berlīne (Vācija) (pārstāvji — U. Lehmann-Brauns un D. Mahlo, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Joris un H. Krämer, pārstāvji, kam palīdz B. Wägenbaur, avocat)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt lēmumus, kuros noteikts prasītāja ikmēneša atalgojums laika posmam no 2004. gada maija līdz 2005. gada februārim, lūgums veikt jaunu šī atalgojuma aprēķinu un lūgums atcelt 2004. gada 26. novembrī paziņoto tiešo lēmumu, ar ko noraida prasītāja sūdzību.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 106, 30.4.2005.


title: Lieta C-424/08: Prasība, kas celta 2008. gada 25. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/16

         Prasība, kas celta 2008. gada 25. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-424/08)
   (2009/C 69/27)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Schima un A. Sipos)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka neizstrādājot visām Vācijas iestādēm, uz kurām attiecas Padomes 1996. gada 9. decembra Direktīvas 96/82/EK par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kuros iesaistītas bīstamas vielas, 9. pants, operatīvās rīcības plānus, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar šīs direktīvas 11. panta 1. punkta c) apakšpunktu;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 96/82/EK 11. panta 1. punkta c) apakšpunktā ir prasīts, lai dalībvalstis nodrošinātu visiem uzņēmumiem, uz kuriem attiecas šīs direktīvas 9. pants, ārējo operatīvās rīcības plāna izstrādi, kurā norādīti ārpus uzņēmuma veicamie pasākumi. Šim ārējam operatīvās rīcības plānam būtu jāietver ne tikai informācija par glābšanas pasākumiem uzņēmuma teritorijā, kā arī ārpus uzņēmuma teritorijas, bet arī jāinformē sabiedrība par nelaimes gadījumu un pareizu rīcību. Turklāt operatīvās rīcības plānos ir jāietver arī, piemēram, informācija par citu dalībvalstu pirmās palīdzības un glābšanas dienestiem smaga nelaimes gadījuma ar iespējamu pārrobežu ietekmi gadījumā.
   Šīs prasības priekšmets ir konstatējums, ka Vācijas Federatīvā Republika, neizstrādājot uzņēmumiem, uz kuriem attiecas Direktīvas 96/82/EK 9. pants, operatīvās rīcības plānus, ir pārkāpusi šīs direktīvas 11. panta 1. punkta c) apakšpunktu.


title: Lieta C-603/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 15. oktobra spriedumu lietā T-515/12 El Corte Inglés/ITSB – English Cut (“The English Cut”) 2014. gada 29. decembrī iesniedza El Corte Inglés, S. A.

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/17

      Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 15. oktobra spriedumu lietā T-515/12 El Corte Inglés/ITSB – English Cut (“The English Cut”) 2014. gada 29. decembrī iesniedza El Corte Inglés, S. A.
      (Lieta C-603/14 P)
      (2015/C 107/24)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: El Corte Inglés, S. A. (pārstāvis – J. L. Rivas Zurdo, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

                  —

                  pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2014. gada 15. oktobra spriedumu lietā T-515/12;

                  —

                  piespriest tam lietas dalībniekam vai dalībniekiem, kas iebilst pret šo prasību, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

                  1.

                     Pirmais apelācijas sūdzības pamats ir balstīts uz faktu sagrozīšanu, jo Vispārējā tiesa tās 2014. gada 15. oktobra spriedumā ir konstatējusi abu apzīmējumu konceptuālu līdzību, kas kvalificēta kā neliela, turpretim ITSB Apelāciju padome uzskata, ka pastāv konceptuāla līdzība.

                  2.

                     Otrais apelācijas sūdzības pamats ir balstīts uz Kopienu tiesību pārkāpumu, jo ir nepareizi piemērots 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts.

                  3.

                     Trešais apelācijas sūdzības pamats ir balstīts uz Kopienu tiesību pārkāpumu, jo ir nepareizi piemērots 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts.

         (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-260/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 5. maija spriedumu lietā F-27/08 Simões Dos Santos/ITSB 2009. gada 6. jūlijā iesniedzis Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/35

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 5. maija spriedumu lietā F-27/08 Simões Dos Santos/ITSB 2009. gada 6. jūlijā iesniedzis Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta T-260/09 P)
   2009/C 220/74
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — I. de Medrano Caballero, pārstāvis, kam palīdz D. Waelbroeck, advokāts)

      Cits lietas dalībnieks: Manuel Simões Dos Santos, Madride (Spānija)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi

               —

               atcelt Civildienesta tiesas spriedumu lietā F-27/08, tostarp piešķirto kaitējuma atlīdzību;

               —

               apmierināt prasītāja apelācijas instancē pirmajā instancē iesniegtos prasījumus, tas ir, noraidīt prasību kā nepamatotu;

               —

               piespriest atbildētājam apelācijas instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē un tiesāšanās izdevumus Civildienesta tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelāciju Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) lūdz atcelt Civildienesta tiesas 2009. gada 5. maija spriedumu, kas pieņemts lietā F-27/08 Simões Dos Santos/ITSB, ar kuru Civildienesta tiesa atcēla Lēmumu PERS-01-07 un ITSB 2007. gada 15. jūnija vēstuli tiktāl, ciktāl tie satur konstatējumu, ka Simões Dos Santos paaugstināšanas rezultātā tiek dzēsti viņam piešķirtie paaugstināšanas punkti.
   Savas prasības pamatojumam ITSB izvirza trīs pamatus:

               —

               kļūdu tiesību piemērošanā, Civildienesta tiesai, pārkāpjot judikatūru par akta piemērošanu ar atpakaļejošu iedarbību un tiesiskās paļāvības principu, konstatējot, ka ITSB ir pārkāpis tiesiskās drošības principu un atpakaļejoša spēka aizlieguma principu;

               —

               kļūdu tiesību piemērošanā, Civildienesta tiesai uzskatot, ka ITSB ir pārkāpis EKL 233. pantu un res judicata spēka principu, kas izriet no Pirmās instances tiesas 2007. gada 14. februāra sprieduma lietā T-435/04 Simões Dos Santos/ITSB, lai gan ITSB pieņemtie pasākumi, lai izpildītu minēto spriedumu, ir vienīgie atļautie, lai netiktu pārkāpts nediskriminācijas princips;

               —

               nelikumīgu kaitējuma atlīdzības piešķiršanu, ko izdarīja Civildienesta tiesa, lai atlīdzinātu apgalvoto morālo kaitējumu, lai gan ITSB nav pieļāvis nekādu kļūdu un Civildienesta tiesa lēma ultra petita.


title: Lieta F-96/15: Prasība, kas celta 2015. gada 1. jūlijā – ZZ/Komisija

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/84

         Prasība, kas celta 2015. gada 1. jūlijā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-96/15)
   (2015/C 294/103)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt priekšlikumu par prasītāja pensijas tiesību pārskaitīšanu uz Savienības pensiju shēmu, kurā tiek piemēroti jaunie Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta Vispārīgie īstenošanas noteikumu, un prasība piespriest atbildētājai samaksāt simboliski vienu euro par prasītājam iespējami nodarīto kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta 2011. gada 15. jūlija Vispārīgo īstenošanas noteikumu 9. pantu atzīt par prettiesisku;

               —

               atcelt 2014. gada 3. oktobra lēmumu, ar kuru ir aprēķinātas prasītāja pirms stāšanās darbā iegūtās pensijas tiesības, tās pārskaitot uz Eiropas Savienības iestāžu pensiju shēmu, piemērojot Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta 2011. gada 15. jūlija Vispārīgos īstenošanas noteikumus;

               —

               pakārtoti, piespriest Eiropas Komisijai samaksāt simboliski vienu euro par prasītājam nodarīto kaitējumu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-317/16: Prasība, kas celta 2016. gada 21. jūnijā – Moravia Consulting/EUIPO – Citizen Systems Europe GmbH (“SDC-888TII RU”)

text:
               8.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/31

         Prasība, kas celta 2016. gada 21. jūnijā – Moravia Consulting/EUIPO – Citizen Systems Europe GmbH (“SDC-888TII RU”)
   (Lieta T-317/16)
   (2016/C 287/37)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Moravia Consulting spol. s. r. o. (Brno, Čehijas Republika) (pārstāvis – M. Kyjovský, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Citizen Systems Europe GmbH (Štutgarte, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SDC-888TII RU” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 781 225

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 1. aprīļa lēmums lietā R 1566/2015–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 2868/95 50. noteikuma 1. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-71/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 5. janvāra rīkojums — Química Atlântica /Komisija (Prasība sakarā ar bezdarbību — Nostājas formulēšana — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Vispārējās tiesas reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Nepieņemamība)

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/32

         Vispārējās tiesas 2010. gada 5. janvāra rīkojums — Química Atlântica/Komisija
   (Lieta T-71/09) (1)

   (Prasība sakarā ar bezdarbību - Nostājas formulēšana - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Vispārējās tiesas reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Nepieņemamība)
   2010/C 51/62
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Química Atlântica Lda
       (Lisabona, Portugāle) (pārstāvis — J. Teixeira Alves, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Afonso un L. Bouyon)

      Priekšmets

   Prasība atzīt Komisijas bezdarbību tādā ziņā, ka tā nelikumīgi ir atturējusies veikt vajadzīgos pasākumus dikalcija fosfāta tarifu klasifikācijas kritēriju saskaņošanai, kā arī prasība atlīdzināt starpību starp summām, kas prasītājai bija jāmaksā kopš 1995. gada kā muitas nodevas, un tām, kas izrietētu, piemērojot tarifu kodam 28 35 25 90 atbilstošo likmi dikalcija fosfāta importam no Tunisijas vai atlīdzināt zaudējumus tai atbilstošā apmērā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               nav jālemj par pieteikumu par Timab Ibérica SL iestāšanos lietā;

               3)

               Química Atlântica Lda sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 113, 16.05.2009.


title: Lieta T-29/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 9. septembra spriedums — LPN /Komisija (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Piekļuves atteikums — Dokumenti, kas attiecas uz procedūru sakarā ar pienākumu neizpildi par dambja projektu uz Saboras upes — Izņēmums saistībā ar pārbaužu, izmeklēšanas un revīzijas mērķu aizsardzību — Vides informācija — Regula (EK) Nr. 1367/2006 — Pienākums veikt konkrētu un individuālu pārbaudi — Sevišķas sabiedrības intereses)

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/37

         Vispārējās tiesas 2011. gada 9. septembra spriedums — LPN/Komisija
   (Lieta T-29/08) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Piekļuves atteikums - Dokumenti, kas attiecas uz procedūru sakarā ar pienākumu neizpildi par dambja projektu uz Saboras upes - Izņēmums saistībā ar pārbaužu, izmeklēšanas un revīzijas mērķu aizsardzību - Vides informācija - Regula (EK) Nr. 1367/2006 - Pienākums veikt konkrētu un individuālu pārbaudi - Sevišķas sabiedrības intereses)
   2011/C 311/65
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Liga para Protecção da Natureza (LPN) (Lisabona, Portugāle) (pārstāvis — P. Vinagre e Silva, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Costa de Oliveira un D. Recchia)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvji — sākotnēji B. Weis Fogh, pēc tam C. Vang), Somijas Republika (pārstāvji — sākotnēji J. Heliskoski, A. Guimaraes-Purokoski, M. Pere un H. Leppo, pēc tam J. Heliskoski un A. Guimaraes-Purokoski) un Zviedrijas Karaliste (pārstāvji –A. Falk, S. Johannesson un K. Petkovska)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 22. novembra lēmumu, ar kuru tika apstiprināts piekļuves atteikums dokumentiem, kuri ietilpst lietas materiālos procedūrā sakarā ar pienākumu neizpildi, kas uzsākta pret Portugāles Republiku par dambja projektu uz Sabor (Sabora, Portugāle) upes, ar šo projektu, iespējams, bija pārkāpta Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīva 97/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp.) un Padomes 1992. gada 21. maija Direktīva 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību tās daļā attiecībā uz piekļuvi dokumentiem un dokumentu daļām, kura tika atteikta Liga para Protecção da Natureza (LPN) Komisijas 2008. gada 24. oktobra Lēmumā SG.E.3/MIB/psi D(2008) 8639, noraidīt;

               2)

               pārējā daļā tiesvedību izbeigt;

               3)

               LPN sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Dānijas Karaliste, Somijas Republika un Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 79, 29.03.2008.


title: Lieta T-331/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 27. janvāra spriedums — REWE-Zentral /ITSB — Grupo Corporativo Teype ( Solfrutta ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes Solfrutta reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme FRUTISOL — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Sajaukšanas iespēja — Daļējs reģistrācijas atteikums — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/47

         Vispārējās tiesas 2010. gada 27. janvāra spriedums — REWE-Zentral/ITSB — Grupo Corporativo Teype (“Solfrutta”)
   (Lieta T-331/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Solfrutta” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “FRUTISOL” - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Sajaukšanas iespēja - Daļējs reģistrācijas atteikums - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2010/C 63/82
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: REWE-Zentral AG (Ķelne, Vācija) (pārstāvji — M. Kinkeldey un A. Bognár, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Grupo Corporativo Teype, SL (Madride, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 21. maija lēmumu (lieta R 1679/2007-2) par iebildumu procesu starp Grupo Corporativo Teype, SL un REWE-Zentral AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               ISTB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 21. maija lēmumu (lieta R 1679/2007-2) atcelt;

               2)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 260, 11.10.2008.


title: Lieta T-317/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 7. februāra spriedums — Kustom Musical Amplification pret ITSB (ģitāras forma) (Kopienas preču zīme — Trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Ģitāras forma — Absolūts atteikuma pamatojums — Tiesību uz aizstāvēšanos pārkāpums — Pamatojums — Regulas (EK) Nr. 40/94 73. pants)

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/37

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 7. februāra spriedums — Kustom Musical Amplification pret ITSB (ģitāras forma)
   (Lieta T-317/05) (1)

   (Kopienas preču zīme - Trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Ģitāras forma - Absolūts atteikuma pamatojums - Tiesību uz aizstāvēšanos pārkāpums - Pamatojums - Regulas (EK) Nr. 40/94 73. pants)
   (2007/C 82/81)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kustom Musical Amplification, Cincinati [Cincinnatti], Ohaijo [Ohio] (Savienotās Valstis) (pārstāvji — M. Edinboro [M. Edenborough], barrister, un T. Bamfords [T. Bamford], solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Foliards-Mongirāls [A. Folliard-Monguiral] pārstāvis)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2005. gada 7. jūnija lēmumu (lieta R 1035/2004-2) attiecībā uz Kopienas trīsdimensiju preču zīmes, kas attēlo ģitāru, reģistrācijas pieteikumu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2005. gada 7. jūnija lēmumu (lietā R 1035/2004-2);

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 271, 29.10.2005.


title: Lieta T-163/16: Prasība, kas celta 2016. gada 15. aprīlī – Reisswolf/EUIPO (“secret. service.”)

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/30

         Prasība, kas celta 2016. gada 15. aprīlī – Reisswolf/EUIPO (“secret. service.”)
   (Lieta T-163/16)
   (2016/C 200/43)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Reisswolf Akten- und Datenvernichtung GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija) (pārstāvis – A. Ebert–Weidenfeller, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “secret. service.” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 108 757

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 8. februāra lēmums lietā R 1820/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta 1. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-440/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 11. decembra spriedums – “Millano” Krzysztof Kotas /ITSB (Šokolādes kārbas forma) Kopienas preču zīme — Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Šokolādes kārbas forma — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/49

         Vispārējās tiesas 2014. gada 11. decembra spriedums – “Millano” Krzysztof Kotas/ITSB (Šokolādes kārbas forma)
   (Lieta T-440/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Šokolādes kārbas forma - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 046/61)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zakład Wyrobów Cukierniczych “Millano” Krzysztof Kotas (Przeźmierowo, Polija) (pārstāvis – B. Kański, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 22. maija lēmumu lietā R 755/2012–2 attiecībā uz pieteikumu trīsdimensiju apzīmējumu, kuru veido šokolādes kārbas forma, reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Zakład Wyrobów Cukierniczych “Millano” Krzysztof Kotas sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 344, 23.11.2013.


title: Lieta T-247/12: Prasība, kas celta 2012. gada 6. jūnijā — Argo Group International /ITSB — Arisa Assurances ( “ARIS” )

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/25

         Prasība, kas celta 2012. gada 6. jūnijā — Argo Group International/ITSB — Arisa Assurances (“ARIS”)
   (Lieta T-247/12)
   2012/C 243/45
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Argo Group International Holdings Ltd (Hamilton, Bermuda) (pārstāvji — R. Hoy, S. Levine un N. Edbrooke, Solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Arisa Assurances SA (Luksemburga, Luksemburga)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt vai grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 9. marta lēmumu lietā R 193/2011-2, lai tādējādi prasītājas preču zīme tiktu reģistrēta;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska krāsu preču zīme “ARIS” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 36. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 7390404

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiskas krāsu preču zīmes “ARISA ASSURANCES S.A.” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 36. klasē, Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 307470

      Iebildumu nodaļas lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu pilnībā noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: prasītāja norāda, ka secinot, ka preču zīmes ir no tiesību viedokļa līdzīgas, un ipso facto secinot, ka no konkrētās sabiedrības daļas viedokļa pastāv sajaukšanas iespēja, ITSB un Apelāciju padome esot pieļāvuši kļūdu tiesību piemērošanā