title: Lieta C-47/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 2. februārī ierosinājis Masdar (UK) Ltd par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2006. gada 16. novembra spriedumu lietā T-333/03 Masdar (UK) Ltd pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/20

         Apelācija, ko 2007. gada 2. februārī ierosinājis Masdar (UK) Ltd par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2006. gada 16. novembra spriedumu lietā T-333/03 Masdar (UK) Ltd pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-47/07 P)
   (2007/C 82/37)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Masdar (UK) Ltd (pārstāvji — A. Bentley un P. Green, Barristers)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. novembra spriedumu lietā T-333/03 MASDAR (UK) Ltd./Eiropas Kopienu Komisija;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam:

                           (i)

                           summu EUR 448 947,78 apmērā, ko apelācijas sūdzības iesniedzējs prasījis lietā T-333/03, vai, pakārtoti, summu EUR 249 314,35 apmērā, vai arī tādu summu, kādu Tiesa uzskata par atbilstošu, un

                           (ii)

                           procentus par (i) punktā minēto summu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies gan šajā tiesvedībā, gan tiesvedībā Pirmās instances tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Pirmās instances tiesas (PIT) spriedums ir jāatceļ turpmāk minēto iemeslu dēļ.

               1.

               PIT ir pieļāvusi juridisku kļūdu, atzīstot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs ir rīkojies atbilstoši līgumsaistībām pret Helmico, kā rezultātā PIT ir noraidījusi apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumus, kas bija balstīti uz nepamatotu iedzīvošanos un neuzdoto lietvedību (negotorium gestio). Rīkojoties šādā veidā, PIT nav ņēmusi vērā apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības izbeigt apakšuzņēmuma līgumus 1998. gada 2. oktobrī.

               2.

               Neatkarīgi no tā, vai apelācijas sūdzības iesniedzējs rīkojās atbilstoši līgumsaistībām pret Helmico, PIT ir pieļāvusi juridisku kļūdu, jo nav ņēmusi vērā i) to, ka Komisija nebija vienkārša līgumslēdzēja puse, bet tai bija piedziņas tiesības, kuras tā varēja izmantot atbilstoši 1977. gada 21. decembra Finanšu regulai, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (1), un (ii) to, kā Komisija izmantoja šīs piedziņas tiesības.

               3.

               PIT ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka (i) nevar uzskatīt, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs ir rīkojies labā ticībā, (ii) Komisija pati varēja vadīt projektu un (iii) pastāv prasība, ka personai, kas atsaucas uz neuzdotās lietvedības principu, noteikti ir jārīkojas, pārstāvamajam par to nezinot.

               4.

               PIT secinājumi, pirmkārt, par pamatiem, kas attiecas uz nepamatotu iedzīvošanos un neuzdoto lietvedību, un, otrkārt, pamatiem, kuri attiecas uz tiesisko paļāvību, ir pretrunīgi.

               5.

               Noraidot apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumu, kas ir balstīts uz nolaidību vai atbildību vainas dēļ, PIT ir pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs nav norādījis pietiekamus argumentus, ņemot vērā, ka šīs lietas faktiskie apstākļi izriet jau no pašas situācijas, kurā Komisija īsteno piedziņas tiesības atbilstoši Finanšu regulai.

               6.

               PIT ir pieļāvusi kļūdu, atzīstot, (i) ka nebija pierādījumu tam, ka garantijas, uz kurām atsaucās apelācijas sūdzības iesniedzējs, tika paziņotas 1998. gada 2. oktobra sanāksmē un (iii) ka bija maz ticams, ka šādas garantijas tika paziņotas.

               7.

               PIT ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka tas, ka Komisija nebija sagatavojusi 1998. gada 2. oktobra sanāksmes protokolu, liecina par sanāksmes neformālo raksturu un, ņemot vērā šo kļūdu, tā nepamatoti nav ņēmusi vērā, ka Komisija tādā vai citādā veidā varēja būt sniegusi šādas garantijas. Turklāt PIT nepamatoti ir ņēmusi vērā veidu, kādā garantijas tika sniegtas, un nav pienācīgi ņēmusi vērā īpašo situāciju, proti, situāciju, kurā pati Komisija bija apņēmusies tikai samaksāt par darbu, kas veikts saskaņā ar atbilstošu līguma noteikumu un attiecībā uz kuru Komisija jau bija ieguvusi līdzekļus.

      (1)  OV L 356, 1. lpp.


title: Lieta T-328/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 24. aprīļa spriedums — Leifheit /ITSB ( “EcoPerfect” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “EcoPerfect” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/19

         Vispārējās tiesas 2012. gada 24. aprīļa spriedums — Leifheit/ITSB (“EcoPerfect”)
   (Lieta T-328/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “EcoPerfect” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   2012/C 165/33
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Leifheit AG (Nassau, Vācija) (pārstāvis — G. Hasselblatt, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — K. Klüpfel)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 31. marta lēmumu lietā R 1658/2010-1 attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “EcoPerfect” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Leifheit AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 269, 10.09.2011.


title: Lieta T-254/08: Prasība, kas celta 2008. gada 26. jūnijā — Associazione Giullemanidallajuve /Komisija

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/53

         Prasība, kas celta 2008. gada 26. jūnijā — Associazione Giullemanidallajuve/Komisija
   (Lieta T-254/08)
   (2008/C 223/93)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Associazione Giullemanidallajuve, Garibaldi (Itālija) (pārstāvji — L. Misson, G. Ernes un A. Kettels, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt Eiropas Komisijas bezdarbību;

               —

               uzdot tai īstenot savu kompetenci un atbildēt uz prasītājas 2007. gada maijā iesniegto sūdzību;

               —

               iegūt visu nepieciešamo informāciju šajā sakarā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apgalvo, ka Komisija nav izpildījusi pienākumu rīkoties, jo nav pieņēmusi lēmumu pēc tam, kad tā tika aicināta to darīt, par sūdzību, kuru prasītāja iesniedza Komisijai 2007. gada maijā attiecībā uz apgalvotajiem EKL 81. un 82. panta pārkāpumiem, kurus pieļāva Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Comitato Olimpico Nazionale Italiano (CONI), Union des associations européennes de football (UEFA) un Fédération Internationale de Football Association (FIFA).
   Prasītāja uzskata, ka vēstule, kuru tai nosūtīja Komisija 2008. gada martā, saņemot aicinājumu rīkoties un tiekot informēta par to, ka tiek izskatīti prasītājas lietas materiāli, nav uzskatāma par lēmuma pieņemšanu, jo vēstulē nebija sniegta neviena atbilde pēc būtības uz prasītājas izteiktajiem lūgumiem.
   Turklāt prasītāja apgalvo, ka konkurences jomā sūdzības iesniedzējs ir tiesīgs prasīt, lai Komisija tā sūdzību izskata padziļināti, kā arī pieņem motivētu lēmumu.


title: Lieta T-291/10: Prasība, kas celta 2010. gada 26. jūnijā — Martin /Komisija

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/51

         Prasība, kas celta 2010. gada 26. jūnijā — Martin/Komisija
   (Lieta T-291/10)
   ()
   2010/C 234/90
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Anne Martin (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — U. O’Dwyer, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 20. aprīļa netiešo lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītājas 2010. gada 4. marta atkārtotais lūgums piekļūt dokumentiem;

               —

               piespriest Komisijai termiņā, kuru Tiesa uzskata par piemērotu, izpildīt Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem prasības; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Iesniedzot šo prasību, prasītāja saskaņā ar LESD 263. pantu vēlas panākt Komisijas 2010. gada 20. aprīļa netiešā lēmuma atcelšanu, ar kuru Komisija līdz noteiktajam termiņam — 2010. gada 20. aprīlim — neatbildēja uz prasītājas atkārtoto pieteikumu par piekļuvi dokumentiem, kuru viņa saskaņā ar Regulas Nr. 1049/2001 7. panta 2. punktu iesniedza Komisijas Ģenerālsekretariātam, atkārtoti apliecinot savu sākotnējo 2009. gada 22. decembra lūgumu par piekļuvi dokumentiem.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja norāda šādus pamatus:
   Komisijas lēmuma nepieņemšana līdz noteiktajam termiņam — 2010. gada 20. aprīlim —, kurš tai ir noteikts ar Regulu Nr. 1049/2001, ir uzskatāma par netiešu prasītājas 2010. gada 4. marta atkārtotā lūguma par piekļuvi dokumentiem noraidījumu, un ar to, nenorādot pienācīgu atteikuma pamatojumu, ir pārkāpts minētās regulas 8. panta 1. punkts un LESD 296. pants.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Apvienotās lietas C-483/09 un C-1/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 15. septembra spriedums ( Audiencia provincial de Tarragona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Magatte Gueye un Valentín Salmerón Sánchez (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Pamatlēmums 2001/220/TI — Cietušo statuss kriminālprocesā — Ģimenē izdarīti noziedzīgi nodarījumi — Pienākums kā papildsodu piespriest aizliegumu notiesātajam tuvoties cietušajam — Sodu veidu un smaguma pakāpju izvēle — Saderība ar minētā pamatlēmuma 2., 3. un 8. pantu — Valsts tiesību norma, ar kuru izslēgts izlīgums krimināllietās — Saderība ar šī paša pamatlēmuma 10. pantu)

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 15. septembra spriedums (Audiencia provincial de Tarragona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Magatte Gueye un Valentín Salmerón Sánchez

   (Apvienotās lietas C-483/09 un C-1/10) (1)

   (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2001/220/TI - Cietušo statuss kriminālprocesā - Ģimenē izdarīti noziedzīgi nodarījumi - Pienākums kā papildsodu piespriest aizliegumu notiesātajam tuvoties cietušajam - Sodu veidu un smaguma pakāpju izvēle - Saderība ar minētā pamatlēmuma 2., 3. un 8. pantu - Valsts tiesību norma, ar kuru izslēgts izlīgums krimināllietās - Saderība ar šī paša pamatlēmuma 10. pantu)
   2011/C 319/06
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

   Audiencia provincial de Tarragona

      Lietas dalībnieki pamata procesā

                     Magatte Gueye (C-483/09)

                  piedaloties: X

                     Valentín Salmerón Sánchez (C-1/10)

                  piedaloties: Y

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Audiencia provincial de Tarragona — Padomes 2001. gada 15. marta Pamatlēmuma 2001/220/TI par cietušo statusu kriminālprocesā (OV L 82, 1. lpp.) 2., 8. un 10. panta interpretācija — Cietušo cieņa un atzīšana — Tiesības uz aizsardzību — Izlīgums krimināllietās kriminālprocesa gaitā — Vienošanās starp cietušo un likumpārkāpēju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2001. gada 15. marta Pamatlēmuma 2001/220/TI par cietušo statusu kriminālprocesā 2., 3. un 8. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem ir pieļauts, ka pret vardarbības ģimenē izdarītājiem tiek piespriests dalībvalsts krimināltiesībās kā papildsods paredzētais obligātais aizliegums tuvoties uz īsu laikposmu, pat ja cietušie apstrīd šāda soda piemērošanu;

               2)

               Pamatlēmuma 2001/220 10. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm ir ļauts izslēgt izlīgumu kriminālprocesos par ģimenē izdarītajiem noziegumiem, ņemot vērā šī noziegumu veida īpašās iezīmes.

      (1)  OV C 37, 13.02.2010.

      OV C 63, 13.03.2010.


title: Lieta T-36/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — API /Komisija (Piekļuve dokumentiem — Komisijas iesniegtie raksti tiesvedībās Tiesā un Pirmās instances tiesā — Lēmums, ar ko ir atteikta piekļuve)

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/25

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — API/Komisija
   (Lieta T-36/04) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Komisijas iesniegtie raksti tiesvedībās Tiesā un Pirmās instances tiesā - Lēmums, ar ko ir atteikta piekļuve)
   (2007/C 247/37)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Association de la presse internationale ASBL (API), Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Völcker, F. Louis un J. Heithecker, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Docksey un P. Aalto)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2003. gada 20. novembra lēmumu, ar ko ir noraidīts prasītājas iesniegtais pieteikums par piekļuvi Komisijas iesniegtajiem rakstiem tiesvedībās Tiesā un Pirmās instances tiesā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2003. gada 20. novembra lēmumu tiktāl, ciktāl ar to ir atteikta piekļuve Komisijas iesniegtajiem rakstiem tiesvedībā Tiesā lietās C-466/98 Komisija/Apvienotā Karaliste, C-467/98 Komisija/Dānija, C-468/98 Komisija/Zviedrija, C-469/98 Komisija/Somija, C-471/98 Komisija/Beļģija, C-472/98 Komisija/Luksemburga, C-475/98 Komisija/Austrija un lietā C-476/98 Komisija/Vācija, kā arī Pirmās instances tiesā lietā T-342/99 Airtours/Komisija;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 71, 20.3.2004.


title: Lieta T-483/07: Prasība, kas celta 2007. gada 22. decembrī — Rumānija/Eiropas Kopienu Komisija

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/56

         Prasība, kas celta 2007. gada 22. decembrī — Rumānija/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta T-483/07)
   (2008/C 51/102)
   Tiesvedības valoda — rumāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rumānija (pārstāvji — Aurel Ciobanu-Dordea, pārstāvis, Emilia Gane un Dumitra Mereuță, padomdevējas)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 26. oktobra Lēmumu K (2007) 5240 (galīgā redakcija) par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plānu 2007. gadam, ko Rumānija paziņoja saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētajā lēmumā Komisija daļēji noraidīja siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plānu 2007. gadam, ko Rumānija paziņoja saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK (1), par 9 080 765 tonnām samazinot CO2 ekvivalenta gadā kopējo saskaņā ar Kopienas sistēmu sadalāmo kvotu daudzumu un nolemjot, ka netiks pārsniegts kopējais vidējais sadalāmo emisijas kvotu daudzums katrā gadā, kas ir 74 836 235 tonnas.
   Savas prasības atbalstam prasītāja izvirza šādus pamatus:

               —

               Komisija, iejaukdamās Rumānijas kompetencē esošajos jautājumos, ir pārkāpusi Direktīvas 2003/87/EK 9. panta 1. un 3. punktu un 11. panta 1. punktu, jo tā, pamatojoties uz pašas izstrādātu metodi, kā obligātu noteica kopējo emisijas kvotu daudzumu, kuru var sadalīt Rumānija;

               —

               Komisija ir piemērojusi metodi, kas nebija pārskatāma, lai noteiktu kopējo emisijas kvotu daudzumu, tādējādi pārkāpjot gan Direktīvas 2003/87/EK 9. panta 3. punktu, gan 9. panta 1. punktu;

               —

               piemērojot savu metodi, Komisija ir pārkāpusi nediskriminācijas principu;

               —

               Komisija ir pārkāpusi Direktīvas 2003/87/EK 9. panta 3. punktu un EKL 253. pantu, jo tā nav pienācīgi pamatojusi Lēmumu K (2007) 5240 (galīgā redakcija).

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.).


title: Lieta T-193/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 22. janvāra spriedums – MIP Metro /ITSB – Holsten-Brauerei  ( “H” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu — Grafiska preču zīme “H”  — Agrāka valsts grafiska preču zīme “H”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pamatojuma trūkums — Regulas Nr. 207/2009 75. pants

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/15

         Vispārējās tiesas 2015. gada 22. janvāra spriedums – MIP Metro/ITSB – Holsten-Brauerei (“H”)
   (Lieta T-193/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Grafiska preču zīme “H” - Agrāka valsts grafiska preču zīme “H” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pamatojuma trūkums - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   (2015/C 081/18)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji – J.-C. Plate un R. Kaase, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Holsten-Brauerei AG (Hamburga, Vācija) (pārstāvji – N. Hebeis un R. Douglas, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 23. februāra lēmumu lietā R 2340/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Holsten-Brauerei AG un MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 194, 30.6.2012.


title: Lieta T-241/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Procter & Gamble Company iesniedza 2005. gada 29. jūnijā

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/35

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Procter & Gamble Company iesniedza 2005. gada 29. jūnijā
   (Lieta T-241/05)
   (2005/C 205/62)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 29. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla The Procter & Gamble Company, Cincinati, Ohaijo štats (ASV), kuru pārstāv G. Kuipers [G. Kuipers], advokāts, kas norādījis adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 14. aprīļa lēmumu lietā R 843/2004-1 tiktāl, ciktāl ar to tiek konstatēts, ka preču zīme neatbilst Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta nosacījumiem;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Trīsdimensiju preču zīme, ko veido balta kvadrātveida tablete ar violetas krāsas zieda ar sešām ziedlapām zīmējumu, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē (Mazgāšanas un balināšanas līdzekļi, kā arī citas vielas mazgāšanas vajadzībām; līdzekļi trauku mazgāšanai, tīrīšanai un kopšanai; ziepes; …) — reģistrācijas pieteikums Nr.1 683 523

               Pārbaudītāja lēmums:

               Reģistrācijas pieteikumu noraidīt

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Apelāciju noraidīt

               Izvirzītie pamati:

               Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-145/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums  2006. gada 27. aprīlī  ( Cour de cassation  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Levi Strauss & Co  pret  Casucci SpA  (Preču zīmes — Direktīva 89/104/EEK — 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Attiecīgais brīdis, kurā vērtējama preču zīmes un līdzīga apzīmējuma sajaukšanas iespēja — Atšķirtspējas zudums preču zīmes īpašnieka darbības rezultātā pēc tam, kad tikusi uzsākta apzīmējuma izmantošana)

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/19

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 27. aprīlī (Cour de cassation lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Levi Strauss & Co pret Casucci SpA

   (Lieta C-145/05) (1)

   (Preču zīmes - Direktīva 89/104/EEK - 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Attiecīgais brīdis, kurā vērtējama preču zīmes un līdzīga apzīmējuma sajaukšanas iespēja - Atšķirtspējas zudums preču zīmes īpašnieka darbības rezultātā pēc tam, kad tikusi uzsākta apzīmējuma izmantošana)
   (2006/C 143/34)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Levi Strauss & Co

      Atbildētājs: Casucci SpA

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation de Belgique [Beļģijas Kasācijas tiesa] — Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.) 5. panta 1. punkta interpretācija — Attiecīgais brīdis, kurā vērtējama preču zīmes un līdzīga apzīmējuma sajaukšanas iespēja — Atšķirtspējas zudums preču zīmes īpašnieka darbības rezultātā pēc tam, kad uzsāka apzīmējuma izmantošanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               5. panta 1. punkts Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmajā direktīvā 89/104, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka, lai noteiktu aizsardzības apjomu preču zīmei, ko tā likumīgi ieguvusi sakarā ar preču zīmes atšķirtspēju, tiesai ir jāņem vērā konkrētās sabiedrības daļas uztvere tajā brīdī, kad uzsākts izmantot apzīmējumu, kurš rada kaitējumu minētajai preču zīmei;

               2)

               gadījumā, ja kompetentā tiesa konstatē, ka attiecīgais apzīmējums brīdī, kad ir uzsākta tā izmantošana, bijis pamatā aizsargātajai preču zīmei nodarītajam kaitējumam, šai tiesai ir jāveic pasākumi, kurus, ņemot vērā lietas apstākļus, tā uzskata par vispiemērotākajiem, lai garantētu preču zīmes īpašnieka tiesības, kuras piešķir Direktīvas 89/104 5. panta 1. punkts, un šie pasākumi īpaši var ietvert rīkojumu izbeigt minētā apzīmējuma izmantošanu;

               3)

               nav pamata izdot rīkojumu par attiecīgā apzīmējuma izmantošanas izbeigšanu tādēļ, ka ticis konstatēts, ka minētā preču zīme tās īpašnieka darbības vai bezdarbības rezultātā ir zaudējusi savu atšķirtspēju tādā veidā, ka tā ir kļuvusi par sugas vārdu Direktīvas 89/104 12. panta 2. punkta izpratnē, un ka attiecīgi preču zīme ir atceļama.

      (1)  OV C 132, 28.05.2005.


title: Lieta C-282/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. maijā iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Werner Ansorge/TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/38

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. maijā iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Werner Ansorge/TUIfly GmbH

   (Lieta C-282/17)
   (2017/C 239/48)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Werner Ansorge

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas prombūtne saslimšanas dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas spontāna prombūtne no darba tiesību un koplīguma viedokļa neleģitīma streika (“neorganizēts streiks”) dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai ārkārtējam apstāklim bija jāpastāv attiecībā uz pašu atcelto reisu vai arī apkalpojošajam gaisa pārvadātājam ir tiesības komerciālu apsvērumu dēļ noteikt jaunu lidojumu sarakstu?

               4)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai iespēja izvairīties attiecas tikai uz ārkārtējo apstākli vai arī uz ārkārtējā apstākļa iestāšanās sekām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta T-377/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 13. decembra spriedums — Evropaïki Dynamiki /Komisija (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Informātikas pakalpojumu sniegšana saistībā ar satura sadarbspējas tehnoloģijām Eiropas e-pārvaldes pakalpojumu jomā — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pienākums norādīt pamatojumu — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Ārpuslīgumiskā atbildība)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/17

         Vispārējās tiesas 2011. gada 13. decembra spriedums — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-377/07) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Informātikas pakalpojumu sniegšana saistībā ar satura sadarbspējas tehnoloģijām Eiropas e-pārvaldes pakalpojumu jomā - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pienākums norādīt pamatojumu - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   2012/C 32/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — N. Korogiannakis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Manhaeve, pārstāvis, kam palīdz J. Stuyck, advokāts)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas 2007. gada 13. jūlija lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja piedāvājums, kas tika iesniegts paziņojuma par konkursu ietvaros saistībā ar satura sadarbspējas tehnoloģijām Eiropas e-pārvaldes pakalpojumu jomā (OV S 128), kā arī lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam, un, otrkārt, lūgums atlīdzināt zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 297, 08.12.2007.


title: Lieta F-104/11: Prasība, kas celta 2011. gada 11. oktobrī — ZZ /Komisija

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/68

      Prasība, kas celta 2011. gada 11. oktobrī — ZZ/Komisija
      (Lieta F-104/11)
      (2012/C 25/130)
      Tiesvedības valoda — ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZZ (pārstāvis — P. Homoki, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Strīda priekšmets un apraksts

      Prasība atcelt EPSO lēmumu atsākt atklāto konkursu EPSO/AD/56/06, kā arī konkursa atlases komisijas lēmumu saistībā ar konkursa “EPSO/AD/56/06 — AD 5 pakāpes administrators ar Ungārijas pilsonību” rezultātiem un prasība atlīdzināt zaudējumus

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atcelt EPSO 2011. gada 5. janvāra lēmumu par konkursa atsākšanu attiecībā uz prasītāju;

                  —

                  atcelt EPSO atlases komisijas 2011. gada 14. jūlija lēmumu saistībā ar konkursa “EPSO/AD/56/06 — AD 5 pakāpes administrators ar Ungārijas pilsonību” rezultātiem;

                  —

                  piespriest atbildētajai taisnīgi atlīdzināt negatīvās sekas, kas prasītājam ir radušās atceltā tiesību akta dēļ, piešķirot finansiālu kompensāciju;

                  —

                  pakārtoti, noteikt atbildētajai pienākumu uzsākt dialogu ar prasītāju, lai censtos panākt vienošanos, ar kuru viņam tiktu piedāvāta taisnīga kompensācija;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-54/05: Tiesas (otrā palāta) 2007. gada 15. marta spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Somijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28. un 30. pants — Citā dalībvalstī reģistrēta transportlīdzekļa imports — Pienākums iegūt tranzīta atļauju)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/7

         Tiesas (otrā palāta) 2007. gada 15. marta spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Somijas Republika
   (Lieta C-54/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 28. un 30. pants - Citā dalībvalstī reģistrēta transportlīdzekļa imports - Pienākums iegūt tranzīta atļauju)
   (2007/C 95/11)
   Tiesvedības valoda — somu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. van Beks [M. van Beek] un M. Hutunens [M. Huttunen])

      Atbildētāja: Somijas Republika (pārstāves — T. Pinne [T. Pynnä] un A. Gimareša-Purokoski [A. Guimaraes-Purokoski])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28. un 30. panta pārkāpums — Citā dalībvalstī reģistrēta transportlīdzekļa imports, ko veic Somijas rezidents — Pienākums robežkontroles punktā iegūt tranzīta atļauju, kas parasti derīga 7 dienas, un transportlīdzekļa apdrošināšanu
   Rezolutīvā daļa

               1)

               pieprasot saņemt tranzīta atļauju, lai importētu un uzsāktu lietot citā dalībvalstī likumīgi reģistrētus un izmantotus transportlīdzekļus, kā to paredz 1995. gada 18. decembra Rīkojums Nr. 1598/1995 par transportlīdzekļu reģistrāciju [asetus ajoneuvojen rekisteröinnistä (1598/1995)], Somijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 28. un 30. pants;

               2)

               Somijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 93, 16.4.2005.


title: Lieta T-313/09: Prasība, kas celta 2009. gada 6. augustā — Onidol /Komisija

text:
               10.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/14

         Prasība, kas celta 2009. gada 6. augustā — Onidol/Komisija
   (lieta T-313/09)
   2009/C 244/23
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Organisation nationale interprofessionnelle des graines et fruits oléagineux (Onidol), Parīze (Francija) (pārstāvji — B. Le Bret un L. Olza Moreno, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Iesniedzot šo prasību, prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2008. gada 10. decembra Lēmumu C(2008) 7846, galīgā redakcija, (1) ar kuru Komisija uzskata, ka darbību vadlīnijas, kuras var noteikt Francijas lauksaimnieku starpprofesiju organizācijas, kas izpaužas kā atbalsts tehniskajai palīdzībai, ražošanai un kvalitatīvu lauksaimniecības preču tirdzniecībai, kā arī pētniecībai, attīstībai un reklāmai sākotnējiem ražotājiem un uzņēmumiem, kuri darbojas lauksaimniecības preču pārstrādē un tirdzniecībā, kurš tiek finansēts ar brīvprātīgiem maksājumiem, kuri saskaņā ar starpministrijas lēmumu ir obligāti jāiekasē no šo starpprofesiju organizāciju biedriem, ir valsts atbalsts, kurš ir saderīgs ar kopējo tirgu.
   Prasītājas izvirzītie pamati un galvenie argumenti būtībā ir identiski vai līdzīgi tiem, kuri tika izvirzīti lietā T-293/09 CNIEL/ Komisija.

      (1)  OV 2009, C 116, 14. lpp.


title: Lieta C-474/07: Prasība, kas celta 2007. gada 25. oktobrī — Eiropas Parlaments/Eiropas Kopienu Komisija

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/31

         Prasība, kas celta 2007. gada 25. oktobrī — Eiropas Parlaments/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-474/07)
   (2007/C 297/51)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — K. Bradley un U. Rosslein)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 31. jūlija Regulu (EK) Nr. 915/2007 (1), ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 622/2003, ar ko nosaka pasākumus kopēju pamatstandartu īstenošanai aviācijas drošības jomā, un

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Eiropas Parlaments kā otrs likumdevējs līdzās Padomei 2002. gadā nolēma nepublicēt atsevišķus īstenošanas pasākumus aviācijas drošības jomā. Prasītājs apgalvo, ka Komisija šo noteikumu ir piemērojusi nepareizi, sistemātiski nepublicējot īstenošanas pasākumus, kurus nav nepieciešams turēt slepenībā. Pieņemot Regulu Nr. 915/2007, Komisija ir nepareizi interpretējusi savas pilnvaras saskaņā ar Regulu Nr. 2320/2002, ir pārkāpusi EKL 254. pantu, kā arī demokrātijas, atklātības un tiesību aktu pieejamības principus, ir radījusi juridisko nenoteiktību, kā arī nav norādījusi pamatojumu.

      (1)  OV L 200, 3. lpp.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 14. aprīlī lietā C-341/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 96/71/EK — Darba ņēmēju norīkošana darbā pakalpojumu sniegšanas jomā — Būvniecības uzņēmumi — Minimālās algas — Minimālās darba algas, kas paredzēta tās dalībvalsts noteikumos, kuras teritorijā darba ņēmējs ir norīkots darbā, un citā valstī reģistrēta darba devēja faktiski izmaksātās algas salīdzinājums — Citā dalībvalstī reģistrēta darba devēja izmaksāto prēmiju un piemaksu kopuma neuzskatīšana par minimālās algas daļu)

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 14. aprīlī
   lietā C-341/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 96/71/EK - Darba ņēmēju norīkošana darbā pakalpojumu sniegšanas jomā - Būvniecības uzņēmumi - Minimālās algas - Minimālās darba algas, kas paredzēta tās dalībvalsts noteikumos, kuras teritorijā darba ņēmējs ir norīkots darbā, un citā valstī reģistrēta darba devēja faktiski izmaksātās algas salīdzinājums - Citā dalībvalstī reģistrēta darba devēja izmaksāto prēmiju un piemaksu kopuma neuzskatīšana par minimālās algas daļu)
   (2005/C 143/04)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-341/02 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2002. gada 25. septembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Saks [J. Sack] un H. Krepels [H. Kreppel]) pret Vācijas Federatīvo Republiku (pārstāvji — V.-D. Plesings [W.-D. Plessing] un A. Tīmans [A. Tiemann]), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jāns [P. Jann], tiesneši A. Ross [A. Rosas] (referents), K. Lēnartss [K. Lenaerts], S. fon Bārs [S. von Bahr] un K. Šīmans [K. Schiemann], ģenerāladvokāts D. Ruizs-Harabo Kolomers [D. Ruiz-Jarabo Colomer], sekretāre M.-F. Kontē [M.-F. Contet], galvenā administratore, 2005. gada 14. aprīlī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               neatzīstot par minimālās algas daļu citās dalībvalstīs reģistrēta darba devēja saviem būvniecības nozarē nodarbinātajiem darbiniekiem, kas norīkoti darbā Vācijā, izmaksātās prēmijas un piemaksas, kas neizjauc attiecību starp darba ņēmēja sniegto pakalpojumu un par to saņemto atlīdzību, izņemot vispārīgo būvniecības nozarē nodarbinātajiem piešķiramo piemaksu, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar 3. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīvā 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               1)

               lietas dalībnieki sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 305, 07.12.2002.


title: Lieta C-433/11: Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 8. novembra rīkojums ( Krajský súd v Prešove (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SKP k.s./Kveta Polhošová (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pietiekamu precizējumu par pamatlietas faktiskajiem apstākļiem un tiesisko regulējumu neesamība — Jautājumi, kuri ir uzdoti kontekstā, kas neļauj sniegt lietderīgu atbildi — Precizējumu par iemesliem, kas pamato nepieciešamību saņemt atbildi uz prejudiciālajiem jautājumiem, neesamība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/4

         Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 8. novembra rīkojums (Krajský súd v Prešove (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SKP k.s./Kveta Polhošová

   (Lieta C-433/11) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pietiekamu precizējumu par pamatlietas faktiskajiem apstākļiem un tiesisko regulējumu neesamība - Jautājumi, kuri ir uzdoti kontekstā, kas neļauj sniegt lietderīgu atbildi - Precizējumu par iemesliem, kas pamato nepieciešamību saņemt atbildi uz prejudiciālajiem jautājumiem, neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   2013/C 108/06
   Tiesvedības valoda — slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Krajský súd v Prešove

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SKP k.s.

      Atbildētāja: Kveta Polhošová

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Krajský súd v Prešove — Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Direktīva par negodīgu komercpraksi”; OV L 149, 22. lpp.), 5.–9. panta un Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.) 6. panta 1. punkta un 7. panta 1. punkta, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta interpretācija — Jēdziens “negodīga komercprakse” — Ar patērētāju noslēgts preces pirkuma-pārdevuma līgums uz nomaksu, kurā ietverts negodīgs noteikums — Parāda, kurš radies saistībā ar līgumu, nodošana, ko veic uzņēmums, maksātnespējīgai sabiedrībai, kā rezultātā patērētājam nav iespējams saņemt atlīdzību par tiesāšanās izdevumiem viņam labvēlīga nolēmuma gadījumā

      Rezolutīvā daļa:

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Krajský súd v Prešove (Slovākija) iesniegusi ar 2011. gada 10. augusta lēmumu, ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 340, 19.11.2011.


title: Lieta C-574/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. novembrī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) – Grupo Norte Facility S.A./Angel Manuel Moreira Gómez

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. novembrī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) – Grupo Norte Facility S.A./Angel Manuel Moreira Gómez

   (Lieta C-574/16)
   (2017/C 030/26)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Grupo Norte Facility S.A.

      Otrs lietas dalībnieks: Angel Manuel Moreira Gómez

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai noteikta laika darba ņēmēju un pastāvīgo darba ņēmēju līdzvērtības principa izpratnē gan darba līguma izbeigšanās “objektīvu apstākļu dēļ” saskaņā ar Darba likuma 49. panta 1. punkta c) apakšpunktu, gan darba līguma izbeigšanās “objektīvu iemeslu” dēļ saskaņā ar Darba likuma 52. pantu ir jāuzskata par “salīdzināmām situācijām” un tāpēc atšķirība vienā un otrā gadījumā izmaksājamajā atlīdzinājumā ir nevienlīdzīga attieksme pret noteikta laika darba ņēmējiem un pastāvīgajiem darba ņēmējiem, kas ir aizliegta Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvā 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (1)?

               2)

               Ja tas tā ir, vai ir jāsaprot, ka sociālās politikas mērķi, kuru īstenošanai tika leģitimēta strādājoša pensionāra daļējas atvietošanas darba līguma paveida ieviešana, saskaņā ar iepriekš minētā pamatnolīguma 4. klauzulas 1. punktu attaisno arī atšķirīgu attieksmi, paredzot mazāku atlīdzinājumu darba tiesisko attiecību izbeigšanas gadījumā apstākļos, kad darba devējs brīvi izvēlas, lai šis strādājoša pensionāra daļējas atvietošanas līgums tiktu noslēgts uz noteiktu laiku?

               3)

               Vai tālab, lai nodrošinātu minētās Direktīvas 1999/70/EK lietderīgo iedarbību, gadījumā, ja nav pamatota attaisnojuma saskaņā ar pamatnolīguma 4. klauzulas 1. punktu, iepriekš minētajā Spānijas tiesiskajā regulējumā paredzētā nevienlīdzīgā attieksme pret pastāvīgajiem un nenoteikta darba laika ņēmējiem darba tiesisko attiecību izbeigšanas gadījumā izmaksājamā atlīdzinājuma ziņā ir uzskatāma par vienu no Hartas 21. pantā aizliegtajiem diskriminācijas veidiem, jo ir pretrunā vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principiem, kas ir vieni no Savienības tiesību vispārējiem principiem?

      (1)  OV 1999, L 175, 43. lpp.


title: Lieta T-573/08: Prasība, kas celta 2008. gada 17. decembrī — TF1 /Komisija

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/42

         Prasība, kas celta 2008. gada 17. decembrī — TF1/Komisija
   (Lieta T-573/08)
   (2009/C 55/75)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Télévision française 1 SA (TF1) (pārstāvji — J.-P. Hordies un C. Smits, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ko Komisija pieņēmusi 2008. gada 16. jūlijā lietā N 279/2008-Francija (Kapitāla dotācija France Télévisions);

               —

               likt Komisija uzsākt atbalsta formālo izmeklēšanas procedūru, kas paredzēta EKL 88. panta 2. punktā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu C(2008) 3506, galīgā redakcija, kurā Komisija uzskatīja 150 miljonu EUR kapitāla dotāciju, kas piešķirta France Télévisions, par saderīgu ar kopējo tirgu. Šajā sakarā prasītāja lūdz uzsākt formālo izmeklēšanas procedūru saskaņā ar EKL 88. panta 2. punktu.
   Lai pamatotu savu prasību, prasītāja būtībā izvirza divus pamatus:

               —

               pirmais, kas balstīts uz konstatācijas, ka pastāvēja nopietnas grūtības, sakarā ar kurām Komisijai būtu bijis jāuzsāk formālā izmeklēšanas procedūra saskaņā ar EKL 88. panta 2. punktu, jo šīs nopietnās grūtības pierādīja i) fakts, ka lēmumā ir pieļautas neprecizitātes faktos, ii) fakts, ka Komisijas rīcībā bija nepietiekama informācija, un iii) neparasti īsais procedūras ilgums, kā arī pārbaudes iepriekšējās stadijas apstākļi;

               —

               otrais, ar kuru tiek apgalvota pamatojuma neesamība tiktāl, ciktāl Komisija nesavāca visu nepieciešamo informāciju un/vai neņēma vērā tās rīcībā esošo informāciju un tiktāl, ciktāl Komisijas argumentācija, kas izklāstīta apstrīdētā lēmuma 23. punktā, var atkāpties no iepriekšējās nostājas, bet Komisija nebija sniegusi pamatojumu, kādēļ tā no tās atkāpās.


title: Lieta F-112/06: Prasība, kas celta 2006. gada 22. septembrī — Krčová pret Tiesu

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/49

         Prasība, kas celta 2006. gada 22. septembrī — Krčová pret Tiesu
   (Lieta F-112/06)
   (2006/C 281/87)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Erika Krčová, Trnava (Slovākija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Tiesa
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Tiesas 2005. gada 18. oktobra lēmumu atlaist prasītāju no darba pēc pārbaudes laika, ka arī, ja nepieciešams, Tiesas 2005. gada 16. septembra lēmumu par pārbaudes laika pagarināšanu uz diviem mēnešiem jau no 1. augusta un 2005. gada 12. septembra lēmumu, ar ko apstiprina ziņojumu par pārbaudes laiku ar ieteikumu prasītāju atlaist no darba;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasības pamatojumam prasītāja norāda uz trim pamatiem, no kuriem pirmais ir saistīts ar Civildienesta noteikumu 34. panta pārkāpumu, pienākuma ņemt vērā ierēdņu intereses neizpildi, acīmredzamu kļūdu vērtējumā, pamatojuma trūkumu, kā arī procesuālo pamatprasību neievērošanu. Iecēlējinstitūcija (AIPN), pieņemot apstrīdētos lēmumus, nav ievērojusi Civildienesta 34. pantā noteiktos termiņus un nav nodrošinājusi prasītājai pārbaudes laikā parastos darba apstākļus.
   Otrais pamats ir saistīts ar Tiesas komitejas, kas izskata sūdzības, pilnvaru nepareizu izmantošanu un procedūras neievērošanu.
   Trešais pamats ir saistīts ar labas pārvaldības un labas administrēšanas principu pārkāpumu, kā arī tiesību uz aizstāvību neievērošanu.


title: Lieta C-662/11: Prasība, kas celta 2011. gada 22. decembrī — Eiropas Komisija/Kipras Republika

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/18

         Prasība, kas celta 2011. gada 22. decembrī — Eiropas Komisija/Kipras Republika
   (Lieta C-662/11)
   2012/C 73/33
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Montaguti un G. Zavvos)

      Atbildētāja: Kipras Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, līdz 2009. gada 1. maijam nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Kipras Republikas pievienošanās akta 24. panta un VII pielikuma prasības saistībā ar to ierobežojumu atcelšanu, kuri tās tiesību aktos ir noteikti ES/EEZ pilsoņu otrās dzīvesvietas iegūšanai, un katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Kipras Republika nav izpildījusi šajā aktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Kipras Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka, ņemot vērā gan Akta par Kipras Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai 24. pantu, gan tā VII pielikumu, tās iestādēm līdz 2009. gada 1. maijam bija jāievieš normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai atceltu ierobežojumus, kuri tās tiesību aktos ir noteikti ES/EEZ pilsoņu otrās dzīvesvietas iegūšanai. Attiecīgie ierobežojumi veido tiešu Līguma par Eiropas Savienības darbību 63. pantā paredzētās kapitāla brīvas aprites pārkāpumu.
   Kipras valdība ir nosūtījusi likumprojektu par grozījumiem spēkā esošajos ierobežojumos un norāda, ka likumprojekts ir nodots apstiprināšanai Ministru padomē, lai to cik vien iespējams drīz izskatītu un nodotu balsošanai parlamentā.
   Komisija uzsver, ka Līgumā paredzēto brīvību pārkāpumu, kas ir izdarīts ar dalībvalsts tiesību aktiem, var novērst, tikai ieviešot vienādi saistošus noteikumus. Turklāt to, ka Kipras Republikas atbildes vēstulei bija pievienots vienkāršs likumprojekts, kam nav nekāda juridiska spēka, nevar pielīdzināt saistošam aktam, ar kuru atceļ spēkā esošos ierobežojumus ES/EEZ pilsoņu otrās dzīvesvietas iegūšanai.
   Komisija uzskata, ka Kipras Republika, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai atceltu ierobežojumus, kuri tās tiesību aktos ir noteikti ES/EEZ pilsoņu otrās dzīvesvietas iegūšanai, un katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, nav izpildījusi Akta par Kipras Republikas pievienošanās nosacījumiem 24. pantā, kā arī tā VII pielikumā, kas attiecas uz Kiprai noteiktajiem pārejas posma pasākumiem, paredzētos pienākumus.


title: Lieta T-506/09: Prasība, kas celta 2009. gada 16. decembrī — Carlyle /ITSB — Mascha & Regner Consulting ( THE CARLYLE )

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/37

         Prasība, kas celta 2009. gada 16. decembrī — Carlyle/ITSB — Mascha & Regner Consulting (“THE CARLYLE”)
   (Lieta T-506/09)
   2010/C 51/71
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Carlyle, LLC (St. Louis, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — E. Cornu, E. De Gryse un D. Moreau, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Mascha & Regner Consulting KEG (Vīne, Austrija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 8. oktobra lēmumu lietā R 240/2009-4 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atcelt: vārdiska preču zīme “THE CARLYLE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 25. un 42. klasē

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atcelt Kopienas preču zīmi: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      ITSB Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par atcelšanu daļēji noraidīt

      ITSB Apelāciju padomes lēmums: attiecīgo Kopienas preču zīmi atcelt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot izmantojusi pārāk ierobežotu interpretāciju attiecībā uz faktiskas izmantošanas jēdzienu


title: Lieta C-26/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 18. janvārī iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) – Santogal M-Comércio e Reparação de Automóveis Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 18. janvārī iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) – Santogal M-Comércio e Reparação de Automóveis Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira

   (Lieta C-26/16)
   (2016/C 136/14)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Santogal M-Comércio e Reparação de Automóveis Lda

      Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (1) 138. panta [2. punkta] a) apakšpunktam ir pretrunā valsts tiesību normas [Pārvadājumiem Kopienas iekšienē piemērojamās PVN sistēmas 1. panta e) punkts un 14. panta b) punkts], kurās ir noteikts, ka, lai piešķirtu atbrīvojumu no PVN par jaunu transportlīdzekļu piegādēm par atlīdzību, ko pircējs no valsts teritorijas transportē uz citu dalībvalsti, pircējam ir jādzīvo vai jāveic saimnieciskā darbība šajā dalībvalstī?

               2)

               Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK 138. panta [2. punkta] a) apakšpunktam pretrunā ir tas, ka transportlīdzekļa nosūtīšanas valstī ir atteikts atbrīvojums situācijā, kurā iegādātais transportlīdzeklis tika transportēts uz Spāniju, kurā tam tika piešķirta tūrisma reģistrācija, kurai ir pagaidu raksturs un kura ir pakļauta [1993. gada] 10. septembra Karaļa dekrēta Nr. 1571/1993 8.–11., 13. un 15. pantā paredzētajai nodokļu sistēmai?

               3)

               Vai Direktīvas 2006/112/EK 138. panta 2. punkta a) apakšpunktam pretrunā ir tas, ka jauna transportlīdzekļa pārdevējam tiek prasīts samaksāt PVN situācijā, kurā netika pierādīts, vai tūrisma reģistrācijas režīms jau ir beidzies veidā, kas ir paredzēts [1993. gada] 10. septembra Karaļa dekrēta Nr. 1571/1993 11. un 15. pantā, nedz arī tas, vai tika samaksāts PVN vai arī tas tiks samaksāts, beidzoties šim režīmam?

               4)

               Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK 138. panta [2. punkta] a) apakšpunktam un tiesiskās noteiktības principam, samērīguma un tiesiskās paļāvības aizsardzības principiem pretrunā ir tas, ka jauna transportlīdzekļa, kurš ir nosūtīts uz citu dalībvalsti, pārdevējam tiek prasīts samaksāt PVN situācijā, kurā:

                           —

                           pircējs pirms nosūtīšanas informē prasītāju, ka ir rezidents galamērķa dalībvalstī un uzrāda apliecinošu dokumentu, ar kuru viņam minētajā valstī ir piešķirts ārzemnieka identitātes numurs, kurā ir norādīta dzīvesvieta šajā valstī, kas nav dzīvesvieta, ko pircējs apstiprina kā savu;

                           —

                           pircējs vēlāk iesniedz pārdevējam apliecinošus dokumentus, ka iegādātais transportlīdzeklis tika pakļauts tehniskajai apskatei galamērķa valstī un ka minētajā valstī tam ir tikusi piešķirta tūrisma reģistrācija;

                           —

                           netika pierādīts, ka pārdevējs bija sadarbojies ar pircēju, lai izvairītos no PVN maksāšanas;

                           —

                           muitas dienesti nav cēluši iebildumus pret transportlīdzekļa muitas deklarācijas atcelšanu, pamatojoties uz pārdevēja rīcībā esošajiem dokumentiem?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta F-10/06: Prasība, kas celta  2006. gada 5. janvārī  —  André  pret Komisiju

text:
               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/36

         Prasība, kas celta 2006. gada 5. janvārī — André pret Komisiju
   (Lieta F-10/06)
   (2006/C 96/56)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Daniel André, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — M. Žurdans [M. Jourdan], advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2005. gada 6. oktobra lēmumu, ar kuru tika atteikts samaksāt prasītājam par Tiesai pēc tās lūguma sniegtajiem pakalpojumiem 2005. gada 12. un 13. janvārī iepriekš noteikto atlīdzību, ko nosaka 7. pants Konvencijā par konferenču tulku darba apstākļiem un apmaksas režīmu, kurus pieņēmušas darbā Eiropas Savienības iestādes;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājam zaudējumus, ko tas cietis saistībā ar nelabvēlīgo aktu, 241, 99 EUR apmērā, kas atbilst samaksai, kas tam bija jāsaņem, kopā ar procentiem, skaitot tos no paredzētā samaksas brīža;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, kas ir konferenču tulks, sniedza ad hoc pakalpojumus dažādiem Kopienu iestāžu tulkošanas dienestiem. Šie pakalpojumi tika sniegti, pamatojoties uz līgumu, kurā tika noteikts tulkošanas laiks un vieta. Šie līgumu attiecībā uz samaksu tika sastādīti atbilstoši Konvencijai par konferenču tulku darba apstākļiem un apmaksas režīmu, kurus pieņēmušas darbā Eiropas Savienības iestādes.
   Šajā lietā prasītājs vēršas pret Komisijas lēmumu, ar kuru tika atteikts viņam samaksāt iepriekš noteikto atlīdzību par ceļošanu, ko nosaka minētās Konvencijas 7. pants un ko detalizēti izklāsta šai Konvencijai pievienotie “piemērošanas noteikumi”.
   Savā prasībā prasītājs apstrīd minēto noteikumu interpretāciju, ko ir veikusi atbildētāja, atbilstoši kurai ienākumu gūšanas neiespējamība sakarā ar ceļošanu ir nosacījums sine qua non, lai izmaksātu attiecīgo atlīdzību. Turklāt Komisijai bija jāņem vērā tas, ka 2005. gada 12. janvāris bija prasītāja pirmā darba diena, kaut arī prasītājas bija strādājis Kopienu iestādē 2005. gada 10. un 11. janvārī.
   Prasītājs apgalvo, ka Konvencijas teksts nesatur un neimplicē papildus nosacījumus, kurus izvirza atbildētāja. Tādējādi tā nepamatoti groza šīs Konvencijas apjomu.
   Visbeidzot, prasītājs norāda, ka tas, ka pastāv secīgi līgumi ar vienu vai vairākām Kopienu iestādēm neļauj viņam nepiešķirt strīdīgo atlīdzību.


title: Lieta T-367/11: Prasība, kas celta 2011. gada 4. jūlijā — Lyder Enterprises /KAŠB Liner Plants NZ (1993) ( “Southern Splendour” )

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/28

         Prasība, kas celta 2011. gada 4. jūlijā — Lyder Enterprises/KAŠB Liner Plants NZ (1993) (“Southern Splendour”)
   (Lieta T-367/11)
   2011/C 282/57
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lyder Enterprises Ltd (Auckland, Jaunzēlande) (pārstāvis — G. Pickering, Solicitor)

      Atbildētājs: Kopienas Augu šķirņu birojs (KAŠB)

      Otra procesa [KAŠB] Apelācijas padomē dalībniece: Liner Plants NZ (1993) (Waitakere, Jaunzēlande)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Kopienas Augu šķirņu biroja Apelācijas padomes 2011. gada 18. februāra lēmumu lietā A007/2010; un

               —

               apturēt tiesvedību lietā, gaidot Jaunzēlandes High Court galīgo nolēmumu lietā Nr. CIV:2011:404:2969.

      Pamati un galvenie argumenti

      Pieteikuma par Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas augu šķirne: “Southern Splendour” — Pieteikums par Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu Nr. 2006/1888

      Iebildumu iesniedzēja par pieteikumu par Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu: otra procesa [KAŠB] Apelācijas padomē dalībniece

      Iebildumu pamati: iebildumi bija pamatoti ar argumentu, ka prasītāja nav ne persona, kas selekcionējusi, vai atklājusi un attīstījusi attiecīgo šķirni, ne viņas tiesību pārņēmējs

      KAŠB komitejas lēmums: noraidīt pieteikumu Nr. 2006/1888 par augu šķirni “Southern Splendour” (Lēmums Nr. R972)

      Apelācijas padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: noteikuma audi alteram partum pārkāpums, kompetences neesamība, neizpratne par dabiskā taisnīguma pamatnormām un būtisks formas pārkāpums, jo Apelācijas padome esot nolēmusi, ka prasītājas vēstulēs ietvertie pierādījumi nav pieņemami tāpēc, ka tie nav ar zvērestu apliecinātas rakstveida liecības (affidavit) formātā.


title: Lieta T-586/08: Prasība, kas celta 2008. gada 24. decembrī — Kerma /ITSB ( BIOPIETRA )

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/45

         Prasība, kas celta 2008. gada 24. decembrī — Kerma/ITSB (“BIOPIETRA”)
   (Lieta T-586/08)
   (2009/C 55/80)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kerma SpA, Puegnago sul Garda (Itālija) (pārstāvis — A. Manzoni, avvocato)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka preču zīme “BIOPIETRA” atbilst Regulas Nr. 40/94 4. pantam un ka tai netrūkst atšķirtspējas Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē;

               —

               piespriest ITSB, tam nelabvēlīga sprieduma gadījumā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “BIOPIETRA” (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 658 893) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 19. klasē;

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums un kļūdaina piemērošana.


title: Lieta C-9/09: Prasība, kas celta 2009. gada 9. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/25

         Prasība, kas celta 2009. gada 9. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-9/09)
   (2009/C 69/46)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Cattabriga un J. Sénéchal)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/23/EK par kvalitātes un drošības standartu noteikšanu cilvēka audu un šūnu ziedošanai, ieguvei, testēšanai, apstrādei, konservācijai, uzglabāšanai un izplatīšanai (1), vai, jebkurā gadījumā, nepaziņojot par to Komisijai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2004/23/EK transponēšanai beidzās 2006. gada 7. aprīlī. Taču šīs prasības celšanas brīdī atbildētāja nebija pieņēmusi visus vajadzīgos transponēšanas pasākumus vai katrā ziņā tos vēl nebija paziņojusi Komisijai.

      (1)  OV L 102, 48. lpp.


title: Lieta T-321/15: Prasība, kas celta 2015. gada 22. jūnijā – GSA un SGI Security/Parlaments

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/36

         Prasība, kas celta 2015. gada 22. jūnijā – GSA un SGI Security/Parlaments
   (Lieta T-321/15)
   (2015/C 262/49)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Gruppo Servizi Associati SpA (Roma, Itālija) un Security Guardian’s Institute (SGI Security) (Bierges, Beļģija) (pārstāvis – E. van Nuffel d’Heynsbroeck, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Parlamenta lēmumu, kas paziņots 2015. gada 12. jūnijā, ar kuru nolemts atzīt par neatbilstīgu piedāvājumu, kuru Gruppo Servizi Associati s.p.a. un Security Guardian’s Institute s.a. ir iesniegušas, lai saņemtu līguma EP/DGSAFE/UIB/SER/2014-014 slēgšanas tiesības saistībā ar ugunsdrošības pakalpojumu sniegšanu, palīdzības sniegšanu personām un Eiropas Parlamenta teritorijas Briselē ārēju novērošanu, kā arī tā lēmumu piešķirt šīs līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principi, ciktāl Parlaments esot nepamatoti pieprasījis, lai visiem ekonomiskās grupas locekļiem būtu atļauja atbilstoši 1990. gada 10. aprīļa likumam, ar kuru tiek reglamentēta privātā un īpašā apsardze, tādējādi iekļaujot arī tos grupas locekļus, kuri neveiks pakalpojumus, uz kuriem attiecas minētais likums.

               2.

               Ar otro pamatu, kas ir iesniegts pakārtoti, tiek apgalvots, ka ir pārkāpta pakalpojumu sniegšanas brīvība un tās pamatā esošie vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principi, ciktāl nosacījums par 1990. gada 10. aprīļa likumā noteiktās atļaujas iegūšanu pārmērīgi apgrūtinātu, vai pat liegtu piedalīties konkursa procedūrā uzņēmumam, kura piedāvājums attiecas uz pakalpojumiem, kuriem šis likums nav piemērojams.


title: Lieta C-190/08: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 25. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/33

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 25. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-190/08) (1)

   (2009/C 69/73)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 171, 5.7.2008.


title: Tiesas Spriedums (pirmā palāta)  2005. gada 20. oktobrī  lietā C–334/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 90/388/EEK — Telekomunikācijas — 4.d pants — Šķērsošanas tiesības — Nediskriminējoša rakstura garantiju trūkums šķērsošanas tiesību nodibināšanā — Netranspozīcija)

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 20. oktobrī
   lietā C–334/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 90/388/EEK - Telekomunikācijas - 4.d pants - Šķērsošanas tiesības - Nediskriminējoša rakstura garantiju trūkums šķērsošanas tiesību nodibināšanā - Netranspozīcija)
   (2005/C 330/05)
   tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietā C–334/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 30. jūlijā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Alviša Vjeira [A. Alves Vieira], S. Reitings [S. Rating] un G. Branga da Krušs [G. Braga da Cruz]) pret Portugāles Republiku (pārstāvji — L. Fernandešs [L. Fernandes] un P. de Pita e Kunja [P. de Pitta e Cunha]), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Janns [P. Jann], tiesneši K. Šīmans [K. Schiemann], N. Kolnerika [N. Colneric] (referente), H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues] un E. Levits [E. Levits], ģenerāladvokāts L. A. Hēlhuds [L. A. Geelhoed], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 20. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nenodrošinot Komisijas 1990. gada 28. jūnija Direktīvas 90/388/EEK par konkurenci telekomunikāciju pakalpojumu tirgū, ko groza ar Komisijas 1996. gada 13. marta Direktīvu 96/19/EK, Portugāles Republika nav izpildījusi savus pienākumus;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 251, 18.10.2003.


title: Lieta C-286/08: Prasība, kas celta 2008. gada 30. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/33

         Prasība, kas celta 2008. gada 30. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-286/08)
   (2008/C 223/51)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakia un J.-B. Laignelot)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, saprātīgā termiņā neizstrādājot un nepieņemot bīstamo atkritumu apsaimniekošanas plānu atbilstoši attiecīgo Kopienu tiesību aktu prasībām un neizveidojot integrētu un pietiekamu bīstamo atkritumu apglabāšanas iekārtu tīklu, kas ļauj tos apglabāt, izmantojot vispiemērotākās metodes, lai garantētu augstu vides un sabiedrības veselības aizsardzības pakāpi, Grieķijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 91/689/EEK (1) par bīstamajiem atkritumiem 1. panta 2. punktā un 6. pantā un Direktīvas 2006/12/EK (2) (ar ko tika aizstāta Direktīva 75/442/EEK par atkritumiem, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 91/156/EEK) 5. panta 1. un 2. punktā un 7. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               atzīt, ka, neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai saistībā ar bīstamo atkritumu apsaimniekošanu nodrošinātu, ka tiek ievērots Direktīvas 2006/12/EK (ar ko tika aizstāta Direktīva 75/442/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 91/156/EEK) 4. un 8. pants, kā arī Direktīvas 99/31/EK (3) par atkritumu poligoniem 3. panta 1. punkts, 6., 7., 8., 9., 13. un 14. pants, Grieķijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 91/689/EEK par bīstamajiem atkritumiem 1. panta 2. punktā un Direktīvas 2006/12/EK (ar ko tika aizstāta Direktīva 75/442/EK par atkritumiem, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 91/156/EK) 4. un 8. pantā paredzētos pienākumus, kā arī Direktīvas 99/31/EK par atkritumu poligoniem 3. panta 1. punktā, 6., 7., 8., 9., 13. un 14. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pārbaudījusi Grieķijas Republikas paziņotos tiesību aktu noteikumus par bīstamo atkritumu apsaimniekošanu un it īpaši valsts atkritumu apglabāšanas plānu, Komisija ir konstatējusi, ka tie neatbilst Kopienu tiesību prasībām attiecībā uz bīstamo atkritumu apsaimniekošanu.
   Valsts atkritumu apsaimniekošanas plānam ir trūkumi, jo tajā ir iekļautas tikai vispārējas norādes, kas ir sīkāk jāizstrādā, un tas neatbilst prasībai par “pietiekamu precizitāti”, un tādējādi ir pārkāpts Direktīvas 91/689/EEK 1. panta 2. punkts un 6. panta 2. punkts un Direktīvas 2006/12/EK (ar ko tika aizstāta Direktīva 75/442/EEK) 7. panta 1. punkts.
   Tāpat valsts atkritumu apglabāšanas plānā nav paredzēts integrēts un pietiekams atkritumu apglabāšanas iekārtu tīkls, jo trūkst atbilstošas infrastruktūras, nav veikts vajadzīgā pārstrādes jaudas līmeņa vērtējums un pastāv trūkumi saistībā ar atbilstošu teritoriju izveidi un ģeogrāfisko izvietojumu, un tādējādi ir pārkāpts Direktīvas 91/689/EEK 1. panta 2. punkts un Direktīvas 2006/12/EK (ar ko tika aizstāta Direktīva 75/442/EEK) 5. pants.
   Turklāt ir konstatēts, ka izplatīta bīstamo atkritumu apglabāšanas prakse Grieķijā ir “pagaidu glabāšana”, kas tomēr ir kļuvusi par pastāvīgu glabāšanu tāpēc, ka tiek atjaunotas attiecīgas atļaujas, jo nepastāv piemērotas teritorijas atkritumu apglabāšanai. No tā izriet, ka nav veikti piemēroti pasākumi bīstamo atkritumu drošai un galīgai apglabāšanai tādā veidā, lai neapdraudētu cilvēka veselību un neradītu kaitējumu videi, tādējādi pārkāpjot Direktīvas 91/689/EEK 1. panta 2. punktu, kā arī Direktīvas 2006/12/EK (ar ko tika aizstāta Direktīva 75/442/EEK) 4. un 8. pantu un Direktīvas 99/31/EK par atkritumu poligoniem 3. panta 1. punktu, 6., 7., 8., 9., 13. un 14. pantu.

      (1)  OV L 377, 31.12.1991., 20. lpp.

      (2)  OV L 114, 27.4.2006., 9. lpp.

      (3)  OV L 182, 16.7.1999., 1. lpp.


title: Lieta T-454/09 P: Vispārējās tiesas 2011. gada 28. jūnija rīkojums — van Arum /Parlaments (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Novērtējums — Novērtējuma ziņojums — 2005. gada novērtējums — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/18

         Vispārējās tiesas 2011. gada 28. jūnija rīkojums — van Arum/Parlaments
   (Lieta T-454/09 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Novērtējums - Novērtējuma ziņojums - 2005. gada novērtējums - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2011/C 282/35
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Rinse van Arum (Winksele, Beļģija) (pārstāvis — W. van den Muijsenbergh, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments (pārstāvji — J. F. de Wachter, K. Zejdová un R. Ignătescu)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedumu lietā F-139/07 van Arum/Parlaments (Krājumā vēl nav publicēts) nolūkā atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Rinse van Arum sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamentam šajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 13.02.2010.


title: Lieta T-20/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 21. jūnija spriedums – M/S. Indeutsch International/EUIPO – Crafts Americana Group (Vairāku izliektu līniju starp divām paralēlām līnijām attēls) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kurā attēlotas vairākas izliektas līnijas starp divām paralēlām līnijām — Atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Preču zīmes, kāda tā tikusi reģistrēta, pārbaude

text:
               7.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/22

         Vispārējās tiesas 2017. gada 21. jūnija spriedums – M/S. Indeutsch International/EUIPO – Crafts Americana Group (Vairāku izliektu līniju starp divām paralēlām līnijām attēls)
   (Lieta T-20/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kurā attēlotas vairākas izliektas līnijas starp divām paralēlām līnijām - Atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Preču zīmes, kāda tā tikusi reģistrēta, pārbaude)
   (2017/C 256/23)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: M/S. Indeutsch International (Noida, Indija) (pārstāvji – sākotnēji D. Stone, D. Meale, A. Dykes, solicitors, un S. Malynicz, QC, vēlāk – D. Stone un S. Malynicz un visbeidzot – D. Stone, S. Malynicz un M. Siddiqui, solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – D. Gája)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Crafts Americana Group, Inc. (Vankūvera, Vašingtona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – J. Fish un V. Leitch, solicitors, un A. Bryson, barrister)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 5. novembra lēmumu lietā R 1814/2014-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Crafts Americana Group un M/S. Indeutsch International

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 5. novembra lēmumu lietā R 1814/2014-1;

               2)

               EUIPO atlīdzina M/S. Indeutsch International tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Crafts Americana Group, Inc. sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 106, 21.3.2016.


title: Lieta C-265/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 12. maijā iesniedza Tribunale ordinario di Torino (Itālija) – VCAST Limited/R.T.I. SpA

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 12. maijā iesniedza Tribunale ordinario di Torino (Itālija) – VCAST Limited/R.T.I. SpA

   (Lieta C-265/16)
   (2016/C 270/34)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale ordinario di Torino

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: VCAST Limited

      Atbildētāja: R.T.I. SpA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Kopienu tiesībām — it īpaši ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (1) 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu (kā arī ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvu 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū, un ar [Eiropas Kopienas] dibināšanas līgumu) ir saderīgs tāds valsts tiesiskais regulējums, kas aizliedz tirgotājam sniegt privātpersonām pakalpojumu, kur tā dēvētās mākoņdatošanas platformā ar attālo videoierakstu tiek veikta ar autortiesībām aizsargātu darbu kopēšana privātai lietošanai, tirgotājam aktīvi iesaistoties ierakstīšanā, ja nav tiesību īpašnieka piekrišanas?

               2)

               Vai ar Kopienu tiesībām — it īpaši ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu (kā arī ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvu 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (2), un ar [Eiropas Kopienas] dibināšanas līgumu) ir saderīgs tāds valsts tiesiskais regulējums, kas atļauj tirgotājam sniegt privātpersonām pakalpojumu, kur tā dēvētās mākoņdatošanas platformā ar attālo videoierakstu tiek veikta ar autortiesībām aizsargātu darbu kopēšana privātai lietošanai, kaut arī tas nozīmē, ka tirgotājs aktīvi iesaistās ierakstīšanā, arī ja nav tiesību īpašnieka piekrišanas, par standartizētu, vienveidīgu atlīdzību par labu tiesību īpašniekam, uz ko būtībā attiecas prasība par obligātas licences saņemšanu?

      (1)  OV L 167, 10. lpp.

      (2)  “Direktīva par elektronisko tirdzniecību”, OV L 178, 1. lpp.


title: Lieta C-138/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale Ordinario di Palermo (Itālija) 2009. gada 15. aprīļa rīkojumu — Todaro Nunziatina & C. snc/Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale Ordinario di Palermo (Itālija) 2009. gada 15. aprīļa rīkojumu — Todaro Nunziatina & C. snc/Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale
   (lieta C-138/09)
   2009/C 153/43
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Ordinario di Palermo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Todaro Nunziatina & C. snc

      Atbildētājs: Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, ņemot vērā to, ka atbalstu režīms (identificēts ar Nr. NN 91/A/95), ko Sicīlijas reģions ieviesa ar 1991. gada 15. maija reģionālā likuma Nr. 27 10. pantu, paredzēja piemaksu mehānismu uz minimums diviem līdz maksimums pieciem gadiem (2 gadi pieņemšanai darbā ar apmācības un darba līgumu plus maksimums 3 gadi gadījumā, ja no apmācības un darba līguma darba tiesiskās attiecības tika mainītas uz pieņemšanu darbā uz nenoteiktu laiku) Eiropas Komisija ar 1995. gada 14. novembra Lēmumu Nr. 95/C 343/11, ar ko atļāva tā piemērošanu, vēlējās:

                           —

                           atļaut šādu laika un ekonomisko pabalstu modulāciju laikā (2 gadi + 3 gadi) vai turpretī

                           —

                           uzskatīja par atļautu ekskluzīvi un alternatīvi piešķirt piemaksas pieņemšanai darbā ar apmācības un darba līgumu (ja tie ir uz diviem gadiem) vai piemaksu piešķiršanu to darbinieku, kas bija pieņemti darbā ar apmācības un darba līgumu, pārejai nodarbinātībā uz nenoteiktu laiku (uz paredzētajiem trīs gadiem no pārejas);

               2)

               vai 1997. finanšu gada termiņš valsts atbalsta piemērošanai, ko EK minēja 1995. gada 14. novembra Lēmumā Nr. 95/C 343/11, ar ko atļāva ar reģionālā likuma Nr. 27/91 10. pantu izveidoto režīmu, ir jāsaprot:

                           —

                           kā sākotnējā prognoze par izdevumiem par atbalstiem, kas katrā ziņā bija paredzēti izsniegšanai turpmākajos gados (atkarībā no dažādām iespējamām atļauto atbalstu interpretācijām, kuras ir minētas iepriekš), vai drīzāk

                           —

                           [..] kā gala termiņš kompetento reģiona iestāžu veiktajai fiziskai piemaksu izsniegšanai;

               3)

               vai tādējādi pieņemšanai darbā ar apmācības un darba līgumu reģionālā likuma Nr. 27/91 10. panta izpratnē, kura notika, piemēram, 1996. gada 1. janvārī un tātad pirms atbalsta piemērošanas perioda, kas tika noteikts ar 1995. gada 14. novembra Lēmumu Nr. 95/C 343/11, beigām, Sicīlijas reģions varēja (un tam vajadzēja) piemērot apskatāmo atbalsta režīmu visiem atļautiem gadiem (proti, 2+3), arī tad, ja minētajā piemērā atļautā režīma piemērošana nozīmētu piemaksu faktisku izmaksāšanu līdz 2001. gada 31. decembrim (proti, 1996 + 5 gadi = 2001);

               4)

               vai Eiropas Komisija, 2002. gada 16. oktobra Lēmuma Nr. 2003/195/EK 1. pantā norādot, ka: “atbalstu režīms, kas ir izveidots ar 1997. gada 27. maija Sicīlijas reģiona reģionālā likuma Nr. 16 11. panta 1. punktu, ko Itālija gatavojas piešķirt, ir nesaderīgs ar kopējo tirgu. Šī iemesla dēļ atbalstu nedrīkst piešķirt”, gribēja:

                           —

                           nedot savu atļauju “jaunajam” atbalsta režīmam, kas tika izveidots ar reģionālā likuma Nr. 16/97 11. pantu, [..] jo uzskatīja to par “patstāvīgu” sistēmu, kuras mērķis ir pagarināt atbalsta, kas tika ieviests ar reģionālā likuma Nr. 27/91 10. pantu, piemērošanas periodu pēc 1996. gada 31. decembra termiņa, iekļaujot tajā arī izdevumus par pieņemšanu darbā vai pāreju [nodarbinātībā uz nenoteiktu laiku], kura notika 1997. un 1998. gadā, vai

                           —

                           turpretī minētā lēmuma mērķis būtībā ir liegt reģionam faktiski nodrošināt ekonomiskus līdzekļus, lai kavētu valsts atbalstu, kas tika ieviesti ar reģionālā likuma Nr. 27/91 10. pantu, konkrētu izmaksāšanu arī attiecībā uz pieņemšanu darbā vai pāreju [nodarbinātībā uz nenoteiktu laiku], kura notika pirms 1996. gada 31. decembra;

               5)

               ja Komisijas lēmuma interpretācija ir tāda, kas ir minēta 4. apakšpunkta pirmajā gadījumā, vai šis lēmums ir saderīgs ar Līguma 87. panta interpretāciju, ko Komisija izmantoja, pamatojot analoģiskus gadījumus, kuri attiecās uz atbrīvojumiem no sociālās nodrošināšanas iemaksu maksājumiem par apmācības un darba līgumiem, 1999. gada 11. maija Lēmumā 2000/128/EK (kurš attiecās uz Itālijas valsts likumiem un kurš tika tieši pieminēts 2002. gada negatīvā lēmuma motivācijā) un 2003. gada 13. maija Lēmumā 2003/739/EK (kurš attiecās uz Sicīlijas reģiona likumiem);

               6)

               ja Komisijas lēmuma interpretācija ir tāda, kas ir minēta 4. apakšpunkta otrajā gadījumā, kā būtu jāinterpretē iepriekšējais lēmums par atbalsta pasākumu atļauju, ņemot vērā divkāršu nozīmi, kas piemīt apstākļa vārdam “papildu”: “papildu attiecībā uz Komisijas lēmumā noteikto budžetu” vai “papildu attiecībā uz finansējumu, ko reģions paredzēja tikai līdz 1996. gada budžetam”;

               7)

               visbeidzot, kādi atbalsti ir jāuzskata par likumīgiem un kādi — par nelikumīgiem saskaņā ar Komisijas viedokli;

               8)

               kuram no pamata prāvas dalībniekiem (Uzņēmumam vai Administrācijai) ir pienākums pierādīt, ka Komisijas noteiktais budžets nav ticis pārsniegts;

               9)

               vai, nosakot iespējamo budžeta, kurš tika sākotnēji atļauts ar 1995. gada 14. oktobra [novembra] Lēmumu Nr. 95/C 343/11, pārsniegšanu, ir nozīme tam, ka, iespējams, atbalsta saņēmējiem uzņēmumiem izmaksātie likumiskie procenti tiek atzīti par novēlotu to piemaksu samaksu, kuras ir atzītas par likumīgām un pieļaujamām;

               10)

               gadījumā, ja tam ir nozīme, nosakot budžeta pārsniegšanu, kāds procentu veids būtu jāpiemēro?


title: Hæstiréttur Íslands 2015. gada 10. decembra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Sorpa bs. pret The Competition Authority (Lieta E-29/15)

text:
               22.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 480/8

      Hæstiréttur Íslands2015. gada 10. decembra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Sorpa bs. pret The Competition Authority

   (Lieta E-29/15)
   (2016/C 480/10)

      Hæstiréttur Íslands (Islandes Augstākā tiesa) ar 2015. gada 10. decembra vēstuli, ko Tiesas kanceleja saņēma 2015. gada 10. decembrī, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Sorpa bs. pret The Competition Authority par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai EEZ līguma Līgumslēdzējas puses pašvaldība; kura savā jurisdikcijā īsteno atkritumu apsaimniekošanu saskaņā ar Direktīvu 75/442/EEK, 1999/31/EK un 2000/76/EK noteikumiem, ir uzņēmums Līguma 54. panta nozīmē? Šajā sakarībā, gadījumā, ja šis jautājums ir atbildēts, Tiesa jautā, vai tālāk minētajam ir nozīme: a) atkritumu pārstrāde ietilpst tiesību aktos noteiktajās pašvaldību funkcijās saskaņā ar attiecīgās Līgumslēdzējas puses tiesību aktiem, b) Līgumslēdzējas puses tiesību aktos privāto un publisko struktūru starpā pastāv konkurence atkritumu apsaimniekošanas jomā, c) Līgumslēdzējas puses tiesību aktos ir aprakstīts, ka šajā nozarē pašvaldība nevar pieprasīt augstāku maksu par to, kas izmantota atkritumu apsaimniekošanas un citu saistītu darbību izmaksu segšanai.

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noraidoša, vai tas pats attiecas uz kooperatīvu sabiedrību, kuru vada divas vai vairākas pašvaldības un kuru vārdā tās piedalās atkritumu apsaimniekošanas pārvaldībā to darbības jomās?

               3.

               Lai novērtētu, vai EEZ līguma 54. pants attiecas uz pašvaldības vai kooperatīvas sabiedrības darbību, vai ir svarīgi, ka attiecīgās Līgumslēdzējas puses tiesību akti ietver noteikumus, kas pilnvaro vai uzliek pienākumu publiskām struktūrām veikt šo darbību? Vai ar EEZ līgumu ir saderīgi tas, ka Līgumslēdzēja puse ar tiesību aktu palīdzību atbrīvo publisko struktūru konkrētas darbības no konkurences tiesību jomas?

               4.

               Vai pašvaldības, kuras ir tādas kooperatīvas sabiedrības īpašnieces, kas minēta 2. jautājumā, var tikt uzskatītas par tās tirdzniecības partnerēm EEZ līguma 54. panta 2. punkta c) apakšpunkta nozīmē? Un, ja tā, vai īpašniekiem piešķirtā atlaide, kas nav pieejama citām personām, rada tām nelabvēlīgāku stāvokli to pašu tiesību normu nozīmē?


title: Lieta T-258/07: Prasība, kas celta 2007. gada 17. jūlijā — Campo de Alcalá del Río /Padome un Komisija

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/51

         Prasība, kas celta 2007. gada 17. jūlijā — Campo de Alcalá del Río/Padome un Komisija
   (Lieta T-258/07)
   (2007/C 211/96)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: S. Coop. And. de Productores del Campo de Alcalá del Río, Seviļa (Spānija) (pārstāvis — L. Ortiz Blanco, abogado)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pasludināt spriedumu, ar kuru tiktu apmierināta šī prasība par zaudējumu atlīdzību saskaņā ar EKL 288. pantu un tiktu atzīts, ka prasītājai ir tiesības pieprasīt, lai Padome un Komisija solidāri atlīdzina tās zaudējumus kopumā EUR 1 035 466 (miljons trīsdesmit pieci tūkstoši četri simti sešdesmit seši) apmērā; un

               —

               piespriest atbildētājām iestādēm atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tie paši, kas jau ir izvirzīti lietā T-217/07 Las Palmeras/Padome un Komisija.


title: Lieta C-425/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 14. septembrī ierosinājusi AEPI AE Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-229/05 AEPI AE Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/36

         Apelācija, ko 2007. gada 14. septembrī ierosinājusi AEPI AE Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-229/05 AEPI AE Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-425/07 P)
   (2007/C 269/61)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: AEPI AE Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias (pārstāvis — Th. Asprogerakas-Grivas, advokāts)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               prasību atzīt par pieņemamu;

               —

               pilnībā atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-229/05 AEPI AE/Eiropas Kopienu Komisija, kas kancelejā reģistrēts ar Nr. 328208;

               —

               izskatīt 2005. gada 14. jūnija prasību (atbilstoši EKL 230. pantam), kas kancelejā reģistrēta ar Nr. 001/4372,56 (2001) A/3603/2 un kas Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā iesniegta par Komisijas 2005. gada 18. aprīļa lēmumu SG-Greffe (2005) D/201832, ar kuru ir noraidīta 2001. gada 22. marta sūdzība (2001/4372,56 (2001A/3603/2), vai arī nodot to atpakaļ izskatīšanai tiesai, kas ir pieņēmusi pārsūdzēto spriedumu, lai prasība tiktu apmierināta atbilstoši tajā norādītajiem prasījumiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētajā spriedumā kļūdaini ir interpretēts EKL 81. un 82. pants, jo nav noskaidrots, vai Komisija ar apstrīdēto lēmumu nav pārsniegusi savas diskrecionārās varas robežas, nav ņemta vērā Eiropas Kopienu Tiesas judikatūra, nav ņemti vērā prasības pieteikumā aprakstītie faktiskie apstākļi, kas pierāda iespējamo kaitējumu tirdzniecībai Kopienā. Nepareizi interpretējot un piemērojot EKL 81. un 82. pantu, Pirmās instances tiesa ir atzinusi, ka Kopienu tiesību normas konkurences jomā paredz obligātu prasību, ka ir jābūt nodarītam faktiskam kaitējumam tirdzniecībai Kopienā, kaut arī, pareizi interpretējot un piemērojot minētās normas, tai bija jāatzīst, ka pietiek ar iespējamu kaitējumu, lai konstatētu pārkāpumu.


title: Lieta T-178/07: Prasība, kas celta 2007. gada 21. maijā — Euro-Information /ITSB ( CYBERHOME )

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/31

         Prasība, kas celta 2007. gada 21. maijā — Euro-Information/ITSB (“CYBERHOME”)
   (Lieta T-178/07)
   (2007/C 170/61)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Européenne de traitement de l'Information SAS, Strasbūra (Francija) (pārstāvji — P. Greffe un J. Schouman, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 15. marta lēmumu (lieta R 1249/2006-1) tiktāl, ciktāl ar to ir atteikta prasītājas Kopienas preču zīmes “CYBERHOME” reģistrācijas pieteikuma Nr. 4 114 666 reģistrācija attiecībā uz daļu no pieteiktajām precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 36. un 38. klasē;

               —

               Kopienas preču zīmes “CYBERHOME” reģistrācijas pieteikumu Nr. 4 114 666 reģistrēt attiecībā uz visām pieteiktajām precēm un pakalpojumiem.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “CYBERHOME” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 36. un 38. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 114 666)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrāciju atteikt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: prasītāja norāda, ka pretēji tam, ko ITSB Apelāciju padome konstatēja apstrīdētajā lēmumā, tās preču zīme ir patstāvīga un attiecībā uz pieteiktajām precēm un pakalpojumiem tai ir pietiekama atšķirtspēja, ko prasa Padomes Regula Nr. 40/94 (1).

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta F-97/13: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 5. marta spriedums – Gyarmathy/FRA Civildienests — Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras personāls — Pagaidu darbinieki — Pieņemšana darbā — Paziņojums par vakanci — Kandidatūras noraidīšana

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/43

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 5. marta spriedums – Gyarmathy/FRA

   (Lieta F-97/13) (1)

   (Civildienests - Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras personāls - Pagaidu darbinieki - Pieņemšana darbā - Paziņojums par vakanci - Kandidatūras noraidīšana)
   (2015/C 146/58)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Valéria Anna Gyarmathy (Györ, Ungārija) (pārstāvji – L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (pārstāvji – M. Kjærum, pārstāvis, un B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu iecelt citu pretendentu “Senior Programme Manager” amatā un neiecelt prasītāju paziņojumā par vakanci minētajā otrajā amatā.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Valéria Anna Gyarmathy sedz savus un atlīdzina Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 85, 22.3.2014., 26. lpp.