title: Lieta C-470/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 14. oktobrī iesniedza Tribunal Supremo, Sala Tercera Contencioso-Administrativo (Spānija) – Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales ( EGEDA ) u.c./ Administración del Estado  u.c.

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 14. oktobrī iesniedza Tribunal Supremo, Sala Tercera Contencioso-Administrativo (Spānija) – Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA) u.c./Administración del Estado u.c.
   (Lieta C-470/14)
   (2015/C 007/18)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo, Sala Tercera Contencioso-Administrativo

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA), Derechos de Autor de Medios Audiovisuales (DAMA) un Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos (VEGAP)

      Atbildētājas: Administración del Estado, Asociación Multisectorial de Empresas de la Electrónica, las Tecnologías de la Información y la Comunicación, de las Telecomunicaciones y de los contenidos Digitales (AMETIC), Entidad de Gestión, Artistas, Intérpretes o Ejecutantes y Sociedad de Gestión de España (AIE), Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI), Sociedad General de Autores y Editores (SGAE), Centro Español de Derechos Reprográficos (CEDRO) un Artistas Intérpretes, Sociedad de Gestión (AISGE)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2001/29 (1) 5. panta 2. punkta b) apakšpunktam ir atbilstīga tāda sistēma, kurā taisnīgu atlīdzību par privātu kopēšanu, kas aplēsta, pamatojoties uz faktiski nodarīto kaitējumu, maksā no valsts pamatbudžeta, un tāpēc nav iespējams nodrošināt, ka minētās atlīdzības izmaksas sedz privāto kopiju izmantotāji?

               2)

               Vai gadījumā, ja uz iepriekšējo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, Direktīvas 2001/29 5. panta 2. punkta b) apakšpunktam ir atbilstīgi, ka kopsumma, kas valsts pamatbudžetā paredzēta taisnīgai atlīdzībai par privātu kopēšanu, lai arī to aprēķina, pamatojoties uz faktiski nodarīto kaitējumu, ir jānosaka katram saimnieciskajam gadam noteiktajās budžeta robežās?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 10. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 17. nod., 1. sēj., 230. lpp.).


title: Lieta C-550/14: Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 26. maija spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Envirotec Denmark ApS/Skatteministeriet Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma — Direktīva 2006/112/EK — Apgrieztā iekasēšana — 198. panta 2. punkts — Zelta materiāli vai pusfabrikāti — Jēdziens — 199. panta 1. punkta d) apakšpunkts un VI pielikums — Lietoti materiāli, atkritumi un lūžņi — Stieņi, kuri rodas no dažādu priekšmetu un lūžņu sakausējuma un kuri paredzēti, lai iegūtu zeltu ar provi 325 tūkstošdaļas vai augstāku

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/4

         Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 26. maija spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Envirotec Denmark ApS/Skatteministeriet

   (Lieta C-550/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma - Direktīva 2006/112/EK - Apgrieztā iekasēšana - 198. panta 2. punkts - Zelta materiāli vai pusfabrikāti - Jēdziens - 199. panta 1. punkta d) apakšpunkts un VI pielikums - Lietoti materiāli, atkritumi un lūžņi - Stieņi, kuri rodas no dažādu priekšmetu un lūžņu sakausējuma un kuri paredzēti, lai iegūtu zeltu ar provi 325 tūkstošdaļas vai augstāku)
   (2016/C 260/04)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Envirotec Denmark ApS

      Atbildētājs: Skatteministeriet

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 198. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams tādu stieņu piegādei kā pamatlietā, kuri sastāv no nejauša, rupja sakausējuma, kas iegūts, sakausējot zeltu saturošus lūžņus un dažādus metāla objektus, kā arī citu metālu, materiālus un vielas, un kuru zelta saturs atkarībā no stieņa ir aptuveni 500 vai 600 tūkstošdaļas.

      (1)  OV C 56, 16.2.2015.


title: Lieta T-484/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 18. novembra spriedums – Lumene /ITSB ( “THE YOUTH EXPERTS” ) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “THE YOUTH EXPERTS” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Apelāciju padomē veicamās pārbaudes apjoms — Apelācijas sūdzības pieņemamībai pakļauta pārbaude pēc būtības — Regulas Nr. 207/2009 59. panta pirmais teikums

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/35

         Vispārējās tiesas 2014. gada 18. novembra spriedums – Lumene/ITSB (“THE YOUTH EXPERTS”)
   (Lieta T-484/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “THE YOUTH EXPERTS” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Apelāciju padomē veicamās pārbaudes apjoms - Apelācijas sūdzības pieņemamībai pakļauta pārbaude pēc būtības - Regulas Nr. 207/2009 59. panta pirmais teikums)
   (2015/C 007/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lumene Oy (Espoo, Somija) (pārstāvis – L. Laaksonen, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – G. Schneider)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 26. jūnija lēmumu lietā R 187/2013–2 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “THE YOUTH EXPERTS” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 26. jūnija lēmumu lietā R 187/2013–2, ciktāl tas attiecas uz “mazgāšanas un balināšanas līdzekļiem [un] tīrīšanas, pulēšanas, beršanas un abrazīvajiem līdzekļiem”, kas ietilpst 3. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām, un “higiēnas līdzekļiem medicīniskiem nolūkiem, plāksteriem, pārsienamajiem materiāliem, materiāliem zobu plombēšanai un zobu nospiedumu izgatavošanai, dezinfekcijas līdzekļiem, kaitēkļu iznīcināšanas līdzekļiem, fungicīdiem un herbicīdiem”, kas ietilpst 5. klasē minētā nolīguma izpratnē;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 344, 23.11.2013.


title: Lieta T-251/06: Prasība, kas celta 2008. gada 15. jūlijā — Meyer-Falk /Komisija

text:
               13.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/14

         Prasība, kas celta 2008. gada 15. jūlijā — Meyer-Falk/Komisija
   (Lieta T-251/06)
   (2008/C 236/23)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Thomas Meyer-Falk, Bruchsal (Vācija) (pārstāvis — S. Crosby, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs pārsūdz Komisijas 2006. gada 6. novembra lēmumu, ar kuru viņam atteikta iespēja iepazīties ar diviem dokumentiem par organizētās noziedzības apkarošanu un tieslietu sistēmas reformu Bulgārijā. Pirms prasības celšanas prasītājs iesniedza pieteikumu, lūdzot piešķir juridisko palīdzību, un Pirmās instances tiesa to apmierināja.
   Prasības pamatojumā prasītājs, pirmkārt, būtībā apbalvo, ka atbildētāja ir pārkāpusi administrācijas likumīgas rīcības principu, jo prasītāja pieprasījums iepazīties ar dokumentiem tika noraidīts, kaut gan dokumenti bija publiski pieejami, izņemot prasītāju.
   Otrkārt, prasītājs apgalvo, ka Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktu, kā arī 4. panta 3. punkta piemērošanā ir acīmredzami nepareizi izmantota rīcības brīvība.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-547/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 29. marta spriedums — Omya /ITSB — Alpha Calcit ( “CALCIMATT” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienu vārdiskas preču zīmes “CALCIMATT” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “CALCILAN” — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Reģistrācijas atteikums)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/17

         Vispārējās tiesas 2012. gada 29. marta spriedums — Omya/ITSB — Alpha Calcit (“CALCIMATT”)
   (Lieta T-547/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienu vārdiskas preču zīmes “CALCIMATT” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “CALCILAN” - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Reģistrācijas atteikums)
   2012/C 138/31
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Omya AG (Oftringen, Šveice) (pārstāvji — F. Kuschmirek un V. Dalichau, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji D. Botis, pēc tam R. Manea un, visbeidzot, G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft mbH (Ķelne, Vācija) (pārstāvis — F. Hauck, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 16. septembra lēmumu lietā R 1370/2009-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft mbH un Omya AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Omya AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 30, 29.01.2011.


title: Lieta C-219/14: Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 11. novembra spriedums (Employment Tribunals, Birmingham (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kathleen Greenfield/The Care Bureau Ltd Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Pamatnolīgums par nepilna darba laika darbu — Darba laika organizēšana — Direktīva 2003/88/EK — Tiesības uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu — Tiesību uz atvaļinājumu aprēķināšana darba laika palielināšanas gadījumā — Pro rata temporis principa interpretācija

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/9

         Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 11. novembra spriedums (Employment Tribunals, Birmingham (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kathleen Greenfield/The Care Bureau Ltd

   (Lieta C-219/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Pamatnolīgums par nepilna darba laika darbu - Darba laika organizēšana - Direktīva 2003/88/EK - Tiesības uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu - Tiesību uz atvaļinājumu aprēķināšana darba laika palielināšanas gadījumā - Pro rata temporis principa interpretācija)
   (2016/C 016/09)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Employment Tribunal Birmingham

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Kathleen Greenfield

      Atbildētājs: The Care Bureau Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               1997. gada 6. jūnijā noslēgtā Pamatnolīguma par nepilna darba laika darbu, kurš ietverts Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1998. gada 7. aprīļa Direktīvu 98/23/EK, pielikumā, 4. klauzulas 2. punkts un Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 7. pants ir interpretējami tādējādi, ka gadījumā, kad ir palielinājies darba ņēmēja darba stundu skaits, dalībvalstīm nav pienākuma paredzēt, ka jau iegūtās un, iespējams, izmantotās tiesības uz apmaksāto ikgadējo atvaļinājumu ir jāpārrēķina ar atpakaļejošu spēku atbilstoši minētā darba ņēmēja jaunajam darba ritmam. Tomēr pārrēķins ir jāveic par laikposmu, kurā ir palielinājies darba laiks;

               2)

               minētā pamatnolīguma 4. klauzulas 2. punkts un Direktīvas 2003/88 7. pants ir interpretējami tādējādi, ka tiesību uz apmaksāto ikgadējo atvaļinājumu aprēķins ir jāveic pēc tādiem pašiem principiem, nosakot atlīdzību par neizmantoto ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu, kas jāmaksā, darba attiecībām izbeidzoties, un aprēķinot tiesību uz ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu atlikumu, kad darba attiecības tiek saglabātas.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta C-114/16: Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 21. aprīļa rīkojums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Damien Zöldség, Gyümölcs Kereskedelmi és Tanácsadó Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/20

         Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 21. aprīļa rīkojums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Damien Zöldség, Gyümölcs Kereskedelmi és Tanácsadó Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

   (Lieta C-114/16) (1)

   (2016/C 326/37)
   Tiesvedības valoda – ungāru
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 211, 13.6.2016.


title: Lieta T-303/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 11. maija spriedums – Barqawi/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju — Līdzekļu iesaldēšana — Acīmredzama kļūda vērtējumā

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/27

         Vispārējās tiesas 2017. gada 11. maija spriedums – Barqawi/Padome
   (Lieta T-303/15) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   (2017/C 213/35)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ahmad Barqawi (Dubaija, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvji – J.-P. Buyle un L. Cloquet, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji G. Étienne un N. Rouam, vēlāk G. Étienne un S. Kyriakopoulou, un visbeidzot S. Kyriakopoulou)

      Priekšmets

   Prasība, kas balstīta uz LESD 263. pantu, atcelt Padomes 2015. gada 6. marta Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2015/383, ar kuru īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2015, L 64, 41. lpp.), un Padomes 2015. gada 6. marta Īstenošanas regulu (ES) 2015/375, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV 2015, L 64, 10. lpp.), ciktāl prasītāja vārds ir ierakstīts to personu un vienību sarakstā, kam piemēro ierobežojošos pasākumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2015. gada 6. marta Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2015/383, ar kuru īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, un Padomes 2015. gada 6. marta Īstenošanas regulu (ES) 2015/375, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, ciktāl tie attiecas uz Ahmad Barqawi;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina A. Barqawi tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 245, 27.7.2015.


title: Lieta C-222/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2017. gada 17. februāra spriedumu lietā T-40/15 ASPLA un Armando Álvarez/Eiropas Savienība 2017. gada 27. aprīlī iesniedza Plásticos Españoles, S.A. (ASPLA) un Armando Álvarez, S.A.

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/22

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2017. gada 17. februāra spriedumu lietā T-40/15 ASPLA un Armando Álvarez/Eiropas Savienība 2017. gada 27. aprīlī iesniedza Plásticos Españoles, S.A. (ASPLA) un Armando Álvarez, S.A.

   (Lieta C-222/17 P)
   (2017/C 213/29)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Plásticos Españoles, S.A. (ASPLA) un Armando Álvarez, S.A. (pārstāvji – S. Moya Izquierdo un M. Troncoso Ferrer, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienība

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2017. gada 17. februāra spriedumu lietā T-40/15 un piespriest Eiropas Savienībai samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējām atlīdzinājumu 3 495 038,66 euro apmērā par Eiropas Savienības Vispārējās tiesas izdarīto Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otrās daļas pārkāpumu, šim atlīdzinājumam pieskaitot arī kompensācijas un nokavējuma procentus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Pamatojuma nesniegšana un kļūda tiesību piemērošanā, aprēķinot no rakstveida daļas beigām līdz tiesvedības mutvārdu daļas sākšanai pagājušā laikposma pienācīgo ilgumu.

               2.

               Kļūda tiesību piemērošanā, vērtējot par naudas soda summu maksājamos procentus kā kaitējumu.

               3.

               Kļūda tiesību piemērošanā, piemērojot principu, ka ir aizliegts pārsniegt prasījuma robežas.

               4.

               Apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesību uz aizstāvību pārkāpums saistībā ar nodarītā materiālā kaitējuma vērtējumu.

               5.

               Kļūda tiesību piemērošanā, jo pārsūdzētajā spriedumā ir zīmīga pretruna jautājumā par to, par kādu laikposmu ir jāmaksā atlīdzinājums.


title: Lieta T-137/10: Prasība, kas celta 2010. gada 17. martā — CBI /Komisija

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/38

         Prasība, kas celta 2010. gada 17. martā — CBI/Komisija
   (Lieta T-137/10)
   2010/C 148/64
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Coordination bruxelloise d’Institutions sociales et de santé (CBI) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — D. Waelbroeck, avocat, un D. Slater, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas 2009. gada 28. oktobra lēmumu, kurā, pamatojoties uz EKL 86. panta 2. punktu, par saderīgiem ar kopējo tirgu ir atzīti Beļģijas nelikumīgi piešķirtie valsts atbalsti konkrētām galvaspilsētas Briseles reģiona valsts slimnīcām un noraidīta prasītājas sūdzība;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 28. oktobra Lēmumu C(2009) 8120, galīgā redakcija, kurā par saderīgu ar kopējo tirgu ir atzīts finansējuma kopums, kuru Beļģijas iestādes ir piešķīrušas galvaspilsētas Briseles reģiona IRIS tīkla valsts slimnīcām kā kompensāciju par slimnīcu un neslimnīcu pakalpojumiem ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi (PVTN) [Valsts atbalsts NN 54/2009 (ex-CP 244/2005)].
   Savas prasības pamatojumam prasītāja apgalvo, ka Komisijas lēmumā esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā vai vismaz esot nozīmīgs nepietiekams pamatojums.
   Prasītāja īpaši norāda, ka Komisijas apgalvojums, ka neesot nepieciešams pārbaudīt atbalsta saņēmēja efektivitāti, piemēram, salīdzinot to ar “vidēju, labi vadītu un piemēroti aprīkotu uzņēmumu”, saistībā ar valsts atbalsta analīzi no EKL 86. panta 2. punkta viedokļa ļautu dalībvalstīm atlīdzināt visas izmaksas, kas rodas uzņēmumam, kurš veic sabiedriskā pakalpojuma uzdevumu, tostarp pārmērīgās un nesamērīgās izmaksas, kas līdz ar to būtu un ir jānoraida.
   Prasītāja apgalvo, ka, lai izvairītos no konkurences traucējumiem tirgū, kompensācijai par sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma veikšanu esot jābūt ierobežotai līdz apmēram, kas ir noteikti nepieciešams salīdzinājumā ar izmaksām, kuras rastos efektīvam uzņēmumam, un ka tā tas nav bijis šajā gadījumā.


title: Lieta C-221/09: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 17. marta spriedums ( Prim’Awla tal -Qorti Ċivili (Maltas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — AJD Tuna Ltd/Direttur tal-Agrikoltura u s-Sajd, Avukat Generali (Regula (EK) Nr. 530/2008 — Spēkā esamība — Kopējā zivsaimniecības politika — Resursu saglabāšana — Zilās tunzivs krājumu atjaunošana Atlantijas okeāna austrumu daļā un Vidusjūrā)

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/2

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 17. marta spriedums (Prim’Awla tal -Qorti Ċivili (Maltas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — AJD Tuna Ltd/Direttur tal-Agrikoltura u s-Sajd, Avukat Generali

   (Lieta C-221/09) (1)

   (Regula (EK) Nr. 530/2008 - Spēkā esamība - Kopējā zivsaimniecības politika - Resursu saglabāšana - Zilās tunzivs krājumu atjaunošana Atlantijas okeāna austrumu daļā un Vidusjūrā)
   2011/C 139/03
   Tiesvedības valoda — maltiešu

      Iesniedzējtiesa

      Prim’Awla tal -Qorti Ċivili

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: AJD Tuna Ltd

      Atbildētāji: Direttur tal-Agrikoltura u s-Sajd, Avukat Generali

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Prim’Awla tal-Qorti Ċivili — Komisijas 2008. gada 12. jūnija Regulas (EK) Nr. 530/2008 ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz seineriem, kas zvejo zilās tunzivis Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45 R garuma un Vidusjūrā (OV L 155, 9. lpp.), spēkā esamība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izskatot uzdotos jautājumus, nav atklājušies nekādi apstākļi, kas varētu ietekmēt Komisijas 2008. gada 12. jūnija Regulas (EK) Nr. 530/2008, ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz seineriem, kas zvejo zilās tunzivis Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45 R garuma un Vidusjūrā, kā arī Padomes 2002. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku 7. panta 2. punkta spēkā esamību, ņemot vērā sacīkstes principu un efektīvas tiesību aizsardzības tiesā principu;

               2)

               izskatot uzdotos jautājumus, nav atklājušies nekādi apstākļi, kas varētu ietekmēt Regulas Nr. 530/2008 spēkā esamību, ņemot vērā LESD 296. panta 2. punktā paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu, tiesiskās paļāvības aizsardzības principu un samērīguma principu;

               3)

               Regula Nr. 530/2008 ir spēkā neesoša tiktāl, ciktāl, ņemot vērā, ka tā ir tikusi pieņemta, pamatojoties uz Regulas Nr. 2371/2002 7. panta 1. punktu, attiecībā uz seineriem, kuri peld ar Spānijas karogu vai ir reģistrēti šajā dalībvalstī, kā arī Kopienas uzņēmējiem, kas noslēguši attiecīgus līgumus ar tiem, tajā noteiktie aizlieguma pasākumi stājas spēkā, sākot no 2008. gada 23. jūnija, savukārt attiecībā uz seineriem, kuri peld ar Maltas, Grieķijas, Francijas, Itālijas un Kipras karogu vai ir reģistrēti minētajās dalībvalstīs, kā arī Kopienas uzņēmējiem, kas noslēguši līgumus ar tiem, šie aizlieguma pasākumi stājas spēkā, sākot no 2008. gada 16. jūnija, nesniedzot objektīvu pamatojumu šādai atšķirīgai attieksmei.

      (1)  OV C 205, 29.8.2009.


title: Tiesas spriedums (ceturtā palāta) 2004. gada 28. oktobrī lietā C-421/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2001/18/EK — Ģenētiski modificētu organismu apzināta izplatīšana vidē — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/15

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2004. gada 28. oktobrī
   lietā C-421/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2001/18/EK - Ģenētiski modificētu organismu apzināta izplatīšana vidē - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2005/C 6/27)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-421/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 3. oktobrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis U. Wölker) pret Austrijas Republiku (pārstāvis E. Riedl), Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: N. Colneric, kas pilda priekšsēdētāja funkcijas, tiesneši J. N. Cunha Rodrigues un E. Levits, ģenerāladvokāte J. Kokott, sekretārs R. Grass, 2004. gada 28. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē un Padomes Direktīvas 90/220/EEK atcelšanu, prasības, Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar minēto direktīvu;

               2)

               Austrijas Republika atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 275, 15.11.2003.


title: lieta T-383/05 R: Pirmās instances tiesas  2006. gada 11. janvāra  rīkojums —  GHK Consulting  pret Komisiju

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/44

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 11. janvāra rīkojums — GHK Consulting pret Komisiju
   (lieta T-383/05 R)
   (2006/C 48/83)

      Tiesvedības valoda — franču

   Pirmās Instances Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.


title: Lieta T-710/13: Prasība, kas celta 2013. gada 23. decembrī — Bundesverband Deutsche Tafel /ITSB — Tiertafel Deutschland ( “Tafel” )

text:
               1.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/16

         Prasība, kas celta 2013. gada 23. decembrī — Bundesverband Deutsche Tafel/ITSB — Tiertafel Deutschland (“Tafel”)
   (Lieta T-710/13)
   2014/C 61/28
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bundesverband Deutsche Tafel eV (Berlīne, Vācija) (pārstāvji — T. Koerl, E. Celenk un S. Vollmer, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Tiertafel Deutschland eV (Rathenow, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 17. oktobra lēmumu lietā R 1074/2012-4;

               —

               piespriest atbildētajam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “Tafel” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 39. un 45. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 8 985 541

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Tiertafel Deutschland e.V.

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: absolūti spēkā neesamības pamati atbilstoši Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunktam, lasot to kopā ar 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu, un prasītājas ļaunticība atbilstoši Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunktam

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt un preču zīmi atzīt par spēka neesošu

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-439/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 3. maija  spriedums —  Eurohypo  pret ITSB ( EUROHYPO ) (Kopienas preču zīme — Vārdiska preču zīme  EUROHYPO  — Absolūtie atteikuma pamatojumi — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Faktu pārbaude pēc ITSB iniciatīvas — Regulas Nr. 40/94 74. panta 1. punkts — Faktu, kas pirmo reizi iesniegti Pirmās instances tiesā, pieņemamība)

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/16

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 3. maija spriedums — Eurohypo pret ITSB (EUROHYPO)
   (Lieta T-439/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Vārdiska preču zīme “EUROHYPO” - Absolūtie atteikuma pamatojumi - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Faktu pārbaude pēc ITSB iniciatīvas - Regulas Nr. 40/94 74. panta 1. punkts - Faktu, kas pirmo reizi iesniegti Pirmās instances tiesā, pieņemamība)
   (2006/C 154/42)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eurohypo AG Ešborna (Vācija) (pārstāvji — M. Klots [M. Kloth] un K. Ronke [C. Rohnke], advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — A. fon Mīlendāls [A. von Mühlendahl] un J. Veberndērfers [J. Weberndörfer], pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2004. gada 6. augusta lēmumu lietā R 829/2002-4 attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “EUROHYPO” reģistrēšanu kā Kopienas preču zīmi
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 45, 19.02.2005.


title: Lieta C-453/12: Prasība, kas celta 2012. gada 9. oktobrī — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/17

         Prasība, kas celta 2012. gada 9. oktobrī — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-453/12)
   2012/C 379/29
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall, D. Martin un J.-P. Keppenne)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot Komisijas priekšlikumu attiecībā uz iemaksu Eiropas Savienības ierēdņu un pārējo darbinieku pensiju shēmā likmes pielāgošanu sākot no 2011. gada 1. jūlija, Padome nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir paredzēti Civildienesta noteikumos un saskaņā ar tajos paredzēto nosacītā fonda sistēmu;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja apgalvo, ka Padome esot pārkāpusi Civildienesta noteikumu 83. un 83.a pantu, kā arī Civildienesta noteikumu XII pielikumā ietvertos nosacījumus, atsakoties pieņemt priekšlikumu Komisijas regulai, kurā tika piedāvāts veikt iemaksu Eiropas Savienības ierēdņu un pārējo darbinieku pensiju shēmā likmes pielāgošanu sākot no 2011. gada 1. jūlija, kaut arī no šo pantu saistošajiem noteikumiem izriet, ka minētās likmes ikgadējā pielāgošana ir automātiska, neatstājot Padomei nekādu rīcības brīvību.
   Saskaņā ar prasītājas teikto, ar Padomes atteikumu pieņemt priekšlikumu Komisijas regulai un, pakārtoti, pielāgot ierēdņu [iemaksu] likmi pazeminājumam tiekot pārkāpts ne tikai Civildienesta noteikumu 83. panta 2. punkts, prasot no ierēdņiem pārāk lielas iemaksas, bet arī Civildienesta noteikumu 83.a panta 1. punkts, jo tiekot apdraudēts nosacītā fonda sistēmas, kas nodrošina ierēdņu un pārējo darbinieku pensijas, līdzsvars.
   Visbeidzot, saskaņā ar Komisijas teikto, Savienības likumdevējs, Civildienesta noteikumu XII pielikumā skaidri paredzot ierēdņu un pārējo darbinieku iemaksas likmes aprēķināšanas veidu, nav atstājis Padomei nekādu rīcības brīvību un ir noteicis pienākumu saprātīgā termiņā pieņemt Komisijas priekšlikumus.


title: Lieta C-533/13: Tiesas (virspalāta) 2015. gada 17. marta spriedums (Työtuomioistuin (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry/Öljytuote ry, Shell Aviation Finland Oy Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 2008/104/EK — Pagaidu darbs — 4. panta 1. punkts — Aizliegumi vai ierobežojumi attiecībā uz pagaidu darba aģentūru darbinieku izmantošanu — Pamatojumi — Vispārējās intereses — Pārskatīšanas pienākums — Piemērošanas joma

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/5

         Tiesas (virspalāta) 2015. gada 17. marta spriedums (Työtuomioistuin (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry/Öljytuote ry, Shell Aviation Finland Oy

   (Lieta C-533/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2008/104/EK - Pagaidu darbs - 4. panta 1. punkts - Aizliegumi vai ierobežojumi attiecībā uz pagaidu darba aģentūru darbinieku izmantošanu - Pamatojumi - Vispārējās intereses - Pārskatīšanas pienākums - Piemērošanas joma)
   (2015/C 155/05)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Työtuomioistuin

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry

      Atbildētājas: Öljytuote ry, Shell Aviation Finland Oy

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīvas 2008/104/EK par pagaidu darba aģentūrām 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka:

               —

               tas attiecas tikai uz dalībvalstu kompetentajām iestādēm, nosakot tām pārskatīšanas pienākumu, lai pārliecinātos par iespējamo aizliegumu un ierobežojumu attiecībā uz pagaidu darba aģentūru darbinieku nodarbināšanu pamatotību, un tādējādi

               —

               tajā nav paredzēts pienākums valsts tiesām atstāt nepiemērotas jebkuras valsts tiesību normas, kas ietver aizliegumus un ierobežojumus attiecībā uz pagaidu darba aģentūru darbinieku izmantošanu, kas nav pamatoti ar vispārējām interesēm minētā 4. panta 1. punkta izpratnē.

      (1)  OV C 352, 30.11.2013.


title: Lieta C-427/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 31. augustā iesniedza Corte Suprema di Cassazione (Itālija) — Banca Antoniana Popolare Veneta spa , kurā ir iekļauta Banca Nazionale dell'Agricoltura spa/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/26

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 31. augustā iesniedza Corte Suprema di Cassazione (Itālija) — Banca Antoniana Popolare Veneta spa, kurā ir iekļauta Banca Nazionale dell'Agricoltura spa/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      (Lieta C-427/10)
      ()
      (2010/C 288/44)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte Suprema di Cassazione

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: Banca Antoniana Popolare Veneta spa, kurā ir iekļauta la Banca Nazionale dell'Agricoltura spa

         Atbildētājs: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai efektivitātes, nediskriminācijas un nodokļu neitralitātes principi attiecībā uz pievienotās vērtības nodokli pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu vai praksi, saskaņā ar kuru pircēja/klienta tiesības uz nepamati samaksātā PVN atmaksu tiek uzskatītas par tiesībām uz atmaksu saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu, atšķirībā no tā, ja to īsteno galvenais parādnieks (piegādātājs/pakalpojumu sniedzējs) attiecībā uz pircēja/klienta tiesībām, nosakot daudz ilgāku prasības celšanas termiņu par to, kāds ir noteikts attiecībā uz piegādātāju/pakalpojumu sniedzēju, kā rezultātā, ja pircējs/klients ceļ prasību laikā, kad piegādātājam/pakalpojumu sniedzējam jau ir beidzies prasības celšanas termiņš, var rasties situācija, kad piegādātājam/pakalpojumu sniedzējam piespriež veikt atmaksu, kad tas nodokļu iestādei vairs nevar prasīt atmaksu un nav paredzēts jebkāds vienojošs instruments attiecībā uz priekšlaicīgu konfliktu vai strīdu novēršanu starp tiesvedībām, kas tiek uzsāktas dažādās tiesās?

                  2)

                  Vai, neatkarīgi no iepriekš izvirzītā pieņēmuma, ar iepriekš minētajiem principiem ir saderīga tāda valsts prakse vai judikatūra, saskaņā ar kuru var pieņemt spriedumu, ar kuru piegādātājam/pakalpojumu sniedzējam, kurš noteiktajā termiņā nav cēlis prasību par atmaksu citā tiesā, jo paļāvās uz tiesu prakses interpretāciju, ar kuru īstenoja administratīvo praksi un saskaņā ar kuru attiecīgajam darījumam ir piemērojams PVN, ir noteikts atmaksas pienākums attiecībā pret pircēju/klientu?


title: Lieta C-64/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. februārī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – BP Europa SE/Hauptzollamt Hamburg–Stadt

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/37

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. februārī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – BP Europa SE/Hauptzollamt Hamburg–Stadt

   (Lieta C-64/15)
   (2015/C 138/50)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: BP Europa SE

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg–Stadt

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Direktīvas 2008/118/EK (1) 10. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nosacījumi ir izpildīti tikai tad, ja savā galamērķi nav nonācis nodokļu atlikšanas režīmā pārvietoto preču kopējais daudzums, vai tomēr, ņemot vērā Direktīvas 2008/118/EK 10. panta 6. punktu, šo normu var piemērot arī gadījumos, kad galamērķi nav sasniegusi tikai daļa no nodokļu atlikšanas režīmā pārvietoto akcīzes preču daudzuma?

               2.

               Vai Direktīvas 2008/118/EK 20. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka akcīzes preču pārvietošana nodokļu atlikšanas režīmā beidzas tikai tad, kad saņēmējs ir pilnība izkrāvis pie viņa nonākošo transportlīdzekli, tāpēc iztrūkuma konstatēšana notiek izkraušanas laikā, kamēr pārvietošana vēl nav beigusies?

               3.

               Vai Direktīvas 2008/118/EK 10. panta 2. punkts, to aplūkojot kopā ar 7. panta 2. punkta a) apakšpunktu, nepieļauj tādu valsts tiesību normu, saskaņā ar kuru galamērķa dalībvalsts iekasēšanas kompetence (izņemot Direktīvas 2008/118/EK 7. panta 4. punktā regulētos gadījumus) tiek pakļauta vienīgi nosacījumam par to, ka ir konstatēta pārkāpuma izdarīšana un neiespējamība noteikt pārkāpuma izdarīšanas vietu, vai tomēr papildus ir jākonstatē, ka akcīzes preces, tās novirzot no atliktās nodokļa maksāšanas režīma, ir tikušas nodotas patēriņam?

               4.

               Vai Direktīvas 2008/118/EK 7. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pārkāpuma konstatēšanas gadījumā atbilstoši Direktīvas 2008/118/EK 10. panta 2. punktam ir jāpieņem atliktās nodokļa maksāšanas režīmā pārvietoto un galamērķī nenonākušo preču nodošana patēriņam visos tajos gadījumos, kuros nevar tikt iesniegts Direktīvas 2008/118/EK 7. panta 4. punktā paredzētais pierādījums par konstatētā iztrūkuma pilnīgu iznīcināšanu vai neatgriezenisku zudumu?

      (1)  Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīva 2008/118/EK par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK; OV 2009, L 9, 12. lpp.


title: Lieta T-452/11: Prasība, kas celta 2011. gada 8. augustā — Western Digital un Western Digital Ireland /Komisija

text:
               15.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/6

         Prasība, kas celta 2011. gada 8. augustā — Western Digital un Western Digital Ireland/Komisija
   (Lieta T-452/11)
   2011/C 305/08
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji:
      Western Digital Corp. (Dover, Delaware, Amerikas Savienotās Valstis) un Western Digital Ireland, Ltd (Grand Cayman, Cayman Islands) (pārstāvji – F. González Díaz, advokāts, un P. Stuart, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               noteikt atbildētājai pienākumu iesniegt jautājumus, ko tā nosūtīja trešajām personām izmeklēšanas, kas tika veikta saistībā ar Western Digital Corporation de Viviti Technologies Ltd. un Seagate piedāvājumu pārņemt Samsung Electronics Co. Ltd. uzņēmējdarbību un kas ir saistīta ar cietā diska diskdziņiem, pirmajā un otrajā stadijā;

               —

               noteikt atbildētajai pienākumu piešķirt piekļuvi lietas materiāliem pirms un pēc paziņojuma par Seagate darījumu, tostarp it īpaši piekļuvi tai ikvienas sarakstes redakcijai, kas nebija konfidenciāla, un izrakstiem no saziņas starp Seagate, Samsung un Komisiju līdz paziņojuma brīdim, kā arī ikvienai iekšējai sarakstei Komisijā – gan lietā Seagate/Samsung, gan lietā Western Digital Ireland/Viviti Technologies – saistībā ar prioritātes noteikšanu šo divu darījumu gadījumā;

               —

               atcelt lēmumu par prioritātes noteikšanu, kas tika iekļauts Eiropas Komisijas 2011. gada 30. maija Lēmumā (2011/C 165/04) lietā COMP/M.6203 – Western Digital Ireland/Viviti Technologies, lai uzsāktu otro stadiju izmeklēšanai saistībā ar koncentrāciju, kas tika ierosināta saskaņā ar Padomes Regulas Nr. 139/2004 (1) 6. panta 1. punkta c) apakšpunktu (OV 2011 C 165, 3. lpp.), un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats ir balstīts uz faktu, ka atbildētāja nav kompetenta noteikt prioritāti – pieņemot prioritātes normu – pamatojoties uz paziņojuma par koncentrāciju datumu.

               2)

               Otrais pamats ir balstīts uz faktu, ka atbildētāja ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un pārkāpusi taisnīguma un labas pārvaldības vispārējos principus tiktāl, ciktāl:

                           —

                           atbildētājas pieņemtā prioritātes norma nav balstīta uz ES tiesībām, neizriet no pastāvīgās judikatūras un nav raksturīga koncentrāciju kontroles sistēmai,

                           —

                           prioritātes norma, ko pieņēma atbildētāja, ir novedusi pie slikta rezultāta un

                           —

                           ar atbildētājas pieņemto prioritātes normu tiek pārkāpti vispārējie tiesību principi.

               3)

               Trešais pamats ir balstīts uz faktu, ka atbildētāja ir pārkāpusi prasītāju tiesisko paļāvību par to, ka Western Digital Corporation piedāvājums attiecībā uz Viviti Technologies Ltd. iegādi tiks izvērtēts, ņemot vērā tirgus uzbūvi brīdī, kad tika parakstīta [vienošanās par] iegādi, un par to tiks paziņots un iepriekš informēta Komisija.

               4)

               Ceturtais pamats ir balstīts uz faktu, ka atbildētāja ir pārkāpusi labas pārvaldības, taisnīguma, samērīguma un nediskriminācijas principus, nosakot prasītājām papildu pienākumus un neizpaužot faktu, ka bija noticis paralēls darījums, kas ietekmēja tos pašus atbilstošos tirgus.

      (1)  Padomes 2004. gada 20. janvāra Regula (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (EK Apvienošanās Regula) (OV 2004 L 24, 1. lpp.).


title: Lieta C-201/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. aprīlī iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – Smaranda Bara e altri / Presidente della Casa Naţională de Asigurări de Sănătate , Casa Naţională de Asigurări de Sănătate (CNAS) , Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF)

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. aprīlī iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – Smaranda Bara e altri/Presidente della Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Casa Naţională de Asigurări de Sănătate (CNAS), Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF)

   (Lieta C-201/14)
   2014/C 223/07
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Cluj

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Smaranda Bara u.c.

      Atbildētāji: Presidente della Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Casa Naţională de Asigurări de Sănătate (CNAS), Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tāda valsts nodokļu iestāde kā iestāde, kura pārstāv kompetento dalībvalsts ministriju, ir finanšu iestāde LESD 124. panta izpratnē?

               2)

               Vai to, ka valsts nodokļu iestāde nodod datubāzi par dalībvalsts pilsoņu gūtajiem ienākumiem citai šīs dalībvalsts iestādei, var reglamentēt ar administratīvajiem aktiem pielīdzināmu aktu, proti, protokolu, kas noslēgts starp valsts nodokļu iestādi un citu valsts iestādi, bet ne tādu, kas paredz privileģētu režīmu, kā noteikts LESD 124. pantā?

               3)

               Vai tādas datubāzes nodošana, kuras mērķis ir dalībvalsts pilsoņiem noteikt pienākumu maksāt sociālā nodrošinājuma iemaksas, dalībvalsts iestādei, kuras labā šāda nodošana ir veikta, ietilpst uzraudzības apsvērumu jēdzienā LESD 124. panta izpratnē?

               4)

               Vai personas datus var apstrādāt iestādes, kurām šie dati nav domāti, ja šāda darbība retroaktīvi rada finansiālus zaudējumus?


title: Lieta C-464/15: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 30. jūnija spriedums (Landesgericht Wiener Neustadt (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Admiral Casinos & Entertainment AG/Balmatic Handelsgesellschaft mbH u.c. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 56. pants — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā, paredzot kriminālsodu, ir aizliegta azartspēļu automātu ar ierobežotu laimestu (kleines Glücksspiel) izmantošana, ja nav saņemta kompetentas iestādes piešķirta koncesija — Ierobežojums — Pamatojums — Samērīgums — Samērīguma novērtēšana, pamatojoties gan uz tiesiskā regulējuma mērķi tā pieņemšanas brīdī, gan uz sekām tā īstenošanas laikā — Empīriski droši noteiktas sekas

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/25

         Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 30. jūnija spriedums (Landesgericht Wiener Neustadt (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Admiral Casinos & Entertainment AG/Balmatic Handelsgesellschaft mbH u.c.
   (Lieta C-464/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 56. pants - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā, paredzot kriminālsodu, ir aizliegta azartspēļu automātu ar ierobežotu laimestu (kleines Glücksspiel) izmantošana, ja nav saņemta kompetentas iestādes piešķirta koncesija - Ierobežojums - Pamatojums - Samērīgums - Samērīguma novērtēšana, pamatojoties gan uz tiesiskā regulējuma mērķi tā pieņemšanas brīdī, gan uz sekām tā īstenošanas laikā - Empīriski droši noteiktas sekas)
   (2016/C 335/34)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landesgericht Wiener Neustadt

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Admiral Casinos & Entertainment AG

      Atbildētāji: Balmatic Handelsgesellschaft mbH, Robert Schnitzer, Suayip Polat KG, Ülkü Polat, Attila Juhas, Milazim Rexha

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, izvērtējot ierobežojoša valsts tiesiskā regulējuma azartspēļu jomā samērīgumu, ir jāpamatojas ne tikai uz šī tiesiskā regulējuma mērķi tā pieņemšanas brīdī, bet arī uz minētā tiesiskā regulējuma sekām pēc tā pieņemšanas.

      (1)  OV C 398, 30.11.2015.


title: Lieta T-166/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 18. maija spriedums – Panzeri/Parlaments Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām — Parlamentārās palīdzības piemaksa — Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/21

         Vispārējās tiesas 2017. gada 18. maija spriedums – Panzeri/Parlaments
   (Lieta T-166/16) (1)

   (Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām - Parlamentārās palīdzības piemaksa - Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana)
   (2017/C 221/27)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Pier Antonio Panzeri (Calusco d’Adda, Itālija) (pārstāvis – C. Cerami, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – N. Lorenz, A. Caiola, G. Corstens un S. Seyr)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 263. pantam, kurā lūgts atcelt Parlamenta ģenerālsekretāra 2016. gada 11. februāra lēmumu par summas EUR 83 764,34 atgūšanu no prasītāja un ar to saistīto šīs pašas dienas paziņojumu par parādu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Pier Antonio Panzeri atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 200, 6.6.2016.


title: Tiesas spriedums ( 2008. gada 1. februāris ) lietā E-4/07 Jón Gunnar Þorkelsson pret Gildi-lífeyrissjóšur (Gildi pensiju fondu) (Tiesības uz invaliditātes pensiju — darba ņēmēju pārvietošanās brīvība — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — Regula (EEK) Nr. 574/72)

text:
               29.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 23/13

      TIESAS SPRIEDUMS

   (2008. gada 1. februāris)
   lietā E-4/07 Jón Gunnar Þorkelsson pret Gildi-lífeyrissjóšur (Gildi pensiju fondu)

      (Tiesības uz invaliditātes pensiju — darba ņēmēju pārvietošanās brīvība — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — Regula (EEK) Nr. 574/72)

   (2009/C 23/10)
   Lietā E-4/05 starp Jón Gunnar Þorkelsson un Gildi-lífeyrissjóšur (Gildi Pensiju fondu) — Hérašsdómur Reykjavíkur (Reikjavikas apgabaltiesas), Īslande — Lūgums Tiesai saistībā ar noteikumiem par darba ņēmēju pārvietošanās brīvību EEZ — Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesnesis referents Henrik Bull un tiesnesis Thorgeir Örlygsson, 2008. gada 1. februārī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.

               1)

               EEZ līguma 29. panta un Regulas (EEK) Nr. 1408/71 nozīmē termins “sociālais nodrošinājums” attiecas uz tiesībām uz invaliditātes pabalstu no pensiju fondu shēmām, piemēram, no šajā pamattiesvedībā aplūkotā pensiju fonda, iekļaujot pensijas, kuru pamatā ir plānotās tiesības.

               2)

               Regulas (EEK) Nr. 1408/71 45. panta 5. punkts neļauj pakļaut tiesības uz invaliditātes pabalstu, kura pamatā ir plānotās tiesības, piemēram, šajā pamattiesvedībā aplūkotās, nosacījumam, ka pensijas fonda dalībniekam noteiktu laikposmu pirms nelaimes gadījuma dienas ir bijis jāveic iemaksas pensiju fondā, kurš pieder noteiktai fondu grupai, tādējādi neņemot vērā iemaksas sociālā nodrošinājuma sistēmās citās EEZ valstīs saistībā ar darbu tur.

               3)

               Saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 574/72 personām pabalsta pieprasījumi ir jāiesniedz tajā valstī, kurā traumas gūšanas brīdī šīs personas dzīvoja un kurā tām bija tiesības uz sociālo nodrošinājumu. Tomēr saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 1408/71 pieprasījuma iesniegšana citas EEZ valsts attiecīgajā iestādē neskar tiesības saņemt pabalstus. Jebkurā gadījumā galīgo lēmumu par to, vai prasītājam ir tiesības saņemt pieprasīto pabalstu no attiecīgās iestādes, ir jāpieņem katrai attiecīgajai iestādei atsevišķi.


title: Lieta C-124/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. martā iesniedza Vergabekammer Südbayern (Vācija) – Vossloh Laeis GmbH/Stadtwerke München GmbH

text:
               6.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. martā iesniedza Vergabekammer Südbayern (Vācija) – Vossloh Laeis GmbH/Stadtwerke München GmbH

   (Lieta C-124/17)
   (2017/C 178/09)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Vergabekammer Südbayern

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Vossloh Laeis GmbH

      Atbildētāja: Stadtwerke München GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā kā veiksmīgas ekonomikas dalībnieka pašattīrīšanās priekšnoteikums ir izvirzīts tas, ka ekonomikas dalībnieks pilnībā izskaidro faktus un apstākļus, kas ir saistīti ar noziedzīgu nodarījumu vai pārkāpumu un ar to radītajiem zaudējumiem, aktīvi sadarbojoties ne tikai ar izmeklēšanas iestādēm, bet arī ar līgumslēdzēju iestādi, ir saderīgs ar prasībām, kas izvirzītas Direktīvas 2014/25/ES (1) 80. pantā, lasot to kopā ar Direktīvas 2014/24/ES (2) 57. panta 6. punkta otro daļu?

               2)

               Ja uz 1.a) prejudiciālo jautājumu tiek sniegta noraidoša atbilde: vai Direktīvas 2014/24/ES 57. panta 6. punkta otrā daļa šajā kontekstā ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecīgajam ekonomikas dalībniekam, lai veiksmīgi pašattīrītos, katrā ziņā ir pienākums līgumslēdzējai iestādei izskaidrot lietas apstākļus tiktāl, lai tā var novērtēt, vai veiktie pašattīrīšanās pasākumi (tehniski, organizatoriski un ar personālu saistīti pasākumi, kā arī zaudējumu atlīdzība) ir atbilstīgi un pietiekami?

               3)

               Saistībā ar Direktīvas 2014/24/ES 57. panta 4. punktā reglamentētajiem fakultatīvajiem izslēgšanas iemesliem atbilstoši Direktīvas 2014/24/ES 57. panta 7. punktam maksimālais laikposms, precīzāk, izslēgšanas termiņš ir trīs gadi no attiecīgā notikuma dienas. Vai ar attiecīgo notikumu ir jāsaprot jau Direktīvas 2014/24/ES 57. panta 4. punktā minēto izslēgšanas iemeslu īstenošanās vai nozīme ir brīdim, kad līgumslēdzēja rīcībā ir droša un pamatota informācija par izslēgšanas iemesla pastāvēšanu?

               4)

               Vai atbilstoši minētajam, ja ir izpildīts Direktīvas 2014/24/ES 57. panta 4. punkta d) apakšpunktā norādītais izslēgšanas nosacījums, proti, ekonomikas dalībnieks ir piedalījies aizliegtās vienošanās, attiecīgais notikums Direktīvas 2014/24/ES 57. panta 7. punkta izpratnē ir dalības aizliegtās vienošanās pārtraukšana vai par tādu ir uzskatāms brīdis, kad līgumslēdzējs iegūst drošu un uzticamu informāciju par dalību aizliegtās vienošanās?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīva 2014/25/ES par iepirkumu, ko īsteno subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, un ar ko atceļ Direktīvu 2004/17/EK (OV L 94, 243. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīva 2014/24/ES par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV L 94, 65. lpp.).


title: Lieta C-252/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2010. gada 2. marta spriedumu lietā T-70/05 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE /Eiropas Jūras drošības aģentūra (EMSA) 2010. gada 18. maijā iesniedza Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2010. gada 2. marta spriedumu lietā T-70/05 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Eiropas Jūras drošības aģentūra (EMSA) 2010. gada 18. maijā iesniedza Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE

   (Lieta C-252/10 P)
   ()
   2010/C 221/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (pārstāvji — N. Korogiannakis, M. Dermitzakis, avocats)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Jūras drošības aģentūra (EMSA)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu;

               —

               atcelt EMSA lēmumu noraidīt apelācijas sūdzības iesniedzējas piedāvājumu, ko tā iesniedza konkursa procedūrā EMSA C-1/01/04 attiecībā uz līgumu ar nosaukumu “SafeSeaNet apstiprināšana un tālāka attīstīšana”, un piešķirt līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam un

               —

               piespriest EMSA atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās un citus izdevumus, tai skaitā tos, kas pēdējai minētai radušies sākotnējā tiesvedībā, pat ja šī apelācijas sūdzība tiks noraidīta, kā arī šīs apelācijas sūdzības, ja tā tiks izskatīta, sakarā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja apgalvo, ka pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ šādu iemeslu dēļ.
   Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka Vispārējā tiesa pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, kļūdaini interpretējot Finanšu regulu (1), Īstenošanas noteikumus un Direktīvu 92/50 (2), un it īpaši Finanšu regulas 97. pantu, Īstenošanas noteikumu 138. pantu un Direktīvas 92/50 17. panta 1. punktu.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Vispārējā tiesa pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, sava sprieduma 178. punktā atzīstot, ka, tā kā sabiedrības Evropaïki Dynamiki rīcībā bija detalizēta informācija par līguma dokumentiem, tai bija iespēja izsecināt konkursā uzvarējušā piedāvājuma attiecīgās priekšrocības. Šķiet, ka Vispārējā tiesa šajā spriedumā ir netieši atzinusi, ka līgumslēdzējas iestādes sniegtā informācija bija ierobežota. Tomēr, tā vietā, lai atceltu strīdīgo lēmumu, Vispārējā tiesa sniedza jaunu interpretāciju pienākumam norādīt pamatojumu, kas bija pilnīgi kļūdaina, ciktāl tā saistīja šo interpretāciju ar šī lēmuma adresāta personiskajām īpašībām.
   Turklāt Vispārējās tiesas pieņēmums ir kļūdains tiktāl, ciktāl prasītāja nevarēja (un joprojām nevar) izsecināt konkursā uzvarējušā piedāvājuma attiecīgās priekšrocības (ja tādas ir), it īpaši tāpēc, ka Vispārējā tiesa nav pietiekami pamatojusi savu spriedumu, lai šīs priekšrocības varētu skaidri identificēt.
   Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa attiecībā uz pamatu, kas izriet no acīmredzamas kļūdas vērtējumā, atzīstot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja aprobežojās ar vispārējiem apgalvojumiem, šķiet, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un līdz ar to nav pierādījusi, vai un kādā veidā apgalvotās kļūdas ir ietekmējušas piedāvājumu novērtēšanas galīgo rezultātu. Šķiet, ka Vispārējā tiesa ir nonākusi pretrunā pati ar sevi, noraidot pamatu, kas izriet no nepietiekama pamatojuma, un vienlaikus prasot Evropaïki Dynamiki“detalizēti” pierādīt, kā apgalvotās kļūdas ir atspoguļotas vērtēšanas komitejas ziņojumā.

      (1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai (OV L 209, 1. lpp.).


title: Lieta C-483/06: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 11. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/33

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 11. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-483/06) (1)

   (2007/C 297/56)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 20, 27.1.2007.


title: Lieta T-515/12: Prasība, kas celta 2012. gada 22. novembrī — El Corte Inglés/ITSB — English Cut ( “The English Cut” )

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/66

         Prasība, kas celta 2012. gada 22. novembrī — El Corte Inglés/ITSB — English Cut (“The English Cut”)
   (Lieta T-515/12)
   2013/C 26/131
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — E. Seijo Veiguela, J. Rivas Zurdo un I. Munilla Muñoz, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: The English Cut, SL (Malaga, Spānija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 6. septembra lēmumu lietā R 1673/2011-1, nospriežot, ka saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu ITSB bija jāapmierina iebildumu iesniedzējas apelācijas sūdzība un pilnībā jāatceļ Iebildumu nodaļas lēmums par Kopienas preču zīmes “The English Cut” (vārdiska preču zīme) reģistrācijas pieteikuma Nr. 8 868 747 apmierināšanu;

               —

               piespriest lietas dalībniekam vai dalībniekiem, kas iebilst pret šo prasību, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: The English Cut, SL

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “The English Cut” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 868 747

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts un Kopienas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “El Corte Inglés” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. un 35. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-255/07: Prasība, kas celta 2007. gada 30. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/21

         Prasība, kas celta 2007. gada 30. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-255/07)
   (2007/C 183/35)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un D. Kukovec, pārstāvji)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas nepieciešami, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (1), vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2004/18/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2006. gada 31. janvārī.

      (1)  OV L 134, 114. lpp.


title: Lieta C-48/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. februārī iesniedza Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem (Nīderlande) – X/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. februārī iesniedza Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem (Nīderlande) – X/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

   (Lieta C-48/17)
   (2017/C 112/34)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: X

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, ņemot vērā Dublinas regulas (1) un Procedūru direktīvas (2) mērķi, saturu un tvērumu, dalībvalstij, kas saņēmusi pieprasījumu, divu nedēļu laikā ir jāsniedz atbilde uz pieprasījuma atkārtotas izskatīšanas lūgumu, kā noteikts Piemērošanas regulas (3) 5. panta 2. punktā?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai tad, ņemot vērā Piemērošanas regulas 5. panta 2. punkta pēdējo teikumu, ir piemērojams maksimāli vienu mēnesi ilgs termiņš, kā norādīts Regulas Nr. 343/2003 (4) 20. panta 1. punkta b) apakšpunktā (tagad Dublinas regulas 25. panta 1. punkts)?

               3)

               Ja atbildes uz pirmo un otro jautājumu ir noliedzošas, vai dalībvalstij, kura saņēmusi pieprasījumu, ņemot vērā Piemērošanas regulas 5. panta 2. punktā izmantoto vārdu “cenšas”, ir dots saprātīgs termiņš atbildes sniegšanai uz atkārtotas izskatīšanas lūgumu?

               4)

               Ja dalībvalstij, kas saņēmusi pieprasījumu, pamatojoties uz Piemērošanas regulas 5. panta 2. punktu tiešām ir dots saprātīgs termiņš, lai atbildētu uz atkārtotas izskatīšanas lūgumu, vai tad, kā tas ir šajā lietā, par saprātīgu ir uzskatāms septiņas ar pusi nedēļas ilgs laikposms? Ja atbilde uz šo jautājumu ir noliedzoša, cik ilgs laikposms ir uzskatāms par saprātīgu termiņu?

               5)

               Kādas sekas ir tam, ja dalībvalsts, kas saņēmusi pieprasījumu, uz atkārtotas izskatīšanas lūgumu atbildi nesniedz divu nedēļu laikā vai sapratīgā termiņā? Vai par ārvalstnieka patvēruma pieteikuma izskatīšanu ir atbildīga dalībvalsts, kas nosūtījusi pieprasījumu, jeb šo pieprasījumu saņēmusī dalībvalsts?

               6)

               Ja ir uzskatāms, ka gadījumā, kad uz atkārtotas izskatīšanas lūgumu Piemērošanas regulas 5. panta 2. punkta izpratnē laikus netiek sniegta atbilde, par patvēruma pieteikuma izskatīšanu atbildīga ir dalībvalsts, kura ir saņēmusi pieprasījumu, kādā termiņā dalībvalstij, kas pieprasījumu ir nosūtījusi, šajā lietā – atbildētājam, tas ir jādara zināms ārvalstniekam?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regula (ES) Nr. 604/2013, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV 2013, L 180, 31. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīva 2013/32/ES par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai (OV 2013, L 180, 60. lpp.).

      (3)  Komisijas 2003. gada 2. septembra Regula (EK) Nr. 1560/2003, ar kuru paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai piemērotu Padomes Regulu (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV 2003, L 222, 3. lpp.).

      (4)  Padomes 2003. gada 18. februāra regula, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV 2003, L 50, 1. lpp.).


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 10. martā lietā C-342/03 Spānijas Karaliste pret Eiropas Savienības Padomi (Kopējā tirdzniecības politika — Taizemes un Filipīnu izcelsmes tunzivju konservi — Starpniecība PTO ietvaros — Regula (EK) Nr. 975/2003 — Tarifu kvota)

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 10. martā
   lietā C-342/03 Spānijas Karaliste pret Eiropas Savienības Padomi (1)

   (Kopējā tirdzniecības politika - Taizemes un Filipīnu izcelsmes tunzivju konservi - Starpniecība PTO ietvaros - Regula (EK) Nr. 975/2003 - Tarifu kvota)
   (2005/C 115/09)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Lietā C-342/03 par prasību atcelt tiesību aktu atbilstoši EKL 230. pantam, ko 2003. gada 4. augustā cēla Spānijas Karaliste (pārstāve — N. Diasa Abada [N. Díaz Abad]) pret Eiropas Savienības Padomi (pārstāvji — M. Bišops [M. Bishop] un D. Kanga Fano [D. Canga Fano]), ko atbalsta Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Lūiss [X. Lewis] un R. Vidāls Pui [R. Vidal Puig]), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jāns [P. Jann], tiesneši N. Kolnerika [N. Colneric], H.N.da Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues], M. Ilešičs [M. Ilešič] (referents) un E. Levits, ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [F. G. Jacobs], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 10. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus, izņemot Eiropas Kopienu Komisijas tiesāšanās izdevumus, ko tā sedz pati.

      (1)  OV C 226, 20.09.2003.


title: Lieta C-387/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 7. septembra Amtsgericht Dresden rīkojumu maksātnespējas lietā pret Volker Donath

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 7. septembra Amtsgericht Dresden rīkojumu maksātnespējas lietā pret Volker Donath
   (Lieta C-387/04)
   (2004/C 262/48)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 7. septembra Amtsgericht Dresden (Vācija) ar rīkojumu maksātnespējas lietā pret Volker Donath, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 10. septembrī.
   Amtsgericht Dresden lūdz Tiesu lemt par sekojošu jautājumu:
   Vai dalībvalsts tiesa ir kompetenta uzsākt tiesvedību maksātnespējas lietā pēc pieteikuma iesniegšanas par maksātnespējas lietas ierosināšanu attiecībā uz aktīviem, ja laikā starp pieteikuma iesniegšanu un lietas ierosināšanu parādnieks savu galveno interešu centru pārceļ uz citas dalībvalsts teritoriju, vai arī tas būs citas dalībvalsts tiesas kompetencē?


title: Lieta T-340/16: Prasība, kas celta 2016. gada 28. jūnijā – Flatworld Solutions/EUIPO – Outsource2India (“Outsource 2 India”)

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/47

         Prasība, kas celta 2016. gada 28. jūnijā – Flatworld Solutions/EUIPO – Outsource2India (“Outsource 2 India”)
   (Lieta T-340/16)
   (2016/C 305/63)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Flatworld Solutions Pvt. Ltd (Bangalore, Indija) (pārstāvji – S. Gillert, K. Vanden Bossche, B. Köhn-Gerdes, J. Schumacher, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Outsource2India Ltd (Friedrichshafen, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Outsource 2 India” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 6 035 547

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 15. aprīļa lēmums lietā R 611/2015-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               apstiprināt Anulēšanas nodaļas 2015. gada 3. februāra lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot prasītājai radušos izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apašpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-263/08: Prasība, kas celta 2007. gada 7. jūlijā — Becker Flugfunkwerk /ITSB — Harman Becker Automotive Systems ( BECKER AVIONIC SYSTEMS )

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/55

         Prasība, kas celta 2007. gada 7. jūlijā — Becker Flugfunkwerk/ITSB — Harman Becker Automotive Systems (“BECKER AVIONIC SYSTEMS”)
   (Lieta T-263/08)
   (2008/C 223/98)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Becker Flugfunkwerk GmbH, Rheinmünster (Vācija) (pārstāvis — O. Griebenow, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Harman Becker Automotive System GmbH, Karlsbad (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 10. aprīļa lēmumu lietā R 398/2007-1; un

               —

               noraidīt iebildumus Nr. B 484 503, kas attiecas uz Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 1 829 563.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “BECKER AVIONIC SYSTEMS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē, reģistrācijas pieteikums Nr. 1 829 563

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Apvienotās Karalistes preču zīmes reģistrācija Nr. 1 258 929 vārdiskai preču zīmei “BECKER” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē; Vācijas preču zīmes reģistrācija Nr. 1 039 843 grafiskai preču zīmei “BECKER” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē; Vācijas preču zīmes reģistrācija Nr. 1 016 927 grafiskai preču zīmei “BECKER” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 37. klasē; Somijas preču zīmes reģistrācija Nr. 116 880 vārdiskai preču zīmei “BECKER” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē; Grieķijas preču zīmes reģistrācija Nr. 82339 vārdiskai preču zīmei “BECKER” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē; Starptautiska preču zīmes reģistrācija Nr. 473178 vārdiskai preču zīmei “BECKER” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus attiecībā uz visām iebildumos norādītajām precēm

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta pārkāpums, jo nepastāv konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja.


title: Lieta T-684/14: Prasība, kas celta 2014. gada 19. septembrī – Krka/Komisija

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/34

         Prasība, kas celta 2014. gada 19. septembrī – Krka/Komisija
   (Lieta T-684/14)
   (2014/C 431/57)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Krka Tovarna Zdravil d. d. (Novo Mesto, Slovēnija) (pārstāvji – T. Ilešič un M. Kocmut, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 9. jūlija Lēmumu C(2014) 4955, galīgā redakcija, lietā AT.39612 Perindoprils (Servier), kas prasītājai izsniegts 2014. gada 11. jūlijā, ciktāl tas skar prasītāju, it īpaši 4. pantu, 7. panta 4. punkta a) apakšpunktu, 8. un 9. pantu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās un citus izdevumus un izmaksas saistībā ar šo lietu un

               —

               noteikt citus pasākumus, ko varētu prasīt taisnīgums.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav pienācīgi analizējusi prasītājas tiesiskās, faktiskās un ekonomiskās situācijas kontekstu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija kļūdaini secināja, ka prasītāja un Servier ir esoši vai potenciāli konkurenti atbilstoši LESD 101. pantam.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas kļūdainais secinājums, ka patentu mierizlīgums, kas noslēgts starp prasītāju un Servier, ierobežoja konkurenci mērķa dēļ atbilstoši LESD 101. panta 1. punktam, ir balstīts uz kļūdainu faktu un juridisko analīzi, kā arī uz iedibināto principu par ierobežojumiem mērķa dēļ kļūdainu piemērošanu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvību, nekonsekventi pārbaudot Pēctecības un licences līgumu, un ir kļūdījusies, secinot, ka Pēctecības un licences līgums atbilst konkurences ierobežojumam mērķa dēļ atbilstoši LESD 101. panta 1. punktam.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija kļūdījās, secinot, ka starp prasītāju un Servier noslēgtais līgums ierobežoja konkurenci seku dēļ atbilstoši LESD 101. panta 1. punktam.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav rūpīgi izvērtējusi prasītājas norādītos argumentus attiecībā uz LESD 101. panta 3. punktu.


title: Lieta T-579/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 7. maija spriedums — macros consult /ITSB — MIP Metro ( “makro” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme “makro” — Sabiedrības nosaukums “macros consult GmbH” — Tiesības, kas ir iegūtas agrāk par Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanu un kas dod to īpašniekam tiesības aizliegt pieteiktās Kopienas preču zīmes izmantošanu — Nereģistrēti apzīmējumi, kas ir aizsargāti atbilstoši Vācijas tiesībām — Markengesetz 5. pants — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts, 53. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 65. pants)

text:
               22.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/8

         Vispārējās tiesas 2013. gada 7. maija spriedums — macros consult/ITSB — MIP Metro (“makro”)
   (Lieta T-579/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “makro” - Sabiedrības nosaukums “macros consult GmbH” - Tiesības, kas ir iegūtas agrāk par Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanu un kas dod to īpašniekam tiesības aizliegt pieteiktās Kopienas preču zīmes izmantošanu - Nereģistrēti apzīmējumi, kas ir aizsargāti atbilstoši Vācijas tiesībām - Markengesetz 5. pants - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts, 53. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 65. pants)
   2013/C 178/13
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: macros consult GmbH — Unternehmensberatung für Wirtschafts — und Finanztechnologie (Ottobrunn, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji T. Raible, pēc tam M. Daubenmerkl, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji R. Manea, pēc tam G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji — J.-C. Plate un R. Kaase, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 18. oktobra lēmumu lietā R 339/2009-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp macros consult GmbH — Unternehmensberatung für Wirtschafts- und Finanztechnologie un MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               macros consult GmbH — Unternehmensberatung für Wirtschafts- und Finanztechnologie atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 55, 19.2.2011.


title: Lieta C-386/13: Prasība, kas celta 2013. gada 5. jūlijā — Eiropas Komisija/Kipras Republika

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/34

         Prasība, kas celta 2013. gada 5. jūlijā — Eiropas Komisija/Kipras Republika
   (Lieta C-386/13)
   2013/C 260/63
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Hetsch, K. Herrmann un M. Patakia)

      Atbildētāja: Kipras Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kuri vajadzīgi, lai izpildītu Direktīvu 2009/28/EK (1) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK (2) un 2003/30/EK (3), vai katrā ziņā nepaziņojot šos tiesību aktus Komisijai, Kipras Republika nav izpildījusi minētās direktīvas 27. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Kipras Republikai saskaņā ar LESD 260. panta 3. punktu samaksāt kavējuma naudu EUR 11 404,80 dienā, sākot no Tiesas sprieduma pasludināšanas dienas;

               —

               piespriest Kipras Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/28/EK ir par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un par grozījumiem Direktīvās 2001/77/EK un 2003/30/EK un to sekojošu atcelšanu (turpmāk tekstā — “Direktīva 2009/28/EK”). Saskaņā ar tās 1. pantu ar minēto direktīvu ir izveidota vienota sistēma no atjaunojamajiem energoresursiem saražotas enerģijas izmantošanas veicināšanai. Tajā ir paredzēti valstu obligātie mērķi no atjaunojamajiem energoresursiem saražotas enerģijas kopējā īpatsvara sasniegšanai elektroenerģijas bruto galapatēriņā, kā arī mērķis šādas enerģijas īpatsvaram transporta nozarē. Tajā ir izklāstīti noteikumi par statistisko pārdali dalībvalstu starpā, par kopīgiem dalībvalstu un trešo valstu projektiem, izcelsmes apliecinājumiem, administratīvajām procedūrām, informāciju un mācībām, kā arī no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās enerģijas piekļuvi elektrotīkliem. Tajā ir noteikti ilgtspējības kritēriji biodegvielām un bioloģiskajiem šķidrajiem kurināmajiem.

               2)

               Saskaņā ar Direktīvas 2009/28/EK 27. pantu dalībvalstīm ir jāpieņem valsts tiesību akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2010. gada 5. decembrim nodrošinātu atbilstību šai direktīvai, un jādara Komisijai zināmi pasākumi, ko tās pieņēmušas; šī paziņošana ir pienākuma transponēt ES direktīvas valsts tiesībās un pienākuma lojāli sadarboties neatņemama sastāvdaļa, un tas ir paredzēts arī LESD 260. panta 3. punktā.

               3)

               Pamatojoties uz Kipras iestāžu saraksti un paziņotajiem valsts pasākumiem, pirmstiesas procedūras gaitā un pirms lēmuma celt šo prasību Komisija ir konstatējusi, ka Kipras Republika nav pieņēmusi visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai pilnībā pielāgotu valsts tiesību normas Direktīvas 2009/28/EK normām, un ir nolēmusi iesniegt prasību saskaņā ar LESD 258. pantu, kopā ar LESD 260. panta 3. punktu, lai panāktu, ka Tiesa atzīst, ka Kipras Republika nav izpildījusi pienākumus, kas izriet no iepriekš minētās direktīvas 27. panta 1. punkta.

      (1)  OV L 140, 5.6.2009., 16.-62. lpp.

      (2)  OV L 283, 27.10.2001., 33.-40. lpp.

      (3)  OV L 123, 17.5.2003., 42.-46. lpp.


title: Lieta C-427/12: Prasība, kas celta 2012. gada 19. septembrī — Eiropas Komisija/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/12

         Prasība, kas celta 2012. gada 19. septembrī — Eiropas Komisija/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-427/12)
   2012/C 355/20
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Smulders, C. Zadra, E. Manhaeve)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Parlamenta un Padomes 2012. gada 22. maija Regulas (ES) Nr. 528/2012 par biocīdu piedāvāšanu tirgū un lietošanu (1) 80. panta 1. punktu, ciktāl tajā paredz ar īstenošanas aktu atbilstoši LESD 291. pantam un nevis ar deleģēto aktu atbilstoši LESD 290. pantam noteikt pasākumus, ar kuriem paredz Eiropas Ķīmisko vielu aģentūrai (EĶVA) maksājamās atlīdzības;

               —

               saglabāt atceltās normas, kā arī visu aktu, kas tiks pieņemti, pamatojoties uz to, iedarbību līdz saprātīgā termiņā stāsies spēkā jauna norma tās aizstāšanai;

               —

               piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pakārtoti, gadījumā, ja Tiesa uzskatītu, ka šī prasība daļēji atcelt tiesību aktu nav pieņemama,

               —

               atcelt šo regulu pilnībā;

               —

               saglabāt iepriekš minētās regulas, kā arī visu aktu, kas tiktu pieņemti, pamatojoties uz to, iedarbību līdz saprātīgā termiņā stāsies spēkā jauns tiesiskais regulējums tās aizstāšanai;

               —

               piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija norāda tikai vienu pamatu savas prasības atbalstam par Līguma pārkāpumu un tostarp par likumdošanas pilnvaru, kuras Savienības likumdevējs var piešķirt Komisijai saskaņā ar LESD 290. un 291. pantu, piešķiršanas sistēmas pārkāpumu.
   Komisija apgalvo, ka būtu nepareizi, ja Padome un Parlaments būtu nolēmuši piešķirt Komisijai īstenošanas pilnvaras, pamatojoties uz LESD 291. pantu, lai noteiktu Eiropas Ķīmisko vielu aģentūrai maksājamās atlīdzības. Kā uzskata Komisija, akts, kuru tā tiek aicināta pieņemt, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 528/2012 80. panta 1. punktu, esot jāinterpretē kā deleģētais akts LESD 290. panta izpratnē, jo tā mērķis ir papildināt atsevišķus nebūtiskus tiesību akta elementus. Ņemot vērā pilnvaru piešķiršanas Komisijai raksturu, bet arī saskaņā ar šīm pilnvarām pieņemamā akta priekšmetu, šāds akts būtu jāpieņem saskaņā ar LESD 290. pantā paredzēto procedūru un nevis saskaņā ar LESD 291. pantā paredzēto procedūru.

      (1)  OV L 167, 1. lpp.


title: lieta T-122/07: Prasība, kas celta 2007. gada 17. aprīlī — Siemens un VA TECH Transmission & Distribution /Komisija

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/31

         Prasība, kas celta 2007. gada 17. aprīlī — Siemens un VA TECH Transmission & Distribution/Komisija
   (lieta T-122/07)
   (2007/C 140/52)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Siemens Aktiensgesellschaft Österreich, Vīne (Austrija) un VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Vīne (Austrija) (pārstāvji — H. Wollmann un F. Urlesberger, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 1. pantu tiktāl, ciktāl tajā ir atzīts, ka prasītājas ir pārkāpušas EKL 81. pantu un/vai EEZ līguma 53. pantu laika posmā no 1988. gada 20. septembra līdz 2000. gada 13. decembrim, no 2002. gada 1. aprīļa līdz 2002. gada 9. oktobrim un no 2004. gada 21. janvāra līdz 2004. gada 11. maijam;

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu tiktāl, ciktāl tas skar prasītājas;

               —

               pakārtoti, samazināt lēmuma 2. panta 1. punktā prasītājām noteikto naudas sodu līdz apmēram, kas nepārsniedz EUR 1 980 000, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājas apstrīd Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmumu C(2006) 6762 galīgā redakcija lietā COMP/F/38.899 — Gāzes izolācijas slēgiekārtas. Apstrīdētajā lēmumā prasītājām un citiem uzņēmumiem ir noteikts naudas sods par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumu. Saskaņā ar Komisijas teikto prasītājas ir piedalījušās vairākos nolīgumos un saskaņotās darbībās gāzes izolācijas slēgiekārtu nozarē.
   Prasītājas pamato prasību galvenokārt ar EKL 81. panta 1. punkta un Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 23. panta pārkāpumu. Šajā sakarā tās apgalvo, ka VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG uzliktais naudas sods ir nesamērīgi liels salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem uzliktajiem naudas sodiem. Turklāt ar veidu, kādā Komisija ir mēģinājusi sadalīt kopējo naudas sodu summu starp vairākām sabiedrībām, ir pārkāpts ne bis in idem princips. Papildus prasītājas apgalvo, ka Komisija ir nepareizi novērtējusi pārkāpuma ilgumu. Turklāt Komisija bez pārliecinoša pierādījuma ir konstatējusi, ka līdz 2000. gada 13. decembrim norādītā pārkāpuma mērķis vai iedarbība bija konkurences ierobežošana Kopienā. Visbeidzot saistībā ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot naudas sodus, kļūdaini nav ņemti vērā [atbildību] mīkstinošie apstākļi un paziņojums par sadarbību.
   Otrkārt, prasītājas norāda, ka Komisija ir pārkāpusi būtiskus procesuālus noteikumus. Šajā sakarā tās norāda, ka ir pārkāptas tiesības tikt uzklausītam.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. l.pp.)


title: Lieta T-290/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Miguel Teixeira Gaspar, Pedro Paixão Telhada, Ricardo Jorge da Silva Seara Pinto de Amorim un Fernando Miguel Santos Ribeiro iesniedza 2004. gada 21. jūlijā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/36

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Miguel Teixeira Gaspar, Pedro Paixão Telhada, Ricardo Jorge da Silva Seara Pinto de Amorim un Fernando Miguel Santos Ribeiro iesniedza 2004. gada 21. jūlijā
   (Lieta T-290/04)
   (2004/C 262/69)
   tiesvedības valoda – portugāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 21. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Miguel Teixeira Gaspar, Pedro Paixão Telhada, Ricardo Jorge da Silva Seara Pinto de Amorim un Fernando Miguel Santos Ribeiron, ar dzīvesvietu Paredē un Brandoā (Portugāle), kurus pārstāv Ana Clara Santos un Inês Alves Guerra, advokātes.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2004. gada 17. marta lēmumu lietā R 0682/2001-4, kas prasītajiem paziņots 2004. gada 18. maijā.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteicējs:

               João Pedro Lamúrias Escoval

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Grafiskā preču zīme “MOONSPELL” – pieteikums Nr. 483438 41. preču un pakalpojumu klasē (mūzikas grupa)

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Prasītāji

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Vārdiskā preču zīme “MOONSPELL”, ko izmanto prasītāji 41. preču un pakalpojumu klasē (mūzikas grupa)

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildumu noraidīt

               Apelāciju padomes lēmums:

               Apelāciju noraidīt

               Izvirzītie pamati:

               Regulas Nr. 40/94 (1). 8. panta 1. punkta, 2. punkta c) apakšpunkta un 4. punkta un 75. un 76. panta pārkāpums. Plaši pazīstama preču zīme, ko prasītāji izmanto attiecīgā reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas laikā. Nevērīga prasītāju iesniegto pierādījumu vērtēšana.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmēm (OV L 11, 1994., 1. lpp.).


title: Lieta T-554/10: Prasība, kas celta 2010. gada 26. novembrī — Evropaïki Dynamiki/Frontex

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/54

         Prasība, kas celta 2010. gada 26. novembrī — Evropaïki Dynamiki/Frontex

   (Lieta T-554/10)
   ()
   2011/C 30/95
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji: N. Korogiannakis un M. Dermitzakis, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (FRONTEX)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               Atcelt FRONTEX lēmumu noraidīt prasītājas piedāvājumu, kas izteikts, atbildot uz uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus atklātā konkursā Frontex/OP/98/2010-EOROSUR Lielais Pilotprojekts (OV S 66-134098), kā arī visus turpmākos saistītos FRONTEX lēmumus, tostarp lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu konkursa uzvarētājam;

               —

               atcelt FRONTEX lēmumu noraidīt prasītājas piedāvājumu, kas izteikts, atbildot uz uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus atklātā konkursa Frontex/OP/87/2010 — Ietvarlīgums (OV S 66-098323) 1. un 6. grupā, kā arī visus turpmākos saistītos FRONTEX lēmumus, tostarp lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu konkursa uzvarētājiem;

               —

               piespriest FRONTEX atlīdzināt prasītājai sakarā ar attiecīgo konkursa procedūru radušos zaudējumus EUR 9 358 915,00 apmērā;

               —

               piespriest FRONTEX atlīdzināt prasītājai zaudējumus sakarā ar iespējas zaudējumu un kaitējumu tās reputācijai un uzticamībai EUR 935 891,00 apmērā, un

               —

               piespriest FRONTEX atlīdzināt prasītājas tiesāšanās un citus izdevumus, kas radušies saistībā ar prasību, pat ja šī prasība tiktu noraidīta.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā prasītāja lūdz atcelt atbildētājas 2010. gada 16. septembra un 2010. gada 20. oktobra lēmumu noraidīt tās piedāvājumu sakarā ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus atklātā konkursā Frontex/OP/98/2010 EOROSUR Lielais Pilotprojekts (OV S 66-134098) un atklātā konkursa Frontex/OP/87/2010 — Ietvarlīgums (OV S 66-098323) 1. un 6. grupā, kā arī visus turpmākos saistītos FRONTEX lēmumus, tostarp lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu konkursa uzvarētājiem. Vēl prasītāja prasa kompensāciju par iespējamiem zaudējumiem sakarā ar konkursa procedūru.
   Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus divus pamatus.
   Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka atbildētāja ir pārkāpusi Finanšu regulas (1) 100. panta 2. punktā noteikto pienākumu norādīt pamatojumu, jo FRONTEX esot atteikusies sniegt prasītājai pietiekamu pamatojumu vai skaidrojumu.
   Turklāt prasītāja apgalvo, ka atbildētāja esot pieļāvusi vairākas acīmredzamas un nopietnas kļūdas vērtējumā, tā esot pārkāpusi nediskriminācijas principu un neesot ievērojusi izslēgšanas kritērijus, tādējādi pārkāpjot Finanšu regulas 93. panta 1. punkta f) apakšpunktu un 94. pantu.
   Visbeidzot prasītāja apgalvo, ka atbildētāja ir pārkāpusi labas pārvaldības principu, jo tā esot prettiesiski sajaukusi atlases un piešķiršanas kritērijus.

      (1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp)