title: Lieta C-446/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. oktobrī iesniedza Raad van State (Nīderlande) — W. P. Willems , otrs lietas dalībnieks: Burgemeester van Nuth

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. oktobrī iesniedza Raad van State (Nīderlande) — W. P. Willems, otrs lietas dalībnieks: Burgemeester van Nuth

   (Lieta C-446/12)
   2013/C 26/28
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: W. P. Willems

      Otrs lietas dalībnieks: Burgemeester van Nuth

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 8. pantu un Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. pantu ir spēkā Padomes 2004. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2252/2004 par drošības elementu un biometrijas standartiem dalībvalstu izdotās pasēs un ceļošanas dokumentos (OV L 385, 1. lpp.), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 28. maija Regulu (EK) Nr. 444/2009, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 2252/2004 (OV L 142, 1. lpp.), 1. panta 2. punkts?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir tāda, ka Padomes 2004. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2252/2004 par drošības elementu un biometrijas standartiem dalībvalstu izdotās pasēs un ceļošanas dokumentos (OV L 385, 1. lpp.), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 28. maija Regulu (EK) Nr. 444/2009, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 2252/2004 (OV L 142, 1. lpp.), 1. panta 2. punkts ir spēkā, vai saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 8. pantu, Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. panta 2. punktu un Privātās dzīves direktīvas (1) 7. panta ievadu un f) punktu, aplūkojot kopsakarā ar Direktīvas 6. panta 1. punkta ievadu un b) punktu, Regulas 4. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, īstenojot šo Regulu, dalībvalstīm likumā ir jānodrošina, ka, pamatojoties uz šo Regulu apkopotie un uzglabātie biometriskie dati nevar tikt apkopoti, apstrādāti un izmantoti citiem mērķiem, kas nav dokumenta izsniegšana?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīva 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 31. lpp.).


title: Lieta C-370/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. jūlijā iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) — Henryk Teisseyre un Jan Teisseyre / Minister Skarbu Państwa

text:
               5.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 291/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. jūlijā iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) — Henryk Teisseyre un Jan Teisseyre/Minister Skarbu Państwa

   (Lieta C-370/13)
   2013/C 291/02
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Henryk Teisseyre un Jan Teisseyre

      Atbildētājs: Minister Skarbu Państwa

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 18. pants, kurā ir paredzēts jebkādas diskriminācijas aizliegums pilsonības dēļ, ir jāinterpretē tādējādi, ka ir aizliegts — kā tas ir paredzēts 2005. gada 8. jūlija Likuma par tiesībām uz kompensāciju par ārpus tagadējām Polijas Republikas robežām atstātu nekustamo īpašumu (Dz. U. Nr. 169, 1418. pozīcija; Dz. U. 2006 Nr. 195, 1437. pozīcija; [Dz. U.] 2008 Nr. 197, 1223. pozīcija un [Dz. U.] 2010 Nr. 257, 1726. pozīcija) 3. panta 2. punktā apvienojumā ar 2. panta 2. punktu — izslēgt no personu loka, kurām ir tiesības uz kompensāciju, ārpus tagadējām Polijas valsts robežām atstāta nekustamā īpašuma īpašnieka mantinieku, ja šis mantinieks nav Polijas pilsonis?


title: Lieta C-134/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 14. martā iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – Costel Nicușor Mucea/SC Industria Sârmei SA Câmpia Turzii, ar tiesu administratora SMDA Mureș Insolvency SRL starpniecību

text:
               26.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 14. martā iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – Costel Nicușor Mucea/SC Industria Sârmei SA Câmpia Turzii, ar tiesu administratora SMDA Mureș Insolvency SRL starpniecību
   (Lieta C-134/17)
   (2017/C 202/15)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Cluj

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Costel Nicușor Mucea

      Atbildētāja apelācijas instancē: SC Industria Sârmei SA Câmpia Turzii, ar tiesu administratora SMDA Mureș Insolvency SRL starpniecību

      Prejudiciālais jautājums

   Vai LESD 114. panta 3. punkts, LESD 151. pants un LESD 153. pants, kā arī Pamatdirektīvas 89/391/EEK (1) un turpmāko specifisko direktīvu noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz Eiropas Savienības dalībvalstij noteikt termiņus un procedūras, kas ierobežo iespēju vērsties tiesā, lai klasificētu darba vietas par tādām, kurās darbs ir saistīts ar īpašu risku vai tiek veikts īpašos apstākļos, kā rezultātā darba ņēmējiem netiek atzītas tiesības uz drošību un veselības aizsardzību darba vietā, kas izriet no minēto apstākļu konstatējuma, atbilstīgi lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu uzskaitītajām valsts tiesību normām?

      (1)  Padomes 1989. gada 12. jūnija Direktīva 89/391/EEK par pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā (OV 1989, L 183, 1. lpp.).


title: Lieta T-57/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. septembra spriedums – Trajektna luka Split/Komisija Valsts atbalsts — Ostu pakalpojumi — Iespējamais atbalsts publiskajam prāmju operatoram Jadrolinija — Horvātijas iestāžu veikta ostas pakalpojumu tarifu Splitas ostā noteikšana attiecībā uz iekšzemes pārvadājumiem tādā līmenī, kas ir zemāks gan par tarifiem, kuri tiek piemēroti citās Horvātijas ostās, gan par starptautiskajiem pārvadājumiem piemērotajiem tarifiem — Privātais operators, kam pasažieru termināļa ekspluatācijai Splitas ostā ir piešķirta koncesija, kas esot ekskluzīva — Lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība — Atbalsta jēdziens — Valsts līdzekļi

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/32

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. septembra spriedums – Trajektna luka Split/Komisija
   (Lieta T-57/15) (1)

   (Valsts atbalsts - Ostu pakalpojumi - Iespējamais atbalsts publiskajam prāmju operatoram Jadrolinija - Horvātijas iestāžu veikta ostas pakalpojumu tarifu Splitas ostā noteikšana attiecībā uz iekšzemes pārvadājumiem tādā līmenī, kas ir zemāks gan par tarifiem, kuri tiek piemēroti citās Horvātijas ostās, gan par starptautiskajiem pārvadājumiem piemērotajiem tarifiem - Privātais operators, kam pasažieru termināļa ekspluatācijai Splitas ostā ir piešķirta koncesija, kas esot ekskluzīva - Lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība - Atbalsta jēdziens - Valsts līdzekļi)
   (2016/C 392/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Trajektna luka Split d.d. (Splita, Horvātija) (pārstāvji – M. Bauer, H.-J. Freund un S. Hankiewicz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Bouchagiar un P. J. Loewenthal)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 263. pantam, kurā ir lūgts atcelt Komisijas 2014. gada 15. oktobra Lēmumu C(2013) 7285 final par valsts atbalstu SA.37265 (2014/NN) – Horvātija – Iespējamais valsts atbalsts Jadrolinija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Trajektna luka Split d.d. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 118, 13.4.2015.


title: Lieta C-61/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 13. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 92/100/EEK — Autortiesības — Ekskluzīvas tiesības atļaut vai aizliegt nomu un patapinājumu — Nepareiza transponēšana)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/10

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 13. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku
   (Lieta C-61/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 92/100/EEK - Autortiesības - Ekskluzīvas tiesības atļaut vai aizliegt nomu un patapinājumu - Nepareiza transponēšana)
   (2006/C 224/18)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Gerra e Andrade [P. Guerra e Andrade] un V. Vilss [W. Wils])

      Atbildētāja: Portugāles Republiku (pārstāvji — L. Fernandišs [L. Fernandes] un N. Gonsalvess [N. Gonçalves])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1992. gada 19. novembra Direktīvas 92/100/EEK par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā (OV L 346, 6. lpp.), 2. un 4. panta pārkāpums
   Rezolutīvā daļa:

               1)

                           —

                           valsts tiesībās piešķirot nomas tiesības arī videoierakstu producentiem, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 2. panta 1. punkts Padomes 1992. gada 19. novembra Direktīvā 92/100/EEK par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā, ar jaunākajiem grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvu 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā;

                           —

                           valsts tiesību aktos radot neskaidrības par to, kura ir tā persona, kam ir jāmaksā atlīdzība māksliniekiem par savu nomas tiesību deleģēšanu, Portugāles Republika nav izpildījusi Direktīvas 92/100, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2001/29/EK, 4. pantu saistībā ar tās 2. panta 5. un 7. punktu;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 02.04.2005.


title: Lieta C-318/05: Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 11. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 18., 39., 43. un 49. pants — Tiesību akti ienākuma nodokļa jomā — Mācību maksa — Tiesības atskaitīt no nodokļa tikai to mācību maksu, kas samaksāta valsts privātām iestādēm)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/8

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 11. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-318/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 18., 39., 43. un 49. pants - Tiesību akti ienākuma nodokļa jomā - Mācību maksa - Tiesības atskaitīt no nodokļa tikai to mācību maksu, kas samaksāta valsts privātām iestādēm)
   (2007/C 269/15)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Gross [K. Gross] un R. Liāls [R. Lyal])

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma [M. Lumma] un U. Forsthofs [U. Forsthoff])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 18., 39., 43. un 49. panta pārkāpums — Valsts tiesību akti ienākuma nodokļa jomā, kas bez izņēmumiem izslēdz iespēju atskaitīt no nodokļa bērnu mācību maksu, ja viņi apmeklē ārvalstu izglītības iestādi
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               vispārīgi izslēdzot iespēju kā speciālus izdevumus, kas paredzēti Likuma par ienākuma nodokli (Einkommensteuergesetz) 10. panta 1. punkta 9. apakšpunktā, redakcijā, kas publicēta 2002. gada 19. oktobrī, atskaitīt no nodokļa mācību maksu, kas saistīta ar citā dalībvalstī esošas izglītības iestādes apmeklēšanu, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 18., 39., 43. un 49. pants;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 257, 15.10.2005.


title: Lieta C-101/13: Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 2. oktobra spriedums (Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – U / Stadt Karlsruhe Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Regula (EK) Nr. 2252/2004 — Starptautiskās Civilās aviācijas organizācijas ( ICAO ) dokumenta 9303 1. daļa — Minimālie drošības standarti dalībvalstu izsniegtām pasēm un ceļošanas dokumentiem — Mašīnlasāmās pases — Pases turētāja dzimtā uzvārda esamība pases personas datu lapā — Uzvārda norādīšana bez sajaukšanas riska

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 2. oktobra spriedums (Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – U/Stadt Karlsruhe

   (Lieta C-101/13) (1)

   (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Regula (EK) Nr. 2252/2004 - Starptautiskās Civilās aviācijas organizācijas (ICAO) dokumenta 9303 1. daļa - Minimālie drošības standarti dalībvalstu izsniegtām pasēm un ceļošanas dokumentiem - Mašīnlasāmās pases - Pases turētāja dzimtā uzvārda esamība pases personas datu lapā - Uzvārda norādīšana bez sajaukšanas riska)
   2014/C 421/11
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: U

      Atbildētāja: Stadt Karlsruhe

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2004. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2252/2004 par drošības elementu un biometrijas standartiem dalībvalstu izdotās pasēs un ceļošanas dokumentos, kas ir grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regulu (EK) Nr. 444/2009, pielikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir pieprasīts, lai mašīnlasāmās pases personas datu lapa atbilstu visām obligātajām specifikācijām, kas paredzētas Starptautiskās Civilās aviācijas organizācijas (ICAO) dokumenta 9303 1. daļā;

               2)

               Regulas Nr. 2252/2004, kas ir grozīta ar Regulu Nr. 444/2009, pielikums, to lasot kopā ar Starptautiskās Civilās aviācijas organizācijas dokumenta 9303 1. daļu, ir jāinterpretē tā, ka tas neaizliedz dalībvalsts tiesībās paredzēt, ka personvārdu veido personas vārdi un uzvārds, tomēr šī valsts var ierakstīt dzimto uzvārdu vai nu kā primāro identifikācijas pazīmi mašīnlasāmās pases personas datu lapas 6. informācijas laukā, vai kā sekundāro identifikācijas pazīmi šīs lapas 7. informācijas laukā, vai arī vienotajā laukā, ko veido minētie 6. un 7. lauks;

               3)

               Regulas Nr. 2252/2004, kas ir grozīta ar Regulu Nr. 444/2009, pielikums, to lasot kopā ar Starptautiskās Civilās aviācijas organizācijas dokumenta 9303 1. daļas IV sadaļas 8.6. punkta normām, ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja dalībvalsts tiesībās ir paredzēts, ka personvārdu veido personas vārdi un uzvārds, tas nepieļauj, ka šī valsts varētu mašīnlasāmās pases personas datu lapas 13. informācijas laukā kā personas papildu informāciju ierakstīt dzimto uzvārdu;

               4)

               Regulas Nr. 2252/2004, kas ir grozīta ar Regulu Nr. 444/2009, pielikums, to lasot kopā ar Starptautiskās Civilās aviācijas organizācijas dokumenta 9303 1. daļas normām, ir jāinterpretē, ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. pantu, tādējādi, ka, ja dalībvalsts tiesībās ir paredzēts, ka personvārdu veido personas vārdi un uzvārds, ja šī valsts tomēr izvēlas norādīt pases turētāja dzimto uzvārdu mašīnlasāmās pases personas datu lapas 6. un/vai 7. informācijas laukā, tai šo lauku aprakstā nepārprotami ir jānorāda, ka tajos tiek ierakstīts dzimtais uzvārds.

      (1)  OV C 156, 1.6.2013.


title: Lieta C-598/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2016. gada 15. septembra spriedumu lietā T-346/14 Yanukovych/Padome 2016. gada 23. novembrī iesniedza Viktor Fedorovych Yanukovych

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/26

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2016. gada 15. septembra spriedumu lietā T-346/14 Yanukovych/Padome 2016. gada 23. novembrī iesniedza Viktor Fedorovych Yanukovych

   (Lieta C-598/16 P)
   (2017/C 030/31)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Viktor Fedorovych Yanukovych (pārstāvis – T. Beazley QC)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija un Polijas Republika

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2016. gada 15. septembra spriedumu lietā T-346/14 apelācijas sūdzībā norādītājā apmērā, proti, minētā sprieduma rezolutīvās daļas 2. un 4. punktu;

               —

               apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumus Vispārējā tiesā šādā apmērā:

                           —

                           atcelt Padomes 2015. gada 29. janvāra Lēmumu (KĀDP) 2015/143, ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP (1) (turpmāk tekstā – “Otrais grozošais lēmums”);

                           —

                           atcelt Padomes 2015. gada 5. marta Lēmumu (KĀDP) 2015/364, ar kuru groza Lēmumu 2014/119/KĀDP (2), un

                           —

                           atcelt Padomes 2015. gada 5. marta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2015/357, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 (3);

                     ciktāl šie pasākumi attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju; un

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt visus izdevumus saistībā ar apelācijas tiesvedību un prasījumu grozījumu rakstā izvirzīto prasību atcelt tiesību aktus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka Padomes Lēmuma 2014/119/KĀDP, kas grozīts ar Otro grozošo lēmumu, 1. panta 1. punktā norādītais kritērijs iekļaušanai sarakstā ir saderīgs ar kopējās ārpolitikas un drošības politikas mērķiem, kuri ir izklāstīti Līguma par Eiropas Savienību 21. pantā. Vispārējā tiesa neesot atzinusi, ka valsts līdzekļu piesavināšanās darbībām, kā minimums, ir jābūt kriminālvajāšanas vai cita tiesas procesa priekšmetam attiecīgajā valstī apstākļos, kad – kā tas ir šajā lietā – ir ticami pierādījumi, ka attiecīgajā valstī netiek konsekventi un pienācīgi ievēroti cilvēktiesību pamatprincipi vai tiesiskuma princips.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, (1) neizdarot secinājumu, ka bija ticami pierādījumi par to, ka Ukraina konsekventi un pienācīgi neievēro cilvēktiesības vai tiesiskuma principu, un, (2) aprakstot noteiktas Ukrainas iestādes, uz kuru pierādījumiem Eiropas Savienības Padome balstījās, kā “augstu tiesu iestādi”. Turklāt Vispārējā tiesa pieļāva kļūdu, nesniedzot nekādu pamatojumu par tās nostāju saistībā ar (1) un (2) punktu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, (1) secinot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja vārda iekļaušana sarakstā, pamatojoties uz Ukrainas iestāžu 2014. gada 10. oktobra vēstuli, atbilst kritērijam iekļaušanai sarakstā, un (2) secinot, ka Padome nav pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēja iekļaušanu sarakstā.

      (1)  Padomes 2015. gada 29. janvāra Lēmums (KĀDP) 2015/143, ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2015, L 24, 16. lpp.).

      (2)  Padomes 2015. gada 5. marta Lēmums (KĀDP) 2015/364, ar kuru groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2015, L 62, 25. lpp.).

      (3)  Padomes 2015. gada 5. marta Īstenošanas regula (ES) 2015/357, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2015, L 62, 1. lpp.).


title: Lieta C-523/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 19. novembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Itālija) — Dirextra Alta Formazione S.r.l./Regione Puglia

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 19. novembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Itālija) — Dirextra Alta Formazione S.r.l./Regione Puglia

   (Lieta C-523/12)
   2013/C 32/07
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Dirextra Alta Formazione S.r.l.

      Atbildētājs: Regione Puglia

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (redakcijā, kas ir spēkā no 2009. gada 1. decembra) 56. un nākamajiem pantiem un 101. un nākamajiem pantiem (iepriekš 49., 81. un nākamie panti), kā arī 107. un nākamajiem pantiem un konkurences, samērīguma, nediskriminācijas un vienlīdzīgas attieksmes principiem, kas izriet no iepriekš minētajām tiesību normām, arī saistībā ar Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 9. un 10. pantu, [oriģinālā 16. lpp.] attiecīgā Papildprotokola 2. pantu un Pamattiesību hartas 11. un 14. pantu, ir saderīgs tāds noteikums, kāds ir ietverts Apūlijas reģiona Likuma Nr. 12/2009, kas ir spēkā reģionālā mērogā, 2. panta 3. punktā, kas ierobežojošā veidā regulē piekļuvi tirgum, lai sniegtu dažus konkrētus pakalpojumus, kuru mērķis ir uzlabot izglītības līmeni vietējā mērogā (pēcdiploma maģistra studiju nodrošināšana), izvirzot nosacījumu, ka ir jābūt izpildītai tikai vienai prasībai, kas ir izvēlēta un strukturēta patvaļīgi (stundu skaits, kas sadalīts nepamatoti ilgā laika posmā) attiecībā pret Kopienas pasākuma mērķi (izglītības kvalitātes uzlabošana un attiecīgi tādu subjektu atlase, kam ir atbilstoša kvalifikācija) un kas nav diferencēta atkarībā no attiecīgā pakalpojuma faktiskā ilguma?


title: Lieta T-104/08: Prasība, kas celta 2008. gada 23. februārī — ars Parfum Creation & Consulting /ITSB (smaržu flakona forma)

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/38

         Prasība, kas celta 2008. gada 23. februārī — ars Parfum Creation & Consulting/ITSB (smaržu flakona forma)
   (Lieta T-104/08)
   (2008/C 107/65)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ars Parfum Creation & Consulting GmbH, Ķelne (Vācija) (pārstāvji — A. Späth un G. Hasselblatt, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 8. novembra lēmumu (lieta R 1656/2006-1);

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: trīsdimensiju preču zīme smaržu flakona formā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 995 361);

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktā preču zīme esot atšķirtspējīga.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-385/16 P: Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 4. aprīļa rīkojums – Sharif University of Technology/Eiropas Savienības Padome Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Ierobežojoši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku — To personu un vienību saraksts, kam piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Kritērijs par materiālu, loģistikas vai finansiālu atbalstu Irānas valdībai — Sadarbība pētniecībā un tehnoloģiju izstrādē militārajā jomā vai ar militārām lietām saistītās jomās

text:
               26.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/8

         Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 4. aprīļa rīkojums – Sharif University of Technology/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-385/16 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Ierobežojoši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku - To personu un vienību saraksts, kam piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Kritērijs par materiālu, loģistikas vai finansiālu atbalstu Irānas valdībai - Sadarbība pētniecībā un tehnoloģiju izstrādē militārajā jomā vai ar militārām lietām saistītās jomās)
   (2017/C 202/11)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Sharif University of Technology (pārstāvis – M. Happold, barrister)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – V. Piessevaux un M. Bishop)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Sharif University of Technology sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 335, 12.9.2016.


title: Lieta T-205/02: Pirmās instances tiesas  2005. gada 25. oktobra  spriedums — Salvador García/Komisija (Iērēdņi — Darba samaksa — Ekspatriācijas pabalsts — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Darbs citas valsts vai starptautiskās organizācijas labā — Pastāvīgās dzīvesvietas jēdziens — Pamatojums)

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/16

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 25. oktobra spriedums — Salvador García/Komisija
   (Lieta T-205/02) (1)

   (Iērēdņi - Darba samaksa - Ekspatriācijas pabalsts - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Darbs citas valsts vai starptautiskās organizācijas labā - Pastāvīgās dzīvesvietas jēdziens - Pamatojums)
   (2005/C 330/41)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Beatriz Salvador García (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — J. García-Gallardo Gil-Fournier, J. Guillem Carrau, D. Domínguez Pérez un A. Sayagués Torres, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall, pārstāvis, kam palīdz J. Rivas Andrés un J. Gutiérrez Gisbert, avocats)

   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2002. gada 27. marta lēmumu, ar ko prasītājai atsaka piešķirt Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. pantā paredzēto ekspatriācijas pabalstu un ar to saistītos pabalstus.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 219, 14.09.2002.


title: Lieta C-81/11 P: Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 8. marta rīkojums — Longevity Health Products, Inc. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Kopienas vārdiskas preču zīmes “RESVEROL” reģistrācijas pieteikums — Agrākas starptautiskas vārdiskas preču zīmes “LESTEROL” īpašnieka iebildumi — Sajaukšanas iespējas vērtējums — Tiesības uz aizstāvību)

text:
               4.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/3

         Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 8. marta rīkojums — Longevity Health Products, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-81/11 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Kopienas vārdiskas preču zīmes “RESVEROL” reģistrācijas pieteikums - Agrākas starptautiskas vārdiskas preču zīmes “LESTEROL” īpašnieka iebildumi - Sajaukšanas iespējas vērtējums - Tiesības uz aizstāvību)
   2012/C 235/03
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Longevity Health Products, Inc. (pārstāvis — J. Korab, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Priekšmets

   Apelācija par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 16. decembra spriedumu lietā T-363/09 Longevity Health Products/ITSB — Gruppo Lepetit, ar kuru Vispārējā tiesa noraidījusi prasību atcelt tiesību aktu, ko vārdiskas preču zīmes “RESVEROL” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5. un 35. klasē, reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs cēla par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 9. jūlija lēmumu R 1204/2008-2, ar kuru noraidīta apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu, ar kuru daļēji atteikta minētās preču zīmes reģistrācija saistībā ar iebildumiem, ko iesniedzis valsts vārdisku preču zīmju “LESTEROL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē, īpašnieks

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Longevity Health Products Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 139, 07.05.2011.


title: Lieta T-374/17: Prasība, kas celta 2017. gada 13. jūnijā – Cuervo y Sobrinos1882/EUIPO – A. Salgado Nespereira (“Cuervo y Sobrinos LA HABANA 1882”)

text:
               7.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/37

         Prasība, kas celta 2017. gada 13. jūnijā – Cuervo y Sobrinos1882/EUIPO – A. Salgado Nespereira (“Cuervo y Sobrinos LA HABANA 1882”)
   (Lieta T-374/17)
   (2017/C 256/42)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cuervo y Sobrinos1882, SL (Madride, Spānija) (pārstāvji – S. Ferrandis González un V. Balaguer Fuentes, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: A. Salgado Nespereira, SA (Ourense, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Cuervo y Sobrinos LA HABANA 1882” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 10 931 087

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 29. marta lēmums lietā R 1141/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 29. marta lēmumu lietā R 1141/2016-4, proti, ciktāl ar to apstiprināts EUIPO Anulēšanas nodaļas 2016. gada 29. aprīļa lēmums spēkā neesamības atzīšanas procesā Nr. 10 786 C daļā, kurā Eiropas Savienības preču zīme Nr. 010931087 “Cuervo y Sobrinos LA HABANA 1882” atzīta par spēkā neesošu attiecībā uz tām 14. un 16. klasē ietilpstošām precēm, kuras reģistrētas saistībā ar šo preču zīmi;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, tostarp visus izdevumus, kas radušies no brīža, kad tika uzsākts process EUIPO zemākajās instancēs: Anulēšanas nodaļā un Apelācijas ceturtajā padomē, līdz šīs prasības celšanai.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-508/06: Tiesas (astotā palāta) 2007. gada 29. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Maltas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 96/59/EK — 11. pants — Atkritumu apsaimniekošana — Polihlorētu bifenilu un polihlorētu terfenilu apglabāšana — Nepieciešamo plānu un projektu nepaziņošana)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/12

         Tiesas (astotā palāta) 2007. gada 29. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Maltas Republika
   (Lieta C-508/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 96/59/EK - 11. pants - Atkritumu apsaimniekošana - Polihlorētu bifenilu un polihlorētu terfenilu apglabāšana - Nepieciešamo plānu un projektu nepaziņošana)
   (2008/C 22/23)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Konstantinidis un D. Lawunmi, pārstāvji)

      Atbildētāja: Maltas Republika (pārstāvji — S. Camilleri un L. Farrugia, pārstāvji)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1996. gada 16. septembra Direktīvas 96/59/EK par polihlorētu bifenilu un polihlorētu terfenilu (PCB/PCT) apglabāšanu (OV L 243, 31. lpp.) 11. pants — Direktīvā paredzēto plānu, projektu un pārskatu nesagatavošana un nepaziņošana Komisijai paredzētajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepaziņojot Padomes 1996. gada 16. septembra Direktīvas 96/59/EK par polihlorētu bifenilu un polihlorētu terfenilu (PCB/PCT) apglabāšanu 11. pantā paredzētos plānus un projektus, Maltas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētais 11. pants kontekstā ar 54. pantu Aktā par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā;

               2)

               Maltas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 56, 10.3.2007.


title: Lieta C-321/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 29. jūnijā iesniedza Cour constitutionnelle (Luksemburga) – ArcelorMittal Rodange et Schifflange SA/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/39

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 29. jūnijā iesniedza Cour constitutionnelle (Luksemburga) – ArcelorMittal Rodange et Schifflange SA/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-321/15)
   (2015/C 294/51)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour constitutionnelle

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: ArcelorMittal Rodange et Schifflange SA

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste

      Prejudiciālais jautājums

   Vai grozītā 2004. gada 23. decembra likuma, ar kuru izveido siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu, 13. panta 6. punkts, ciktāl tas kompetentajam ministram atļauj pieprasīt bez atlīdzības pilnībā vai daļēji nodot kvotas, kas piešķirtas atbilstoši šī paša likuma 12. panta 2. un 4. punktam piešķirtās kvotas, kas nav tikušas izmantotas, ir saderīgs ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (1), un it īpaši tajā paredzētajai kvotu tirdzniecības sistēmas struktūrai, ņemot vērā, ka šis jautājums paplašināti attiecas uz piešķirto kvotu, kuras nav tikušas izmantotas, nodošanas tiesiskumu un, ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša, uz to, vai šādas kvotas ir iespējams kvalificēt kā īpašumu?

      (1)  OV L 275, 32. lpp.


title: Lieta C-194/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 22. aprīļa 's-Gravenhage tiesas nolēmumu lietā Nederlandse Vereniging Diervoeder Nevedi pret Productschap Diervoeder

text:
               10.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 22. aprīļa `s-Gravenhage tiesas nolēmumu lietā Nederlandse Vereniging Diervoeder Nevedi pret Productschap Diervoeder
   Lieta C-194/04
   (2004/C 179/07)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 's-Gravenhage tiesas 2004. gada 22. aprīļa nolēmumu lietā Nederlandse Vereniging Diervoeder Nevedi pret Productschap Diervoeder un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 27. aprīlī.
   's-Gravenhage tiesa lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai Direktīvas 2002/2 (1) 1. panta 1. punkta b) apakšpunkts un/vai Direktīvas 2002/2 1. panta 4. punkts, ciktāl šis pants groza Direktīvas 79/373 5c. panta 2. punkta a) apakšpunktu par procentu norādīšanu, ir spēkā neesošs, jo:

                           a)

                           EK līguma 152. panta 4. daļas b) punktā nav tiesiskā pamata;

                           b)

                           pastāv pamattiesību, kā arī īpašuma tiesību un nodarbinātības brīvas izvēles tiesību pārkāpums;

                           c)

                           pastāv samērīguma principa pārkāpums?

               2)

               Ja nosacījumi, kādos dalībvalsts tiesnesis var atlikt apstrīdama Kopienas iestādes akta izpildi, ir ievēroti, it īpaši pie noteikuma, ja dalībvalsts tiesnesis jau ir attiecīgo jautājumu par apstrīdētā akta spēkā esamību iesniedzis Tiesai, vai arī kompetentās pārējo dalībvalstu iestādes ir pilnvarotas bez tiesas iejaukšanās līdz apstrīdētā akta atcelšanai atlikt akta piemērošanu līdz Kopienu Tiesa ir lēmusi par akta spēkā esamību?

      (1)  OV L 63, 2002., 23.-25. lpp.


title: Lieta T-537/12: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. janvāra spriedums – Zafeiropoulos/Cedefop Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Iepirkuma procedūra — Medicīnisko pakalpojumu sniegšana Cedefop personālam — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana un līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam — Atteikums piešķirt piekļuvi atsevišķiem ar pārējiem pretendentiem, kas bija piedalījušies iepirkuma procedūrā, saistītiem dokumentiem — Pienākums norādīt pamatojumu — Komerciālo interešu un reputācijas aizsardzība — Personas datu aizsardzība — Lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzība — Ārpuslīgumiskā atbildība

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/28

         Vispārējās tiesas 2016. gada 28. janvāra spriedums – Zafeiropoulos/Cedefop

   (Lieta T-537/12) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Iepirkuma procedūra - Medicīnisko pakalpojumu sniegšana Cedefop personālam - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana un līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam - Atteikums piešķirt piekļuvi atsevišķiem ar pārējiem pretendentiem, kas bija piedalījušies iepirkuma procedūrā, saistītiem dokumentiem - Pienākums norādīt pamatojumu - Komerciālo interešu un reputācijas aizsardzība - Personas datu aizsardzība - Lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzība - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   (2016/C 098/36)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Panteleïmon Zafeiropoulos (Saloniki, Grieķija) (pārstāvis – M. Kontogiorgos, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centrs (Cedefop) (pārstāvji – M. Fuchs, pārstāvis, kuram sākotnēji palīdz E. Petritsi, vēlāk – P. Anestis, advokāti)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt, pirmām kārtām, Cedefop2012. gada 8. oktobra lēmumu, ar kuru noraidīts piedāvājums, ko prasītājs iesniedza atbilstoši 2012. gada 19. jūnija paziņojumam par līgumu, kas publicēts Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša pielikumā (OV 2012/S115-189528) attiecībā uz medicīnisko pakalpojumu sniegšanu Cedefop personālam Salonikos (Grieķija), un Cedefop2012. gada 9. oktobra lēmumu piešķirt minētajā paziņojumā par līgumu norādītā līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam, nevis prasītājam, un, otrām kārtām, Cedefop lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja lūgums par piekļuvi atsevišķiem dokumentiem saistībā ar šo paziņojuma par līgumu procedūru, kā arī, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību, lai saņemtu atlīdzību par kaitējumu, ko prasītājs esot cietis apgalvoto Cedefop pārkāpumu dēļ

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centra (Cedefop) 2012. gada 8. oktobra lēmumu, ar kuru noraidīts piedāvājums, ko Panteleïmon Zafeiropoulos iesniedza atbilstoši 2012. gada 19. jūnija paziņojumam par līgumu attiecībā uz medicīnisko pakalpojumu sniegšanu Cedefop personālam Salonikos (Grieķija), un Cedefop 2012. gada 9. oktobra lēmumu piešķirt minētajā paziņojumā par līgumu norādītā līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam, nevis P. Zafeiropoulos;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Cedefop sedz savus un atlīdzina vienu trešdaļu no P. Zafeiropoulos tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               P. Zafeiropoulos sedz divas trešdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem pats.

      (1)  OV C 46, 16.2.2013.


title: Lieta C-322/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 8. septembra rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Google Ireland Limited, Google Italy Srl/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants – Pietiekamu precizējumu par pamatlietas faktiskajiem apstākļiem un tiesisko regulējumu, kā arī iemesliem, kas pamato nepieciešamību saņemt atbildi uz prejudiciālo jautājumu, neesamība – Acīmredzama nepieņemamība

text:
               5.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 454/9

      Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 8. septembra rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Google Ireland Limited, Google Italy Srl/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      (Lieta C-322/15) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants - Pietiekamu precizējumu par pamatlietas faktiskajiem apstākļiem un tiesisko regulējumu, kā arī iemesliem, kas pamato nepieciešamību saņemt atbildi uz prejudiciālo jautājumu, neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2016/C 454/18)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Google Ireland Limited, Google Italy Srl

         Atbildētāja: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

         Piedaloties: Filandolarete Srl, Associazione Confindustria Radio Televisioni, Federazione Italiana Editori Giornali (FIEG)

         Rezolutīvā daļa:

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lacio reģionālā administratīvā tiesa, Itālija) ir iesniegusi ar 2015. gada 22. aprīļa lēmumu, ir acīmredzami nepieņemams.

         (1)  OV C 320, 28.9.2015.


title: Lieta T-332/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. janvāra spriedums – Azarov/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā — Līdzekļu iesaldēšana — To personu, vienību un struktūru saraksts, pret kurām ir vērsta līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Prasītāja uzvārda iekļaušana — Pierādījumi par iekļaušanas sarakstā pamatotību

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/35

         Vispārējās tiesas 2016. gada 28. janvāra spriedums – Azarov/Padome
   (Lieta T-332/14) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, pret kurām ir vērsta līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja uzvārda iekļaušana - Pierādījumi par iekļaušanas sarakstā pamatotību)
   (2016/C 098/46)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Oleksii Mykolayovych Azarov (Kijeva, Ukraina) (pārstāvji – G. Lansky un A. Egger, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – J.-P. Hix un F. Naert)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Bartelt, D. Gauci un T. Scharf)

      Priekšmets

   Prasība atcelt, pirmkārt, Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 66, 26. lpp.), un Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 66, 1. lpp.), un, otrkārt, Padomes 2014. gada 14. aprīļa Īstenošanas lēmumu 2014/216/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2014/119 (OV L 111, 91. lpp.), Padomes 2014. gada 14. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) Nr. 381/2014, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 (OV L 111, 33. lpp.), Padomes 2015. gada 29. janvāra Lēmumu (KĀDP) 2015/143, ar ko groza Lēmumu 2014/119 (OV L 24, 16. lpp.), un Padomes 2015. gada 29. janvāra Regulu (ES) 2015/138, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 208/2014 (OV L 24, 1. lpp.), ciktāl tie attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, kurā grozījumi ir izdarīti ar Padomes 2014. gada 14. aprīļa Īstenošanas lēmumu 2014/216/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2014/119, un Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, kurā grozījumi ir izdarīti ar Padomes 2014. gada 14. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) Nr. 381/2014, ar ko īsteno Regulu Nr. 208/2014, ciktāl tie attiecas uz Oleksii Mykolayovych Azarov;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina O. M. Azarov tiesāšanās izdevumus attiecībā uz prasības pieteikumā izvirzīto atcelšanas prasījumu;

               4)

               O. M. Azarov sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus attiecībā uz prasījumu grozījumu rakstā izvirzīto atcelšanas prasījumu;

               5)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta T-421/12: Prasība, kas celta 2012. gada 25. septembrī — Württembergische Gemeinde-Versicherung /Komisija

text:
               1.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 373/8

         Prasība, kas celta 2012. gada 25. septembrī — Württembergische Gemeinde-Versicherung/Komisija
   (Lieta T-421/12)
   2012/C 373/14
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Württembergische Gemeinde-Versicherung a. G. (Štutgarte, Vācija) (pārstāvji –A. Birnstiel, H. Heinrich un J.-O. Schrotz, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 17. jūlija lēmumu, ar kuru tika noraidīts prasītājas pieteikums saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (1) piekļūt noteiktiem dokumentiem aizliegtas vienošanās procedūrā (COMP/39.125 — Carglass);

               —

               piespriest atbildētājai segt savus un prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav veikts atsevišķu pieteikumā norādīto dokumentu vērtējums.
               Izvirzīdama pirmo pamatu, prasītāja norāda, ka lēmums neesot balstīts uz konkrētu un individuālu ikkatra dokumenta vērtējumu. Prasītājas skatījumā pārsūdzētais lēmums ir balstīts uz juridiski kļūdainu pieņēmumu, ka šajā gadījumā pastāvot vispārīgs pieņēmums par ārkārtas apstākļu pastāvēšanu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvota pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde.
               Šai sakarā prasītāja apgalvo, ka Komisija visaptverošu prasītājas pieteikuma noraidījumu savā lēmumā esot pamatojusi ar vispārīgiem apsvērumiem, un tādējādi to darījusi nepietiekami. To prasītāja uzskata par pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi un tādējādi par būtisku procesuālu tiesību normu pārkāpumu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota kļūdaina Regulas Nr. 10409/2001 4. panta 2. punkta pirmā ievilkuma interpretācija.
               Izvirzīdama trešo pamatu, prasītāja norāda, ka Komisijas veiktā Regulas Nr. 10409/2001 4. panta 2. punkta pirmajā un trešajā ievilkumā noteikto izņēmumu interpretācija un piemērošana esot kļūdaina. Prasītāja uzskata, ka Komisija nav ņēmusi vērā tiesību normas un izņēmuma attiecības un par pamatu ir izvēlējusies pārāk plašu izpratni par “izmeklēšanas darbību aizsardzību” un jēdzienu “komerciālās intereses”.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvota tiesību normu par aizliegtu vienošanos īstenošana privāttiesībās kā sabiedriskās intereses Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta izpratnē neņemšana vērā.
               Ceturtajā pamatā prasītāja norāda, ka Komisija nepamatoti ir noliegusi dominējošas sabiedriskas intereses prasīto dokumentu publiskošanā. Prasītājas skatījumā Komisijai it īpaši interešu izsvēršanā esot bijis jāņem vērā tas, ka arī tiesību normu par aizliegtu vienošanos piemērošana privāttiesībās var būt sabiedriskās intereses Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta izpratnē.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.)


title: Lieta F-59/09: Prasība, kas celta 2009. gada 13. jūnijā — Nicola /EIB

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/49

         Prasība, kas celta 2009. gada 13. jūnijā — Nicola/EIB
   (Lieta F-59/09)
   2009/C 205/91
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carlo De Nicola, Strassen (Luksemburga) (pārstāvji — L. Isola, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

      Strīda priekšmets un apraksts

   Pirmkārt, Pārsūdzību izskatīšanas komitejas 2008. gada 14. novembra lēmuma atcelšana vai tā labošana daļā, kurā prasītājs (nevis viņa advokāts) ir minēts kā persona, kura ir pieteikusi noraidījumu trīs komitejas locekļiem; otrkārt, 2008. gada 29. aprīlī pieņemtā lēmuma par paaugstināšanu amatā atcelšana tiktāl, ciktāl saistībā ar šo paaugstināšanu amatā netika izvērtēts prasītāja stāvoklis, un visu saistīto lēmumu atcelšana; visbeidzot, prasītāja atzīšana par personu, kura cietusi no mobinga, un pienākuma atbildētājai izbeigt šādu rīcību noteikšana.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Pārsūdzību izskatīšanas komitejas lēmumu un katrā ziņā to labot daļā, kurā Carlo De Nicola (nevis viņa advokāts) ir minēts kā persona, kura ir pieteikusi noraidījumu trīs komitejas locekļiem, un kurā ir norādīts, ka noraidījuma pieteikšanas iemesls, kuru šie trīs locekļi kļūdaini piedēvēja prasītājam, bija “tikai un vienīgi 2007. gada 14. decembra lēmuma apstrīdēšana”, nevis viņa izvirzīto prasību pieņemšanas un atstāšanas bez ievērības sekas;

               —

               atcelt 2008. gada 29. aprīļa lēmumu par paaugstināšanu amatā, pamatojoties uz to, ka par šo paaugstināšanu amatā tika pieņemts lēmums, saistībā ar šo paaugstināšanu amatā neizvērtējot prasītāja stāvokli, un visus saistītos, izrietošos un pirms tam veiktos pasākumus, ieskaitot novērtējumu par 2007. gadu, un attiecīgā gadījumā atzīt, ka ierobežojumi, kuri ir noteikti personālvadības departamenta izdotajās instrukcijās, ir prettiesiski;

               —

               atzīt, ka prasītājs ir cietis no mobinga, un līdz ar to

               —

               piespriest Eiropas Investīciju bankai izbeigt mobingu un atlīdzināt prasītājam nodarīto personisko, materiālo un nemateriālo kaitējumu, un atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, piespriestajām naudas summām pieskaitot procentus un ar monetāro pārvērtēšanu saistītās summas.


title: Lieta C-400/15: Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 15. septembra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Landkreis Potsdam-Mittelmark/Finanzamt Brandenburg Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis — Sestā direktīva 77/388/EEK — Tiesības uz atskaitīšanu — Lēmums 2004/817/EK — Dalībvalsts tiesiskais regulējums — Izdevumi, kas saistīti ar precēm un pakalpojumiem — To izmantošana nesaimnieciskiem mērķiem, kas veido vairāk nekā 90 % no to kopējās izmantošanas — Izņēmumi no tiesībām uz nodokļa atskaitīšanu

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/21

         Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 15. septembra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Landkreis Potsdam-Mittelmark/Finanzamt Brandenburg

   (Lieta C-400/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis - Sestā direktīva 77/388/EEK - Tiesības uz atskaitīšanu - Lēmums 2004/817/EK - Dalībvalsts tiesiskais regulējums - Izdevumi, kas saistīti ar precēm un pakalpojumiem - To izmantošana nesaimnieciskiem mērķiem, kas veido vairāk nekā 90 % no to kopējās izmantošanas - Izņēmumi no tiesībām uz nodokļa atskaitīšanu)
   (2016/C 419/27)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Landkreis Potsdam-Mittelmark

      Atbildētāja: Finanzamt Brandenburg

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2004. gada 19. novembra Lēmumā 2004/817/EK, ar ko Vācijai atļauj ieviest pasākumu, atkāpjoties no 17. panta noteikumiem Sestajā Direktīvā Nr. 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 1. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams situācijā, kad uzņēmums iegādājas preces vai pakalpojumus, ko tas vairāk nekā 90 % apmērā izmanto nesaimnieciskām darbībām, kas neietilpst pievienotās vērtības nodokļa piemērošanas jomā.

      (1)  OV C 363, 3.11.2015.


title: Lieta C-284/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2006. gada 29. jūnija rīkojumu — Finanzamt Hamburg-Am Tierpark pret Burda Verlagsbeteiligungen GmbH

text:
               30.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2006. gada 29. jūnija rīkojumu — Finanzamt Hamburg-Am Tierpark pret Burda Verlagsbeteiligungen GmbH

   (Lieta C-284/06)
   (2006/C 237/04)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Finanzamt Hamburg-Am Tierpark

      Atbildētāja: Burda Verlagsbeteiligungen GmbH

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātes uzņēmumiem un meitas uzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (1) (OV L 225, 6. lpp., labots OV L 266, 20. lpp., tagad Padomes 2003. gada 22. decembra Direktīvas 2003/123/EK 5. panta redakcijā, OV L 7, 41. lpp.) 5. panta 1. punkta izpratnē veidojas atskaitījums no avota, ja valsts tiesības paredz, ka, ja meitas uzņēmums izmaksā peļņu savam mātes uzņēmumam, kapitālsabiedrības ienākumi un īpašuma palielināšanās tiek aplikti ar nodokli, bet saskaņā ar valsts tiesībām tie netiktu aplikti ar nodokli, ja paliktu meitas uzņēmumam un netiktu izmaksāti mātes uzņēmumam?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai ar EKL 73.b un 73.d pantu (respektīvi, EK 56. un 58. pantu), kā arī EKL 52. pantu (respektīvi, EKL 43. pantu) ir saderīga tāda situācija, ja valsts tiesiskajā regulējumā arī tādos gadījumos, kuros kapitālsabiedrība pierāda, ka tā ir izmaksājusi dividendes kapitāldaļu īpašniekiem no citām valstīm, kaut arī šādam kapitāldaļu īpašniekam saskaņā ar valsts tiesībām atšķirībā no vietējā daļu īpašnieka nav tiesību noteikto uzņēmuma ienākuma nodokli ieskaitīt savos paša nodokļos, ir paredzēta atšķirīga kādas kapitālsabiedrības ar šīs sabiedrības pašas kapitāla daļām peļņas sadales aprēķināšana, no kā izriet pienākums maksāt nodokli?

      (1)  OV L 225, 6. lpp.


title: Lieta T-73/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 29. jūnija rīkojums – InterMune UK u.c./EMA

text:
               21.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/60

         Vispārējās tiesas 2015. gada 29. jūnija rīkojums – InterMune UK u.c./EMA

   (Lieta T-73/13) (1)

   (2015/C 311/66)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 114, 20.4.2013.


title: lieta T-320/04: Pirmās instances tiesas 2005. gada 12. septembra spriedums — Dionyssopoulou/Padome (Ierēdnis — Invaliditātes pensija — Korekcijas koeficients — Dzīvesvietas jēdziens — Apvienotā Karaliste)

text:
               15.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 257/11

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 12. septembra spriedums — Dionyssopoulou/Padome
   (lieta T-320/04) (1)

   (Ierēdnis - Invaliditātes pensija - Korekcijas koeficients - Dzīvesvietas jēdziens - Apvienotā Karaliste)
   (2005/C 257/21)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs(a)/(i): Triandafilja Dionīsopulu [Triantafyllia Dionyssopoulou] [Pārstāvis(ji): K. Kvakels [C. Quackels] un M.K. Gotjē [M.-C. Gauties]

      Atbildētājs(a): Eiropas Padome [Pārstāvis(ji): M. Simsa [M. Sims] un I. Diezs Parra [I. Díez Parra]
   Priekšmets
   Pirmkārt, prasība atcelt Padomes 2003. gada 12. decembra lēmumu, ar kuru prasītājas pensijai piemērots Grieķijai noteiktais korekcijas koeficients, un, otrkārt — atlīdzināt zaudējumus
   Sprieduma rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 273, 06.11.2004


title: Lieta C-296/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 18. jūnijā iesniedza Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovēnija) – Medisanus d. o. o./Splošna Bolnišnica Murska Sobota

text:
               19.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 18. jūnijā iesniedza Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovēnija) – Medisanus d. o. o./Splošna Bolnišnica Murska Sobota

   (Lieta C-296/15)
   (2015/C 346/02)
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Iesniedzējtiesa

      Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Medisanus d. o. o.

      Atbildētājs: Splošna Bolnišnica Murska Sobota

      Prejudiciālais jautājums

               1)

               Vai Direktīva 2004/18/EK (1), it īpaši tās 23. panta 2. punkts, 23. panta 8. punkts un 2. pants, tos lasot kopā ar

                           —

                           Direktīvu 2001/83/EK (2), it īpaši tās 83. pantu,

                           —

                           Direktīvu 2002/98/EK (3), it īpaši tās 4. panta 2. punktu, un

                           —

                           LESD, it īpaši ar tā 18. pantu,

         ir jāinterpretē tādējādi, ka ar šīm normām netiek pieļauta norāde attiecībā uz rūpnieciski ražotām zālēm, kuras “izgatavotas no Slovēnijā iegūtās plazmas” (norāde ir pamatota ar Slovēnijas Republikas valsts tiesību aktiem, proti, ZZdr-2 6. panta 71. punktu)?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu, piegādes valsts [publiskā iepirkuma] līgumu un pakalpojumu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīva 2002/98/EK, ar kuru nosaka kvalitātes un drošības standartus attiecībā uz cilvēka asins un asins komponentu savākšanu, testēšanu, apstrādi, uzglabāšanu un izplatīšanu, kā arī groza Direktīvu 2001/83/EK (OV L 33, 30. lpp.).


title: Lieta C-222/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 20. aprīlī iesniedza Административен съд - Варна (Bulgārija) – “МИП-ТС”ООД/Началник на Митница Варна

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 20. aprīlī iesniedza Административен съд - Варна (Bulgārija) – “МИП-ТС”ООД/Началник на Митница Варна

   (Lieta C-222/16)
   (2016/C 243/22)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Административен съд - Варна

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: “МИП-ТС”ООД

      Atbildētājs: Началник на Митница Варна

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2011. gada 3. augusta Īstenošanas regulas (ES) Nr. 791/2011 1. panta 1. punkts attiecas uz konkrētu stikla šķiedras sieta audumu importu, kam gan garumā, gan platumā sieta acs izmērs ir lielāks par 1,8 mm un kas sver vairāk nekā 35 g/m2, izņemot stikla šķiedras diskus, un kurus patlaban klasificē ar KN kodiem ex 7019 51 00 un ex 7019 59 00 (Taric kodi 7019 51 00 10 un 7019 59 00 10), un kuri 2012. gada 10. aprīlī tika deklarēti muitas procedūrai “Laišana brīvā apgrozībā un galapatēriņš” kā Taizemes izcelsmes preces un no Taizemes tika nosūtīti, tomēr faktiski ir Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes preces un šī izcelsme tika konstatēta OLAF izmeklēšanas ietvaros, īstenojot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1073/1999, un sagatavotajā ziņojumā?


title: Lieta T-629/16: Prasība, kas celta 2016. gada 1. septembrī – Shoe Branding Europe/EUIPO – adidas (Emblēma ar divām paralēlām svītrām uz apava)

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/53

         Prasība, kas celta 2016. gada 1. septembrī – Shoe Branding Europe/EUIPO – adidas (Emblēma ar divām paralēlām svītrām uz apava)
   (Lieta T-629/16)
   (2016/C 402/62)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Beļģija) (pārstāvis – J. Løje, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: adidas (Herzogenaurach, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: pozīcijas preču zīme (Emblēma ar divām paralēlām svītrām uz apava) – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 8 398 141

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 8. jūnija lēmums lietā R 597/2016–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpums;

               —

               faktu sagrozīšana.


title: Lietas T-441/03 izslēgšana no reģistra

text:
               9.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/35

         Lietas T-441/03 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 171/58)

      (tiesvedības valoda — holandiešu)

   2005. gada 28. aprīlī Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-441/03 N. V. Firma Léon Van Parys u. c./Eiropas Kopienu Komisija.

      (1)  OV C 59, 06.03.2004.


title: Lieta C-556/14 P: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 7. aprīļa spriedums – Holcim (Romania) SA/Eiropas Komisija Apelācija – Vide – Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā – Direktīva 2003/87/EK – 19. un 20. pants – Regula (EK) Nr. 2216/2004 – 10. pants – Darījumu ar emisiju kvotām reģistru sistēma – Atbildība vainas dēļ – Komisijas atteikums izpaust informāciju un aizliegt jebkādus darījumus ar zagtām emisiju kvotām – Atbildība neatkarīgi no vainas

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/16

      Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 7. aprīļa spriedums – Holcim (Romania) SA/Eiropas Komisija
      (Lieta C-556/14 P) (1)

      (Apelācija - Vide - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā - Direktīva 2003/87/EK - 19. un 20. pants - Regula (EK) Nr. 2216/2004 - 10. pants - Darījumu ar emisiju kvotām reģistru sistēma - Atbildība vainas dēļ - Komisijas atteikums izpaust informāciju un aizliegt jebkādus darījumus ar zagtām emisiju kvotām - Atbildība neatkarīgi no vainas)
      (2016/C 211/18)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Holcim (Romania) SA (pārstāvis – L. Arnauts, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – E. White un K. Mifsud-Bonnici)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  apelācijas sūdzību noraidīt;

                  2)

                  Holcim (Romania) SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 65, 23.2.2015.


title: Tiesas Spriedums (otrā palāta) 2005. gada 8. septembrī lietā C-129/04 (Conseil d'État lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Espace Trianon SA, Société wallonne de location-financement SA (Sofibail) pret Office communautaire et régional de la formation professionnelle et de l'emploi (FOREM) (Publiskie iepirkumi — Direktīva 89/665/EEK — Apstrīdēšanas procedūra publiskā iepirkuma piešķiršanas jomā — Personas, kurām jādod iespēja izmantot apstrīdēšanas procedūras — Konsorcijs, kas iesniedzis piedāvājumu — Aizliegums vienam no konsorcija dalībniekiem individuāli izmantot apstrīdēšanas procedūru — “Ieinteresētības iegūt tiesības veikt iepirkumu” jēdziens)

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 8. septembrī
   lietā C-129/04 (Conseil d'État lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Espace Trianon SA, Société wallonne de location-financement SA (Sofibail) pret Office communautaire et régional de la formation professionnelle et de l'emploi (FOREM) (1)

   (Publiskie iepirkumi - Direktīva 89/665/EEK - Apstrīdēšanas procedūra publiskā iepirkuma piešķiršanas jomā - Personas, kurām jādod iespēja izmantot apstrīdēšanas procedūras - Konsorcijs, kas iesniedzis piedāvājumu - Aizliegums vienam no konsorcija dalībniekiem individuāli izmantot apstrīdēšanas procedūru - “Ieinteresētības iegūt tiesības veikt iepirkumu” jēdziens)
   (2005/C 271/14)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-129/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Conseil d'État [Valsts padome] (Beļģija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 25. februārī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 9. martā, tiesvedībā
         Espace Trianon SA
      ,
         Société wallonne de location-financement SA

      (

         Sofibail

      ) pret
         Office communautaire et régional de la formation professionnelle et de l'emploi

      (

         FOREM

      ), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann] (referents), R. Šintgens [R. Schintgen], Dž. Arestis [G. Arestis] un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāte K. Štiksa-Hakla [C. Stix-Hackl], sekretāre K. Štranca [K. Sztranc], administratore, 2005. gada 8. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1. pants

               Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvā 89/665 par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [apstrīdēšanas] procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām [būvdarbu publiskos iepirkumus], ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvu 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai, šajā sakarā ir jāinterpretē tā, ka saskaņā ar to nav aizliegts valsts tiesībās noteikt, ka tāda konsorcija dalībnieki, kam nav juridiskas personas statusa un kas piedalījies publisko iepirkumu piešķiršanas procedūrā, bet kam minētais iepirkums nav piešķirts, lēmumu par iepirkuma piešķiršanu var apstrīdēt tikai kopīgi, nevis tikai viens no tā dalībniekiem atsevišķi.

               2. pants

               Tāpat tas būs gadījumā, ja visi šāda konsorcija dalībnieki rīkosies kopīgi, bet viena no tā dalībniekiem iesniegtā prasība tiks atzīta par nepieņemamu.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: Lieta T-465/10: Prasība, kas celta 2010. gada 27. septembrī — McHugh /Komisija

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/46

         Prasība, kas celta 2010. gada 27. septembrī — McHugh/Komisija
   (Lieta T-465/10)
   ()
   2010/C 328/74
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eamon McHugh (Killybegs, Īrija) (pārstāvji — A. Collins, SC, N. Travers, Barrister, un D. Barry, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, kurš Īrijai ir paziņots vēstules formā kā 2010. gada 13. jūlija dokuments C(2010) 4767, noraidīt drošības spējas pieteikumu attiecībā uz jaunu pelaģisko traleri “Antartic” un aizstāt lēmumu par minēto pieteikumu, kas ietverts Komisijas 2003. gada 4. aprīļa Lēmumā 2003/245/EK par Komisijas saņemtajiem pieteikumiem palielināt MAGP IV mērķus, lai ņemtu vērā uzlabojumus attiecībā uz drošību, kuģošanu jūrā, higiēnu, produktu kvalitāti un darba apstākļiem uz kuģiem, kuru kopējais garums ir lielāks par 12 metriem (OV L 90, 48. lpp.), kurš tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, ir atcelts ar Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. jūnija spriedumu apvienotajās lietās no T-218/03 līdz T-240/03 Boyle un citi/Komisija (Krājums, II-1699. lpp.); un

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītājs atbilstoši LESD 263. pantam lūdz atcelt Komisijas lēmumu, kurš Īrijai ir paziņots vēstules formā kā 2010. gada 13. jūlija dokuments C(2010) 4767, noraidīt drošības spējas pieteikumu attiecībā uz jaunu pelaģisko traleri “Antartic” un aizstāt lēmumu par minēto pieteikumu, kas ietverts Komisijas 2003. gada 4. aprīļa Lēmumā 2003/245/EK par Komisijas saņemtajiem pieteikumiem palielināt MAGP IV mērķus, lai ņemtu vērā uzlabojumus attiecībā uz drošību, kuģošanu jūrā, higiēnu, produktu kvalitāti un darba apstākļiem uz kuģiem, kuru kopējais garums ir lielāks par 12 metriem (OV L 90, 48. lpp.), kurš tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, ir atcelts ar Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. jūnija spriedumu apvienotajās lietās no T-218/03 līdz T-240/03 Boyle un citi/Komisija (Krājums, II-1699. lpp.).
   Šīs prasības pamatojumam prasītājs izvirza šādus pamatus.
   Pirmkārt, prasītājs apgalvo, ka atbildētāja esot rīkojusies bez tiesiska pamata. Padomes 1997. gada 26. jūnija Lēmuma 97/413/EK par mērķiem un sīki izstrādātiem noteikumiem Kopienas zivsaimniecības sektora pārstrukturēšanai laika posmā no 1997. gada 1. janvāra līdz 2001. gada 31. decembrim nolūkā sasniegt ilgtspējīgu līdzsvaru starp resursiem un to izmantošanu (OV L 175, 27. lpp.) 4. panta 2. punkts turpinot būt par atbilstošu tiesisko pamatu apstrīdētajam lēmumam un tādējādi Komisijai neesot bijis tiesiska pamata pieņemt lēmumu kā ad hoc lēmumu.
   Otrkārt, prasītājs apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi būtisku procesuālu prasību. Prasītājs apgalvo, ka saskaņā ar Padomes Lēmumu 97/413/EK apstrīdētais lēmums esot bijis jāpieņem atbilstoši administratīvās komitejas procedūrai un ka, izvēloties pieņemt lēmumu uz ad hoc pamata, Komisija esot rīkojusies, pārkāpjot būtiskas procesuālas prasības.
   Treškārt, prasītājs apgalvo, ka, nepareizi interpretējot Padomes Lēmuma 97/413/EK 4. panta 2. punktu, Komisija esot pārsniegusi savas pilnvaras, it īpaši, atsaucoties uz neatbilstošu kritēriju un ignorējot “zvejas piepūles” definīciju, kas noteikta Padomes Lēmumā 97/413/EK un Kopienas zvejniecības tiesiskajā regulējumā, kurš bija piemērojams laikā, kad prasītājs iesniedza pieteikumu par drošības tonnāžu — 2001. gada decembrī.
   Turklāt tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā esot acīmredzamas kļūdas prasītāja pieteikuma par drošības tonnāžu vērtējumā. It īpaši prasītājs norāda, ka Komisijas lēmums noraidīt prasītāja pieteikumu, jo piedāvātajam jaunajam kuģim “Antartic” zem galvenā klāja ir lielāks tilpums, esot acīmredzami kļūdains tāpat kā tās pieņēmums, ka piedāvātā jaunā kuģa “zvejas piepūle” ir lielāka nekā aizstātajiem kuģiem,.
   Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi tā tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi. Tiek apgalvots, ka tas, ka Komisija noraidīja viņa pieteikumu tādēļ, ka piedāvātajam jaunajam kuģim zem galvenā klāja ir lielāks tilpums, ir atzīstams par būtiski atšķirīgu attieksmi, kas radot nepieļaujamu diskrimināciju pret viņu salīdzinājumā ar pilnīgi atšķirīgu pieeju, kas īstenota, izskatot dažus pieteikumus par papildu drošības tonnāžu, kuri apmierināti Komisijas Lēmumā 2003/245, kā arī vienu no pieteikumiem, kas šajā lēmumā sākotnēji tika noraidīts, bet pēc tam apmierināts lēmumā, kas ietverts Komisijas lēmumā, kurš paziņots kā 2010. gada 13. jūlija dokuments C(2010) 4765.


title: Lieta C-83/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 17. februārī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Krimināllieta pret Minh Khoa Vo

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 17. februārī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Krimināllieta pret Minh Khoa Vo

   (Lieta C-83/12)
   2012/C 126/13
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Minh Khoa Vo

      Otrs lietas dalībnieks: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

      Prejudiciālais jautājums

   Vai vienotas vīzas izsniegšanu un anulēšanu regulējošie Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regulas (EK) Nr. 810/2009, ar ko izveido Kopienas Vīzu kodeksu (Vīzu kodekss — “VK”) (1), 21. un 34. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir no valsts tiesību aktu piemērošanas izrietoša kriminālatbildība par ārvalstnieku nelikumīgu pārvietošanu gadījumos, kad nelikumīgi ievestajām personām gan ir vīza, taču šīs personas to ir ieguvušas, ļaunprātīgi maldinot citas dalībvalsts kompetentās iestādes par patieso ceļošanas mērķi?

      (1)  OV L 243, 1. lpp.


title: Lieta C-122/10: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 12. maija spriedums ( Marknadsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Konsumentombudsmannen/Ving Sverige AB (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2005/29/EK — 2. panta i) punkts un 7. panta 4. punkts — Laikrakstā publicēts komerciāls paziņojums — Uzaicinājuma veikt pirkumu jēdziens — Sākumcena — Uzaicinājumā veikt pirkumu norādāmā informācija)

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/9

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 12. maija spriedums (Marknadsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Konsumentombudsmannen/Ving Sverige AB

   (Lieta C-122/10) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2005/29/EK - 2. panta i) punkts un 7. panta 4. punkts - Laikrakstā publicēts komerciāls paziņojums - Uzaicinājuma veikt pirkumu jēdziens - Sākumcena - Uzaicinājumā veikt pirkumu norādāmā informācija)
   2011/C 204/17
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Marknadsdomstolen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Konsumentombudsmannen

      Atbildētāja: Ving Sverige AB

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Marknadsdomstolen — Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (OV L 149, 22. lpp.), 2. panta i) punkta un 7. panta 4. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Laikrakstā publicēts paziņojums par patērētājiem domātu speciālu piedāvājumu saistībā ar ceļojumiem par noteiktu cenu uz konkrētu galamērķi konkrētā periodā ar norādītu sākuma cenu — Uzaicinājuma veikt pirkumu jēdziens — Prasības preces reklāmā norādāmajai informācijai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               vārdi “tādējādi dod iespēju patērētājam veikt pirkumu”, kuri ir minēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”), 2. panta i) punktā ir jāinterpretē tādējādi, ka uzaicinājums veikt pirkumu pastāv, tiklīdz informācija par reklamēto produktu un par tā cenu ir pietiekama, lai patērētājs varētu pieņemt lēmumu veikt darījumu, un nav nepieciešams, lai ar komerciālo paziņojumu būtu sniegts konkrēts līdzeklis, kā nopirkt produktu, ne arī lai komerciālais paziņojums parādītos šāda līdzekļa tuvumā vai tad, kad šāds līdzeklis pastāv;

               2)

               Direktīvas 2005/29 2. panta i) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nosacījums par cenas norādīšanu var būt izpildīts, ja komerciālajā paziņojumā ir ietverta sākumcena, tas ir, vismazākā cena, par kuru var nopirkt reklamēto produktu vai produktu veidu, kaut arī reklamētais produkts vai produktu veids ir pieejams arī citos variantos vai ar citādu saturu par cenām, kuras nav norādītas. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda atkarībā no produkta veida un īpašībām, kā arī atkarībā no formas, kas izmantota komerciālajam paziņojumam, vai šāda norāde uz sākumcenu ļauj patērētājam pieņemt lēmumu veikt darījumu;

               3)

               Direktīvas 2005/29 2. panta i) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nosacījums par produkta īpašībām ir izpildīts, ja komerciālajā paziņojumā ir vārdisks vai vizuāls produkta attēlojums, tostarp gadījumā, ja tas pats vārdiskais vai vizuālais produkta attēlojums tiek izmantots attiecībā uz to pašu produktu, kurš tiek piedāvāts vairākos variantos. Iesniedzējtiesai katrā konkrētajā gadījumā ir jānosaka, ņemot vērā produkta veidu un īpašības, kā arī izvēlēto saziņas formu, vai patērētāja rīcībā ir pietiekama informācija, lai produktu identificētu un to atšķirtu no pārējiem, lai pieņemtu lēmumu veikt darījumu;

               4)

               Direktīvas 2005/29 7. panta 4. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka var būt pietiekami, ka ir norādītas tikai dažas produkta galvenās īpašības, ja attiecībā uz pārējo tirgotājs norāda uz savu interneta vietni, ja vien šajā vietnē ir pieejama būtiska informācija par produkta galvenajām īpašībām, cenu un citiem nosacījumiem saskaņā ar šīs direktīvas 7. pantā minētajām prasībām. Iesniedzējtiesai katrā konkrētajā gadījumā ir jāizvērtē, vai, ņemot vērā uzaicinājuma veikt pirkumu kontekstu, izmantotā saziņas līdzekļa veidu, kā arī produkta veidu un galvenās īpašības, pietiek, ka ir norādītas tikai dažas produkta galvenās īpašības, lai patērētājs varētu pieņemt uz informāciju balstītu lēmumu veikt darījumu;

               5)

               Direktīvas 2005/29 7. panta 4. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja uzaicinājumā veikt pirkumu ir norādīta tikai sākumcena, to pašu par sevi nevar uzskatīt par maldinošu noklusēšanu. Iesniedzējtiesai ir jānosaka, vai pietiek norādīt tikai sākumcenu, lai varētu uzskatīt, ka ir izpildīti nosacījumi par cenas norādīšanu atbilstoši iepriekš minētajai tiesību normai. Šai iesniedzējtiesai tostarp ir jāpārbauda, vai galīgās cenas aprēķināšanas veida noklusēšana nav šķērslis patērētājam pieņemt uz informāciju balstītu lēmumu veikt darījumu un vai tādēļ patērētājs galu galā nepieņem lēmumu veikt darījumu, ko viņš citādi nebūtu pieņēmis. Tāpat iesniedzējtiesai ir jāizvērtē ierobežojumi, kas piemīt izvēlētajai saziņas formai, produkta veids un īpašības, kā arī jebkuri tirgotāja patiesi veikti pasākumi, lai informētu patērētāju ar citiem līdzekļiem.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta C-571/08: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 24. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 95/59/EK — Nodokļi, kas nav apgrozījuma nodokļi un kas ietekmē tabakas izstrādājumu patēriņu — 9. panta 1. punkts — Preču mazumtirdzniecības maksimālā cena, ko brīvi nosaka ražotāji un importētāji — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta cigarešu mazumtirdzniecības minimālā cena — Pamatojums — Sabiedrības veselības aizsardzība)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/7

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 24. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-571/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 95/59/EK - Nodokļi, kas nav apgrozījuma nodokļi un kas ietekmē tabakas izstrādājumu patēriņu - 9. panta 1. punkts - Preču mazumtirdzniecības maksimālā cena, ko brīvi nosaka ražotāji un importētāji - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta cigarešu mazumtirdzniecības minimālā cena - Pamatojums - Sabiedrības veselības aizsardzība)
   2010/C 221/11
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — W. Mölls un L. Pignataro)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. Bruni, pēc tam G. Palmieri, un F. Arena, avvocato dello Stato)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1995. gada 27. novembra Direktīvas 95/59/EK par nodokļiem, kas nav apgrozījuma nodokļi un kas ietekmē tabakas izstrādājumu patēriņu (OV L 291, 40. lpp.) 9. panta pārkāpums — Minimālo cenu noteikšana — Cenu apstiprināšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nosakot cigarešu minimālo cenu, Itālijas Republika nav izpildījusi 1995. gada 27. novembra Direktīvas 95/59/EK par nodokļiem, kas nav apgrozījuma nodokļi un kas ietekmē tabakas izstrādājumu patēriņu, kura grozīta ar Padomes 2002. gada 12. februāra Direktīvu 2002/10/EK, 9. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009.


title: Tiesas Spriedums (ceturtā palāta)  2005. gada 20. oktobrī  lietā C-70/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2000/78/EK — Vienlīdzīga attieksme pret nodarbinātību un profesiju — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               10.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/7

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2005. gada 20. oktobrī
   lietā C-70/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2000/78/EK - Vienlīdzīga attieksme pret nodarbinātību un profesiju - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2005/C 315/13)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-70/05 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2005. gada 14. februārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — D. Martin) pret Luksemburgas Lielhercogisti (pārstāvis — S. Schreiner), Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja N. Colneric (referente), kas pilda ceturtās palātas priekšsēdētāja funkcijas, tiesneši K. Lenaerts un E. Juhász, ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretārs R. Grass, 2005. gada 20. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvu 2000/78/EK par kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētā direktīva;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 02.04.2005.


title: Lieta F-117/11: Prasība, kas celta 2011. gada 8. novembrī — ZZ /Komisija

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/70

      Prasība, kas celta 2011. gada 8. novembrī — ZZ/Komisija
      (Lieta F-117/11)
      (2012/C 25/136)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZZ (pārstāvis — L. Vogel, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Strīda priekšmets un apraksts

      Prasība atcelt Atalgojuma un individuālo tiesību biroja lēmumu, ar kuru ir noteiktas prasītāja tiesības uz izdienas pensiju, un šo tiesību noteikšanai vērā ņemamo izdienas gadu aprēķinu

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atcelt iecēlējinstitūcijas 2011. gada 28. jūlija lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja 2011. gada 3. jūnijā iesniegtā sūdzība, kas vērsta uz to, lai atceltu Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta vispārīgos īstenošanas noteikumus, kas tika pieņemti 2011. gada 3. martā, un it īpaši šo vispārīgo noteikumu 9. pantu, un kuru iecēlējinstitūcija uzskatīja par vērstu pret individuālu lēmumu, kas prasītājam tika paziņots 2011. gada 24. maijā, iesakot Kopienas pensiju sistēmas ietvaros jaunu attiecīgo izdienas gadu aprēķinu, kas vienāds ar tiesībām uz vecuma pensiju, kas prasītājam pienākas saskaņā ar Beļģijas valsts tiesībām;

                  —

                  tiktāl, ciktāl nepieciešams atcelt arī iepriekš minēto 2011. gada 24. maija lēmumu, kā arī, ja saskaņā ar EEK līguma 277. pantu nepieciešams, 2011. gada 3. marta īstenošanas noteikumus, un it īpaši šo noteikumu 9. pantu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-43/05: Pirmās instances tiesas 2006. gada 30. novembra spriedums — Camper pret ITSB — JC ( BROTHERS by CAMPER ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes BROTHERS by CAMPER reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts grafiskas preču zīmes BROTHERS — Nepieņemamība — Relatīvs atteikuma pamatojums — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/39

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 30. novembra spriedums — Camper pret ITSB — JC (“BROTHERS by CAMPER”)
   (Lieta T-43/05) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “BROTHERS by CAMPER” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “BROTHERS” - Nepieņemamība - Relatīvs atteikuma pamatojums - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2006/C 331/86)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Camper, SL, Inca (Spānija) (pārstāvis — Temiño Ceniceros, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Novais Gonçalves)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: JC AB, Mölnlycke (Zviedrija) (pārstāvis — P. Hedberg, avocat)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 29. novembra lēmumu lietā R 170/2004-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp JC AB un Camper, SL

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 106, 30.4.2005.


title: Lietas C-77/03 izslēgšana no reģistra

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/17

         Lietas C-77/03 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 19/34)

      (tiesvedības valoda -vācu)

   Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 19. oktobrī ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-77/03 Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika.

      (1)  OV C 101, 26.4.2003.


title: Lieta T-457/11: Prasība, kas celta 2011. gada 17. augustā — Valeo Vision /Komisija

text:
               8.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/27

         Prasība, kas celta 2011. gada 17. augustā — Valeo Vision/Komisija
   (Lieta T-457/11)
   2011/C 298/51
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Valeo Vision (Bobigny, Francija) (pārstāvis — R. Ledru, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               pilnībā atcelt Komisijas 2011. gada 20. jūnija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 603/2011 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar vienīgo pamatu, ko prasītāja izvirza savas prasības pamatošanai, tā apgalvo, ka ir pārkāpti klasifikācijas kombinētajā nomenklatūrā noteikumi, jo prasītāja uzskata, ka kombinētās nomenklatūras 1., 3.a, 3.b., 3.c. un 6. vispārīgais interpretācijas noteikums, XVI sadaļas 2.a piezīme un 85. nodaļas 8. piezīme noved pie tā, ka, pirmkārt, “LED elektroniskā karte” ir jāklasificē kombinētās nomenklatūras pozīcijā 8541 vai, pakārtoti, pozīcijā 8542 un, otrkārt, jāizslēdz tā no klasifikācijas pozīcijā 8512. Prasītāja, pirmkārt, apstrīd Komisijas pamatojumu un veikto klasifikāciju un, otrkārt, uzsver, ka klasifikācijas regulas pamatojumam neesot juridiska pamata.


title: Lieta F-110/13: Prasība, kas celta 2013. gada 11. novembrī — ZZ /Komisija

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/41

         Prasība, kas celta 2013. gada 11. novembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-110/13)
   2014/C 24/78
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — S. Rodrigues, A. Tymen un A. Blot, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru prasītājs tiek izslēgts no to kandidātu saraksta, kam ir sniegta atļauja 2013. gadā piedalīties izglītības programmā “sertifikācija”

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 19. aprīļa lēmumu, ar kuru prasītājs tiek izslēgts no to kandidātu saraksta, kam ir sniegta atļauja 2013. gadā piedalīties izglītības programmā “sertifikācija” (IA N 13-2013);

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt Komisijas 2013. gada 30. jūlija lēmumu, ar kuru tiek noraidīta prasītāja sūdzība;

               —

               piešķirt prasītājam zaudējumu atlīdzību EUR 10 000 apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-17/12: Prasība, kas celta 2012. gada 16. janvārī — Hagenmeyer un Hahn /Komisija

text:
               24.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/26

         Prasība, kas celta 2012. gada 16. janvārī — Hagenmeyer un Hahn/Komisija
   (Lieta T-17/12)
   2012/C 89/44
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Moritz Hagenmeyer (Hamburga, Vācija) un Andreas Hahn (Hannovere, Vācija) (pārstāvis — T. Teufer, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 16. novembra Regulu (ES) Nr. 1170/2011 par atteikumu piešķirt atļauju dažām veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem, kuras attiecas uz slimības riska samazināšanu (OV L 299, 1. lpp.) daļā, kas attiecas uz prasītāju pieteikto norādi “regulāri dzerot lielu daudzumu ūdens, ir iespējams mazināt dehidratācijas risku un vienlaicīgi novērst darbaspēju mazināšanos”;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem (1) veselīguma norādes uz pārtikas produktiem ir aizliegtas, ciktāl tām atbilstoši minētajai regulai Komisija nav izsniegusi atļaujas un iekļāvusi sarakstā ar norādēm, par kurām izsniedz atļaujas.
   Šī prasība ir vērsta pret Komisijas 2011. gada 16. novembra Regulu (ES) Nr. 1170/2011 par atteikumu piešķirt atļauju dažām veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem, kuras attiecas uz slimības riska samazināšanu (2), ciktāl ar to tika noraidīta šādas norādes par saslimšanas riska mazināšanu, par kuru vēlas saņemt atļauju, iekļaušana atļauto norāžu sarakstā: “Regulāri dzerot lielu daudzumu ūdens, ir iespējams mazināt dehidratācijas risku un vienlaicīgi novērst darbaspēju mazināšanos”.
   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza deviņus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: “riska faktora” nosaukšanas nebūtiskums
               Pirmkārt, prasītāji pārmet, ka atbildētāja ir atzinusi par saistošu “riska faktora” nosaukšanu pieteikumā par atļauju, lai gan tāds pienākums no Regulas Nr. 1924/2006 neizrietot.

               2.

               Otrais pamats: pieteikumā par atļauju faktiski minēta “riska faktora” neņemšana vērā
               Turklāt prasītāji pārmet, ka atbildētāja esot ignorējusi, ka prasītāji savos priekšlikumos par pieteiktās veselīguma norādes formulējumu esot faktiski minējuši “riska faktoru”.

               3.

               Trešais pamats: samērīguma principa pārkāpums
               Tāpat prasītāji apgalvo, ka Regula Nr. 1170/2011 kopumā esot nesamērīga.

               4.

               Ceturtais pamats: juridiskā pamata nepietiekamība
               Prasītāji uzskata, ka apstrīdētajai regulai turklāt neesot pietiekama juridiskā pamata, jo tā esot balstīta uz Regulas Nr. 1924/2006 17. panta noteikumiem, skatot tos kopā ar 14. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 10. panta 1. punktu, kas savukārt pārkāpjot Savienības tiesības un it īpaši samērīguma principu.

               5.

               Piektais pamats: nepieļaujams likumdošanas instruments
               Piektkārt, prasītāji apgalvo, ka atbildētāja esot pārkāpusi būtiskas formas prasības, pieņemot regulu tā vietā, lai pieņemtu Regulā Nr. 1924/2006 paredzēto lēmumu.

               6.

               Sestais pamats: kompetenču sadalījuma pārkāpums
               Šajā ziņā prasītāji norāda, ka atbildētāja procesā neesot ņēmusi vērā Regulā Nr. 1924/2006 paredzēto kompetenču sadalījumu starp atbildētāju, Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un Federālo patērētāju aizsardzības un pārtikas nekaitīguma biroju [Bundesamt für Verbraucherschutz und Lebensmittelsicherheit].

               7.

               Septītais pamats: lēmumu savlaicīga nepieņemšana
               Turklāt prasītāji pārmet, ka neesot tikuši ievēroti Regulā Nr. 1924/2006 paredzētie saistošie pieteikuma tālākvirzīšanas, zinātniska atzinuma izstrādāšanas un lēmuma par atļauju pieņemšanas termiņi.

               8.

               Astotais pamats: nepienācīga apsvērumu ņemšana vērā
               Turpinājumā prasītāji pārmet, ka atbildētāja esot pārkāpusi būtiskas formas prasības, jo savā lēmumā par atļauju tā neesot ievērojusi būtisku prasītāju un procesā iesaistītās ieinteresētās trešās personas apsvērumu daļu.

               9.

               Devītais pamats: pamatojuma nepietiekamība
               Visbeidzot prasītāji pārmet, ka atbildētāja neesot pietiekamā mērā izpildījusi savu LESD 296. panta otrajā daļā paredzēto pamatošanas pienākumu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem (OV L 404, 9. lpp.).

      (2)  Komisijas 2011. gada 16. novembra Regula (ES) Nr. 1170/2011 par atteikumu piešķirt atļauju dažām veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem, kuras attiecas uz slimības riska samazināšanu (OV L 299, 1. lpp.).