title: Lieta T-695/17: Prasība, kas celta 2017. gada 9. oktobrī – Itālija/Komisija

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/51

         Prasība, kas celta 2017. gada 9. oktobrī – Itālija/Komisija
   (Lieta T-695/17)
   (2017/C 424/75)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri, pārstāvis, un P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt paziņojumu par atklātiem konkursiem – EPSO/AD/343/17 – tulkotāji (AD 5), kuru galvenā valoda ir vācu valoda (DE) – EPSO/AD/344/17 – tulkotāji (AD 5), kuru galvenā valoda ir franču valoda (FR) – EPSO/AD/345/17 – tulkotāji (AD 5), kuru galvenā valoda ir itāļu valoda (IT) – EPSO/AD/346/17 – tulkotāji (AD 5), kuru galvenā valoda ir nīderlandiešu valoda (NL), kurš publicēts 2017. gada 13. jūlija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, Nr. C 224 A;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots LESD 263., 264. un 266. panta pārkāpums

                           —

                           Komisija nav ņēmusi vērā Tiesas sprieduma lietā C-566/10 P un Vispārējās tiesas 2015. gada 24. septembra sprieduma lietās T-124/13 un T-191/13 res judicata spēku, ar kuriem par prettiesiskiem bija atzīti paziņojumi par konkursu, kuros kā valodas, kuras Savienības atklāto konkursu kandidāti var norādīt kā otro valodu, ir noteiktas vienīgi angļu, franču un vācu valoda.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots LESD 342. panta un Regulas Nr. 1/58 1. un 6. panta pārkāpums.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka, nosakot vienīgi trīs valodas, kuras ir pieļaujamas kā Savienības atklāto konkursu kandidātu otrā valoda, Komisija faktiski ir ieviesusi jaunu valodu lietojumu iestādēs, aizskarot Padomes ekskluzīvo kompetenci šajā jomā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots EKL 12. panta, tagad LESD 18. pants, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 22. panta, LES 6. panta 3. punkta, Civildienesta noteikumu III pielikuma 1. panta 2. punkta un 3. panta, Regulas Nr. 1/58 1. un 6. panta un Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. un 6. punkta, 27. panta 2. punkta un 28. panta f) punkta pārkāpums.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka Komisijas noteiktais valodu ierobežojums ir diskriminējošs, jo ar iepriekš minētajiem noteikumiem ir aizliegts, ka attiecībā uz Eiropas Savienības pilsoņiem un pašiem iestāžu ierēdņiem tiek noteikti valodu ierobežojumi, kuri vispārīgi un objektīvi nav paredzēti iestāžu reglamentos, kā norādīts jau minētajā Regulas Nr. 1/58 6. pantā, un kuri līdz šim nav pieņemti, kā arī ir aizliegts noteikt šādus ierobežojumus, ja vien to nepamato īpašas un pamatotas dienesta intereses.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots LES 6. panta 3. punkta pārkāpums, ciktāl tajā ir noteikts tiesiskās paļāvības aizsardzības princips kā pamattiesība, kura izriet no dalībvalstīm kopīgajām konstitucionālajām tradīcijām.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka Komisija esot pārkāpusi pilsoņu paļāvību attiecībā uz iespēju kā otro valodu izvēlēties jebkuru Savienības valodu, kā tas vienmēr ir bijis līdz 2007. gadam un kā tas autoritatīvi ir apstiprināts Tiesas spriedumā lietā C-566/10 P.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvota pilnvaru sagrozīšana un materiālo tiesību normu attiecībā uz paziņojumu par konkursiem raksturu un mērķi (it īpaši Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. un 6. punkta, 28. panta f) punkta, 27. panta 2. punkta, 34. panta 3. punkta un 45. panta 1. punkta), kā arī samērīguma principa pārkāpums.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka Komisija, preventīvi un vispārīgi nosakot vienīgi trīs valodas, kuras ir pieļaujamas kā otrā valoda, faktiski pirms paziņojuma un pieņemšanas nosacījumu posma iepriekš ir pārbaudījusi kandidātu valodu zināšanas, kas bija jāveic konkursa laikā. Tādējādi valodu zināšanas ir noteicošās salīdzinājumā ar profesionālajām zināšanām.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots LESD 18. panta un 24. panta 4. punkta, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 22. panta, Regulas Nr. 1/58 2. panta un Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. un 6. punkta pārkāpums.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka, paredzot, ka dalības pieteikumi noteikti ir jāiesniedz angļu, franču vai vācu valodā un ka vienā no šīm valodām EPSO nosūta kandidātiem paziņojumus par konkursa norisi, ir pārkāptas Eiropas Savienības pilsoņu tiesības sazināties ar iestādēm savā dzimtajā valodā un turpinās diskriminācija pret ikvienu pilsoni, kuram nav padziļinātas kādas šīs valodas zināšanas.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1/58 1. un 6. panta un Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. un 6. punkta un 28. panta f) punkta, Civildienesta noteikumu III pielikuma 1. panta 1. punkta f) apakšpunkta un LESD 296. panta 2. punkta (pamatojuma nenorādīšana), kā arī samērīguma principa pārkāpums un faktu sagrozīšana.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka Komisija tikai trīs valodu noteikšanu ir pamatojusi ar prasību, ka jaunajiem darbiniekiem uzreiz ir jābūt spējīgiem sazināties iestāžu iekšienē. Šāds pamatojums sagroza faktus, jo nav tā, ka attiecīgās trīs valodas ir visbiežāk izmantotās dažādu valodu grupu saziņā iestādēs; tas ir arī nesamērīgs pamattiesības netikt pakļautam diskriminācijai, pamatojoties uz valodu, ierobežojums, jo pastāv mazāk ierobežojošas sistēmas, lai nodrošinātu efektīvu saziņu iestādēs.


title: Lieta T-545/17: Prasība, kas celta 2017. gada 7. augustā – Afectados Banco Popular/VNV

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/38

         Prasība, kas celta 2017. gada 7. augustā – Afectados Banco Popular/VNV
   (Lieta T-545/17)
   (2017/C 424/56)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Afectados Banco Popular (Madride, Spānija) (pārstāvis – I. Ferrer Bonsoms Millet, advokāts)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt apstrīdētā lēmuma spēkā neesamību un atstāt bez iedarbības iepriekš paveiktās darbības, atjaunojot akcionāru un obligāciju īpašnieku īpašumtiesības uz Banco Popular Español, S.A., proti, situāciju pirms iejaukšanās;

               —

               gadījumā, ja tas nebūtu iespējams, katrā gadījumā atstāt bez iedarbības attiecīgo obligāciju konvertāciju akcijās, saglabājot attiecīgo obligāciju īpašniekiem tādu tiesisko situāciju, kādā tā bija 2017. gada 6. jūnijā. Un piespriest atlīdzināt attiecīgo akciju īpašniekiem bankas faktisko vērtību un, visbeidzot, akciju vērtību, kādā tā bija 2016. gada 30. jūnijā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/ Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-431/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 26. oktobra spriedums – VIMC/Komisija Konkurence — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Privātas veselības aprūpes tirgus — Regulas (EK) Nr. 1/2003 13. panta 1. punkts — Lēmums par sūdzības noraidīšanu — Lietas izskatīšana dalībvalsts konkurences iestādē

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/31

         Vispārējās tiesas 2017. gada 26. oktobra spriedums – VIMC/Komisija
   (Lieta T-431/16) (1)

   (Konkurence - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Privātas veselības aprūpes tirgus - Regulas (EK) Nr. 1/2003 13. panta 1. punkts - Lēmums par sūdzības noraidīšanu - Lietas izskatīšana dalībvalsts konkurences iestādē)
   (2017/C 424/45)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: VIMC – Vienna International Medical Clinic GmbH (Kulmbach, Vācija) (pārstāvji – R. Bramerdorfer un H. Grubmüller, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Dawes un C. Vollrath)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Komisijas 2016. gada 27. maija lēmumu C(2016) 3351 final, ar ko tiek noraidīta sūdzība, ko prasītāja iesniegusi saistībā ar LESD 102. panta pārkāpumu, ko esot pieļāvusi Wirtschaftskammer Österreich (WKO, Austrijas Tirdzniecības kamera) vai Fachverband der Gesundheitsbetriebe (Veselības nozares uzņēmumu profesionālā apvienība, Austrija) (lieta AT.40231 – VIMC/WK&FGB).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               VIMC – Vienna International Medical Clinic GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 371, 10.10.2016.


title: Lieta C-524/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 26. jūnija rīkojumu lietā T-182/16 L'Oréal/Eiropas Savienības Intelektuāla īpašuma birojs (EUIPO) 2017. gada 30. augustā iesniedza L'Oréal

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 26. jūnija rīkojumu lietā T-182/16 L'Oréal/Eiropas Savienības Intelektuāla īpašuma birojs (EUIPO) 2017. gada 30. augustā iesniedza L'Oréal

   (Lieta C-524/17 P)
   (2017/C 424/27)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: L’Oréal (pārstāvji – T. de Haan, P. Péters, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Guinot

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2017. gada 26. jūnija rīkojumu lietā T-182/16, EU:T:2017:448;

               —

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, un

               —

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu; pakārtoti – piespriest EUIPO atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus, kas ir radušies gan apelācijas tiesvedībā, gan arī tiesvedībā pirmajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējā tiesa esot sagrozījusi faktus un argumentus, ko apelācijas sūdzības iesniedzēja tajā bija izvirzījusi, un esot pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-702/17: Prasība, kas celta 2017. gada 12. oktobrī – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Papouis Dairies (“Papouis Halloumi”)

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/53

         Prasība, kas celta 2017. gada 12. oktobrī – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Papouis Dairies (“Papouis Halloumi”)
   (Lieta T-702/17)
   (2017/C 424/76)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosija, Kipra) (pārstāvji – V. Marsland, Solicitor, un S. Malynicz, QC)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Papouis Dairies LTD (Nikosija, Kipra)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības krāsaina grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Papouis Halloumi” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 176 344

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 3. augusta lēmums lietā R 2782/2014-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-231/16: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 19. oktobra spriedums (Landgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Merck KGaA/Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme Corp, MSD Sharp & Dohme GmbH Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EK) Nr. 207/2009 — Eiropas Savienības preču zīme — 109. panta 1. punkts — Civilprasības, pamatojoties uz Eiropas Savienības preču zīmēm un valsts preču zīmēm — Lis pendens — Jēdziens “tas pats prasības priekšmets” — Nosaukuma “Merck” izmantošana domēnu nosaukumos un plašsaziņas līdzekļu platformās internetā — Prasība, kas ir pamatota ar valsts preču zīmi, kurai seko prasība, kas ir pamatota ar Eiropas Savienības preču zīmi — Atteikšanās izskatīt lietu — Apjoms

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/6

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 19. oktobra spriedums (Landgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Merck KGaA/Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme Corp, MSD Sharp & Dohme GmbH

   (Lieta C-231/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 207/2009 - Eiropas Savienības preču zīme - 109. panta 1. punkts - Civilprasības, pamatojoties uz Eiropas Savienības preču zīmēm un valsts preču zīmēm - Lis pendens - Jēdziens “tas pats prasības priekšmets” - Nosaukuma “Merck” izmantošana domēnu nosaukumos un plašsaziņas līdzekļu platformās internetā - Prasība, kas ir pamatota ar valsts preču zīmi, kurai seko prasība, kas ir pamatota ar Eiropas Savienības preču zīmi - Atteikšanās izskatīt lietu - Apjoms)
   (2017/C 424/08)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Merck KGaA

      Atbildētājas: Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme Corp, MSD Sharp & Dohme GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Eiropas Savienības preču zīmi 109. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētais nosacījums par viena un “tā paša prasības priekšmeta” esamību gadījumā, ja starp tām pašām pusēm dažādu dalībvalstu tiesās ir celtas prasības par pārkāpumiem, kuras attiecīgi ir balstītas uz valsts preču zīmi un Eiropas Savienības preču zīmi, ir izpildīts tikai tad, ja šīs prasības skar valsts preču zīmes un Eiropas Savienības preču zīmes, kas ir identiskas, apgalvotu pārkāpumu, kurš izdarīts vienu un to pašu dalībvalstu teritorijā;

               2)

               Regulas Nr. 207/2009 109. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja starp tām pašām pusēm dažādu dalībvalstu tiesās ir celtas prasības par pārkāpumiem, viena no kurām ir balstīta uz valsts preču zīmi saistībā ar apgalvotu dalībvalsts teritorijā izdarītu pārkāpumu un otra – uz Eiropas Savienības preču zīmi saistībā ar apgalvotu visā Eiropas Savienības teritorijā izdarītu pārkāpumu, tiesai, kura nav uzsākusi lietas izskatīšanu pirmā, ir jāatsakās no jurisdikcijas attiecībā uz tiesvedības daļu, kas attiecas uz dalībvalsts teritoriju, uz kuru ir vērsta tiesā, kas ir uzsākusi lietas izskatīšanu pirmā, celtā prasība par pārkāpumu;

               3)

               Regulas Nr. 207/2009 109. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētais nosacījums attiecībā uz viena un “tā paša prasības priekšmeta” esamību vairs nav izpildīts, ja pēc prasītāja daļējas atteikšanās, ciktāl tā notikusi likumīgi, no prasības par pārkāpumu, kura ir balstīta uz Eiropas Savienības preču zīmi un ar kuru sākotnēji tika lūgts aizliegt šīs preču zīmes izmantošanu Eiropas Savienības teritorijā, ja šī atteikšanās ir spēkā attiecībā uz dalībvalsts teritoriju, kura ir norādīta tiesā, kas uzsākusi lietas izskatīšanu pirmā, celtajā prasībā, kura ir balstīta uz valsts preču zīmi un ar kuru tiek lūgts aizliegt šīs preču zīmes izmantošanu valsts teritorijā, attiecīgās prasības vairs neattiecas uz valsts preču zīmes un Eiropas Savienības preču zīmes, kas ir identiskas, apgalvotu pārkāpumu, kurš izdarīts vienu un to pašu dalībvalstu teritorijā;

               4)

               Regulas Nr. 207/2009 109. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja preču zīmes ir identiskas, tiesai, kas nav uzsākusi lietas izskatīšanu pirmā, ir jāatsakās no jurisdikcijas par labu tiesai, kas ir uzsākusi lietas izskatīšanu pirmā, tikai tad, ja minētās preču zīmes ir derīgas attiecībā uz identiskām precēm vai pakalpojumiem.

      (1)  OV C 279, 1.8.2016.


title: Lieta T-555/17: Prasība, kas celta 2017. gada 16. augustā – TW un citi/VNV

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/39

         Prasība, kas celta 2017. gada 16. augustā – TW un citi/VNV
   (Lieta T-555/17)
   (2017/C 424/57)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: TW, TY, UA un UB (pārstāvis – L. Chen Chen, advokāts)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi:

               —

               uzskatīt par celtu šo prasību par Vienotās noregulējuma valdes lēmuma atcelšanu saistībā ar visa Banco Popular Español, S.A. sabiedrības kapitāla amortizāciju līdz nullei euro un tās vēlāku pārdošanu Banco de Santander, S.A. par vienu euro un pēc visu oficiāli pieejamo dokumentu izskatīšanas un izklāstīto iemeslu analīzes pasludināt Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija lēmumu par spēkā neesošu vai atcelt to, publicējot attiecīgo informāciju Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta C-281/16: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 19. oktobra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vereniging Hoekschewaards Landschap/Staatssecretaris van Economische Zaken Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība — Īstenošanas lēmums (ES) 2015/72 — Kopienas nozīmes teritoriju saraksts Atlantijas bioģeogrāfiskajam reģionam — Teritorijas platības samazināšana — Zinātniska kļūda — Spēkā esamība

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 19. oktobra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vereniging Hoekschewaards Landschap/Staatssecretaris van Economische Zaken

   (Lieta C-281/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 92/43/EEK - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - Īstenošanas lēmums (ES) 2015/72 - Kopienas nozīmes teritoriju saraksts Atlantijas bioģeogrāfiskajam reģionam - Teritorijas platības samazināšana - Zinātniska kļūda - Spēkā esamība)
   (2017/C 424/09)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Vereniging Hoekschewaards Landschap

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Rezolutīvā daļa:

   Komisijas 2014. gada 3. decembra Īstenošanas lēmums (ES) 2015/72, ar ko pieņem Kopienas nozīmes teritoriju astoto atjaunināto sarakstu Atlantijas bioģeogrāfiskajam reģionam, nav spēkā, ciktāl ar šo lēmumu Haringflītas teritorija (NL 1000015) šajā sarakstā tika iekļauta bez Lēnhērenes poldera.

      (1)  OV C 279, 1.8.2016.


title: Lieta C-525/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 26. jūnija rīkojumu lietā T-183/16 L’Oréal/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) 2017. gada 30. augustā iesniedza L’Oréal

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 26. jūnija rīkojumu lietā T-183/16 L’Oréal/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) 2017. gada 30. augustā iesniedza L’Oréal

   (Lieta C-525/17 P)
   (2017/C 424/28)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: L’Oréal (pārstāvji – T. de Haan, P. Péters, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Guinot

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2017. gada 26. jūnija rīkojumu lietā T-183/16, EU:T:2017:449;

               —

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, un

               —

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu; pakārtoti – piespriest EUIPO atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus, kas ir radušies gan apelācijas tiesvedībā, gan arī tiesvedībā pirmajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējā tiesa esot sagrozījusi faktus un argumentus, ko apelācijas sūdzības iesniedzēja tajā bija izvirzījusi, un esot pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-295/16: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 19. oktobra spriedums (Juzgado Contencioso-Administrativo de Murcia (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Europamur Alimentación SA/Dirección General de Comercio y Protección del Consumidor de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Patērētāju tiesību aizsardzība — Direktīva 2005/29/EK — Uzņēmēju negodīga komercprakse attiecībā pret patērētājiem — Šīs direktīvas piemērošanas joma — Vairumtirgotāja veikta pārdošana mazumtirgotājiem — Tiesas kompetence — Valsts tiesību akti, kuros vispārīgi aizliegts veikt pārdošanu ar zaudējumiem — Izņēmumi, kas ir balstīti uz minētajā direktīvā neparedzētiem kritērijiem

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/8

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 19. oktobra spriedums (Juzgado Contencioso-Administrativo de Murcia (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Europamur Alimentación SA/Dirección General de Comercio y Protección del Consumidor de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia

   (Lieta C-295/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju tiesību aizsardzība - Direktīva 2005/29/EK - Uzņēmēju negodīga komercprakse attiecībā pret patērētājiem - Šīs direktīvas piemērošanas joma - Vairumtirgotāja veikta pārdošana mazumtirgotājiem - Tiesas kompetence - Valsts tiesību akti, kuros vispārīgi aizliegts veikt pārdošanu ar zaudējumiem - Izņēmumi, kas ir balstīti uz minētajā direktīvā neparedzētiem kritērijiem)
   (2017/C 424/10)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado Contencioso-Administrativo de Murcia

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Europamur Alimentación SA

      Atbildētāja: Dirección General de Comercio y Protección del Consumidor de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”), ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā tāda valsts tiesību norma kā pamatlietā aplūkotā, kas vispārīgi aizliedz piedāvāt tirdzniecībai vai pārdot preces ar zaudējumiem un paredz izņēmumus no šā aizlieguma, kuri ir balstīti uz šajā direktīvā neparedzētiem kritērijiem.

      (1)  OV C 305, 22.8.2016.


title: Lieta T-551/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 25. oktobra spriedums – Lucaccioni/Komisija Civildienests — Ierēdņi — Pakļaušana azbesta un citu vielu iedarbībai — Arodslimība — Civildienesta noteikumu 73. pants — Vispārējie noteikumi par apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību riskiem — 14. pants — LESD 266. pants — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Ārstu komisija — Koleģialitātes princips — Ārstu komisijas pilnvarojuma pārkāpums — Pienākums norādīt pamatojumu — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Procesa ilgums — Morālais kaitējums

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/32

         Vispārējās tiesas 2017. gada 25. oktobra spriedums – Lucaccioni/Komisija
   (Lieta T-551/16) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pakļaušana azbesta un citu vielu iedarbībai - Arodslimība - Civildienesta noteikumu 73. pants - Vispārējie noteikumi par apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību riskiem - 14. pants - LESD 266. pants - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Ārstu komisija - Koleģialitātes princips - Ārstu komisijas pilnvarojuma pārkāpums - Pienākums norādīt pamatojumu - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Procesa ilgums - Morālais kaitējums)
   (2017/C 424/46)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Arnaldo Lucaccioni (San Benedetto del Tronto, Itālija) (pārstāvji – sākotnēji M. Velardo, vēlāk L. Gialluca, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Bohr un G. Gattinara, piedaloties A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 270. pantam, ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Komisijas 2014. gada 26. jūnija lēmumu palielināt prasītāja saņemto pabalstu atbilstoši Vispārējo noteikumu par Eiropas [Savienības] ierēdņu apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību riskiem 14. pantam tikai par 20 %, kas tika pieņemts, atbildot uz prasītāja 2000. gada 7. jūnija pieteikumu, un, otrkārt, atlīdzināt viņam iespējami nodarīto morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 26. jūnija lēmumu palielināt Arnaldo Lucaccioni saņemto pabalstu atbilstoši Vispārējo noteikumu par Eiropas [Savienības] ierēdņu apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību riskiem 14. pantam par 20 %;

               2)

               Komisija samaksā A. Lucaccioni summu EUR 5 000 kā atlīdzību par nodarīto morālo kaitējumu;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt.

      (1)  OV C 279, 24.8.2015 (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar Nr. F-74/15 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 2016. gada 1. septembrī).


title: Lieta C-303/16: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 19. oktobra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Solar Electric Martinique/Ministre des Finances et des Comptes publics Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sestā PVN direktīva — Direktīva 2006/112/EK — Būvdarbi — Francijas aizjūras departamenti — Tiesību normas, kas ar valsts tiesībām ir padarītas piemērojamas — Pārdošanas un uzstādīšanas uz ēkām darījumi — Vienota darījuma kvalifikācija — Kompetences neesamība

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/8

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 19. oktobra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Solar Electric Martinique/Ministre des Finances et des Comptes publics

   (Lieta C-303/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sestā PVN direktīva - Direktīva 2006/112/EK - Būvdarbi - Francijas aizjūras departamenti - Tiesību normas, kas ar valsts tiesībām ir padarītas piemērojamas - Pārdošanas un uzstādīšanas uz ēkām darījumi - Vienota darījuma kvalifikācija - Kompetences neesamība)
   (2017/C 424/11)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Solar Electric Martinique

      Atbildētājs: Ministre des Finances et des Comptes publics

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesai nav kompetences atbildēt uz jautājumu, ko Conseil d’État (Valsts padome, Francija) ir uzdevusi ar 2016. gada 20. maija lēmumu.

      (1)  OV C 287, 8.8.2016.


title: Lieta T-704/17: Prasība, kas celta 2017. gada 9. oktobrī – Spānija/Komisija

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/53

         Prasība, kas celta 2017. gada 9. oktobrī – Spānija/Komisija
   (Lieta T-704/17)
   (2017/C 424/77)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis – M. García-Valdecasas Dorrego)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt paziņojumu par konkursu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1/58 1. un 2. panta, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 22. panta un Civildienesta noteikumu 1.d panta pārkāpums, jo saziņas režīms starp EPSO un kandidātu ir ierobežots vienīgi ar angļu, franču un vācu valodu, kas ietver arī pieteikuma veidlapu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1/58 1. un 6. panta, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 22. panta un Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. un 6. punkta pārkāpums, jo otrās valodas izvēle nepamatoti ir sašaurināta tikai ar trijām valodām, proti, angļu, franču un vācu valodu, tādējādi izslēdzot pārējās Eiropas Savienības oficiālās valodas, un saistībā ar 1. valodu kombināciju 3. valoda ir ierobežota ar angļu, franču un vācu valodu, izslēdzot pārējās Eiropas Savienības oficiālās valodas.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka angļu, franču un vācu valodas izvēle ir patvaļīga un rada diskrimināciju valodas dēļ, kas ir aizliegta Regulas Nr. 1/58 1. pantā, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 22. pantā un Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. un 6. punktā.


title: Lieta C-533/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 11. septembrī iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Anja Oehlke un Wolfgang Oehlke/TUIfly GmbH

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 11. septembrī iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Anja Oehlke un Wolfgang Oehlke/TUIfly GmbH

   (Lieta C-533/17)
   (2017/C 424/29)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Anja Oehlke, Wolfgang Oehlke

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkts, ņemot vērā preambulas 15. apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka apkalpojošais gaisa pārvadātājs var atbrīvoties no pienākuma maksāt kompensāciju, vienīgi atsaucoties uz tādiem ārkārtējiem apstākļiem, kuri radušies tikai lidojuma dienā, vai arī lidojuma atcelšanu vai lielu kavēšanos nākamajā dienā var pamatot ārkārtēji apstākļi, kas radušies jau iepriekšējā dienā?

               2)

               Ja lidojuma atcelšanu vai lielu kavēšanos nākamajā dienā var pamatot arī tādi ārkārtēji apstākļi, kas radušies jau iepriekšējā dienā, vai Regulas Nr. 261/2004 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gaisa pārvadātājam visu iespējamo pasākumu kontekstā, kas tam jāveic, lai izvairītos no ārkārtējiem apstākļiem, ir pienākums jau iepriekš veikt piemērotus pasākumus attiecīgiem starpgadījumiem un katrā ziņā savā bāzes lidostā pienācīgā apjomā uzturēt rezerves lidmašīnas?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, OV 2004, L 46, 1. lpp.


title: Lieta T-613/17: Prasība, kas celta 2017. gada 4. augustā – La Guirigaña un citi/ECB un VNV

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/40

         Prasība, kas celta 2017. gada 4. augustā – La Guirigaña un citi/ECB un VNV
   (Lieta T-613/17)
   (2017/C 424/58)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: La Guirigaña, S.L. (Madride, Spānija) un 7 citi prasītāji (pārstāvis – J. Díaz-Patón Porras, advokāts)

      Atbildētājas: Eiropas Centrālā Banka un Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi:

   Prasītāji lūdz Vispārējo tiesu uzskatīt par iesniegtu sūdzību par Eiropas Savienības mantisko atbildību saistībā ar uz Eiropas Centrālo Banku attiecināmo darbību un bezdarbību un par kumulatīvi celtu prasību, kas vērsta pret 2017. gada 7. jūnija Vienotās noregulējuma valdes lēmumu, un pēc noteikto procesuālo darbību veikšanas pasludināt nolēmumu, ar kuru:

               —

               tiek atzīta Eiropas Savienības finansiālā atbildība pret prasītājiem;

               —

               tiek atcelts Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija lēmums, atstājot to bez iedarbības;

               —

               pakārtoti, gadījumā, ja iepriekšminētie prasījumi netiks atzīti par pamatotiem, piespriest atlīdzināt prasītājiem zaudējumus no Vienotā noregulējuma fonda.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-705/17: Prasība, kas celta 2017. gada 5. oktobrī – Temes Rial un citi/VNV

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/54

         Prasība, kas celta 2017. gada 5. oktobrī – Temes Rial un citi/VNV
   (Lieta T-705/17)
   (2017/C 424/78)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Enrique Manuel Temes Rial (Vilagarcía de Arousa, Spānija), Jon Nuñes Baracaldo (Erandio Astraburua, Spānija), Maria Luisa Muniente Pallas (Madride, Spānija), Alfonso Velasco Nieto (Madride) un Gloria María Zarco Martínez (Guarnizo el Astillero, Spānija) (pārstāvis – P. Rúa Sobrino, advokāts)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Vienotās noregulējuma valdes Lēmumu SRB/EES/2017/08 un neatkarīgā eksperta vērtējumu, uz kura tas balstīts saskaņā ar Regulas Nr. 806/2014 20. panta 15. punktu;

               —

               atzīt Regulas (ES) Nr. 806/2014 18. un 29. panta prettiesiskumu un nepiemērojamību;

               —

               piespriest Vienotājai noregulējuma valdei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-707/17: Prasība, kas celta 2017. gada 11. oktobrī – Euroways/VNV

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/55

         Prasība, kas celta 2017. gada 11. oktobrī – Euroways/VNV
   (Lieta T-707/17)
   (2017/C 424/79)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Euroways, SL (Hospitalet de Llobregat, Spānija) (pārstāvji – R. Vallina Hoset un C. Iglesias Megías, advokāti)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt Vienotās noregulējuma valdes ārpuslīgumisko atbildību un piespriest atlīdzināt Vienotās noregulējuma valdes darbības un bezdarbības rezultātā prasītājai nodarīto kaitējumu saistībā ar prasītājas īpašumā bijušo BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A. obligāciju un vērtspapīru atsavināšanu;

               —

               piespriest Valdei atlīdzināt prasītājai zaudējumus saistībā ar tai nodarīto kaitējumu (“prasītā summa”);

                           —

                           galvenokārt, atmaksāt veiktos ieguldījumus EUR 543 242,11Banco Popular akcijās; vai alternatīvi;

                           —

                           pakārtoti, saistībā ar iepriekšminēto, EUR 44 055,19;

               —

               noteikt palielināt prasīto summu par kompensācijas procentiem, sākot no 2017. gada 7. jūnija līdz sprieduma pasludināšanai šajā lietā;

               —

               noteikt palielināt prasīto summu par attiecīgajiem nokavējuma procentiem, sākot no sprieduma pieņemšanas šajā lietā līdz pilnīgai prasītās summas samaksai, pamatojoties uz galvenajām refinansēšanas darbībām noteikto ECB likmi, kas piemērojama attiecīgajā laika posmā un kas palielināta par diviem punktiem;

               —

               piespriest Vienotājai noregulējuma valdei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietā T-659/17 Vallina Fonseca/VNV.


title: Lieta T-601/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 26. oktobra spriedums – Paraskevaidis/Cedefop Civildienests — Ierēdņi — Cedefop — Paaugstināšana amatā — 2015. gada paaugstināšana amatā — Lēmums prasītāju nepaaugstināt amatā AD 12 pakāpē — Civildienesta noteikumu 44. un 45. pants — Nopelnu salīdzināšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Sūdzības netiešs noraidījums — Atbildība

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/33

         Vispārējās tiesas 2017. gada 26. oktobra spriedums – Paraskevaidis/Cedefop

   (Lieta T-601/16) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Cedefop - Paaugstināšana amatā - 2015. gada paaugstināšana amatā - Lēmums prasītāju nepaaugstināt amatā AD 12 pakāpē - Civildienesta noteikumu 44. un 45. pants - Nopelnu salīdzināšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Sūdzības netiešs noraidījums - Atbildība)
   (2017/C 424/47)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Georges Paraskevaidis (Auderghem, Beļģija) (pārstāvis – S. Pappas, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centrs (Cedefop) (pārstāvji – M. Fuchs, piedaloties A. Duron, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība saskaņā ar LESD 270. pantu, kurā tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Cedefop direktora 2015. gada 4. novembra lēmumu prasītāju nepaaugstināt amatā AD 12 pakāpē 2015. gada paaugstināšanas amatā ietvaros un, otrkārt, atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājam iespējami nodarīts šī lēmuma dēļ

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centra (Cedefop) direktora 2015. gada 4. novembra lēmumu Georges Paraskevaidis nepaaugstināt amatā AD 12 pakāpē 2015. gada paaugstināšanas amatā ietvaros;

               2)

               Cedefop izmaksā G. Paraskevaidis summu EUR 2 000 apmērā kā atlīdzību par viņam nodarīto kaitējumu;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Cedefop atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 296, 16.8.2016. (Lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar Nr. F-31/06 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 1.09.2016).


title: Lieta C-537/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 12. septembrī iesniedza Landgericht Berlin (Vācija) – Claudia Wegener/Royal Air Maroc SA

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 12. septembrī iesniedza Landgericht Berlin (Vācija) – Claudia Wegener/Royal Air Maroc SA

   (Lieta C-537/17)
   (2017/C 424/31)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Claudia Wegener

      Atbildētāja: Royal Air Maroc SA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai tas ir lidojums Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē, ja gaisa pārvadātāja veiktais pārvadājums ietver ieplānotus pārtraukumus (starpnosēšanos) ārpus Eiropas Kopienas teritorijas, mainot gaisa kuģi?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-383/16: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 19. oktobra spriedums (College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vion Livestock BV/Staatssecretaris van Economische Zaken Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tirgu kopīgā organizācija — Dzīvnieku aizsardzība pārvadāšanas laikā — Eksporta kompensācijas — Regula (ES) Nr. 817/2010 — Regula (EK) Nr. 1/2005 — Pienākums aizpildīt pārvadājuma žurnāla kopiju ar aktuālajiem datiem līdz pirmajai izkraušanas vietai galamērķa trešajā valstī — Pārmaksāto summu atgūšana

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/9

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 19. oktobra spriedums (College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vion Livestock BV/Staatssecretaris van Economische Zaken

   (Lieta C-383/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tirgu kopīgā organizācija - Dzīvnieku aizsardzība pārvadāšanas laikā - Eksporta kompensācijas - Regula (ES) Nr. 817/2010 - Regula (EK) Nr. 1/2005 - Pienākums aizpildīt pārvadājuma žurnāla kopiju ar aktuālajiem datiem līdz pirmajai izkraušanas vietai galamērķa trešajā valstī - Pārmaksāto summu atgūšana)
   (2017/C 424/12)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Vion Livestock BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Rezolutīvā daļa:

   Komisijas 2010. gada 16. septembra Regulas (ES) Nr. 817/2010, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz prasībām eksporta kompensāciju piešķiršanai saistībā ar dzīvu liellopu labturību pārvadāšanas laikā 7. pants, aplūkots kopsakarā ar Regulas Nr. 817/2010 3. panta 1. un 2. punktu un 2. panta 2. punktu, kā arī ar Padomes 2004. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2005 par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas un saistīto darbību laikā un grozījumu izdarīšanu Direktīvās 64/432/EEK un 93/119/EK un Regulā (EK) Nr. 1255/97 II pielikuma 3., 7. un 8. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka eksporta kompensāciju atmaksa saskaņā ar Regulu Nr. 817/2010 var tikt pieprasīta, ja liellopu pārvadātājs nav norādījis aktuālo informāciju pārvadājuma žurnāla kopijā, kas paredzēta Regulas Nr. 1/2005 II pielikumā, līdz pirmajai izkraušanas vietai galamērķa trešajā valstī.

      (1)  OV C 371, 10.10.2016.


title: Lieta C-563/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 25. septembrī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – Associação Peço a Palavra u.c./Conselho de Ministros

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 25. septembrī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – Associação Peço a Palavra u.c./Conselho de Ministros

   (Lieta C-563/17)
   (2017/C 424/32)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal Administrativo

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Associação Peço a Palavra, João Carlos Constantino Pereira Osório, Maria Clara Marques Pires Sarmento Franco, Sofia da Silva Santos Arauz un Maria João Galhardas Fitas

      Atbildētāja: Conselho de Ministros

      Trešās personas: PARPÚBLICA – Participações Públicas, SGPS, SA un TAP, SGPS, SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Savienības tiesībām, proti, LESD 49. un 54. pantam un tajos noteiktajiem principiem pretrunā ir tas, ka, rīkojot procedūru attiecībā uz valstij piederošas aviopārvadājumu kapitālsabiedrības pamatkapitāla netiešas reprivatizācijas procesu, minēto procedūru reglamentējošajos dokumentos kā kritērijs, lai atlasītu izvēlētos iespējamo ieguldītāju pirkšanas piedāvājumus un izraudzītos tos piedāvājumus, par kuriem tiks slēgts darījums, ir iekļauta prasība saglabāt minētās sabiedrības juridisko adresi un faktiskās vadības centru dalībvalstī, kurā tā ir nodibināta?

               2)

               Vai Savienības tiesībām, proti, LESD 56. un 57. pantam un tajos noteiktajiem principiem, kā arī diskriminācijas aizlieguma, samērīguma un nepieciešamības principiem pretrunā ir tas, ka, rīkojot procedūru attiecībā uz minētās sabiedrības pamatkapitāla netiešas reprivatizācijas procesu, minēto procedūru reglamentējošajos dokumentos kā atlases kritērijs, lai atlasītu izvēlētos iespējamo ieguldītāju pirkšanas piedāvājumus un izraudzītos tos piedāvājumus, par kuriem tiks slēgts darījums, pircējai struktūrai ir noteikta prasība pildīt saistības sniegt sabiedrisko pakalpojumu?

               3)

               Vai Savienības tiesībām, proti, LESD 56. un 57. pantam un tajos noteiktajiem principiem pretrunā ir tas, ka, rīkojot procedūru attiecībā uz minētās sabiedrības pamatkapitāla netiešas reprivatizācijas procesu, minēto procedūru reglamentējošajos dokumentos kā kritērijs, lai atlasītu izvēlētos iespējamo ieguldītāju pirkšanas piedāvājumus un izraudzītos tos piedāvājumus, par kuriem tiks slēgts darījums, pircējai struktūrai ir noteikta prasība saglabāt un attīstīt pašreizējo valsts mēroga tranzītmezglu (hub)?

               4)

               Vai minētās sabiedrības, kuras pamatkapitāls ir atsavināms reprivatizācijas procedūrā, darbība būtu jāuzskata par iekšējā tirgū sniegtu pakalpojumu, uz kuru attiecas Direktīvas 2006/123/EK (1) noteikumi, ja ir piemērojams šīs direktīvas 2. panta 2. punkta d) apakšpunktā noteiktais izņēmums attiecībā uz pakalpojumiem pārvadājumu jomā, un vai minētā direktīva tādējādi ir piemērojama arī attiecīgajai procedūrai?

               5)

               Ja atbilde uz 4. jautājumu ir apstiprinoša, vai minētās direktīvas 16. un 17. panta noteikumiem ir pretrunā, ka, rīkojot procedūru attiecībā uz minētās sabiedrības pamatkapitāla netiešas reprivatizācijas procesu, minēto procedūru reglamentējošajos dokumentos kā kritērijs, lai atlasītu izvēlētos iespējamo ieguldītāju pirkšanas piedāvājumus un izraudzītos tos piedāvājumus, par kuriem tiks slēgts darījums, pircējai struktūrai ir noteikta prasība pildīt saistības sniegt sabiedrisko pakalpojumu?

               6)

               Ja atbilde uz 4. jautājumu ir apstiprinoša, vai minētās direktīvas 16. un 17. panta noteikumiem ir pretrunā, ka, rīkojot procedūru attiecībā uz minētās sabiedrības pamatkapitāla netiešas reprivatizācijas procesu, minēto procedūru reglamentējošajos dokumentos kā kritērijs, lai atlasītu izvēlētos iespējamo ieguldītāju pirkšanas piedāvājumus un izraudzītos tos piedāvājumus, par kuriem tiks slēgts darījums, pircējai struktūrai ir noteikta prasība saglabāt un attīstīt pašreizējo valsts mēroga tranzītmezglu (hub)?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīva 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (OV 2006, L 376, 36. lpp.).


title: Lieta T-718/17: Prasība, kas celta 2017. gada 19. oktobrī – Itālija/Komisija

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/55

         Prasība, kas celta 2017. gada 19. oktobrī – Itālija/Komisija
   (Lieta T-718/17)
   (2017/C 424/80)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri, pārstāvis, un P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt paziņojumu par atklātiem konkursiem – Administratori un asistenti ēku apsaimniekošanas jomā – EPSO/AD/342/17 (AD 6) – Ēku pārvaldības inženieri (tostarp vides un pakalpojumu inženieri) – EPSO/AST/141/17 (AST 3) – 1. profils – Ēku būvniecības koordinatori/tehniskie darbinieki – 2. profils – Ēku koordinatori/tehniskie darbinieki gaisa kondicionēšanas un elektromehānikas un elektrotehnikas jomā – 3. profils – Asistenti darba drošības/ēku drošuma jomā, kurš publicēts 2017. gada 27. jūlija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, Nr. C 242 A;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-695/17 Itālijas Republika/Komisija.


title: Lieta T-640/17: Prasība, kas celta 2017. gada 20. septembrī – Escriba Serra un citi/Komisija un VNV

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/40

         Prasība, kas celta 2017. gada 20. septembrī – Escriba Serra un citi/Komisija un VNV
   (Lieta T-640/17)
   (2017/C 424/59)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Juan Escriba Serra (Žirona [Girona], Spānija) un 7 citi prasītāji (pārstāvji – R. Vallina Hoset un C. Iglesias Megías, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi:

               —

               Prasītāji, galvenokārt un procesuālās ekonomijas apsvērumu dēļ, lūdz Vispārējo tiesu:

                           —

                           daļēji atcelt Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija Lēmumu SRB/EES/2017/08 attiecībā uz noregulējuma shēmas pieņemšanu sabiedrībai Banco Popular Español, S.A., ciktāl tajā tika paredzēta Banco Popular subordinēto obligāciju pārvešana un amortizācija; un

                           —

                           daļēji atcelt Komisijas 2017. gada 7. jūnija Lēmumu (ES) 2017/1246, ar ko apstiprina Banco Popular Español, S.A. noregulējuma shēmu, ciktāl tajā tika paredzēta Banco Popular subordinēto obligāciju pārvešana.

               —

               Alternatīvi, pakārtoti:

                           —

                           pilnībā atcelt Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija Lēmumu SRB/EES/2017/08 attiecībā uz noregulējuma shēmas pieņemšanu sabiedrībai Banco Popular Español. S.A.; un

                           —

                           pilnībā atcelt Komisijas 2017. gada 7. jūnija Lēmumu (ES) 2017/1246, ar ko apstiprina Banco Popular Español, S.A. noregulējuma shēmu.

               —

               Ja nepieciešams, atzīt par nepiemērojamiem Regulas 806/2014 15., 18., 20., 21., 22. un/vai 24.pantu atbilstoši LESD 277. pantam; un

               —

               piespriest Valdei un Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta C-425/16: Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 19. oktobra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hansruedi Raimund/Michaela Aigner Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Intelektuālais un rūpnieciskais īpašums — Eiropas Savienības preču zīme — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 96. panta a) punkts — Prasība par pārkāpumu — 99. panta 1. punkts — Spēkā esamības prezumpcija — 100. pants — Pretprasība par spēkā neesamības atzīšanu — Saistība starp prasību par pārkāpumu un pretprasību par spēkā neesamības atzīšanu — Procesuālā autonomija

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/10

         Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 19. oktobra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hansruedi Raimund/Michaela Aigner

   (Lieta C-425/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Intelektuālais un rūpnieciskais īpašums - Eiropas Savienības preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 96. panta a) punkts - Prasība par pārkāpumu - 99. panta 1. punkts - Spēkā esamības prezumpcija - 100. pants - Pretprasība par spēkā neesamības atzīšanu - Saistība starp prasību par pārkāpumu un pretprasību par spēkā neesamības atzīšanu - Procesuālā autonomija)
   (2017/C 424/14)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Hansruedi Raimund

      Atbildētāja: Michaela Aigner

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Eiropas Savienības preču zīmi 99. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka prasība par pārkāpumu, kas celta kādā Eiropas Savienības preču zīmju tiesā atbilstoši šīs regulas 96. panta a) punktam, nevar tikt noraidīta absolūta spēkā neesamības pamata dēļ, kāds paredzēts minētās regulas 52. panta 1. punkta b) apakšpunktā, ja šī tiesa nav apmierinājusi pretprasību par spēkā neesamības atzīšanu, ko atbilstoši šīs pašas regulas 100. panta 1. punktam cēlusi persona, kura ir atbildētājs lietā par minēto prasību par pārkāpumu, un kas balstīta uz šo pašu spēkā neesamības pamatu;

               2)

               Regulas Nr. 207/2009 normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tās pieļauj, ka Eiropas Savienības preču zīmju tiesa var noraidīt prasību par pārkāpumu šīs regulas 96. panta a) punkta izpratnē absolūta spēkā neesamības pamata dēļ, kāds paredzēts minētās regulas 52. panta 1. punkta b) apakšpunktā, pat ja nolēmums attiecībā uz pretprasību par spēkā neesamības atzīšanu, kas celta atbilstoši šīs pašas regulas 100. panta 1. punktam un balstīta uz šo pašu spēkā neesamības pamatu, nav kļuvis galīgs.

      (1)  OV C 402, 31.10.2016.


title: Lieta T-643/17: Prasība, kas celta 2017. gada 21. septembrī – Euroways/Komisija un VNV

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/41

         Prasība, kas celta 2017. gada 21. septembrī – Euroways/Komisija un VNV
   (Lieta T-643/17)
   (2017/C 424/60)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Euroways, SL (Hospitalet de Llobregat, Spānija) (pārstāvji – R. Vallina Hoset un C. Iglesias Megías, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Vienotā noregulējuma valde

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija Lēmumu SRB/EES/2017/08 attiecībā uz noregulējuma shēmas pieņemšanu sabiedrībai Banco Popular Español, S.A.;

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 7. jūnija Lēmumu (ES) 2017/1246, ar ko apstiprina Banco Popular Español, S.A. noregulējuma shēmu;

               —

               ja nepieciešams, atzīt par nepiemērojamiem Regulas 806/2014 15., 18., 20., 21., 22. un/vai 24.pantu atbilstoši LESD 277. pantam; un

               —

               piespriest Valdei un Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-706/16 P: Vispārējās tiesas 2017. gada 26. oktobra spriedums – HB/Komisija Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2014. gada paaugstināšana amatā — Salīdzinošs nopelnu izvērtējums — Diskriminācija dzimuma dēļ — Kļūda tiesību piemērošanā

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/33

         Vispārējās tiesas 2017. gada 26. oktobra spriedums – HB/Komisija
   (Lieta T-706/16 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2014. gada paaugstināšana amatā - Salīdzinošs nopelnu izvērtējums - Diskriminācija dzimuma dēļ - Kļūda tiesību piemērošanā)
   (2017/C 424/48)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: HB (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Berardis-Kayser un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 21. jūlija spriedumu HB/Komisija (F-125/15, EU:F:2016:164), ar ko tiek lūgts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               HB sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies šajā instancē;

               3)

               ar tiesvedību pirmajā instancē saistītie tiesāšanās izdevumi paliek sadalīti saskaņā ar Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 21. jūlija sprieduma HB/Komisija (F-125/15) rezolutīvās daļas 2) un 3) punktu.

      (1)  OV C 454, 5.12.2016.


title: Lieta C-522/16: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 19. oktobra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A/Staatssecretaris van Financiën Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Muitas savienība un kopējais muitas tarifs — Regula (EEK) Nr. 2913/92 — 201. panta 3. punkta otrā daļa, kā arī 221. panta 3. un 4. punkts — Regula (EEK) Nr. 2777/75 — Regula (EK) Nr. 1484/95 — Papildu ievedmuitas nodokļi — Mākslīga struktūra, kas ir domāta, lai izvairītos no maksājamajiem papildu nodokļiem — Muitas deklarācijas pamatā esošās informācijas nepatiesums — Personas, kuras var tikt atzītas par atbildīgām par muitas parādu — Noilguma termiņš

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/11

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 19. oktobra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-522/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas savienība un kopējais muitas tarifs - Regula (EEK) Nr. 2913/92 - 201. panta 3. punkta otrā daļa, kā arī 221. panta 3. un 4. punkts - Regula (EEK) Nr. 2777/75 - Regula (EK) Nr. 1484/95 - Papildu ievedmuitas nodokļi - Mākslīga struktūra, kas ir domāta, lai izvairītos no maksājamajiem papildu nodokļiem - Muitas deklarācijas pamatā esošās informācijas nepatiesums - Personas, kuras var tikt atzītas par atbildīgām par muitas parādu - Noilguma termiņš)
   (2017/C 424/15)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: A

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tādos apstākļos kā pamatlietā Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. novembra Regulu (EK) Nr. 2700/2000, 201. panta 3. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka dokumenti, kurus ir prasīts iesniegt atbilstoši Komisijas 1995. gada 28. jūnija Regulas (EK) Nr. 1484/95, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par papildu ievedmuitas sistēmas ieviešanu un reprezentatīvo cenu noteikšanu mājputnu gaļas un olu nozarē, kā arī ovalbumīnam, un atceļ Regulu Nr. 163/67/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 1999. gada 29. marta Regulu (EK) Nr. 684/1999, 3. panta 2. punktam, ir muitas deklarācijas noformēšanai nepieciešamā informācija šīs tiesību normas izpratnē;

               2)

               Regulas Nr. 2913/92, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 2700/2000, 201. panta 3. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka muitas parāda “parādnieka” jēdziena šīs tiesību normas izpratnē piemērošanas jomā ietilpst fiziska persona, kas ir bijusi cieši iesaistīta tādu komercdarījumu kā pamatlietā mākslīgās struktūras radīšanā un uzbūvē, kuras sekas bija tādas, ka tika samazināta ar likumu noteiktā maksājamā ievedmuitas nodokļu summa, lai gan šī persona pati nav paziņojusi nepatieso informāciju, kas tika izmantota par pamatu muitas deklarācijas noformēšanai, ja no lietas apstākļiem izriet, ka šī persona zināja vai tai bija jāzina fakts, ka ar attiecīgo struktūru saistītās darbības tika veiktas nevis kā parasti komercdarījumi, bet gan vienīgi ar mērķi ļaunprātīgi saņemt Savienības tiesībās paredzētās priekšrocības. Nav nozīmes apstāklim, ka minētā persona pati kļuva par tiešu līdzdalībnieci attiecīgās komercsabiedrību un komercdarījumu mākslīgās struktūras radīšanā un uzbūvē tikai pēc tam, kad muitas nodokļu tiesību eksperti tai bija snieguši garantijas par šīs struktūras likumību;

               3)

               tādos apstākļos kā pamatlietā Regulas Nr. 2913/92, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 2700/2000, 221. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka fakts, ka saskaņā ar šīs regulas 201. panta 1. punktu ievedmuitas nodokļa parāds ir radies, laižot brīvā apgrozībā ar ievedmuitas nodokli apliekamas preces, pats par sevi vien nav tāds, ar ko tiek izslēgta jebkāda iespēja paziņot parādniekam par šādām precēm maksājamo ievedmuitas nodokļu summu pēc termiņa, kas ir paredzēts šīs regulas ar grozījumiem 221. panta 3. punktā, beigām.

      (1)  OV C 86, 20.3.2017.


title: Lieta T-659/17: Prasība, kas celta 2017. gada 28. septembrī – Vallina Fonseca/VNV

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/42

         Prasība, kas celta 2017. gada 28. septembrī – Vallina Fonseca/VNV
   (Lieta T-659/17)
   (2017/C 424/61)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: José Antonio Vallina Fonseca (Madride, Spānija) (pārstāvji – R. Vallina Hoset un A. Sellés Marco, advokāti)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt Vienotās noregulējuma valdes ārpusligumisko atbildību un piespriest atlīdzināt tās darbības un bezdarbības rezultātā José Antonio Vallina Fonseca nodarīto kaitējumu saistībā ar viņa īpašumā bijušo BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A. obligāciju un vērtspapīru atsavināšanu;

               —

               piespriest Valdei atlīdzināt zaudējumus EUR 50 000 apmērā par prasītājam nodarīto kaitējumu (“prasītā summa”);

               —

               noteikt palielināt prasīto summu par kompensācijas procentiem, sākot no 2017. gada 7. jūnija līdz šī sprieduma pasludināšanai attiecīgajā lietā;

               —

               noteikt palielināt prasīto summu par attiecīgajiem kavējuma procentiem no sprieduma pasludināšanas dienas līdz minētās prasītās summas pilnīgai samaksai, pamatojoties uz galvenajām refinansēšanas darbībām noteikto ECB likmi, kas piemērojama attiecīgajā laika posmā un kas palielināta par diviem punktiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija Lēmumu SRB/EES/2017/08 attiecībā uz noregulējuma shēmas pieņemšanu sabiedrībai Banco Popular Español, S.A. esot ticis pārkāpts nemo auditur turpitudinem opropiam allegans princips, kā arī Regulas 806/2014 88. pants, ciktāl ar to tika pieņemts Banco Popular un tās akcionāriem nelabvēlīgs akts krīzes dēļ, ko pati Valde esot izraisījusi.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot attiecīgo noregulējuma shēmu, Valde esot pārkāpusi rūpības pienākumu, LESD 296. pantā minēto labas pārvaldības principu, patvaļas aizlieguma principu un nemo auditur turpitudinem suam allegans principu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. un 41. panta pārkāpums, ciktāl prasītājs bija spiests atteikties no sava īpašuma bez viņa uzklausīšanas pirms vai pēc attiecīgā lēmuma pieņemšanas.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Valde esot pārkāpusi Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantu un Līguma par Eiropas Savienību 54. pantu, atsavinot prasītāja īpašumu, lai gan pastāvēja alternatīvi un mazāk ierobežojoši pasākumi.


title: Lieta T-721/17: Prasība, kas celta 2017. gada 17. oktobrī – Topor-Gilka/Padome

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/56

         Prasība, kas celta 2017. gada 17. oktobrī – Topor-Gilka/Padome
   (Lieta T-721/17)
   (2017/C 424/81)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Sergey Topor-Gilka (Maskava, Krievija) (pārstāvis – N. Meyer, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto Padomes 2017. gada 4. augusta Lēmumu (KĀDP) 2017/1418 (1);

               —

               pakārtoti katrā ziņā daļēji atcelt apstrīdēto Padomes Lēmumu (KĀDP) 2017/1418, ciktāl prasītājs ar to ir ticis pievienots lēmuma 1. pantā minētajam personu un vienību sarakstam, viņu iekļaujot tā 160. punktā, kā arī

               —

               atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 68. panta 1. punktam apvienot šo tiesvedību ar paralēlo tiesvedību attiecībā uz OOO WO Technopromexport.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā

                           —

                           Atsaukšanās uz Padomes Regulu (ES) Nr. 1351/2014 (2).
                           Šī regula attiecoties uz citu personu loku nekā tas, pie kura pieder prasītājs, un to tāpēc nevarot izmantot par pamatojumu prasītāja pievienošanai strīdīgajam sarakstam.

                           —

                           Pārmetums par līguma pārkāpumu
                           Padome lēmumu pievienot prasītāju strīdīgajam sarakstam pamatojot tostarp tādējādi, ka viņš esot veicis līgumslēgšanas sarunas ar Siemens Gas Turbine Technology OOO par sākotnējo piegādes līgumu, bet vēlāk sākotnējā piegādes līguma noteikumi esot tikuši pārkāpti. Novērtējot, vai tiešām ir noticis līguma pārkāpums, esot piemērojamas Krievijas tiesības. Piegādes līguma līgumslēdzējas puses esot vērsušās Maskavas Šķīrējtiesā. Pirms šī šķīrējtiesa ir pieņēmusi nolēmumu par lietas būtību, pārmetums par līguma pārkāpumu esot nepietiekami drošs faktiskais pamats un nevarot tikt izmantots par pamatojumu Lēmumam (KĀDP) 2017/1418.

                           —

                           Gāzes turbīnu tālākais transports uz Krimu
                           Prasītājam tiekot pārmests, ka viņš esot atbildīgs par gāzes turbīnu tālāko transportu uz Krimu. Publicētie ziņojumi presē neesot viennozīmīgi un esot balstīti uz anonīmiem avotiem. Kompetentajai Savienības iestādei esot jāpierāda norādīto motīvu atbilstīgums, nevis attiecīgajam uzņēmumam jāiesniedz attaisnojoši pierādījumi tam, ka šie motīvi nav atbilstīgi.

                           —

                           Starptautisko humanitāro tiesību principu neievērošana
                           Krievijai saskaņā ar starptautiskajām publiskajām tiesībām esot pienākums atjaunot un uzturēt Krimā sabiedrisko kārtību, pie kuras šobrīd piederot arī droša un stabila energoapgāde. Humānā vajadzība pēc šādas energoapgādes Lēmuma (KĀDP) 2017/1418 pamatojumā esot ņemta vērā tikpat maz kā starptautisko humanitāro tiesību normas.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts LESD 296. panta otrajā daļā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu

                           —

                           Lēmumā 2017/1418 neesot izpildīts LESD 296. panta otrajā daļā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu. Lēmuma pielikuma 160. punktā norādītais pamatojums esot kopumā neskaidrs un nepietiekami detalizēts. Tajā neesot atspoguļoti konkrētie motīvi, kāpēc Padome, īstenojot savu kompetenci, ir nolēmusi piemērot prasītājam ierobežojošos pasākumus, un līdz ar to kopumā neatbilstot LESD 296. panta otrajā daļā paredzētā pienākuma prasībām.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību un efektīvu tiesību aizsardzību

                           —

                           Tā kā Padome neesot izpildījusi LESD 296. panta otrajā daļā paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu, tā esot pārkāpusi prasītāja tiesības uz aizstāvību un efektīvu tiesību aizsardzību, jo prasītājam, nezinot galvenos motīvus viņa pievienošanai strīdīgajam sarakstam, neesot iespējams optimāli formulēt aizstāvības argumentus.

      (1)  Padomes 2017. gada 4. augusta Lēmums (KĀDP) 2017/1418, ar kuru groza Lēmumu 2014/145/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2017, L 203I, 5. lpp.).

      (2)  Padomes 2014. gada 18. decembra Regula (ES) Nr. 1351/2014, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 692/2014 par ierobežojumiem, reaģējot uz Krimas un Sevastopoles nelikumīgo aneksiju (OV 2014, L 365, 46. lpp.).


title: Lieta C-556/16: Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 19. oktobra spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lutz GmbH/Hauptzollamt Hannover Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EEK) Nr. 2658/87 — Muitas savienība — Kopējais muitas tarifs — Tarifu klasifikācija — Kombinētā nomenklatūra — Tarifu pozīcijas — Apakšpozīcija 6212 20 00 (zeķturbikses) — Kombinētās nomenklatūras skaidrojumi — Harmonizētās sistēmas skaidrojumi

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/12

         Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 19. oktobra spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lutz GmbH/Hauptzollamt Hannover

   (Lieta C-556/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EEK) Nr. 2658/87 - Muitas savienība - Kopējais muitas tarifs - Tarifu klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - Tarifu pozīcijas - Apakšpozīcija 6212 20 00 (zeķturbikses) - Kombinētās nomenklatūras skaidrojumi - Harmonizētās sistēmas skaidrojumi)
   (2017/C 424/16)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Lutz GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hannover

      Rezolutīvā daļa:

   Kombinētā nomenklatūra, kas ietverta Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2012. gada 9. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 927/2012, I pielikumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka biksītes, kurām raksturīga samazināta elastība horizontālā virzienā un kurās šajā virzienā tomēr nav iestrādāti neelastīgi elementi, var tikt klasificētas kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 6212 20 00, ja pārbaudes laikā tiek pierādīts, ka tām ir būtiski samazināta horizontālā elastība, lai atbalstītu cilvēka ķermeni un radītu augumu slaidinošu efektu.

      (1)  OV C 38, 6.2.2017.


title: Lieta T-660/17: Prasība, kas celta 2017. gada 28. septembrī – Miralla Inversiones/Komisija un VNV

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/42

         Prasība, kas celta 2017. gada 28. septembrī – Miralla Inversiones/Komisija un VNV
   (Lieta T-660/17)
   (2017/C 424/62)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Miralla Inversiones, S.L. (Madride, Spānija) (pārstāvji – R. Vallina Hoset un A. Lois Perreau de Pinninck, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Vienotā noregulējuma valde

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija Lēmumu SRB/EES/2017/08 attiecībā uz noregulējuma shēmas pieņemšanu sabiedrībai Banco Popular Español, S.A.;

               —

               Komisijas 2017. gada 7. jūnija Lēmumu (ES) 2017/1246, ar ko apstiprina Banco Popular Español, S.A. noregulējuma shēmu;

               —

               ja nepieciešams, atzīt par nepiemērojamiem Regulas 806/2014 15., 18., 20., 21., 22. un/vai 24.pantu atbilstoši LESD 277. pantam; un

               —

               piespriest Valdei un Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-722/17: Prasība, kas celta 2017. gada 17. oktobrī – WO Technopromexport/Padome

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/57

         Prasība, kas celta 2017. gada 17. oktobrī – WO Technopromexport/Padome
   (Lieta T-722/17)
   (2017/C 424/82)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: OOO WO Technopromexport (Maskava, Krievija) (pārstāvis – N. Meyer, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto Padomes 2017. gada 4. augusta Lēmumu (KĀDP) 2017/1418 (1);

               —

               pakārtoti, katrā ziņā atcelt apstrīdēto Padomes Lēmumu (KĀDP) 2017/1418, ciktāl ar šī lēmuma pielikuma 39. punktu prasītāja tiek iekļauta šī lēmuma 1. pantā paredzētajā personu un vienību sarakstā; kā arī

               —

               saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 68. panta 1. punktu šo lietu apvienot ar paralēlu tiesvedību lietā Topor-Gilka.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: Vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā

                           —

                           Atsauce uz Padomes Regulu (ES) 1351/2014 (2)

                           Šī regula attiecoties nevis uz prasītāju, bet gan uz citu personu loku, tāpēc to nevarot izmantot kā pamatojumu prasītājas iekļaušanai strīdīgajā sarakstā.

                           —

                           Līguma neizpildes apgalvojums
                           Padome lēmumu iekļaut prasītāju strīdīgajā sarakstā pamato tostarp tādējādi, ka tā Krimā esot piegādājusi gāzes turbīnas, pārkāpjot sākotnējā ar Siemens Gas Turbine Technology OOO noslēgtā piegādes līguma noteikumus. Vērtējums, vai patiešām ir notikusi līguma neizpilde, esot atrisināms saskaņā ar Krievijas tiesībām. Piegādes līguma puses esot vērsušās Maskavas šķīrējtiesā. Kamēr šī šķīrējtiesa lietu nav atrisinājusi, līguma neizpildes apgalvojums esot nepietiekami drošs faktiskais pamats, kas neesot atbilstošs Lēmuma (KĀDP) 2017/1418 pamatošanai.

                           —

                           Gāzes turbīnu transportēšana uz Krimu
                           Prasītājai tiekot pārmesta gāzes turbīnu transportēšana uz Krimu. Presē publicētās ziņas neesot viennozīmīgas un tiekot balstītas uz anonīmiem avotiem. Izvirzīto iemeslu pamatotība esot jāpierāda kompetentajai Savienības iestādei, nevis attiecīgajam uzņēmumam būtu jāiesniedz attaisnojoši pierādījumi tam, ka minētie iemesli nav pamatoti.

                           —

                           Starptautisko humanitāro tiesību principu pārkāpums
                           Krievijai no starptautisko tiesību viedokļa esot pienākums atjaunot un uzturēt Krimā sabiedrisko kārtību, kurā šodienas kontekstā ietilpst arī droša un pastāvīgā energoapgāde. Šādas energoapgādes humanitārā nepieciešamība neesot pietiekami ņemta vērā Lēmuma (KĀDP) 2017/1418 pamatojumā, tāpat kā starptautiskās humanitāro tiesību normas.

               2.

               Otrais pamats: LESD 296. panta otrajā daļā paredzētā pamatošanas pienākuma neievērošana
               Lēmumā 2017/1418 netiekot ievērots LESD 296. panta otrajā daļā paredzētais pamatošanas pienākums. Lēmuma pielikuma 39. punktā norādītais pamatojums kopumā esot neskaidrs un nepietiekami detalizēts. Tajā neesot norādīti konkrēti iemesli, kādēļ Padome savas novērtējuma brīvības ietvaros esot nolēmusi piemērot prasītājai ierobežojošos pasākumus, tāpēc tas neatbilstot LESD 296. panta otrajā daļā paredzētajam pamatošanas pienākumam.

               3.

               Trešais pamats: Tiesību uz aizstāvību un efektīvu tiesību aizsardzību pārkāpums
               Tā kā Padome neesot izpildījusi LESD 296. panta otrajā daļā paredzēto pamatošanas pienākumu, tā esot pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvību un efektīvu tiesību aizsardzību, jo, nezinot būtiskākos iekļaušanas strīdīgajā sarakstā iemeslus, prasītājai neesot iespējams sagatavot iespējami labāko aizstāvību.

      (1)  Padomes 2017. gada 4. augusta Lēmums (KĀDP) 2017/1418, ar kuru groza Lēmumu 2014/145/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2017, L 203I, 5. lpp.).

      (2)  Padomes 2014. gada 18. decembra Regula (ES) Nr. 1351/2014, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 692/2014 par ierobežojumiem, reaģējot uz Krimas un Sevastopoles nelikumīgo aneksiju (OV 2014, L 365, 46. lpp.).


title: Lieta T-661/17: Prasība, kas celta 2017. gada 29. septembrī – Fundación Agustín de Betancourt/VNV

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/43

         Prasība, kas celta 2017. gada 29. septembrī – Fundación Agustín de Betancourt/VNV
   (Lieta T-661/17)
   (2017/C 424/63)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fundación Agustín de Betancourt (Madride, Spānija) (pārstāvis – I. Salama Salama, advokāts)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pamatojoties uz LESD 263. pantu, atzīt Vienotās noregulējuma valdes (VNV) 2017. gada 7. jūnija Lēmumu JUR/EES/2017/08, ar kuru tika nolemts pieņemt noregulējuma shēmu attiecībā uz Banco Popular Español, S.A., par spēkā neesošu;

               —

               saskaņā ar LESD 340. panta 2. punktu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 3. punktu piespriest Vienotai noregulējuma valdei atlīdzināt prasītājai zaudējumus, kuru apmērs tiks noteikts pēc tam, kad tiks pilnībā saņemta pieprasītā informācija, un it īpaši – Deloitte starpposma ziņojums un citi neatkarīgu ekspertu ziņojumi, kas sniegti atbilstoši Regulai (ES) 806/2014, un kuriem tiek prasīta piekļuve;

               —

               atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 133. un 134. pantam piespriest Vienotājai noregulējuma valdei atlīdzināt šīs tiesvedības tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-243/17: Vispārējās tiesas 2017. gada 18. oktobra rīkojums – Ecolab Deutschland et Lysoform Dr. Hans Rosemann/ECHA

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/59

         Vispārējās tiesas 2017. gada 18. oktobra rīkojums – Ecolab Deutschland et Lysoform Dr. Hans Rosemann/ECHA

   (Lieta T-243/17) (1)

   (2017/C 424/83)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 221, 10.7.2017.


title: Lieta T-662/17: Prasība, kas celta 2017. gada 28. septembrī – Link Flexible un citi/VNV

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/44

         Prasība, kas celta 2017. gada 28. septembrī – Link Flexible un citi/VNV
   (Lieta T-662/17)
   (2017/C 424/64)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Link Flexible Sicav, SA (Madride, Spānija) un 20 citi prasītāji (pārstāvji – M. Romero Rey un I. Salama Salama, advokāti)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi:

               —

               pamatojoties uz LESD 263. pantu, atzīt Vienotās noregulējuma valdes (VNV) 2017. gada 7. jūnija Lēmumu JUR/EES/2017/08, ar kuru tika nolemts pieņemt noregulējuma shēmu attiecībā uz Banco Popular Español, S.A., par spēkā neesošu;

               —

               saskaņā ar LESD 340. panta 2. punktu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 3. punktu piespriest Vienotai noregulējuma valdei atlīdzināt prasītājiem zaudējumus, kuru apmērs tiks noteikts pēc tam, kad tiks pilnībā saņemta pieprasītā informācija, un it īpaši – Deloitte starpposma ziņojums un citi neatkarīgu ekspertu ziņojumi, kas sniegti atbilstoši Regulai (ES) 806/2014, un kuriem tiek prasīta piekļuve;

               —

               atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 133. un 134. pantam piespriest Vienotājai noregulējuma valdei atlīdzināt šīs tiesvedības tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Tiesas spriedums (2017. gada 27. novembris) lietā E-12/16 – Marine Harvest ASA, ko atbalsta Norvēģijas Rūpniecības nozaru federācija (Norsk Industri), pret EBTA Uzraudzības iestādi, ko atbalsta Norvēģijas Karaliste (Prasība atcelt EBTA Uzraudzības iestādes lēmumu – Valsts atbalsts – Zivis un citi jūras produkti – EEZ līguma materiālā piemērošanas joma – 9. protokols – Uzraudzības iestādes kompetence)

text:
               5.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 119/9

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2017. gada 27. novembris)
   lietā E-12/16

      Marine Harvest ASA, ko atbalsta Norvēģijas Rūpniecības nozaru federācija (Norsk Industri), pret EBTA Uzraudzības iestādi, ko atbalsta Norvēģijas Karaliste

      (Prasība atcelt EBTA Uzraudzības iestādes lēmumu – Valsts atbalsts – Zivis un citi jūras produkti – EEZ līguma materiālā piemērošanas joma – 9. protokols – Uzraudzības iestādes kompetence)

   (2018/C 119/10)
   Lietā E-12/16 Marine Harvest ASA, ko atbalsta Norvēģijas Rūpniecības nozaru federācija (Norsk Industri), pret EBTA Uzraudzības iestādi, ko atbalsta Norvēģijas Karaliste, – PRASĪBA atcelt EBTA Uzraudzības iestādes 2016. gada 27. jūlija lēmumu EUI Lietā Nr. 79116 un pasludināt, ka EBTA Uzraudzības iestādei ir kompetence un pienākums veikt valsts atbalsta uzraudzību zivsaimniecības nozarē, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesneši Per Christiansen (tiesnesis-referents) un Páll Hreinsson, 2017. gada 27. novembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Ar šo Tiesa:

               1)

               noraida prasību kā nepamatotu;

               2)

               uzdod Marine Harvest ASA segt savus izdevumus, kā arī EBTA uzraudzības iestādes izdevumus;

               3)

               uzdod personām, kas iestājušās lietā, segt savus izdevumus.


title: Tiesas spriedums (2017. gada 27. novembris) lietā E-19/16 – Thorbjørn Selstad Thue, ko atbalsta Norvēģijas Policijas federācija (Politiets Fellesforbund), pret Norvēģijas valdību (Direktīva 2003/88/EK – Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība – Darba laiks – Ceļš uz vietu un/vai no vietas, kas nav darba ņēmēja noteikta vai pastāvīga darbavieta)

text:
               5.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 119/10

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2017. gada 27. novembris)
   lietā E-19/16

      Thorbjørn Selstad Thue, ko atbalsta Norvēģijas Policijas federācija (Politiets Fellesforbund), pret Norvēģijas valdību

      (Direktīva 2003/88/EK – Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība – Darba laiks – Ceļš uz vietu un/vai no vietas, kas nav darba ņēmēja noteikta vai pastāvīga darbavieta)

   (2018/C 119/11)
   Lietā E-19/16 Thorbjørn Selstad Thue, ko atbalsta Norvēģijas Policijas federācija (Politiets Fellesforbund), pret Norvēģijas valdību – Norvēģijas Augstākās tiesas (Norges Høyesterett) LŪGUMS Tiesai saskaņā ar 34. pantu EBTA valstu Nolīgumā par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanu par to, kā interpretēt 2. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvā 2003/88/EK par dažiem darba laika organizācijas aspektiem, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen (tiesnesis-referents) un Ása Ólafsdóttir (ad hoc), 2017. gada 27. novembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Nepieciešamais laiks ārpus parastā darba laika, ko darba ņēmējs, piemēram, apelācijas iesniedzējs, pavada ceļā uz vietu un/vai no vietas, kas nav viņa noteiktā vai pastāvīgā darbavieta, lai tajā veiktu savus darba uzdevumus vai pienākumus, kā prasījis viņa darba devējs, ir uzskatāms par “darba laiku” Direktīvas 2003/88/EK 2. panta nozīmē.

               2.

               Nav nepieciešams izvērtēt ceļā veiktā darba apjoma intensitāti.

               3.

               Šo ceļojumu biežums ir nebūtisks, izņemot, ja to mērķis ir darba ņēmēja darbavietu pārcelt uz jaunu noteiktu vai pastāvīgu darbavietu.


title: Borgarting lagmannsrett 2017. gada 23. novembra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Nye Kystlink AS pret Color Line AS un Color Group AS (Lieta E-10/17)

text:
               5.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 119/11

      Borgarting lagmannsrett2017. gada 23. novembra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Nye Kystlink AS pret Color Line AS un Color Group AS

   (Lieta E-10/17)
   (2018/C 119/12)

      Borgarting lagmansrett (Borgarting apelācijas tiesa) ar 2017. gada 23. novembra vēstuli, kuru Tiesas kanceleja saņēma 2017. gada 24. novembrī, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Nye Kystlink AS pret Color Group AS and Color Line AS par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai no EEZ tiesībās noteiktā līdzvērtības principa izriet, ka valsts noteikums par noilgumu, kas nosaka atsevišķu viena gada noilguma termiņu zaudējumu atlīdzināšanas prasības celšanai saistībā ar noziedzīgu nodarījumu, kas noteikts ar galīgu notiesājošu spriedumu, ir attiecīgi jāpiemēro saistībā ar prasību par zaudējumu atlīdzināšanu par EEZ līguma 53. un 54. panta pārkāpumu, kas noteikts ar EUI galīgu lēmumu, ar kuru uzlikts naudas sods?

               2.

               Vai EEZ tiesībās paredzētais efektivitātes princips ierobežo EEZ dalībvalstu tiesības piemērot trīs gadu noilguma termiņu prasības celšanai par zaudējumu atlīdzību saistībā ar EEZ līguma 53. un 54. panta pārkāpumu, ja šis noilguma termiņš ir apvienots ar pienākumu cietušajai pusei veikt izmeklēšanu, kas varētu izraisīt noilguma termiņa izbeigšanos, pirms EUI ir pieņēmusi lēmumu lietā par EEZ līguma 53. un 54. panta pārkāpumu, pamatojoties uz cietušās puses sūdzību?

               3.

               Kādiem elementiem būtu jāpiešķir nozīme, novērtējot, vai valsts tiesību aktos noteiktā noilguma termiņa piemērošana, kā minēts 2. jautājumā, ir saderīga ar EEZ tiesībās paredzēto efektivitātes principu konkurences lietās, kuru būtība un darbības joma ir līdzīga šai lietai?


title: Lieta C-304/16: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 7. februāra spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Queen, pēc American Express Co. lūguma/The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (ES) 2015/751 — Starpbanku komisijas maksas, ko piemēro kartēm piesaistītiem maksājumu darījumiem — 1. panta 5. punkts — Trīspusējas maksājumu karšu shēmas pielīdzināšana četrpusējai maksājumu karšu shēmai — Nosacījumi — Kartēm piesaistītu maksājumu instrumentu izdošana kopā “ar zīmolu koplietošanas partneri vai ar pārstāvja starpniecību”, izmantojot trīspusēju maksājumu karšu shēmu — 2. panta 18. punkts — Jēdziens “trīspusēju maksājumu karšu shēma” — Spēkā esamība)

text:
               9.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 7. februāra spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Queen, pēc American Express Co. lūguma/The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

   (Lieta C-304/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (ES) 2015/751 - Starpbanku komisijas maksas, ko piemēro kartēm piesaistītiem maksājumu darījumiem - 1. panta 5. punkts - Trīspusējas maksājumu karšu shēmas pielīdzināšana četrpusējai maksājumu karšu shēmai - Nosacījumi - Kartēm piesaistītu maksājumu instrumentu izdošana kopā “ar zīmolu koplietošanas partneri vai ar pārstāvja starpniecību”, izmantojot trīspusēju maksājumu karšu shēmu - 2. panta 18. punkts - Jēdziens “trīspusēju maksājumu karšu shēma” - Spēkā esamība))
   (2018/C 123/02)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: The Queen, pēc American Express Co. lūguma

      Atbildētāji: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

      piedaloties: Diners Club International Limited, MasterCard Europe SA

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2015/751 (2015. gada 29. aprīlis) par starpbanku komisijas maksām, ko piemēro kartēm piesaistītiem maksājumu darījumiem, 1. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka saistībā ar līgumu starp zīmolu koplietošanas partneri vai pārstāvi, no vienas puses, un trīspusējo maksājumu karšu shēmu, no otras puses, nav nepieciešams, lai šis zīmolu koplietošanas partneris vai pārstāvis darbotos kā izdevējs šīs regulas 2. panta 2. punkta izpratnē, lai minēto shēmu varētu uzskatīt par tādu, kas izdod ar kartēm saistītus maksājumu instrumentus kopā ar koplietošanas partneri vai ar pārstāvja starpniecību, un tātad to var uzskatīt par četrpusēju maksājumu karšu shēmu pirmās no šīm tiesību normām izpratnē.

               2)

               Otrā prejudiciālā jautājuma pārbaudē nav atklājies neviens elements, kas varētu ietekmēt Regulas 2015/751 1. panta 5. punkta un 2. panta 18. punkta spēkā esamību.

      (1)  OV C 270, 25.7.2016.


title: Lieta C-17/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 9. janvārī iesniedza Tribunalul Mureş (Rumānija) – kriminālprocess pret Virgil Mailat, Delia Elena Mailat, Apcom Select SA

text:
               9.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 9. janvārī iesniedza Tribunalul Mureş (Rumānija) – kriminālprocess pret Virgil Mailat, Delia Elena Mailat, Apcom Select SA

   (Lieta C-17/18)
   (2018/C 123/16)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Mureş

      Atbildētāji krimināllietā:

      Virgil Mailat, Delia Elena Mailat un Apcom Select SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tāda līguma noslēgšana, saskaņā ar kuru viena sabiedrība iznomā otrai sabiedrībai nekustamo īpašumu, kurā iepriekš tika veikti īpaši restorāna sabiedriskās ēdināšanas pakalpojumi, iekļaujot visus pastāvīgus ražošanas līdzekļus un inventāra priekšmetus, ja sabiedrība, kas nomā, turpina šo pašu restorāna sabiedriskās ēdināšanas pakalpojumu ar to pašu nosaukumu, kas tika izmantots iepriekš, ir uzņēmējdarbības nodošana Direktīvas 2006/112/EK (1) 19. panta un 29. panta izpratnē?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai aprakstītais darījums ir pakalpojums, kas ir kvalificējams kā nekustamā īpašuma iznomāšana PVN direktīvas 135. panta 1. punkta l) apakšpunkta izpratnē, vai tas ir komplekss pakalpojums, kas nav kvalificējams kā nekustamā īpašuma iznomāšana un kas saskaņā ar likumu ir apliekams ar nodokli?

      (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.