title: Lieta T-473/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 21. decembrī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Civildienesta tiesas 2007. gada 10. oktobra spriedumu lietā F-107/06 Berrisford /Komisija

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/42

         Apelācija, ko 2007. gada 21. decembrī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Civildienesta tiesas 2007. gada 10. oktobra spriedumu lietā F-107/06 Berrisford/Komisija
   (Lieta T-473/07 P)
   (2008/C 64/68)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Martin un K. Herrmann)

      Pretējā puse procesā: Michael Berrisford, Brisele (Beļģija)
   Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2007. gada 10. oktobra spriedumu lietā F-107/06 tiktāl, ciktāl pēc otrā pamata pirmās daļas, kas ir balstīta uz to, ka pirmajā instancē nav ņemts vērā, ka prasītājs “divas reizes bija to ierēdņu skaitā, kuru paaugstināšana tika atlikta”, izskatīšanas tajā ir konstatēts, ka iecēlējinstitūcija tādējādi, pirmajā instancē veicot prasītāja nopelnu salīdzinošo pārbaudi, ir pieļāvusi tiesību kļūdu un tā rezultātā šajā gadījumā ir pieļāvusi kļūdu vērtējumā;

               —

               nosūtīt lietu Civildienesta tiesai;

               —

               lēmumu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo apelācijas sūdzību Komisija lūdz daļēji atcelt 2007. gada 10. oktobra spriedumu lietā F-107/06 Berrisford/Komisija, ar kuru Civildienesta tiesa ir atcēlusi tās lēmumu neiekļaut prasītāja vārdu to ierēdņu sarakstā, kas paaugstināti 2005. gadā, un noraidīt pārējos prasītāja prasībā izteiktos prasījumus.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam Komisija vispirms norāda divus pamatus, kas ir balstīti uz tiesību kļūdām, kuras ir pieļāvusi Civildienesta tiesa Apstrīdētajā spriedumā.
   Pirmkārt, Komisija norāda, ka Civildienesta tiesa ir pārkāpusi Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punktu, jo tā ir iecēlējinstitūcijai ir noteikusi pienākumu, prasītāja nopelnu pārbaudes laikā piešķirot papildu punktus, ņemt vērā, ka ģenerāldirektorāts viņu bija ieteicis paaugstināšanai amatā divas reizes tā sauktās “otrās kārtas” procedūras ietvaros.
   Otrā tiesību kļūda, uz ko Komisija norāda Apstrīdētajā spriedumā, ir DGE-45 13. panta 1. punkta un 3. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Civildienesta tiesa nav atzinusi, ka prasītāja situācija 2003. un 2004. gadā tika netieši ņemta vērā, iecēlējinstitūcijai piešķirot punktus, kā daļa no nopelniem attiecīgajā pakāpē nostrādātajā laikā.
   Visbeidzot Komisija norāda pamatu, kas ir balstīts uz iespējams pretrunīgu Apstrīdētā lēmuma pamatojumu.


title: Lieta C-96/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 16. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-225/06, T-255/06, T-257/06 un T-309/06 Budějovický Budvar, národní podnik/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Anheuser-Busch, Inc 2009. gada 10. martā iesniedzis Anheuser Busch, Inc

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/26

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 16. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-225/06, T-255/06, T-257/06 un T-309/06 Budějovický Budvar, národní podnik/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Anheuser-Busch, Inc 2009. gada 10. martā iesniedzis Anheuser Busch, Inc
   (Lieta C-96/09 P)
   2009/C 113/49
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Anheuser Busch, Inc. (pārstāvji — V. von Bomhard, Rechtsanwältin, B. Goebel, Rechtsanwalt)

      Citi lietas dalībnieki: Budějovický Budvar, národní podnik, Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-225/06, T-255/06, T-257/06 un T-309/06, izņemot tā rezolutīvās daļas 1. punktu;

               —

               pasludināt galīgo spriedumu prāvā, noraidot pirmajā instancē izvirzītos prasījumus, vai, pakārtoti, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Pirmās instances tiesā un

               —

               piespriest prasītājai pirmajā instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Pirmās instances tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā faktiski esot noliegusi Biroja kompetenci izlemt, ka Budvar nav izpildījusi savu pienākumu pierādīt [Regulas Nr. 40/94] (1) 8. panta 4. punktā paredzēto tiesību esamību, lai gan attiecībā uz šīm tiesībām (kā apgalvots, cilmes vietas nosaukumi “BUD”) pastāvēja būtiskas šaubas.

               2.

               Pirmās instances tiesa esot nepareizi interpretējusi Kopienu tiesību kvalitatīvās un kvantitatīvās prasības, kas tiek izvirzītas 8. panta 4. punktā paredzētajam kritērijam, proti, “izmantošanai komercdarbībā”. Pirmkārt, tā uzskatīja, ka šī prasība ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ir domāta jebkāda izmantošana komercdarbībā, kas nav saistīta ar privātajām vajadzībām, un it īpaši norādīja, ka nav vajadzības, lai saskaņā ar 8. panta 4. punktu izvirzītās tiesības tiktu faktiski izmantotas, kā tas būtu preču zīmju gadījumā. Šajā kontekstā tā atzina, ka par “izmantošanu komercdarbībā” ir jāuzskata arī piegādes ar norādi “free of charge”, kā arī izmantošana ar citu funkciju (izmantojot kā preču zīmi, nevis cilmes vietas nosaukumu). Otrkārt, pārsūdzētajā spriedumā kļūdaini esot ņemta vērā izmantošana pēc apstrīdētās preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas datuma un tādējādi nav ievērots, ka, lai agrākās tiesības atbilstoši 8. pantam varētu būt iebildumu pamats, tām ir jāatbilst visiem nosacījumiem, kādi attiecībā uz šo iebildumu pamatu pastāv apstrīdētās preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī. Treškārt, Pirmās instances tiesa esot pārkāpusi 8. panta 4. punktu, atkāpjoties no teritorialitātes principa uzskatot, ka var tikt ņemta vērā izmantošana, kas īstenota citās valstīs, nekā tās, kurās pastāv atbilstoši 8. panta 4. punktam izvirzītās tiesības.

               3.

               Tāpat Pirmās instances tiesa esot neparezi interpretējusi nosacījumu par “[ne] tikai vietējas nozīmes” aspektu. Būtībā tā šo nosacījumu uzskatīja par izpildītu sakarā ar to, ka atbilstoši 8. panta 4. punkta izvirzīto tiesību izcelsme ir no trešās valsts un tika paplašinātas divās Eiropas Savienības dalībvalstīs. Tā neesot uzdevusi jautājumu par to, vai strīdīgajām tiesībām dalībvalstīs, attiecībā uz kurām [šīs tiesības] ir izvirzītas nebija tikai vietējas nozīmes, tādējādi dodot iespēju piemērot no 8. panta 4. punkta izrietošās tiesības ārpus Eiropas Savienības.

               4.

               Otrajā apelācijas sūdzības pamatā tiek izvirzīts 8. panta 4. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar 74. panta 1. punktu, pārkāpums. 8. panta 4. punkta b) apakšpunktā ir izvirzīta prasība, lai valsts tiesības piešķirtu Budvar tiesības aizliegt apstrīdētās preču zīmes izmantošanu. Apelāciju padome, pamatojoties uz lietas dalībnieku iesniegtajiem pierādījumiem un iedibināto noteikumu, ka iebildumu ITSB procesā pierādīšanas pienākums ir iebilduma iesniedzējam, nolēma, ka Budvar nav pierādījusi, ka tai saskaņā ar Francijas vai Austrijas valsts tiesībām bija iespējams aizliegt izmantot preču zīmi “BUD”. Tomēr Pirmās instances tiesa pretēji 74. panta 1. punktam un 8. panta 4. punkta b) apakšpunktam konstatēja, ka ITSB, tā vietā lai iebildumus noraidītu sakarā ar to, ka Budvar nav pietiekami pierādījusi savas izvirzītās tiesības, pēc paša iniciatīvas papildus lietas dalībnieku prasījumiem būtu bijis jānoskaidro atbilstoši 8. panta 4. punktam izvirzīto tiesību esamība un attīstība.

               5.

               Kopumā Pirmās instances tiesa pārsūdzētajā spriedumā esot sniegusi tādu 8. panta 4. punktu interpretāciju, kura ir grūti savienojama ar šīs normas formulējumu vai grūti savienojama vai pilnībā nesavienojama ar Regulas Nr. 40/94 mērķi radīt labi funkcionējošas vienveidīgas Kopienas preču zīmju tiesības, lai veicinātu tirdzniecību Kopienā.

               6.

               Tā katra no šīm Pirmās instances tiesas kļūdām tiesību piemērošanā ir izraisījušas Apelāciju otrās padomes lēmuma atcelšanu, katra šīm kļūdām atsevišķi ir pamats pārsūdzētā spriedumu atcelšanai.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-646/11 P: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 24. janvāra spriedums — Falles Fagligt Forbund (3F) , iepriekš Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) /Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste (Apelācija — Valsts atbalsts — Nodokļu samazinājuma pasākumi — Jūrnieki, kuri strādā uz Dānijas Starptautiskajā reģistrā reģistrētiem kuģiem — EKL 88. panta 3. punkts — Sākotnējā pārbaudes stadija — Komisijas lēmums necelt iebildumus — Prasība atcelt tiesību aktus — Oficiālās izmeklēšanas procedūras sākšanas nosacījumi — Šaubu pastāvēšana par atbalsta saderīgumu ar kopējo tirgu — Izmeklēšanas termiņš)

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/4

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 24. janvāra spriedums — Falles Fagligt Forbund (3F), iepriekš Specialarbejderforbundet i Danmark (SID)/Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste
   (Lieta C-646/11 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Nodokļu samazinājuma pasākumi - Jūrnieki, kuri strādā uz Dānijas Starptautiskajā reģistrā reģistrētiem kuģiem - EKL 88. panta 3. punkts - Sākotnējā pārbaudes stadija - Komisijas lēmums necelt iebildumus - Prasība atcelt tiesību aktus - Oficiālās izmeklēšanas procedūras sākšanas nosacījumi - Šaubu pastāvēšana par atbalsta saderīgumu ar kopējo tirgu - Izmeklēšanas termiņš)
   2013/C 71/07
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Falles Fagligt Forbund (3F), iepriekš Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) (pārstāvji — P. Torbøl, advokat, S. Aparicio Hill, abogada un V. Edwards, solicitor)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un P.J. Loewenthal), Dānijas Karaliste (pārstāvji — C. Vang un C. Thorning)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 27. septembra spriedumu lietā T-30/03 RENV 3F/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību atcelt Komisijas 2002. gada 13. novembra lēmumu C(2002) 4370, galīgā redakcija, uzskatīt nodokļu samazinājumu pasākumus attiecībā uz jūrniekiem, kas strādā uz Dānijas kuģiem, par valsts atbalstu, kas ir saderīgs ar kopējo tirgu (Lieta C-319/07 P, kas, apmierinot apelācijas sūdzību, ir nodota atpakaļ)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Falles Fagligt Forbund (3F) atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Dānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 65, 03.03.2012.


title: Lieta C-577/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 16. novembrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – Trinseo Deutschland Anlagengesellschaft mbH/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 16. novembrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – Trinseo Deutschland Anlagengesellschaft mbH/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-577/16)
   (2017/C 063/18)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Trinseo Deutschland Anlagengesellschaft mbH

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvas 2003/87/EK (1), ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā, 1. pants, lasot to kopā ar I pielikumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka polimēru un it īpaši polimēra polikarbonāta ražošana iekārtās ar ražošanas jaudu virs 100 tonnām dienā ir uzskatāma par tajā minēto organisko ķīmisko vielu lielapjoma ražošanas krekinga, reforminga, daļējas vai pilnīgas oksidēšanas vai līdzīgos procesos darbību?

               2.

               Ja uz 1) jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši: vai šādas iekārtas operatoram no Direktīvas 2003/78/EK un Komisijas Lēmuma 2011/278/ES (2) tiesību normu tiešas piemērošanas izriet tiesības uz bezmaksas emisijas kvotu piešķiršanu, ja bezmaksas emisijas kvotu piešķiršana saskaņā ar valsts tiesību aktiem nav iespējama tikai tādēļ, ka attiecīgā dalībvalsts uz polimēru ražošanas iekārtas nav ietvērusi valsts likuma, ar kuru ir tikusi transponēta Direktīva 2003/78/EK, piemērošanas jomā un šīs iekārtas tikai tādēļ nav daļa no emisijas kvotu tirdzniecības?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, OV L 275, 32. lpp.

      (2)  Komisijas 2011. gada 27. aprīļa Lēmums, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK, OV L 130, 1. lpp.


title: Lieta T-123/02: Pirmās instances tiesas 2006. gada 31. maija rīkojums — Carrs Paper pret Komisiju (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Prasītājas likvidācijas procedūra — Interese celt prasību — Tiesvedības izbeigšana)

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/20

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 31. maija rīkojums — Carrs Paper pret Komisiju
   (Lieta T-123/02) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Prasītājas likvidācijas procedūra - Interese celt prasību - Tiesvedības izbeigšana)
   (2006/C 190/35)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Carrs Paper Ltd., Širleja (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — J. Grayston un A. Bywater, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — W. Mölls un A. Whelan, pārstāvji, kuriem palīdz M. van der Woude un V. Landes, avocats)
   Priekšmets
   Prasība atcelt vai, pakārtoti, samazināt naudas sodu, kas prasītājai uzlikts ar Komisijas 2001. gada 20. decembra Lēmumu 2004/337/EK par EKL 81. panta un EEZ nolīguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/E-1/36.212 — carbonless paper) (OV 2004, L 115, 1. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nav vajadzības lemt par šo prasību;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 169, 13.07.2002.


title: Lieta T-143/08: Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. septembra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Sociālais nodrošinājums — Lūguma par konkrētu prasītāja medicīnisko izdevumu 100 % atmaksāšanu noraidīšana)

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/42

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. septembra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta T-143/08) (1)

   (Civildienests - Sociālais nodrošinājums - Lūguma par konkrētu prasītāja medicīnisko izdevumu 100 % atmaksāšanu noraidīšana)
   (2008/C 285/77)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis-Kayser, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)
   Priekšmets
   Cita starpā prasība atcelt vairākus Eiropas Kopienas kopējās veselības apdrošināšanas kārtības slimokases lēmumus, ar kuriem ir noraidīts, pirmkārt, prasītāja lūgums 100 % apmērā atmaksāt viņa konkrētos medicīniskos izdevumus, un, otrkārt, medicīniskās apskates izmaksas, atbilstoši tiesību normām, kas ir piemērojamas medicīnas ekspertu veiktām konsultācijām, kā arī prasība piespriest Komisijai samaksāt konkrētas summas par medicīniskajiem izdevumiem
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 223, 22.9.2007. (agrāk lieta F-20/07).


title: Lieta T-603/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 24. jūnija rīkojums – Léon Van Parys/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Muitas savienība — Komisijas pieprasījums Beļģijas iestādēm sniegt papildu informāciju — Informatīva vēstule prasītājai par šo pieprasījumu — Apstrīdams tiesību akts — Nepieņemamība

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/62

         Vispārējās tiesas 2014. gada 24. jūnija rīkojums – Léon Van Parys/Komisija
   (Lieta T-603/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Muitas savienība - Komisijas pieprasījums Beļģijas iestādēm sniegt papildu informāciju - Informatīva vēstule prasītājai par šo pieprasījumu - Apstrīdams tiesību akts - Nepieņemamība)
   2014/C 315/104
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Firma Léon Van Parys (Antverpene, Beļģija) (pārstāvji – P. Vlaemminck, B. Van Vooren un R. Verbeke, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Caeiros, B.-R. Killmann un M. van Beek)

      Priekšmets

   Prasība, pirmkārt, atcelt Komisijas 2013. gada 16. septembra informatīvo vēstuli, ar ko Beļģijas muitas un akcīzes pārvaldei tiek pieprasīta papildu informācija, un Komisijas tā paša datuma vēstuli, ar ko prasītāja tiek informēta par šo pieprasījumu un Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.), 907. pantā paredzētā termiņa apturēšanu, un, otrkārt, atzīt, ka Regulas Nr. 2454/93 909. panta tiesiskās sekas attiecas uz prasītāju pēc Vispārējās tiesas 2013. gada 19. marta sprieduma lietā T-324/10 Firma Van Parys/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts) pasludināšanas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasītāja, Firma Leon Van Parys, sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: lieta C-298/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar giudice di pace di Botonto 2004. gada 30. jūnija rīkojumu lietā Pasqualina Murgolo pret Assitalia Assicurazioni SPA

text:
               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar giudice di pace di Botonto 2004. gada 30. jūnija rīkojumu lietā Pasqualina Murgolo pret Assitalia Assicurazioni SPA
   (lieta C-298/04)
   (2004/C 251/08)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar giudice di pace di Botonto 2004. gada 30. jūnija rīkojumu lietā Pasqualina Murgolo pret Assitalia Assicurazioni SPA, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 13. jūlijā.
   Giudice di pace di Botonto lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai EK līguma 81. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas padara par spēkā neesošu apdrošināšanas sabiedrību starpā pastāvošu nolīgumu vai saskaņotu darbību, ko veido savstarpēja informācijas apmaiņa, kas rada iespēju palielināt RC auto apdrošināšanas polišu prēmijas, kas neatbilst tirgus apstākļiem, ņemot vērā faktu, ka šajā nolīgumā vai saskaņotajā darbībā piedalījās sabiedrības no vairākām dalībvalstīm?

               2)

               Vai EK līguma 81. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādas tiesību normas piemērošanu, kas ir analoģiska Itālijas likuma Nr. 287/1990 33. pantam, saskaņā ar kuru trešās personas var prasīt zaudējumu atlīdzību sakarā ar Kopienas un valsts tiesību normu par konkurenci izkropļojošām vienošanās pārkāpumu citā tiesā, nevis tiesā, kuras kompetencē ir izskatīt (šāda apmēra) prasības, līdz ar to būtiski palielinot tiesāšanās izdevumus un tiesāšanās laiku?

               3)

               Vai EK līguma 81. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas dod tiesības trešajām personām, kurām ir būtiskas tiesiskas intereses, atsaukties uz šajā Kopienas noteikumā aizliegta nolīguma vai saskaņotas darbības spēkā neesamību un pieprasīt šajā sakarā radušos zaudējumu atlīdzību gadījumos, kad pastāv cēloņsakarība starp nolīgumu vai saskaņoto darbību un zaudējumu?

               4)

               Vai EK līguma 81. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai ierobežotu laikā prasību celšanas periodu par zaudējumu atlīdzību, termiņš sāk tecēt no tās dienas, kad nolīgums vai saskaņotā darbība tika pieņemti vai tās dienas, kad nolīgums vai saskaņotā darbība beidzās?

               5)

               Vai EK līguma 81. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja valsts tiesa saskata, ka zaudējumu atlīdzība, ko var piešķirt saskaņā ar valsts tiesību aktiem, ir zemāka nekā pārkāpjošās puses, kas piedalās aizliegtajā nolīgumā vai saskaņotajā darbībā, ekonomiskais ieguvums, tā var arī piešķirt cietušai pusei zaudējumu atlīdzību pēc savas ierosmes, lai tādējādi padarītu atlīdzināmo summu lielāku par pārkāpjošās puses ieguvumu un atturētu no EK līguma 81. pantā aizliegtu nolīgumu un saskaņotu darbību pieņemšanas?


title: Lieta C-186/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Dioikitiko Efeteio Thessalonikis (Grieķija) 2008. gada 28. aprīļa rīkojumu — Maria Kastrinaki/Panepistimiako Geniko Nosokomeio Thessalonikis ACHEPA

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Dioikitiko Efeteio Thessalonikis (Grieķija) 2008. gada 28. aprīļa rīkojumu — Maria Kastrinaki/Panepistimiako Geniko Nosokomeio Thessalonikis ACHEPA

   (Lieta C-186/08)
   (2008/C 171/39)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Dioikitiko Efeteio Thessalonikis
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Maria Kastrinaki

      Atbildētāja: Panepistimiako Geniko Nosokomeio Thessalonikis ACHEPA

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai kompetentajām iestādēm ir tiesības saskaņā ar Direktīvas 89/48/ΕEK noteikumiem — kā tie Grieķijas tiesiskajā regulējumā tika transponēti ar Starpministriju lēmumu Nr. Α4/4112/247/1992 –, interpretējot to atbilstoši Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 39. panta 1. punktam, 40. panta 1. punktam, 43. pantam, 47. panta 1. punktam, 49. pantam un 55. pantam, liegt dalībvalsts pilsonim, kurš ir ieguvis tādu diplomu, uz kuru ir piemērojama Direktīva, un kuru saskaņā ar darba līgumu uz nenoteiktu laiku, kas noslēgts atbilstoši privāttiesībām, nodarbina publisko tiesību juridiska persona un kuram, pirmkārt, izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes ir izsniegušas atļauju izmantot attiecīgo diplomu, un, otrkārt, uzņemošās dalībvalsts kompetentās iestādes ir piešķīrušas licenci veikt profesionālo darbību saskaņā ar Direktīvas 89/48/ΕEK noteikumiem — kā tie Grieķijas tiesiskajā regulējumā tika transponēti ar Starpministriju lēmumu Nr. Α4/4112/247/1992 –, turpināt karjeru — skatoties no amata līmeņa un atalgojuma apmēra, proti, attiecīgi ieceļot to par valsts ierēdni, par kuru var kļūt, ja ir iegūta augstākā izglītība, kā rezultātā maksājot tam attiecīgu atalgojumu –, pamatojoties vienīgi uz to, ka nevar atzīt izcelsmes valstī iegūtā diploma akadēmisko līdzvērtību, jo daļa no mācībām — saskaņā ar franšīzes līgumu — tika pabeigtas uzņemošās dalībvalsts privātā mācību iestādē, kura nav atzīta par izglītības iestādi atbilstoši tās vispārējiem tiesību noteikumiem?


title: Lieta C-303/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Employment Tribunal (Dienvidlondona) 2006. gada 10. jūlija rīkojumu — S. Coleman pret Attiridge Law , Steve Law

text:
               30.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Employment Tribunal (Dienvidlondona) 2006. gada 10. jūlija rīkojumu — S. Coleman pret Attiridge Law, Steve Law

   (Lieta C-303/06)
   (2006/C 237/10)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      Employment Tribunal (Dienvidlondona)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: S. Coleman

      Atbildētāji: Attiridge Law, Steve Law

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, ņemot vērā diskriminācijas aizliegumu saistībā ar invaliditāti, Direktīva (1) sniedz aizsardzību tikai pret tiešu to personu diskrimināciju un aizskaršanu, kuras pašas ir invalīdi?

               2)

               Ja atbilde uz augstāk minēto jautājumu (1) ir negatīva, tad, vai Direktīva aizsargā tos darba ņēmējus, kuriem, lai gan viņi nav invalīdi, tiek piemēroti mazāk labvēlīgi [nosacījumi], vai viņi tiek aizskarti, pamatojoties uz to, ka viņiem ir saistība ar personu, kas ir invalīds?

               3)

               Vai tad, ja darba devēja attieksme pret darba ņēmēju ir mazāk labvēlīga nekā attieksme, kas tiek, vai tiktu, piemērota attiecībā pret citiem darba ņēmējiem, un ir konstatēts, ka šāda attieksme ir pamatota ar to, ka darba ņēmējam ir dēls invalīds, kuru aprūpē darba ņēmējs, šāda attieksme ir tieša diskriminācija, kas pārkāpj vienlīdzīgas attieksmes principu, ko nosaka Direktīva?

               4)

               Vai tad, ja darba devējs aizskar darba ņēmēju, un ir ticis konstatēts, ka šāda attieksme ir pamatota ar to, ka, ka darba ņēmējam ir dēls invalīds, kuru aprūpē darba ņēmējs, šāds aizskārums pārkāpj vienlīdzīgas attieksmes principu, ko nosaka Direktīva?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.)


title: Lieta C-285/08: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 4. jūnija spriedums ( Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société Moteurs Leroy Somer/Société Dalkia France, Société Ace Europe (Atbildība par produktiem ar trūkumiem — Direktīva 85/347/EEK — Piemērošanas joma — Kaitējums, kas nodarīts lietai, kura paredzēta lietošanai profesionālām vajadzībām un kura tiek šādām vajadzībām lietota — Valsts tiesību akti, ar kuriem cietušajam tiek ļauts pieprasīt atlīdzību par kaitējumu, ja viņš vienīgi pierāda kaitējumu, preces trūkumu un cēloņsakarību starp attiecīgo trūkumu un kaitējumu — Saderīgums)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/20

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 4. jūnija spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société Moteurs Leroy Somer/Société Dalkia France, Société Ace Europe

   (lieta C-285/08) (1)

   (Atbildība par produktiem ar trūkumiem - Direktīva 85/347/EEK - Piemērošanas joma - Kaitējums, kas nodarīts lietai, kura paredzēta lietošanai profesionālām vajadzībām un kura tiek šādām vajadzībām lietota - Valsts tiesību akti, ar kuriem cietušajam tiek ļauts pieprasīt atlīdzību par kaitējumu, ja viņš vienīgi pierāda kaitējumu, preces trūkumu un cēloņsakarību starp attiecīgo trūkumu un kaitējumu - Saderīgums)
   2009/C 180/33
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Société Moteurs Leroy Somer

      Atbildētājas: Société Dalkia France, Société Ace Europe

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation (Francija) — 1985. gada 25. jūlija Direktīvas 85/374/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz atbildību par produktiem ar trūkumiem (OV L 219, 29. lpp.) 9. un 13. panta interpretācija — Direktīvas materiālā piemērošanas joma — Valsts tiesiskā režīma par atbildību, saskaņā ar kuru var saņemt atlīdzību par nodarīto kaitējumu lietai, kura paredzēta lietošanai profesionālām vajadzībām un kura tiek šādām vajadzībām lietota — Kaitējums, kas nodarīts, aizdegoties elektrības ģeneratoram slimnīcā maiņstrāvas ģeneratora pārkaršanas rezultātā

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1985. gada 25. jūlija Direktīva 85/374/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz atbildību par produktiem ar trūkumiem ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļauta valsts tiesību interpretācija vai valsts pastāvīgās judikatūras piemērošana, saskaņā ar kuru cietušajam tiek ļauts pieprasīt atlīdzību par kaitējumu, kas nodarīts lietai, kura paredzēta lietošanai profesionālām vajadzībām un kura tiek šādām vajadzībām lietota, ja attiecīgais cietušais vienīgi pierāda kaitējumu, preces trūkumu un cēloņsakarību starp attiecīgo trūkumu un kaitējumu.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta T-523/09: Prasība, kas celta 2009. gada 23. decembrī — Smart Technologies /ITSB ( WIR MACHEN DAS BESONDERE EINFACH )

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/44

         Prasība, kas celta 2009. gada 23. decembrī — Smart Technologies/ITSB (“WIR MACHEN DAS BESONDERE EINFACH”)
   (Lieta T-523/09)
   2010/C 51/80
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Smart Technologies ULC (Calgary, Kanāda) (pārstāvis — M. Edenborough, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 29. septembra lēmumu lietā R 554/2009-2;

               —

               pakārtoti — grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 29. septembra lēmumu lietā R 554/2009-2; nolemjot, ka attiecīgajai Kopienas preču zīmei piemīt pietiekama atšķirtspēja un tādēļ nevar izvirzīt iebildumus pret tās reģistrāciju saskaņā ar Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo apelāciju.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “WIR MACHEN DAS BESONDERE EINFACH” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini konstatējusi, ka attiecīgo Kopienas preču zīmi nevarēja reģistrēt tādēļ, ka tai šķietami nepiemita nekāda atšķirtspēja


title: Apvienotās lietas no C-568/14 līdz C-570/14: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 26. oktobra rīkojums (Juzgado de lo Mercantil n° 3 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ismael Fernández Oliva/Caixabank SA (C-568/14), Jordi Carné Hidalgo, Anna Aracil Gracia/Catalunya Banc SA (C-569/14), Nuria Robirosa Carrera, César Romera Navales/Banco Popular Español SA (C-570/14) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 93/13/EEK — Tiesas Reglamenta 99. pants — Pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju noslēgti līgumi — Hipotekāro aizdevumu līgumi — Noteikums par procentu likmes minimumu — Kolektīvā tiesvedība — Individuālā tiesvedība par to pašu priekšmetu — Pagaidu pasākumi

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/4

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 26. oktobra rīkojums (Juzgado de lo Mercantil no 3 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ismael Fernández Oliva/Caixabank SA (C-568/14), Jordi Carné Hidalgo, Anna Aracil Gracia/Catalunya Banc SA (C-569/14), Nuria Robirosa Carrera, César Romera Navales/Banco Popular Español SA (C-570/14)
   (Apvienotās lietas no C-568/14 līdz C-570/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 93/13/EEK - Tiesas Reglamenta 99. pants - Pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju noslēgti līgumi - Hipotekāro aizdevumu līgumi - Noteikums par procentu likmes minimumu - Kolektīvā tiesvedība - Individuālā tiesvedība par to pašu priekšmetu - Pagaidu pasākumi)
   (2017/C 063/06)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Mercantil no 3 de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Ismael Fernández Oliva (C-568/14), Jordi Carné Hidalgo, Anna Aracil Gracia SA (C-569/14), Nuria Robirosa Carrera, César Romera Navales (C-570/14)

      Atbildētājas: Caixabank SA (C-568/14), Catalunya Banc SA (C-569/14), Banco Popular Español SA (C-570/14)

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, ar ko valsts tiesai, kurā ir celta prasītāja individuāla prasība konstatēt līguma, kas to saista ar pārdevēju vai piegādātāju, noteikuma negodīgumu, ir liegts noteikt pagaidu pasākumus pēc savas ierosmes uz tik ilgu laiku, kuru tā uzskata par lietderīgu, līdz brīdim, kad tiks pasludināts galīgais spriedums notiekošajā kolektīvajā tiesvedībā, kurā rastais risinājums var tikt piemērots individuālajai prasībai, ja šādi pasākumi ir nepieciešami, lai nodrošinātu tiesas galīgā nolēmuma par tādu tiesību pastāvēšanu, uz kurām atsaucas patērētājs, balstoties uz Direktīvu 93/13, pilnīgu efektivitāti.

      (1)  OV C 46, 9.2.2015.


title: Lieta C-451/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 1. septembrī iesniedza Verwaltungsgericht Gießen (Vācija) — Natthaya Dülger/Wetteraukreis

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 1. septembrī iesniedza Verwaltungsgericht Gießen (Vācija) — Natthaya Dülger/Wetteraukreis

   (Lieta C-451/11)
   2011/C 347/15
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Verwaltungsgericht Gießen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Natthaya Dülger

      Atbildētājs: Wetteraukreis

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Taizemes valstspiederīgā, kas ir precējusies ar dalībvalsts legālajam darba tirgum piederošu Turcijas izcelsmes darba ņēmēju un pēc atļaujas pievienoties viņam saņemšanas vairāk nekā 3 gadus bez pārtraukuma ir dzīvojusi kopā ar viņu, var atsaukties uz no EEK un Turcijas Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 (turpmāk tekstā — “APL 1/80”) 7. panta pirmā teikuma izrietošajām tiesībām tādējādi, ka viņai šī noteikuma tiešās iedarbības dēļ ir uzturēšanās tiesības?


title: Lieta T-359/10: Prasība, kas celta 2010. gada 25. augustā — Ecologistas en Acción-CODA /Komisija

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/57

      Prasība, kas celta 2010. gada 25. augustā — Ecologistas en Acción-CODA/Komisija
      (Lieta T-359/10)
      ()
      (2010/C 288/105)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ecologistas en Acción-CODA (pārstāvis — J. Ramos Segarra, abogado)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas ģenerālsekretāra 2010. gada 30. jūnija lēmumu, ar kuru tiek atteikta piekļuve dokumentiem, ko prasītāja lūdza procedūras GESTDEM 2010/957 ietvaros, un atzīt prasītājas tiesības saņemt prasīto informāciju:

                              —

                                 Ajuntament de Valencia (Valensijas domes) Servicio de Asesoramiento Urbanístico (konsultāciju dienesta pilsētplānošanas jautājumos) 2010. gada 7. janvāra vēstuli;

                              —

                              Spānijas iestāžu 2010. gada 17. janvārī sniegto informāciju par lietas EU-PILOT 724/09/2ENVI statusu;

                              —

                                 “Generalität Valenciana” — Dirección General de Gestión del Medio Natural (Vides pārvaldības ģenerāldirektorāts) 2010. gada 21. janvāra vēstuli;

                  —

                  piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasītāja apvienība šajā tiesvedībā iebilst pret lēmumu, ar kuru tika noraidīts tas lūgums piešķirt piekļuvi noteiktiem dokumentiem, ko Spānija iesniegusi saistībā ar izmeklēšanu lietā EU-PILOT — ENVI 72409, kuras priekšmets ir Plan Especial de Protección y de Reforma Interior (Īpašais aizsardzības un iekšējās reformas plāns) izpilde attiecībā uz Valensijas pilsētas Cabanyal kvartālu, kuru pieņēma Valensijas dome, ka arī Valensijas valdība.
      Savu apgalvojumu pamatojumam prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (1) 3., 4. un 6. pants.
      Prasītāja šajā sakarā apgalvo, ka pretēji Komisijas apgalvotajam nav iekšēju tiesu procedūru, kas nepārprotami būtu saistītas ar Komisijas uzsākto procedūru. Tiesu procedūras, uz kuram atsauca atbildētāja, ir saistītas ar tādu valsts tiesību normu pārkāpumiem, kas nekādā ziņā nereglamentē vides jautājumus un neattiecas uz vides ietekmes novērtējuma piemērošanu.
      Prasītāja uzskata arī, ka pieprasītās informācijas izpaušana katrā ziņā nevar nelabvēlīgi ietekmēt tās vides aizsardzību, uz kuru attiecas šī informācija.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 264, 13. lpp.).


title: Lieta C-59/11: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 12. jūlija spriedums ( Cour d'appel de Nancy (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Association Kokopelli/Graines Baumaux SAS (Lauksaimniecība — Direktīvas 98/95/EK, 2002/53/EK, 2002/55/EK un 2009/145/EK — Spēkā esamība — Dārzeņi — Oficiālajā dārzeņu sugu šķirņu kopējā katalogā neiekļautu dārzeņu sēklu pārdošana valsts sēklu tirgū — Atļaujas pirms laišanas tirgū saņemšanas kārtības neievērošana — Starptautiskais līgums par augu ģenētiskajiem resursiem pārtikai un lauksaimniecībai — Samērīguma princips — Uzņēmējdarbības brīvība — Preču brīva aprite — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/9

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 12. jūlija spriedums (Cour d'appel de Nancy (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Association Kokopelli/Graines Baumaux SAS

   (Lieta C-59/11) (1)

   (Lauksaimniecība - Direktīvas 98/95/EK, 2002/53/EK, 2002/55/EK un 2009/145/EK - Spēkā esamība - Dārzeņi - Oficiālajā dārzeņu sugu šķirņu kopējā katalogā neiekļautu dārzeņu sēklu pārdošana valsts sēklu tirgū - Atļaujas pirms laišanas tirgū saņemšanas kārtības neievērošana - Starptautiskais līgums par augu ģenētiskajiem resursiem pārtikai un lauksaimniecībai - Samērīguma princips - Uzņēmējdarbības brīvība - Preču brīva aprite - Vienlīdzīga attieksme)
   2012/C 287/14
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Nancy

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Association Kokopelli

      Atbildētāja: Graines Baumaux SAS

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour d'appel de Nancy — Padomes 1998. gada 14. decembra Direktīvas 98/95/EK, ar ko attiecībā uz iekšējā tirgus konsolidēšanu, ģenētiski modificētu augu šķirnēm un augu ģenētiskajiem resursiem groza Direktīvas 66/400/EEK, 66/401/EEK, 66/402/EEK, 66/403/EEK, 66/208/EEK, 70/457/EEK un 70/458/EEK par biešu sēklu, lopbarības augu sēklu, graudaugu sēklu, sēklas kartupeļu, eļļas augu un šķiedraugu sēklu, kā arī dārzeņu sēklu tirdzniecību, un par kopējo lauksaimniecības augu šķirņu katalogu (OV 1999, L 25, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 3. nod., 24. sēj., 334. lpp.), Padomes 2002. gada 13. jūnija Direktīvas 2002/53/EK par lauksaimniecības augu sugu šķirņu kopējo katalogu (OV L 193, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 3. nod., 36. sēj., 281. lpp.), Padomes 2002. gada 13. jūnija Direktīvas 2002/55/EK par dārzeņu sēklu tirdzniecību (OV L 193, 33. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 3. nod., 36. sēj., 313. lpp.) un Komisijas 2009. gada 26. novembra Direktīvas 2009/145/EK, ar ko paredz dažas atkāpes attiecībā uz tādu dārzeņu savvaļas sugu un šķirņu atzīšanu, kas ir tradicionāli audzētas noteiktos apvidos un reģionos un ko apdraud ģenētiskā erozija, un tādu dārzeņu šķirņu atzīšanu, kam nav būtiskas vērtības attiecībā uz komerciālu augkopību, bet kas ir izveidotas audzēšanai noteiktos apstākļos, un šo savvaļas sugu un šķirņu sēklu tirdzniecībai (OV L 312, 44. lpp.), spēkā esamība, ievērojot konkrēti samērīguma principu, vienlīdzības principu, preču brīvas aprites principu, kā arī saistības, kas izriet no Starptautiskā līguma par augu ģenētiskajiem resursiem pārtikai un lauksaimniecībai — Oficiālajā dārzeņu sugu šķirņu kopējā katalogā neiekļautu dārzeņu sēklu pārdošana valsts sēklu tirgū — Valstī paredzētās kārtības, ka pirms laišanas tirgū jāsaņem atļauja, neievērošana, to uzskatot par pārāk ierobežojošu — Negodprātīgas konkurences gadījumi vai samērīguma principa, vienlīdzības principa un preču brīvas aprites principa pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

   Iztirzājot uzdoto jautājumu, nav konstatēts nekas tāds, kas spētu ietekmēt Padomes 2002. gada 13. jūnija Direktīvas 2002/55/EK par dārzeņu sēklu tirdzniecību un Komisijas 2009. gada 26. novembra Direktīvas 2009/145/EK, ar ko paredz dažas atkāpes attiecībā uz tādu dārzeņu savvaļas sugu un šķirņu atzīšanu, kas ir tradicionāli audzētas noteiktos apvidos un reģionos un ko apdraud ģenētiskā erozija, un tādu dārzeņu šķirņu atzīšanu, kam nav būtiskas vērtības attiecībā uz komerciālu augkopību, bet kas ir izveidotas audzēšanai noteiktos apstākļos, un šo savvaļas sugu un šķirņu sēklu tirdzniecībai, spēkā esamību.

      (1)  OV C 120, 16.4.2011.


title: Lieta T-671/14: Prasība, kas celta 2014. gada 19. septembrī  – Bayerische Motoren Werke /Komisija

text:
               8.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 439/30

         Prasība, kas celta 2014. gada 19. septembrī – Bayerische Motoren Werke/Komisija
   (Lieta T-671/14)
   (2014/C 439/41)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bayerische Motoren Werke AG (Minhene, Vācija) (pārstāvji –M. Rosenthal, G. Drauz un M. Schütte, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2014. gada 9. jūlija lēmumu lietā SA.32009 (2011/C) atbilstoši LESD 263. panta 4. punktam, ciktāl ar to pieprasītā atbalsta EUR 4 5 2 57  273 apmērā daļa, kura pārsniedz 17 miljonus euro, proti, (EUR 2 8 2 57  273), ir atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu;

               —

               pakārtoti, atcelt 2014. gada 9. jūlija lēmumu lietā SA.32009 (2011/C) atbilstoši LESD 263. panta 4. punktam, ciktāl tajā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 800/2008 (1) 6. panta 2. punktu summa 22,5 miljonu euro apmērā, par kuru nav jāiesniedz paziņojums, ir atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu;

               —

               atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 87. pantam piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: LESD 108. panta 3. punkta pārkāpums

                           —

                           Prasītāja norāda, ka atbildētāja ir pārkāpusi LESD 108. panta 3. punktu, jo tā nav izpildījusi pienākumu veikt rūpīgu un objektīvu pārbaudi un līdz ar to acīmredzami kļūdījusies, atzīstot, ka uz lieliem ieguldījumu projektiem pilnā apmērā attiecas padziļināta novērtējuma paziņošana.

                           —

                           Turpinājumā prasītāja norāda, ka, ja prasītājas stāvoklis tirgū būtu novērtēts pareizi, padziļināts novērtējums pārbaude nebūtu jāveic. Padziļinātā novērtējuma veikšana, iepriekš nenosakot stāvokli tirgū, un no tā izrietošā nevienlīdzīgā attieksme pret prasītāju rada acīmredzamu kļūdu vērtējumā

               2.

               Otrais pamats: LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta pārkāpums

                           —

                           Prasītāja turklāt apgalvo, ka atbildētāja ir pārkāpusi LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, jo tā ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, atbalsta stimulējošo iedarbību un piemērotību aprobežojot ar 17 miljoniem euro, kas ir ex ante aplēsta izmaksu atšķirība starp atrašanās vietām Minhenē un Leipcigā.

                           —

                           Šai ziņā prasītāja norāda, ka ar šo izmaksu atšķirību pamatotās automātiskās detalizētās pārbaudes noteikšana atspoguļo atbildētājas pieļauto acīmredzamo kļūdu vērtējumā, kā rezultātā nav nodrošināta rīcības brīvības īstenošana bez kļūdām tiesību piemērošanā, it īpaši pārbaudot atbalsta atbilstīgumu un sekas.

               3.

               Pakārtotais pamats: LESD 108. panta 3. punkta un Regulas Nr. 800/2008 pārkāpums

                           —

                           Prasītāja pakārtoti apgalvo, ka atbildētāja ir pārkāpusi LESD 108. panta 3. punktu un Regulu Nr. 800/2008, jo tā ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu tiesību piemērošanā, Vācijas Federatīvajai Republikai aizliedzot piešķirt prasītājai atbalstu no Investitionszulagengesetz [Likumā par ieguldījumu dotācijām] apstiprinātās atbalsta shēmas apmērā, kas ir mazāks par apmēru, par kuru būtu jāsniedz paziņojums, proti, 22,5 miljoniem euro.

                           —

                           Prasītāja uzskata, ka šāda atbalsta apmēra ierobežošana ir acīmredzama kļūda vērtējumā, ar ko atbildētāja ir pārsniegusi savas pilnvaras un prettiesiski diskriminējusi prasītāju attiecībā pret citiem atbalsta saņēmējiem, kuri būtu saņēmuši summu 22,5 miljonu euro apmērā, par kuru nav jāiesniedz paziņojums.

      (1)  Komisijas 2009. gada 6. augusta Regula (EK) Nr. 800/2008, kas atzīst noteiktas atbalsta kategorijas par saderīgām ar kopējo tirgu, piemērojot Līguma 87. un 88. pantu (vispārējā grupu atbrīvojuma regula) (OV L 214, 3. lpp.).


title: Lieta T-124/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 24. janvāra rīkojums — MIP Metro pret ITSB — MetroRED Telecom ( MetroRED ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Tiesvedības izbeigšana)

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/38

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 24. janvāra rīkojums — MIP Metro pret ITSB — MetroRED Telecom (“MetroRED”)
   (Lieta T-124/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Tiesvedības izbeigšana)
   (2007/C 82/85)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG, Diseldorfa (Vācija) (pārstāvis — R. Kaase, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Metro RED Telecom Group Ltd, Hamilton (Bermudu salas)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 16. februāra lēmumu (lieta R 266/2005-2) attiecībā uz iebildumu procesu starp MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG un Metro RED Telecom Group Ltd.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               tiesvedību izbeigt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks savus tiesāšanās izdevumus sedz pats.

      (1)  OV C 143, 17.6.2006.


title: Lieta F-28/12: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 25. jūnija rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Lūgums izsvītrot vienu teikumu no medicīniskā atzinuma — Nelaimes gadījums vai arodslimība — Lūguma netiešs noraidījums)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/51

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 25. jūnija rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-28/12) (1)

   (Civildienests - Lūgums izsvītrot vienu teikumu no medicīniskā atzinuma - Nelaimes gadījums vai arodslimība - Lūguma netiešs noraidījums)
   2013/C 252/93
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Luksemburga) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un G. Gattinara, pārstāvji, kuriem palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru netieši noraidīts prasītāja lūgums izsvītrot no 2008. gada 28. februāra medicīniskā atzinuma vienu teikumu, nosūtīt jaunu attiecīgi izlabotu medicīnisko atzinumu prasītāja izvēlētam ārstam un vispārīgi izsvītrot no lietas materiāliem attiecībā uz darbā notikušo nelaimes gadījumu arī visu informāciju attiecībā uz faktu, kurš, kā uzsver prasītājs, ir kļūdains, un atbilstoši kuram gala rezultātā tika konstatēts, ka baltā pūderveida viela, ar kuru prasītājs bija nonācis saskarsmē, bija balti putekļi no kāda prasītāja abonētā laikraksta eksemplāra

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               L. Marcuccio sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               piespriest L. Marcuccio samaksāt Eiropas Savienības Civildienesta tiesai summu EUR 2 000 apmērā.

      (1)  OV C 174, 16.6.2012., 31. lpp.


title: Lieta C-563/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Juzgado Contencioso-Administrativo de Granada (Spānija) 2008. gada 18. decembra rīkojumu — Carlos Sáez Sánchez un Patricia Rueda Vargas / Junta de Andalucía un Manuel Jalón Morente u.c.

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Juzgado Contencioso-Administrativo de Granada (Spānija) 2008. gada 18. decembra rīkojumu — Carlos Sáez Sánchez un Patricia Rueda Vargas/Junta de Andalucía un Manuel Jalón Morente u.c.
   (Lieta C-563/08)
   (2009/C 69/37)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Juzgado Contencioso-Administrativo de Granada
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Carlos Sáez Sánchez un Patricia Rueda Vargas

      Atbildētāji: Junta de Andalucía un Manuel Jalón Morente u.c.
   Prejudiciālais jautājums:
   Vai [Spānijas] valsts 1997. gada 25. aprīļaLey 16/1997, de regulación de servicios de las Oficinas de Farmacia [Likuma Nr. 16/1997 par aptieku darbības regulējumu] 2. panta 3. un 4. punkts, kuros noteikti aptieku atvēršanas teritoriālie un demogrāfiskie ierobežojumi, ir pretrunā Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 43. pantam, jo šī aptieku skaita ierobežošanas sistēma nav samērīga ar mērķi attiecīgo teritoriju pienācīgi nodrošināt ar zālēm un ir pat pretēja tam?


title: Lieta C-195/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar High Court of Justice (Chancery Division) (Patents Court) (England and Wales) 2009. gada 29. maija rīkojumu — Synthon BV/Merz Pharma Gmbh & Co KG

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar High Court of Justice (Chancery Division) (Patents Court) (England and Wales) 2009. gada 29. maija rīkojumu — Synthon BV/Merz Pharma Gmbh & Co KG
   (Lieta C-195/09)
   2009/C 193/10
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Chancery Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Synthon BV

      Atbildētājs: Merz Pharma Gmbh & Co KG

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes Regulas (EK) Nr. 1768/92 (1) 13. un 19. panta nozīmē atļauja ir “pirm[ā] atļauj[a] laist [..] tirgū Kopienā”, ja tā ir piešķirta, piemērojot valsts tiesību normas, kuras atbilst Padomes Direktīvai 65/65/EEK (2), vai arī ir nepieciešams, ka papildus tiek noteikts, ka — piešķirot attiecīgo atļauju —, valsts iestāde vadās pēc datu novērtējuma, kā to paredz šajā Direktīvā noteiktā administratīvā procedūra?

               2)

               Vai Padomes Regulas (EK) Nr. 1768/92 13. un 19. panta nozīmē vārdkopa “pirm[ā] atļauj[a] laist [..] tirgū Kopienā” ietver atļaujas, kuras bija atbilstošas valsts tiesību aktiem, lai līdzās pastāvētu ar atļauju sistēmu, kura ir saderīga ar Padomes Direktīvu 65/65/EEK?

               3)

               Vai produkts, kuru ir atļauja pirmo reizi laist tirgū EEK bez Padomes Direktīvā 65/65/EEK noteikto administratīvo procedūru piemērošanas, ir Padomes Regulas (EK) Nr. 1768/92 darbības jomā, kā definēts [tās] 2. pantā?

               4)

               Ja nē, vai Papildu aizsardzības sertifikāts (PAS), kas piešķirts šādam produktam, ir spēkā neesošs?

      (1)  Padomes 1992. gada 18. jūnija Regula (EEK) Nr. 1768/92 par papildu aizsardzības sertifikāta izstrādi zālēm (OV L 182, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1965. gada 26. janvāra Direktīva 65/65/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz zālēm (OV 22, 369. lpp.).


title: Lieta T-351/03: Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. jūlija spriedums — Schneider Electric /Komisija (Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība — Kaitējums, ko uzņēmums ir cietis pietiekami būtiska Kopienu tiesību pārkāpuma rezultātā, kas ir pieļauts koncentrācijas saderīguma ar kopējo tirgu pārbaudes procedūras ietvaros)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/29

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. jūlija spriedums — Schneider Electric/Komisija
   (Lieta T-351/03) (1)

   (Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība - Kaitējums, ko uzņēmums ir cietis pietiekami būtiska Kopienu tiesību pārkāpuma rezultātā, kas ir pieļauts koncentrācijas saderīguma ar kopējo tirgu pārbaudes procedūras ietvaros)
   (2007/C 199/55)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Schneider Electric SA, Rueil-Malmaison (Francija) (pārstāvji — A. Winckler un M. Pittie, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji P. Oliver, É. Gippini Fournier un C. Ingen-Housz, pēc tam P. Oliver, O. Beynet un R. Lyal, un vēl pēc tam P. Oliver, R. Lyal un F. Arbault, pārstāvji)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītāju: Francijas Republika (pārstāvis — G. de Bergues, pārstāvis)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — W.-D. Plessing un M. Lumma, pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība atlīdzināt zaudējumus, ko, iespējams, cietusi prasītāja nelikumību dēļ, kas ir pieļautas koncentrācijas starp Schneider Electric SA un Legrand SA saderīguma ar kopējo tirgu pārbaudes procedūras ietvaros
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Kopiena atlīdzina, pirmkārt, Schneider Electric SA izdevumus, lai piedalītos vēlreizējā koncentrācijas pārbaudes procedūrā, kas uzsākta pēc Pirmās instances tiesas 2002. gada 22. oktobra spriedumu lietā T-310/01 un lietā T-77/02 Schneider Electric/Komisija pasludināšanas, un, otrkārt, divas trešdaļas no zaudējumiem, ko cietusi Schneider Electric SA sakarā ar to, ka samazinājās Legrand SA cesijas cena, kuru Schneider Electric bija jānosaka cesionāram apmaiņā pret Legrand faktiskās pārdošanas atlikšanu līdz 2002. gada 10. decembrim;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               puses trīs mēnešu laikā, sākot no šī sprieduma pasludināšanas dienas, paziņos Pirmās instances tiesai naudas summu par pirmo zaudējumu prasījumu, par kuru panākta kopīga vienošanās saskaņā ar šī sprieduma 320. punktā minēto kārtību.

               4)

               Ja šāda vienošanās netiek panākta, puses šajā pašā termiņā Pirmās instances tiesai iesniegs savas prasījumu summas.

               5)

               Noteikt ekspertīzi, lai izvērtētu Schneider Electric iepriekš 1. punktā minēto otro zaudējumu prasījumu.

               6)

               Uzaicināt Schneider Electric un Komisiju piedāvāt ekspertu vai ieteikt Pirmās instances tiesai ekspertu sarakstu, lai Pirmās instances tiesa izvēlētos vienu no tiem.

               7)

               Uzdot Pirmās instances tiesas Kancelejai nosūtīt ekspertam ekspertīzes veikšanai prasības pieteikuma 8. un 29. pielikuma apliecinātas kopijas.

               8)

               Noteikt, ka ekspertam savs ziņojums būs jāsniedz termiņā, kas tiks noteikts vēlāk.

               9)

               Noteikt, ka ziņojumu lietas dalībniekiem izsniegs Pirmās instances tiesas Kanceleja.

               10)

               Noteikt, ka zaudējums tiks pārrēķināts un tam tiks pieskaitīti nokavējuma procenti saskaņā ar šī sprieduma 345. un 346. punktā noteiktajiem kritērijiem.

               11)

               Lēmumu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.

      (1)  OV C 7, 10.1.2004.


title: Lieta C-401/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. augustā iesniedza Tribunal de première instance de Namur (Beļģija) – Bernard Leloup/État belge

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. augustā iesniedza Tribunal de première instance de Namur (Beļģija) – Bernard Leloup/État belge

      (Lieta C-401/14)
      (2015/C 016/25)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal de première instance de Namur

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Bernard Leloup

         Atbildētāja: État belge

      Ar Tiesas 2014. gada 11. novembra rīkojumu lieta ir izslēgta no reģistra.


title: Lieta C-282/08: Prasība, kas celta 2008. gada 27. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/36

         Prasība, kas celta 2008. gada 27. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-282/08)
   (2008/C 209/56)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — W. Roels un W. Wils)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (1), prasības, un, katrā ziņā, nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2005/29/EK transponēšanai ir beidzies 2007. gada 12. jūnijā. Līdz šīs prasības celšanas datumam atbildētāja joprojām nav veikusi direktīvas transponēšanai vajadzīgos pasākumus vai, katrā ziņā, nav paziņojusi par to Komisijai.

      (1)  OV L 149, 22. lpp.


title: Lieta T-846/14: Prasība, kas celta 2014. gada 29. decembrī – Spokey /ITSB – Leder Jaeger  ( “SPOKEY” )

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/52

         Prasība, kas celta 2014. gada 29. decembrī – Spokey/ITSB – Leder Jaeger (“SPOKEY”)
   (Lieta T-846/14)
   (2015/C 065/70)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spokey sp. z o.o. (Katowice, Polija) (pārstāvis – B. Matusiewicz–Kulig, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Leder Jaeger GmbH (Siegen, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “SPOKEY” – Kopienas preču zīme Nr. 6 77 312

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 29. oktobra lēmums lietā R 525/2014-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               attiecīgajā gadījumā grozīt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tas attiecas uz noteiktām 18. klasē ietilpstošajām precēm;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 75. panta un 76. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 2868/95 50. noteikuma pārkāpums.


title: Lieta T-584/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 3. oktobra spriedums — Yilmaz /ITSB — Tequila Cuervo ( “TEQUILA MATADOR HECHO EN MEXICO” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “TEQUILA MATADOR HECHO EN MEXICO” reģistrācijas pieteikums — Agrākas, valsts un starptautiska, vārdiskas preču zīmes “MATADOR” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Preču līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/26

         Vispārējās tiesas 2012. gada 3. oktobra spriedums — Yilmaz/ITSB — Tequila Cuervo (“TEQUILA MATADOR HECHO EN MEXICO”)
   (Lieta T-584/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “TEQUILA MATADOR HECHO EN MEXICO” reģistrācijas pieteikums - Agrākas, valsts un starptautiska, vārdiskas preču zīmes “MATADOR” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Preču līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 355/55
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mustafa Yilmaz (Štutgarte, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji F. Kuschmirek, vēlāk F. Stangl, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Tequila Cuervo, SA de CV (Tlakepake, Halisko, Meksika) (pārstāvis — S. Salvetti, advokāte)

      Priekšmets

   Kopienas preču zīme — Prasība atcelt tiesību aktu, ko cēlis starptautiskas vārdiskas preču zīmes un valsts vārdiskas preču zīmes “MATADOR” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē, īpašnieks par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 13. oktobra lēmumu R 1162/2009-2, ar kuru atcelts Iebildumu nodaļas lēmums, ar kuru noraidīts grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “TEQUILA MATADOR HECHO EN MEXICO”, reģistrācijas pieteikums attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. un 33. klasē, saistībā ar prasītāja iesniegtajiem iebildumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nav jālemj par prasību, ciktāl ar to tiek lūgts atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 13. oktobra lēmumu (lieta R 1162/2009-2), jo ar to ir tikusi akceptēta pieteiktās preču zīmes reģistrācija attiecībā uz precēm “alkoholiskie dzērieni”;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Mustafa Yilmaz sedz savus, kā arī atlīdzina ITSB un Tequila Cuervo, SA de CV tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 55, 19.02.2011.


title: Lieta T-341/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. septembra spriedums — Sison /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām — Kopējā nostāja 2001/931/KĀDP un Regula (EK) Nr. 2580/2001 — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasījumu grozīšana — Pārbaude tiesā — Pamatojums — Kopienas līmeņa līdzekļu iesaldēšanas pasākuma īstenošanas nosacījumi)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/42

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. septembra spriedums — Sison/Padome
   (Lieta T-341/07) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām - Kopējā nostāja 2001/931/KĀDP un Regula (EK) Nr. 2580/2001 - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasījumu grozīšana - Pārbaude tiesā - Pamatojums - Kopienas līmeņa līdzekļu iesaldēšanas pasākuma īstenošanas nosacījumi)
   2009/C 282/78
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Jose Maria Sison (Utrehta, Nīderlande) (pārstāvji — J. Fermon, A. Comte, H. Schultz, D. Gürses un W. Kaleck, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop un E. Finnegan)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā karaliste (pārstāvji — S. Behzadi Spencer un I. Rao), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. Wissels, M. de Mol, M. Noort un Y. de Vries) un Eiropas Savienības Komisija (pārstāvji — P. Aalto un S. Boelaert)

      Priekšmets

   Prasība, pirmkārt, daļēji atcelt sākotnēji Padomes 2007. gada 28. jūnija Lēmumu 2007/445/EK, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Lēmumus 2006/379/EK un 2006/1008/EK (OV L 169, 58. lpp.), un, otrkārt, par zaudējumu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2007. gada 28. jūnija Lēmumu 2007/445/EK, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Lēmumus 2006/379/EK un 2006/1008/EK, Padomes 2007. gada 20. decembra Lēmumu 2007/868/EK, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā Nr. 2580/2001 [..] un ar kuru atceļ Lēmumu 2007/445, Padomes 2008. gada 29. aprīļa Lēmumu 2008/343/EK, ar ko groza Lēmumu 2007/868 [..], Padomes 2008. gada 15. jūlija Lēmumu 2008/583/EK, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā Nr. 2580/2001 [..] un ar kuru atceļ Lēmumu 2007/868, Padomes 2009. gada 26. janvāra Lēmumu 2009/62/EK, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā Nr. 2580/2001 [..] un ar kuru atceļ Lēmumu 2008/583 un Padomes 2009. gada 15. jūnija Regulu (EK) Nr. 501/2009, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā Nr. 2580/2001 [..] un ar kuru atceļ Lēmumu 2009/62, tiktāl, ciktāl tie attiecas uz Hosē Mariju Sisonu;

               2)

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

      (1)  OV C 269, 10.11.2007.


title: Lieta T-287/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 13. februāra spriedums – Husky CZ/ITSB – Husky of Tostock (“HUSKY”) Kopienas preču zīme – Atcelšanas process – Kopienas vārdiska preču zīme “HUSKY” – Preču zīmes faktiska izmantošana – Daļēja atcelšana – Termiņa pagarināšana – Regulas (EK) Nr. 2868/95 71. noteikuma 2. punkts – Tulkojums procesa valodā

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/25

      Vispārējās tiesas 2015. gada 13. februāra spriedums – Husky CZ/ITSB – Husky of Tostock (“HUSKY”)
      (Lieta T-287/13) (1)

      (Kopienas preču zīme - Atcelšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “HUSKY” - Preču zīmes faktiska izmantošana - Daļēja atcelšana - Termiņa pagarināšana - Regulas (EK) Nr. 2868/95 71. noteikuma 2. punkts - Tulkojums procesa valodā)
      (2015/C 107/33)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Husky CZ s.r.o. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis – L. Lorenc, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – P. Geroulakos un I. Harrington)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Husky of Tostock Ltd (Woodbridge, Apvienotā Karaliste)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 14. marta lēmumu lietā R 748/2012–1 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Husky CZ s.r.o. un Husky of Tostock Ltd

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Husky CZ s.r.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta T-500/10: Prasība, kas celta 2010. gada 19. oktobrī — Dorma /ITSB — Puertas Doorsa ( doorsa FÁBRICA DE PUERTAS AUTOMÁTICAS )

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/52

         Prasība, kas celta 2010. gada 19. oktobrī — Dorma/ITSB — Puertas Doorsa (“doorsa FÁBRICA DE PUERTAS AUTOMÁTICAS”)
   (Lieta T-500/10)
   ()
   2010/C 346/103
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dorma GmbH & Co. KG (Ennepetal, Vācija) (pārstāvis — P. Koch Moreno, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Puertas Doorsa, SL (Petrel, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada lēmumu lietā R 542/2009-4; un

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “doorsa FÁBRICA DE PUERTAS AUTOMÁTICAS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 6., 9. un 19. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 4884359

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas preču zīmes reģistrācija Nr. 39525884 grafiskai preču zīmei “DORMA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 6., 9., 16., 19. un 37. klasē; Apvienotās Karalistes preču zīmes reģistrācija Nr. 2201691 vārdiskai preču zīmei “DORMA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 6., 7., 9., 16. un 19. klasē; starptautiska preču zīmes reģistrācija Nr. 722009 grafiskai preču zīmei “DORMA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 6., 7., 9., 16. un 19. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1.punkta b) apakšpunkts, jo Apelāciju padome esot nepareizi piemērojusi šī panta normas attiecībā uz apstrīdēto preču zīmi.


title: Lieta T-666/14: Prasība, kas celta 2014. gada 16. septembrī – Monster Energy/ITSB (“GREEN BEANS”)

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/29

         Prasība, kas celta 2014. gada 16. septembrī – Monster Energy/ITSB (“GREEN BEANS”)
   (Lieta T-666/14)
   (2015/C 127/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Monster Energy Company (Corona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – P. Brownlow, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “GREEN BEANS” – Reģistrācijas pieteikums Nr. 11 410 801

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 2. decembra lēmums lietā R 1530/2013–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-345/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2010. gada 27. aprīļa spriedumu lietā T-110/08 Freixenet /ITSB 2010. gada 8. jūlijā iesniedza Freixenet, SA

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/9

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2010. gada 27. aprīļa spriedumu lietā T-110/08 Freixenet/ITSB 2010. gada 8. jūlijā iesniedza Freixenet, SA

   (Lieta C-345/10 P)
   ()
   2010/C 274/13
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Freixenet, SA (pārstāvji — F. de Visscher, E. Cornu un D. Moreau, avocats)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               galvenokārt — atcelt Vispārējās tiesas 2010. gada 27. aprīļa spriedumu, kā arī ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 20. novembra lēmumu un nolemt, ka Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 32 540 atbilst publicēšanas nosacījumiem saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 40. pantu (tagad — Regulas Nr. 207/2009 39. pants);

               —

               pakārtoti — atcelt Vispārējās tiesas 2010. gada 27. aprīļa spriedumu;

               —

               jebkurā gadījumā — piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja savas sūdzības pamatojumam izvirza trīs pamatus.
   Ar savu pirmo pamatu tā galvenokārt norāda uz tiesību uz aizstāvību un tiesību uz taisnīgu tiesu pārkāpumu, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta pārkāpumu, Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (1) 73. panta (otrā teikuma) un 38. panta (3. punkta) (tagad — Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (2) 75. pants (otrais teikums) un 37. pants (3. punkts)) pārkāpumu.
   Šī pamata pirmā daļa attiecas uz sacīkstes principa neievērošanu. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka pretēji tam, ko pārsūdzētajā spriedumā nosprieda Vispārējā tiesa, ITSB Apelāciju padome lēmumā, kas tika apstrīdēts Vispārējā tiesā, esot no jauna vērtējusi apelācijas sūdzības iesniedzējas preču zīmes atšķirtspēju, nedodot apelācijas sūdzības iesniedzējai iespēju formulēt savus apsvērumus par šo jauno vērtējumu. Šajā ziņā attaisnojums, ko Vispārējā tiesa sniedza attiecībā uz Apelāciju pirmās padomes lēmumu, esot neprecīzs un nepietiekams, ņemot vērā procesuālā taisnīguma un pienācīgu tiesību uz aizstāvību principu. Pārsūdzētajā spriedumā esot pārkāpts arī tiesību uz aizstāvību un procesuālā taisnīguma princips, nospriežot, ka ITSB var paziņot apelācijas sūdzības iesniedzējai virkni faktisko apstākļu, norādot tai, ka tas paredz pamatot savu lēmumu par [reģistrācijas] atteikumu ar šiem apstākļiem, un pēc tam, saņemot apelācijas sūdzības iesniedzējas rakstveida apsvērumus par šiem apstākļiem, nolemt tos vismaz daļēji izslēgt un pamatot savu lēmumu ar faktiski un konceptuāli atšķirīgu vērtējumu, nedodot apelācijas sūdzības iesniedzējai iespēju sniegt jebkādus apsvērumus.
   Pirmā pamata otrajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzēja galvenokārt apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu, ciktāl pārsūdzētajā spriedumā nevarēja uzskatīt par pietiekami pamatotu Apelāciju pirmās padomes lēmumu attiecībā uz 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanu, kurā vispār nav precizēti dokumenti, uz kuriem tā vēlas balstīties, kā arī nevarēja nolemt, ka atsaukšanās uz pierādījumiem neesot bijusi nepieciešama, jo Apelāciju pirmā padome esot šķietami pamatojusies uz “secinājumiem, kas izriet no praktiskās pieredzes”. Turklāt faktu un dokumentu, uz kuriem esot balstījies ITSB un Vispārējā tiesa, neprecizitāte ietekmē gan tiesības uz aizstāvību, gan iepriekš minētās Regulas Nr. 40/94 73. pantā paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu.
   Saistībā ar savu otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda uz Vispārējās tiesas pieļautu minētās Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu. Lai gan apelācijas sūdzības iesniedzēja, pamatojoties uz dokumentiem, bija pierādījusi, ka reģistrācijai pieteikto preču zīmi veido ļoti raksturīgu elementu kombinācija, kas to būtiski atšķir no citiem tirgū esošajiem attēliem, Vispārējā tiesa esot vienīgi atkārtojusi neskaidros un vispārīgos noliegumus, ko izvirzīja ITSB, lai noliegtu, ka reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei ir jebkāda atšķirtspēja. Vispārējā tiesa, vērtējot preču zīmes atšķirtspēju, esot izmantojusi šaurāku raksturu nekā citu, tradicionālāku preču zīmju gadījumā. Tādējādi pārsūdzētajā spriedumā esot pārkāpta norma par preču zīmes atšķirtspējas konkrētu vērtējumu. Otrkārt, nospriežot, ka lielākā daļa patērētāju neuztver preču zīmes oriģinālo izskatu kā lietderīgu elementu, lai noteiktu attiecīgo dzirkstošo vīnu izcelsmi, bet labprātāk atsaucas uz etiķeti, Vispārējā tiesa esot izslēgusi preces iesaiņojuma formas aizsardzību, lai gan šī iespēja ir skaidri paredzēta minētās regulas 4. pantā.
   Sava trešā pamata ietvaros apelācijas sūdzības iesniedzēja sabiedrība norāda uz Vispārējās tiesas pieļautu Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkta pārkāpumu, ciktāl pārsūdzētajā spriedumā esot izvirzīta prasība, lai reģistrācijai pieteiktā preču zīme būtu ieguvusi atšķirtspēju izmantošanas rezultātā katrā no Savienības dalībvalstīm. Atsakoties atzīt atšķirtspēju, kas iegūta izmantošanas rezultātā plašā ieinteresēto personu lokā, lai gan tajā pašā laikā atzīstot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas preču zīme bija ieguvusi šādu atšķirtspēju vismaz Spānijas teritorijā, Vispārējā tiesa esot definējusi pārmērīgu un neprecīzu noteikumu, ņemot vērā iepriekš minēto regulu.

      (1)  OV 1994, L 11, 1. lpp.

      (2)  OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta T-362/05: Prasība, kas celta  2005. gada 21. septembrī  — Nuova Agricast/Komisija

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/33

         Prasība, kas celta 2005. gada 21. septembrī — Nuova Agricast/Komisija
   (Lieta T-362/05)
   (2005/C 296/69)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nuova Agricast s.r.l. (Čeriņola [Cerignola], Itālija) (pārstāvis — Mikele Arkandželo Kalabreze [Michele Arcangelo Calabrese], advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:
   Prasītāja, paturot iespēju izmantot visas procesuālās tiesības, lūdz atzīt, ka ar prasības pieteikumā noradīto prettiesisko darbību Komisija smagi un acīmredzami pārkāpusi Kopienu tiesības, nodarot prasītājai materiālus zaudējumus, kā arī piespriest atbildētājai šajā sakarā samaksāt šādas summas:

               a)

               zaudējumu atlīdzību EUR 701 692,77 apmērā, jo prasītāja nav saņēmusi pirmo atbalsta kvotu;

               b)

               zaudējumu atlīdzību EUR 701 692,77 apmērā, jo prasītāja nav saņēmusi otro atbalsta kvotu;

               c)

               zaudējumu atlīdzību EUR 701 692,77 apmērā, jo prasītāja nav saņēmusi trešo atbalsta kvotu;

               d)

               procentus par šīm summām ar vērtības samazināšanās atlīdzinājumu;

               e)

               EUR 1 453 387,03 vai citu, augstāku vai zemāku summu, kas, attiecīgajā gadījumā saskaņojot ar Komisiju, šajā lietā ir uzskatāma par zaudējumu atlīdzību, jo prasītāja uz pārskata gada beigām, tas ir, uz 2002. gada 30. jūniju, ir guvusi mazākus ienākumus salīdzinot ar tiem, ko tā būtu guvusi gadījumā, ja investīciju programma pilnībā izpildīta;

               f)

               procentus par summu atbilstoši iepriekš minētajam e) punktam, ieskaitot vērtības samazināšanās atlīdzinājumu;

               g)

               tiesāšanās izdevumus, ieskaitot prasītājai sniegto tehnisko konsultāciju izmaksas.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja šajā lietā, kas ir arī prasītāja lietās T-139/03 (1), T-151/03 (2) un T-98/04 (3), pārmet Komisijai prettiesisku darbību valsts atbalsta Nr. N 715/99 iepriekšējas pārbaudes ietvaros, kas bez jebkādiem iebildumiem tika noslēgta ar apstiprinājumu. Ar šo apstiprinājumu uz turpmākajiem septiņiem gadiem (no 2000. līdz 2006. gadam) atbilstoši Likumam 488/92, kas 1997. gadā jau bija apstiprināts līdz 1999. gada 31. decembrim, tika apstiprināts valsts atbalsta regulējums.
   Šajā sakarā ir jānorāda, ka atbalsta saņemšanas īpašie administratīvie noteikumi paredzēja, ka Itālijas valdībai katru pusgadu bija jāizsludina konkurss, kurā varēja piedalīties ieinteresētie uzņēmumi. Šī konkursa finansēšanai paredzētie finanšu līdzekļi tika piešķirti prioritārā sarakstā iekļautiem uzņēmumiem līdz šo līdzekļu pilnīgas izbeigšanās brīdim. Prasītāja, kas bija piedalījusies trešajā konkursā, atbalstu iegūt nevarēja, jo atbilstoši saraksta kārtībai uzņēmumiem paredzētie līdzekļi izbeidzās.
   Itālijas valdība, iesniedzot pārbaudei atbalstu Nr. N 715/99, lūdza Komisijai piekrišanu tam, lai pieteikumus, kas attiecas uz trešo un ceturto konkursu, varētu iesniegt atkārtoti pirmā konkursa saskaņā ar jauno regulējumu ietvaros. Tomēr Komisija apstiprināja pieteikumu tikai attiecībā uz ceturto konkursu.
   Lai pamatotu savus prasījumus, prasītāja norāda:

               —

               Komisija, atbildot uz Itālijas valdības lūgumu attiecībā uz piekrišanu tam, lai pieteikumus, kas attiecas uz trešo konkursu atbilstoši vecajam regulējumam, varētu iesniegt atkārtoti, uzskatīja to par nesaderīgu ar kopējo tirgu, neuzsākot formālu izmeklēšanas procedūru. Līdz ar to atbildētāja ir pārkāpusi EKL 88. panta 2. punktu un tiesību uz aizstāvēšanos aizsardzības principu.

               —

               Komisija ir pārkāpusi tiesiskās drošības principu un prettiesiski iejaukusies pastāvošajā tiesiskajā stāvoklī.

               —

               Komisija ir pieļāvusi kļūdu vērtējumā.

         Veicot atkārtotu pārbaudi, vai lūgums sniegt piekrišanu tam, lai trešā konkursa uzņēmumi varētu iesniegt savus pieteikumus no jauna, ir saderīgs ar kopējo tirgu, un pieņemot lēmumu par tā nesaderību, nedodot ieinteresētām personām ne mazāko iespēju izteikt savu viedokli, Komisija ir grozījusi savu lēmumu par 1977. gada regulējuma apstiprinājumu, kas jau paredzēja pārbaudi atbilstoši EKL 87. pantam.
   Turklāt atbildētāja ir iejaukusies vēl pastāvošajās tiesiskajās attiecībās un ir tās likvidējusi, līdz ar to faktiski atsaucot 1977. gada regulējumu, bet tomēr neievērojot procesuālās garantijas, kas atbalsta atsaukšanas gadījumā paredzētas Regulā (EK) Nr. 659/99.

      (1)  Pirmās instances tiesas 2005. gada 8. jūnija lēmums, nav publicēts.

      (2)  Pirmās instances tiesas 2005. gada 8. jūnija lēmums, Krājumā vēl nav publicēts.

      (3)  Pirmās instances tiesas 2005. gada 15. jūnija lēmums, nav publicēts.


title: Lieta C-496/09: Prasība, kas celta 2009. gada 2. decembrī ( 2009. gada 30. novembra fakss) — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/44

         Prasība, kas celta 2009. gada 2. decembrī (2009. gada 30. novembra fakss) — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-496/09)
   2010/C 24/77
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Pignataro un E. Righini)

      Atbildētāja: Itālijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Kopienu Tiesas 2004. gada 1. aprīļa spriedumu lietā C-99/02 par tāda atbalsta atgūšanu no tā saņēmējiem, kas atbilstoši Komisijas 1999. gada 11. maija Lēmumam 2000/128/EK (1) par Itālijas atbalsta shēmu nodarbinātības veicināšanai tika atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar kopējo tirgu, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākums, kas tai noteikti šajā lēmumā un EKL 228. panta 1. punktā;

               —

               piespriest Itālijas Republikai par kavēšanos izpildīt spriedumu lietā C-99/02 attiecībā uz Lēmumu 2000/128/EK samaksāt Komisijai kavējuma naudu EUR 285 696 apmērā par katru kavējuma dienu no sprieduma pasludināšanas dienas šajā lietā līdz sprieduma lietā C-99/02 izpildes dienai;

               —

               piespriest Itālijas Republikai samaksāt Komisijai naudas sodu, kura apmēru aprēķina, reizinot dienas apmēru — EUR 31 744 — ar pārkāpuma ilgumu dienās no sprieduma pasludināšanas dienas šajā lietā attiecībā uz Lēmumu 2000/128/EK;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Itālijas Republika nav veikusi visus nepieciešamos pasākumus tā atbalsta atgūšanai, kas saskaņā ar lēmumu tika atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu, jo 2009. gada jūnijā tā bija atguvusi tikai EUR 52 088 600,60, kaut gan kopējā atgūstamā summa ir EUR 281 525 686,79. Itālijas Republika atzīst, ka vēl ir jāatgūst EUR 229 437 086,19. Tādējādi tā nav veikusi visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu lēmumu, kā tas ir prasīts spriedumā lietā C-99/02.

      (1)  OV L 42, 1. lpp.


title: Lieta C-39/12: Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 18. jūnija rīkojums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kriminālprocess pret Vu Thang Dang , piedaloties Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

text:
               6.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/21

         Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 18. jūnija rīkojums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kriminālprocess pret Vu Thang Dang, piedaloties Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

   (Lieta C-39/12) (1)

   2012/C 303/42
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 118, 21.04.2012.


title: Lieta T-79/15: Vispārējās tiesas 2015. gada 17. decembra spriedums – Olympus Medical Systems/ITSB (“3D”) Kopienas preču zīme — Komisijas grafiskas preču zīmes “3D” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/17

         Vispārējās tiesas 2015. gada 17. decembra spriedums – Olympus Medical Systems/ITSB (“3D”)
   (Lieta T-79/15) (1)

   (Kopienas preču zīme - Komisijas grafiskas preču zīmes “3D” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2016/C 059/18)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Olympus Medical Systems Corp. (Tokija, Japāna) (pārstāvji – A. Ebert-Weidenfeller un C. Opatz, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – K. Doherty un A. Folliard-Monguiral)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2014. gada 11. decembra lēmumu lietā R 1708/2014–2 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “3D” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Olympus Medical Systems Corp. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 118, 13.4.2015.


title: Lieta C-520/10: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 3. maija spriedums ( First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lebara Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Nodokļi — Sestā PVN direktīva — 2. pants — Pakalpojumu sniegšana par atlīdzību — Telekomunikāciju pakalpojumi — Telefona priekšapmaksas kartes, kurās ir starptautisku telefona sakaru veikšanai nepieciešamā informācija — Tirdzniecība, izmantojot izplatītāju tīklu)

text:
               16.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/9

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 3. maija spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lebara Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

   (Lieta C-520/10) (1)

   (Nodokļi - Sestā PVN direktīva - 2. pants - Pakalpojumu sniegšana par atlīdzību - Telekomunikāciju pakalpojumi - Telefona priekšapmaksas kartes, kurās ir starptautisku telefona sakaru veikšanai nepieciešamā informācija - Tirdzniecība, izmantojot izplatītāju tīklu)
   2012/C 174/11
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Lebara Ltd

      Atbildētāja: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — First-tier Tribunal (Tax Chamber) –Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) 2. panta 1. punkta interpretācija — Telefona kartes, kuras citā dalībvalstī dzīvojošam izplatītājam ir pārdevis dalībvalstī dzīvojošs nodokļa maksātājs un kuras šis izplatītājs ir pārdevis tālāk personām, kuras tās lieto, lai veiktu telefona zvanus — No vairākiem elementiem sastāvošs darījums — Kārtība, kādā uzliek pievienotās vērtības nodokli

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2003. gada 7. oktobra Direktīvu 2003/92/EK, 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka telefona sakaru operators, kurš piedāvā telekomunikāciju pakalpojumus, ko veido tādu telefona karšu, kuras ietver visu nepieciešamo informāciju starptautiskiem telefona sakariem, izmantojot infrastruktūru, ko darījis pieejamu minētais operators, pārdošana izplatītājiem, kuras izplatītājs pārdod tālāk savā vārdā un savā labā, galalietotājiem vai nu tieši, vai ar citu tādu nodokļa maksātāju kā vairumtirgotāji un mazumtirgotāji starpniecību, izplatītājam sniedz telekomunikāciju pakalpojumus par atlīdzību. Tomēr minētais operators nenodrošina otru pakalpojumu sniegšanu par atlīdzību galalietotājam, kad tas pēc telefona kartes iegādāšanās izmanto savas tiesības zvanīt, lietojot informāciju, kas atrodas uz šīs kartes.

      (1)  OV C 30, 29.01.2011.


title: Lieta T-673/15: Prasība, kas celta 2015. gada 19. novembrī – Guardian Europe/Eiropas Savienība

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/23

         Prasība, kas celta 2015. gada 19. novembrī – Guardian Europe/Eiropas Savienība
   (Lieta T-673/15)
   (2016/C 059/26)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Guardian Europe Sàrl (Bertrange, Luksemburga) (pārstāvji – F. Louis, advokāts, un C. O’Daly, Solicitor)

      Atbildētājas: Eiropas Savienība, kuru pārstāv Eiropas Komisija un Eiropas Savienības Tiesa

      Prasītājas prasījumi:

               —

               1) piespriest, ka prasītāja saņem atlīdzinājumu par šādu kaitējumu, kas radies tādēļ, ka Vispārējā tiesa nav pasludinājusi spriedumu saprātīgā termiņā: (a) garantijas izmaksas EUR 936 000 apmērā; (b) negūtais labums/zaudētā peļņa EUR 1 671 000 apmērā un (c) nemantiskais kaitējums EUR 14,8 miljoni;

               —

               2) noteikt par iepriekš 1) punktā prasītajām summām maksājamos procentus atbilstoši vidējai likmei, ko Eiropas Centrālā banka attiecīgajā laikā piemēroja saviem galvenajiem refinansēšanas darījumiem, palielinot to par diviem procentpunktiem;

               —

               3) piespriest, ka prasītāja saņem atlīdzinājumu par zaudējumiem, kas nodarīti, Komisijai un Vispārējai tiesai pārkāpjot vienlīdzīgas attieksmes principu, proti, šādas summas: (a) garantijas izmaksas EUR 1 547 000 apmērā, (b) negūtais labums/zaudētā peļņa EUR 1 671 000 apmērā un (c) nemantiskais kaitējums EUR 14,8 miljoni;

               —

               4) noteikt par iepriekš 3) punktā prasītajām summām maksājamos procentus atbilstoši vidējai likmei, ko Eiropas Centrālā banka attiecīgajā laikā piemēroja saviem galvenajiem refinansēšanas darījumiem, palielinot to par diviem procentpunktiem, un

               —

               5) piespriest atbildētājām atlīdzināt prasītājas izdevumus saistībā ar tās prasības pieteikumu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka prasītājai ir tiesības saņemt atlīdzinājumu no Eiropas Savienības atbilstoši LESD 268. pantam un 340. panta otrajai daļai, jo Vispārējā tiesa ir pārkāpusi tās tiesības uz spriedumu saprātīgā termiņā, kas paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību konvencijas 6. panta 1. punktā. Sprieduma nepasludināšana saprātīgā termiņā prasītājai radīja triju veidu zaudējumus laikposmā no 2010. gada 12. februāra līdz 2012. gada 27. septembrim: (1) palielināja izmaksas saistībā ar bankas garantiju naudassoda apmērā, ko prasītāja nesamaksāja Komisijai uzreiz pēc 2007. gada 28. novembra Lēmuma C(2007) 5791, galīgā redakcija, lietā COMP/39165 – Lokšņu stikls; (2) negūtais labums, jo zemā procentu likme par naudassoda summu, kas novēloti tika atmaksāta prasītājai pēc Tiesas 2014. gada sprieduma, bija daudz zemāka nekā potenciālais guvums, ko prasītāja varētu būt guvusi, ja tā vietā, lai samaksātu šo summu Komisijai 2008. gadā, tā būtu to ieguldījusi savā uzņēmējdarbībā, un (3) nemantiskais kaitējums, kas izriet gan no lēmuma, ar kuru prasītājai 2007. gada novembrī tika uzlikts vislielākais naudassods, gan no tā, ka Vispārējā tiesa nepasludināja spriedumu saprātīgā laikposmā; šos apstākļus Tiesai novēloti novēršot tikai 2014. gada novembrī.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka prasītājai ir tiesības saņemt atlīdzinājumu no Eiropas Savienības atbilstoši LESD 268. pantam un 340. panta otrajai daļai, jo gan Eiropas Komisija, gan Vispārējā tiesa acīmredzami pārkāpa vienlīdzīgas attieksmes principu un diskriminēja prasītāju. 2007. gada 28. novembra Lēmumā C(2007) 5791, galīgā redakcija, lieta COMP/39165 – Lokšņu stikls, kļūdaini nav iekļauta pārdošana pašu vajadzībām, aprēķinot naudassodus, kas uzlikti pārējiem lēmuma adresātiem, un neizlīdzināja no tā izrietošo diskrimināciju attiecībā pret prasītāju, kurai kā neintegrētai ražotājai nebija pārdošanas pašu vajadzībām. Vispārējā tiesa vēl vairāk pasliktināja no Komisijas kļūdas radušos situāciju, atstājot negrozītu, ka lēmumā šī pārdošana pašu vajadzībām netiek iekļauta. Šo kļūdu Tiesa izlaboja vienīgi 2014. gada novembrī, kad tā samazināja lēmumā noteikto naudassodu par EUR 44,4 miljoniem. Tomēr šis samazinājums nekompensēja prasītājai laikposmā no 2007. gada novembra līdz 2014. gada novembrim nodarīto kaitējumu, ko bija radījis tai prettiesiski noteiktais uzpūstais naudassods, kas lika domāt, ka bijātā ir jo īpaši atbildīga par lokšņu stikla karteli, un radīja arī papildu finansiālās izmaksas. Šī Komisijas un Vispārējās tiesas prettiesiskā rīcība radīja tādu pašu triju veidu kaitējumu, kāds ir norādīts pirmajā pamatā, bet gan ilgākā laikposmā, proti, no 2007. gada novembra līdz 2014. gada novembrim.


title: Lieta C-92/05: Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja  2006. gada 26. janvāra  rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/13

         Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2006. gada 26. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku
   (Lieta C-92/05) (1)

   (2006/C 154/32)

      Tiesvedības valoda — franču

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 82, 02.04.2005.