title: Lieta T-376/06: Prasība, kas celta 2006. gada 14. decembrī — Legris Industries pret Komisiju

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/27

         Prasība, kas celta 2006. gada 14. decembrī — Legris Industries pret Komisiju
   (Lieta T-376/06)
   (2007/C 42/48)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Legris Industries, Rennes (Francija) (pārstāvji — A. Wachsmann un C. Pommiès, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt [Komisijas 2006. gada 20. septembra Lēmumu C(2006) 4180, galīgā redakcija, lietā COMP/F-1/38.121 — Veidgabali], kā arī motīvus, uz kuriem pamatota lēmuma rezolutīvā daļa, jo ar minēto lēmumu naudas sods tiek noteikts kontrolakciju sabiedrībai Legris Industries sakarā Comap darbībām, kas tiek piedēvētas kontrolakciju sabiedrībai Legris Industries;

               —

               atļaut kontrolakciju sabiedrībai Legris Industries kā savus pieņemt Comap rakstveida apsvērumus, apgalvojumus un prasījumus attiecībā uz lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītāja lūdz daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 20. septembra Lēmumu C(2006) 4180, galīgā redakcija, par EKL 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F-1/38.121 — Veidgabali), kas attiecas uz virkni līgumiem un saskaņotām darbībām vara un vara sakausējumu veidgabalu tirgū, kuru mērķis bija cenu noteikšana, cenu, atlaižu un atvieglojumu apmēru sarakstu noteikšana, cenu paaugstināšanas ieviešanas mehānismu saskaņošana, valsts tirgu un klientu loka sadale, kā arī komerciālas informācijas apmaiņa, un ar kuru naudas sods tiek noteiks kontrolakciju sabiedrībai Legris Industries tā fakta dēļ, ka uz to ir attiecināmas tās agrākās filiāles Comap darbības.
   Savas prasības pamatojumā prasītāja izvirza šādus pamatus.
   Vispirms prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi EKL 81. pantu, attiecinot uz to strīdīgos pārkāpumus, ko ir izdarījusi tas filiāle Comap, tādējādi uzskatot prasītāju par solidāri atbildīgu par minētajiem pārkāpumiem. Prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi filiāles juridiskās un komerciālās autonomijas principu, kā arī personiskās atbildības principu par konkurences noteikumu pārkāpumiem, uzskatīdama, ka prasītājas 100 % līdzdalība tās filiāles pamatkapitālā ir pietiekams fakts, lai īstenotu izšķirošu ietekmi šajā filiālē. Prasītāja pārmet Komisijai arī to, ka tā ir pieļāvusi tiesību kļūdas, faktu kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, jo tā nav uzrādījusi pierādījumus, kas ļautu konstatēt, ka kontrolakciju sabiedrība Legris Industries attiecībā uz Comap faktiski ir īstenojusi efektīvas pārvaldes pilnvaras.
   Turklāt prasītāja pārmet Komisijai, ka tā ir pieļāvusi tiesību kļūdas, jo tā nav atspēkojusi prasītājas iesniegtos pierādījumus attiecībā uz Comap autonomiju, it īpaši komerciālās politikas noteikšanas un pārvaldes jomā. Prasītāja uzskata, ka tā ir pierādījusi to, ka tā nav sniegusi norādījumus Comap par rīcību tirgū, ka prasītājai ir bijusi tikai finanšu pārraudzības loma, neizmantojot pārvaldes pilnvaras pār filiālēm budžeta lietās, un ka Comap bija pieeja pašai saviem finanšu avotiem. Līdz ar to tā apgalvo, ka pierādījums tikai par kapitāla saiknēm un no tā tieši izrietošām sekām, kuras Komisija, kā to apgalvo prasītāja, izmantojusi kā juridisko pamatu, lai prasītājai piedēvētu tās filiāles pārkāpumus, nevar pierādīt efektīvu pārvaldes pilnvaru izmantošanu attiecībā uz šo filiāli.


title: Tiesas Spriedums (sestā palāta)  2005. gada 27. oktobrī  lietā C-23/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2000/34/EK — Darba apstākļi — Darba laika organizēšana — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/6

         Tiesas Spriedums
   (sestā palāta)
   2005. gada 27. oktobrī
   lietā C-23/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2000/34/EK - Darba apstākļi - Darba laika organizēšana - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2005/C 330/12)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-23/05 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2005. gada 25. janvārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozē [G. Rozet] un N. Jerela [N. Yerrell]) pret Luksemburgas Lielhercogisti (pārstāvji — Z. Šreiners [S. Schreiner]), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: Ž. P. Puisošē [J.-P. Puissochet], kas veic sestās palātas priekšsēdētāja pienākumus, tiesneši S. fon Bārs [S. von Bahr] un A. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet] (referents), ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 27. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus vai administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 22. jūnija Direktīvas 2000/34/EK, kas groza Padomes Direktīvu 93/104 EK attiecībā uz darba laika organizēšanas konkrētiem aspektiem, lai aptvertu sektorus un darbības, uz kuriem neattiecas minētā direktīva, prasības, izņemot attiecībā uz noteikumiem, kas jāpieņem attiecībā uz ārstiem mācībās, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs Direktīvas 2. panta 1. punkts;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 02.04.2005.


title: Lieta C-306/10: Prasība, kas celta 2010. gada 25. jūnijā — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/32

         Prasība, kas celta 2010. gada 25. jūnijā — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-306/10)
   ()
   2010/C 221/50
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Randvere un M. van Beek)

      Atbildētāja: Igaunijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2005. gada 18. jūlija Direktīvas 2005/47/EK par Nolīgumu starp Eiropas Dzelzceļa kopienu (CER) un Eiropas Transporta darbinieku federāciju (ETF) par dažiem to mobilo darbinieku izmantošanas nosacījumu aspektiem, kuri sniedz savstarpējas izmantojamības pārrobežu pakalpojumus dzelzceļa sektorā (1), prasības, nenodrošinot, lai sociālie partneri panāktu vienošanos, vai nepaziņojot minētos aktus Komisijai, Igaunijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Igaunijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesību sistēmā beidzās 2008. gada 27. jūlijā.

      (1)  OV L 195, 15. lpp.


title: Lieta C-612/12 P: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 27. marta spriedums – Ballast Nedam NV /Eiropas Komisija Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Nīderlandes ceļu seguma bitumena tirgus — Ceļu seguma bitumena bruto cenas noteikšana — Atlaides ceļu būvētājiem noteikšana — Regula (EK) Nr. 1/2003 — 27. pants — Tiesības uz aizstāvību — Naudas soda samazināšana

text:
               19.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/4

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 27. marta spriedums – Ballast Nedam NV/Eiropas Komisija
   (Lieta C-612/12 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Nīderlandes ceļu seguma bitumena tirgus - Ceļu seguma bitumena bruto cenas noteikšana - Atlaides ceļu būvētājiem noteikšana - Regula (EK) Nr. 1/2003 - 27. pants - Tiesības uz aizstāvību - Naudas soda samazināšana)
   2014/C 151/05
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ballast Nedam NV (pārstāvji – A. Bosman un E. Oude Elferink, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Ronkes Agerbeek un P. Van Nuffel, pārstāvji, kam palīdz F. Tuytschaever, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 27. septembra spriedumu lietā T-361/06 Ballast Nedam/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2006. gada 13. septembra Lēmumu C(2006) 4090, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL 81.] pantu (Lieta COMP/F/38.456 – Bitumens (Nīderlande)), ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju, un, pakārtoti, pirmkārt, prasību atcelt minēto lēmumu daļā, kurā ar to noteikts pārkāpuma ilgums attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju, un, otrkārt, prasību samazināt tai uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               spriedumu lietā T-361/06 Ballast Nedam/Komisija atcelt tiktāl, ciktāl ar to ir noraidīts Ballast Nedam NV izvirzītais pamats attiecībā uz Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [EKL 81. un 82. pantā], 27. panta 1. punkta un tiesību uz aizstāvību pārkāpumu administratīvajā procesā, kura rezultātā tika pieņemts Komisijas 2006. gada 13. septembra Lēmums C(2006) 4090, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL 81. pantu] (Lieta COMP/F/38.456 – Bitumens (Nīderlande));

               2)

               Lēmuma C(2006) 4090, galīgā redakcija, 1. panta a) punktu atcelt tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Ballast Nedam NV laikposmā no 1996. gada 21. jūnija līdz 2000. gada 30. septembrim izdarīto EKL 81. panta pārkāpumu;

               3)

               Lēmuma C(2006) 4090, galīgā redakcija, 2. panta a) punktu atcelt tiktāl, ciktāl Ballast Nedam NV maksājamais naudas sods tajā ir noteikts EUR 4,65 miljonu apmērā;

               4)

               Lēmuma C(2006) 4090, galīgā redakcija, 2. panta a) punktā Ballast Nedam NV solidāri uzliktais naudas sods tiek noteikts EUR 3,45 miljonu apmērā;

               5)

               Eiropas Komisija atlīdzina visus šajā apelācijas tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus;

               6)

               visi lietas dalībnieki paši sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē.

      (1)  OV C 71, 9.3.2013.


title: Lieta T-297/12: Prasība, kas celta 2012. gada 2. jūlijā — Evropaïki Dynamiki /Komisija

text:
               8.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/16

         Prasība, kas celta 2012. gada 2. jūlijā — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-297/12)
   2012/C 273/27
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki-Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — B. Christianos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājai summu EUR 50 000 apmērā kā zaudējumu atlīdzību par nodarīto kaitējumu tās profesionālai reputācijai, jo Komisija esot pārkāpusi dienesta noslēpuma ievērošanas pienākumu, pieskaitot kompensācijas procentus, sākot no 2007. gada 3. jūlija līdz sprieduma pasludināšanai šajā tiesvedībā un līdz pilnīgai summas samaksai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā prasībā prasītāja lūdz Eiropas Savienības Vispārējai tiesai atlīdzināt zaudējumus, kuri radušies Eiropas Komisijas (turpmāk tekstā — “Komisija”) prettiesiskas rīcības rezultātā, atbilstoši LESD 340. panta otrajai daļai (Savienības ārpuslīgumiskā atbildība). Precīzāk: Komisija kaitēja prasītājas profesionālajai reputācijai, 2007. gada 3. jūlijā nosūtot trešajām sabiedrībām dokumentu par izmeklēšanu, kas ir uzsākta par prasītāju.
   Prasītāja norāda, ka judikatūrā noteiktie Komisijas ārpuslīgumisko atbildību pamatojošie nosacījumi ir izpildīti, lai tai varētu atlīdzināt zaudējumus, kas radušies tās profesionālajai reputācijai no Komisijas prettiesiski izdarītā paziņojuma trešajām personām par to, ka par prasītāju ir uzsākta izmeklēšana un kāds ir šīs izmeklēšanas saturs, kā arī no tā, ka tika izpausti prasītājas konfidenciāli profesionāli dati.


title: Lieta F-67/10: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 21. jūnija rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Prasība par zaudējumu atlīdzību saistībā ar tiesāšanās izdevumu noteikšanu — Nepieņemamība)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/30

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 21. jūnija rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-67/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Prasība par zaudējumu atlīdzību saistībā ar tiesāšanās izdevumu noteikšanu - Nepieņemamība)
   2012/C 138/64
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Curall un C. Berardis-Kayser, pārstāvji, A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu neatlīdzināt divas trešdaļas no tiesāšanās izdevumiem, kas prasītājam radušies saistībā ar tiesvedību lietā F-41/06

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               L. Marcuccio atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010, 74. lpp.


title: Lieta C-544/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polijas Republika) 2007. gada 4. decembra rīkojumu — Uwe Rüffler / Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polijas Republika) 2007. gada 4. decembra rīkojumu — Uwe Rüffler/Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu

   (Lieta C-544/07)
   (2008/C 37/27)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Iesniedzējtiesa
   Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Uwe Rüffler

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 12. panta 1. punkts, kā arī 39. panta 1. un 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka ar to 1991. gada 26. jūlija Likuma par ienākumu nodokli (ustawa o podatku dochodowym od osób fizycznych) […] 27. b pantā paredzētais valsts noteikums, ar kuru tiesības no ienākumu nodokļa atskaitīt summu, kas atbilst valsts veselības apdrošināšanā iemaksātajām summām, ir ierobežotas ar summām, kas ir iemaksāts saskaņā ar valsts tiesībām, netiek pieļauts gadījumā, ja rezidents Polijā no ar nodokli apliekamajiem ienākumiem atvelk summas, kas iemaksātas citas dalībvalsts valsts veselības apdrošināšanā?


title: Lieta T-463/12: Prasība, kas celta 2012. gada 22. oktobrī — Popp un Zech /ITSB — Müller-Boré & Partner ( “MB” )

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/31

         Prasība, kas celta 2012. gada 22. oktobrī — Popp un Zech/ITSB — Müller-Boré & Partner (“MB”)
   (Lieta T-463/12)
   2012/C 379/52
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Eugen Popp (Minhene, Vācija) un Stefan M. Zech (Minhene) (pārstāvji — C. Rohnke un M. Jacob, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Müller-Boré & Partner (Minhene, Vācija)

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 19. jūlija lēmumu lietā R 506/2011-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēji: prasītāji

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “MB” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 7 369 771

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Müller-Boré & Partner

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “MBP” un valsts un Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “MB&P”, attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt un reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. punkta un 15. panta 1. punkta pārkāpums

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-171/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Revīzijas palātu, ko Bart Nijs iesniedza 2005. gada 2. maijā

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/38

         Prasība pret Eiropas Kopienu Revīzijas palātu, ko Bart Nijs iesniedza 2005. gada 2. maijā
   (Lieta T-171/05)
   (2005/C 182/71)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 2. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Revīzijas palātu, ko cēla Barts Neiss [Bart Nijs], ar dzīvesvietu Bereldanžā [Bereldange] (Luksemburga), kuru pārstāv Frenks Rollingers [Fränk Rollinger], advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Revīzijas palātas Nopelnu punktu piešķiršanas kolēģijas lēmumu, ar kuru prasītājam piešķirti nopelnu punkti par 2003. gadu;

               2)

               atcelt kompetentās iecēlējinstitūcijas lēmumu nepaaugstināt prasītāju redaktora amatā 2004. gadā;

               3)

               atcelt novērtējuma ziņojumu par prasītāju, kas attiecas uz 2003. gadu;

               4)

               atcelt Revīzijas palātas Apelāciju komitejas 2004. gada 26. oktobra Lēmumu Nr. 6/2004, ar ko nolemts neatcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu, kas attiecas uz 2003. gadu;

               5)

               atcelt visus saistītos un/vai turpmākos lēmumus;

               6)

               atlīdzināt prasītājam radušos zaudējumus un piespriest Revīzijas palātai atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs šajā lietā, kas iesniedzis arī prasību lietā T-377/04 (1), iebilst pret atbildētājas lēmumiem, ar kuriem tam piešķirti nopelnu punkti attiecībā uz 2003. gadu un sagatavots novērtējuma ziņojums attiecībā uz to pašu gadu, kā arī pret to, ka atbildētāja viņu 2004. gadā nav paaugstinājusi amatā par Holandiešu valodas tulkošanas nodaļas redaktoru.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītājs norāda uz:

               —

               Civildienesta noteikumu 11.a panta, kā arī rūpības, labas pārvaldības un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu,

               —

               novērtēšanas procedūras prettiesiskumu, jo to bija uzticēts veikt ierēdņiem, kuru godīgums tika apšaubīts pirmstiesas procedūrā,

               —

               termiņu neievērošanu novērtēšanas procedūras gaitā,

               —

               to, ka nav veikta nopelnu salīdzinošā pārbaude Holandiešu valodas tulkošanas nodaļā,

               —

               tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu, jo nav paziņotas normas, kas piemērojamas procedūrai, saskaņā ar kuru notiek paaugstināšana amatā 2004. gadā,

               —

               pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu.

      (1)  Lieta T-377/04 Nijs/Revīzijas palāta (OV C 284, 20.11.2004., 26. lpp.).


title: Lieta T-181/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. aprīļa spriedums — Citigroup un Citibank /ITSB — Citi ( CITI ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes CITI reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrāka vārdiska preču zīme CITIBANK — Relatīvs atteikuma pamatojums — Reputācija — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 5. punkts)

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/32

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. aprīļa spriedums — Citigroup un Citibank/ITSB — Citi (“CITI”)
   (Lieta T-181/05) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “CITI’ reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrāka vārdiska preču zīme “CITIBANK’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Reputācija - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 5. punkts)
   (2008/C 128/69)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Citigroup, Inc., agrāk saukta par Citicorp, Ņujorka, Ņujorkas štats (Amerikas Savienotās Valstis), un Citibank, NA, Ņujorka (pārstāvji — sākotnēji V. fon Bomharde (V. von Bomhard), A. V. Renks (A. W. Renck) un A. Polmans (A. Pohlmann), advokāti, pēc tam fon Bomharde, Renks un H. O'Nīls (H. O'Neill), solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — H. Garsija Muriljo (J. García Murillo) un D. Botis (D. Botis))

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Citi, SL, Madride (Spānija) (pārstāvis — M. Periss Rjera (M. Peris Riera], advokāts)
   Priekšmets
   Par prasību par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 1. marta lēmumu lietā R 173/2004-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Citicorp un Citi SL, kā arī iebildumu procesu starp Citibank NA un Citi SL

   Rezolutīvā daļa

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 1. marta lēmumu (Lieta R 173/2004-1);

               2)

                  ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Citigroup, Inc. un Citibank, NA tiesāšanās izdevumus, tai skaitā tos izdevumus, kas (prasītājām) radušies procesā Apelāciju padomē;

               3)

                  Citi,SLsedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 171, 9.7.2005.


               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/1

         Ceturtās, piektās un sestās palātas iztiesāšanas sastāvu saraksts no 2005. gada 11. oktobra
   (2005/C 281/02)
   Tiesa tikšanās laikā 11. oktobrī izveidoja Reglamenta 11.d panta 2. punkta otrajā daļā paredzētos sarakstus, nosakot šādus to palātu sastāvus, kurās ir trīs tiesneši:
   ceturtā palāta
   N. Kolnerika
   H. N. Kunja Rodrigess
   K. Lēnartss
   E. Juhāss
   M. Ilešičs
   E. Levits
   piektā palāta
   K. Gulmans
   R. Šintgens
   R. Silva de Lapuerta
   P. Kūris
   Dž. Arestis
   J. Klučka
   sestā palāta
   A. M. La Pergola
   Ž. P. Puisošē
   S. fon Bārs
   E. Borgs Bartets
   U. Lehmuss
   A. O'Kīfs


title: Lieta T-138/11: Vispārējās tiesas 2011. gada 7. decembra rīkojums — Ahouma /Padome (Prasītāja nāve — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               11.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/13

         Vispārējās tiesas 2011. gada 7. decembra rīkojums — Ahouma/Padome
   (Lieta T-138/11) (1)

   (Prasītāja nāve - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 39/26
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Brouha Nathanaël Ahouma (Abidžana, Kotdivuāra) (pārstāvis — G. Collard, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — B. Driessen un C. Fekete)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmumu 2011/18/KĀDP, ar kuru groza Padomes Lēmumu 2010/656/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Kotdivuāru (OV L 11, 36. lpp.), un Padomes 2011. gada 14. janvāra Regulu (ES) Nr. 25/2011, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 560/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā (OV L 11, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               izbeigt tiesvedību saistībā ar Eiropas Komisijas un Kotdivuāras Republikas pieteikumiem par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 130, 30.4.2011.


title: Lieta C-581/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17. decembrī iesniedza Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austrija) – Manfred Naderhirn

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17. decembrī iesniedza Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austrija) – Manfred Naderhirn

   (Lieta C-581/14)
   (2016/C 111/03)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Manfred Naderhirn

      Atbildētāji: Jungwirth und Fabian OHG, Krenn KG, Michael Weber, Übermaßer KG, Gunhild Mayr

   Ar 2015. gada 15. oktobra rīkojumu Tiesa nosprieda:
   Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka tām pretrunā ir tāda valsts tiesībās esoša situācija, kuru, pirmkārt, raksturo tas, ka netiek paredzētas valsts tiesību normas, kurās ir noteikts veids, kā valsts tiesai tajā izskatāmajās lietās ir jāņem vērā tas, ka no Tiesas sprieduma izriet, ka valsts tiesību norma ir jāuzskata par nesaderīgu ar Savienības tiesībām, un, otrkārt, raksturo tas, ka tiek paredzētas valsts tiesību normas, ar kurām attiecīgo tiesu bez jebkādiem nosacījumiem saista Savienības tiesību interpretācija, kuru sniegusi cita valsts tiesa, ciktāl šādas valsts tiesību normas dēļ minētā valsts tiesa nevarētu nodrošināt, ka tiek pienācīgi garantēta Savienības tiesību prioritāte, tās kompetences ietvaros veicot šajā ziņā visus vajadzīgos pasākumus.


title: Lieta T-150/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko Mülhens GmbH & Co iesniedza 2004. gada 23. aprīlī

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/25

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko Mülhens GmbH & Co iesniedza 2004. gada 23. aprīlī
   (Lieta T-150/04)
   (2004/C 239/55)
   Tiesvedības valoda: jāizlemj saskaņā ar Reglamenta 131. panta 2. daļu, prasība iesniegta vācu valodā
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 23. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko cēla Mülhens GmbH & Co, Ķelnē (Vācijā), kuru pārstāv advokāts Th. Schulte-Beckhausen.
   Trešā persona Apelācijas padomē bija Minoronzoni S.r.l., Ponte San Pietro, Bergamo (Itālijā).

               —

               Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja pirmās Apelācijas padomes 2004. gada 18. februāra lēmumu Nr. R 949/2001-1; piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteicējs:

               Minoronzoni S.r.l.

               Pieteiktā Kopienas preču zīme:

               grafiska preču zīme “TOSCA BLU”, 18. un 25. klases precēm (cita starpā somām, rokas somām, čemodāniem, vīriešu, sieviešu, bērnu apģērbam) – pieteikuma Nr. 1008291

               Agrākas preču zīmes īpašnieks, kas cēlis iebildumus:

               prasītājs

               Agrākā preču zīme, kuras sakarā celti iebildumi:

               vācu vārdiska preču zīme “TOSCA” parfimērijai (cita starpā “Parfum”, “Eau de Toilette” un “Eau de Parfum pour femmes”)

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               iebildumu noraidīšana

               Apelāciju padomes lēmums:

               prasītāja sūdzības noraidīšana

               Izvirzītie pamati:

                           —

                           iebildumi plaši pazīstamās preču zīmes “TOSCA” dēļ ir pamatoti ar Regulas 40/94/EK 8. panta 1. daļas b) apakšpunktu;

                           —

                           abas zīmes ir savstarpēji sajaucamas;

                           —

                           abas preces ir līdzīgas;

                           —

                           pastāv iespēja maldināt sabiedrību, kā minēts Regulas 40/94/EK 8. panta 1. daļas b) apakšpunktā;

                           —

                           iebildumi ir pamatoti arī saskaņā ar Regulas 40/94/EK 8. panta 5. daļu.


title: Lieta C-65/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 29. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/24

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 29. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti
   (Lieta C-65/06) (1)

   (2006/C 331/46)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 86, 8.4.2006.


title: lieta T-375/04: Prasība pret Eiropas Kopienas Komisiju, ko Grandits GmbH un pieci citi prasītāji iesniedza 2004. gada 17. septembrī

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/45

         Prasība pret Eiropas Kopienas Komisiju, ko Grandits GmbH un pieci citi prasītāji iesniedza 2004. gada 17. septembrī
   (lieta T-375/04)
   (2004/C 300/89)
   tiesvedības valoda - vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 17. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienas Komisiju, ko cēla Grandits GmbH, Kirchschlag (Austrija), Scheucher-Fleisch GmbH, Ungerdorf (Austrija), die Tauernfleisch Vertriebs GmbH, Flattach (Austrija), die Wech-Kärntner Truthahnverarbeitung GmbH, Glanegg (Austrija), die Wech-Geflügel GmbH, St. Andrä (Austrija) un Johann Zsifkovics, Vīne (Austrija). Prasītājus pārstāv J. Hofer un T. Humer, Rechtsanwälte.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 30. jūnija lēmumu [C(2004) 2037 fin], kas attiecas uz valsts atbalstu NN 34A 2000/Österreich “Qualitätsprogramme und das AMA-Biozeichen und das AMA-Gütesiegel”;

               —

               piespriest Eiropas Kopienas Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji pirmkārt norāda uz procesuālo normu pārkāpumu. Komisija par atbalstu atzinusi pasākumus, kuri ir apstrīdētā lēmuma priekšmets, kaut arī Austrija par šiem pasākumiem nebija paziņojusi. Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 659/1999 4. panta 4. punktu, jo tai nebija piešķirta rīcības brīvība, un tai bija pienākums uzsākt formālo izmeklēšanas procedūru. Komisija nav izpildījusi pamatojuma sniegšanas pienākumu, pietiekami rūpīgi un objektīvi neizvērtējot tās rīcībā esošos faktiskos un tiesiskos apstākļus. 52 mēnešu periods neatbilst iepriekšējās izmeklēšanas procedūrai un ir uzskatāms par vispārējā tiesību principa par lietas savlaicīgu izskatīšanu pārkāpumu.
   Prasītāji tālāk norāda uz EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunkta pārkāpumu. Komisija pamatojoties uz nepietiekamu izmeklēšanu un faktiskās situācijas izvērtēšanu ir pieņēmusi, ka izpildīti EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzētā izņēmuma piemērošanas priekšnoteikumi.
   Visbeidzot prasītāji norāda uz EKL 88. panta 3. punkta trešajā teikumā un Regulas Nr. 659/1999 3. pantā paredzēto pasākumu īstenošanas aizlieguma pārkāpumu. Attiecībā uz nepaziņotu atbalstu pastāv pasākumu īstenošanas aizliegums. Atbalsta atļaušana, pieņemot lēmumu ar atpakaļejošu spēku, nav pieļaujama.


title: Lieta C-360/10: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 16. februāra spriedums ( Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA ( Sabam )/ Netlog NV (Informācijas sabiedrība — Autortiesības — Internets — Mitināšanas pakalpojumu sniedzējs — Interneta sociālā tīkla platformā glabātas informācijas apstrāde — Šīs informācijas filtrēšanas sistēma, lai kavētu datņu, kas aizskar autortiesības, nodošanu — Vispārēja pienākuma uzraudzīt glabāto informāciju neesamība)

text:
               31.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/6

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 16. februāra spriedums (Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (Sabam)/Netlog NV

   (Lieta C-360/10) (1)

   (Informācijas sabiedrība - Autortiesības - Internets - Mitināšanas pakalpojumu sniedzējs - Interneta sociālā tīkla platformā glabātas informācijas apstrāde - Šīs informācijas filtrēšanas sistēma, lai kavētu datņu, kas aizskar autortiesības, nodošanu - Vispārēja pienākuma uzraudzīt glabāto informāciju neesamība)
   2012/C 98/07
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (Sabam)

      Atbildētāja: Netlog NV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Šādu direktīvu interpretācija: Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 10. lpp.), Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu (OV L 157, 45. lpp.), Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīva 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 31. lpp.), Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīva 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (Direktīva par elektronisko tirdzniecību) (OV L 178, 1. lpp.), Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīva 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) (OV L 201, 37. lpp.) — Internetā atrodamu datu apstrāde — Mitināšanas internetā pakalpojumu sniedzēja in abstracto un preventīvi ieviesta elektroniskās komunikācijas filtrēšanas sistēma, lai atklātu lietotājus, kas varētu lietot datnes, kas pārkāpj autortiesības vai blakustiesības — Samērīguma principa piemērošana, ko pēc savas iniciatīvas veic valsts tiesa — Eiropas cilvēktiesību un pamatbrīvību konvencija — Tiesības uz privātās dzīves aizsardzību — Tiesības uz vārda brīvību

      Rezolutīvā daļa:

   Šādas direktīvas:

               —

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīva 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (“Direktīva par elektronisko tirdzniecību”);

               —

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā un

               —

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu,

         aplūkotas kopā un interpretētas, ievērojot prasības, kas izriet no piemērojamo pamattiesību aizsardzības, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās liedz izdot rīkojumu mitināšanas pakalpojumu sniedzējam ieviest apstrīdēto filtrēšanas sistēmu:

               —

               attiecībā uz informāciju, ko tā serveros ir glabājuši tā sniegto pakalpojumu lietotāji,

               —

               kas vienlīdz piemērojama attiecībā uz visiem tā klientiem,

               —

               preventīvi,

               —

               pilnībā uz tā rēķina un

               —

               bez ierobežojuma laikā,

         kas var identificēt tādas elektroniskas datnes, kuras satur muzikālus, kinematogrāfiskus vai audiovizuālus darbus, uz ko, kā apgalvo lūguma iesniedzējs, tam ir intelektuālā īpašuma tiesības, lai pēc tam bloķētu šo datņu, ar kurām tiek pārkāptas autortiesības, publicēšanu.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010.


title: Lieta T-622/11 P: Vispārējās tiesas 2012. gada 11. oktobra rīkojums — Cervelli /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Ekspatriācijas pabalsts — Pārskatīšanas lūgums — Jauni fakti — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/34

         Vispārējās tiesas 2012. gada 11. oktobra rīkojums — Cervelli/Komisija
   (Lieta T-622/11 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Ekspatriācijas pabalsts - Pārskatīšanas lūgums - Jauni fakti - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2012/C 366/67
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Francesca Cervelli (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — J. García-Gallardo Gil-Fournier, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un V. Joris)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 12. septembra rīkojumu lietā F-98/10 Cervelli/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), kurā prasīts šo rīkojumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Francesca Cervelli sedz pati savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 32, 04.02.2012.


title: Tiesas spriedums (piektā palāta)  2006. gada 12. janvārī  lietā C-37/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 85/337/EEK, kas grozīta ar Direktīvu 97/11/EK — Projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Bez novērtējuma piešķirtas atļaujas)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/9

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2006. gada 12. janvārī
   lietā C-37/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 85/337/EEK, kas grozīta ar Direktīvu 97/11/EK - Projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Bez novērtējuma piešķirtas atļaujas)
   (2006/C 60/17)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-37/05 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2005. gada 31. janvārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — M. van Beek, kam palīdz F. Louis un A. Capobianco, advokāti) pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (pārstāve — C. White), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Makarczyk (referents), tiesneši R. Silva de Lapuerta un P. Kūris, ģenerāladvokāts M. Poiares Maduro, sekretārs R. Grass, 2006. gada 12. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepareizi transponējot 2. panta 1. punktu un 4. pantu Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvā 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 02.04.2005.


title: Lieta C-210/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. maijā iesniedza Bundespatentgericht (Vācija) — Sumitomo Chemical Co. Ltd

text:
               14.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. maijā iesniedza Bundespatentgericht (Vācija) — Sumitomo Chemical Co. Ltd

   (Lieta C-210/12)
   2012/C 209/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundespatentgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Sumitomo Chemical Co. Ltd

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 23. jūlija Regulas (EK) Nr. 1610/96 par papildu aizsardzības sertifikāta ieviešanu attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem (1) 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka ar to nav pretrunā papildu aizsardzības sertifikāta izsniegšana augu aizsardzības līdzeklim, ja ir izdota derīga atļauja atbilstoši Direktīvas 91/414/EK 8. panta 4. punktam?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiktu atbildēts apstiprinoši:
               Vai atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1610/96 3. panta 1. punkta b) apakšpunktam ir nepieciešams, lai atļauja sertifikāta pieteikšanas brīdī vēl ir spēkā?

               3)

               Ja uz pirmo jautājumu tiktu atbildēts noliedzoši:
               Vai Regulas (EK) Nr. 1610/96 7. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka pieteikumu var iesniegt jau pirms tajā minētā termiņa sākuma?

      (1)  OV L 198, 30. lpp.


title: Lieta T-171/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 25. septembra spriedums – Peri/ITSB (Vītņu nostiprinātāja forma) Kopienas preču zīme – Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums – Vītņu nostiprinātāja forma – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/36

      Vispārējās tiesas 2014. gada 25. septembra spriedums – Peri/ITSB (Vītņu nostiprinātāja forma)
      (Lieta T-171/12) (1)

      (Kopienas preču zīme - Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Vītņu nostiprinātāja forma - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2014/C 395/43)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Peri GmbH (Weißenhorn, Vācija) (pārstāve – J. Dönch, advokāte)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāve – D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 26. janvāra lēmumu lietā R 1209/2011–1 attiecībā uz pieteikumu trīsdimensiju apzīmējumu, kuru veido vītņu nostiprinātāja forma, reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Peri GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 184, 23.6.2012.


title: Lieta T-575/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 2. aprīļa rīkojums – Inaporc /Komisija Valsts atbalsts — Nacionālās starpnozaru cūkkopības komitejas veiktās darbības — Finansējums ar brīvprātīgām iemaksām, kas kļuvušas obligātas — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu — Lēmuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/28

         Vispārējās tiesas 2014. gada 2. aprīļa rīkojums – Inaporc/Komisija
   (Lieta T-575/11) (1)

   (Valsts atbalsts - Nacionālās starpnozaru cūkkopības komitejas veiktās darbības - Finansējums ar brīvprātīgām iemaksām, kas kļuvušas obligātas - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu - Lēmuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 184/48
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Interprofession nationale porcine (Inaporc) (Parīze, Francija) (pārstāvji – H. Calvet, Y. Trifounovitch un C. Rexha, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji B. Stromsky un S. Thomas, vēlāk B. Stromsky)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 29. jūnija Lēmumu C(2011)4376, galīgā redakcija, valsts atbalsts NN 10/2010 – Francija – Nodoklis, kas paredzēts, lai finansētu Nacionālās starpnozaru cūkkopības komiteju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


               29.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/30

      Fürstlicher Oberster Gerichtshof, Lihtenšteina, 2015. gada 9. jūlija lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Franz-Josef Hagedorn v Vienna-Life Lebensversicherung AG

   (Lieta E-15/15)
   (2016/C 357/10)
   Ar 2015. gada 9. jūlija vēstuli Fürstlicher Oberster Gerichtshof, Liechtenstein (Augstākā tiesa, Lihtenšteina) EBTA Tiesai iesniedza lūgumu, kuru EBTA Tiesas kanceleja saņēma 2015. gada 9. jūlijā, sniegt konsultatīvo atzinumu lietā Franz-Josef Hagedorn v Vienna-Life Lebensversicherung AG par šādiem jautājumiem

               1.

               Vai 36. panta 2. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 5. novembra Direktīvā 2002/83/EK par dzīvības apdrošināšanu ir jāinterpretē tādējādi, ka pienākumi sniegt informāciju, kas minēti direktīvā un III pielikuma A. punkta a) apakšpunkta 11. punktā un a) apakšpunkta 12. punktā un B. punkta b) apakšpunkta 2. punktā attiecībā uz tirgum piesaistītām dzīvības apdrošināšanas polisēm, ir jāievēro arī gadījumā, ja persona tiesiskā darījumā iegādājas tirgum piesaistītu dzīvības apdrošināšanas polisi no citas personas ar apdrošinātāja piekrišanu, veicot līguma nodošanu (“lietotas polises”)?

         Gadījumā, ja Tiesa uz pirmo jautājumu atbildētu apstiprinoši, par šādiem papildu jautājumiem:

               2.a)

               Vai 36. panta 2. punkts Direktīvā 2002/83/EK par dzīvības apdrošināšanu ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja tirgum piesaistītās dzīvības apdrošināšanas polises iegūst tiesiskā darījumā, jaunajam apdrošinājuma ņēmējam ir jāsniedz tikai vispārīga informācija vai arī apdrošināšanas sabiedrībai ir arī jāsniedz jaunajam apdrošinājuma ņēmējam informācija, kas jo īpaši attiecas uz iegādāto apdrošināšanas produktu, jo īpaši attiecībā uz jebkādu iespējamu atšķirību starp esošā apdrošinājuma ņēmēja un pārņēmēja ieguldītāja vai riska profiliem?

         Gadījumā, ja uz 2. jautājuma a) punktu tiek sniegta noliedzoša atbilde, par šādu jautājumu:

               2.b)

               Vai ir jāsniedz specifiska informācija līguma pārņēmējam par apdrošināšanas produktu, ko viņš plāno iegādāties, ja esošais apdrošinājuma ņēmējs ir uzņēmums, bet pārņēmējs ir fiziska persona vai patērētājs?

         Gadījumā, ja uz 2. jautājuma b) punktu tiek sniegta noliedzoša atbilde, par šādu jautājumu:

               2.c)

               Vai ir jāsniedz specifiska informācija līguma pārņēmējam par apdrošināšanas produktu, ko viņš plāno iegādāties, ja šā līguma nodevējs ir atturējies no informācijas sniegšanas par attiecīgo apdrošināšanas produktu, piemēram, nav atklājis apdrošināšanas sabiedrībai informāciju, kas tai nepieciešama, lai novērtētu paša riska vai ieguldītāja profilu?

               3.

               Vai noteikumi par apdrošinātāja pienākumiem, kas paredzēti Direktīvas 2002/83/EK par dzīvības apdrošināšanu III pielikuma B. punkta b) apakšpunkta 2. punktā ir efektīvi transponēti valstu tiesību aktos, pat ja valsts tiesību aktos, t. i., Versicherungsaufsichtsgesetz (Likums par apdrošināšanas uzraudzību), 4. pielikuma II daļas 2. punktā paredzēts, ka attiecībā uz tirgum piesaistītām dzīvības apdrošināšanas polisēm apdrošināšanas līguma darbības laikā par vienībām, kas ir līguma pamatā, un par līgumā ietverto aktīvu veidu informācija jāsniedz tikai tad, ja informācija tiek grozīta tāpēc, ka tiek “grozīti līgumam piemērojamie tiesību akti”, bet ne tad, ja “mainās apdrošināšanas nosacījumi” (Direktīvas 2002/83/EK III pielikuma B. punkta b) apakšpunkta 2. punkts)?


title: Lieta T-722/13: Prasība, kas celta 2013. gada 31. decembrī – The Directv Group /ITSB – Bolloré ( “DIRECTV” )

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/39

         Prasība, kas celta 2013. gada 31. decembrī – The Directv Group/ITSB – Bolloré (“DIRECTV”)
   (Lieta T-722/13)
   2014/C 112/52
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Directv Group, Inc. (El Segundo, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – F. Valentin, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Bolloré SA (Érgue Gaberic, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

   atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 25. oktobra lēmumu lietā R 1960/2012-2.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par atcelšanu: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “DIRECTV”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 38. un 41. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 100 750

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atcelt Kopienas preču zīmi: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Anulēšanas nodaļas lēmums: daļēji atcelt Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu un atcelt Kopienas preču zīmes reģistrāciju pilnībā

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta F-143/15: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 18. jūlija rīkojums – Dietrich/Parlaments Civildienests – Līgumdarbinieks – Līguma izbeigšana pirms termiņa – Uzteikuma termiņa beigu datums – Uzteikuma termiņa apturēšana – Jauns uzteikuma termiņa beigu datums – Akts, kas nav nelabvēlīgs – Novēlota sūdzība – Iebilde par nepieņemamību – Acīmredzama nepieņemamība – Reglamenta 83. pants

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/57

      Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 18. jūlija rīkojums – Dietrich/Parlaments
      (Lieta F-143/15) (1)

      (Civildienests - Līgumdarbinieks - Līguma izbeigšana pirms termiņa - Uzteikuma termiņa beigu datums - Uzteikuma termiņa apturēšana - Jauns uzteikuma termiņa beigu datums - Akts, kas nav nelabvēlīgs - Novēlota sūdzība - Iebilde par nepieņemamību - Acīmredzama nepieņemamība - Reglamenta 83. pants)
      (2016/C 364/74)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Constant Dietrich (Pfulgriesheim, Francija) (pārstāvis – A. Fombaron, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – L. Deneys un E. Taneva)

         Priekšmets

      Prasība atcelt lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība, kas vērsta uz to, lai tiktu atcelts lēmums par viņa darba līguma ar Eiropas Parlamentu izbeigšanu pirms termiņa

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

                  2)

                  Constant Dietrich sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 68, 22/02/2016, 45. lpp.


title: Lieta C-235/14: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 10. marta spriedums (Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Safe Interenvios, SA/Liberbank, SA, Banco de Sabadell, SA, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanšu sistēmas izmantošanas noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un terorisma finansēšanai nepieļaušana — Direktīva 2005/60/EK — Ar klienta uzticamības pārbaudi saistīti pasākumi — Direktīva 2007/64/EK — Maksājumu pakalpojumi iekšējā tirgū

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/4

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 10. marta spriedums (Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Safe Interenvios, SA/Liberbank, SA, Banco de Sabadell, SA, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

   (Lieta C-235/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Finanšu sistēmas izmantošanas noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un terorisma finansēšanai nepieļaušana - Direktīva 2005/60/EK - Ar klienta uzticamības pārbaudi saistīti pasākumi - Direktīva 2007/64/EK - Maksājumu pakalpojumi iekšējā tirgū)
   (2016/C 156/05)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Safe Interenvios, SA

      Atbildētājas: Liberbank, SA, Banco de Sabadell, SA, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvas 2005/60/EK par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Direktīvu 2010/78/ES, 5. un 7. pants, 11. panta 1. punkts un 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā minētais, saskaņā ar kuru, pirmkārt, ir ļauts piemērot standarta klienta uzticamības pārbaudes pasākumus, ja runa ir par finanšu iestādēm, kuru klienta uzticamības pārbaudes pasākumu ievērošana tiek uzraudzīta, ja pastāv aizdomas par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu vai terorisma finansēšanu šīs direktīvas 7. panta c) punkta izpratnē, un, otrkārt, iestādēm un personām, uz kurām šī direktīva attiecas, atkarībā no viņu riska vērtējuma piemērot pastiprinātas klienta uzticamības pārbaudes pasākumus situācijās, kurās pēc savas būtības var būt augsts nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas vai terorisma finansēšanas risks tās pašas direktīvas 13. panta 1. punkta izpratnē – kā naudas sūtīšanas pakalpojumi.
               Turklāt, pat ja šādu aizdomu par šādu risku nav, ar Direktīvas 2005/60, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2010/78, 5. pantu dalībvalstīm ir ļauts pieņemt vai paturēt spēkā stingrākus noteikumus, ja šo noteikumu mērķis ir apkarot noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu un terorisma finansēšanu;

               2)

               Direktīva 2005/60, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2010/78, ir jāinterpretē tādējādi, ka iestādes un personas, uz kurām šī direktīva attiecas, nevar apšaubīt maksājumu iestāžu uzraudzības lomu, kura saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Direktīvas 2007/64/EK par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū, ar ko groza Direktīvas 97/7/EK, 2002/65/EK, 2005/60/EK un 2006/48/EK un atceļ Direktīvu 97/5/EK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/111/EK, 21. pantu ir kompetentām iestādēm, un tās nevar aizstāt šīs pēdējās minētās iestādes. Direktīva 2005/60, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2010/78, ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai arī finanšu iestāde saskaņā ar savu uzraudzības pret klientiem pienākumu var ņemt vērā uzticamības pārbaudes pasākumus, ko attiecībā uz saviem klientiem ir veikusi maksājumu iestāde, visi tās veiktie uzticamības pārbaudes pasākumi tomēr ir jāpielāgo nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas un terorisma finansēšanas riskam;

               3)

               Direktīvas 2005/60, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2010/78, 5. un 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādam valsts tiesiskajam regulējumam kā pamatlietā, kurš pieņemts, vai nu pamatojoties uz rīcības brīvību, kas ar šīs direktīvas 13. pantu ir piešķirta dalībvalstīm, vai arī pamatojoties uz minētās direktīvas 5. pantā noteikto kompetenci, ir jābūt saskaņā ar Savienības tiesībām, tostarp ar līgumos garantētajām pamatbrīvībām. Lai arī šāds valsts tiesiskais regulējums noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas un terorisma finansēšanas apkarošanai kalpo leģitīmam mērķim, kas pamato pamatbrīvību ierobežojumus, un prezumpcija par to, ka iestādes, uz kuru minētā direktīva attiecas, veikta naudas nosūtīšana uz valsti, kas nav tās reģistrācijas valsts, vienmēr rada augstu noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas un terorisma finansēšanas risku, ir piemērota minētā mērķa sasniegšanai, šis tiesiskais regulējums katrā ziņā pārsniedz to, kas nepieciešams, lai sasniegtu mērķi, kam tas kalpo, ciktāl prezumpcija, kas tajā ir iedibināta, attiecas uz jebkuru naudas nosūtīšanu, neparedzot iespēju šo prezumpciju par risku apstrīdēt attiecībā uz naudas nosūtīšanas gadījumiem, kuros objektīvi šāda riska nav.

      (1)  OV C 235, 21.7.2014.


title: Tiesas spriedums (2016. gada 2. augusts) lietā E-33/15 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi (EEZ/EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2012/26/ES, ar ko Direktīvu 2001/83/EK groza attiecībā uz farmakovigilanci)

text:
               13.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 120/22

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2016. gada 2. augusts)
   lietā E-33/15
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi
   (EEZ/EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2012/26/ES, ar ko Direktīvu 2001/83/EK groza attiecībā uz farmakovigilanci)
   (2017/C 120/10)
   Lietā E-33/15 EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi attiecībā uz LŪGUMU pasludināt, ka Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar tiesību aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XIII nodaļas 15.q punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/26/ES (2012. gada 25. oktobris), ar ko Direktīvu 2001/83/EK groza attiecībā uz farmakovigilanci), un kas pielāgots Līgumam ar tā 1. protokolu, un saskaņā ar Līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu minētos aktus, vai jebkurā gadījumā nedarot šos pasākumus zināmus EBTA Uzraudzības iestādei, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson (tiesnesis-referents), 2016. gada 2. augustā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Ar šo Tiesa:

               1.

               pasludina, ka Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar tiesību aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XIII nodaļas 15.q punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/26/ES (2012. gada 25. oktobris), ar ko Direktīvu 2001/83/EK groza attiecībā uz farmakovigilanci), un kas pielāgots Līgumam saskaņā ar tā 1. protokolu, un saskaņā ar Līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu minēto aktu;

               2.

               piespriež Islandei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-626/16: Prasība, kas celta 2016. gada 30. novembrī – Eiropas Komisija/Slovākijas Republika

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/9

         Prasība, kas celta 2016. gada 30. novembrī – Eiropas Komisija/Slovākijas Republika
   (Lieta C-626/16)
   (2017/C 078/13)
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – E. Sanfrutos Cano un A. Tokár)

      Atbildētāja: Slovākijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               1.

               atzīt, ka atzīt, neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Tiesas spriedumu lietā C-331/11 Komisija/Slovākija – kurā Tiesa atzina, ka Slovākijas Republika nav izpildījusi Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem (1) 14. panta a)–c) punktā paredzētos pienākumus, – Slovākijas Republika nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 260. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               2.

               piespriest Slovākijas Republikai maksāt Eiropas Komisijai kontā “Eiropas Savienības pašu resursi”:

                           a)

                           kavējuma naudu EUR 6 793,80 apmērā par katru dienu, kurā Slovākijas Republika kavējusies veikt sprieduma lietā C-331/11 Komisija/Slovākija izpildei vajadzīgos pasākumus, laikā no dienas, kad tiks pasludināts spriedums šajā lietā, līdz dienai, kad Slovākijas Republika būs veikusi iepriekš minētā sprieduma lietā C-331/11 Komisija/Slovākija izpildei vajadzīgos pasākumus;

                           b)

                           fiksēta apmēra naudas sodu – kura kopsumma ir vismaz EUR 939 000 – ko aprēķina pēc likmes EUR 743,60 dienā par katru dienu, kurā Slovākijas Republika kavējusies veikt sprieduma lietā C-331/11 Komisija/Slovākija izpildei vajadzīgos pasākumus, par laiku no minētā sprieduma pasludināšanas dienas, proti, 2013. gada 25. aprīļa:

                                       —

                                       līdz dienai, kad tiks pasludināts spriedums šajā lietā, vai

                                       —

                                       līdz dienai, kad Slovākijas Republika būs veikusi iepriekš minētā sprieduma lietā C-331/11 Komisija/Slovākija izpildei vajadzīgos pasākumus, ja vien tas notiek pirms sprieduma pasludināšanas šajā lietā; un

               3.

               piespriest Slovākijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   2013. gada 25. aprīlī Tiesa pasludināja spriedumu lietā C-331/11 Komisija/Slovākija, kurā tā nosprieda, ka, izsniedzot atļauju poligona Žilina-Považský Chlmec ekspluatācijai bez poligona projekta un darbības uzlabošanas plāna un galīga lēmuma attiecībā uz ekspluatācijas turpināšanu, pamatojoties uz apstiprinātu poligona projekta un darbības uzlabošanas plānu, Slovākijas Republika nav izpildījusi Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem 14. panta a)–c) punktā paredzētos pienākumus.
   Pirmstiesas posmā Slovākijas Republika gan izrādīja gatavību pildīt spriedumu lietā C-331/11, slēdzot poligonu Žilina–Považský Chlmec, gan norādīja, ka tā jau esot veikusi vairākus tālab vajadzīgos pasākumus.
   Tomēr Eiropas Komisija secināja, ka, neskatoties uz Slovākijas Republikas apgalvojumiem, sprieduma lietā C-331/11 izpildei vajadzīgie pasākumi joprojām nav veikti. Tāpēc Eiropas Komisija nolēma celt prasību saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 260. pantu.

      (1)  OV 1999, L 182, 1. lpp.


title: Lieta C-241/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hanseatischen Oberlandesgerichts (Vācija) 2006. gada 30. maija rīkojumu — Lämmerzahl GmbH pret Freie Hansestadt Bremen

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hanseatischen Oberlandesgerichts (Vācija) 2006. gada 30. maija rīkojumu — Lämmerzahl GmbH pret Freie Hansestadt Bremen

   (Lieta C-241/06)
   (2006/C 212/16)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Hanseatischen Oberlandesgerichts

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Lämmerzahl GmbH

      Atbildētāja: Freie Hansestadt Bremen

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvu 89/665/EEK (1) par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārsūdzības] procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām [publisko piegādes un būvdarbu līgumu slēgšanas tiesības], ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvu 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai [publisko pakalpojumu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai] 1,un it īpaši ar tās 1. panta 1. un 3. punktu ir saderīga situācija, kad pretendentam principā nav pieejama pārsūdzības procedūra attiecībā uz līgumslēdzējas iestādes lēmumu par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, jo pretendents valsts tiesību aktos noteiktajā pretenziju pieteikšanas termiņā nav norādījis uz pārkāpumiem publiskā iepirkuma procedūrā, kas attiecas uz

                           a)

                           izvēlēto konkursa procedūras metodi
                           vai

                           b)

                           pareizu līguma vērtības noteikšanu (acīmredzami kļūdains aprēķins vai nepietiekama vērtības noteikšanas pārredzamība),
                           un pēc pareizi noteiktās vai pareizi nosakāmās līguma vērtības būtu iespējams pārbaudīt vēl citus un, atsevišķi skatoties, nenovērstus pārkāpumus, kas pieļauti publiskā iepirkuma procedūrā?

               2)

               Vai paziņojumā par paredzēto publisko iepirkumu ir jāparedz citas prasības attiecībā uz līguma vērtības noteikšanas kritērijiem, lai no pārkāpumiem saistībā ar līguma vērtības prognozēm varētu izdarīt secinājumu par pārsūdzības tiesību principiālu izslēgšanu, pat ja pareizi prognozētā vai prognozējamā līguma vērtība ir lielāka par noteicošo robežvērtību?

      (1)  OV L 209, 1. lpp.


title: Lieta T-27/15 P: Vispārējās tiesas 2016. gada 5. jūlija spriedums – EMA/Hristov Apelācija — Civildienests — Iecelšana amatā — Regulatīvas aģentūras izpilddirektora atlases un iecelšanas amatā procedūra — EMA — Priekšatlases komitejas veikta priekšatlase — EMA valdes veikta iecelšana amatā — Priekšatlases komitejas sastāvs — Priekšatlases komitejas locekļa un EMA valdes locekļa amatu apvienošana — Objektivitāte

text:
               29.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/21

         Vispārējās tiesas 2016. gada 5. jūlija spriedums – EMA/Hristov

   (Lieta T-27/15 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Iecelšana amatā - Regulatīvas aģentūras izpilddirektora atlases un iecelšanas amatā procedūra - EMA - Priekšatlases komitejas veikta priekšatlase - EMA valdes veikta iecelšana amatā - Priekšatlases komitejas sastāvs - Priekšatlases komitejas locekļa un EMA valdes locekļa amatu apvienošana - Objektivitāte)
   (2016/C 314/29)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Zāļu aģentūra (pārstāvji – sākotnēji J. Currall, N. Nikolova un S. Petrova, vēlāk N. Nikolova un S. Petrova)

      Pārējie lietas dalībnieki: Emil Hristov (Sofija, Bulgārija) (pārstāvji – M. Ekimdzhiev, K. Boncheva un G. Chernicherska, advokāti) (prasītājs pirmajā instancē) un Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Currall, N. Nikolova un S. Petrova, vēlāk N. Nikolova un S. Petrova) (atbildētāja pirmajā instancē)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 13. novembra spriedumu Hristov/Komisija un EMA (F-2/12, EU:F:2014:245), ar kuru tiek lūgts daļēji atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               daļēji atcelt Eiropas savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 13. novembra spriedumu Hristov/Komisija un EMA (F-2/12), ciktāl ar šo spriedumu tika atcelts Eiropas Zāļu aģentūras (EMA) valdes 2011. gada 6. oktobra lēmums par EMA izpilddirektora iecelšanu;

               2)

               izbeigt tiesvedību par prasījumu atcelt Eiropas savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 13. novembra spriedumu Hristov/Komisija un EMA (F-2/12), ciktāl ar to tika atcelts Eiropas Komisijas 2011. gada 20. aprīļa lēmums, atbilstoši kuram pēdējā minētā ierosināja EMA valdei priekšatlases komitejas ieteikto un padomdevējas komitejas amatā iecelšanas jautājumos apstiprināto četru kandidātu sarakstu;

               3)

               nodot lietu atpakaļ Civildienesta tiesai, lai tā spriestu par prasījumiem atcelt EMA valdes 2011. gada 6. oktobra lēmumu par EMA izpilddirektora iecelšanu, ievērojot Emil Hristov izvirzītos iebildumus un pamatus, par kuriem Civildienesta tiesa nav spriedusi;

               4)

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

      (1)  OV C 118, 13.4.2015.


title: Lieta C-174/11: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 15. novembra spriedums ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Finanzamt Steglitz/Ines Zimmermann (Sestā PVN direktīva — Atbrīvojumi no nodokļa — 13. panta A daļas 1. punkta g) apakšpunkts un 2. punkts — Pakalpojumi, kas ir cieši saistīti ar sociālo palīdzību un sociālo nodrošinājumu un ko sniedz publisko tiesību organizācijas vai citas organizācijas, kuras ir atzītas par sociāla rakstura organizācijām — Atzīšana — Nosacījumi, kas nav piemērojami organizācijām, kuras nav publisko tiesību organizācijas — Dalībvalstu rīcības brīvība — Robežas — Nodokļu neitralitātes princips)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/13

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 15. novembra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Finanzamt Steglitz/Ines Zimmermann

   (Lieta C-174/11) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Atbrīvojumi no nodokļa - 13. panta A daļas 1. punkta g) apakšpunkts un 2. punkts - Pakalpojumi, kas ir cieši saistīti ar sociālo palīdzību un sociālo nodrošinājumu un ko sniedz publisko tiesību organizācijas vai citas organizācijas, kuras ir atzītas par sociāla rakstura organizācijām - Atzīšana - Nosacījumi, kas nav piemērojami organizācijām, kuras nav publisko tiesību organizācijas - Dalībvalstu rīcības brīvība - Robežas - Nodokļu neitralitātes princips)
   2013/C 9/18
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Finanzamt Steglitz

      Atbildētāja: Ines Zimmermann

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Direktīvas 77/388/EEK: Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 13. panta A daļas 1. punkta g) apakšpunkta un 2. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Ar sociālās aprūpes un sociālās nodrošināšanas darbu saistīto pakalpojumu, ko sniedz publisko tiesību subjekti vai citas organizācijas, ko attiecīgā dalībvalsts atzinusi par labdarības organizācijām, atbrīvošana no nodokļa — Valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram ambulatorās aprūpes pakalpojumu atbrīvojums no nodokļa ir pakļauts zināmiem nosacījumiem, kuri tomēr nav piemērojami, ja attiecīgos pakalpojumus sniedz atsevišķas valsts atzītas organizācijas vai šo organizāciju biedri

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta A daļas 1. punkta g) apakšpunkts, kas interpretēts, ņemot vērā nodokļu neitralitātes principu, nepieļauj, ka komercpakalpojumu sniedzēju nodrošinātās ambulatorās aprūpes atbrīvojums no pievienotās vērtības nodokļa tiek pakļauts tādam nosacījumam, kāds ir aplūkots pamatlietā un saskaņā ar kuru ar šo aprūpi saistītās izmaksas pilnā apmērā vai lielākajā daļā iepriekšējā kalendārajā gadā vismaz divās trešdaļās gadījumu ir segušas valsts sociālās apdrošināšanas vai sociālās palīdzības iestādes, ja ar šo nosacījumu nevar tikt nodrošināta vienlīdzīga attieksme saistībā ar tādu organizāciju sociāla rakstura atzīšanu atbilstoši šai tiesību normai, kas nav publisko tiesību subjekti.

      (1)  OV C 226, 30.07.2011.


title: Lieta F-112/13: Prasība, kas celta 2013. gada 27. novembrī — ZZ/ENISA

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/26

         Prasība, kas celta 2013. gada 27. novembrī — ZZ/ENISA

   (Lieta F-112/13)
   2014/C 85/45
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — V. Christianos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Tīklu un informācijas drošības aģentūra (ENISA)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt ENISA izpilddirektora lēmumu lauzt prasītāja darba līgumu, kas noslēgts uz nenoteiktu laiku

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt netiešo lēmumu, ar kuru noraidīta viņa administratīvā sūdzība, kā arī jebkuru iepriekšēju prettiesisku lēmumu, tostarp aktu, ar kuru ENISA atlaida prasītāju;

               —

               piespriest izmaksāt prasītājam summu EUR 50 000 apmērā par viņam nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest ENISA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-352/16: Prasība, kas celta 2016. gada 29. jūnijā – Ville de Bruxelles/Komisija

text:
               29.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/30

         Prasība, kas celta 2016. gada 29. jūnijā – Ville de Bruxelles/Komisija
   (Lieta T-352/16)
   (2016/C 314/41)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ville de Bruxelles (Beļģija) (pārstāvji – M. Uyttendaele un S. Kaisergruber, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt tās prasību par pieņemamu un pamatotu;

         līdz ar to

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 20. aprīļa Regulu (EK) Nr. 2016/646, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 692/2008 attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un vieglajiem komerciālajiem transportlīdzekļiem (“Euro 6”);

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija esot pārkāpusi Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 37. un 53. pantu, Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 20. jūnija Regulas (EK) Nr. 715/2007 par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (Euro 5 un Euro 6) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai (OV 2007, L 171, 1. lpp.) preambulas 5. un 6. apsvērumu un šīs regulas I pielikumu, kā arī pārsniegusi un nepareizi izmantojusi pilnvaras.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmuma 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (OV 1999, L 184, 23. lpp.), 5.a panta 3. punktu, Padomes 2006. gada 17. jūlija Lēmuma 2006/512/EK, ar kuru groza Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (OV 2006, L 200, 11. lpp.), preambulas 3. apsvērumu, Regulas (EK) Nr. 715/2007 preambulas 25. apsvērumu un šīs pēdējās minētās regulas 5. panta 3. punktu, kā arī neesot kompetenta pieņemt apstrīdēto regulu un esot pārsniegusi pilnvaras.


title: Lieta T-155/09: Prasība, kas celta 2009. gada 15. aprīlī — Maxcom/ITSB — Maxdata Computer ( maxcom )

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/42

         Prasība, kas celta 2009. gada 15. aprīlī — Maxcom/ITSB — Maxdata Computer (“maxcom”)
   (lieta T-155/09)
   2009/C 153/83
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Maxcom sp. z o.o., Tychy (Polija) (pārstāvis — P. Kral, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Maxdata Computer GmbH & Co. KG, Marl (Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2009. gada 30. janvāra lēmumu apelācijas lietā R 1019/2009-2, kas prasītājai tika paziņots 2009. gada 16. februārī;

               —

               piespriest ITSB un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “maxcom” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. un 11. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Maxdata Computer GmbH & Co. KG

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijā reģistrētā valsts vārdiska preču zīme “max” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 38. un 42. klasē, un dažām precēm, kas ietilpst 9. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē, apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: prasītājas apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta (tagad — Regulas Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) pārkāpums

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-275/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 17. decembra spriedums – Itālija/Komisija Valodu lietojums — Paziņojums par atklāto konkursu administratoru pieņemšanai darbā — Otrās valodas izvēle no trijām — Saziņas ar konkursa pretendentiem valoda — Regula Nr. 1 — Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. punkts, 27. panta pirmā daļa un 28. panta f) punkts — Nediskriminācijas princips — Samērīgums

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/13

         Vispārējās tiesas 2015. gada 17. decembra spriedums – Itālija/Komisija
   (Lieta T-275/13) (1)

   (Valodu lietojums - Paziņojums par atklāto konkursu administratoru pieņemšanai darbā - Otrās valodas izvēle no trijām - Saziņas ar konkursa pretendentiem valoda - Regula Nr. 1 - Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. punkts, 27. panta pirmā daļa un 28. panta f) punkts - Nediskriminācijas princips - Samērīgums)
   (2016/C 059/13)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri, pārstāvis, kam palīdz P. Gentili un S. Fiorentino, avvocati dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall, B. Eggers un G. Gattinara)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis – J. García-Valdecasas Dorrego, abogado del Estado)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un B. Beutler)

      Priekšmets

   Prasība atcelt paziņojumu par atklātu konkursu EPSO/AD/249/13, lai izveidotu divus rezerves sarakstus administratoru pieņemšanai darbā vakanto amata vietu aizpildīšanai makroekonomikas un finanšu ekonomikas jomās (OV 2013, C 75 A, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               paziņojumu par atklātu konkursu EPSO/AD/249/13, lai izveidotu divus rezerves sarakstus administratoru pieņemšanai darbā vakanto amata vietu aizpildīšanai makroekonomikas un finanšu ekonomikas jomās, atcelt.

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Itālijas Republikas tiesāšanās izdevumus.

               3)

               Spānijas Karaliste un Vācijas Federatīvā Republika sedz savus ar iestāšanos lietā saistītos tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta C-517/14 P: Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 6. oktobra rīkojums – Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V./Eiropas Komisija, Nīderlandes Karaliste, Nederlandse Zuivelorganisatie Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Lauksaimniecība — Regula (EK) Nr. 510/2006 — Aizsargāto cilmes vietas nosaukumu un aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrs — Nosaukuma “Edam Holland” reģistrācija — Vārdu “edam” izmantojoši ražotāji — Intereses celt prasību neesamība

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/14

         Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 6. oktobra rīkojums – Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V./Eiropas Komisija, Nīderlandes Karaliste, Nederlandse Zuivelorganisatie

   (Lieta C-517/14 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Lauksaimniecība - Regula (EK) Nr. 510/2006 - Aizsargāto cilmes vietas nosaukumu un aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrs - Nosaukuma “Edam Holland” reģistrācija - Vārdu “edam” izmantojoši ražotāji - Intereses celt prasību neesamība)
   (2016/C 038/19)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. (pārstāvji – M. Loschelder un V. Schoene, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Schima, J. Guillem Carrau un G. von Rintelen), Nīderlandes Karaliste (pārstāves – B. Koopman un M. Bulterman), Nederlandse Zuivelorganisatie (pārstāvji – P. van Ginneken un G. Béquet, advocaten)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Nīderlandes Karaliste un Nederlandse Zuivelorganisatie savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.

      (1)  OV C 26, 26.1.2015.


title: Lieta T-390/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. jūlijā – Grupo Osborne/EUIPO – Ostermann (“DONTORO dog friendship”)

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/15

      Prasība, kas celta 2016. gada 22. jūlijā – Grupo Osborne/EUIPO – Ostermann (“DONTORO dog friendship”)
      (Lieta T-390/16)
      (2016/C 364/11)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Spānija) (pārstāvis – J. Iglesias Monravá, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Daniel Ostermann (Leipciga, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “DONTORO dog friendship” – Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 11 112 381

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 28. aprīļa lēmums lietā R 2002/2015–1

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ar kuru atļauta Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes Nr. 11 112 381“DONTORO dog friendship” reģistrācija attiecībā uz 18., 20. un 35. klasi;

                  —

                  atteikt Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes Nr. 11 112 381“DONTORO dog friendship” reģistrāciju attiecībā uz 35. klasi saistībā ar “apģērbu, apavu un tekstilpreču vairumtirdzniecības un mazumtirdzniecības (arī izmantojot internetu) pakalpojumiem” un līdz ar to atteikt tās reģistrāciju saistībā ar minētajiem pakalpojumiem attiecībā uz 25. un 35. klasi;

                  —

                  piespriest lietas dalībniekam, kas iebilst pret šo prasību, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-76/11 P: Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 29. novembra rīkojums — Tresplain Investments Ltd /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Hoo Hing Holdings Ltd (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 4. punkts un 52. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Kopienas grafiska preču zīme “Golden Elephant Brand” — Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu, kas pamatots ar nereģistrētu valsts grafisku preču zīmi “GOLDEN ELEPHANT” — Atsauce uz agrākai preču zīmei piemērojamām valsts tiesībām — Common law prasības sakarā ar apzīmējuma maldinošu izmantošanu (action for passing off) regulējums)

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/4

         Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 29. novembra rīkojums — Tresplain Investments Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Hoo Hing Holdings Ltd

   (Lieta C-76/11 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 4. punkts un 52. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Kopienas grafiska preču zīme “Golden Elephant Brand” - Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu, kas pamatots ar nereģistrētu valsts grafisku preču zīmi “GOLDEN ELEPHANT” - Atsauce uz agrākai preču zīmei piemērojamām valsts tiesībām - Common law prasības sakarā ar apzīmējuma maldinošu izmantošanu (action for passing off) regulējums)
   2012/C 109/06
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Tresplain Investments Ltd (pārstāvis — B. Brandreth, barrister)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis) un Hoo Hing Holdings Ltd (pārstāvis — M. Edenborough, QC)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 9. decembra spriedumu lietā T-303/08 Tresplain Investments/ITSB — Hoo Hing, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību atcelt tiesību aktu, ko cēlis Kopienas grafiskas preču zīmes “Golden Elephant Brand” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē, īpašnieks par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 7. maija lēmumu R 889/2007-1, ar kuru atcelts Anulēšanas nodaļas lēmums, ar ko noraidīts pieteikums atzīt minēto preču zīmi par spēkā neesošu, kuru iesniedzis nereģistrētas valsts grafiskas preču zīmes “GOLDEN ELEPHANT” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē, īpašnieks — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 4. punkta (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts) interpretācija un piemērošana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Tresplain Investments Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 120, 16.04.2011.


title: Lieta C-501/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 19. oktobrī iesniedza Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Itālija) — kriminālprocess pret Raffaele Russo

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/34

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 19. oktobrī iesniedza Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Itālija) — kriminālprocess pret Raffaele Russo

   (Lieta C-501/10)
   ()
   2010/C 346/60
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Raffaele Russo

      Prejudiciālais jautājums

   Vai brīvību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību var ierobežot ar tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēta ierobežota koncesiju skaita un attiecīgu policijas atļauju izsniegšana un ar kuru:

               1)

               vispārēji cenšas aizsargāt tos koncesionārus, kuriem koncesijas tika piešķirtas iepriekš, pamatojoties uz tādu procedūru, ar kuru atsevišķi saimnieciskās darbības veicēji tika prettiesiski izslēgti;

               2)

               ir paredzēti tādi noteikumi, ar kuriem faktiski tiek aizsargāti jau iegūto tiesību turētāji (piemēram, aizliegums jauniem koncesionāriem savas derību likmju pieņemšanas vietas izvietot noteiktā attālumā no jau esošajām derību likmju pieņemšanas vietām);

               3)

               ir paredzēti gadījumi, kuros koncesijas tiek zaudētas un tiek iegūti garantijas depozīti lielā apmērā, tostarp, ja koncesionārs kaut vai tikai netiešā veidā ir rīkojis pārrobežu azartspēles, kas ir pielīdzināmas tām, kuras ir paredzētas koncesijā?


title: Lieta T-74/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 2. februāra spriedums – European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Publiski pakalpojumu līgumi — Savienības iepirkuma procedūra — Informācijas sistēmas attīstības, izpētes un atbalsta pakalpojumi (ESP DESIS III) — Pakalpojumu sniegšanas pieprasījumi, kas izsniegti vienas kārtas ietvaros — Mehānisms konkursa atkārtotai uzsākšanai — Piedāvājumu noraidīšana — Piešķiršanas kritēriji — Pienākums norādīt pamatojumu — Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums — Prasība par zaudējumu atlīdzību

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/23

         Vispārējās tiesas 2017. gada 2. februāra spriedums – European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-74/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Publiski pakalpojumu līgumi - Savienības iepirkuma procedūra - Informācijas sistēmas attīstības, izpētes un atbalsta pakalpojumi (ESP DESIS III) - Pakalpojumu sniegšanas pieprasījumi, kas izsniegti vienas kārtas ietvaros - Mehānisms konkursa atkārtotai uzsākšanai - Piedāvājumu noraidīšana - Piešķiršanas kritēriji - Pienākums norādīt pamatojumu - Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2017/C 078/30)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: European Dynamics Luxembourg SA (Luksemburga, Luksemburga) un Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji – sākotnēji I. Ampazis un M. Sfyri, vēlāk M. Sfyri, C.-N. Dede un D. Papadopoulou, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji L. Cappelletti un F. Moro, piedaloties P. Wytinck un B. Hoorelbeke, advokāti, vēlāk F. Moro, piedaloties P. Wytinck un B. Hoorelbeke, advokāti, un visbeidzot F. Moro un S. Delaude, piedaloties P. Wytinck un B. Hoorelbeke, advokāti)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība saskaņā ar LESD 263. pantu atcelt Komisijas lēmumus, ar kuriem tiek noraidīti prasītāju piedāvājumi saistībā ar tāmes pieprasījumu ar atsauces Nr. DESIS III-000455–6000494078-REQ-01 interaktīva profila ierīces prototipa attīstībai un saistībā ar tāmes pieprasījumu ar atsauces Nr. DESIS III-000485-600049078-REQ-01 moduļa attīstībai EuroGroups repertuāram iepirkuma DIGIT/R2/PO/2013/029 (JO 2013/S 219-380314) 4. kārtā, un, otrkārt, prasība saskaņā ar LESD 268. pantu samaksāt kompensāciju par iespējas īstenot otro minēto līgumu zaudējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas lēmumu, kurš ietverts 2014. gada 8. decembra vēstulē, ar ko noraida prasītāju piedāvājumus saistībā ar tāmes pieprasījumu ar atsauces Nr. DESIS III-000455–6000494078-REQ-01 interaktīva profila ierīces prototipa attīstībai;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 171, 26.5.2015.


title: Lieta F-98/09: Prasība, kas celta 2009. gada 20. novembrī — Whitehead /Eiropas Centrālā Banka

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/82

         Prasība, kas celta 2009. gada 20. novembrī — Whitehead/Eiropas Centrālā Banka
   (Lieta F-98/09)
   2010/C 24/157
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sarah Whitehead, Frankfurte pie Mainas (Vācija) (pārstāvji — L. Levi, M. Vandenbussche, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā Banka

      Strīda priekšmets un apraksts

   Apelācijas sūdzība par 2009. gada 8. janvāra lēmumu, ar kuru prasītājai tika piešķirts algas paaugstinājums 2 punktu apmērā saistībā ar ikgadējo algas un piemaksu pārskatīšanu (Annual Salary and Bonus Review (ASBR)) 2008. gadam, kura tika saņemta 2009. gada 15. janvārī, kā arī par 2009. gada 15. janvāra algas izrakstu, ar kuru tika izpildīts šis lēmums

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Centrālās Bankas 2009. gada 8. janvāra lēmumu par apelācijas sūdzības iesniedzējas 2008. gada ASBR, kas viņai tika paziņots 2009. gada 13. vai 14. janvārī (viņas prombūtnes laikā);

               —

               atcelt apelācijas sūdzības iesniedzējas 2009. gada 15. janvāra algas izrakstu, ar kuru tika izpildīts šis lēmums;

               —

               līdz ar to piespriest, lai viņai tiktu samaksāta viņas algas daļa, kas atbilst starpībai starp apstrīdēto 2008. gada ASBR un ASBR, kuru tai būtu bijis jāpiešķir, no 2009. gada 15. janvāra līdz pilnīgai samaksai, tai klāt pieskaitot kavējuma procentus, kuri atbilst Eiropas Centrālās Bankas aizdevumu procentu likmei attiecīgajā laika posmā, kuriem pieskaitīti trīs procenta punkti;

               —

               ja atklāsies, ka jaunas 2008. gada ASBR procedūras organizēšana rada pārmērīgas grūtības, piespriest, lai tiktu piešķirti 3 algas punkti materiālā kaitējuma kompensēšanai;

               —

               katrā ziņā piespriest, lai tiktu kompensēti morālais kaitējums, kas noteikts ex aequo et bono10 000 EUR apmērā;

               —

               piespriest Eiropas Centrālai Bankai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: lieta C-303/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Beļģijas Arbitragehof2005. gada 13. jūlija lēmumu lietā bezpeļņas organizācija Advocaten voor de wereld pret Ministerraad

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Beļģijas Arbitragehof2005. gada 13. jūlija lēmumu lietā bezpeļņas organizācija Advocaten voor de wereld pret Ministerraad

   (lieta C-303/05)
   (2005/C 271/26)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Beļģijas Arbitragehof (Arbitrāžas tiesas) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 13. jūlija lēmumu lietā bezpeļņas organizācija Advocaten voor de wereld pret Ministerraad (Ministru padome) un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 29. jūlijā.
   Beļģijas Arbitragehof lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Eiropas Savienības Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmums 2002/584/TI (1) par Eiropas apcietināšanas orderi un nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm ir saderīgs ar Līguma par Eiropas Savienību 34. panta 2. punkta b) apakšpunktu, saskaņā ar kuru pamatlēmumus pieņem dalībvalstu normatīvu aktu tuvināšanai?

               2.

               Vai Eiropas Savienības Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmums 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm tiktāl, ciktāl tas neprasa veikt pārbaudi par dubultu kriminālvajāšanu attiecībā uz tajā uzskaitītajiem pārkāpumiem, ir saderīgs ar Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 2. punktu un jo sevišķi ar tajā garantēto kriminālprocesa tiesiskuma principu un vienlīdzības un nediskriminācijas principu?

      (1)  OV L 190, 1. lpp.


title: Lieta C-349/10: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 28. aprīļa spriedumu lietā T-225/09 Claro, S.A. /ITSB un Telefónica , S.A. 2010. gada 9. jūlijā iesniedza Claro, S.A.

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/29

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 28. aprīļa spriedumu lietā T-225/09 Claro, S.A./ITSB un Telefónica, S.A. 2010. gada 9. jūlijā iesniedza Claro, S.A.

   (Lieta C-349/10)
   ()
   2010/C 234/48
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Claro, S.A. (pārstāvji — E. Armijo Chávarri un A.. Castán Pérez-Gómez, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Telefónica, S.A.

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesu atzīt apelācijas sūdzību un tai pievienotos dokumentus par iesniegtiem, atzīt, ka apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 28. aprīļa spriedumu lietā T-225/09 ir iesniegta savlaicīgi un atbilstošā formā, un, ievērojot atbilstošo procedūru, atcelt pārsūdzēto spriedumu un apmierināt Claro, S.A. prasījumus

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Kopienas preču zīmes regulas 59. pantu. Apelācijas sūdzība ir balstīta uz apgalvojumu, ka — pretēji Vispārējās tiesas (un agrāk — Apelāciju padomes) argumentiem — apelācijas sūdzības pamatu izklāsta iesniegšana neesot priekšnosacījums apelācijas sūdzības pieņemamībai, bet esot tikai procedūras prasība. Savā apelācijas sūdzības pamatojumā apelācijas sūdzības iesniedzēja arī norāda, ka šī nepareiza interpretācija, ko pieļāvusi Vispārējā tiesa (un agrāk — Apelāciju padome), esot funkcionālās turpinātības starp dažādām ITSB instancēm principa, kas paredzēts Regulas Nr. 40/94 (1) 62. panta 1. punktā, pārkāpums.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-176/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 16. jūnija rīkojums – Golparvar/Padome

text:
               29.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/35

         Vispārējās tiesas 2016. gada 16. jūnija rīkojums – Golparvar/Padome
   (Lieta T-176/15) (1)

   (2016/C 314/49)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 221, 6.7.2015.