title: Lieta C-416/17: Prasība, kas celta 2017. gada 10. jūlijā – Komisija/Francija

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/22

         Prasība, kas celta 2017. gada 10. jūlijā – Komisija/Francija
   (Lieta C-416/17)
   (2017/C 293/27)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland, W. Roels)

      Atbildētāja: Francijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, atstājot spēkā pašreizējos noteikumus, kuru mērķis ir novērst nodokļu dubulto ekonomisko uzlikšanu dividendēm un kuri ļauj mātes sabiedrībai no priekšnodokļa, kas tai ir jāmaksā, sadalot tālāk starp saviem akcionāriem dividendes, kuras tā ir saņēmusi no savām meitas sabiedrībām, atskaitīt nodokļa kredītu, kas ir saistīts ar šo dividenžu izmaksāšanu, ja tās nāk no Francijā reģistrētas meitas sabiedrības, bet šādu iespēju nepiedāvā, ja šīs dividendes ir izmaksājusi citā dalībvalstī reģistrēta meitas sabiedrība, jo šajā pēdējā gadījumā minētie tiesību akti nedod tiesības uz nodokļa kredītu, kas ir saistīts ar šādas meitas sabiedrības izmaksātajām dividendēm, tāpēc ka atbilstoši Conseil d’État [Valsts padomes] judikatūrai prasījumu par tāda priekšnodokļa atmaksu, kas iekasēts, pārkāpjot Savienības tiesības Tiesas sprieduma lietā C-310/09 Accor
                   (1) izpratnē, apmierināšanā tiek ievēroti šie trīs ierobežojumi:

                           —

                           tiesības saņemt nelikumīgi iekasētā priekšnodokļa atmaksu ir ierobežotas ar atteikumu ņemt vērā ārpus Francijas reģistrētām zemāka līmeņa meitas sabiedrībām uzlikto nodokli;

                           —

                           tiesības saņemt nelikumīgi iekasētā priekšnodokļa atmaksu ir ierobežotas ar nesamērīgām pierādīšanas prasībām;

                           —

                           tiesības saņemt nelikumīgi iekasētā priekšnodokļa atmaksu ir ierobežotas ar nodokļa kredīta limitu līdz vienai trešdaļai no Francijā samaksāto dividenžu apjoma, kuras ir saņemtas no ārpus Francijas reģistrētas meitas sabiedrības, un tā kā Conseil d'État [Valsts padome] kā pēdējās instances administratīvā tiesa ir ieviesusi šos ierobežojumus, neiztaujājot Tiesu nolūkā noskaidrot šo ierobežojumu atbilstību Savienības tiesībām,

                     Francijas Republika nav izpildījusi no līdzvērtības un efektivitātes principa un no Līguma par Eiropas Savienības darbību 49., 63. un 267. panta trešās daļas izrietošos pienākumus;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Eiropas Komisija pārmet Francijai, ka savā pastāvīgā judikatūrā Conseil d'État [Valsts padome] kā pēdējās instances administratīvā tiesa ir atteikusies pilnībā izpildīt Tiesas spriedumu lietā C-310/09 Ministre du Budget, des Comptes publics et de la Fonction publique pret Accor SA, proti, nosakot Savienības tiesībām pretējus ierobežojumus attiecībā uz nepamatoti iekasēta nodokļa, t.i., kustamās mantas priekšnodokļa, atmaksu.
   Tiesa savā spriedumā lietā Accor, kas tika pieņemts, atbildot uz prejudiciālu jautājumu, konstatēja, ka Francijas fiskālie noteikumi dividenžu dubultās ekonomiskās aplikšanas ar nodokli novēršanai ir diskriminējoši attiecībā uz nodokļu piemērošanu citu ES dalībvalstu izcelsmes dividendēm. Tiesas atzīto nodokļu uzlikšana, kas ir pretrunā Savienības tiesībām, tātad ir jāatlīdzina.
   Komisija uzskata, ka Francija neievēro Tiesas spriedumu, norādot trīs konkrētus apsvērumus:

               —

               tā nav ņēmusi vērā ārvalstu zemāka līmeņa meitas sabiedrību jau samaksāto nodokli;

               —

               lai ierobežotu attiecīgo sabiedrību tiesības uz nodokļa atmaksu, tā saglabā prasības par sniedzamajiem pierādījumiem, neievērojot Tiesas noteiktos kritērijus;

               —

               nodokļa kredīta sistēmu tā absolūti ierobežo līdz trešdaļai no ārvalstu meitas sabiedrības tālāk sadalītās dividendes.

         Šie pārkāpumi turklāt ir pieļauti tāpēc, ka le Conseil d'État [Valsts padome] nav izpildījusi savu pienākumu uzdot Tiesai prejudiciālu jautājumu saskaņā ar LESD 267. pantu.

      (1)  Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 15. septembra spriedums lietā C-310/09, Ministre du Budget, des Comptes publics et de la Fonction publique/Accor SA, EU:C:2011:581.


title: Lieta F-22/07: Prasība, kas celta 2007. gada 16. martā — Lafili /Komisija

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/59

         Prasība, kas celta 2007. gada 16. martā — Lafili/Komisija
   (Lieta F-22/07)
   (2007/C 95/118)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Paul Lafili, Genk (Beļģija) (pārstāvji — G. Vandersanden un L. Levi, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu klasificēt prasītāju AD 13 pakāpes 5 līmenī, kas ietverts DG ADMIN 2006. gada 11. maija piezīmē un 2006. gada jūnija paziņojumā par algu, kā arī turpmākajos paziņojumos par algu;

               —

               ar 2006. gada 1. maiju atjaunot prasītāju AD 13 pakāpes 2 līmenī, saglabājot reizināšanas koeficientu 1,1172071;

               —

               pilnībā rekonstruēt prasītāja karjeru ar atpakaļejošu spēku no 2006. gada 1. maija līdz klasificēšanai attiecīgi izmainītā pakāpē un līmenī (ieskaitot viņa pieredzes novērtējumu attiecīgi izmainītajā klasifikācijā, viņa tiesības uz paaugstinājumu un uz pensiju), aprēķinot nokavējuma procentus, kas balstīti uz Eiropas Centrālās bankas noteikto likmi galvenajām refinansēšanas operācijām attiecīgajā laika periodā, palielinot šo likmi par diviem procentiem, un piemērojot šos nokavējuma procentus visai summai, kuru veido starpība starp atalgojumu atbilstoši klasifikācijas lēmumā noteiktajai viņa klasifikācijai un tādai klasifikācijai, uz kuru viņš būtu tiesīgs pretendēt līdz lēmuma datumam par pareizu viņa klasifikāciju;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, Komisijas ierēdnis, līdz jauno Civildienesta noteikumu spēkā stāšanās datumam bija klasificēts A4 pakāpes 7 līmenī. 2004. gada 1. maijā minētā klasifikācija tika pārveidota uz A*12 pakāpes 7 līmeni, piemērojot reizināšanas koeficientu 0,9442490 (saskaņā ar Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2. panta 2. punktu). 2004. gada 1. jūlijā prasītāju pārcēla uz A*12 pakāpes 8 līmeni, saglabājot to pašu reizināšanas koeficientu. 2005. gada 22. jūlijā ar atpakaļejošu spēku no 2004. gada 1. maija prasītāju paaugstināja uz A*13 pakāpes 1 līmeni ar reizināšanas koeficientu 1,1172071 (saskaņā ar Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 7. panta 6. punktu). Saskaņā ar DG ADMIN 2006. gada 11. maija lēmumu viņu no 2006. gada 1. maija klasificēja AD 13 pakāpes 1 līmenī ar reizināšanas koeficientu 1.
   Savā prasībā prasītājs apgalvo, ka ar šādu klasifikāciju: i) netiek ievērots Civildienesta noteikumu 44. un 46. pants, kā arī Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 7. pants; ii) tā zaudē spēku sakarā ar kompetences trūkumu; iii) tiek pārkāpts tiesiskās paļāvības aizsardzības princips. Prasītājs īpaši norāda, ka Komisija nepareizi interpretējusi Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 7. panta 7. punktu, uzskatīdama, ka gadījumā, ja reizināšanas koeficients ir lielāks par 1, tad pārsniedzošā daļa ir jākonvertē augstākā līmenī.


title: Lieta T-219/10: Prasība, kas celta 2010. gada 14. maijā — Autogrill España/Komisija

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/54

         Prasība, kas celta 2010. gada 14. maijā — Autogrill España/Komisija
   (Lieta T-219/10)
   2010/C 179/93
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Autogrill España, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan un R. Calvo Salinero, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pieņemt un izvērtēt prasības pieteikumā izklāstītos atcelšanas pamatus;

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 28. oktobra Lēmuma (atbalsts Nr. C 45/2007, ex NN 51/2007, ex CP 9/2007) par uzņēmuma nemateriālās vērtības norakstīšanu nodokļu mērķiem saistībā ar līdzdalības iegūšanu ārvalsts uzņēmumā 1. panta 1. punktu tiktāl, ciktāl tajā atzīts, ka Texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades [Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli konsolidētā redakcija] (TRLIS) 12. panta 5. punktā esot valsts atbalsta aspekti;

               —

               pakārtoti — atcelt 4. pantu tiktāl, ciktāl tajā atgūšanas rīkojumu paredzēts piemērot attiecībā uz darījumiem, kas noslēgti pirms pārsūdzētā galīgā lēmuma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā prasībā apstrīdētajā lēmumā par nesaderīgu ar kopējo tirgu tiek uzskatīta atbalsta sistēma, ko Spānija saskaņā ar TRLIS 12. panta 5. punktu īsteno atbalstam, ko sniedz saņēmējiem, veicot iegādes Kopienā. Šajā ziņā tajā ir noteikts, ka iepriekš minētajā tiesību normā ir ļauts atskaitīt uzņēmuma nemateriālās vērtības norakstījumu, kas rodas, iegūstot vairāk nekā 5 % līdzdalības nerezidentos uzņēmumos.
   Savu prasījumu pamatošanai prasītāja izvirza šādus prasības pamatus:

               1)

               LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums, jo apstrīdētajā lēmumā attiecīgais pasākums tiek uzskatīts par valsts atbalstu. Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Komisija neesot pierādījusi, ka izvērtētais nodokļu pasākums dotu “priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai”, kā tas prasīts LESD 107. panta 1. punktā. Komisija vienīgi prezumē, ka tam ir selektīvs raksturs, pamatodamās uz apstākli, ka to piemēro tikai attiecībā uz līdzdalības iegūšanu ārvalsts sabiedrībās, bet ne pašmāju sabiedrībās. Prasītāja uzskata, ka minētā argumentācija esot kļūdaina un cirkulāra, proti, izvērtētā pasākuma — gluži tāpat kā jebkuras citas nodokļu tiesību normas — piemērošana pakārtoti noteiktu objektīvu priekšnosacījumu izpildei šo pasākumu nepadara par de iure vai de facto selektīvu. Komisijas izmantotās argumentācijas automātiskums faktiski liekot par selektīvu prima facie uzskatīt ikvienu nodokļu tiesību normu.
               Turklāt gan pasākuma juridiskais vērtējums, gan Spānijas Karalistes iesniegtie statistikas dati apliecina, ka TRLIS 12. panta 5. punkts ir vispārīgs pasākums, kas de iure un de facto ir attiecināms uz visiem uzņēmumiem, kas ir Spānijas uzņēmumu ienākuma nodokļa maksātāji, neatkarīgi no to lieluma, dabas, [darbības] nozares vai izcelsmes.
               No otras puses, ar TRLIS 12. panta 5. punktā paredzēto prima facie atšķirīgo attieksmi, kura nebūt nav selektīva priekšrocība, par nodokļu ziņā vienlīdzīgiem tiek padarīti visi — gan pašmāju, gan ārvalsts uzņēmumu — akciju iegādes darījumi, jo, ievērojot, ka nav iespējams īstenot pārrobežu saplūšanas, uzņēmuma nemateriālās vērtības norakstīšana var tikt veikta tikai valsts mērogā un tamdēļ pastāv nodokļu sistēmas tiesību normas, kas to ļauj izdarīt, TRLIS 12. panta 5. punkts faktiski tikai paplašinot šo iespēju attiecībā uz ārvalsts sabiedrību aktīvu iegādi.
               Pakārtoti — Komisijas lēmums esot nesamērīgs, jo attiecībā uz kontroles iegūšanu ārvalsts uzņēmumos tas būtu jāpiemēro vismaz tāpat kā attiecībā uz pašmāju uzņēmumu saplūšanām, kuras tādējādi pamato Spānijas sistēmas sistemātika un loģika.

               2)

               LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums, pasākuma labuma guvēju nosakot, pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā dēļ.
               Pakārtoti un, ja arī tiktu uzskatīts, ka TRLIS 12. panta 5. punktā ir valsts atbalsta aspekti, Komisijai esot bijis jāveic pilnīgs saimnieciskais vērtējums, lai noteiktu, kas ir bijuši atbalsta sistēmas labuma guvēji. Prasītāja uzskata, ka katrā ziņā (pārmērīgi augstas līdzdalības iegādes cenas formā esošā) atbalsta saņēmēji esot līdzdalības atsavinātāji, nevis Komisijas apgalvotie šo pasākumu izmantojušie Spānijas uzņēmumi.

               3)

               Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka saistībā ar atgūšanas rīkojuma piemērošanu laikā esot pārkāpts tiesiskās paļāvības princips.


title: lieta T-404/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Troy Chemical Company BV cēla 2004. gada 1. oktobrī

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/29

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Troy Chemical Company BV cēla 2004. gada 1. oktobrī
   (lieta T-404/04)
   (2005/C 19/62)
   tiesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 1. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Troy Chemical Company BV, Maassluis (Nīderlande), kuru pārstāv K. Van Maldegem un C. Mereu, advokāti.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               piespriest atbildētājai sniegt atbildi uz prasītāju pieprasījumu, vai arī;

               —

               pakārtoti izdot rīkojumu par Eiropas Komisijas akta D 341571(04) atcelšanu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājai provizorisku summu 1 eiro apmērā par Kopienas tiesību aktu neievērošanas rezultātā prasītājai nodarītajiem zaudējumiem, proti, nesniedzot atbildi prasītajai, vai, pakārtoti Eiropas Komisijas akta D 341571(04) [pieņemšanas] rezultātā, kā arī procentus līdz precīza aprēķina un konkrētas summas apmēra noteikšanai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus ar šo tiesvedību saistītos izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati ir līdzīgi tiem, kas izvirzīti llietā T-400/04, Arch Chemicals un Arch Timber Protection/Komisija.


title: Lieta C-5/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums (Højesteret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Infopaq International A/S/Danske Dagblades Forening (Autortiesības — Informācijas sabiedrība — Direktīva 2001/29/EK — 2. un 5. pants — Literārie un mākslas darbi — Jēdziens reproducēšana — Daļēja reproducēšana — Literāro darbu īsu izvilkumu reproducēšana — Presē publicētie raksti — Pagaidu un pārejas reproducēšana — Tehnoloģisks process, kas ietver rakstu skenēšanu, kam seko to pārvēršana teksta failā, reprodukcijas elektroniska apstrāde, šīs reprodukcijas vienas daļas uzglabāšana un izdrukāšana)

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums (Højesteret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Infopaq International A/S/Danske Dagblades Forening
   (Lieta C-5/08) (1)

   (Autortiesības - Informācijas sabiedrība - Direktīva 2001/29/EK - 2. un 5. pants - Literārie un mākslas darbi - Jēdziens “reproducēšana” - “Daļēja” reproducēšana - Literāro darbu īsu izvilkumu reproducēšana - Presē publicētie raksti - Pagaidu un pārejas reproducēšana - Tehnoloģisks process, kas ietver rakstu skenēšanu, kam seko to pārvēršana teksta failā, reprodukcijas elektroniska apstrāde, šīs reprodukcijas vienas daļas uzglabāšana un izdrukāšana)
   2009/C 220/10
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Højesteret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Infopaq International A/S

      Atbildētāja: Danske Dagblades Forening

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Højestret — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 10. lpp.) 2. panta un 5. panta 1. un 5. punkta interpretācija — Sabiedrība, kuras galveno uzņēmējdarbību veido laikrakstu rakstu kopsavilkumu sagatavošana, izmantojot skenēšanu — Raksta izvilkuma, kas sastāv no meklējamā vārda un pieciem vārdiem, kuri atrodas pirms un pēc tā, uzglabāšana — Īslaicīgas reproducēšanas darbības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               datu atlases procesā veikta darbība, kas ietver aizsargāta darba 11 vārdu izvilkuma saglabāšanu datoratmiņā, kā arī šī izvilkuma izdrukāšanu, var ietilpt daļējas reproducēšanas jēdzienā Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 2. panta izpratnē, ja — tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai — šādi otrreiz izmantotie elementi ir to autora intelektuālās jaunrades izpausme;

               2)

               11 vārdu izvilkuma izdrukāšana, kas ir veikta tāda datu atlases procesa ietvaros, kāds tiek aplūkots pamata lietā, neatbilst nosacījumam par īslaicīgumu, kas ir noteikts Direktīvas 2001/29 5. panta 1. punktā, un līdz ar to šo procesu nevar veikt bez attiecīgo autortiesību īpašnieku piekrišanas.

      (1)  OV C 64, 08.03.2008.


title: Lieta T-181/02: Pirmās instances tiesas 2007. gada 22. maija rīkojums — Neue Erba Lautex /Komisija

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/41

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 22. maija rīkojums — Neue Erba Lautex/Komisija
   (Lieta T-181/02) (1)

   (2007/C 183/78)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Pirmās palātas paplašinātā sastāvā priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 202, 24.8.2002.


title: Lieta T-389/05: Prasība, kas celta  2005. gada 20. oktobrī  —  Ole Eistrup  pret Eiropas Parlamentu

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/26

         Prasība, kas celta 2005. gada 20. oktobrī — Ole Eistrup pret Eiropas Parlamentu
   (Lieta T-389/05)
   (2006/C 10/52)
   Tiesvedības valoda — dāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ole Eistrup (Knebel, Dānija) (pārstāvis — S. E. Hjelmborg, advokat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Prasītāja prasījumi

               —

               atcelt atbildētāja 2004. gada 13. decembra lēmumu un atbildētāja 2005. gada 12. jūlija atbildi;

               —

               piespriest atbildētājam samaksāt kompensāciju euro203 357 par negūtajiem ienākumiem periodā no 1998. gada 1. jūnija līdz 2002. gada 1. septembrim, ar procentiem;.

               —

               piespriest atbildētājam samaksāt prasītājam euro200 000 par nemateriālu kaitējumu, ar procentiem;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, kas ir nodarbināts Parlamenta Dāņu valodas tulkošanas nodaļā, vēlējās tikt atjaunots savā amatā pēc tam, kad viņš bija paņēmis atvaļinājumu personīgu iemeslu dēļ no 1992. gada 1. augusta līdz 1996. gada 31. jūlijam. Tomēr to bija iespējams izdarīt tikai no 2002. gada 1. oktobra, jo Parlaments nevarēja atrast tādu brīvu amatu, kas atbilstu prasītāja kategorijai un kvalifikācijām pirms šī datuma.
   Sava prasības pieteikuma atbalstam prasītājs norāda, ka viņš ir izpildījis savu pienākumu samazināt savus zaudējumus saistībā ar viņa prasījumu kompensēt neiegūtos ienākumus.
   Prasītājs arī norāda, atbildētāja pārmestās nelikumīgas jautājuma izskatīšanas dēļ prasītājs ir ticis nostādīts neziņas un raižpilnā stāvoklī un ka ar atbildētāja rīcību ir nepārprotami pārkāptas prasītāja tiesības un katram pilsonim esošā paļāvība uz Kopienas tiesisko sistēmu.


title: Lieta F-16/08: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums — Behmer /Eiropas Parlaments (Ierēdņi — Nopelnu punktu piešķiršanas process Eiropas Parlamentā — Pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums — Tiesas procesā iesniegts pamatojums)

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/35

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums — Behmer/Eiropas Parlaments
   (Lieta F-16/08) (1)

   (Ierēdņi - Nopelnu punktu piešķiršanas process Eiropas Parlamentā - Pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums - Tiesas procesā iesniegts pamatojums)
   2009/C 297/52
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Joachim Behmer, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — C. Burgos un R. Ignătescu,)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu par divu nopelnu punktu piešķiršanu prasītājam par 2004. un 2006. gadu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par prasību, kas vērsta pret Eiropas Parlamenta 2007. gada 4. jūnija lēmumu par divu nopelnu punktu piešķiršanu Behmer, pildot amata pienākumus 2004. gadā;

               2)

               atcelt Eiropas Parlamenta 2007. gada 26. jūnija lēmumu par divu nopelnu punktu piešķiršanu Behmer, pildot amata pienākumus 2006. gadā;

               3)

               Eiropas Parlaments sedz savus un atlīdzina pusi Behmer tiesāšanās izdevumu;

               4)

               Behmer sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 116, 09.05.2008, 32. lpp.


title: Lieta C-240/04: Prasība pret Beļģijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 8. jūnijā

text:
               24.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/13

         Prasība pret Beļģijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 8. jūnijā
   (Lieta C-240/04)
   (2004/C 190/21)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 8. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Beļģijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv M.M. Shotter, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi.

               1.

               Atzīt, ka, nepieņemot nepieciešamos normatīvos un administratīvos aktus, lai izpildītu šādu direktīvu prasības:

                           —

                           Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (piekļuves direktīva) (1);

                           —

                           Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (2);

                           —

                           Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (3);

                           —

                           Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) (4),

                     un, jebkurā gadījumā, nepaziņojot minētos noteikumus Komisijai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi tai ar piekļuves direktīvas 18. pantu, atļauju izsniegšanas direktīvas 18. pantu, pamatdirektīvas 28. pantu un universālā pakalpojuma direktīvas 38. pantu uzliktos pienākumus.

               2.

               Piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvu transponēšanas termiņš ir izbeidzies 2003. gada 24. jūlijā.

      (1)  OV L 108, 24.4.2002., 7. lpp.

      (2)  OV L 108, 24.4.2002., 21. lpp

      (3)  OV L 108, 24.4.2002., 33. lpp.

      (4)  OV L 108, 24.4.2002., 51. lpp.


title: Lieta T-71/10: Prasība, kas celta 2010. gada 18. februārī — Xeda International un Pace International /Komisija

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/62

         Prasība, kas celta 2010. gada 18. februārī — Xeda International un Pace International/Komisija
   (Lieta T-71/10)
   2010/C 100/92
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Xeda International (Senadjola [Saint Andiol], Francija) un Pace International LLC (Sietla, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — C. Mereu un K. Van Maldegem, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus šī procesa tiesāšanās izdevumus;

               —

               īstenot citus pasākumus, kas ir nepieciešami taisnīguma nodrošināšanai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasības pieteikumu prasītāji lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 30. novembra Lēmumu 2009/859/EK neiekļaut difenilamīnu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un atsaukt atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kuros ir minētā viela (izziņots ar dokumenta numuru C(2009) 9262) (OV L 314, 79. lpp.).
   Prasītāji apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma rezultātā pirmais prasītājs vairs nevarēs pārdot difenilamīnu un uz difenilamīna bāzētos produktus Eiropas Savienībā un no 2010. gada 30. maija zaudēs savas produktu reģistrācijas dalībvalstīs.
   Prasītāji apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir prettiesisks, jo tas ir balstīts uz difenilamīna vērtējuma, kurš ir zinātniski un juridiski nepareizs. Prasītāji uzskata, ka apstrīdētais lēmums pārkāpj Līgumu par Eiropas Savienības darbību un ES sekundāro tiesību aktus.
   Īsumā, prasītāji apgalvo, ka apstrīdētais lēmums aizliedz izmantot difenilamīnu augu aizsardzības produktos, pamatojoties uz trīs zinātniskiem apsvērumiem, kuri izklāstīti šī lēmuma preambulas 5. apsvērumā, katru no kuriem adekvāti atspēkoja prasītāji vai kuri nebija apsvērumi, kas pamatotu neiekļaušanu.
   Turklāt prasītāji apgalvo, ka Komisija pārkāpa prasītāju tiesības uz aizstāvību tiktāl, ciktāl tā tiem liedza iespēju atsaukt un iesniegt no jauna pieteikumu, lai gūtu labumu no ilgāka pārejas posma, kā tas bija gadījumā ar citām vielām, kas pieder pie tā paša regulatīvā procesa.


title: Lieta C-266/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) 2009. gada 10. jūnija rīkojumu — Stichting Natuur en Milieu, Vereniging Mileudefensie un Vereniging Goede Waar & Co./College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden,citi lietas dalībnieki: Bayer CropScience BV un Nederlandse Stichting voor Fytopharmacie

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) 2009. gada 10. jūnija rīkojumu — Stichting Natuur en Milieu, Vereniging Mileudefensie un Vereniging Goede Waar & Co./College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden,citi lietas dalībnieki: Bayer CropScience BV un Nederlandse Stichting voor Fytopharmacie
   (lieta C-266/09)
   2009/C 267/47
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Lietas dalībnieki pamata procesā

               Prasītāji

               :

                              Stichting Natuur en Milieu

                              Vereniging Mileudefensie

                              Vereniging Goede Waar & Co

               Atbildētāja

               :

                  College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

               Citi lietas dalībnieki

               :

                              Bayer CropScience BV

                              Nederlandse Stichting voor Fytopharmacie

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2003/4/EK (1) 2. pantā minētais jēdziens “vides informācija” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas arī uz informāciju, ko augu aizsardzības līdzekļa atļaušanas (pagarināšanas) valsts procedūras ietvaros sniedz attiecībā uz pārtikas produktos vai dzērienos atļautā pesticīda, tā sastāvdaļu vai sadalīšanās produktu maksimālā daudzuma noteikšanu?

               2)

               Ja šāda informācija ir uzskatāma par “vides informāciju” Direktīvas 2003/4/EK 2. panta nozīmē, kāda ir attiecība starp Direktīvas 91/414/EEK (2) 14. pantu un Direktīvu 2003/4, aplūkojot informāciju pirmā jautājuma nozīmē, it īpaši, vai Direktīvas 91/414 14. pants ir jāpiemēro vienīgi tad, ja tas neietekmē Direktīvas 2003/4 4. panta 2. punktā noteiktos pienākumus?

               3)

               Ja no atbildes uz pirmo un otro jautājumu izriet, ka atbildētājai šajā lietā ir jāpiemēro Direktīvas 2003/4 4. pants, vai 4. panta piemērošanas sekas ir tādas, ka šajā normā noteiktā prasība sabiedrības intereses informācijas izpaušanā pretstatīt īpašajām interesēm izpaušanas atteikumā ir īstenojama tiesību piemērošanas līmenī, vai tas var notikt arī valsts likumdošanas līmenī?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīva par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu (OV L 41, 26. lpp.).

      (2)  Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvā par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV L 230, 1. lpp.).


title: Lieta C-516/13: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 13. maija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Dimensione Direct Sales srl, Michele Labianca/Knoll International Spa Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Autortiesības — Direktīva 2001/29/EK — 4. panta 1. punkts — Izplatīšanas tiesības — Jēdziens “publiska izplatīšana” — Dalībvalsts komersanta pirkuma piedāvājums un reklāma tā tīmekļa vietnē, reklāmas nosūtīšana pa pastu un presē citā dalībvalstī — Ar autortiesībām aizsargātu mēbeļu reprodukcijas, kas piedāvātas pārdošanai bez izplatīšanas ekskluzīvo tiesību īpašnieka piekrišanas — Piedāvājums vai reklāma, kuru rezultātā netiek iegādāts aizsargāta darba oriģināls vai tā kopijas

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 13. maija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Dimensione Direct Sales srl, Michele Labianca/Knoll International Spa

   (Lieta C-516/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Autortiesības - Direktīva 2001/29/EK - 4. panta 1. punkts - Izplatīšanas tiesības - Jēdziens “publiska izplatīšana” - Dalībvalsts komersanta pirkuma piedāvājums un reklāma tā tīmekļa vietnē, reklāmas nosūtīšana pa pastu un presē citā dalībvalstī - Ar autortiesībām aizsargātu mēbeļu reprodukcijas, kas piedāvātas pārdošanai bez izplatīšanas ekskluzīvo tiesību īpašnieka piekrišanas - Piedāvājums vai reklāma, kuru rezultātā netiek iegādāts aizsargāta darba oriģināls vai tā kopijas)
   (2015/C 236/09)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Dimensione Direct Sales srl, Michele Labianca

      Atbildētāja: Knoll International Spa

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ļauj aizsargāta darba izplatīšanas ekskluzīvo tiesību īpašniekam iebilst pret piedāvājumu pārdot darba oriģinālu vai kopiju vai mērķtiecīgu reklāmu, kas skar šī darba oriģinālu vai kopiju, pat ja netiktu pierādīts, ka šī piedāvājuma vai šīs reklāmas rezultātā Savienības pircējs ir iegādājies aizsargātu objektu, ja šī reklāma tās dalībvalsts patērētājus, kurā šis darbs ir aizsargāts ar autortiesībām, mudina to iegādāties.

      (1)  OV C 367, 14.12.2013.


title: Lieta F-59/06: Civildienesta tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 25. aprīļa rīkojums — Kerstens /Eiropas Kopienu Komisija (Karjeras novērtējuma ziņojums — 2004. gada vērtējums — Civildienesta noteikumu 43. panta pārkāpums — Civildienesta noteikumu 43. panta VIN pārkāpums)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/42

         Civildienesta tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 25. aprīļa rīkojums — Kerstens/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta F-59/06) (1)

   (Karjeras novērtējuma ziņojums - 2004. gada vērtējums - Civildienesta noteikumu 43. panta pārkāpums - Civildienesta noteikumu 43. panta VIN pārkāpums)
   (2007/C 96/87)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Petrus Kerstens, Overijse (Beļģija) (pārstāvis — C. Mourato, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Herrmann un M. Velardo, pārstāvji)
   Priekšmets
   Pirmkārt iecēlējinstitūcijas 2005. gada 11. jūlija lēmuma par prasītāja karjeras novērtējuma ziņojuma par 2004. gadu pieņemšanu, atcelšana un, otrkārt, iecēlējinstitūcijas 2006. gada 6. februāra tieši iztiktā lēmuma, ar ko noraida prasītāja sūdzību Nr. R/769/05, atcelšana.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks pats sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 165, 15.7.2006., 34. lpp.


title: Lieta T-342/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 6. februāra spriedums — CEEES un Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Spānijas degvielas uzpildes staciju tirgus — Lēmums par sūdzības noraidīšanu — Regula (EK) Nr. 1/2003 — Ar Komisijas lēmumu par saistošām atzītu saistību neizpilde — Lietas izskatīšanas atsākšana — Naudas sodi — Kavējuma nauda)

text:
               15.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/7

         Vispārējās tiesas 2014. gada 6. februāra spriedums — CEEES un Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio/Komisija
   (Lieta T-342/11) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Spānijas degvielas uzpildes staciju tirgus - Lēmums par sūdzības noraidīšanu - Regula (EK) Nr. 1/2003 - Ar Komisijas lēmumu par saistošām atzītu saistību neizpilde - Lietas izskatīšanas atsākšana - Naudas sodi - Kavējuma nauda)
   2014/C 78/14
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio (CEEES) (Madride, Spānija) un Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio (Madride) (pārstāvji — A. Hernández Pardo, B. Marín Corral, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Baquero Cruz un F. Ronkes Agerbeek)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvji — sākotnēji M. Muñoz Pérez, vēlāk S. Centeno Huerta un visbeidzot A. Rubio González, abogados del Estado) un Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA (pārstāvji — J. Jiménez-Laiglesia Oñate un S. Rivero Mena, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 28. aprīļa Lēmumu C(2011) 2994, galīgā redakcija, ar kuru tika noraidīta prasītāju iesniegtā sūdzība par Repsol izdarītajiem konkurences tiesību normu pārkāpumiem (Lieta COMP/39.461)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio (CEEES) un Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati;

               4)

                  Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 252, 27.8.2011.


title: Lieta T-387/15: Prasība, kas celta 2015. gada 15. jūlijā – J & Joy SA/ITSB – Joy-Sportswear (“J AND JOY”)

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/45

         Prasība, kas celta 2015. gada 15. jūlijā – J & Joy SA/ITSB – Joy-Sportswear (“J AND JOY”)
   (Lieta T-387/15)
   (2015/C 381/54)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: J & Joy SA (Waremme, Beļģija) (pārstāvji – A. Maqua un C. Pirenne, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Joy–Sportswear GmbH (Ottensoos, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “J AND JOY” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 409 935

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas otrās padomes 2015. gada 22. aprīļā lēmums lietā R 1352/2014–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pārbaudīt Iebildumu nodaļas lēmumu un atzīt iebildumus par nepieņemamiem;

               —

               piespriest iebildumu iesniedzējam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī prasītājai iebildumu procesā radušos izdevumus atbilstoši Regulas par Kopienas preču zīmi 81. pantam.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-573/14: Prasība, kas celta 2014. gada 31. jūlijā  – Polyelectrolyte Producers Group un  SNF /Komisija

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/45

         Prasība, kas celta 2014. gada 31. jūlijā – Polyelectrolyte Producers Group un SNF/Komisija
   (Lieta T-573/14)
   2014/C 409/66
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Polyelectrolyte Producers Group (Brisele, Beļģija) un SNF SAS (Andrézieux Bouthéon, Francija) (pārstāvji – R. Cana un A. Patsa, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt apstrīdēto tiesību aktu, jo tajā monomēru atliekām ir noteikta nemainīga robežkoncentrācija 100 ppm;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāji lūdz daļēji atcelt Komisijas 2014. gada 2. maija Lēmumu 2014/256/ES par ekoloģiskajiem kritērijiem ES ekomarķējuma piešķiršanai pārveidota papīra izstrādājumiem (1).
   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots ES ekomarķējuma regulas (2) pārkāpums, jo Komisija apstrīdētā lēmuma pielikuma 1(B)(B3) kritērija e) punktā monomēru atliekām ir noteikusi nemainīgu robežkoncentrāciju 100 ppm. Prasītāji apgalvo, ka ar šajā punktā noteiktajām prasībām:

                           —

                           tiek pārkāpts ES ekomarķējuma regulas I pielikuma 6. panta 3. punkts, jo tās nav zinātniski pamatotas;

                           —

                           tiek pārkāpts ES ekomarķējuma regulas I pielikuma 6. panta 1. punkts, jo ar tām netiek ņemti vērtā pēdējie stratēģiskie ES mērķi vides jomā;

                           —

                           tiek pārkāpts ES ekomarķējuma regulas 6. panta 3. punkta b) apakšpunkts, jo Komisijas nav izvērtējusi, vai tās ir iespējams izpildīt.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde un vienlīdzīgas attieksmes principa un samērīguma principa pārkāpums, jo apstrīdētajā lēmumā:

                           —

                           nav norāžu vai skaidrojumu saistībā ar 1(B)(B3) kritērija e) punktā paredzētajām prasībām;

                           —

                           pret abām dažādām situācijām ir vienāda attieksme un pret vienādām situācijām ir dažāda attieksme, šādai diskriminācijai neesot pamatotai;

                           —

                           tas nav nepieciešams, lai sasniegtu nospraustos mērķus, un pastāv mazāk apgrūtinoši pasākumi.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav izpildījusi labas pārvaldības pienākumu, jo nav uzmanīgi un objektīvi izvērtējusi visus atbilstošos faktorus un apstākļus, pieņemot apstrīdēto lēmumu.

      (1)  OV 2014, L 135, 24. lpp. Izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 2774.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Regula (EK) Nr. 66/2010 par ES ekomarķējumu (OV 2010, L 27, 1. lpp.).


title: Lieta T-531/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 7. oktobra spriedums – Tifosi Optics /ITSB – Tom Tailor  ( “T” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “T” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “T”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/34

         Vispārējās tiesas 2014. gada 7. oktobra spriedums – Tifosi Optics/ITSB – Tom Tailor (“T”)
   (Lieta T-531/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “T” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “T” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 409/49
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tifosi Optics, Inc. (Watkinsville, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – sākotnēji A. Tornato un D. Hazan, vēlāk R. Gilbey, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard–Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Tom Tailor GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvji – O. Gillert, K. Vanden Bossche un B. Köhn–Gerdes, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 17. septembra lēmumu lietā R 729/2011–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Tom Tailor GmbH un Tifosi Optics, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Tifosi Optics, Inc. sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Tom Tailor GmbH tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 46, 16.2.2013.


title: Lieta C-168/15: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 28. jūlija spriedums (Okresný súd Prešov (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Milena Tomášová/Slovenská republika – Ministerstvo spravodlivosti SR, Pohotovosť s.r.o. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Patērētāju aizsardzība — Direktīva 93/13/EEK — Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos — Kredīta līgums, kurā ir ietverts negodīgs noteikums — Šķīrējtiesas nolēmuma, kas pasludināts, piemērojot šo noteikumu, piespiedu izpilde — Dalībvalsts atbildība par privātpersonām nodarītajiem zaudējumiem valsts tiesai piedēvējamu Savienības tiesību pārkāpumu dēļ — Rašanās nosacījumi — Pietiekami būtisks Savienības tiesību pārkāpums

text:
               26.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 350/7

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 28. jūlija spriedums (Okresný súd Prešov (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Milena Tomášová/Slovenská republika – Ministerstvo spravodlivosti SR, Pohotovosť s.r.o.

   (Lieta C-168/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju aizsardzība - Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Kredīta līgums, kurā ir ietverts negodīgs noteikums - Šķīrējtiesas nolēmuma, kas pasludināts, piemērojot šo noteikumu, piespiedu izpilde - Dalībvalsts atbildība par privātpersonām nodarītajiem zaudējumiem valsts tiesai piedēvējamu Savienības tiesību pārkāpumu dēļ - Rašanās nosacījumi - Pietiekami būtisks Savienības tiesību pārkāpums)
   (2016/C 350/09)
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Okresný súd Prešov

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Milena Tomášová

      Atbildētājas: Slovenská republika – Ministerstvo spravodlivosti SR, Pohotovosť s.r.o.

      Piedaloties: Združenie na ochranu občana spotrebiteľa HOOS

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               dalībvalsts atbildība par privātpersonām nodarītu kaitējumu Savienības tiesību pārkāpuma dēļ, kas radīts ar valsts tiesas nolēmumu, var rasties tikai tad, ja šo nolēmumu pieņem šīs dalībvalsts tiesa, kura izskata lietu pēdējā instancē, kas attiecībā uz pamatlietas strīdu ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. Ja tas tā ir, tad šīs valsts tiesas, kas izskata lietu pēdējā instancē, nolēmums var tikt uzskatīts par pietiekami būtisku Savienības tiesību pārkāpumu, kas rada minēto atbildību, tikai tad, ja ar minēto nolēmumu minētā tiesa acīmredzami nav ievērojusi piemērojamās tiesības vai ja šis pārkāpums ir pieļauts, lai gan ir Tiesas iedibināta judikatūra šajā jomā.
               Nevar uzskatīt, ka valsts tiesa, kura pirms 2009. gada 4. jūnija sprieduma Pannon GSM (C-243/08, EU:C:2009:350) šķīrējtiesas sprieduma, ar ko tiek apmierināta parāda piedziņas prasība, piemērojot līguma noteikumu, kas ir jāuzskata par negodīgu Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos izpratnē, piespiedu izpildes procesā ir atturējusies pēc savas ierosmes izvērtēt šī noteikuma negodīgumu, lai gan tās rīcībā bija šim nolūkam nepieciešamie juridiskie un faktiskie apstākļi, acīmredzami nav ievērojusi Tiesas judikatūru šajā jomā un tādējādi ir pieļāvusi pietiekami būtisku Savienības tiesību pārkāpumu;

               2)

               noteikumus par zaudējumu, ko izraisījis Savienības tiesību pārkāpums, atlīdzināšanu, piemēram, attiecībā uz šādu zaudējumu novērtēšanu vai saikni starp prasību nolūkā iegūt šādu atlīdzināšanu un citiem, iespējams, pieejamiem tiesību aizsardzības līdzekļiem, nosaka katras dalībvalsts valsts tiesībās, ievērojot līdzvērtības un efektivitātes principus.

      (1)  OV C 245, 27.7.2015.


title: Lieta F-77/15: Prasība, kas celta 2015. gada 18. maijā – ZZ/Komisija

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/51

         Prasība, kas celta 2015. gada 18. maijā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-77/15)
   (2015/C 245/65)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – J. N. Louis un N. de Montigny, avocats)

      Atbildētāja: Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu ar atpakaļejošu spēku izmaksāt ekspatriācijas pabalstu tikai par piecus gadus ilgu laikposmu, sākot no datuma, kurā tika atklāts, ka šis pabalsts netiek maksāts, un prasība piespriest atbildētājai samaksāt nokavējuma procentus

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt PMO lēmumu, ar kuru noteikts, ka ekspatriācijas pabalsts, kas kļūdaini nav ticis maksāts no 2007. gada 1. septembra, tiks maksāts tikai par piecus gadus ilgu laikposmu;

               —

               piespriest Komisijai izmaksāt prasītājam ekspatriācijas pabalstu, uz ko viņam bija tiesības no 2007. gada 1. septembra, kā arī nokavējuma procentus, kuri aprēķināti atbilstoši Eiropas Centrālās bankas noteiktajai galveno refinansēšanas operāciju procentu likmei, tai pieskaitot divus procentpunktus, par summām, kas prasītājam jau izmaksātas kā laikus neizmaksātais atalgojums (ekspatriācijas pabalsts), un par vēl maksājamām summām – no brīža, kad tās bija jāizmaksā, līdz brīdim, kad tās ir pilnībā izmaksātas;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-586/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 14. septembra rīkojumu lietā T-84/10 Regione Puglia /Komisija 2011. gada 24. novembrī iesniedza Regione Puglia

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/40

      Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 14. septembra rīkojumu lietā T-84/10 Regione Puglia/Komisija 2011. gada 24. novembrī iesniedza Regione Puglia

      (Lieta C-586/11 P)
      (2012/C 25/75)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Regione Puglia (pārstāvji — F. Brunelli un A. Aloia, advokāti)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

                  —

                  atcelt rīkojumu, kuru Vispārējā tiesa ir izdevusi 2011. gada 14. septembrī un kurš apelācijas sūdzības iesniedzējam izsniegts 2011. gada 15. septembrī, un kurā atzīts, ka lietā T-84/10 celtā prasība ir nepieņemama;

                  —

                  izskatīt lietu pēc būtības un tādējādi atcelt Eiropas Komisijas 2009. gada 22. decembra Lēmumu C(2009) 10350, apstiprinot vienīgi tā 4. pantā ietvertā noteikuma spēkā esamību un piemērojamību (“Eiropas Reģionālās attīstības fonda starpmaksājumu apturēšanas atcelšana saistībā ar programmu, uz kuru attiecas šis lēmums”);

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs, pirmkārt, norāda uz pirmās instances tiesā pieļautām procesuālām kļūdām, kas ir nodarījušas būtisku kaitējumu apelācijas sūdzības iesniedzējam, proti, uz Vispārējās tiesas Reglamenta 114. panta 3. punktā paredzētā mutvārdu procesa neīstenošanu.
      Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Kopienu tiesības, pirmkārt, kļūdaini interpretējot LESD 263. panta ceturto daļu un Padomes Regulu (EK) Nr. 1260/1999 (1), skatot tos kopā ar LESD 4. panta 2. un 3. punktu un LESD 5. panta 3. punktu, un, otrkārt, nav pietiekami pamatojusi savus secinājumus, tādējādi pārkāpjot Vispārējās tiesas Reglamenta 81. panta noteikumus.

         (1)  OV L 161, 1. lpp.


title: Lieta T-347/16: Prasība, kas celta 2016. gada 29. jūnijā – Inox Mare/Komisija

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/38

         Prasība, kas celta 2016. gada 29. jūnijā – Inox Mare/Komisija
   (Lieta T-347/16)
   (2016/C 296/48)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Inox Mare Srl (Rimini, Itālija) (pārstāvis – R. Holzeisen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu atcelt Komisijas 2016. gada 6. janvāra lēmumu, kurā ir atzīts, ka ievedmuitas nodokļu atmaksa konkrētajā lietā (REM 02/14 – C(2015) 9672 final) nav pamatota, kā arī piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā apstrīdētais lēmums ir pieņemts pēc lēmuma, kas bija apstrīdēts lietā T-289/16 Inox Mare/Komisija.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja norāda uz apstrīdētā akta prettiesiskumu, kurš izriet no būtiskiem pārkāpumiem, kas ir pieļauti OLAF veiktajā saistītajā izmeklēšanā, kuras beigās tika pieņemts galīgais ziņojums, kas ir apstrīdēts iepriekš minētajā lietā T-289/16.
   Konkrētāk apstrīdētajā aktā esot pieļauti šādi pārkāpumi:

               —

               Kopienu tiesiskā regulējuma antidempinga maksājumu jomā pārkāpums un nepareiza piemērošana;

               —

               gan Kopienu, gan Filipīnu tiesiskā regulējuma par Filipīnu muitas iestādei noteikto pienākumu pārbaudīt tās sertificēto preču izcelsmi pārkāpums un nepareiza piemērošana;

               —

               Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV 1992, L 302, 1. lpp.) 220. panta 2. punkta b) apakšpunkta pārkāpums un nepareiza piemērošana.

         Savos prasījumos prasītāja tātad lūdz atcelt apstrīdēto lēmumu, jo esot pārkāpti Līgumi un tiesību normas par to piemērošanu, kā arī ES Pamattiesību harta un it īpaši tās 41. pants.


title: Lieta C-637/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 12. decembrī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) — TVI Televisão Independente SA/Fazenda Pública

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 12. decembrī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) — TVI Televisão Independente SA/Fazenda Pública

   (Lieta C-637/11)
   2012/C 49/29
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal Administrativo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: TVI Televisão Independente SA

      Atbildētāja: Fazenda Pública

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai CIVA [Portugāles Likuma par pievienotās vērtības nodokli] 16. panta 1. punkts atbilstoši pārsūdzētajā spriedumā sniegtajai interpretācijai (ka nodeva par komercreklāmu publisku demonstrēšanu ir cieši saistīta ar reklāmas pakalpojumu sniegšanu un tādēļ jāiekļauj sniegto pakalpojumu nodokļa bāzē PVN mērķiem) ir saderīgs ar Direktīvas 77/388/EK (1) 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunktā (tagad — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (2) 73. pants) paredzētajiem noteikumiem, īpaši jēdzienu “atlīdzība, kuru piegādātājs vai pakalpojumu sniedzējs par šiem darījumiem ir saņēmis vai saņems”?

               2.

               Vai CIVA 16. panta 6. punkta c) apakšpunkts atbilstoši pārsūdzētajā spriedumā sniegtajai interpretācijai (ka nodeva par komercreklāmu publisku demonstrēšanu nav uzskatāma par summu, kas samaksāta pakalpojumu saņēmēja vārdā un interesēs, lai gan tā ir iegrāmatota trešās personas pagaidu kontos un to tiek paredzēts samaksāt valsts iestādēm, un tādēļ netiek izslēgta no nodokļu bāzes PVN mērķiem) ir saderīgs ar Direktīvas 77/388/EK 11. panta A daļas 3. punkta c) apakšpunktā (tagad — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK 79. panta c) punkts) paredzēto noteikumu, īpaši jēdzienu “summas, ko nodokļa maksātājs saņēmis no pircēja vai pakalpojumu saņēmēja kā tādu izmaksu atmaksāšanu, kuras veiktas pircēja vai pakalpojumu saņēmēja vārdā un interesēs un kuras iegrāmatotas šā nodokļa maksātāja pagaidu kontā”?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā Direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 9. nod., 1. sēj., 23. lpp.).

      (2)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-20/17: Prasība, kas celta 2017. gada 16. janvārī – Ungārija/Komisija

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/36

         Prasība, kas celta 2017. gada 16. janvārī – Ungārija/Komisija
   (Lieta T-20/17)
   (2017/C 078/50)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ungārija (pārstāvji –M. Z. Fehér un E. Zs. Tóth)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 4. novembra Lēmumu C(2016) 6929 final par pasākumu SA.39235 (2015/C) (ex 2015/NN), ko Ungārija veic no reklāmas gūto ienākumu taksācijas jomā [turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”];

               —

               pakārtoti – atcelt apstrīdēto lēmumu daļēji, ciktāl tajā par aizliegtu valsts atbalstu ir kvalificēts arī tiesiskais regulējums redakcijā pēc 2015. gada grozījumu izdarīšanas;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka reklāmas nodoklis esot kļūdaini kvalificēts par valsts atbalstu.
               Apstrīdētais lēmums esot prettiesisks, jo Komisija kļūdaini par valsts atbalstu kvalificēja attiecīgo Ungārijas tiesisko regulējumu; par valsts atbalstu nav uzskatāmas nedz progresīvo likmju skalu sistēma, kurā ir paredzētas saskaņā ar objektīviem kritērijiem noteiktas skalas un likmes, nedz nodokļa bāzes samazināšana nerentabliem uzņēmumiem, nedz jaunās likmju sistēmas piemērošana agrākajiem taksācijas gadiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu.
               Komisija neesot izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, par aizliegtu valsts atbalstu kvalificēdama reklāmas nodokli reglamentējošās tiesību normas gan to redakcijā ar 2014. gadā izdarītajiem grozījumiem, gan to redakcijā ar 2015. gadā izdarītajiem grozījumiem, pēc būtības neizvērtējusi abu šo tiesisko regulējumu starpā esošās atšķirības. Apstrīdētajā lēmumā nav norādīts, kāda tiesiskajā regulējumā noteiktā izņēmuma dēļ uzņēmumam esot mantiska priekšrocība salīdzinājumā ar citu tādā pašā situācijā esošu uzņēmumu; tajā nav paskaidrots, kāpēc progresīvu likmju sistēma neietilpst atsauces sistēmā; tajā nav konkretizēts, kādas kategorijas uzņēmumiem šī progresīvo taksācijas likmju skalu sistēma esot izņēmuma kārtā labvēlīga, un nav pamatots, kāpēc Komisija par pienācīgiem neuzskata Ungārijas iestāžu veiktos nodokļa maksātājiem un nodokļu iestādēm radīto izmaksu aprēķinus.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot ļaunprātīgi izmantotas pilnvaras
               Komisija esot ļaunprātīgi izmantojusi valsts atbalsta izvērtēšanas jomā esošās pilnvaras, pieņemot apstrīdēto lēmumu, proti, aizliedzot veikt dalībvalstu kompetencē esošo nodokļu iekasēšanu saskaņā ar nodokļu tiesisko regulējumu, šo iekasēšanu kvalificēdama par nelikumīgu valsts atbalstu, tai pat laikā atstādama bez vērības to, ka joprojām nav nekādas nedz Tiesas, nedz Vispārējās tiesas judikatūras jautājumā par to, vai attiecīgais nodokļa veids būtu atzīstams par valsts atbalstu.


title: Lieta T-696/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 9. februāra spriedums – Bodegas Vega Sicilia/EUIPO (“TEMPOS VEGA SICILIA”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “TEMPOS VEGA SICILIA” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Vīna preču zīme, kas ietver ģeogrāfiskas izcelsmes norādes — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta j) apakšpunkts

text:
               20.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/25

         Vispārējās tiesas 2017. gada 9. februāra spriedums – Bodegas Vega Sicilia/EUIPO (“TEMPOS VEGA SICILIA”)
   (Lieta T-696/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “TEMPOS VEGA SICILIA” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Vīna preču zīme, kas ietver ģeogrāfiskas izcelsmes norādes - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta j) apakšpunkts)
   (2017/C 086/33)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bodegas Vega Sicilia, SA (Valbuena de Duero, Spānija) (pārstāvis – S. Alonso Maruri, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – A. Muñiz Rodríguez un A. Folliard-Monguiral)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 30. septembra lēmumu lietā R 285/2015-4 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “TEMPOS VEGA SICILIA” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bodegas Vega Sicilia, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 38, 1.2.2016.


title: Lieta C-185/05: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 29. jūnija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku

text:
               14.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/8

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 29. jūnija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku
   (Lieta C-185/05) (1)

   (2006/C 249/20)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 182, 23.07.2005.


title: Lieta T-282/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 9. decembra spriedums — Fédération internationale des logis /ITSB (zaļš kvadrāts ar izliektām malām) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kurā attēlots zaļš kvadrāts ar izliektām malām, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/37

         Vispārējās tiesas 2010. gada 9. decembra spriedums — Fédération internationale des logis/ITSB (zaļš kvadrāts ar izliektām malām)
   (Lieta T-282/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kurā attēlots zaļš kvadrāts ar izliektām malām, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 30/67
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fédération Internationale des Logis (Parīze, Francija) (pārstāvis — B. Brisset, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 22. aprīļa lēmumu lietā R 1511/2008-1 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt zaļu kvadrātu ar izliektām malām kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Fédération internationale des logis atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 220, 12.09.2009.


title: Lieta F-75/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 15. jūnija rīkojums – Wille un Skovsboell/Komisija Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Valstī iegūto pensijas tiesību nodošana — Priekšlikums par izdienas gadu noteikšanu — Akts, kas nav nelabvēlīgs — Prasības nepieņemamība — Pieteikums pieņemt nolēmumu, neaplūkojot lietu pēc būtības — Reglamenta 83. pants

text:
               7.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/38

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 15. jūnija rīkojums – Wille un Skovsboell/Komisija
   (Lieta F-75/12) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Valstī iegūto pensijas tiesību nodošana - Priekšlikums par izdienas gadu noteikšanu - Akts, kas nav nelabvēlīgs - Prasības nepieņemamība - Pieteikums pieņemt nolēmumu, neaplūkojot lietu pēc būtības - Reglamenta 83. pants)
   (2016/C 410/69)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Daniel Wille (Mouscron, Beļģija) un Bo Skovsboell (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal un S. Orlandi, advokāti, vēlāk D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis un S. Orlandi, advokāti, vēlāk J.-N. Louis un S. Orlandi, advokāti, visbeidzot J.-N. Louis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Baquero Cruz un D. Martin, vēlāk J. Currall un G. Gattinara, pēc tam G. Gattinara, visbeidzot G. Gattinara un F. Simonetti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu par izdienas gadu aprēķinu pensijas tiesībām, kas bija uzkrātas pirms stāšanās darbā Komisijā, un lēmumu noraidīt prasītāju iesniegtās sūdzības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Daniel Wille un Bo Skovsboell sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 287, 22.9.2012., 41. lpp.


title: Lieta T-297/02: Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. jūnija spriedums — ACEA /Komisija (Valsts atbalsts — Tāda atbalsta shēma, ko Itālijas iestādes piešķīrušas noteiktiem sabiedrisko pakalpojumu uzņēmumiem atbrīvojumu no nodokļiem un aizdevumu ar izdevīgāku procentu likmi formā — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Prasība atcelt tiesību aktu — Individuāla skaršana — Pieņemamība — Pastāvošs atbalsts vai jauns atbalsts — EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunkts)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/38

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. jūnija spriedums — ACEA/Komisija
   (lieta T-297/02) (1)

   (Valsts atbalsts - Tāda atbalsta shēma, ko Itālijas iestādes piešķīrušas noteiktiem sabiedrisko pakalpojumu uzņēmumiem atbrīvojumu no nodokļiem un aizdevumu ar izdevīgāku procentu likmi formā - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Prasība atcelt tiesību aktu - Individuāla skaršana - Pieņemamība - Pastāvošs atbalsts vai jauns atbalsts - EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunkts)
   2009/C 180/68
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ACEA SpA, Roma (Itālija) (pārstāvji — A. Džardina [A. Giardina], L. Radikati di Brocolo [L. Radicati di Brozolo] un V. Puka [V. Puca], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — V. di Buči [V. Di Bucci])

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot prasītāju: ACSM Como SpA, Komo (Itālija) (pārstāvji — L. Radikati di Brocolo un M. Merola [M. Merola], advokāti) un AEM — Azienda Energetica Metropolitana Torino SpA, Turīna (Itālija) (pārstāvji — M. Merola un L. Radikati di Brocolo, advokāti)

      Priekšmets

   Prasību atcelt Komisijas 2002. gada 5. jūnija Lēmuma 2003/193/EK par valsts atbalstu, ko Itālija piešķīrusi sabiedrisko pakalpojumu uzņēmumiem, kuru akciju vairākums pieder valstij, atbrīvojumu no nodokļiem un aizdevumu ar izdevīgākiem nosacījumiem formā (OV 2003, L 77, 21. lpp.), 2. un 3. pantu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu tiktāl, ciktāl tā attiecas uz Cassa Depositi e Prestiti aizdevumiem;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt kā nepamatotu;

               3)

               ACEA SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               ACSM Como SpA un AEM — Azienda Energetica Metropolitana Torino SpA sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 289, 23.11.2002.


title: Lieta C-436/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. septembrī iesniedza Tribunale di Bari (Itālija) – kriminālprocess pret Davide Cazzorla

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. septembrī iesniedza Tribunale di Bari (Itālija) – kriminālprocess pret Davide Cazzorla

   (Lieta C-436/14)
   (2014/C 448/07)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Bari

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Davide Cazzorla

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 16. februāra spriedumu [apvienotajās lietās C-72/10 un C-77/10], ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj publicēt uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā par koncesijām uz īsāku termiņu nekā iepriekš, ja minētais uzaicinājums ir ticis izsludināts, lai labotu sekas, kas radās, nelikumīgi izslēdzot konkrētu skaitu uzņēmēju no iepriekšējiem uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā;

               2)

               vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, ņemot vērā iepriekš minēto Eiropas Savienības Tiesas spriedumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj to, ka prasība pagaidu kārtā novienādot koncesiju derīguma termiņu, ir atbilstošs attaisnojums saīsinātam uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā paredzēto koncesiju derīguma termiņam salīdzinājumā ar to koncesiju termiņu, kas tika piešķirtas iepriekš;

               3)

               vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, ņemot vērā iepriekš minēto Eiropas Savienības Tiesas spriedumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj noteikt pienākumu bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumu, kas veido spēļu pārvaldes un iekasēšanas tīklu, ja darbība tiek izbeigta koncesijas galīgā termiņa beigu dēļ vai tiesību izbeigšanās vai atsaukšanas dēļ.


title: Lieta C-379/16 P: Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 24. novembra rīkojums – European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Publiski pakalpojumu līgumi — Programmatūras izstrāde un uzturēšanas pakalpojumi — Kļūdaina argumentu interpretācija un otra Vispārējā tiesā izskatītās lietas dalībnieka iesniegto pierādījumu sagrozīšana

text:
               20.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/3

         Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 24. novembra rīkojums – European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
   (Lieta C-379/16 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Publiski pakalpojumu līgumi - Programmatūras izstrāde un uzturēšanas pakalpojumi - Kļūdaina argumentu interpretācija un otra Vispārējā tiesā izskatītās lietas dalībnieka iesniegto pierādījumu sagrozīšana)
   (2017/C 086/04)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (pārstāvji – C.–N. Dede un D. Papadopoulou, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – N. Bambara)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA un Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 305, 22.8.2016.


title: lieta T-103/07: Prasība, kas celta 2007. gada 2. aprīlī — Fratex Indústria e Comércio /ITSB — USA Track & Field ( TRACK & FIELD USA )

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/25

         Prasība, kas celta 2007. gada 2. aprīlī — Fratex Indústria e Comércio/ITSB — USA Track & Field (“TRACK & FIELD USA”)
   (lieta T-103/07)
   (2007/C 140/44)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Fratex Indústria e Comércio, Lda., San Paulo (Brazīlija) (pārstāvji — B. Braga da Cruz, advogado)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: USA Track & Field, Inc.
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 18. janvāra lēmumu (lieta R 1061/2005-4);

               —

               izdot rīkojumu ITSB atteikt Kopienas preču zīmes Nr. 168088 reģistrāciju attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē;

               —

               piespriest ITSB un, attiecīgā gadījumā, Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma Nr. 168088 attiecībā uz 25. klasē ietilpstošām precēm, iesniedzējam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: USA Track & Field, Inc.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: kombinēta preču zīme “USA TRACK & FIELD”

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: “TRACK & FIELD”

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apmierināt USA Track & Field, Inc. iesniegto apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: prasītāja uzskata, ka apstrīdētajā lēmumā ir pārkāpts Regulas Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta c) apakšpunkts, jo, ņemot vērā attiecīgo apzīmējumu līdzāspastāvēšanu tirgū, patērētajiem pastāv sajaukšanas iespēja tādēļ, ka abos gadījumos ir attēlots uzraksts “TRACK & FIELD”. Preces, ko aptver attiecīgās preču zīmes, ir identiskas un, ja skaidrā nozīmē nepastāv sajaukšanas iespēja, tad vienmēr būs asociācijas iespēja, ko atbilstoši minētās Regulas 8. panta 1. punkta b) apakšpunktam, ietver sajaukšanas iespēja

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 14.01.1994., 1. lpp.)


title: Lieta C-578/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 9. septembra spriedumu lietā T-278/14 Dairek Attoumi/ITSB - Diesel 2015. gada 9. novembrī iesniedza Mansour Dairek Attoumi

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/3

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 9. septembra spriedumu lietā T-278/14 Dairek Attoumi/ITSB - Diesel2015. gada 9. novembrī iesniedza Mansour Dairek Attoumi

   (Lieta C-578/15 P)
   (2016/C 251/03)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Mansour Dairek Attoumi (pārstāvji – E. Manresa Medina un J. M. Manresa Medina, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs un Diesel, S. P. A.
   Tiesa (desmitā palāta) ar 2016. gada 26. maija rīkojumu noraidīja apelācijas sūdzību un piesprieda Mansour Dairek Attoumi k–gam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-366/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2007. gada 2. augusta rīkojumu — Abbott SpA / Ministero della Salute un Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2007. gada 2. augusta rīkojumu — Abbott SpA/Ministero della Salute un Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

   (Lieta C-366/07)
   (2007/C 247/18)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Abbott SpA

      Atbildētājas: Ministero della Salute un Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Atbilstoši tiesību normām, kas paredzētas 2. un 3. pantā (1), kas regulē attiecības starp dalībvalstu iestādēm un farmācijas uzņēmumiem — tādā nozīmē, ka valsts iestādēm tiek piešķirtas tiesības noteikt cenu vai tās palielinājumu noteiktām zālēm, balstoties uz informāciju, ko tai sniedz uzņēmumi, bet tikai tādā apmērā, kādu atzīst attiecīgā iestāde un tādējādi, pamatojoties uz vienošanos starp valsts iestādēm, kuru pienākums ir pārraudzīt izdevumus par zālēm, un uzņēmumiem — [šīs direktīvas] 4. panta 1. punkts par “zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenas iesaldēšanu” cenu iesaldēšanu raksturo kā vispārēju pasākumu, kuru ir jāpārbauda, vismaz vienreiz gadā, lai noskaidrotu pamatojoties uz dalībvalstī pastāvošiem makroekonomiskiem apstākļiem.
               Šī tiesību norma attiecīgajām valsts iestādēm paredz 90 dienu termiņu, kuru laikā tām ir jāpaskaidro, vai un kāda cenu paaugstināšana vai pazemināšana tiek apstiprināta.
               Līdz ar to šī tiesa vēlas noskaidrot:
               Vai šis noteikums daļā, kas attiecas uz “iespējamo cenas pazemināšanu”, ir interpretējams tādējādi, ka papildus vispārējiem visu vai atsevišķu kategoriju zāļu cenu iesaldēšanas līdzekļiem, var piemērot vēl vienu vispārēju līdzekli, kurš ļauj visu vai atsevišķu kategoriju zāļu cenu samazinājumu, vai arī “iespējamā cenas pazemināšana” jāinterpretē tādējādi, ka tā attiecas tikai uz tām zālēm, kuru cenas jau ir iesaldētas?

               2)

               Vai [Direktīvas 89/105] 4. panta 1. punkts tajā daļā, kurā ir paredzēta prasība par to, ka dalībvalstu attiecīgajām iestādēm cenu iesaldēšanas gadījumā vismaz vienreiz gadā ir jāveic pārbaudi, lai noskaidrotu, vai makroekonomiskie apstākļi attaisno tādu pašu cenu iesaldējumu turpmāk, ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir tāda, ka cenas samazinājums ir pieļaujams, ir iespējams apstrīdēt šādu pasākumu vairāk nekā vienreiz vienā un tajā pašā gadā, kā arī darīt to atkārtoti gadījumā, ja tas notiek citos gados (sākot no 2002. gada līdz pat 2010. gadam)?

               3)

               Vai atbilstoši [Direktīvas 89/105/EK] iepriekš minētā 4. panta noteikumiem — interpretējot tos atbilstoši prasībām, kas noteiktas attiecībā uz galveno zāļu cenu uzraudzības pasākuma mērķi, atbilstoši kuram galvenais mērķis ir “veicināt veselības aizsardzību, nodrošinot patentētu zāļu adekvātu piedāvājumu par samērīgām cenām” un novērst to, lai “pasākumu nevienlīdzība var traucēt vai apgrūtināt zāļu tirdzniecību Kopienā” — ar Kopienu tiesībām ir saderīgi tādi pasākumi, kas atsaucas uz izdevumu ekonomisko vērtību, kuri balstās vairāk uz paredzēto nevis uz aprēķināto vērtību (jautājums attiecas uz abiem gadījumiem)?

               4)

               Vai vajadzībām, kas saistās ar zāļu izdevumu griestu ievērošanu, kurus katra dalībvalsts ir tiesīga noteikt pēc saviem ieskatiem, noteikti jābūt saistītām tikai ar zāļu izdevumiem, vai arī dalībvalstis pašas pēc saviem ieskatiem var ņemt vērā arī citus veselības izmaksu datus?

               5)

               Vai principi, kuri netieši izriet no Direktīvas [89/105/EK], attiecībā uz pārskatāmību un ieinteresēto uzņēmumu līdzdarbošanos tādu lēmumu pieņemšanā, ar kuriem tiek iesaldētas zāļu cenas vai tās tiek vispārēji samazinātas, jāinterpretē tādējādi, ka vienmēr un jebkuros apstākļos ir jānorāda izņēmums no noteiktās cenas (Direktīvas [89/105] 4. panta 2. punkts) un konkrētu pieteikuma iesniedzējas sabiedrības līdzdalības apmēru un no tā izrietošo vajadzību administratīvajām iestādēm minēt atteikuma iemeslus?

      (1)  Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīva 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās (OV L 40, 8. lpp.).


title: Lieta T-164/17: Prasība, kas celta 2017. gada 14. martā – Apple and Pear Australia un Star Fruits Diffusion/EUIPO – Pink Lady America (“WILD PINK”)

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/55

         Prasība, kas celta 2017. gada 14. martā – Apple and Pear Australia un Star Fruits Diffusion/EUIPO – Pink Lady America (“WILD PINK”)
   (Lieta T-164/17)
   (2017/C 144/75)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Apple and Pear Australia Ltd (Victoria, Austrālija), Star Fruits Diffusion (Caderousse, Francija) (pārstāvji – T. de Haan un P. Péters, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Pink Lady America (Yakima, Vašingtona, Amerikas Savienotās Valstis)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “WILD PINK” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 701 216

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 9. janvāra lēmums lietā R 87/2015-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos izdevumus, kas prasītājām radušies Biroja Apelācijas ceturtajā padomē.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkta un tiesību uz aizstāvību pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta un LESD 296. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-153/13: Vispārējās tiesas 2013. gada 10. decembra rīkojums — Et Solar Industry u.c./Komisija

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/44

         Vispārējās tiesas 2013. gada 10. decembra rīkojums — Et Solar Industry u.c./Komisija
   (Lieta T-153/13) (1)

   2014/C 45/80
   Tiesvedības valoda — angļu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 123, 27.4.2013.


title: Lieta C-33/14 P: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 17. septembra spriedums – Mory SA, likvidācijas procesā, Mory Team, likvidācijas procesā, Superga Invest/Eiropas Komisija Apelācija — Valsts atbalsts — Prasība atcelt tiesību aktu — LESD 263. pants — Pieņemamība — Prettiesisks un nesaderīgs atbalsts — Atgūšanas pienākums — Eiropas Komisijas lēmums neattiecināt atgūšanas pienākumu uz atbalsta saņēmēja pārņēmēju — Interese celt prasību — Prasības valsts tiesās par zaudējumu atlīdzību un atbalsta atgūšanu — Tiesības celt prasību — Prasītājs, kas nav skarts individuāli

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/7

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 17. septembra spriedums – Mory SA, likvidācijas procesā, Mory Team, likvidācijas procesā, Superga Invest/Eiropas Komisija
   (Lieta C-33/14 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Prasība atcelt tiesību aktu - LESD 263. pants - Pieņemamība - Prettiesisks un nesaderīgs atbalsts - Atgūšanas pienākums - Eiropas Komisijas lēmums neattiecināt atgūšanas pienākumu uz atbalsta saņēmēja pārņēmēju - Interese celt prasību - Prasības valsts tiesās par zaudējumu atlīdzību un atbalsta atgūšanu - Tiesības celt prasību - Prasītājs, kas nav skarts individuāli)
   (2015/C 371/09)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Mory SA, likvidācijas procesā, Mory Team, likvidācijas procesā, Superga Inves (pārstāvji – B. Vatier un F. Loubières, avocats)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un B. Stromsky)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Vispārējās tiesas rīkojumu Mory u.c./Komisija (T-545/12, EU:T:2013:607);

               2)

               noraidīt kā nepieņemamu Mory SA, Mory Team un Superga Invest prasību atcelt Komisijas 2012. gada 4. aprīļa Lēmumu C(2012) 2401 final attiecībā uz Sernam grupas aktīvu pārņemšanu tās sanācijas procesā;

               3)

               Mory SA, Mory Team, Superga Invest un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas gan saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē, gan saistībā ar apelācijas tiesvedību.

      (1)  OV C 102, 7.4.2014.


title: Lieta T-450/09: Vispārējās tiesas 2014. gada 25. novembra spriedums – Simba Toys/ITSB – Seven Towns (Kuna ar režģa struktūras virsmām forma) (Kopienas preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Kopienas trīsdimensiju preču zīme – Kubs ar režģa struktūras virsmām – Absolūti atteikuma pamati – Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 1. punkta pirmais teikums – Apzīmējuma, kas sastāv tikai un vienīgi no preču formas, kura vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai, neesamība – Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) daļa (tagad – Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) daļa) – Apzīmējuma, kas sastāv tikai un vienīgi no formas, kura atkarīga no pašu preču īpašībām, neesamība – Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta i) daļa (tagad – Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta i) daļa) – Apzīmējuma, kas sastāv tikai un vienīgi no formas, kura precēm piešķir ievērojamu vērtību, neesamība – Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta iii) daļa (tagad – Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta iii) daļa) – Atšķirtspēja – Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) – Aprakstoša rakstura neesamība – Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) – Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja – Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkts (tagad – Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts) – Pienākums norādīt pamatojumu – Regulas Nr. 207/2009 75. panta pirmais teikums)

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/26

      Vispārējās tiesas 2014. gada 25. novembra spriedums – Simba Toys/ITSB – Seven Towns (Kuna ar režģa struktūras virsmām forma)
      (Lieta T-450/09) (1)

      (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas trīsdimensiju preču zīme - Kubs ar režģa struktūras virsmām - Absolūti atteikuma pamati - Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 1. punkta pirmais teikums - Apzīmējuma, kas sastāv tikai un vienīgi no preču formas, kura vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai, neesamība - Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) daļa (tagad – Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) daļa) - Apzīmējuma, kas sastāv tikai un vienīgi no formas, kura atkarīga no pašu preču īpašībām, neesamība - Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta i) daļa (tagad – Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta i) daļa) - Apzīmējuma, kas sastāv tikai un vienīgi no formas, kura precēm piešķir ievērojamu vērtību, neesamība - Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta iii) daļa (tagad – Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta iii) daļa) - Atšķirtspēja - Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Aprakstoša rakstura neesamība - Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) - Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja - Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkts (tagad – Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts) - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. panta pirmais teikums)
      (2015/C 016/42)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Vācija) (pārstāvis – O. Ruhl, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Botis)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Seven Towns Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – sākotnēji M. Edenborough, QC, un B. Cookson, solicitor, vēlāk – K. Szamosi un M. Borbás, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2009. gada 1. septembra lēmumu lietā R 1526/2008–2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Simba Toys GmbH & Co. KG un Seven Towns Ltd.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Simba Toys GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 11, 16.1.2010.


title: Lieta C-155/15: Tiesas (virspalāta) 2016. gada 7. jūnija spriedums (Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen – Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – George Karim/Migrationsverket Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (ES) Nr. 604/2013 — Dalībvalsts, kas ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa kādā no dalībvalstīm iesniegta patvēruma pieteikuma izskatīšanu, noteikšana — 18. pants — Patvēruma meklētāja, kura pieteikums vēl tiek izskatīts, atpakaļuzņemšana — 19. pants — Atbildības izbeigšanās — Prombūtne no dalībvalstu teritorijas vismaz trīs mēnešus — Jauna atbildīgās dalībvalsts noteikšanas procedūra — 27. pants — Tiesību aizsardzības līdzeklis — Pārbaudes tiesā apjoms

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/14

         Tiesas (virspalāta) 2016. gada 7. jūnija spriedums (Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen – Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – George Karim/Migrationsverket

   (Lieta C-155/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (ES) Nr. 604/2013 - Dalībvalsts, kas ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa kādā no dalībvalstīm iesniegta patvēruma pieteikuma izskatīšanu, noteikšana - 18. pants - Patvēruma meklētāja, kura pieteikums vēl tiek izskatīts, atpakaļuzņemšana - 19. pants - Atbildības izbeigšanās - Prombūtne no dalībvalstu teritorijas vismaz trīs mēnešus - Jauna atbildīgās dalībvalsts noteikšanas procedūra - 27. pants - Tiesību aizsardzības līdzeklis - Pārbaudes tiesā apjoms)
   (2016/C 296/18)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: George Karim

      Atbildētāja: Migrationsverket

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulas (ES) Nr. 604/2013, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 19. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šis noteikums, proti, tā otrā daļa, ir piemērojams trešās valsts pilsonim, kurš pēc pirmā patvēruma pieteikuma iesniegšanas dalībvalstī iesniedz pierādījumus, ka viņš ir atstājis dalībvalstu teritoriju vismaz uz trim mēnešiem pirms jauna patvēruma pieteikuma iesniegšanas citā dalībvalstī;

               2)

               Regulas Nr. 604/2013 27. panta 1. punkts, aplūkojot to kopsakarā ar šīs regulas preambulas 19. apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā, kāda ir pamatlietā, ceļot prasību par attiecībā uz patvēruma meklētāju pieņemto pārsūtīšanas lēmumu, viņš var norādīt uz šās regulas 19. panta 2. punkta otrajā daļā esošās normas neievērošanu.

      (1)  OV C 198, 15.6.2015.


title: Lieta C-568/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 10. septembrī iesniedza Amtsgericht Nürtingen (Vācija) – kriminālprocess pret Faiz Rasool

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 10. septembrī iesniedza Amtsgericht Nürtingen (Vācija) – kriminālprocess pret Faiz Rasool

   (Lieta C-568/16)
   (2017/C 022/21)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Nürtingen

      Pamatlietas puses

      Faiz Rasool, Rasool Entertainment GmbH, Staatsanwaltschaft Stuttgart

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū (Direktīva 2007/64/EK) (1) 3. panta o) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka iespēja izņemt skaidru naudu ar EC karti un PIN kodu valsts koncesiju saņēmušas spēļu zāles [EC-]Cash karšu terminālī, kas vienlaikus ir naudas maiņas aparāts, ja bankas un konta tehniskos pakalpojumus sniedz ārējs pakalpojumu sniedzējs (“tīkla operators”) un izmaksa klientam notiek tikai tad, kad tīkla operators pēc konta seguma pārbaudes nosūta terminālim autorizācijas kodu, bet spēļu zāles īpašnieks tikai uzpilda daudzfunkcionālo naudas maiņas aparātu ar skaidru naudu un naudu izņemošā klienta konta turētājbanka tam kreditē izņemto summu, ir Direktīvas 3. panta o) punktā minētā darbība un tādējādi tās veikšanai nav vajadzīga atļauja?

               2)

               Ja pirmajā jautājumā raksturotā darbība nav 3. panta o) punktā minētā darbība, vai Direktīvas 2007/64/EK 3. panta e) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pirmajā jautājumā raksturotā iespēja izņemt skaidru naudu ar PIN kodu ir šajā tiesību normā minētā darbība, ja vienlaikus ar skaidras naudas izņemšanu tiek saņemts kupons EUR 20 apmērā, kurš ir jāizmanto pie spēļu zāles pārziņa, lai tas iemestu monētas spēļu automātā?

         Ja pirmajā un otrajā jautājumā raksturotā darbība nav 3. panta o) un/vai e) punktā minētā darbība, kas neietilpst direktīvas piemērošanas jomā:

               3.a)

               Vai Direktīvas 2007/64/EK pielikuma 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pirmajā un otrajā jautājumā raksturotā spēļu zāles īpašnieka darbība ir maksājumu pakalpojums, kura sniegšanai ir vajadzīga atļauja, lai gan spēļu zāles īpašnieks neapkalpo naudu izņemošā klienta kontu?

               3.b)

               Vai Direktīvas 2007/64/EK pielikuma 4. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pirmajā un otrajā jautājumā raksturotā spēļu zāles īpašnieka darbība ir maksājumu pakalpojums šīs tiesību normas izpratnē, ja spēļu zāles īpašnieks sniedz šo pakalpojumu bez maksas?

         Ja Tiesa uzskatītu, ka raksturotā darbība ir maksājumu pakalpojums, kura sniegšanai ir vajadzīga atļauja:

               4)

               Vai Savienības tiesības un Direktīva par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū ir jāinterpretē tādējādi, ka tās liedz piemērot kriminālsodu par EC-Cash karšu termināļa lietošanu lietā ar raksturotajām īpatnībām, ja līdzīgi EC karšu termināļi daudzās valsts koncesiju saņēmušās spēļu zālēs, kā arī valsts koncesiju saņēmušos un daļēji arī valstij piederošos spēļu namos ir tikuši vai tiek lietoti bez atļaujas un kompetentā atļaujas izsniedzošā un uzraudzības iestāde pret to neiebilst?

         Ja arī uz ceturto jautājumu atbilde ir noliedzoša:

               5)

               Vai Direktīva par maksājumu pakalpojumiem un Savienības tiesībās nostiprinātie tiesiskās noteiktības un tiesiskās skaidrības principi, kā arī Hartas 17. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka lietā ar raksturotajām īpatnībām tie aizliedz tādu iestāžu un tiesu praksi, saskaņā ar kuru valsts kasē ir ieskaitāmas naudas summas (“noziedzīgi iegūtu līdzekļu konfiskācija”), ko par tīkla operatora pakalpojumu spēļu zāles īpašnieks ir saņēmis no banku klientiem, kuri ar EC karti un PIN kodu ir izņēmuši spēļu zāles īpašnieka uzpildīto skaidro naudu un/vai kuponus spēlēšanai spēļu automātos, lai gan visas kreditētās summas atbilst tikai summām, ko klienti ir saņēmuši skaidrā naudā un kuponos spēlēšanai automātos?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Direktīva 2007/64/EK par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū, ar ko groza Direktīvas 97/7/EK, 2002/65/EK, 2005/60/EK un 2006/48/EK un atceļ Direktīvu 97/5/EK (OV L 319, 1. lpp.).


title: Lieta T-337/11: Prasība, kas celta 2011. gada 24. jūnijā — Italiana Calzature /ITSB — Vicini ( “Giuseppe BY GIUSEPPE ZANOTTI” )

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/38

         Prasība, kas celta 2011. gada 24. jūnijā — Italiana Calzature/ITSB — Vicini (“Giuseppe BY GIUSEPPE ZANOTTI”)
   (Lieta T-337/11)
   2011/C 252/86
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Società Italiana Calzature SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji — A. Rapisardi un C. Ginevra, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Vicini SpA (San Mauro Pascoli, Itālija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Apelāciju otrās padomes 2011. gada 8. aprīļa lēmumu procesā Nr. R 0918/2010-2 un tādējādi apstiprināt Iebildumu nodaļas 2010. gada 30. aprīļa lēmumu, kas attiecas uz iebildumu procesu Nr. 992653;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: VICINI SpA

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Giuseppe BY GIUSEPPE ZANOTTI” (reģistrācijas pieteikums Nr. 992.653) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “ZANOTTI” (preču zīme 244.277) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: pilnībā noraidīt iebildumus

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8. panta 2. punkta b) apakšpunkta nepareiza interpretācija un piemērošana


title: Lieta T-308/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. decembra spriedums — Itālija/Komisija (Struktūrfondi — Līdzfinansēšana — Regula (EK) Nr. 1260/1999 un Regula (EK) Nr. 448/2004 — Avansu, ko izmaksā valsts iestādes valsts atbalsta režīmu ietvaros vai saistībā ar atbalstu piešķiršanu, atbilstības nosacījumi — Pierādījums par to, ka pēdējie adresāti izmanto fondus — Prasība atcelt tiesību aktu — Apstrīdams tiesību akts)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/42

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. decembra spriedums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-308/05) (1)

   (Struktūrfondi - Līdzfinansēšana - Regula (EK) Nr. 1260/1999 un Regula (EK) Nr. 448/2004 - Avansu, ko izmaksā valsts iestādes valsts atbalsta režīmu ietvaros vai saistībā ar atbalstu piešķiršanu, atbilstības nosacījumi - Pierādījums par to, ka pēdējie adresāti izmanto fondus - Prasība atcelt tiesību aktu - Apstrīdams tiesību akts)
   (2008/C 22/78)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji — sākotnēji A. Cingolo, tad P. Gentili, avvocati dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Flynn un M. Velardo, pārstāvji, kam palīdz G. Faedo, advokāts)
   Priekšmets
   Lēmumu, kas, iespējams, ir iekļauti Komisijas 2005. gada 7. jūnija vēstulē Nr. 5272, 2005. gada 8. jūnija vēstulē Nr. 5453, 2005. gada 17. jūnija vēstulēs Nr. 5726 un Nr. 5728, un 2005. gada 23. jūnija vēstulē Nr. 5952, atcelšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 257, 15.10.2005.