201807060681994312018/C 259/603202018TC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180522454621Lieta T-320/18: Prasība, kas celta 2018. gada 22. maijā – WD/EFSA

 ---documentbreak--- C2592018LV4510120180522LV0060451462Prasība, kas celta 2018. gada 22. maijā – WD/EFSA

   (Lieta T-320/18)2018/C 259/60Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: WD (pārstāvji: L. Levi un A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

      līdz ar to:

            —

            atcelt EFSA izpilddirektora 2017. gada 14. jūlijā lēmumu, kuru tas ir pieņēmis kā amatpersona, kas ir pilnvarota slēgt darba līgumu (“AHCC”), un no kura izriet, ka prasītājs nav iekļauts to ierēdņu sarakstā, kuri tika paaugstināti 2017. gada klasifikācijas maiņas procesā;

            —

            atcelt AHCC2018. gada 9. februāra lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja 2017. gada 10. oktobra sūdzība par šo 2017. gada 14. jūlija lēmumu;

            —

            atcelt EFSA izpilddirektora 2017. gada 9. augusta lēmumu (paziņots 2017. gada 10. augustā), kuru tas ir pieņēmis kā AHCC, un ar kuru ir nolemts nepagarināt prasītāja darba līgumu;

            —

            atcelt AHCC2018. gada 12. marta lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja 2017. gada 10. novembra sūdzība par šo 2017. gada 9. augusta lēmumu;

            —

            uzdot atlīdzināt zaudējumus par radīto kaitējumu;

            —

            piespriest atbildētājam pilnībā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus attiecībā uz lēmumu, ar kuru ir nolemts nepagarināt prasītāja līgumu.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts 2012. gada 8. decembrīEFSA pieņemtais lēmums “Employment contract management”.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu.

            3.

            Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības uz aizstāvību un, it īpaši, tiesības tikt uzklausītam.

            4.

            Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērots ne pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses, ne arī “Work instruction” noteikumi saistībā ar EFSA pieņemto “Contract of Employment renewal process”.

            5.

            Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā un esot nepareizi izmantotas pilnvaras.

            6.

            Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts tiesiskās paļāvības princips.

            7.

            Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti “Work instruction” noteikumi un neesot izpildīts rūpības pienākums.

      Attiecībā uz lēmumu, ar kuru prasītājs netika paaugstināts, viņš izvirza vienu pamatu, apgalvojot, ka esot pārkāpts 2008. gada 22. aprīļa lēmums “Career of temporary staff and assignment to a post carrying a higher grade than that at which they were engaged”, jo esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, kā arī esot pārkāpts diskriminācijas aizlieguma princips.


201807060191993642018/C 259/183902017CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180530131422Lieta C-390/17 P: Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 30. maija spriedums – Irit Azoulay u.c./Eiropas Parlaments (Apelācija — Civildienests — Atalgojums — Ģimenes pabalsti — Pabalsts izglītībai — Atteikums atlīdzināt izglītības izmaksas — Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu VII pielikuma 3. panta 1. punkts)
 ---documentbreak--- C2592018LV1320120180530LV0018132142Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 30. maija spriedums – Irit Azoulay u.c./Eiropas Parlaments
   (Lieta C-390/17 P) (
         1
      )
   “(Apelācija — Civildienests — Atalgojums — Ģimenes pabalsti — Pabalsts izglītībai — Atteikums atlīdzināt izglītības izmaksas — Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu VII pielikuma 3. panta 1. punkts)”2018/C 259/18Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Irit Azoulay, Andrew Boreham, Mirja Bouchard, Darren Neville (pārstāvis: M. Casado García-Hirschfeld, advokāte)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments (pārstāvji: L. Deneys un E. Taneva)

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Apelācijas sūdzību noraidīt.

            2)

            Irit Azoulay, Andrew Boreham, Mirja Bouchard un Darren Neville sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (
         1
      )	OV C 412, 4.12.2017.


201807060311994062018/C 259/312772018CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180424222322Lieta C-277/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 24. aprīlī iesniedza Tribunal Administrativo de Círculo de Lisboa (Portugāle) – Henkel Ibérica Portugal, Unipessoal Lda/Comissão de Segurança de Serviços e Bens de Consumo

 ---documentbreak--- C2592018LV2220120180424LV0031222232Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 24. aprīlī iesniedza Tribunal Administrativo de Círculo de Lisboa (Portugāle) – Henkel Ibérica Portugal, Unipessoal Lda/Comissão de Segurança de Serviços e Bens de Consumo

   (Lieta C-277/18)2018/C 259/31Tiesvedības valoda – portugāļu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Administrativo de Círculo de Lisboa

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Henkel Ibérica Portugal, Unipessoal Lda

      Atbildētāja: Comissão de Segurança de Serviços e Bens de Consumo

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai ar Savienības tiesībām – proti, Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 3. decembra Direktīvu 2001/95/EK par produktu vispārēju drošību (
                  1
               ), Līguma 28. un 30. pantu (kā bija minēti šajā direktīvā) [tagad – LESD 34. un 36. pants] un Padomes 1987. gada 25. jūnija Direktīvu 87/357/EEK (
                  2
               ) – ir saderīgs valsts tiesiskais regulējums, kas Portugālē ir noteikts ar 2005. gada 17. marta Dekrētlikumu Nr. 69/2005 un 1990. gada 10. maija Dekrētlikumu Nr. 150/90 un saskaņā ar kuru ir aizliegts pārdot ne tikai tādus izstrādājumus, kas var apdraudēt patērētāju veselību un drošību tāpēc, ka tos var sajaukt ar pārtikas produktiem, bet arī tādus izstrādājumus, kurus to izskata dēļ var sajaukt ar citiem izstrādājumiem, konkrēti – rotaļlietām, un kuri, lietojot tos parastā vai saprātīgi paredzamā veidā, var radīt risku patērētāju, it īpaši bērnu, veselībai un drošībai?

            2)

            Vai LESD 34. un 36. pantam ir pretrunā tāda valsts tiesību akta piemērošana, ar ko valsts teritorijā ir aizliegts tirgot ne tikai tādus izstrādājumus, kurus – kā noteikts minētās direktīvas [87/357/EEK] 1. panta 2. punktā – var sajaukt ar pārtikas produktiem, bet arī tādus citus izstrādājumus, kuru izskats var mudināt patērētājus izmantot tos citiem mērķiem nekā tam, kuram tie ir paredzēti, pat ja tie nav bīstami preparāti Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 31. maija Direktīvas 1999/45/EK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu jautājumos, kas attiecas uz bīstamu preparātu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu (
                  3
               ), 2. panta izpratnē?

      (
         1
      )	OV 2002, L 11, 4. lpp.

   (
         2
      )	Padomes Direktīva 87/357/EEK (1987. gada 25. jūnijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz izstrādājumiem, kuri to maldinošā izskata dēļ apdraud patērētāju veselību vai drošību (OV 1987, L 192, 49. lpp.).
   (
         3
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 1999/45/EK (1999. gada 31. maijs) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu jautājumos, kas attiecas uz bīstamu preparātu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu (OV 1999, L 200, 1. lpp.).


201807060321993932018/C 259/195192017CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180530141411Apvienotās lietas C-519/17 P un no C-522/17 P līdz C-525/17 P: Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 30. maija spriedums – L'Oréal/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Guinot SAS (Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Vārdisku preču zīmju “MASTER PRECISE”, “MASTER SMOKY”, “MASTER SHAPE”, “MASTER DUO” un “MASTER DRAMA” reģistrācijas pieteikumi — Valsts agrāka grafiska preču zīme “MASTERS COLORS PARIS” — Reģistrācijas pieteikumu noraidījums — Nepietiekams pamatojums — Pārbaude pēc tiesas ierosmes)
 ---documentbreak--- C2592018LV1410120180530LV0019141141Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 30. maija spriedums – L'Oréal/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Guinot SAS

   (Apvienotās lietas C-519/17 P un no C-522/17 P līdz C-525/17 P) (
         1
      )
   “(Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Vārdisku preču zīmju “MASTER PRECISE”, “MASTER SMOKY”, “MASTER SHAPE”, “MASTER DUO” un “MASTER DRAMA” reģistrācijas pieteikumi — Valsts agrāka grafiska preču zīme “MASTERS COLORS PARIS” — Reģistrācijas pieteikumu noraidījums — Nepietiekams pamatojums — Pārbaude pēc tiesas ierosmes)”2018/C 259/19Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: L'Oréal (pārstāvji: T. de Haan, advokāts, P. Péters, advocaat)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: D. Botis un D. Hanf), Guinot (pārstāvis: A. Sion, advokāts)

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Noraidīt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2017. gada 26. jūnija rīkojumus L’Oréal/EUIPO – Guinot (“MASTER PRECISE”) (T-181/16, nav publicēts, EU:T:2017:447), L’Oréal/EUIPO – Guinot (“MASTER SMOKY”) (T-179/16, nav publicēts, EU:T:2017:445), L’Oréal/EUIPO – Guinot (“MASTER SHAPE”) (T-180/16, nav publicēts, EU:T:2017:451), L’Oréal/EUIPO – Guinot (“MASTER DUO”) (T-182/16, nav publicēts, EU:T:2017:448), L’Oréal/EUIPO – Guinot (“MASTER DRAMA”) (T-183/16, nav publicēts, EU:T:2017:449), L’Oréal/EUIPO.

            2)

            Nodot lietas T-181/16, T-179/16, T-180/16, T-182/16 un T-183/16 Eiropas Savienības Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai.

            3)

            Atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

      (
         1
      )	OV C 424, 11.12.2017.


201807060301994032018/C 259/322782018CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180424232311Lieta C-278/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 24. aprīlī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – Manuel Jorge Sequeira Mesquita/Fazenda Pública

 ---documentbreak--- C2592018LV2310120180424LV0032231231Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 24. aprīlī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – Manuel Jorge Sequeira Mesquita/Fazenda Pública

   (Lieta C-278/18)2018/C 259/32Tiesvedības valoda – portugāļu
      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal Administrativo

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Manuel Jorge Sequeira Mesquita

      Atbildētāja: Fazenda Pública

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (
         1
      ) (2006. gada 28. novembris) 135. panta 1. punkta l) apakšpunktā paredzētais nekustamā īpašuma iznomāšanas darījumu atbrīvojums no nodokļa ir jāinterpretē tādējādi, ka šo atbrīvojumu piemēro līgumam par lauku saimniecības īpašumu, uz kuriem atrodas vīnogulāji, nodošanu sabiedrībai, kas nodarbojas ar lauksaimnieciskām darbībām, kurš ir noslēgts uz vienu gadu un ir automātiski pagarināms uz tādu pašu laikposmu, un saskaņā ar kuru katra gada beigās ir jāmaksā nomas maksa?
   (
         1
      )	Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28 novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


201807060161994372018/C 259/02852016CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL201805302211Apvienotās lietas C-85/16 P un C-86/16 P: Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 30. maija spriedums – Kenzo Tsujimoto/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Kenzo (Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Vārdiskas preču zīmes “KENZO ESTATE” reģistrācijas pieteikumi — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “KENZO” — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 8. panta 5. punkts — Relatīvs reģistrācijas atteikuma pamats — Reputācija — Pietiekams iemesls)
 ---documentbreak--- C2592018LV210120180530LV00022121Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 30. maija spriedums – Kenzo Tsujimoto/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Kenzo

   (Apvienotās lietas C-85/16 P un C-86/16 P) (
         1
      )
   “(Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Vārdiskas preču zīmes “KENZO ESTATE” reģistrācijas pieteikumi — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “KENZO” — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 8. panta 5. punkts — Relatīvs reģistrācijas atteikuma pamats — Reputācija — Pietiekams iemesls)”2018/C 259/02Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Kenzo Tsujimoto (pārstāvji: A. Wenninger-Lenz, M. Ring un W. von der Osten-Sacken, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis: A. Folliard-Monguiral), Kenzo (pārstāvji: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi un N. Parrotta, avvocati)

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Apelācijas sūdzības noraidīt.

            2)

            Kenzo Tsujimoto atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 335, 12.9.2016.


201807060551993972018/C 259/613242018TC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180528464611Lieta T-324/18: Prasība, kas celta 2018. gada 28. maijā – VI.TO./EUIPO – Bottega (Zelta pudeles forma)
 ---documentbreak--- C2592018LV4610120180528LV0061461461Prasība, kas celta 2018. gada 28. maijā – VI.TO./EUIPO – Bottega (Zelta pudeles forma)
   (Lieta T-324/18)2018/C 259/61Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vinicola Tombacco (VI.TO.) Srl (Trebaseleghe, Itālija) (pārstāvis: L. Giove, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Sandro Bottega (Colle Umberto, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašnieks: otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme (Zelta pudeles forma) – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11 531 381
   Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 14. marta lēmums lietā R 1036/2017–1

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati

            —

            Kļūdains atteikuma pamata saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu vērtējums;

            —

            kļūdains atteikuma pamata saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta i), ii) un iii) daļu vērtējums.


201807060401993692018/C 259/205372017CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180531151511Lieta C-537/17: Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 31. maija spriedums (Landgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Claudia Wegener/Royal Air Maroc SA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Aviopārvadājumi — Regula (EK) Nr. 261/2004 — 3. panta 1. punkts — Piemērošanas joma — Jēdziens “savienots reiss” — Lidojums ar izlidošanu no kādas dalībvalsts teritorijā esošas lidostas ar savienoto reisu trešās valsts teritorijā esošā lidostā un galamērķi citā šīs trešās valsts lidostā)
 ---documentbreak--- C2592018LV1510120180531LV0020151151Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 31. maija spriedums (Landgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Claudia Wegener/Royal Air Maroc SA

   (Lieta C-537/17) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Aviopārvadājumi — Regula (EK) Nr. 261/2004 — 3. panta 1. punkts — Piemērošanas joma — Jēdziens “savienots reiss” — Lidojums ar izlidošanu no kādas dalībvalsts teritorijā esošas lidostas ar savienoto reisu trešās valsts teritorijā esošā lidostā un galamērķi citā šīs trešās valsts lidostā)”2018/C 259/20Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Claudia Wegener

      Atbildētāja: Royal Air Maroc SA

      Rezolutīvā daļa

   Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 3. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī regula ir piemērojama pasažieru pārvadājumam, kurš veikts, pamatojoties uz vienu rezervāciju, un kurā starp izlidošanu no kādas dalībvalsts teritorijā esošas lidostas un ielidošanu trešās valsts teritorijā esošā lidostā ir paredzēta viena plānota starpnosēšanās ārpus Savienības ar gaisa kuģa maiņu.
   (
         1
      )	OV C 424, 11.12.2017.


201807060421993872018/C 259/332792018CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180424232422Lieta C-279/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 24. aprīlī iesniedza Juzgado de lo Social de Barcelona (Spānija) – Magdalena Molina Rodríguez/Servicio Público de Empleo Estatal (SEPE)

 ---documentbreak--- C2592018LV2320120180424LV0033232242Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 24. aprīlī iesniedza Juzgado de lo Social de Barcelona (Spānija) – Magdalena Molina Rodríguez/Servicio Público de Empleo Estatal (SEPE)

   (Lieta C-279/18)2018/C 259/33Tiesvedības valoda – spāņu
      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Magdalena Molina Rodríguez

      Atbildētājs: Servicio Público de Empleo Estatal (SEPE)

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes Direktīvas 79/7/EEK (1978. gada 19. decembris) par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos (
         1
      ) 4. panta 1. punktā noteiktais netiešas diskriminācijas aizliegums dzimuma dēļ attiecībā uz pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā valsts tiesību norma, ko nosaka Vispārējā sociālā nodrošinājuma likuma (kas apstiprināts ar Karaļa Leģislatīvo dekrētu 1/94) 215. panta 1. punkta 3) apakšpunkts, kas 2013. gada 15. marta Karaļa dekrētlikuma 5/2013 grozītajā redakcijā, lai darba ņēmēji, kuri sasnieguši 55 gadu vecumu, saņemtu garantēto minimālo ienākumu pabalstu bezdarba gadījumā, ievieš jaunu nosacījumu – proti, ka ienākumu līmenis nedrīkst pārsniegt noteiktu summu uz vienu ģimenes locekli – kas, kā liecina iesniegtie statistikas dati, rada būtiski lielākus ierobežojumus minētā pabalsta saņemšanai potenciālajai pabalsta saņēmēju sieviešu dzimuma grupai (salīdzinājumā ar vīriešu dzimuma grupu)?
   (
         1
      )	OV 1979, L 6, 24. lpp.


201807060371993592018/C 259/21502018CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180129151622Lieta C-50/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 29. janvārī iesniedza Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – Mijo Mestrovic

 ---documentbreak--- C2592018LV1520120180129LV0021152162Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 29. janvārī iesniedza Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – Mijo Mestrovic

   (Lieta C-50/18)2018/C 259/21Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

      Pamatlietas puses

      Sūdzības iesniedzējs: Mijo Mestrovic

      Atbildētāja iestāde: Bezirkshauptmannschaft Murtal

      Persona, kas piedalās lietā: Finanzpolizei

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai LESD 56. pants, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 96/71/EK (1996. gada 16. decembris) par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā (
                  1
               ) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/67/ES (2014. gada 15. maijs) par to, kā izpildīt Direktīvu 96/71/EK (
                  2
               ), ir jāinterpretē tādējādi, ka šis tiesiskais regulējums nepieļauj valsts tiesību normu, kurā par formālu pienākumu pārkāpumiem saistībā ar pārrobežu darba ņēmēju izmantošanu, piemēram, par darba samaksas dokumentu pieejamības nenodrošināšanu, ir paredzēti ļoti lieli naudas sodi, it īpaši lieli minimālie sodi, kurus kumulatīvi nosaka par katru iesaistīto darba ņēmēju?

            2)

            Ja jau uz pirmo jautājumu atbilde nav apstiprinoša, vai LESD 56. pants, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 96/71/EK (1996. gada 16. decembris) par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/67/ES (2014. gada 15. maijs) par to, kā izpildīt Direktīvu 96/71/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka šis tiesiskais regulējums neļauj noteikt kumulatīvus naudas sodus par formālu pienākumu pārkāpumiem saistībā ar pārrobežu darba ņēmēju izmantošanu, ja nav paredzētas absolūtas maksimālā soda robežas?

      (
         1
      )	OV 1997, L 18, 1. lpp.

   (
         2
      )	OV 2014, L 159, 11. lpp.


201807060481994122018/C 259/461652017TC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180614333422Lieta T-165/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 14. jūnija spriedums – Emcur/EUIPO – Emcure Pharmaceuticals (“EMCURE”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “EMCURE” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības un valsts vārdiskas preču zīmes “EMCUR” — Relatīvs atteikuma pamats — Preču un pakalpojumu līdzība — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
 ---documentbreak--- C2592018LV3320120180614LV0046332342Vispārējās tiesas 2018. gada 14. jūnija spriedums – Emcur/EUIPO – Emcure Pharmaceuticals (“EMCURE”)
   (Lieta T-165/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “EMCURE” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības un valsts vārdiskas preču zīmes “EMCUR” — Relatīvs atteikuma pamats — Preču un pakalpojumu līdzība — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))”2018/C 259/46Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Emcur Gesundheitsmittel aus Bad Ems GmbH (Bad Ems, Vācija) (pārstāvis: K. Bröcker, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: M. Rajh)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Emcure Pharmaceuticals Ltd (Bhosari, Indija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 13. decembra lēmumu lietā R 790/2016-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Emcur Gesundheitsmittel aus Bad Ems un Emcure Pharmaceuticals.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas otrās padomes 2016. gada 13. decembra lēmumu lietā R 790/2016-2, ciktāl tas attiecas uz 42. un 44. klasē ietilpstošajiem pakalpojumiem atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām.

            2)

            Prasību pārējā daļā noraidīt.

            3)

            EUIPO un Emcur Gesundheitsmittel aus Bad Ems GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (
         1
      )	OV C 129, 24.4.2017.


title: Lieta C-281/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 24. aprīlī Repower AG iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2018. gada 21. februāra spriedumu lietā T-727/16 Repower/EUIPO

text:
201807060101994362018/C 259/342812018CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180424242521Lieta C-281/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 24. aprīlīRepower AG iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2018. gada 21. februāra spriedumu lietā T-727/16 Repower/EUIPO

 ---documentbreak--- C2592018LV2410120180424LV0034241252Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 24. aprīlīRepower AG iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2018. gada 21. februāra spriedumu lietā T-727/16 Repower/EUIPO

   (Lieta C-281/18 P)2018/C 259/34Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Repower AG (pārstāvji: R. Kunz–Hallstein, H. P. Kunz–Hallstein, V. Kling, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), repowermap.org

      Prasījumi

            —

            atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 21. februāra sprieduma lietā T-727/16 rezolutīvās daļas 1. punktu, ciktāl ar to ir noraidīta prasība;

            —

            atcelt EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 3. augusta lēmumu lietā R 2311/2014–5 (REV);

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

            1.

            Tiesvedības Vispārējā tiesā ietvaros EUIPO nebija tiesīgs aizstāt atsaukšanas pamatojumu. EUIPO ir grozījis strīda priekšmetu un pārkāpis tiesības tikt uzklausītam, kā arī pienākumu izmantot savu rīcības brīvību.

            2.

            Vispārējais tiesību princips, kas ļauj atsaukt prettiesisku administratīvu aktu, izskatāmajā lietā nebija piemērojams. Tiesību aktos nav juridisku nepilnību. Regulas Nr. 207/2009 80. un 83. panta tiesību normas ir lex specialis.

            3.

            Atbilstoši Regulas Nr. 207/2009 83. pantam apelācijas sūdzības iesniedzējai nav pienākuma pierādīt, ka dalībvalstīs nav prettiesisku administratīvu aktu atsaukšanas principa.

            4.

            Pat pieņemot, ka preču zīmju tiesību jomā ir piemērojams šāds vispārējais princips, nebija izpildīti pilnīgas atsaukšanas nosacījumi tiesiskās paļāvības aizsardzības dēļ.

            5.

            Apelācijas padomes lēmumā ir pieļauta būtiska pamatojuma neesamība.


201807060671993982018/C 259/472942017TC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180614343411Lieta T-294/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 14. jūnija spriedums – Lion's Head Global Partners/EUIPO – Lion Capital (“Lion’s Head”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Vārdiska preču zīme “Lion’s Head” — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “LION CAPITAL” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
 ---documentbreak--- C2592018LV3410120180614LV0047341341Vispārējās tiesas 2018. gada 14. jūnija spriedums – Lion's Head Global Partners/EUIPO – Lion Capital (“Lion’s Head”)
   (Lieta T-294/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Vārdiska preču zīme “Lion’s Head” — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “LION CAPITAL” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))”2018/C 259/47Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lion’s Head Global Partners LLP (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: R. Nöske, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Lion Capital LLP (Londona) (pārstāvji: D. Rose un J. Warner, solicitors)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 28. februāra lēmumu lietā R 1478/2016–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Lion Capital un Lion’s Head Global Partners.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Lion’s Head Global Partners LLP atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 231, 17.7.2017.


201807060061994352018/C 259/352832018CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180425252511Lieta C-283/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 25. aprīlī iesniedza Audiencia Provincial de Almería (Spānija) – Liliana Beatriz Moya Privitello y Sergio Daniel Martín Durán/Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito

 ---documentbreak--- C2592018LV2510120180425LV0035251251Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 25. aprīlī iesniedza Audiencia Provincial de Almería (Spānija) – Liliana Beatriz Moya Privitello y Sergio Daniel Martín Durán/Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito

   (Lieta C-283/18)2018/C 259/35Tiesvedības valoda – spāņu
      Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Almería

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Liliana Beatriz Moya Privitello y Sergio Daniel Martín Durán

      Atbildētāja: Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai atsauces indeksa izmantošana hipotekāro aizdevumu ilgtermiņa līgumos ar tirgū esošo mainīgo procentu likmi, kuru oficiāli publicē Banco de España (Spānijas Banka), izslēdz tā pārbaudi no pārskatāmības viedokļa, ieskaitot gadījumus, kad tiek izmantoti tādi indeksi, ko skaidri pieļauj specifiski tiesību akti, ja minētie tiesību akti pusēm pieļauj indeksa izvēli un minētā banka vienu no tiem izmanto, neinformējot klientu par citu piemērojamu indeksu esamību, kuri ir izdevīgāki patērētājam?

            2)

            Ciktāl minētie tiesību akti pieļauj piemērojamā atsauces indeksa izvēli no paredzētajiem indeksiem, vai valsts tiesību akti, kādus piemēro pamatlietā (proti, citu starpā un galvenokārt, Orden de 5 mayo de 1994, sobre transparencia de las condiciones financieras de los préstamos hipotecarios [1994. gada 5. maija Rīkojums par hipotekāro aizdevumu finansiālo nosacījumu pārskatāmību], Orden EHA/2899/2011, de 28 de octubre, de transparencia y protección del cliente de servicios bancarios [2011. gada 28. oktobra Rīkojums EHA/2899/2011 par pārskatāmību un klienta aizsardzību banku pakalpojumos], Circular 5/2012, de 27 de junio, del Banco de España, a entidades de crédito y proveedores de servicios de pago sobre transparencia de los servicios bancarios y responsabilidad en la concesión de préstamos [Spānijas Bankas 2012. gada 27. jūnija apkārtraksts 5/2012 kredītiestādēm un maksas pakalpojumu sniedzējiem par banku pakalpojumu pārskatāmību un atbildīgu aizdevumu sniegšanu], īstenojot Ley 10/2014, de 26 de junio, de ordenación, supervisión y solvencia de entidades de crédito [2014. gada 26. jūnija Likumu 10/2014 par kredītiestāžu organizāciju, pārraudzību un maksātspēju], vai tā priekšgājēja Ley 26/1988, de 29 de julio, sobre Disciplina e Intervención de las Entidades de Crédito [1988. gada 29. jūlija Likuma 26/1988 par kredītiestāžu režīmu un kontroli] 48. pantu), var tikt uzskatīti par “līguma noteikumiem, kas ietver obligātas tiesību normas” ilgtermiņa hipotekāro aizdevumu līgumos ar mainīgu procentu likmi Direktīvas 93/13/EEK (
                  1
               ) 1. panta 2. punkta izpratnē?

      (
         1
      )	Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


201807060641994552018/C 259/483692017TC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180607353511Lieta T-369/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 7. jūnija spriedums – Winkler/Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Valstī iegūto pensijas tiesību nodošana — Lēmums, kurā noteikti izdienas gadi — Saprātīgs termiņš — Tiesības tikt uzklausītam — Tiesiskā noteiktība — Vienlīdzīga attieksme — Tiesiskā paļāvība — Atbildība — Mantiskais kaitējums)
 ---documentbreak--- C2592018LV3510120180607LV0048351351Vispārējās tiesas 2018. gada 7. jūnija spriedums – Winkler/Komisija
   (Lieta T-369/17) (
         1
      )
   “(Civildienests — Ierēdņi — Valstī iegūto pensijas tiesību nodošana — Lēmums, kurā noteikti izdienas gadi — Saprātīgs termiņš — Tiesības tikt uzklausītam — Tiesiskā noteiktība — Vienlīdzīga attieksme — Tiesiskā paļāvība — Atbildība — Mantiskais kaitējums)”2018/C 259/48Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bernd Winkler (Grange, Īrija) (pārstāvis: A. Kässens, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Bohr un L. Radu Bouyon)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Komisijas Atalgojuma un individuālo tiesību biroja (PMO) 2016. gada 26. septembra lēmumu par Eiropas Savienības iestāžu pensiju shēmā vērā ņemamiem izdienas gadiem pēc iesniegtā pieteikuma par prasītāja iegūto pensijas tiesību pirms viņa darba uzsākšanas Savienības labā nodošanu, un, otrkārt, atlīdzināt zaudējumus, kuri prasītājam esot radušies tāpēc, ka Komisija šo tiesību nodošanas pieteikuma izskatīšanā esot pieļāvusi pārkāpumus.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (
         1
      )	OV C 249, 31.7.2017.


201807060711993912018/C 259/623312018TC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180531464722Lieta T-331/18: Prasība, kas celta 2018. gada 31. maijā – Szécsi un Somossy/Komisija
 ---documentbreak--- C2592018LV4620120180531LV0062462472Prasība, kas celta 2018. gada 31. maijā – Szécsi un Somossy/Komisija
   (Lieta T-331/18)2018/C 259/62Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: István Szécsi (Szeged, Ungārija) un Nóra Somossy (Szeged) (pārstāvji: D. Lazar, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            piespriest atbildētājai samaksāt prasītājiem 38330542,83 HUF kā kaitējuma atlīdzinājumu;

            —

            piespriest atbildētājai samaksāt prasītājiem pamatprocentus atbilstoši 11,95 % gada likmei, sākot ar 2016. gada 20. aprīli;

            —

            piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasība ir pamatota šādu pamatu.
   Prasītāji norāda, ka Komisija kļūdaini nav izpildījusi savu uzraudzības pienākumu atbilstoši LES 17. pantam, jo tā nav veikusi pienācīgus pasākumus, lai nodrošinātu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/29/EK (
         1
      ) 13. panta piemērošanu un atbilstošā Ungārijas transponējošā tiesiskā regulējuma piemērošanu Ungārijas tiesās.
   (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/29/EK (2005. gada 11. maijs), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV 2005, L 149, 22. lpp.).


201808030492050212018/C 294/143642017CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180627111111Lieta C-364/17: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 27. jūnija spriedums (Administrativen sad – Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Varna Holideis” EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Direktīva 2006/112/EK – Nekustamā īpašuma piegāde, kas veikta pirms Bulgārijas pievienošanās Eiropas Savienībai – Pārdošanas līguma spēkā neesamība, kas konstatēta pēc pievienošanās – Pienākums koriģēt sākotnējo atskaitījumu – Interpretācija – Tiesas kompetence)
 ---documentbreak--- C2942018LV1110120180627LV0014111111Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 27. jūnija spriedums (Administrativen sad – Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Varna Holideis” EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

   (Lieta C-364/17) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma — Direktīva 2006/112/EK — Nekustamā īpašuma piegāde, kas veikta pirms Bulgārijas pievienošanās Eiropas Savienībai — Pārdošanas līguma spēkā neesamība, kas konstatēta pēc pievienošanās — Pienākums koriģēt sākotnējo atskaitījumu — Interpretācija — Tiesas kompetence)”2018/C 294/14Tiesvedības valoda – bulgāru
      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: “Varna Holideis” EOOD

      Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Rezolutīvā daļa

   Atbildes sniegšana uz Administrativen sad – Varna (Varnas Administratīvā tiesa, Bulgārija) uzdotajiem jautājumiem nav Eiropas Savienības Tiesas kompetencē.
   (
         1
      )	OV C 269, 14.8.2017.


201808030292049802018/C 294/154592017CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180627111222Apvienotās lietas C-459/17 un C-460/17: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 27. jūnija spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SGI (C-459/17), Valériane SNC (C-460/17)/Ministre de l'Action et des Comptes publics (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Tiesības uz priekšnodokļa atskaitīšanu – Tiesību uz nodokļa atskaitīšanu faktiskie nosacījumi – Preču faktiskā piegāde)
 ---documentbreak--- C2942018LV1120120180627LV0015112122Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 27. jūnija spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SGI (C-459/17), Valériane SNC (C-460/17)/Ministre de l'Action et des Comptes publics

   (Apvienotās lietas C-459/17 un C-460/17) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma — Tiesības uz priekšnodokļa atskaitīšanu — Tiesību uz nodokļa atskaitīšanu faktiskie nosacījumi — Preču faktiskā piegāde)”2018/C 294/15Tiesvedības valoda – franču
      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: SGI (C-459/17), Valériane SNC (C-460/17)

      Atbildētājs: Ministre de l'Action et des Comptes publics

      Rezolutīvā daļa

   Padomes Direktīvas 77/388/EEK (1977. gada 17. maijs) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķina bāze, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 91/680/EEK (1991. gada 16. decembris), 17. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai nodokļa maksātājam, kas ir rēķina adresāts, tiktu atteiktas tiesības atskaitīt šajā rēķinā minēto PVN, administrācijai pietiek pierādīt, ka šim rēķinam atbilstošie darījumi nav faktiski īstenoti.
   (
         1
      )	OV C 347, 16.10.2017.


201808030322050142018/C 294/165122017CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180628121321Lieta C-512/17: Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 28. jūnija spriedums (Sąd Rejonowy Poznań – Stare Miasto w Poznaniu (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedībā, ko ierosināja HR (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Jurisdikcija, nolēmumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību – Regula (EK) Nr. 2201/2003 – 8. panta 1. punkts – Bērna pastāvīgā dzīvesvieta – Zīdainis – Noteicošie apstākļi šīs pastāvīgās dzīvesvietas noteikšanai)
 ---documentbreak--- C2942018LV1210120180628LV0016121132Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 28. jūnija spriedums (Sąd Rejonowy Poznań – Stare Miasto w Poznaniu (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedībā, ko ierosināja HR
   (Lieta C-512/17) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Jurisdikcija, nolēmumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību — Regula (EK) Nr. 2201/2003 — 8. panta 1. punkts — Bērna pastāvīgā dzīvesvieta — Zīdainis — Noteicošie apstākļi šīs pastāvīgās dzīvesvietas noteikšanai)”2018/C 294/16Tiesvedības valoda – poļu
      Iesniedzējtiesa

      Sąd Rejonowy Poznań – Stare Miasto w Poznaniu

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: HR

      Piedaloties: KO, Prokuratura Rejonowa Poznań Stare Miasto w Poznaniu

      Rezolutīvā daļa

   Padomes Regulas (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu 8. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka bērna pastāvīgā dzīvesvieta šīs regulas izpratnē ir vieta, kur faktiski atrodas viņa dzīves centrs. Iesniedzējtiesai, pamatojoties uz saskanīgu faktisko apstākļu kopumu, ir jānosaka, kur šis centrs bija pieteikuma par vecāku atbildības noteikšanu par bērnu iesniegšanas brīdī. Šajā ziņā tādā lietā kā pamatlieta, ņemot vērā šīs tiesas konstatētos faktus, noteicošo apstākļu kopums ir šāds:

            —

            bērns kopš dzimšanas līdz viņa vecāku kopdzīves šķiršanas brīdim galvenokārt ir dzīvojis ar viņiem konkrētajā vietā;

            —

            vecāks, kurš kopš pāra kopdzīves šķiršanas brīža faktiski ir īstenojis aizgādību pār bērnu, joprojām šajā vietā ikdienā dzīvo ar bērnu un tur veic savu profesionālo darbību, pamatojoties uz līgumu, kas noslēgts uz nenoteiktu laiku, un

            —

            bērns minētajā vietā regulāri sazinās ar otro vecāku, kurš joprojām dzīvo šajā pašā vietā.

      Turpretī tādā lietā kā pamatlieta par noteicošiem nav uzskatāmi šādi apstākļi:

            —

            vecāks, kurš faktiski īsteno aizgādību pār bērnu, pagātnē kopā ar viņu ir uzturējies savas izcelsmes dalībvalsts teritorijā savu atvaļinājumu laikā un svētku periodos;

            —

            attiecīgā vecāka izcelsme, no tās izrietošās bērna kultūras saiknes ar šo dalībvalsti un viņa attiecības ar ģimeni, kura dzīvo minētajā dalībvalstī, un

            —

            iespējamais minētā vecāka nodoms nākotnē kopā ar bērnu apmesties šajā pašā dalībvalstī.

      (
         1
      )	OV C 412, 4.12.2017.


title: Lieta T-444/14: Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija spriedums – Furukawa Electric/Komisija (Konkurence – Karteļi – Eiropas spēka kabeļu tirgus – Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums – Vienots un turpināts pārkāpums – Pārkāpuma pierādīšana – Dalības ilgums – Naudas soda apmēra aprēķins – Pārkāpuma smagums – Neierobežota kompetence)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/35

      Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija spriedums – Furukawa Electric/Komisija
      (Lieta T-444/14) (1)

      ((Konkurence - Karteļi - Eiropas spēka kabeļu tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums - Vienots un turpināts pārkāpums - Pārkāpuma pierādīšana - Dalības ilgums - Naudas soda apmēra aprēķins - Pārkāpuma smagums - Neierobežota kompetence))
      (2018/C 328/46)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Furukawa Electric Co. Ltd (Tokija, Japāna) (pārstāvji: C. Pouncey, A. Luke un L. Geary, solicitors)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Biolan, C. Giolito un H. van Vliet, pārstāvji, kam palīdz M. Johansson, advokāts)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Viscas Corp. (Tokija, Japāna) (pārstāvis: J.-F. Bellis, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Komisijas Lēmumu C(2014) 2139 final (2014. gada 2. aprīlis) par procedūru saskaņā ar [LESD] 101. pantu un [EEZ] līguma 53. pantu (Lieta AT.39610 – spēka kabeļi), ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, otrkārt, samazināt tai uzliktā naudas soda apmēru.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Furukawa Electric Co. Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Viscas Corp. sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 303, 8.9.2014.


title: Lieta C-241/18: Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 7. jūnija rīkojums (Commissione tributaria provinciale di Napoli (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – easyJet Airline Co. Ltd/Regione Campania (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants – Pietiekamu precizējumu par pamatlietas faktiskajiem apstākļiem un tiesisko regulējumu, kā arī iemesliem, kas pamato atbildes uz prejudiciālajiem jautājumiem vajadzību, neesamība – Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/24

      Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 7. jūnija rīkojums (Commissione tributaria provinciale di Napoli (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – easyJet Airline Co. Ltd/Regione Campania

      (Lieta C-241/18) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants - Pietiekamu precizējumu par pamatlietas faktiskajiem apstākļiem un tiesisko regulējumu, kā arī iemesliem, kas pamato atbildes uz prejudiciālajiem jautājumiem vajadzību, neesamība - Acīmredzama nepieņemamība))
      (2018/C 328/31)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Commissione tributaria provinciale di Napoli

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: easyJet Airline Co. Ltd

         Atbildētājs: Regione Campania

         Rezolutīvā daļa

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Commissione tributaria provinciale di Napoli (Neapoles provinces Nodokļu lietu tiesa, Itālija) iesniegusi ar 2018. gada 5. marta lēmumu, ir acīmredzami nepieņemams.

         (1)  OV C 240, 9.7.2018.


title: Lieta T-9/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija spriedums – RI/Padome (Civildienests – Ierēdņi – Invaliditātes pensija – Civildienesta noteikumu 78. panta piektā daļa – Atteikšanās atzīt, ka invaliditāti ir izraisījusi arodslimība – Arodslimības jēdziena kļūdaina izpratne – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/45

      Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija spriedums – RI/Padome
      (Lieta T-9/17) (1)

      ((Civildienests - Ierēdņi - Invaliditātes pensija - Civildienesta noteikumu 78. panta piektā daļa - Atteikšanās atzīt, ka invaliditāti ir izraisījusi arodslimība - Arodslimības jēdziena kļūdaina izpratne - Pienākums norādīt pamatojumu))
      (2018/C 328/61)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: RI (pārstāvji: T. Bontinck, A. Guillerme un M. Forgeois, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bauer un R. Meyer)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Padomes 2016. gada 8. februāra lēmumu, kurā atteikts atzīt, ka prasītājas invaliditātes izraisītājs Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 78. panta piektās daļas izpratnē ir arodslimība.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Padomes 2016. gada 8. februāra lēmumu, kurā atteikts atzīt, ka RI invaliditātes izraisītājs Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 78. panta piektās daļas izpratnē ir arodslimība.

                  2)

                  Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 70, 6.3.2017.


title: Lieta C-340/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 24. maijā iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – kriminālprocess pret EK, AH, CX

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 24. maijā iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – kriminālprocess pret EK, AH, CX
      (Lieta C-340/18)
      (2018/C 328/32)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Spetsializiran nakazatelen sad

         Pamatlietas puses

      EK, AH, CX
      Ar Tiesas 2018. gada 3. jūlija rīkojumu lieta tika izslēgta no Tiesas reģistra.


title: Lieta T-445/14: Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija spriedums – ABB/Komisija (Konkurence – Karteļi – Eiropas spēka kabeļu tirgus – Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums – Vienots un turpināts pārkāpums – Pārkāpuma pierādīšana – Attiecīgās preces – Publiska norobežošanās – Dalības ilgums – Vienlīdzīga attieksme)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/35

      Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija spriedums – ABB/Komisija
      (Lieta T-445/14) (1)

      ((Konkurence - Karteļi - Eiropas spēka kabeļu tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums - Vienots un turpināts pārkāpums - Pārkāpuma pierādīšana - Attiecīgās preces - Publiska norobežošanās - Dalības ilgums - Vienlīdzīga attieksme))
      (2018/C 328/47)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: ABB Ltd (Cīrihe, Šveice) un ABB AB (Västerås, Zviedrija) (pārstāvji: I. Vandenborre un S. Dionnet, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: C. Giolito, H. van Vliet un J. Norris-Usher, pārstāvji, kam palīdz A. Bodnar, barrister)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu C(2014) 2139 final (2014. gada 2. aprīlis) par procedūru saskaņā ar [LESD] 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta AT.39610 – spēka kabeļi), ciktāl tas attiecas uz prasītājām.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  ABB Ltd un ABB AB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 303, 8.9.2014.


title: Lieta C-129/17: Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums (Hof van beroep te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Mitsubishi Shoji Kaisha Ltd, Mitsubishi Caterpillar Forklift Europe BV/Duma Forklifts NV, G.S. International BVBA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Eiropas Savienības preču zīme – Direktīva 2008/95/EK – 5. pants – Regula (EK) Nr. 207/2009 – 9. pants – Preču zīmes īpašnieka tiesības iebilst pret to, ka trešā persona noņem visus šai preču zīmei identiskus apzīmējumus un novieto jaunus apzīmējumus uz precēm, kuras ir identiskas tām, attiecībā uz kurām minētā preču zīme tika reģistrēta, ar mērķi šīs preces importēt vai laist apgrozībā tirgū Eiropas Ekonomikas zonas (EEZ) teritorijā)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/14

      Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums (Hof van beroep te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Mitsubishi Shoji Kaisha Ltd, Mitsubishi Caterpillar Forklift Europe BV/Duma Forklifts NV, G.S. International BVBA

      (Lieta C-129/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības preču zīme - Direktīva 2008/95/EK - 5. pants - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 9. pants - Preču zīmes īpašnieka tiesības iebilst pret to, ka trešā persona noņem visus šai preču zīmei identiskus apzīmējumus un novieto jaunus apzīmējumus uz precēm, kuras ir identiskas tām, attiecībā uz kurām minētā preču zīme tika reģistrēta, ar mērķi šīs preces importēt vai laist apgrozībā tirgū Eiropas Ekonomikas zonas (EEZ) teritorijā))
      (2018/C 328/16)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hof van beroep te Brussel

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Mitsubishi Shoji Kaisha Ltd, Mitsubishi Caterpillar Forklift Europe BV

         Atbildētāji: Duma Forklifts NV, G.S. International BVBA

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/95/EK (2008. gada 22. oktobris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 5. pants un Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par Eiropas Savienības preču zīmi 9. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka preču zīmes īpašnieks var iebilst pret to, ka trešā persona bez tā piekrišanas noņem visus šai preču zīmei identiskus apzīmējumus un novieto citus apzīmējumus uz precēm, kas tiek uzglabātas muitas noliktavā, kā tas ir pamatlietā, lai tās importētu vai laistu apgrozībā tirgū EEZ teritorijā, kurā tās nekad iepriekš vēl nav bijušas laistas apgrozībā.

         (1)  OV C 161, 22.5.2017.


title: Lieta T-41/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija spriedums – Lotte/EUIPO – Nestlé Unternehmungen Deutschland (Koalas attēls) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo koalu, reģistrācijas pieteikums – Agrāka valsts trīsdimensiju preču zīme “KOALA-BÄREN Schöller lustige Gebäckfiguren” – Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 47. panta 2. un 3. punkts) – Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījums – Grozīšanas pilnvaras)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/46

      Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija spriedums – Lotte/EUIPO – Nestlé Unternehmungen Deutschland (Koalas attēls)
      (Lieta T-41/17) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo koalu, reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts trīsdimensiju preču zīme “KOALA-BÄREN Schöller lustige Gebäckfiguren” - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 47. panta 2. un 3. punkts) - Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījums - Grozīšanas pilnvaras))
      (2018/C 328/62)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Lotte Co. Ltd (Tokija, Japāna) (pārstāvis: M. Knitter, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāves: A. Jaeger-Lenz, S. Cobet-Nüse un C. Elkemann, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 28. oktobra lēmumu lietā R 250/2016-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Nestlé Schöller GmbH & Co. KG un Lotte.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2016. gada 28. oktobra lēmumu lietā R 250/2016-5, ciktāl tajā Apelācijas padome ir apmierinājusi iebildumus attiecībā uz “ar šokolādes krēmu pildītiem cepumiem; šokolādi; konditorejas izstrādājumiem; maizes produktiem; cepumiem; krekeriem; saldējumu; maizes produktiem un konditorejas izstrādājumiem”, kas ietilpst 30. klasē.

                  2)

                  Iebildumus, ko ir iesniegusi Nestlé Schöller GmbH & Co. KG, kas ir Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH tiesību priekštece, noraidīt attiecībā uz “ar šokolādes krēmu pildītiem cepumiem; šokolādi; konditorejas izstrādājumiem; maizes produktiem; cepumiem; krekeriem; saldējumu; maizes produktiem un konditorejas izstrādājumiem”, kas ietilpst 30. klasē.

                  3)

                  EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Lotte Co. Ltd tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā.

                  4)

                  Nestlé Unternehmungen Deutschland sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 95, 27.3.2017.


title: Lieta C-360/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 4. jūnijā iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) – Cargill Deutschland GmbH/Hauptzollamt Krefeld

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 4. jūnijā iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) – Cargill Deutschland GmbH/Hauptzollamt Krefeld

      (Lieta C-360/18)
      (2018/C 328/33)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Cargill Deutschland GmbH

         Atbildētāja: Hauptzollamt Krefeld

         Prejudiciālais jautājums

      Vai cukura nozarē paredzētās ražošanas nodevas, kuras saskaņā ar Padomes Regulu (ES) Nr. 1360/2013 (2013. gada 2. decembris), ar ko nosaka ražošanas nodevu apjomu cukura nozarē 2001./2002., 2002./2003., 2003./2004., 2004./2005. un 2005./2006. tirdzniecības gadam, koeficientu papildu nodevas aprēķināšanai 2001./2002. un 2004./2005. tirdzniecības gadam un summu, kuras cukura ražotājiem ir jāmaksā cukurbiešu pārdevējiem sakarā ar starpību starp ražošanas nodevas maksimālo apjomu un nodevas apjomu 2002./2003., 2003./2004. un 2005./2006. tirdzniecības gadam (1), ir jāaprēķina citādi nekā agrāk, ņemot vērā līdzvērtības un efektivitātes principus, ir jāatmaksā saskaņā ar valsts tiesībām un it īpaši piemērojot tajās noteikto noilgumu?

         (1)  OV 2013, L 343, 2. lpp.


title: Lieta C-123/16 P: Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums – Orange Polska SA/Eiropas Komisija, Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji, European Competitive Telecommunications Association AISBL (ECTA), iepriekš – European Competitive Telecommunications Association (Apelācija – Konkurence – LESD 102. pants – Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana – Polijas fiksētās piekļuves platjoslas internetam vairumtirdzniecības tirgus – Atteikums sniegt piekļuvi tīklam un piegādāt vairumtirdzniecības produktus – Regula (EK) Nr. 1/2003 – 7. panta 1. punkts – 23. panta 2. punkta a) apakšpunkts – Leģitīmas intereses konstatēt pārkāpumu, kas ir beidzies – Naudas soda aprēķināšana – 2006. gada Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu – Smagums – Atbildību mīkstinoši apstākļi – Pārkāpumu izdarījušā uzņēmuma veikti ieguldījumi – Tiesiskuma kontrole – Atbilstoši neierobežotajai kompetencei veicamā kontrole – Pamatojuma aizstāšana)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/2

      Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums – Orange Polska SA/Eiropas Komisija, Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji, European Competitive Telecommunications Association AISBL (ECTA), iepriekš – European Competitive Telecommunications Association

      (Lieta C-123/16 P) (1)

      ((Apelācija - Konkurence - LESD 102. pants - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Polijas fiksētās piekļuves platjoslas internetam vairumtirdzniecības tirgus - Atteikums sniegt piekļuvi tīklam un piegādāt vairumtirdzniecības produktus - Regula (EK) Nr. 1/2003 - 7. panta 1. punkts - 23. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Leģitīmas intereses konstatēt pārkāpumu, kas ir beidzies - Naudas soda aprēķināšana - 2006. gada Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu - Smagums - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Pārkāpumu izdarījušā uzņēmuma veikti ieguldījumi - Tiesiskuma kontrole - Atbilstoši neierobežotajai kompetencei veicamā kontrole - Pamatojuma aizstāšana))
      (2018/C 328/02)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Orange Polska SA (pārstāvji: S. Hautbourg, advokāts, P. Paśnik un M. Modzelewska de Raad, adwokaci, A. Howard, Barrister, D. Beard QC)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Szczodrowski, L. Malferrari un E. Gippini Fournier), Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji (pārstāvis: P. Litwiński, adwokat), European Competitive Telecommunications Association AISBL (ECTA), iepriekš – European Competitive Telecommunications Association (pārstāvji: G. I. Moir un J. MacKenzie, solicitors)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Orange Polska SA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji un European Competitive Telecommunications Association AISBL (ECTA) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 191, 30.5.2016.


title: Lieta C-139/17 P: Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums – QuaMa Quality Management GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Microchip Technology, Inc. (Apelācija – Eiropas Savienības preču zīme – Regula (EK) Nr. 207/2009 – Regula (EK) Nr. 2868/95 – Iebildumu process – Vārdiskas preču zīmes “medialbo” reģistrācijas pieteikums – Agrāka preču zīme “MediaLB” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Iebildumi, ko ir iesniegusi persona, kurai nav agrākas preču zīmes īpašnieces statusa – Formāla pieteikuma par agrākas preču zīmes nodošanas reģistrāciju neesamība līdz iebildumu iesniegšanas termiņa beigām – Nepieņemamība)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/15

      Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums – QuaMa Quality Management GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Microchip Technology, Inc.

      (Lieta C-139/17 P) (1)

      ((Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - Regula (EK) Nr. 2868/95 - Iebildumu process - Vārdiskas preču zīmes “medialbo” reģistrācijas pieteikums - Agrāka preču zīme “MediaLB” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Iebildumi, ko ir iesniegusi persona, kurai nav agrākas preču zīmes īpašnieces statusa - Formāla pieteikuma par agrākas preču zīmes nodošanas reģistrāciju neesamība līdz iebildumu iesniegšanas termiņa beigām - Nepieņemamība))
      (2018/C 328/17)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: QuaMa Quality Management GmbH (pārstāvis: C. Russ, Rechtsanwalt)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: D. Botis un M. Fischer), Microchip Technology, Inc. (pārstāvis: C. Bergmann, Rechtsanwalt)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  QuaMa Quality Management GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 357, 23.10.2017.


title: Lieta T-514/15: Vispārējās tiesas 2018. gada 10. jūlija rīkojums – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych/Komisija (Piekļuve dokumentiem – Regula (EK) Nr. 1049/2001 – Pieteikums piekļūt detalizētajiem atzinumiem, kas izdoti paziņošanas procedūrā, pamatojoties uz Direktīvu 98/34/EK – Dokumenti, kas attiecas uz procedūru sakarā ar pienākumu neizpildi – Piekļuves atteikums – Izpaušana pēc prasības celšanas – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/47

      Vispārējās tiesas 2018. gada 10. jūlija rīkojums – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych/Komisija
      (Lieta T-514/15) (1)

      ((Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Pieteikums piekļūt detalizētajiem atzinumiem, kas izdoti paziņošanas procedūrā, pamatojoties uz Direktīvu 98/34/EK - Dokumenti, kas attiecas uz procedūru sakarā ar pienākumu neizpildi - Piekļuves atteikums - Izpaušana pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas))
      (2018/C 328/63)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych (Varšava, Polija) (pārstāvis: P. Hoffman, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Clotuche-Duvieusart un M. Konstantinidis)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Zviedrijas Karaliste (pārstāvji: C. Meyer-Seitz, A. Falk, U. Persson, N. Otte Widgren, E. Karlsson un L. Swedenborg)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Polijas Republika (pārstāvji: B. Majczyna, M. Kamejsza-Kozłowska un B. Paziewska)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas 2015. gada 12. jūnija un 17. jūlija lēmumus GESTDEM 2015/1291, ar kuriem prasītājai ir atteikts piekļūt Komisijas detalizētajam atzinumam un Maltas Republikas detalizētajam atzinumam, kas pieņemti paziņošanas procedūrā 2014/537/PL.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

                  3)

                  Zviedrijas Karaliste un Polijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 371, 9.11.2015.


title: Lieta C-140/17: Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Gmina Ryjewo (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 167., 168. un 184. pants – Priekšnodokļa atskaitīšana – Koriģēšana – Nekustamais īpašums kā kapitālieguldījumu prece – Sākotnējā izmantošana darbībā, kas nerada atskaitīšanas tiesības, bet vēlāka izmantošana ar PVN apliekamā darbībā – Publiska persona – Nodokļa maksātāja statuss ar nodokli apliekama darījuma brīdī)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/15

      Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Gmina Ryjewo

      (Lieta C-140/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 167., 168. un 184. pants - Priekšnodokļa atskaitīšana - Koriģēšana - Nekustamais īpašums kā kapitālieguldījumu prece - Sākotnējā izmantošana darbībā, kas nerada atskaitīšanas tiesības, bet vēlāka izmantošana ar PVN apliekamā darbībā - Publiska persona - Nodokļa maksātāja statuss ar nodokli apliekama darījuma brīdī))
      (2018/C 328/18)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Naczelny Sąd Administracyjny

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

         Atbildētāja: Gmina Ryjewo

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 167., 168. un 184. pants, kā arī pievienotās vērtības nodokļa (PVN) neitralitātes princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj, ka publisko tiesību subjektam ir tiesības koriģēt tāda PVN atskaitījumu, kas ir samaksāts par nekustamu īpašumu kā kapitālieguldījumu preci tādā situācijā kā pamatlietā, kad šīs preces iegādes laikā, pirmkārt, šo preci pēc būtības varēja izmantot gan ar nodokli apliekamām darbībām, gan ar nodokli neapliekamām darbībām, bet šī prece sākotnēji ir tikusi izmantota ar nodokli neapliekamām darbībām, un, otrkārt, šī publiskā persona nebija skaidri izteikusi savu nodomu izmantot šo preci ar nodokli apliekamai darbībai, bet nebija arī izslēgusi iespēju to izmantot šādam mērķim, ja vien no visu faktisko apstākļu pārbaudes, kas ir jāveic valsts tiesai, izriet, ka ir izpildīts Direktīvas 2006/112 168. pantā paredzētais nosacījums, saskaņā ar kuru nodokļa maksātājam šīs iegādes brīdī ir jārīkojas nodokļa maksātāja statusā.

         (1)  OV C 202, 26.6.2017.


title: Lieta C-449/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 6. jūlijā Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 26. aprīļa spriedumu lietā T-554/14 Messi Cuccittini/EUIPO – J.M.-E.V. e hijos

text:
               29.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/3

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 6. jūlijā Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 26. aprīļa spriedumu lietā T-554/14 Messi Cuccittini/EUIPO – J.M.-E.V. e hijos

      (Lieta C-449/18 P)
      (2018/C 392/06)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: S. Palmero Cabezas)

         Pārējie lietas dalībnieki: Lionel Andrés Messi Cuccittini un J.M.-E.V. e hijos, S.R.L.

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  piespriest prasītājai tiesvedībā Vispārējā tiesā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

         EUIPO uzskata, ka pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ, jo Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, šādu iemeslu dēļ:

                  —

                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo, izvērtējot apzīmējumu konceptuālo līdzību, tā ņēmusi vērā tikai būtiskas daļas no konkrētās sabiedrības daļas uztveri un nenosaka pārējās konkrētās sabiedrības daļas, kurai attiecīgo preču zīmju konceptuālās atšķirības nevar neitralizēt to vizuālo vai fonētisko līdzību, nozīmi.

                  —

                  Līdz ar to Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, noraidāma sajaukšanas iespējas pastāvēšanu, pamatojoties uz konceptuālu uztveri, kas esot vienai sabiedrības “būtiskai daļai” par konfliktējošo preču zīmēm, tā vietā, lai novērtētu, vai pastāv šāda sajaukšanās iespēja nozīmīgajā daļā no konkrētās sabiedrības daļas, kā tas tiek prasīts judikatūrā.


title: Lieta T-68/15: Vispārējās tiesas 2018. gada 19. septembra spriedums – HH Ferries u.c./Komisija (Valsts atbalsts – Atbalsts pastāvīgajam savienojumam pāri Zundam – Publiskais finansējums, ko Zviedrijas un Dānijas valstis ir piešķīrušas pastāvīgā savienojuma pāri Zundam infrastruktūras projektam – Valsts garantijas – Nodokļu atbalsts – Lēmums necelt iebildumus – Lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība – Prasība atcelt tiesību aktu – Apstrīdams tiesību akts – Pieņemamība – Formālas izmeklēšanas procedūras neuzsākšana – Nopietnas grūtības – Atbalsta shēmas jēdziens – Atbalsts ar mērķi sekmēt svarīga projekta īstenošanu Eiropas kopējās interesēs – Garantijā ietverta atbalsta elementa vērtējums – Garantijā ietverta atbalsta ierobežots raksturs – Samērīgums – Tiesiskā paļāvība)

text:
               29.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/20

      Vispārējās tiesas 2018. gada 19. septembra spriedums – HH Ferries u.c./Komisija
      (Lieta T-68/15) (1)

      ((Valsts atbalsts - Atbalsts pastāvīgajam savienojumam pāri Zundam - Publiskais finansējums, ko Zviedrijas un Dānijas valstis ir piešķīrušas pastāvīgā savienojuma pāri Zundam infrastruktūras projektam - Valsts garantijas - Nodokļu atbalsts - Lēmums necelt iebildumus - Lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība - Prasība atcelt tiesību aktu - Apstrīdams tiesību akts - Pieņemamība - Formālas izmeklēšanas procedūras neuzsākšana - Nopietnas grūtības - Atbalsta shēmas jēdziens - Atbalsts ar mērķi sekmēt svarīga projekta īstenošanu Eiropas kopējās interesēs - Garantijā ietverta atbalsta elementa vērtējums - Garantijā ietverta atbalsta ierobežots raksturs - Samērīgums - Tiesiskā paļāvība))
      (2018/C 392/23)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: HH Ferries I/S, agrāk – Scandlines Øresund I/S (Elseneur, Dānija), HH Ferries Helsingor ApS (Elseneur), HH Ferries Helsingborg AB, agrāk –HH-Ferries Helsingborg AB (Helsingborg, Zviedrija) (pārstāvji: M. Johansson, R. Azelius, P. Remnelid un L. Sandberg-Mørch, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Flynn, S. Noë, R. Sauer un L. Armati)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvji: sākotnēji C. Thorning, vēlāk J. Nymann-Lindegren, pārstāvji, kam palīdz R. Holdgaard, advokāts), Zviedrijas Karaliste (pārstāvji: sākotnēji E. Karlsson, L. Swedenborg, A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson un N. Otte Widgren, vēlāk A. Falk, C. Meyer-Seitz, L. Zettergren un H. Shev, pārstāvji)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 15. oktobra Lēmumu C(2014) 7358 final pēc LESD 108. panta 3. punktā paredzētās iepriekšējas izskatīšanas procedūras nekvalificēt noteiktus pasākumus par atbalstu vai neizvirzīt iebildumus pret valsts atbalstu SA.36558 (2014/NN) un SA.38371 (2014/NN) – Dānija, kā arī SA.36662 (2014/NN) – Zviedrija attiecībā uz publisko finansējumu pastāvīgā savienojuma pāri Zundam infrastruktūras projektam (OV 2014, C 418, 1. lpp., un OV 2014, C 437, 1. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 15. oktobra lēmumu C(2014) 7358 final, ciktāl ar to ir nolemts necelt iebildumus attiecībā uz Dānijas Karalistes Øresundsbro Konsortiet piešķirto nodokļu atbalstu saistībā ar aktīvu vērtības samazināšanos un zaudējumu pārcelšanu un Dānijas Karalistes un Zviedrijas Karalistes Øresundsbro Konsortiet piešķirtajām valsts garantijām.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina HH Ferries I/S, HH Ferries Helsingor ApS un HH Ferries Helsingborg AB tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                  Dānijas Karaliste un Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 138, 27.4.2015.


title: Lieta T-715/14: Vispārējās tiesas 2018. gada 13. septembra spriedums – Rosneft u.c./Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā – Pienākums norādīt pamatojumu – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Partnerības un sadarbības nolīgums starp Eiropas Savienību un Krieviju – Tiesības uz īpašumu – Vienlīdzīga attieksme – Samērīgums – Pilnvaru nepareiza izmantošana – Tiesiskā drošība)

text:
               29.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/13

      Vispārējās tiesas 2018. gada 13. septembra spriedums – Rosneft u.c./Padome
      (Lieta T-715/14) (1)

      ((Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Partnerības un sadarbības nolīgums starp Eiropas Savienību un Krieviju - Tiesības uz īpašumu - Vienlīdzīga attieksme - Samērīgums - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Tiesiskā drošība))
      (2018/C 392/16)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: PAO Rosneft Oil Company, agrāk NK Rosneft OAO (Maskava, Krievija), RN-Shelf-Arctic OOO (Maskava), AO RN-Shelf-Far East, agrāk RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO (Yuzhno-Sakhalinsk, Krievija), RN-Exploration OOO (Maskava), Tagulskoe OOO (Krasnoyarsk, Krievija) (pārstāvji: sākotnēji T. Beazley, QC, vēlāk L. Van den Hende, J. Charles, advokāti, M. Schonberg un K. Krissinel, solicitors)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: S. Boelaert un B. Driessen)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji: sākotnēji C. Brodie, vēlāk V. Kaye, vēlāk S. Brandon, vēlāk C. Crane un visbeidzot R. Fadoju, pārstāvji, kam palīdz C. Banner, barrister), Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Havas, T. Scharf un D. Gauci)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt 1. panta 2. punkta b)–d) apakšpunktu un 3. punktu, kā arī III pielikumu Padomes Lēmumā 2014/512/KĀDP (2014. gada 31. jūlijs) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV 2014, L 229, 13. lpp.), ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Lēmumu 2014/659/KĀDP (2014. gada 8 septembris) (OV 2014, L 271, 54. lpp.), Padomes Lēmumu 2014/872/KĀDP (2014. gada 4. decembris) (OV 2014, L 349, 58. lpp.), Padomes Lēmumu (KĀDP) 2015/971 (2015. gada 22. jūnijs) (OV 2015, L 157, 50. lpp.), Padomes Lēmumu (KĀDP) 2015/2431 (2015. gada 21. decembris) (OV 2015, L 334, 22. lpp.), Padomes Lēmumu (KĀDP) 2016/1071 (2016. gada 1. jūlijs) (OV 2016, L 178, 21. lpp.), un ar Padomes Lēmumu (KĀDP) 2016/2315 (2016. gada 19. decembris) (OV 2016, L 345, 65. lpp.), kā arī 3., 3.a pantu, 4. panta 3. un 4. punktu, II pielikumu, 5. panta 2. punkta b)–d) apakšpunktu un 3. punktu, kā arī VI pielikumu un 11. pantu Padomes Regulā (ES) Nr. 833/2014 (2014. gada 31. jūlijs) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV 2014, L 229, 1. lpp.), ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Regulu (ES) Nr. 960/2014 (2014. gada 8. septembris) (OV 2014, L 271, 3. lpp.) un ar Padomes Regulu (ES) Nr. 1290/2014 (2014. gada 4. decembris) (OV 2014, L 349, 20. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  PAO Rosneft Oil Company, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, RN-Exploration OOO un Tagulskoe OOO sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Komisija un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 431, 1.12.2014.


title: Lieta C-464/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 17. jūlijā iesniedza Juzgado de lo Mercantil de Gerona (Spānija) – ZX/Ryanair DAC

text:
               29.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/4

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 17. jūlijā iesniedza Juzgado de lo Mercantil de Gerona (Spānija) – ZX/Ryanair DAC

      (Lieta C-464/18)
      (2018/C 392/07)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de lo Mercantil de Gerona

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: ZX

         Atbildētāja: Ryanair DAC

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai noteikums par implicīti vienojoties atzīto jurisdikciju, kas ir paredzēts un reglamentēts Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (1) 26. pantā, visādā ziņā ir jāinterpretē autonomi un vienveidīgi visās dalībvalstīs, un tāpēc šo interpretāciju nevar ietekmēt ierobežojumi, kas ir paredzēti dalībvalstu iekšējās tiesību normās par piekritību?

                  2)

                  Vai noteikums par implicīti vienojoties atzīto jurisdikciju, kas ir paredzēts un reglamentēts Regulas (ES) Nr. 1215/2012 26. pantā, ir noteikums “tikai” par starptautisko jurisdikciju, ar ko vienīgi nosaka lietas piekritību kādas dalībvalsts tiesām, atstājot šīs dalībvalsts procesuālo tiesību ziņā noteikt šīs lietas teritoriālo piekritību kādai konkrētai tiesai, vai, gluži pretēji, tas ir noteikums par gan starptautisko, gan teritoriālo piekritību?

                  3)

                  Vai izskatāmās lietas apstākļos situācijā, kurā lidojumu veic citā dalībvalstī reģistrēta aviosabiedrība, bet izlidošanas vai ielidošanas vieta ir dalībvalstī, kurā darbojas šai aviosabiedrībai palīgpakalpojumus sniedzoša filiāle, ar kuras starpniecību biļetes gan netika iegādātas, var būt runa par strīdu, kas izriet no filiāles, aģentūras vai citas struktūras darbības un tādējādi pamato Regulas (ES) Nr. 1215/2012 7. panta 5. punktā paredzēto piesaistes kritēriju attiecībā uz noteikumu par jurisdikciju?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2012, L 351, 1. lpp.).


title: Lieta T-266/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 20. septembra spriedums – Kwizda Holding/EUIPO – Dermapharm (“UROAKUT”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “UROAKUT” reģistrācijas pieteikums – Agrākas valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes “UroCys” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespējas neesamība – Grozīšanas pilnvaras – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/34

      Vispārējās tiesas 2018. gada 20. septembra spriedums – Kwizda Holding/EUIPO – Dermapharm (“UROAKUT”)
      (Lieta T-266/17) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “UROAKUT” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes “UroCys” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Grozīšanas pilnvaras - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)))
      (2018/C 399/46)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Kwizda Holding GmbH (Vīne, Austrija) (pārstāvji: L. Wiltschek, D. Plasser un K. Majchrzak, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: S. Hanne)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Dermapharm GmbH (Vīne) (pārstāvji: H. Kunz-Hallstein un R. Kunz-Hallstein, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 7. marta lēmumu lietā R 1221/2016-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Dermapharm un Kwizda Holding.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 7. marta lēmumu lietā R 1221/2016-4.

                  2)

                  Dermapharm GmbH iebildumus noraidīt.

                  3)

                  EUIPO sedz savus tiesāšanās izdevumus pats, kā arī atlīdzina Kwizda Holding GmbH tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas tai radušies procesā Apelācijas padomē.

                  4)

                  Dermapharm sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 202, 26.6.2017.


title: Lieta T-536/18: Prasība, kas celta 2018. gada 11. septembrī – Société des produits Nestlé/EUIPO – European Food (“fitness”)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/47

      Prasība, kas celta 2018. gada 11. septembrī – Société des produits Nestlé/EUIPO – European Food (“fitness”)
      (Lieta T-536/18)
      (2018/C 399/62)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Šveice) (pārstāvji: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht, C. Elkemann, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: European Food SA (Păntășești, Rumānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “fitness” –Eiropas Savienības preču zīme Nr. 2 470 326

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 6. jūnija lēmums lietā R 755/2018-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  noraidīt apelācijas sūdzību par Anulēšanas nodaļas 2013. gada 18. oktobra lēmumu 5802 C;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 72. panta 6. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta kopsakarā ar tās 59. panta 1 punkta a) apakšpunktu pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta kopsakarā ar tās 59. panta 1 punkta a) apakšpunktu pārkāpums.


title: Tiesas spriedums (2018. gada 14. jūnijs) lietā E-16/17 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi (EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Regula (ES) Nr. 231/2013)

text:
               15.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/11

      TIESAS SPRIEDUMS
      (2018. gada 14. jūnijs)
      lietā E-16/17
      EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi

         (EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Regula (ES) Nr. 231/2013)

      (2018/C 414/13)
      Lietā E-16/17 EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi – LŪGUMS pasludināt, ka Islande, savā iekšējā tiesību sistēmā neiekļaujot aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 31.bba punktā (Komisijas 2012. gada 19. decembra Deleģētā regula (ES) Nr. 231/2013, ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/61/ES attiecībā uz atbrīvojumiem, vispārējiem darbības nosacījumiem, depozitārijiem, saistību īpatsvaru, pārskatāmību un uzraudzību) un pielāgots minētajam Līgumam ar 1. protokolu, nav izpildījusi saistības saskaņā ar Līguma 7. pantu – Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Páll Hreinsson un tiesneši Per Christiansen un Bernd Hammermann (tiesnesis-referents), 2018. gada 14. jūnijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
      Ar šo tiesa:

                  1)

                  pasludina, ka Islande, savā iekšējā tiesību sistēmā neiekļaujot aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 31.bba punktā (Komisijas 2012. gada 19. decembra Deleģētā regula (ES) Nr. 231/2013, ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/61/ES attiecībā uz atbrīvojumiem, vispārējiem darbības nosacījumiem, depozitārijiem, saistību īpatsvaru, pārskatāmību un uzraudzību) un pielāgots minētajam Līgumam ar 1. protokolu, nav izpildījusi saistības saskaņā ar Līguma 7. pantu;

                  2)

                  piespriež Islandei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-603/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 24. septembrīDr. K. Chrysostomides & Co. LLC u.c. iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2018. gada 13. jūlija spriedumu lietā T-680/13 Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC u.c./Eiropas Savienības Padome u.c.

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/27

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 24. septembrīDr. K. Chrysostomides & Co. LLC u.c. iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2018. gada 13. jūlija spriedumu lietā T-680/13 Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC u.c./Eiropas Savienības Padome u.c.
      (Lieta C-603/18 P)
      (2018/C 427/35)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC u.c. (pārstāvis: P. Tridimas, Barrister)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Eiropas Centrālā banka, Eurogrupa, ko pārstāv Eiropas Savienības Padome, un Eiropas Savienība, ko pārstāv Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas spriedumu;

                  —

                  apmierināt prasījumus, kurus apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirzīja tiesvedībā Vispārējā tiesā;

                  —

                  piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā apelācijas tiesvedībā un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā:

                  (a)

                  konstatējot, ka Eurogrupa nav lūgusi Kiprai veikt pasākumus, kuri viņiem radījuši zaudējumus, vai ka šie pasākumi nav bijuši paredzēti ar rīcību, kas attiecināma uz Eiropas Savienību;

                  (b)

                  uzskatot, ka ECB 2013. gada 21. marta paziņojums presei nav radījis kaitējumu apelācijas sūdzības iesniedzējiem;

                  (c)

                  nospriežot, ka ar dažiem citiem aktiem atbildētāji nav lūguši Kiprai turpināt ieviest kaitējumu radījušos pasākumus un/vai nav lūguši pieņemt kaitējumu radījušos pasākumus, kuri ieviesti ar grozījumiem, kas 2013. gada 30. jūlijā veikti kaitējumu radījušajos dekrētos;

                  (d)

                  uzskatot, ka ne visi kaitējumu radījušie pasākumi bija pieprasīti ar Padomes Lēmumu 2013/236 (1);

                  (e)

                  konstatējot, ka nav būtiski pārkāptas tiesības uz īpašumu, kas aizsargātas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 1. punktā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. pantā, tiesiskās paļāvības aizsardzības un nediskriminācijas principi.

            Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka kaitējumu radījušo pasākumu ietvaros nav izpildīta prasība par to, ka tiesību uz īpašumu ierobežojumiem ir jābūt paredzētiem ar likumu, kā arī samērīguma prasība. Viņi uzskata, ka atbildētāju rīcība radīja tiesisko paļāvību, ka netiks veikti tādi rekapitalizācijas pasākumi, ar kuriem tiktu noteikts “diskonts” attiecībā uz viņu līdzekļiem. Apelācijas sūdzības iesniedzēji uzskata, ka viņi kā Bank of Cyprus un Laiki bankas noguldītāji un/vai akcionāri ir tikuši diskriminēti, tostarp salīdzinājumā ar banku noguldītājiem vai akcionāriem citās eurozonas dalībvalstīs, kuras saņēmušas finanšu palīdzību, kas ir līdzīga Kiprai piešķirtajai.

         (1)  Padomes Lēmums (2013. gada 25. aprīlis), kas adresēts Kiprai, par konkrētiem pasākumiem finanšu stabilitātes un ilgtspējīgas izaugsmes atjaunošanai (OV 2013, L 141, 32. lpp.).


title: Lieta-T-555/18: Prasība, kas celta 2018. gada 18. septembrī – Medrobotics/EUIPO (“See More. Reach More. Treat More.”)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/90

      Prasība, kas celta 2018. gada 18. septembrī – Medrobotics/EUIPO (“See More. Reach More. Treat More.”)
      (Lieta-T-555/18)
      (2018/C 427/118)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Medrobotics Corp. (Raynham, Masačūsetsa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: B. Bittner un U. Heinrich, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “See More. Reach More. Treat More.” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 205 055

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 18. jūlija lēmums lietā R 463/2018-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-12/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 27. septembra spriedums – Mellifera/Komisija (Patērētāju tiesību aizsardzība — Īstenošanas regula (ES) 2016/1056 — Īstenošanas regula, ar kuru tiek pagarināts darbīgās vielas glifosāta apstiprinājuma periods — Regula (EK) Nr. 1367/2006 — Pieprasījums veikt iekšēju pārskatīšanu — Regulas Nr. 1367/2006 2. panta 1. punkta g) apakšpunkts un 10. panta 1. punkts — Individuāls pasākums — Orhūsas konvencija)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/48

      Vispārējās tiesas 2018. gada 27. septembra spriedums – Mellifera/Komisija
      (Lieta T-12/17) (1)

      (Patērētāju tiesību aizsardzība - Īstenošanas regula (ES) 2016/1056 - Īstenošanas regula, ar kuru tiek pagarināts darbīgās vielas glifosāta apstiprinājuma periods - Regula (EK) Nr. 1367/2006 - Pieprasījums veikt iekšēju pārskatīšanu - Regulas Nr. 1367/2006 2. panta 1. punkta g) apakšpunkts un 10. panta 1. punkts - Individuāls pasākums - Orhūsas konvencija)
      (2018/C 427/61)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung (Rosenfeld, Vācija) (pārstāvis: A. Willand, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Gattinara un C. Hermes)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu Ares(2016) 6306335 (2016. gada 8. novembris), ar kuru ir noraidīts pieprasījums veikt Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2016/1056 (2016. gada 29. jūnijs), ar ko groza Īstenošanas regulu (ES) Nr. 540/2011 attiecībā uz apstiprinājuma perioda pagarināšanu darbīgajai vielai glifosātam (OV 2016, L 173, 52. lpp.), iekšēju pārskatīšanu, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (2006. gada 6. septembris) par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV 2006, L 264, 13. lpp.), 10. pantu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 63, 27.2.2017.


title: Lieta T-17/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 4. oktobra spriedums – Constantinescu/Parlaments (Civildienests — Ierēdņi — Skološana — Uzņemšana bērnudārzā — Lēmums uzņemt bērnu citā bērnudārzā, nevis tajā, kur viņš bija sākotnēji uzņemts — Kļūdaina atbildētāja norādīšana prasības pieteikumā — Nepieņemamība — Atbildība)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/49

      Vispārējās tiesas 2018. gada 4. oktobra spriedums – Constantinescu/Parlaments
      (Lieta T-17/17) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Skološana - Uzņemšana bērnudārzā - Lēmums uzņemt bērnu citā bērnudārzā, nevis tajā, kur viņš bija sākotnēji uzņemts - Kļūdaina atbildētāja norādīšana prasības pieteikumā - Nepieņemamība - Atbildība)
      (2018/C 427/62)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Radu Constantinescu (Kreicveilera, Vācija) (pārstāvji: S. Rodrigues un A. Blot, avocats)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: E. Taneva un L. Deneys)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Infrastruktūras un apgādes biroja Luksemburgā (OIL) lēmumu par prasītāja bērna uzņemšanu Eiropas skolas “Luksemburga II – Bertranža-Mamēra” bērnudārzā un līdz ar to atteikšanos viņu uzņemt Eiropas skolas “Luksemburga I – Kiršberga” bērnudārzā, kā arī Eiropas Parlamenta 2016. gada 7. oktobra lēmumu par prasītāja sūdzības noraidīšanu un, otrkārt, atlīdzināt materiālo un nemateriālo kaitējumu, kas esot nodarīts prasītājam

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Eiropas Parlaments atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 70, 6.3.2017.


title: Lieta T-561/18: Prasība, kas celta 2018. gada 20. septembrī – ITD and Danske Fragtmænd/Komisija

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/90

      Prasība, kas celta 2018. gada 20. septembrī – ITD and Danske Fragtmænd/Komisija
      (Lieta T-561/18)
      (2018/C 427/119)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S (Padborg, Dānija) un Danske Fragtmænd A/S (Åbyhøj, Dānija) (pārstāvji: L. Sandberg-Mørch, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2018. gada 28. maija Lēmumu C(2018) 3169 final valsts atbalsta lietā SA.47707 (2018/N) – valsts kompensācijas, kas izmaksātas PostNord par universālā pasta pakalpojuma sniegšanu – Dānija; (1)

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamatojot prasību, prasītājas izvirza vienu vienīgu prasības pamatu, kas attiecas uz to, ka Komisija nav uzsākusi LESD 108. panta otrajā daļā paredzēto formālās izmeklēšanas procedūru, kaut arī, novērtējot attiecīgos pasākumus, ir radušās nopietnas grūtības. Šis pamats ir balstīts uz divām argumentu grupām, kas attiecas uz iepriekšējās izmeklēšanas procedūras ilgumu un apstākļiem, kā arī uz apstrīdētā lēmuma saturu.

                  —

                  Attiecībā uz apstrīdētā lēmuma saturu prasītājas apgalvo it īpaši, ka: i) universālā pakalpojuma pienākuma kompensēšana nav saderīga ar iekšējo tirgu; ii) valsts garantijas nav pastāvošs atbalsts; iii) atbrīvojums no PVN ir attiecināms uz valsti; iv) izdevumu nepareiza attiecināšana rada valsts līdzekļu pārskaitīšanu un tajā ir vainojama valsts un v) 2017. gada 23. februāra kapitāla ieguldījums ir attiecināms uz valsti un rada ekonomiskas priekšrocības Post Danmark.

         (1)  OV 2018, C 360, 3. lpp.