title: Lieta T-609/18: Prasība, kas celta 2018. gada 5. oktobrī – Fujifilm Recording Media/EUIPO – iTernity (“d:ternity”)

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/22

      Prasība, kas celta 2018. gada 5. oktobrī – Fujifilm Recording Media/EUIPO – iTernity (“d:ternity”)
      (Lieta T-609/18)
      (2018/C 445/27)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Fujifilm Recording Media GmbH (Kleve, Vācija) (pārstāvji: R. Härer, C. Schulze, C. Weber, H. Ranzinger un C. Gehweiler, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: iTernity GmbH (Freiburga, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “d:ternity” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11 152 154

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 25. jūlija lēmums lietā R 2324/2018–4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  pakārtoti, secināt, ka tiesvedība lietā par šo prasību ir jāizbeidz;

                  —

                  piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un izdevumus, kas radušies procesā Apelācijas padomē.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 18. un 64. panta pārkāpums.


title: Lieta T-624/18: Prasība, kas celta 2018. gada 18. oktobrī – Gres de Aragón/EUIPO (“GRES ARAGÓN”)

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/23

      Prasība, kas celta 2018. gada 18. oktobrī – Gres de Aragón/EUIPO (“GRES ARAGÓN”)
      (Lieta T-624/18)
      (2018/C 445/28)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Gres de Aragón, SA (Alcalñiz, Spānija) (pārstāvis: J. Learte Álvarez, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “GRES ARAGÓN” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 311 938

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 16. augusta lēmums lietā R 2269/2017-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to noraidīts Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 16 311 938 “GRES ARAGÓN” reģistrācijas pieteikums attiecībā uz daļu no reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm/pakalpojumiem;

                  —

                  likt turpināt pieteiktās preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz visām sākotnējā reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm un pakalpojumiem;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta, 2. un 3. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-629/18: Prasība, kas celta 2018. gada 18. oktobrī – mobile.de/EUIPO (Automašīnas attēlstāsta balonā attēls)

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/23

      Prasība, kas celta 2018. gada 18. oktobrī – mobile.de/EUIPO (Automašīnas attēlstāsta balonā attēls)
      (Lieta T-629/18)
      (2018/C 445/29)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

      Prasītāja: mobile.de GmbH (Dreilinden, Vācija) (pārstāvis: T. Lührig, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes (automašīnas attēlstāsta balonā attēls) reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 598 931

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 7. augusta lēmums lietā R 2653/2017–4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 49. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 71. panta 1. punkta otrā teikuma pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 68. panta 1. punkta ceturtā teikuma, lasot to kopsakarā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 23. panta 1. punkta d) apakšpunktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 68. panta 1. punkta ceturtā teikuma, lasot to kopsakarā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 23. panta 1. punkta e) apakšpunktu un 22. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta C-638/18: Prasība, kas celta 2018. gada 12. oktobrī – Eiropas Komisija/Rumānija

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/11

      Prasība, kas celta 2018. gada 12. oktobrī – Eiropas Komisija/Rumānija
      (Lieta C-638/18)
      (2018/C 445/14)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Nicolae un K. Petersen)

         Atbildētāja: Rumānija

         Prasītājas prasījumi

                  —

                  atzīt, ka, 2007. gadā sistemātiski un pastāvīgi pārkāpjot PM10 koncentrāciju dienas robežvērtības un no 2007. līdz 2014. gadam ieskaitot – izņemot 2013. gadu – sistemātiski un pastāvīgi pārkāpjot PM10 koncentrāciju gada robežvērtības zonā RO32101 Bukareste, Rumānija nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir noteikti Direktīvas 2008/50/EK (1) 13. panta 1. punktā, kas aplūkots kopā ar tās XI pielikumu;

                  —

                  atzīt, ka attiecībā uz zonu RO32101 Bukareste Rumānija no 2010. gada 11. jūnija nav izpildījusi pienākumus, kas ir paredzēti Direktīvas 2008/50/EK 23. panta 1. punktā, kas aplūkots kopā ar tās XV pielikuma A sadaļu, it īpaši otrajā daļā paredzēto pienākumu nodrošināt, ka PM10 robežvērtību pārsniegšanas periods ir cik vien iespējams īss;

                  —

                  piespriest Rumānijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Sākot no 2007. gada, zonā RO32101 Bukareste sistemātiski un pastāvīgi tika pārsniegtas PM10 koncentrācijas dienas robežvērtības. Turklāt no 2007. līdz 2014. gadam ieskaitot – izņemot 2013. gadu – tajā pašā zonā tika pārkāptas PM10 koncentrācijas gada robežvērtības. Ar šādiem pārsniegšanas gadījumiem pietiek, lai atzītu, ka ir pārkāpti Direktīvas 2008/50/EK 13. panta 1. punkta noteikumi, kas ir aplūkoti kopā ar šīs pašas direktīvas XI pielikuma noteikumiem.
      Neraugoties uz šādiem pārsniegšanas gadījumiem, Rumānija nav paredzējusi gaisa kvalitātes uzlabošanas plānus, kas atbilstu direktīvas 23. panta 1. punkta noteikumiem, un it īpaši nav izpildījusi pienākumu veikt atbilstošus pasākumus, lai PM10 robežvērtību pārsniegšanas periods būtu cik vien iespējams īss. Šāds pārkāpums izriet no ilgā laikposma, kurā ir konstatēti pārsniegšanas gadījumi, no garajiem termiņiem, kas ir paredzēti, lai izbeigtu pārsniegšanas gadījumus, no tā, ka nav dažu direktīvas XV pielikuma A sadaļā paredzēto elementu, no tā, ka plānos nav aplūkoti visi galvenie robežvērtību pārsniegšanas iemesli un nav arī paredzēti obligāti pasākumi, kas būtu pietiekami, lai nodrošinātu robežvērtību ievērošanu.

         (1)  OV 2008, L 152, 1. lpp.


title: Lieta C-614/18: Prasība, kas celta 2018. gada 28. septembrī – Eiropas Komisija/Slovākijas Republika

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/8

      Prasība, kas celta 2018. gada 28. septembrī – Eiropas Komisija/Slovākijas Republika
      (Lieta C-614/18)
      (2018/C 445/10)
      Tiesvedības valoda – slovāku

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Tokár un C. Cattabriga)

         Atbildētāja: Slovākijas Republika

         Prasītājas prasījumi

      Eiropas Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt, ka, trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri nav Eiropas Savienības pilsoņu ģimenes locekļi un kuru vīzas pieteikums ir noraidīts vai kuru vīza ir anulēta vai atsaukta, liegdama Savienības tiesībās noteiktās tiesības vērsties tiesā, Slovākijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti Līguma par Eiropas Savienību 19. panta 1. punktā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā, kopsakarā ar Regulas (EK) Nr. 810/2009 (1) (Vīzu kodekss) 32. panta 3. punktu, 34. panta 7. punktu un 35. panta 7. punktu;

                  —

                  piespriest Slovākijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai Komisija apgalvo, ka šajā lietā apstrīdētie juridiskie jautājumi ir skaidri atrisināti Tiesas spriedumā lietā C-403/16 El Hassani, kurā Tiesa ir atzinusi, ka 32. panta 3. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 810/2009 (2009. gada 13. jūlijs), ar ko izveido Kopienas Vīzu kodeksu, ar grozījumiem, kuri izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 610/2013 (2013. gada 26. jūnijs) (2), lasot to kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā dalībvalstīm ir noteikts pienākums paredzēt lēmumu par vīzas atteikumu pārsūdzēšanas procedūru, kuras noteikumi ietilpst katras dalībvalsts tiesību sistēmā, ievērojot līdzvērtības un efektivitātes principus. Šai procedūrai noteiktā tās stadijā ir jāgarantē pārsūdzība tiesā.
      Tādējādi Komisija secina, ka argumenti, ko Slovākijas Republika šajā lietā ir izvirzījusi pirmstiesas procedūras gaitā, nevar būt sekmīgi, un atkārtoti pauž savu nostāju, saskaņā ar kuru Slovākijas Republika nepilda tai paredzētos pienākumus, kuri norādīti dokumentā par lietas ierosināšanu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 810/2009 (2009. gada 13. jūlijs), ar ko izveido Kopienas Vīzu kodeksu (Vīzu kodekss) (OV 2009, L 243, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 610/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss), Konvenciju, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu, Padomes Regulu (EK) Nr. 1683/95 un Regulu (EK) Nr. 539/2001, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 767/2008 un Regulu (EK) Nr. 810/2009 (OV 2013, L 182, 1. lpp.).


title: Lieta C-442/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 5. jūlijā Eiropas Centrālā banka iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 26. aprīļa spriedumu lietā T-251/15 Espírito Santo Financial (Portugal)/Eiropas Centrālā banka

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/2

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 5. jūlijā Eiropas Centrālā banka iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 26. aprīļa spriedumu lietā T-251/15 Espírito Santo Financial (Portugal)/Eiropas Centrālā banka
      (Lieta C-442/18 P)
      (2018/C 445/02)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: F. Malfrère, M. Ioannidis, pārstāvji, H.-G. Kamman, Rechtsanwalt)

         Otrs lietas dalībnieks: Espírito Santo Financial (Portugal), SGPS, SA

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 26. aprīļa sprieduma Espírito Santo Financial (Portugal), SGPS, SA/ECB, T-251/15, EU:T:2018:234 rezolutīvās daļas 1. punktu;

                  —

                  noraidīt prasību arī attiecībā uz ECB atteikumu atklāt kredīta summu, kas norādīta ECB Padomes 2014. gada 28. jūlija lēmuma protokola izvilkumos;

                  —

                  pakārtoti otrajam prasījumam, nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai;

                  —

                  piespriest prasītājai pirmajā instancē un otrai lietas dalībniecei šajā instancē atlīdzināt divas trešdaļas (2/3) tiesvedības izdevumu un ECB vienu trešdaļu (1/3) tiesāšanās izdevumu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pirmais un vienīgais apelācijas sūdzības pamats: Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtu (turpmāk tekstā – “Statūti”) 10.4 panta un Lēmuma 2004/258 (1) 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta pirmā ievilkuma pārkāpums.
      ECB uzskata, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini interpretējusi un piemērojusi Statūtu 10.4 pantu un Lēmuma 2004/258 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta pirmo ievilkumu, pārsūdzētajā spriedumā un konkrēti tā 55., 75.–81., kā arī 124. un 161. punktā atzīdama, ka Padomes rīcības brīvība saistībā ar tās protokolu satura atklāšanu “ir jāizmanto saskaņā ar Lēmumā 2004/258 ietvertajiem nosacījumiem un robežām” (80. punkts), kas konkrētajā lietā nozīmē, ka ECB ir pienākums sniegt pamatojumu, izskaidrojot, kādā veidā Padomes sēžu protokolos saistībā ar Padomes lēmumiem ietvertā informācija konkrēti un faktiski apdraud sabiedrības intereses attiecībā uz ECB lēmumpieņemšanas struktūru procedūru konfidencialitāti.
      Statūtu 10.4 pantā ir ietverta prezumpcija, ka Padomes procedūrās ietilpstošā informācija ir konfidenciāla nolūkā aizsargāt ECB neatkarību un efektivitāti. Šis primāro tiesību noteikums, no kā atbilstoši sekundārajām tiesībām nevar atkāpties, ir piemērojams arī tām protokolu daļām, kuras attiecas uz Padomes lēmumiem. Tas ir atkārtots Lēmuma 2004/258 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta pirmajā ievilkumā. No Padomes procedūru, tostarp tās lēmumu, konfidencialitātes vispārējā principa, kā noteikts Statūtu 10.4 pantā, izriet, ka, lai ECB sanāksmju iznākums tiktu darīts zināms atklātībai, tai savi lēmumi nav jāpakļauj Lēmumā 2004/258 ietvertajiem satura un procesuālajiem standartiem. Konkrētāk, tai nav jāpaskaidro, kādēļ šādu Padomes protokolu atklāšana konkrēti un faktiski apdraudētu sabiedrības intereses attiecībā uz Padomes procedūru konfidencialitāti.

         (1)  Eiropas Centrālās bankas Lēmums 2004/258/EK (2004. gada 4. marts) par publisku piekļuvi Eiropas Centrālās bankas dokumentiem (OV 2004, L 80, 42. lpp.).


title: Lieta T-631/18: Prasība, kas celta 2018. gada 17. oktobrī – Herholz Vertrieb/EUIPO (“#”)

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/24

      Prasība, kas celta 2018. gada 17. oktobrī – Herholz Vertrieb/EUIPO (“#”)
      (Lieta T-631/18)
      (2018/C 445/30)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Herholz Vertrieb GmbH & Co. KG (Ahausa, Vācija) (pārstāvis: D. Sprenger, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “#” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 967 267

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 22. augusta lēmums lietā R 445/2018-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  grozīt apstrīdēto lēmumu tādējādi, lai tiktu apmierināts Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikums;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-642/18: Prasība, kas celta 2018. gada 12. oktobrī – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/12

      Prasība, kas celta 2018. gada 12. oktobrī – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
      (Lieta C-642/18)
      (2018/C 445/15)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: S. Pardo Quintillán, E. Sanfrutos Cano un F. Thiran)

         Atbildētāja: Spānijas Karaliste

         Prasījumi

                  —

                  Saskaņā Līguma par Eiropas Savienības darbību 258. panta pirmo daļu atzīt, ka:

                              —

                              nepieņemot atkritumu apsaimniekošanas plānus atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/98/EK (2008. gada 19. novembris) par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu (1) prasībām vai nepārskatot šos plānus atbilstoši Direktīvā 2008/98/EK paredzētajam attiecībā uz Aragonas, Baleāru salu, Kanāriju salu un Madrides autonomajām kopienām un Seūtas autonomo pilsētu, Spānijas Karaliste nav izpildījusi Direktīvas 2008/98/EK 28. panta 1. punktā un 30. panta 1. punktā paredzētos pienākumus, un

                              —

                              oficiāli neinformējot Komisiju par atkritumu apsaimniekošanas plānu attiecībā uz Aragonas, Baleāru salu, Kanāriju salu un Madrides autonomajām kopienām un Seūtas autonomo pilsētu pieņemšanu vai pārskatīšanu, Spānijas Karaliste nav izpildījusi Direktīvas 2008/98/EK 33. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

                  —

                  piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Komisija uzskata, ka, neveicot prasītos pasākumus līdz 2017. gada 14. septembrim, kas ir Komisijas 2017. gada 14. jūlija argumentētajā atzinumā noteiktais termiņš, Spānijas Karaliste nav izpildījusi minētajās Direktīvas 2008/98/EK tiesību normās paredzētos pienākumus.

         (1)  OV 2008, L 312, 3. lpp.


title: Lieta C-506/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 1. augustā Eiropas Parlaments iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 17. maija spriedumu lietā T-566/16 Josefsson/Eiropas Parlaments

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/3

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 1. augustā Eiropas Parlaments iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 17. maija spriedumu lietā T-566/16 Josefsson/Eiropas Parlaments
      (Lieta C-506/18 P)
      (2018/C 445/03)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: Í. Ní Riagáin Düro, V. Montebello-Demogeot)

         Otrs lietas dalībnieks: Erik Josefsson

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  līdz ar to noraidīt pirmajā instancē celto prasību;

                  —

                  nospriest, ka lietas dalībnieki savus tiesāšanās izdevumus šajā instancē sedz paši;

                  —

                  piespriest E. Josefsson atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savā apelācijas sūdzībā Parlaments izvirza šādus pamatus:

                  (i)

                  kļūda tiesību piemērošanā, faktu sagrozīšana un pamatojuma nenorādīšana, uzskatot, ka prasība par izglītību tiesību zinātnēs ir bijis iemesls prasītāja atlaišanai;

                  (ii)

                  kļūda tiesību piemērošanā, uzskatot, ka prasītājam ir tiesības tikt uzklausītam saistībā ar struktūrshēmas izveidi un ar to saistīto lēmumu pieņemšanu, kā arī amatu aprakstu;

                  (iii)

                  faktu sagrozīšana, acīmredzama kļūda vērtējumā un pamatojuma nenorādīšana, secinot, ka, ja prasītājs būtu bijis uzklausīts saistībā ar viņa izglītību tiesību zinātnēs, šāda uzklausīšana praktiski būtu mainījusi aplūkotā lēmumu pieņemšanas procesa iznākumu.


title: Lieta T-477/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 24. oktobra spriedums – Epsilon International/Komisija (Šķīrējklauzula – Līgumi, kas noslēgti saistībā ar Septīto pamatprogrammu pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. – 2013.) – Interese celt prasību – Pieļaujamās izmaksas – Maksājuma apturēšana – Prasība atcelt tiesību aktu – Lēmums iekļaut prasītāju Ātrās reaģēšanas un izslēgšanas sistēmas (EDES) centrālajā datubāzē – Nepārsūdzams akts – Nepieņemamība)

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/15

      Vispārējās tiesas 2018. gada 24. oktobra spriedums – Epsilon International/Komisija
      (Lieta T-477/16) (1)

      ((Šķīrējklauzula - Līgumi, kas noslēgti saistībā ar Septīto pamatprogrammu pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. – 2013.) - Interese celt prasību - Pieļaujamās izmaksas - Maksājuma apturēšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Lēmums iekļaut prasītāju Ātrās reaģēšanas un izslēgšanas sistēmas (EDES) centrālajā datubāzē - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība))
      (2018/C 445/19)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Epsilon International SA (Marousi, Grieķija) (pārstāvji: D. Bogaert un A. Guillerme, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Estrada de Solà, A Katsimerou un A. Kyratsou)

         Priekšmets

      No vienas puses, prasība, kas ir pamatota LESD 272. pantu un ar ko tiek lūgts konstatēt, pirmkārt, ka summas, ko Eiropas Komisija pārskaitīja saskaņā ar dotācijas nolīgumiem BRISEIDE, i-SCOPE un Smart-Islands, ir uzskatāmas par pieļaujamām izmaksām, otrkārt, ka Komisijas lēmumi par maksājumu apturēšanu saistībā ar projektiem i-LOCATE, eENV-Plus, GeoSmartCity un c-SPACE nav pamatoti, un, treškārt, ka Komisijas prettiesiskā rīcība prasītājai ir radījusi kaitējumu, un, no otras puses, prasība, kas ir pamatota, pirmkārt, ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu Ares (2016) 2835215 (2016. gada 17. jūnijs) par Epsilon iekļaušanu Ātrās reaģēšanas un izslēgšanas sistēmas (EDES) datu bāzē un, otrkārt, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas esot nodarīts prasītājai šī tiesību akta rezultātā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Epsilon International SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 402, 31.10.2016.


title: Lieta C-527/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 13. augustā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Gesamtverband Autoteile-Handel e.V./KIA Motors Corporation

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/4

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 13. augustā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Gesamtverband Autoteile-Handel e.V./KIA Motors Corporation

      (Lieta C-527/18)
      (2018/C 445/04)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Gesamtverband Autoteile-Handel e.V.

         Atbildētāja: KIA Motors Corporation

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ražotājam saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 715/2007 (1) 6. panta 1. punkta pirmo teikumu neatkarīgajiem uzņēmumiem nodrošināmā informācija ir jāsniedz formā, kas atļauj tās turpmāku elektronisku apstrādi?

                  2)

                  Vai atbilstoši Regulas (EK) Nr. 715/2007 6. panta 1. punkta pirmajam teikumam pastāv aizliegta neatkarīgo uzņēmumu diskriminācija, ja ražotājs ar informācijas dienesta starpniecību atver citu informācijas kanālu oriģinālo rezerves daļu tirdzniecībai, ko veic sertificēti tirgotāji un remontētāji?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) 715/2007 (2007. gada 20. jūnijs) par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (“Euro 5” un “Euro 6”) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai (OV 2007, L 171, 1. lpp.).


title: Lieta T-63/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 24. oktobra spriedums – Grupo Orenes/EUIPO – Akamon Entertainment Millenium (“Bingo VIVA! Slots”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Bingo VIVA! Slots” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “vive bingo” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) – Strīda priekšmets)

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/16

      Vispārējās tiesas 2018. gada 24. oktobra spriedums – Grupo Orenes/EUIPO – Akamon Entertainment Millenium (“Bingo VIVA! Slots”)
      (Lieta T-63/17) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Bingo VIVA! Slots” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “vive bingo” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Strīda priekšmets))
      (2018/C 445/20)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Grupo Orenes, SL (Murcie, Spānija) (pārstāvis: M. J. Sanmartín Sanmartín, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: S. Palmero Cabezas)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Akamon Entertainment Millenium, SL (Barselona, Spānija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 7. novembra lēmumu lietā R 453/2016-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Grupo Orenes un Akamon Entertainment Millenium.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Grupo Orenes, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 95, 27.3.2017.


title: Lieta C-528/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 13. augustā Outsource Professional Services Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2018. gada 31. maija spriedumu lietā T-340/16 Flatworld Solutions Pvt Ltd/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/4

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 13. augustāOutsource Professional Services Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2018. gada 31. maija spriedumu lietā T-340/16 Flatworld Solutions Pvt Ltd/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      (Lieta C-528/18 P)
      (2018/C 445/05)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Outsource Professional Services Ltd (pārstāvis: A. Kempter, advokāts)

         Citi lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Flatworld Solutions Pvt. Ltd

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2018. gada 31. maija spriedumu lietā T-340/16;

                  —

                  apstiprināt EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 15. aprīļa lēmumu lietā R 611/2015-4;

                  —

                  piespriest Flatworld Solutions Pvt. Ltd atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot Eiropas Savienības preču zīmes īpašniecei/pārņēmējai/apelācijas sūdzības iesniedzējai nepieciešami radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzība ir balstīta uz to, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Savienības tiesības, proti, Padomes Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (1), kurā grozījumi pēdējo reizi ir izdarīti ar Padomes Regulu 2015/2424 (2), 52. panta 1. punkta b) apakšpunktu.
      Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka Eiropas Savienības preču zīmes īpašniece/priekštece esot rīkojusies ļaunticīgi, iesniedzot preču zīmes Nr. 006035547 reģistrācijas pieteikumu. Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi ļaunticības konceptu. Aprakstoša formulējuma lietošanā, lai aprakstītu uzņēmumu, neesot nekas negodīgs vai neētisks. Tādējādi preču zīmes reģistrācija neesot notikusi ļaunticīgi.

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par Kopienas preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2015/2424 (2015. gada 16. decembris), ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, Komisijas Regulu (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, un atceļ Komisijas Regulu (EK) Nr. 2869/95 par maksām, kas jāmaksā Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (OV 2015, L 341, 21. lpp.).


title: Lieta C-664/18: Prasība, kas celta 2018. gada 23. oktobrī – Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/12

      Prasība, kas celta 2018. gada 23. oktobrī – Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
      (Lieta C-664/18)
      (2018/C 445/16)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Norris-Usher, K. Petersen)

         Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

         Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  nospriest, ka, turpinot pārsniegt NO2 gada robežlielumus šādās zonās – UK0001 (Greater London pilsētas teritorija), UK0002 (West Midlands pilsētas teritorija), UK0003 (Greater Manchester pilsētas teritorija), UK 0004 (West Yorkshire pilsētas teritorija), UK0013 (Teesside pilsētas teritorija), UK0014 (The Potteries), UK0018 (Kingston upon Hull), UK0019 (Southampton pilsētas teritorija), UK0024 (Glasgow pilsētas teritorija), UK0029 (Eastern), UK0031 (South East), UK0032 (East Midlands), UK0033 (North West un Merseyside), UK0034 (Yorkshire un Humberside), UK0035 (West Midlands) un UK0036 (North East), kā arī NO2 stundas robežlielumus UK0001 (Greater London pilsētas teritorija), sākot ar 2010. gada 1. janvāri, kad šie robežlielumi ir stājušies spēkā, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste ir pārkāpusi Direktīvas 2008/50/EK (1) 13. panta 1. punktu kopā ar šīs direktīvas XI pielikumu;

                  —

                  nospriest, ka, sākot ar 2010. gada 11. jūniju Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi savus pienākumus saskaņā ar Direktīvas 2008/50/EK 23. panta 1. punktu kopā ar šīs direktīvas XV pielikumu attiecībā uz iepriekš minētajām zonām, un it īpaši 23. panta 1. punkta 2. apakšpunktā paredzēto pienākumu nodrošināt, lai pārsnieguma periods būtu pēc iespējas īsāks;

                  —

                  piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopš 2010. gada NO2 gada robežlielumi tiekot pārsniegti 16 zonās un aglomerācijās un stundu robežlielumi tiekot pārsniegti vienā zonā. Šie pārsniegumi kā tādi esot uzskatāmi par Direktīvas 2008/50/EK (2008. gada 21. maijs) par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai 13. panta 1. punkta, to aplūkojot kopā ar šīs direktīvas XI pielikumu, pārkāpumu.
      Neraugoties uz to, ka pastāvīgi tiekot pārkāpts šīs direktīvas 13. panta 1. punkts kopā ar direktīvas XI pielikumu, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste neesot izstrādājusi gaisa kvalitātes uzlabošanas plānus, kuros būtu paredzēti piemēroti pasākumi, lai maksimāli saīsinātu pārsnieguma periodu. Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes ieplānoto pasākumu nepiemērotību varot pierādīt ar robežlielumu ilgstošo pārsnieguma periodu, pārsnieguma apmēru un atbilstības pazīmēm, kā arī ar detalizētu analīzi par katru attiecīgo gaisa kvalitātes uzlabošanas plānu, kas attiecas uz šajā prasībā minētajām 16 zonām un aglomerācijām.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/50/EK (2008. gada 21. maijs) par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai (OV 2008, L 152, 1. lpp.).


title: Lieta C-584/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. septembrī iesniedza Eparchiako Dikastirio Larnakas (Kipra) – D. Z./Blue Air – Airline Management Solutions S.R.L.

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/5

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. septembrī iesniedza Eparchiako Dikastirio Larnakas (Kipra) – D. Z./Blue Air – Airline Management Solutions S.R.L.

      (Lieta C-584/18)
      (2018/C 445/06)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Iesniedzējtiesa

         Eparchiako Dikastirio Larnakas

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: D. Z.

         Atbildētāja: Blue Air – Airline Management Solutions S.R.L.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ir pareiza tāda interpretācija, saskaņā ar kuru Lēmums Nr. 565/2014/ES (1) tieši rada tiesiskas sekas, pirmkārt, kā trešo valstu privātpersonu tiesības uz to, ka uz viņiem netiek attiecināta vīzas prasība ieceļošanai galamērķa dalībvalstī, un, otrkārt, kā konkrētās galamērķa dalībvalsts pienākumu neprasīt šādu vīzu, ja šīm personām ir vīza vai uzturēšanās atļauja, kas ir ietverta savstarpēji atzīstamo dokumentu sarakstā, pamatojoties uz Lēmumu Nr. 565/2014/ES, kuru galamērķa dalībvalsts ir apņēmusies piemērot?

                  2)

                  Ja gaisa pārvadātājs izlidošanas dalībvalsts lidostā tieši vai/un ar savu pilnvaroto pārstāvju starpniecību atsaka pasažierim iekāpšanu, atsaucoties uz galamērķa dalībvalsts iestāžu atteikumu atļaut šai personai ieceļot attiecīgajā valstī iespējamas ieceļošanas vīzas (visa) neesamības dēļ, vai var uzskatīt, ka gaisa pārvadātājs veic funkciju un darbojas kā konkrētās valsts emanācija (emanation of State), līdz ar to pasažieris, kuram ir nodarīts kaitējums, var, atsaucoties uz Lēmumu Nr. 565/2014/ES, celt iebildumus galamērķa dalībvalsts tiesā, lai pierādītu, ka viņam bija tiesības ieceļot bez papildu vīzas, un prasīt naudas atlīdzību par šo tiesību neievērošanu un, attiecīgi, par viņa pārvadājuma līguma pārkāpumu?

                  3)

                  Vai gaisa pārvadātājs tieši un/vai ar savu pilnvaroto pārstāvju starpniecību var atteikt trešās valsts valstspiederīgajam iekāpšanu, pamatojoties uz galamērķa dalībvalsts iestāžu lēmumu atteikt ieceļošanu attiecīgās dalībvalsts teritorijā, iepriekš neizdodot un/vai neizsniedzot minētajam valstspiederīgajam nekādu pamatotu rakstisku lēmumu par ieceļošanas atteikumu (skat. Regulas (EK) Nr. 2016/399 (2) 14. panta 2. punktu, agrāko Regulas (EK) Nr. 562/2006 13. pantu, kurā ir noteikts, ka ieceļošanu var atteikt tikai ar pamatotu lēmumu), lai tiktu garantēta pasažiera, kuram ir nodarīts kaitējums, pamattiesību ievērošana un it īpaši tiesību aizsardzība tiesā (skat. tās pašas regulas 4. pantu)?

                  4)

                  Vai Regulas (EK) Nr. 261/2004 (3) 2. panta j) [punkts] ir jāinterpretē tādējādi, ka no tās piemērošanas jomas tiek izslēgts gadījums, kad pasažierim tiek atteikta iekāpšana ikreiz, kad to nolemj gaisa pārvadātājs, iespējams, “neatbilstošu ceļošanas dokumentu” dēļ? Vai ir pareiza tāda interpretācija, saskaņā ar kuru iekāpšanas atteikums ietilpst regulas piemērošanas jomā, ja tiesa, pamatojoties uz katra atsevišķā gadījuma konkrētajiem apstākļiem, nolemj, ka ceļošanas dokumenti ir bijuši atbilstoši un ka iekāpšanas atteikums ir bijis nepamatots vai prettiesisks Eiropas Savienības tiesību pārkāpuma dēļ?

                  5)

                  Vai pasažierim var atņemt Regulas (EK) Nr. 261/2004 4. panta 3. punktā paredzētās tiesības uz kompensāciju, izmantojot klauzulu par gaisa pārvadātāja atbrīvošanu no atbildības vai šādas atbildības ierobežošanu, iespējams, neatbilstošu šā pasažiera ceļošanas dokumentu gadījumā, ja šāda klauzula pastāv parastajos un iepriekš publicētajos gaisa pārvadātāja darbības un/vai pakalpojumu sniegšanas nosacījumos? Vai 15. pants kopsakarā ar tās pašas regulas 14. pantu liedz piemērot šādas ierobežojošas klauzulas un/vai atbrīvot gaisa pārvadātāju no atbildības?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums Nr. 565/2014/ES (2014. gada 15. maijs), ar ko ievieš vienkāršotu režīmu personu kontrolei pie ārējām robežām, pamatojoties uz to, ka attiecībā uz tranzītu caur to teritorijām vai iecerēto uzturēšanos to teritorijās uz laiku, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā, Bulgārija, Horvātija, Kipra un Rumānija dažus dokumentus vienpusēji atzīst par līdzvērtīgiem savām valsts vīzām, un ar ko atceļ Lēmumus Nr. 895/2006/EK un Nr. 582/2008/EK (OV 2014, L 157, 23. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 2016/399 (2016. gada 9. marts) par Savienības Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) (OV 2016, L 77, 1. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (Dokuments attiecas uz EEZ) – Komisijas paziņojums (OV 2004, L 46, 1. lpp.).


title: Lieta T-162/17 RENV: Vispārējās tiesas 2018. gada 24. oktobra spriedums – Fernández González/Komisija (Civildienests – Pagaidu darbinieki – Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta c) punkts – Paziņojums par vakanci, kas skar tādu pagaidu darbinieka amatu, uz kuru attiecas Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta b) punkts – Kandidatūras noraidīšana – Iebilde par prettiesiskumu – Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. pants – Atbildība – Iespējas zaudēšana)

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/16

      Vispārējās tiesas 2018. gada 24. oktobra spriedums – Fernández González/Komisija
      (Lieta T-162/17 RENV) (1)

      ((Civildienests - Pagaidu darbinieki - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta c) punkts - Paziņojums par vakanci, kas skar tādu pagaidu darbinieka amatu, uz kuru attiecas Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta b) punkts - Kandidatūras noraidīšana - Iebilde par prettiesiskumu - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. pants - Atbildība - Iespējas zaudēšana))
      (2018/C 445/21)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Elia Fernández González (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: M. Casado García-Hirschfeld un É. Boigelot, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Berscheid un L. Radu Bouyon, kam palīdz D. Waelbroeck un A. Duron, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Komisijas 2014. gada 14. novembra lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītājas kandidatūra uz pagaidu darbinieka amatu, uz ko attiecas paziņojums par vakanci COM/2014/2036, kā arī 2015. gada 22. maija lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītajās administratīvā sūdzība, un, otrkārt, atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājai esot nodarīts.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 14. novembra lēmumu, ar kuru ir noraidīta Elia Fernández González kandidatūra uz pagaidu darbinieka amatu, uz ko attiecas paziņojums par vakanci COM/2014/2036.

                  2)

                  Komisija samaksā Elia Fernández González summu 12 000 euro apmērā, pieskaitot nokavējuma procentus, kuri tiek piemēroti no šā sprieduma pasludināšanas datuma līdz faktiskās samaksāšanas datumam un kuri ir aprēķināti atbilstoši gada likmei, kas ir vienāda ar Eiropas Centrālās bankas (ECB) galvenajām refinansēšanās operācijām noteikto likmi, kurai ir pieskaitīti 2 procentpunkti.

                  3)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  4)

                  Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 354, 26.10.2015. (lieta, kas sākotnēji tika reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-121/15, bet 2016. gada 1. septembrī tika nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai).


title: Lieta C-615/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 28. septembrī iesniedza Amtsgericht Kehl (Vācija) – Kriminālprocess pret UY

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 28. septembrī iesniedza Amtsgericht Kehl (Vācija) – Kriminālprocess pret UY
      (Lieta C-615/18)
      (2018/C 445/11)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Kehl

         Pamatlietas puses

         Staatsanwaltschaft Offenburg

      pret
      UY

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Savienības tiesību normas, it īpaši Direktīva 2012/13 (1), kā arī LESD 21., 45., 49. un 56. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kas kriminālprocesā tikai tādēļ, ka apsūdzētais nerezidents nedzīvo attiecīgajā, bet gan citā dalībvalstī, paredz, ka apsūdzētajam viņam adresēta priekšraksta par sodu izsniegšanai ir jāizraugās pilnvarotais pārstāvis, kas nozīmē, ka priekšraksts par sodu stājas spēkā un tādējādi tiek radīti tiesiskie nosacījumi apsūdzētā vēlākas rīcības sodāmībai (faktiskās sekas [Tatbestandswirkung]) pat tad, ja apsūdzētais faktiski neko nezināja par priekšrakstu par sodu un apsūdzētā faktiskā iepazīšanās ar priekšrakstu par sodu nav nodrošināta tādā pašā apmērā, kā tas būtu, izsniedzot priekšrakstu par sodu, ja apsūdzētais būtu attiecīgās dalībvalsts rezidents?

                  2)

                  Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai Eiropas Savienības tiesību normas, it īpaši Direktīva 2012/13, kā arī LESD 21., 45., 49. un 56. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kas kriminālprocesā tikai tādēļ, ka apsūdzētais nerezidents nedzīvo attiecīgajā, bet gan citā dalībvalstī, paredz, ka apsūdzētajam viņam adresēta priekšraksta par sodu izsniegšanai ir jāizraugās pilnvarotais pārstāvis, kas nozīmē, ka priekšraksts par sodu stājas spēkā un tādējādi tiek radīti tiesiskie nosacījumi apsūdzētā vēlākas rīcības sodāmībai (faktiskās sekas [Tatbestandswirkung]) un veicot kriminālvajāšanu par šo nodarījumu apsūdzētajam subjektīvi tiek noteikti lielāki pienākumi nodrošināt faktisku iepazīšanos ar priekšrakstu par sodu, nekā tie tiktu noteikti, ja atbildētājs būtu attiecīgās dalībvalsts rezidents, kādēļ kļūst iespējama atbildētāja kriminālvajāšana par nolaidīgu rīcību?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/13/ES (2012. gada 22. maijs) par tiesībām uz informāciju kriminālprocesā (OV 2012, L 142, 1. lpp.).


title: Lieta T-261/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 24. oktobra spriedums – Bayer/EUIPO – Uni-Pharma (“SALOSPIR”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “SALOSPIR” reģistrācijas pieteikums – Agrākas Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo krāsainas lentes, un agrākas valsts preču zīmes “Aspirin” – Relatīvi atteikuma pamati – Apzīmējumu līdzība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) – Reputācija – Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkts) – Apzīmējuma, kas nav tikai vietēja mēroga, izmantošana komercdarbībā – Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad Regulas 2017/1001 8. panta 4. punkts))

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/17

      Vispārējās tiesas 2018. gada 24. oktobra spriedums – Bayer/EUIPO – Uni-Pharma (“SALOSPIR”)
      (Lieta T-261/17) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “SALOSPIR” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo krāsainas lentes, un agrākas valsts preču zīmes “Aspirin” - Relatīvi atteikuma pamati - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Reputācija - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkts) - Apzīmējuma, kas nav tikai vietēja mēroga, izmantošana komercdarbībā - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad Regulas 2017/1001 8. panta 4. punkts)))
      (2018/C 445/22)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Bayer AG (Leverkusen, Vācija) (pārstāvji: V. von Bomhard un J. Fuhrmann, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Folliard-Monguiral, S. Pétrequin un D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Uni-Pharma Kleon Tsetis, Farmakeutika Ergastiria AVEE (Kifisia, Grieķija) (pārstāvji: C. Chrysanthis, P.-V. Chardalia un A. Vasilogamvrou, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 17. februāra lēmumu lietā R 2444/2017-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Bayer un Uni-Pharma Kleon Tsetis, Farmakeutika Ergastiria.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Bayer AG sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) un Uni-Pharma Kleon Tsetis, Farmakeutika Ergastiria AVEE tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         (1)  OV C 221, 10.7.2017.


title: Lieta C-621/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 3. oktobrī iesniedza Court of Session (Scotland) (Apvienotā Karaliste) – Andy Wightman u.c./Secretary of State for Exiting the European Union

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/10

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 3. oktobrī iesniedza Court of Session (Scotland) (Apvienotā Karaliste) – Andy Wightman u.c./Secretary of State for Exiting the European Union

      (Lieta C-621/18)
      (2018/C 445/12)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Court of Session, Edinburgh

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Andy Wightman, Ross Greer, Alyn Smith, David Martin, Catherine Stihler, Jolyon Maugham, Joanna Cherry

         Atbildētājs: Secretary of State for Exiting the European Union

         Citi lietas dalībnieki: Chris Leslie, Tom Brake

         Prejudiciālais jautājums

      Ja saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 50. pantu dalībvalsts ir paziņojusi Eiropadomei par savu nodomu izstāties no Eiropas Savienības, vai Savienības tiesības ļauj paziņojumu iesniegušajai dalībvalstij vienpusēji atsaukt paziņojumu; un, ja tā, tad ar kādiem nosacījumiem un ar kādām sekām dalībvalsts palikšanai Eiropas Savienībā?


title: Lieta T-435/12: Vispārējās tiesas 2018. gada 24. oktobra spriedums – Bacardi/EUIPO – Palírna U zeleného stromu (“42 BELOW”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “42 BELOW” reģistrācijas pieteikums – Agrāka nereģistrēta valsts grafiska preču zīme “VODKA 42” – Relatīvs atteikuma pamats – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkts) – Izmantošana komercdarbībā – EUIPO veikta valsts tiesību piemērošana)

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/14

      Vispārējās tiesas 2018. gada 24. oktobra spriedums – Bacardi/EUIPO – Palírna U zeleného stromu (“42 BELOW”)
      (Lieta T-435/12) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “42 BELOW” reģistrācijas pieteikums - Agrāka nereģistrēta valsts grafiska preču zīme “VODKA 42” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkts) - Izmantošana komercdarbībā - EUIPO veikta valsts tiesību piemērošana))
      (2018/C 445/17)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Bacardi Co. Ltd (Vaduz, Lihtenšteina) (pārstāvji: sākotnēji M. Reinisch, vēlāk A. Parassina, L. Rigas un L. Lorenc, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: sākotnēji P. Geroulakos, vēlāk D. Gája un D. Walicka)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Palírna U zeleného stromu a.s., agrāk Granette & Starorežná Distilleries a.s. (Ústí nad Labem, Čehijas Republika) (pārstāvis: T. Chleboun, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2012. gada 9. jūlija lēmumu lietā R 2100/2011-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Granette & Starorežná Distilleries un Bacardi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Bacardi Co. Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 379, 8.12.2012.


title: Lieta T-400/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 24. oktobra spriedums – Deza/Komisija (Apkārtējā vide un cilvēka veselības aizsardzība – Regula (EK) Nr. 1272/2008 – Dažu vielu klasifikācija, marķēšana un iepakojums – Regula (ES) 2017/776 – Antrahinona klasifikācija – Pieņēmums, ka viela ir kancerogēna cilvēkam – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Jēdziens “viela” – Tiesiskā noteiktība – Tiesības uz īpašumu”)

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/18

      Vispārējās tiesas 2018. gada 24. oktobra spriedums – Deza/Komisija
      (Lieta T-400/17) (1)

      ((Apkārtējā vide un cilvēka veselības aizsardzība - Regula (EK) Nr. 1272/2008 - Dažu vielu klasifikācija, marķēšana un iepakojums - Regula (ES) 2017/776 - Antrahinona klasifikācija - Pieņēmums, ka viela ir kancerogēna cilvēkam - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Jēdziens “viela” - Tiesiskā noteiktība - Tiesības uz īpašumu”))
      (2018/C 445/23)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Čehijas Republikas) (pārstāvis: P. Dejl, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: Z. Malůšková, K. Mifsud-Bonnici un R. Lindenthal)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Somijas Republika (pārstāvis: S. Hartikainen), Zviedrijas Karaliste (pārstāvji: A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev, L. Zettergren un A. Alriksson), Eiropas Ķimikāliju aģentūra (pārstāvji: M. Heikkilä, W. Broere un A. Hautamäki)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir celta, pamatojoties uz LESD 263. pantu, un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Regulu (ES) 2017/776 (2017. gada 4. maija), ar ko, pielāgojot zinātnes un tehnikas attīstībai, groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu (OV 2017 L 116, 1. lpp.), ciktāl tajā antrahinons ir klasificēts kā viela, par kuru ir izdarīts pieņēmums, ka tā ir kancerogēna cilvēkam.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Deza, a.s. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste un Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 293, 4.9.2017.


title: Lieta T-299/15: Vispārējās tiesas 2018. gada 24. oktobra spriedums – Nova/Komisija (Šķīrējklauzula – Dotācijas nolīgums, kas ir noslēgts saistībā ar izmēģinājuma projektu, lai izveidotu tīklu pašvaldību saziņai un diskusijām par pieredzi un vislabāko praksi bēgļu pārcelšanas un integrācijas jautājumos – Projekta rezultātu objektīvas novērtēšanas neesamība – Samērīgums – Piešķirto līdzekļu atmaksāšana – Pierādījumu savākšanas pasākumi – Pretprasība)

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/14

      Vispārējās tiesas 2018. gada 24. oktobra spriedums – Nova/Komisija
      (Lieta T-299/15) (1)

      ((Šķīrējklauzula - Dotācijas nolīgums, kas ir noslēgts saistībā ar izmēģinājuma projektu, lai izveidotu tīklu pašvaldību saziņai un diskusijām par pieredzi un vislabāko praksi bēgļu pārcelšanas un integrācijas jautājumos - Projekta rezultātu objektīvas novērtēšanas neesamība - Samērīgums - Piešķirto līdzekļu atmaksāšana - Pierādījumu savākšanas pasākumi - Pretprasība))
      (2018/C 445/18)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Nova Onlus Consorzio nazionale di cooperative sociali – Soc. coop. (Trani, Itālija) (pārstāvji: M. Astolfi un M. Petrucci, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji – L. Di Paolo un L. Cappelletti, vēlāk L. Di Paolo un visbeidzot O. Verheecke un F. Moro, kuriem palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kura pamatota ar LESD 272. pantu un kurā būtībā tiek lūgts konstatēt, ka Komisijai nav pamata prasīt, lai prasītājs samaksātu summu 80 242,78 EUR apmērā saistībā ar dotācijas nolīgumu HOME/2011/PPRS/AG/2176, un piespriest Komisijai samaksāt 52 146,36 EUR, kā arī nokavējuma procentus, un, otrkārt, Komisijas pretprasība piespriest prasītājam atmaksāt summu 80 242,78 EUR apmērā un nokavējuma procentus minētā dotācijas nolīguma izpildei.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Eiropas Komisijai nav pamata prasīt, lai Nova Onlus Consorzio nazionale di cooperative sociali – Soc. Coop. segtu 15 % no izmaksām atbilstoši dotācijas nolīgumam HOME/2011/PPRS/AG/2176 saistībā ar projekta Transnational Observatory for Refugee’s Resettlement in Europe Interneta vietni, proti, 3 002,45 EUR.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Nova Onlus Consorzio nazionale di cooperative sociali samaksā Komisijai atbilstoši šim nolīgumam summu 77 240,33 EUR apmērā, kurai pieskaita nokavējuma procentus pēc likmes 3,55 % apmērā no 2015. gada 19. maija un līdz pilnīgai šīs summas samaksai.

                  4)

                  Pretprasību pārējā daļā noraidīt.

                  5)

                  Nova Onlus Consorzio nazionale di cooperative sociali sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina divas trešdaļas no Komisijas tiesāšanās izdevumiem.

                  6)

                  Vienu trešdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem Komisija sedz pati.

         (1)  OV C 254, 3.8.2015.


title: Lieta T-594/18: Prasība, kas celta 2018. gada 1. oktobrī – Pharma Mar/Komisija

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/18

      Prasība, kas celta 2018. gada 1. oktobrī – Pharma Mar/Komisija
      (Lieta T-594/18)
      (2018/C 445/24)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Pharma Mar, SA (Kolmenarvjeho [Colmenar Viejo], Spānija) (pārstāvji: M. Merola un V. Salvatore, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu C(2018) 4831 final (2018. gada 17. jūlijs), ar ko ir atteikta tirdzniecības atļauja saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 726/2004 (1) attiecībā uz “Aplidin – plitidepsin” – cilvēkiem paredzētām zālēm;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka zinātniskā padomdevēju grupa onkoloģijas jomā un tās iecelšanas process nav bijuši objektīvi.

                              —

                              Prasītāja norāda, ka nav izpildīts pienākums izskatīt visus attiecīgos lietas aspektus rūpīgi un objektīvi, jo apstrīdētais lēmums ir balstīts uz atzinumu, ko snieguši eksperti, kuri nav objektīvi.

                              —

                              Pienākuma veikt objektīvu pārbaudi neizpilde, uz ko norāda prasītāja, ir saistīta arī ar to, ka Eiropas Zāļu aģentūra (EMA) esot iecēlusi ekspertus veidā, ar ko ir neatbilstoši samazināta viedokļu dažādība, kas būtu uzskatāma par objektīva vērtējuma priekšnoteikumu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts labas pārvaldības princips.

                              —

                              Prasītāja norāda uz to, ka EMA ir iecēlusi ekspertus veidā, ar ko ir neatbilstoši samazināta viedokļu dažādība, un apgalvo, ka tas var tikt uzskatīts par labas pārvaldības principa pārkāpumu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 726/2004 12. pants un vienlīdzīgas attieksmes princips.

                              —

                              Prasītāja norāda, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un ir kļūdaini secinājusi, ka Aplidin labvērtība nebija pareizi un pietiekami pierādīta, tādējādi pārkāpjot minēto 12. pantu.

                              —

                                 EMA veiktajā pārbaudes procedūrā daļa no zinātniskajiem pierādījumiem, kas iesniegti, pamatojot Aplidin labvērtību, netika ņemta vērā prasītājas izmantotās metodikas dēļ, kas neatbilst EMA ekspertu darba grupas sniegtajam atzinumam.

                              —

                              Šajā lietā izmantotā metodika ir tāda pati, kādai EMA ir piekritusi līdzīgā lietā attiecībā uz citu zāļu tirdzniecības atļaujas procedūru, kas liecina, ka ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu.

                              —

                              Prasītāja norāda, ka lēmumam neņemt vērā zinātniskos pierādījumus, kas iesniegti, pamatojot Aplidin labvērtību, nav norādīts pamatojums, it īpaši pamatojums tam, kādēļ par pamatu tika ņemts EMA ekspertu darba grupas sniegtais atzinums.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību.

                              —

                              Prasītāja norāda, ka tai tika liegta iespēja faktiski izmantot tiesības uz aizstāvību saistībā ar tēmu, kas bija noteicošā, izvērtējot Aplidin labvērtību, it īpaši tādēļ, ka laiks, lai sagatavotos mutvārdu paskaidrojumu sanāksmēm, bija ierobežots.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula Nr. 726/2004 (2004. gada 31. marts), ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (OV 2004, L 136, 1. lpp.).


title: Lieta T-720/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 29. novembra spriedums – ARFEA/Komisija (Valsts atbalsts – Kompensācija par sabiedriskajiem pakalpojumiem, ko ar atpakaļejošu spēku ir piešķīrušas Itālijas iestādes – Pasažieru reģionālo pārvadājumu ar autobusu pakalpojums, kas 1997.–1998. gadā sniegts, balstoties uz koncesijām – Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt – Spriedums lietā Altmark – Materiālo tiesību normu piemērošana laikā

text:
               4.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/25

      Vispārējās tiesas 2018. gada 29. novembra spriedums – ARFEA/Komisija
      (Lieta T-720/16) (1)

      ((Valsts atbalsts - Kompensācija par sabiedriskajiem pakalpojumiem, ko ar atpakaļejošu spēku ir piešķīrušas Itālijas iestādes - Pasažieru reģionālo pārvadājumu ar autobusu pakalpojums, kas 1997.–1998. gadā sniegts, balstoties uz koncesijām - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt - Spriedums lietā Altmark - Materiālo tiesību normu piemērošana laikā)
      (2019/C 44/31)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Aziende riunite filovie ed autolinee Srl (ARFEA) (Alesandrija, Itālija) (pārstāvji: M. Chiti, V. Angiolini un L. Formilan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāves: L. Armati un D. Recchia)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2016/2084 (2016. gada 10. jūnijs) par valsts atbalstu SA.38132 (2015/C) (ex 2014/NN) – papildu kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu saistībām uzņēmumam Arfea (OV 2016, L 321, 57. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Aziende riunite filovie ed autolinee Srl (ARFEA) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 441, 28.11.2016.


title: Lieta T-305/18 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 28. novembra rīkojums – Klyuyev/Padome (Pagaidu noregulējums – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā – Līdzekļu iesaldēšana – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Fumus boni juris – Steidzamības neesamība

text:
               4.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/71

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 28. novembra rīkojums – Klyuyev/Padome
      (Lieta T-305/18 R)
      ((Pagaidu noregulējums - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Fumus boni juris - Steidzamības neesamība)
      (2019/C 44/93)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Andriy Klyuyev (Doņecka, Ukraina) (pārstāvji: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, R. Gherson un T. Garner, solicitors)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: P. Mahnič un A. Vitro)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278 un 279. pantu un ar kuru tiek lūgts apturēt Padomes Lēmuma (KĀDP) 2018/333 (2018. gada 5. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2018, L 63, 48. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulas (ES) 2018/326 (2018. gada 5. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2018, L 63, 5. lpp.) piemērošanu, ciktāl tie attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-115/18: Vispārējās tiesas 2018. gada 6. decembra spriedums – Tomasz KawałkoTrofeum/EUIPO – Ferrero (“KINDERPRAMS”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “KINDERPRAMS” reģistrācijas pieteikums – Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “Kinder” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Preču un pakalpojumu identiskums vai līdzība – Apzīmējumu līdzība – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               18.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/32

      Vispārējās tiesas 2018. gada 6. decembra spriedums – Tomasz KawałkoTrofeum/EUIPO – Ferrero (“KINDERPRAMS”)
      (Lieta T-115/18) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “KINDERPRAMS” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “Kinder” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Preču un pakalpojumu identiskums vai līdzība - Apzīmējumu līdzība - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2019/C 65/40)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Tomasz KawałkoTrofeum (Gdiņa, Polija) (pārstāvis: P. Moksa, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: S. Bonne un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ferrero SpA (Alba, Itālija) (pārstāvji: F. Jacobacci un L. Ghedina, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 14. decembra lēmumu lietā R 1112/2017-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ferrero un Tomasz KawałkoTrofeum.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Tomasz KawałkoTROFEUM atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 161, 7.5.2018.


title: Lieta C-823/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 27. decembrī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2018. gada 18. oktobra spriedumu lietā T-640/16 GEA Group AG/Komisija

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/32

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 27. decembrī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2018. gada 18. oktobra spriedumu lietā T-640/16 GEA Group AG/Komisija
      (Lieta C-823/18 P)
      (2019/C 93/42)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Christoforou, P. Rossi, V. Bottka)

         Otrs lietas dalībnieks: Gea Srl

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  piespriest GEA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā un pirmajā instancē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Komisija pamato savu apelācijas sūdzību ar šādiem diviem apelācijas sūdzības pamatiem.
      Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi divas kļūdas tiesību piemērošanā. Pirmkārt, tā esot kļūdaini piemērojusi vienlīdzīgas attieksmes principu, neesot ņēmusi vērā judikatūru par uzņēmuma jēdzienu un solidāro atbildību, kā arī esot pieļāvusi kļūdu saistībā ar to, kādas sekas ir soda samazinājumam, kurš var tikt piešķirts tikai pārkāpumu izdarījušā uzņēmuma bijušajam meitasuzņēmumam. Konkrētāk, Komisija uzskata, ka ar pārsūdzēto spriedumu Vispārējā tiesa ir atkāpusies no Tiesas judikatūras, saskaņā ar kuru solidāras atbildības par naudas soda daļu, kas ir kopēja visām attiecīgajām juridiskajām personām, jēdziens ir uzņēmuma jēdziena izpausme LESD 101. panta mērķiem (skat. spriedumu C-231/11 P, Siemens Österreich, 57. punkts). Līdz ar to visas juridiskās personas, kuras pārkāpuma izdarīšanas laikā ir piederējušas vienam un tam pašam uzņēmumam, pēc definīcijas ir solidāri atbildīgas par tā naudas soda samaksu, kas atbilst uzņēmuma dalībai pārkāpumā (nepārsniedzot maksimālo apmēru, par kuru katra juridiskā persona ir individuāli atbildīga). Sprieduma loģika ir balstīta uz teorijas par solidāras atbildības iekšējo sadalījumu piemērošanu pēc analoģijas, kuras mērķis arī bija izslēgt kopparādnieku atbildību par solidāri piemērotā naudas soda daļas samaksu. Tomēr Tiesa spriedumā C-231/11 P, Siemens Österreich un apvienotajās lietās C-247/11 P un C-253/11 P, Areva šo teoriju ir noraidījusi. Turklāt spriedumā neesot ņemta vērā judikatūra, atbilstoši kurai uz mātesuzņēmumu nevar tikt attiecināta tās bijušajam meitasuzņēmumam piemērotā augšējā robežvērtība 10 % apmērā (C-50/12 P, Kendrion, 58., 68. un 70. punkts). Līdz ar to spriedumā ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, interpretējot un piemērojot Tiesas pastāvīgo judikatūru, ar to ir radīta tiesiskā nenoteiktība un tas ietekmē Komisijas rīcības brīvību, piemērojot uzņēmumiem naudas sodus par LESD 101. panta pārkāpumu.
      Otrkārt, Komisija uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, nospriežot, ka visām solidāri atbildīgajām juridiskajām personām uzņēmumā (tostarp sabiedrībai GEA) noteiktais termiņš naudas soda samaksai sākas no jauna brīdī, kad tiek paziņots lēmums par grozījumu izdarīšanu, ar kuru tiek samazināts naudas sods tikai vienai no šīm juridiskajām personām (ACW, kas ir bijušais GEA meitasuzņēmums). Tā ir kļūda tiesību piemērošanā, jo Komisija, pastāvot saturiskai kļūdai, kas ietekmē tikai vienu no solidāri atbildīgajām juridiskajām personām, ir tiesīga ar lēmumu par grozījumu izdarīšanu samazināt naudas sodu šai vienai juridiskajai personai, negrozot citās lēmuma daļās pārējām juridiskajām vienībām noteiktos naudas sodus. Tāpat Komisija šādos apstākļos ir tiesīga (bet tai nav pienākuma) vienai vai vairākām juridiskajām personām noteikt jaunu samaksas termiņu, kas var būt agrāks par pēdējā lēmuma par grozījumu izdarīšanu paziņošanas datumu. Tas ir tādēļ, ka naudas soda grozīšana nenozīmē tā aizstāšanu. Līdzīgi, ja Tiesa samazina juridiskai personai piemēroto naudas sodu, tas nenozīmē jauna naudas soda noteikšanu ar jaunu samaksas datumu (lieta C-523/15 P, WDI, 29.–48. un 63.–68. punkts, un lieta T-275/94, Groupement des cartes bancaires, 60. un 65. punkts). Ja pārsūdzētais spriedums tiktu atstāts spēkā, tā pamatā esošās kļūdas varētu ietekmēt Komisijas piemērojamo naudas sodu atturošo iedarbību, jo tas nozīmētu, ka vienam no adresātiem uzliktā naudas soda grozīšana radītu to procentu zaudējumu, kas uzkrājušies par spēkā atstāto naudas soda daļu visam uzņēmumam.
      Visbeidzot spriedums ir neskaidrs un nepietiekami pamatots saistībā ar abiem aspektiem, kas aptverti ar apelācijas sūdzību.


title: Lieta C-832/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 21. decembrī iesniedza Helsingin hovioikeus (Somija) – A u.c./Finnair Oyi

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/33

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 21. decembrī iesniedza Helsingin hovioikeus (Somija) – A u.c./Finnair Oyi

      (Lieta C-832/18)
      (2019/C 93/43)
      Tiesvedības valoda – somu

         Iesniedzējtiesa

         Helsingin hovioikeus

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: A u.c.

         Atbildētāja: Finnair Oyj

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regula Nr. 261/2004 (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka pasažierim ir tiesības uz jaunu kompensāciju 7. panta 1. punkta izpratnē, ja viņš atcelta lidojuma dēļ ir saņēmis kompensāciju, gaisa pārvadātājs, kas apkalpo lidojumu, uz kuru ir notikusi pārreģistrācija, ir tas pats, kas apkalpo atcelto lidojumu, un arī pēc atceltā lidojuma sekojošais lidojums, uz kuru ir notikusi pārreģistrācija, salīdzinot ar plānoto izlidošanas laiku, kavējas tik ilgi, ka rodas tiesības uz kompensāciju?

                  2)

                  Vai, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, apkalpojošais gaisa pārvadātājs var atsaukties uz ārkārtējiem apstākļiem 5. panta 3. punkta izpratnē, ja saskaņā ar lidmašīnu ražotāja sagatavotu papildu tehniskās izpētes dokumentu, kas attiecas uz jau lietošanā esošiem lidaparātiem, attiecīgajā dokumentā aplūkotā detaļa faktiski tiek uzskatīta par t.s. “on condition” detaļu, t.i., par detaļu, kas tiek izmantota tik ilgi, līdz tā sabojājas, un apkalpojošais gaisa pārvadātājs attiecīgās detaļas nomaiņai ir sagatavojies tādējādi, ka tas visu laiku tur gatavībā rezerves daļu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 2004, L 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-2/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 4. janvārī iesniedza Riigikohus (Igaunija) – A. P./Riigiprokuratuur

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/34

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 4. janvārī iesniedza Riigikohus (Igaunija) – A. P./Riigiprokuratuur

      (Lieta C-2/19)
      (2019/C 93/44)
      Tiesvedības valoda – igauņu

         Iesniedzējtiesa

         Riigikohus

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: A. P.

         Atbildētāja: Riigiprokuratuur

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai dalībvalsts sprieduma atzīšana un tā izpildes uzraudzība atbilst Padomes Pamatlēmumam 2008/947/TI (2008. gada 27. novembris) par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu tādiem spriedumiem un probācijas lēmumiem, kuri paredzēti probācijas pasākumu un alternatīvu sankciju uzraudzībai (1), arī tad, ja ar šo spriedumu notiesātajai personai ticis piespriests nosacīts brīvības atņemšanas sods bez papildu pienākumiem, un līdz ar to tās vienīgais pienākums ir pārbaudes laikā neizdarīt jaunu tīšu noziedzīgu nodarījumu (runa ir par nosacīta soda noteikšanu Igaunijas Kriminālkodeksa 73. panta izpratnē)?

         (1)  Padomes Pamatlēmums 2008/947/TI (2008. gada 27. novembris) par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu tādiem spriedumiem un probācijas lēmumiem, kuri paredzēti probācijas pasākumu un alternatīvu sankciju uzraudzībai (OV 2008, L 337, 102. lpp.).


title: Lieta C-5/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 4. janvārī iesniedza Varhoven administrativen sad (Bulgārija) – Overgaz Mrezhi AD, bezpeļņas organizācija Bulgarska Gazova Asotsiatsia/Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/34

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 4. janvārī iesniedza Varhoven administrativen sad (Bulgārija) – Overgaz Mrezhi AD, bezpeļņas organizācija Bulgarska Gazova Asotsiatsia/Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)

      (Lieta C-5/19)
      (2019/C 93/45)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Varhoven administrativen sad

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Overgaz Mrezhi AD, bezpeļņas organizācija Bulgarska Gazova Asotsiatsia

         Atbildētāja: Komisia za energiyno i vodno regulirane

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 36. un 38. pantu un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/73/EK (1) (2009. gada 13. jūlijs) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/55/EK atcelšanu 3. pantu ir pieļaujams tāds valsts pasākums kā aplūkotais, kas paredzēts Zakon za energetikata (Enerģētikas likums) 35. pantā un precizēts Darzhavnata Komisia za energiyno i vodno regulirane (Valsts elektroenerģijas un ūdens padeves regulēšanas komisija, turpmāk tekstā – “KEVR”) 2013. gada 19. martaNaredba no 2 za regulirane na tsenite na prirodnia gaz (Noteikumi Nr. 2 par dabasgāzes cenu regulēšanu) 11. pantā, atbilstoši kuram viss finansiālais slogs, kas saistīts ar energouzņēmumiem noteiktām sabiedrisko pakalpojumu saistībām, ir jāsedz lietotājiem, ņemot vērā, ka:

                              a)

                              no sabiedrisko pakalpojumu saistībām izrietošais ekonomiskais slogs neskar visus energouzņēmumus;

                              b)

                              sabiedrisko pakalpojumu saistību izmaksas galvenokārt sedz tiešie lietotāji, kuri tās nevar apstrīdēt, lai gan viņi dabasgāzi no tiešiem piegādātājiem saņem par brīvi veidotām cenām;

                              c)

                              nav diferencēts no sabiedrisko pakalpojumu saistību izpildes izrietošais ekonomiskais slogs, ko uzņemas dažādu kategoriju lietotāji;

                              d)

                              šī pasākuma piemērošana nav terminēta;

                              e)

                              sabiedrisko pakalpojumu saistību vērtību aprēķina, pamatojoties uz izmaksu iekasēšanas metodi atbilstoši prognožu modelim.

                  2)

                  Vai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/73/EK (2009. gada 13. jūlijs) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/55/EK atcelšanu 3. pantu, ņemot vērā preambulas 44., 47., 48. un 49. apsvērumu, ir pieļaujama tāda valsts tiesību norma kā Zakon za normativnite aktove (Likums par normatīvajiem aktiem) Pārejas un nobeiguma noteikumu 5. pants, ar kuru KEVR tiek atbrīvota no Zakon za normativnite aktove 26.–28. pantā paredzētajiem pienākumiem un īpaši no pienākumiem, izstrādājot regulatīvo normatīvo tiesību aktu projektu, ievērot vajadzības, pamatotības, paredzamības, pārskatāmības, saskaņotības, subsidiaritātes, samērīguma un stabilitātes principus, organizēt sabiedrisko apspriešanu ar iedzīvotājiem un juridiskām personām, pirms tiesību akta pieņemšanas publicēt tā projektu kopā ar pamatojumu, kā arī sniegt skaidrojumu par pamatojumu, tostarp, par saderību ar Savienības tiesību normām?

         (1)  OV 2009, L 211, 94. lpp.


title: Lieta T-400/10 RENV: Vispārējās tiesas 2018. gada 14. decembra spriedums – Hamas/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām – Līdzekļu iesaldēšana – Iespēja trešās valsts iestādei tikt kvalificētai par kompetento iestādi Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP izpratnē – Lēmumu par līdzekļu iesaldēšanu faktiskais pamats – Pienākums norādīt pamatojumu – Kļūda vērtējumā – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Tiesības uz aizstāvību – Tiesības uz īpašumu)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/38

      Vispārējās tiesas 2018. gada 14. decembra spriedums – Hamas/Padome
      (Lieta T-400/10 RENV) (1)

      ((Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām - Līdzekļu iesaldēšana - Iespēja trešās valsts iestādei tikt kvalificētai par kompetento iestādi Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP izpratnē - Lēmumu par līdzekļu iesaldēšanu faktiskais pamats - Pienākums norādīt pamatojumu - Kļūda vērtējumā - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz īpašumu))
      (2019/C 93/48)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Hamas (Doha, Katara) (pārstāvis: L. Glock, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: B. Driessen, M. Bishop un A. Sikora-Kalėda)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji: D. Colas un F. Fize) un Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji F. Castillo de la Torre, M. Konstantinidis un R. Tricot, pēc tam F. Castillo de la Torre, L. Baumgart un C. Zadra)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes paziņojumu personām, grupām un organizācijām, kas iekļautas sarakstā, kurš minēts 2. panta 3. punktā Padomes Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām (OV 2010, C 188, 13. lpp.), Padomes Lēmumu 2010/386/KĀDP (2010. gada 12. jūlijs), ar ko atjaunina to personu, grupu un organizāciju sarakstu, kurām piemēro Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu 2., 3. un 4. pantu (OV 2010, L 178, 28. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 610/2010 (2010. gada 12. jūlijs), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1285/2009 (OV 2010, L 178, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju, otrkārt, Padomes Lēmumu 2011/70/KĀDP (2011. gada 31. janvāris), ar ko atjaunina to personu, grupu un organizāciju sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu (OV 2011, L 28, 57. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 83/2011 (2011. gada 31. janvāris), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu Nr. 610/2010 (OV 2011, L 28, 14. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju, treškārt, Padomes Lēmumu 2011/430/KĀDP (2011. gada 18. jūlijs), ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu (OV 2011, L 188, 47. lpp.) 2., 3. un 4. pantu, un Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 687/2011 (2011. gada 18. jūlijs), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulas Nr. 610/2010 un Nr. 83/2011 (OV 2011, L 188, 2. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju, ceturtkārt, Padomes Lēmumu 2011/872/KĀDP (2011. gada 22. decembris), ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un atceļ Lēmumu 2011/430 (OV 2011, L 343, 54. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1375/2011 (2011. gada 22. decembris), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu Nr. 687/2011 (OV 2011, L 343, 10. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju, piektkārt, Padomes Lēmumu 2012/333/KĀDP (2012. gada 25. jūnijs), ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un atceļ Lēmumu 2011/872 (OV 2012, L 165, 72. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 542/2012 (2012. gada 25. jūnijs), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu Nr. 1375/2011 (OV 2012, L 165, 12. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju, sestkārt, Padomes Lēmumu 2012/765/KĀDP (2012. gada 10. decembris), ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un atceļ Lēmumu 2012/333 (OV 2012, L 337, 50. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1169/2012 (2012. gada 10. decembris), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu Nr. 542/2012 (OV 2012, L 337, 2. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju, septītkārt, Padomes Lēmumu 2013/395/KĀDP (2013. gada 25. jūlijs), ar ko atjaunina un groza to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu 2012/765 (OV 2012, L 201, 57. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 714/2013 (2013. gada 25. jūlijs), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu Nr. 1169/2012 (OV 2012, L 201, 10. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju, astotkārt, Padomes Lēmumu 2014/72/KĀDP (2014. gada 10. februāris), ar ko atjaunina un groza to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu 2013/395 (OV 2014, L 40, 56. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 125/2014 (2014. gada 10. februāris), ar ko īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu Nr. 714/2013 (OV 2014, L 40, 9. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju, devītkārt, Padomes Lēmumu 2014/483/KĀDP (2014. gada 22. jūlijs), ar ko atjaunina un groza to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu 2014/72 (OV 2014, L 217, 35. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 790/2014 (2014. gada 22. jūlijs), ar ko īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu Nr. 125/2014 (OV 2014, L 217, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju, un, desmitkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2017/1426 (2017. gada 4. augusts), ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu (KĀDP) 2017/154 (OV 2017, L 204, 95. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2017/1420 (2017. gada 4. augusts), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) 2017/150 (OV 2017, L 204, 3. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Hamas sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Francijas Republika un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 317, 20.11.2010.


title: Lieta T-298/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 14. decembra spriedums – East West Consulting/Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība – Pirmspievienošanās palīdzības instruments – Trešā valsts – Valsts publisks līgums – Decentralizēta pārvaldība – Lēmums 2008/969/EK, Euratom – Agrās brīdināšanas sistēma (ABS) – Brīdinājuma aktivizēšana ABS ietvaros – Savienības finanšu interešu aizsardzība – Komisijas “ex ante” apstiprinājuma atteikums – Līguma slēgšanas tiesību nepiešķiršana – Vispārējās tiesas kompetence – Pierādījumu pieņemamība – Brīdinājuma juridiskā pamata neesamība – Tiesības uz aizstāvību – Nevainīguma prezumpcija – Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums – Cēloņsakarība – Mantiskais un morālais kaitējums – Līguma slēgšanas tiesību zaudēšana – Zaudēta iespēja iegūt citu līgumu slēgšanas tiesības)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/40

      Vispārējās tiesas 2018. gada 14. decembra spriedums – East West Consulting/Komisija
      (Lieta T-298/16) (1)

      ((Ārpuslīgumiskā atbildība - Pirmspievienošanās palīdzības instruments - Trešā valsts - Valsts publisks līgums - Decentralizēta pārvaldība - Lēmums 2008/969/EK, Euratom - Agrās brīdināšanas sistēma (ABS) - Brīdinājuma aktivizēšana ABS ietvaros - Savienības finanšu interešu aizsardzība - Komisijas “ex ante” apstiprinājuma atteikums - Līguma slēgšanas tiesību nepiešķiršana - Vispārējās tiesas kompetence - Pierādījumu pieņemamība - Brīdinājuma juridiskā pamata neesamība - Tiesības uz aizstāvību - Nevainīguma prezumpcija - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums - Cēloņsakarība - Mantiskais un morālais kaitējums - Līguma slēgšanas tiesību zaudēšana - Zaudēta iespēja iegūt citu līgumu slēgšanas tiesības))
      (2019/C 93/49)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: East West Consulting SPRL (Nandrin, Beļģija) (pārstāvji: sākotnēji L. Levi un A. Tymen, vēlāk L. Levi, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Dintilhac un J. Estrada de Solà)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar kuru tiek lūgts atlīdzināt mantisko un morālo kaitējumu, ko prasītāja esot cietusi sakarā ar brīdinājuma reģistrēšanu attiecībā uz to agrās brīdināšanas sistēmā (ABS) un tai sekojošo atteikšanos, pamatojoties uz šo brīdinājumu, indosēt tās vadītajam konsorcijam piešķirto līgumu, kuru bija paredzēts finansēt Eiropas Savienībai pirmspievienošanās palīdzības instrumenta (IPA) ietvaros.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Piespriest Eiropas Komisijai samaksāt East West Consulting SPRL naudas summu 20 000 EUR.

                  2)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                  Katrs lietas dalībnieks savus tiesāšanās izdevumus sedz pats.

         (1)  OV C 270, 25.7.2016.


title: Lieta T-348/16 OP: Vispārējās tiesas 2019. gada 17. janvāra spriedums – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA (Šķīrējklauzula – Septītā pamatprogramma pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem – Projekts “Minatran” – Pieļaujamās izmaksas – Kompensācija – Aizmugurisks spriedums – Iebildumi)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/40

      Vispārējās tiesas 2019. gada 17. janvāra spriedums – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA

      (Lieta T-348/16 OP) (1)

      ((Šķīrējklauzula - Septītā pamatprogramma pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem - Projekts “Minatran” - Pieļaujamās izmaksas - Kompensācija - Aizmugurisks spriedums - Iebildumi))
      (2019/C 93/50)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja pamatlietā: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Saloniki, Grieķija) (pārstāvji: V. Christianos un S. Paliou, advokāti)

         Atbildētāja pamatlietā: Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūra (pārstāvji: M. Pesquera Alonso un F. Sgritta, kam palīdz E. Kourakis un P. Dikaiou, advokāti)

         Priekšmets

         ERCEA iesniegtie iebildumi par 2017. gada 6. aprīļa spriedumu Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA (T-348/16, nav publicēts, EU:T:2017:268).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt 2017. gada 6. aprīļa sprieduma Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA (T-348/16) rezolutīvās daļas 1., 2. un 3. punktu.

                  2)

                  Parādam, kurš norādīts Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūras (ERCEA) 2016. gada 26. maija paziņojumā par parādu Nr. 3241606289, kura mērķis ir panākt, lai Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis atlīdzina daļu no projektam “Minatran” saņemtās 245 525,43 EUR subsīdijas, nav pamatojuma attiecībā uz summu 233 611,75 EUR apmērā un šī summa atbilst pieļaujamiem izdevumiem.

                  3)

                  Pārējā daļā Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis celto prasību un ERCEA iesniegtos iebildumus noraidīt.

                  4)

                  ERCEA sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis tiesāšanās izdevumus lietās T-348/16 un T-348/16 OP.

                  5)

                  ERCEA sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis tiesāšanās izdevumus lietā T-348/16 OP-R.

         (1)  OV C 296, 16.8.2016.


title: Lieta T-413/16: Vispārējās tiesas 2019. gada 16. janvāra spriedums – Cham/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju – Līdzekļu iesaldēšana – Tiesības uz aizstāvību – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Pienākums norādīt pamatojumu – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Tiesības uz godu un reputāciju – Tiesības uz īpašumu – Nevainīguma prezumpcija – Samērīgums)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/42

      Vispārējās tiesas 2019. gada 16. janvāra spriedums – Cham/Padome
      (Lieta T-413/16) (1)

      ((Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Tiesības uz godu un reputāciju - Tiesības uz īpašumu - Nevainīguma prezumpcija - Samērīgums))
      (2019/C 93/52)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Cham Holding (Damaska, Sīrija) (pārstāvis: E. Ruchat, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: sākotnēji S. Kyriakopoulou, G. Étienne un A. Vitro, vēlāk S. Kyriakopoulou un A. Vitro un visbeidzot S. Kyriakopoulou, A. Vitro un V. Piessevaux)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2016/850 (2016. gada 27. maijs), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2016, L 141, 125. lpp.), kā arī tam sekojošos īstenošanas aktus, proti, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2017/917 (2017. gada 29. maijs), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2017, L 139, 62. lpp.), un Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/778 (2018. gada 28. maijs), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2018, L 131, 16. lpp.), ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Cham Holding sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 364, 3.10.2016.


title: Lieta T-525/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 14. decembra spriedums – GQ u.c./Komisija (Civildienests – Ierēdņi – Civildienesta noteikumu reforma – Regula (ES, Euratom) Nr. 1023/2013 – Amatu veidi – Pārejas noteikumi par klasificēšanu pēc amatu veidiem – Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 31. pants – Asistenti pārejas posmā – Paaugstināšana amatā saskaņā ar Civildienesta noteikumu 45. pantu, kas ir atļauta tikai karjeras grupas ietvaros atbilstoši ieņemamā amata veidam – Piekļuve amata veidam “vecākais asistents” (AST 10), tikai piemērojot Civildienesta noteikumu 4. pantā un 29. panta 1. punktā paredzēto procedūru – Vienlīdzīga attieksme – Tiesību tikt paaugstinātam augstākā AST 10 pakāpē zaudēšana – Tiesiskā paļāvība)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/43

      Vispārējās tiesas 2018. gada 14. decembra spriedums – GQ u.c./Komisija
      (Lieta T-525/16) (1)

      ((Civildienests - Ierēdņi - Civildienesta noteikumu reforma - Regula (ES, Euratom) Nr. 1023/2013 - Amatu veidi - Pārejas noteikumi par klasificēšanu pēc amatu veidiem - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 31. pants - Asistenti pārejas posmā - Paaugstināšana amatā saskaņā ar Civildienesta noteikumu 45. pantu, kas ir atļauta tikai karjeras grupas ietvaros atbilstoši ieņemamā amata veidam - Piekļuve amata veidam “vecākais asistents” (AST 10), tikai piemērojot Civildienesta noteikumu 4. pantā un 29. panta 1. punktā paredzēto procedūru - Vienlīdzīga attieksme - Tiesību tikt paaugstinātam augstākā AST 10 pakāpē zaudēšana - Tiesiskā paļāvība))
      (2019/C 93/53)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: GQ un 7 citi prasītāji, kuru vārdi ir norādīti sprieduma pielikumā (pārstāvji: T. Bontinck un A. Guillerme, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji J. Currall un G. Gattinara, vēlāk G. Gattinara un C. Berardis-Kayser un visbeidzot G. Gattinara un G. Berscheid)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Parlaments (pārstāvji: sākotnēji M. Dean un N. Chemaï, vēlāk J. Steele, L. Deneys un J. Van Pottelberge) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: sākotnēji M. Bauer un E. Rebasti, vēlāk M. Bauer un R. Meyer)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas lēmumus, ar kuriem šīs iestādes iecēlējinstitūcija klasificēja prasītājus amata veidā “asistents pārejas posmā”, kā rezultātā no 2014. gada 1. janvāra viņi zaudēja tiesības tikt paaugstinātiem augstākā pakāpē, redakcijā, kādā šie lēmumi tika apstiprināti ar minētās iecēlējinstitūcijas 2014. gada 3. jūlija lēmumu noraidīt prasītāju sūdzības, kas tika iesniegtas laikposmā no 2014. gada 11. līdz 28. martam.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  GQ un citi Eiropas Komisijas ierēdņiem, kuru vārdi ir norādīti pielikumā, atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome un sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

         (1)  OV C 7, 12.1.2015. (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-111/14 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 1.9.2016.).