title: Lieta C-213/06 P: Apelācija, ko  2006. gada 6. maijā  ierosinājusi Eiropas Rekonstrukcijas Aģentūra (ERA) par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta)  2006. gada 23. februāra  spriedumu lietā T-471/04,  Georgios Karatzoglou  pret Eiropas Rekonstrukcijas Aģentūru (ERA)

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/19

         Apelācija, ko 2006. gada 6. maijā ierosinājusi Eiropas Rekonstrukcijas Aģentūra (ERA) par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2006. gada 23. februāra spriedumu lietā T-471/04, Georgios Karatzoglou pret Eiropas Rekonstrukcijas Aģentūru (ERA)
   (Lieta C-213/06 P)
   (2006/C 178/30)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Rekonstrukcijas Aģentūra (ERA) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.–N. Louis un E. Marchal, lawyers un K. Niafas, pārstāvis)

      Cits lietas dalībnieks: Georgios Karatzoglou

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2006. gada 23. februāra spriedumu lietā T-471/04 Georgios Karatzoglou pret Eiropas Rekonstrukcijas Aģentūru (ERA);

               —

               taisīt spriedumu pašai;

               —

               noraidīt prasību atcelt EAR 2004. gada 26. februāra lēmumu, ar kuru tika lauzts līgums ar prasītāju pirmajā instancē kā ar pagaidu personāla locekli;

               —

               piespriest prasītājam pirmajā instancē un apelācijas sūdzības iesniedzējam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Pirmās instances tiesa pieļāva tiesību kļūdu, kad, kvalificējusi atbildētāja parakstīto līgumu kā darba līgumu uz nenoteiktu laiku, tā nolēma, ka Eiropas Rekonstrukcijas Aģentūra (turpmāk tekstā — “ERA”) var lauzt līgumu tikai divos gadījumos — ERA darbības būtiskas samazināšanas vai likvidēšanas gadījumā — kas būtu līdzvērtīgs uzskatīt līguma par darba, kura ilgums ir atkarīgs no šiem kritērijiem, līgumu uz noteiktu laiku.
   Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Pirmās instances tiesa pieļāva tiesību kļūdu tā nolemjot, jo Padomes Regula Nr. 2667/2000 (1), kas nosaka ERA darbības noteikumus, aizliedz ERA slēgt līgumu ar šādu pienākumu, jo tai ir jāierobežo personāla darbā pieņemšana ar to, kas ir absolūti nepieciešams, ņemot vērā ERA vajadzības.
   Visbeidzot apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka, ja ERA būtu radījusi tiesisko paļāvību nelauzt atbildētāja līgumu, izņemot specifiskā gadījumā kā būtiskā tās darbības samazināšanā, šāda paļāvība būtu prettiesiska attiecībā uz pienākumiem, kas izriet no Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības un no Padomes Regulām, kas nosaka ERA izveidošanu un funkcionēšanu.

      (1)  OV L 305, 07.12.2000., 7.—10. lpp.


title: Lieta F-64/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. jūlijā — Nijs /Revīzijas palāta

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/25

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. jūlijā — Nijs/Revīzijas palāta
   (Lieta F-64/08)
   (2008/C 247/52)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bart Nijs, Bereldange (Luksemburga) (pārstāvji — F. Rollinger un A. Hertzog, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Revīzijas palāta
   Strīda priekšmets un apraksts
   Revīzijas palātas lēmuma par prasītāja vērtētāja un tā pārbaudes vērtētāja iecelšanu atcelšana un prasība par šī lēmuma radīto zaudējumu atlīdzību.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Revīzijas palātas ģenerālsekretāra lēmumu par prasītāja vērtētāju iecelt Tulkošanas nodaļas vadītāju un pašam būt par tā pārbaudes vērtētāju;

               —

               piespriest Revīzijas palātai atlīdzināt prasītājam nodarīto morālo kaitējumu EUR 25 000 apmērā;

               —

               piespriest Eiropas Revīzijas palātai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-195/14: Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 4. jūnija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Teekanne GmbH & Co. KG Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2000/13/EK — Pārtikas produktu marķēšana un noformēšana — 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkts un 3. panta 1. punkta 2) apakšpunkts — Marķēšanas veids, ar kuru var maldināt pircēju par pārtikas sastāvu — Sastāvdaļu uzskaitījums — Apzīmējuma “aveņu – vaniļas piedzīvojums”, kā arī aveņu un vaniļas ziedu attēlu izmantošana uz augļu tējas iesaiņojuma, kura nesatur šīs sastāvdaļas

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/16

         Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 4. jūnija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Teekanne GmbH & Co. KG

   (Lieta C-195/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2000/13/EK - Pārtikas produktu marķēšana un noformēšana - 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkts un 3. panta 1. punkta 2) apakšpunkts - Marķēšanas veids, ar kuru var maldināt pircēju par pārtikas sastāvu - Sastāvdaļu uzskaitījums - Apzīmējuma “aveņu – vaniļas piedzīvojums”, kā arī aveņu un vaniļas ziedu attēlu izmantošana uz augļu tējas iesaiņojuma, kura nesatur šīs sastāvdaļas)
   (2015/C 236/22)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Atbildētāja: Teekanne GmbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 20. marta Direktīvas 2000/13/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 18. jūnija Regulu (EK) Nr. 596/2009, 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkts un 3. panta 1. punkta 2) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tas, ka pārtikas produkta marķējums un veids, kā to veic, izmantojot noteiktas sastāvdaļas ārējo izskatu, aprakstu vai grafisko attēlu, var norādīt uz šīs sastāvdaļas klātbūtni šajā pārtikas produktā, kaut gan faktiski šīs sastāvdaļas tajā nav un šī neesamība izriet tikai no sastāvdaļu uzskaitījuma, kas ir attēlots uz minētā pārtikas produkta iesaiņojuma.

      (1)  OV C 245, 28.7.2014.


title: Lieta C-237/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 12. maijā iesniedza Cour de cassation (Luksemburga) — Miguel Remy /likvidējama akciju sabiedrība Landsbanki Luxembourg SA

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 12. maijā iesniedza Cour de cassation (Luksemburga) — Miguel Remy/likvidējama akciju sabiedrība Landsbanki Luxembourg SA

   (Lieta C-237/10)
   ()
   2010/C 209/30
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Miguel Remy

      Atbildētāja: likvidējama akciju sabiedrība Landsbanki Luxembourg SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvas 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu (1) 1., 2. un 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir piemērojami tādai darbības izbeigšanai, kas ir veikta pēc darba devēja paziņojuma par bankrota stāvokli vai tiesas nolēmuma, ar kuru ir piespriests izbeigt darba devēja kredītiestādes darbību un to likvidēt maksātnespējas dēļ, pamatojoties uz 1993. gada 5. aprīlī grozītā Finanšu nozares likuma 61. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktu, — [darbības] izbeigšanai, attiecībā uz kuru valsts tiesību aktos ir paredzēta darba līguma izbeigšana nekavējoties?

               2)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā uz šo jautājumu — vai Direktīvas 98/59/EK 1., 2. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka administrators vai likvidators ir pielīdzināmi darba devējam, kurš ir paredzējis kolektīvo atlaišanu, un šādā saistībā viņi var pabeigt direktīvas 2. un 3. punktā paredzētās darbības un veikt atlaišanu (lieta C-323/08, 39., 40. un 41. punkts) (2)?

      (1)  OV L 225, 16. lpp.

      (2)  2009. gada 10. decembra spriedums lietā Rodríguez Mayor u.c. (Krājumā vēl nav publicēts).


title: Lieta C-36/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. janvārī — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/18

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. janvārī — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-36/14)
   2014/C 85/33
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — K. Herrmann un M. Patakia)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Polijas Republika piemēro nesamērīgu un ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīvas 2009/73/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/55/EK atcelšanu (1) 3. panta 2. punktu nesaderīgu pasākumu un saistībā ar to nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti šīs direktīvas 3. panta 1. punktā, skatītā kopā ar 3. panta 2. punktu, veicot laika ziņā neierobežotu valsts intervenci tādā veidā, ka enerģētikas uzņēmumiem ir jāpiemēro Enerģētikas regulējošās iestādes priekšsēdētāja apstiprinātas cenas dabas gāzes piegādēm, bet valsts tiesībās valsts administratīvajām iestādēm nav paredzēts pienākums regulāri pārbaudīt to piemērošanas gāzes nozarē vajadzību un veidu, ievērojot šīs nozares attīstības stāvokli, (i), un piemērošana notiek neierobežotam lietotāju skaitam, nenošķirot pircējus un nešķirojot indivīdu situācijas atsevišķu grupu ietvaros (ii);

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Enerģētikas likuma 47. pantā noteiktais pienākums, par kura neievērošanu ir paredzēts naudas sods, cenām dabas gāzes piegādēm saņemt Enerģētikas regulējošās iestādes priekšsēdētāja piekrišanu, ciktāl tas attiecas uz visiem enerģētikas uzņēmumiem attiecībā uz piegādēm pircējiem, kas nav mājsaimniecības, ir valsts intervence tā dēvēto reglamentēto cenu veidā, kas nav savienojama ar samērīguma principa prasībām un saistībā ar to pārkāpj Direktīvas 2009/73/EK 3. panta 1. un 2. punktu.
   Proti, strīdīgā valsts intervence neatbilst Tiesas spriedumā lietā C-265/08 noteiktajiem standartiem, jo spēkā esošajās valsts tiesībās (1997. gada 10. aprīļa Enerģētikas likums) ir paredzēts pienākums piemērot reglamentētās cenas veidā, kas pārsniedz to, ka ir nepieciešams vispārējo saimniecisko interešu īstenošanai (aizsardzība pret pārāk augstām gāzes cenām). It īpaši pienākums saņemt piekrišanu dabas gāzes piegādes cenām nav ierobežots laikā un nav atkarīgs no gāzes tirgū valdošās, šādu intervenci attaisnojošas situācijas pārbaudes. Turklāt tas tiek piemērots visiem enerģētikas uzņēmumiem, ko nav tieši atbrīvojis Enerģētikas regulējošās iestādes priekšsēdētājs, neņemot vērā to stāvokli gāzes tirgū, un nenošķirot tos atbilstoši pircēju kategorijai: attieksme pret rūpnieciskiem galaklientiem, lieltirgotājiem un mājsaimniecībām ir vienāda.

      (1)  OV L 211, 94. lpp.


title: Lieta C-127/10: Prasība, kas celta 2010. gada 10. martā — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/36

         Prasība, kas celta 2010. gada 10. martā — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-127/10)
   2010/C 113/56
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Karanasou-Apostolopoulou un G. Zavvos)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Direktīvas 2006/42/EK par mašīnām, un ar kuru groza Direktīvu 95/16/EK (1), prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Grieķijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas 2006/42/EK transponēšanai valsts tiesībās paredzētais termiņš beidzās 2008. gada 29. jūnijā.

      (1)  OV L 157, 09.06.2006., 24. lpp.


title: Lieta C-558/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — ko 2011. gada 7. novembrī iesniedza Augstākās tiesas Senāts (Latvijas Republika) — SIA “Kurcums Metal” /Valsts ieņēmumu dienests

text:
               14.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — ko 2011. gada 7. novembrī iesniedza Augstākās tiesas Senāts (Latvijas Republika) — SIA “Kurcums Metal”/Valsts ieņēmumu dienests
   (Lieta C-558/11)
   2012/C 13/16
   Tiesvedības valoda — latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākās tiesas Senāts

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SIA “Kurcums Metal”

      Atbildētājs: Valsts ieņēmumu dienests

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tādas tauvas, kuras sastāv no polipropilēna un tērauda stieples, kā apskatāmajā lietā, jau ietilpst Padomes 1987.gada 23.jūlija regulas (EEK) Nr. 2658/87 (1) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I Pielikuma — Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 5607 49 11?

               2)

               Vai šādu tauvu, kā apskatāmajā lietā, klasificēšanai nepieciešams piemērot Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I Pielikuma — Kombinētās nomenklatūras Vispārējo noteikumu 3.punkta “b” apakšpunktu?

               3)

               Ja kombinētas tauvas, kuras sastāv no polipropilēna un tērauda stieples, un kuras šķērsgriezuma lielākais izmērs ir virs 3 mm, kā apskatāmajā lietā, tomēr ietilpst Padomes 1987. gada 23. jūlija regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I Pielikuma — Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 7312 10 98, vai šādas tauvas ietilpst arī Padomes 2001. gada 2. augusta regulas Nr.1601/2001 (2) ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē antidempinga pagaidu maksājumu attiecībā uz dažu veidu dzelzs vai tērauda trošu un tauvu importu, kuru izcelsme ir Čehijas Republikā, Krievijā, Taizemē un Turcijā 1.pantā?

               4)

               Vai tādas U-veida skavas, kuru gali ir noapaļoti un kuri savienojas ar skrūvi, ietilpst Padomes 1987.gada 23.jūlija regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I Pielikuma — Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 7317 00 90?

      (1)  OV L 256, 1. lpp.

      (2)  OV L 211, 1. lpp.


title: Lieta T-83/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 16. jūnija rīkojums – Swatch/EUIPO – L’atelier Wysiwyg (“wysiwatch WhatYouSeeIsTheWatchYouGet”)

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/53

         Vispārējās tiesas 2016. gada 16. jūnija rīkojums – Swatch/EUIPO – L’atelier Wysiwyg (“wysiwatch WhatYouSeeIsTheWatchYouGet”)
   (Lieta T-83/15) (1)

   (2016/C 305/73)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 127, 20.4.2015.


title: lieta T-69/00: Pirmās instances tiesas  2005. gada 14. decembra  spriedums —  FIAMM  un  FIAMM Technologies  pret Padomi un Komisiju (Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība — Kopienas banānu importa režīma neatbilstība Pasaules tirdzniecības organizācijas (PTO) noteikumiem — Amerikas Savienoto Valstu pretpasākumi papildu muitas nodevu formā, ko tās ar PTO atļauju piemēro importam no Kopienas — PTO Strīdu noregulēšanas iestādes lēmums — Tiesiskās sekas — Kopienas atbildība, ja tās iestādes nav rīkojušās nelikumīgi — Cēloņsakarība — Neparasti un īpaši zaudējumi)

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/22

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 14. decembra spriedums — FIAMM un FIAMM Technologies pret Padomi un Komisiju
   (lieta T-69/00) (1)

   (Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība - Kopienas banānu importa režīma neatbilstība Pasaules tirdzniecības organizācijas (PTO) noteikumiem - Amerikas Savienoto Valstu pretpasākumi papildu muitas nodevu formā, ko tās ar PTO atļauju piemēro importam no Kopienas - PTO Strīdu noregulēšanas iestādes lēmums - Tiesiskās sekas - Kopienas atbildība, ja tās iestādes nav rīkojušās nelikumīgi - Cēloņsakarība - Neparasti un īpaši zaudējumi)
   (2006/C 48/40)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Fabbrica italiana accumulatori motocarri Montecchio SpA (FIAMM), Montekio Madžore [Montecchio Maggiore] (Itālija), un Fabbrica italiana accumulatori motocarri Montecchio Technologies, Inc. (FIAMM Technologies), Īstheivena [East Haven], Delavēra [Delaware] (ASV), (pārstāvji — I. van Bāls [I. Van Bael], A. Čevēze [A. Cevese] un F. di Džanni [F. Di Gianni], avocats)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — Dž. Maganca [G. Maganza], J. Ibērs [J. Huber], F. Rudžeri Laderki [F. Ruggeri Laderchi] un S. Markvarts [S. Marquardt], pārstāvji) un Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji P. Keipers [P. Kuijper], L. Džuzeti [L. Gussetti], V. di Buči [V. Di Bucci], K. Brauns [C. Brown] un E. Rigini [E. Righini], pēc tam — Keipers [Kuijper], Džuzeti [Gussetti], di Buči [Di Bucci] un Rigini [Righini], pārstāvji)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētāju prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvji — sākotnēji R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], pēc tam — E. Brakehaiss Konesa [E. Braquehais Conesa], pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība atlīdzināt zaudējumus, kas, iespējams, radušies papildu muitas nodevu dēļ, ko Amerikas Savienotās Valstis atskaitīja no prasītāju stacionāro akumulatoru importa ar Pasaules tirdzniecības organizācijas (PTO) Strīdu noregulēšanas iestādes atļauju, tai konstatējot, ka Kopienas banānu importa režīms neatbilst Līguma par PTO izveidošanu pielikumā esošajiem līgumiem un memorandiem.
   Sprieduma rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājas sedz savus, kā arī atlīdzina Padomes un Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 135, 13.05.2005.


title: Lieta C-69/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 28. novembra rīkojumu lietā T-307/11 Noscira, SA /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2012. gada 10. februārī iesniedza Noscira, SA

text:
               15.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/3

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 28. novembra rīkojumu lietā T-307/11 Noscira, SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2012. gada 10. februārī iesniedza Noscira, SA

   (Lieta C-69/12 P)
   2012/C 389/03
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Noscira, SA (pārstāvis — A. Sirimarco, advokāte)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Ar 2012. gada 21. septembra rīkojumu Tiesa (sestā palāta) atzina šo apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta T-5/09: Prasība, kas celta 2009. gada 2. janvārī — Lind /Komisija

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/45

         Prasība, kas celta 2009. gada 2. janvārī — Lind/Komisija
   (Lieta T-5/09)
   (2009/C 69/99)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Brigit Lind, Greve (Dānija) (pārstāvis — I. Anderson, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest Komisijai samaksāt personīgi prasītājai EUR 50 000 vai citu summu, ko Pirmās instances tiesa uzskatītu par taisnīgu un līdzvērtīgu triecienam un bēdām, ko viņa piedzīvoja sava brāļa ciešanu un netaisnās nāves dēļ, ko ir radījis Komisijas patvaļīgais un prettiesiskais atteikums agrāko darbinieku, kuri piedalījās radiācijas avārijā Tulē, gadījumā īstenot Direktīvas 96/26 normas par medicīnas pārbaudēm;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt Džona Erlinga Nočena [John Erling Nochen] mantas kopumam, kuru pārstāv prasītāja, EUR 250 000 vai citu summu, ko Pirmās instances tiesa uzskatītu par taisnīgu un līdzvērtīgu sāpēm un ciešanām, ieskaitot apzināšanos par dzīves saīsinājumu, no 2006. gada līdz viņa nāvei 2008. gadā, ko ir radījis Komisijas patvaļīgais un prettiesiskais atteikums agrāko darbinieku, kuri piedalījās radiācijas avārijā Tulē, gadījumā īstenot Direktīvas 96/26 normas par medicīnas pārbaudēm, un EUR 6 000 par bēru izdevumiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā prasītāja ir iesniegusi prasību saistībā ar ārpuslīgumisko atbildību, kas rodas no kaitējuma, ko viņa apgalvo, ka ir cietusi sakarā ar viņas brāļa nāvi apgalvotā prettiesiskā Komisijas atteikuma panākt atbilstību Eiropas Parlamenta plenārsēdē pieņemtajai rezolūcijai (1) un nodrošināt, ka Dānija attiecībā uz darbiniekiem, kuri bija iesaistīti kodolkatastrofā Tulē, Grenlandē, tajā skaitā prasītājas brāli, piemēro Padomes 1996. gada 13. maija Direktīvas 96/29/Euratom, kas nosaka drošības pamatstandartus darba ņēmēju un iedzīvotāju veselības aizsardzībai pret jonizējošā starojuma radītajām briesmām (2), noteikumus, rezultātā.

      (1)  Eiropas Parlamenta 2007. gada 20. aprīļa Ziņojums par 1968. gada Tules katastrofas sekām sabiedrības veselībai (Lūgumraksts Nr. 720/2002) (2006/2012(INI)).

      (2)  OV L 159, 1. lpp.


title: Lieta T-481/08: Prasība, kas celta 2008. gada 5. novembrī — Alisei /Komisija

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/40

         Prasība, kas celta 2008. gada 5. novembrī — Alisei/Komisija
   (Lieta T-481/08)
   (2009/C 6/79)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alisei ONG, Roma (Itālija) (pārstāvji — F. Sciaudone, R. Sciaudone, S. Gobbato, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 19. augusta Lēmumu D (2007) 8449;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt nodarīto kaitējumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja ir nevalstiska organizācija, kura darbojas starptautiskās attīstības un humānās palīdzības sadarbības nozarē un apstrīd lēmumu, ar kuru Komisija apstiprināja, ka 2006. gada jūnijā uzsāktā procedūra — kas tika veikta saistībā ar vairāku līgumu, kas ir noslēgti ar prasītāju, grāmatvedības pārbaudi un attiecīgo maksājumu apturēšanu —, ir pareiza. Tāpat Komisija prasītājai iesniedza Ernst & Young galīgo ziņojumu un informēja to, ka šis ziņojums ir ticams tehniskais pamatojums, lai veiktu vajadzīgos pasākumus, it īpaši lai uzsāktu atgūšanas procedūru par kopējo summu EUR 4 750 121 apmērā.
   Savu prasījumu pamatojumā prasītāja norāda uz šādiem argumentiem:

               —

               pārkāpts labas pārvaldības un pienācīgas rūpības administratīvajās darbībās princips tiktāl, ciktāl prasītājai tika piemērota administratīvā procedūra, kura pēc sava veida un piemērošanas noteikumiem bija diezgan specifiska, bet pēc tam atklājās, ka šai procedūrai patiesībā bija citas raksturiezīmes (mērķis un piemērošanas apmērs), kas atšķīrās no tām, par kuru tai bija paziņots. Pirmkārt, atbildētāja ir atbildīga par to, ka sākotnēji tā nolēma uzsākt grāmatvedības pārbaudes procedūru, veicot revīziju, bet pēc tam piekrita secinājumiem, kas tika izdarīti, izmantojot atšķirīgu pārbaudes procedūru — tā saukto “mierizlīguma procedūru”, par kuru prasītāja nekad netika informēta.

               —

               pārkāpti tiesību noteikumi attiecībā uz noilgumu tiktāl, ciktāl ar lēmumu pieprasa bez izšķirības atgūt summas, kuras nevarēja pieprasīt, jo atbildētājas tiesības lūgt šo summu atmaksu ir beigušās.

         Prasītāja tāpat apgalvo, ka ir pārkāptas viņas tiesības uz aizstāvību un samērīguma princips.
   Visbeidzot, tā lūdz Komisijai piespriest atlīdzināt nodarīto kaitējumu.


title: Lieta T-48/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 27. jūlija rīkojums — Fusco /ITSB — Fusco International ( FUSCOLLECTION )

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/21

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 27. jūlija rīkojums — Fusco/ITSB — Fusco International (“FUSCOLLECTION”)
   (Lieta T-48/08) (1)

   2009/C 233/42

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 92, 12.4.2008.


title: Lieta C-11/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 8. janvārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden — Staatssecretaris van Financiën/Marishipping and Transport BV

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 8. janvārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden — Staatssecretaris van Financiën/Marishipping and Transport BV

   (Lieta C-11/10)
   2010/C 80/23
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Atbildētāja: Marishipping and Transport BV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai farmaceitisko vielu atbrīvojums no muitas nodevas, kas noteikts 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (1) I pielikuma 1. daļas II sadaļas C punkta i) apakšpunktā, kopsakarā ar 3. daļas (pielikumi) II sadaļas 3. pielikumā esošo farmaceitisko vielu sarakstu attiecas tikai uz norādīto (ķīmisko) vielu tīro formu?

               2)

               Ja farmaceitiskai vielai var tikt pievienotas citas vielas, kādi ierobežojumi būtu jāpiemēro?

      (1)  Regula par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.).


title: Lieta T-542/13: Prasība, kas celta 2013. gada 2. oktobrī — Nīderlande/Komisija

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/67

         Prasība, kas celta 2013. gada 2. oktobrī — Nīderlande/Komisija
   (Lieta T-542/13)
   2013/C 344/123
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — J. Langer un M. Bulterman)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 18. jūlija Lēmumu C(2013)4474, galīgā redakcija, par vairāku Nīderlandes Karalistes 2012. gada 8. jūnija lēmuma, ar ko nosaka detalizētākas normas par starptautisko personu dzelzceļa pārvadājumu liberalizāciju, noteikumu nepiemērošanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir kļūdaini pamatojusi apstrīdēto lēmumu ar Direktīvas 2012/34/ES (1) 61. pantu. Prasītāja norāda, ka, ja Komisija nepiekrīt veidam, kādā Nīderlandes likumdevējs ir ieviesis direktīvu, tā var izmantot LESD 258. pantu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesību uz aizstāvību princips, tiesiskās paļāvības princips un lojālas sadarbības princips, pēc “EU Pilot” projekta (2) beigām atzīstot Nīderlandes tiesisko regulējumu par nepiemērojamu, pamatojoties uz Direktīvas 2012/34/ES 61. pantu. Prasītāja norāda, ka, atbildot uz Komisijas jautājumiem “EU Pilot” sakarā, viņa varēja saprātīgi uzskatīt, ka sniegto informāciju Komisija varētu izmantot vienīgi procedūras sakarā ar pienākumu neizpildi gadījumā.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots kļūdains pamatojums un kļūdaina Direktīvas 2012/34/ES interpretācija, uzskatot, ka iepriekš nebija nosakāms “pakalpojuma galvenā mērķa” kritērijs direktīvas 10. panta 3. punkta izpratnē, un ka regulatīvai iestādei ir jānosaka “ekonomiskā līdzsvara” kritērijs 11. panta 2. punkta izpratnē.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 21. novembra Direktīva 2012/34/ES, ar ko izveido vienotu Eiropas dzelzceļa telpu (OV L 343, 32. lpp.).

      (2)  Skat. Komisijas paziņojumu “Rezultātu Eiropa — Kopienas tiesību aktu piemērošana” (COM(2007)502, galīgā redakcija).


title: Tiesas spriedums (piektā palāta) 2005. gada 24. februārī lietā C-383/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 1999/105/EK — Meža reproduktīvā materiāla tirdzniecība — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/9

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 24. februārī
   lietā C-383/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 1999/105/EK - Meža reproduktīvā materiāla tirdzniecība - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2005/C 106/17)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-383/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226.pantam, ko 2004. gada 6. septembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis A. Borde [A. Bordes]) pret Luksemburgas Lielhercogisti (pārstāvis S. Šrainers [S. Schreiner]), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], tiesneši R. Šintgens [R. Schintgen] un Dž. Arestis [G. Arestis] (referents), ģenerāladvokāte K. Štiksa-Hakla [C. Stix-Hackl], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005.gada 24. februārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1999. gada 22. decembra Direktīvas 1999/105/EK par meža reproduktīvā materiāla tirdzniecību prasības, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogistei ir jāatlīdzina tiesāšanās izdevumi.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 10. martā apvienotajās lietās T-228/00, T–229/00, T–242/00, T–243/00, T–245/00 līdz T–248/00,T–250/00, T-252/00, T–256/00 līdz T–259/00, T–265/00, T–267/00, T–268/00, T–271/00, T–274/00 līdz T–276/00, T–281/00, T–287/00 un T–296/00 Gruppo ormeggiatori del porto di Venezia Soc. coop. rl, u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju (Valsts atbalsts — Komisijas lēmums, ar kuru ir atzīta pretlikumīgo atbalsta sistēmu nesaderība ar kopējo tirgu un uzlikts pienākums atgūt nesaderīgos atbalstus — Valsts procedūras atbalsta atgūšanai izslēgšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Intereses celt prasību neesamība — Nepieņemamība)

text:
               9.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/20

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 10. martā
   apvienotajās lietās T-228/00, T–229/00, T–242/00, T–243/00, T–245/00 līdz T–248/00,T–250/00, T-252/00, T–256/00 līdz T–259/00, T–265/00, T–267/00, T–268/00, T–271/00, T–274/00 līdz T–276/00, T–281/00, T–287/00 un T–296/00 Gruppo ormeggiatori del porto di Venezia Soc. coop. rl, u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Valsts atbalsts - Komisijas lēmums, ar kuru ir atzīta pretlikumīgo atbalsta sistēmu nesaderība ar kopējo tirgu un uzlikts pienākums atgūt nesaderīgos atbalstus - Valsts procedūras atbalsta atgūšanai izslēgšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Intereses celt prasību neesamība - Nepieņemamība)
   (2005/C 171/36)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Apvienotajās lietās T-228/00, T–229/00, T–242/00, T–243/00, T–245/00 līdz T–248/00,T–250/00, T-252/00, T–256/00 līdz T–259/00, T–265/00, T–267/00, T–268/00, T–271/00, T–274/00 līdz T–276/00, T–281/00, T–287/00 un T–296/00 Gruppo ormeggiatori del porto di Venezia Soc. coop. rl, Venēcija (Itālija), ko pārstāv F.Munari [F.Munari], advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–228/00, Gruppo ormeggiatori del porto di Chioggia Piccola Soc. coop. rl, Venēcija (Itālija), ko pārstāv S. Karbone [S. Carbone], A.Taramasso [A. Taramasso] un F. Munari [F. Munari], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–229/00, Compagnia lavoratori portuali Soc. coop. rl, Società cooperativa lavoratori portuali San Marco Venezia Soc. coop. rl, Venēcija (Itālija), ko pārstāv A. Bortoluci [A. Bortoluzzi] un K. Montaņjērs [C. Montagner], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītājas lietā T–242/00, Portabagagli del porto di Venezia Soc. coop. rl, Venēcija (Itālija), ko pārstāv A. Bortoluci [A. Bortoluzzi] un K. Montaņjērs [C. Montagner], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–243/00, Abibes SpA, Venēcija (Itālija), ko pārstāv G. Orsoni [G. Orsoni], G. Simeone [G. Simeone] un A. Šmits [A. Schmitt], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–245/00, Fluvio Padana Srl, Venēcija (Itālija), ko pārstāv G. Orsoni [G. Orsoni], G. Simeone [G. Simeone] un A. Šmits [A. Schmitt], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–246/00, Serenissima motoscafi Srl, Venēcija (Itālija), ko pārstāv G.Orsoni [G. Orsoni], A. Pavanini [A. Pavanini] un A. Šmits [A. Schmitt], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–247/00, Integrated Shipping Co. SpA (ISCO), Venēcija (Itālija), ko pārstāv G. Orsoni [G. Orsoni], G. Simeone [G. Simeone] un A. Šmits [A. Schmitt], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–248/00, Società cooperativa veneziana motoscafi, Soc. coop. rl, Cooperativa “San Marco” motoscafi in servizio pubblico Soc. coop. rl, Cooperativa serenissima taxi Soc. coop. rl, Venēcija (Itālija), ko pārstāv G. Orsoni [G. Orsoni], A. Pavanini [A. Pavanini] un A. Šmits [A. Schmitt], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–250/00, Cooperativa ducale fra gondolieri di Venezia, Soc. coop. rl, Gondolieri Bauer Soc. coop. rl, Venēcija (Itālija), ko pārstāv M. Džiantins [M. Giantin], advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–252/00, Sacra Srl, Venēcija (Itālija), ko pārstāv M. Marinoni [M. Marinoni], Dž. M. Roberti [G.M. Roberti] un F. Skjaudone [F. Sciaudone], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–256/00, Fondamente nuove servizio taxi e noleggio, Soc. coop. rl, Bucintoro motoscafi servizio taxi e noleggio Soc. coop. rl, Venēcija (Itālija), ko pārstāv R. Vianello [R. Vianello], A. Bortoluci [A. Bortoluzzi] un K. Montaņjērs [C. Montagner], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–257/00, Multiservice Srl, Venēcija (Itālija), ko pārstāv A. Bortoluci [A. Bortoluzzi] un K. Montaņjērs [C. Montagner], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–258/00, Veneziana di navigazione SpA, Venēcija (Itālija), ko pārstāv A. Bortoluci [A. Bortoluzzi] un K. Montaņjērs [C. Montagner], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–259/00, Cooperativa traghetto S. Lucia Soc. coop. rl, Venēcija (Itālija), ko pārstāv A. Bortoluci [A. Bortoluzzi], K. Montaņjērs [C. Montagner] un F. Stivanello Gussoni [F. Stivanello Gussoni], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–265/00, Comitato “Venezia vuole vivere”, Venēcija (Itālija), ko lietās T–265/00 un T– 267/00 pārstāv A. Bortoluci [A. Bortoluzzi], K.Montaņjērs [C. Montagner] un F. Stivanello Gussoni [F. Stivanello Gussoni], un lietās T–274/00 līdz T–276/00, T–281/00, T–287/00 un T–296/00 A. Biančini [A. Bianchini], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–265/00, T– 267/00, T–274/00 līdz T–276/00, T–281/00, T–287/00 un T–296/00, Cooperativa Daniele Manin fra gondolieri di Venezia Soc. coop. rl, Venēcija (Itālija), ko pārstāv A. Bortoluci [A. Bortoluzzi], K.Montaņjērs [C. Montagner] un F. Stivanello Gussoni [F. Stivanello Gussoni], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–267/00, Conepo servizi Soc. coop. rl, Venēcija (Itālija), ko pārstāv A. Biadžini [A. Biagini], S. Skarpa [S. Scarpa] un P. Pettinelli [P. Pettinelli], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–268/00, Ligabue Catering SpA, Venēcija (Itālija), ko pārstāv A. Vianello [A. Vianello], M. Merola [M. Merola] et A. Sodano [A. Sodano], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–271/00, Verde sport SpA, Venēcija (Itālija), ko pārstāv A. Biančini [A. Bianchini], advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–274/00, Cooperativa carico scarico e trasporti scalo fluviale Soc. coop. rl, Venēcija (Itālija), ko pārstāv A. Biančini [A. Bianchini], advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–275/00, Cipriani SpA, Venēcija (Itālija), ko pārstāv A. Biančini [A. Bianchini], advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–276/00, Cooperativa trasbagagli Soc. coop. rl, Venēcija (Itālija), ko pārstāv A. Biančini [A. Bianchini], advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–281/00, Cooperativa fra portabagagli della stazione di Venezia Srl, Venēcija (Itālija), ko pārstāv A. Biančini [A. Bianchini], advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–287/00, Cooperativa braccianti mercato ittico “Tronchetto” Soc. coop. rl, Venēcija (Itālija), ko pārstāv A. Biančini [A. Bianchini], advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā, prasītāja lietā T–296/00, ko lietās T–228/00, T–229/00, T–242/00, T–243/00, T–247/00, T–250/00, T–252/00, T–256/00 līdz T–259/00, T–265/00, T–267/00, T–268/00 un T–271/00 atbalsta Itālijas Republika, ko pārstāv U. Leanca [U. Leanza], pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā, persona, kas iestājusies lietā, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvis V. di Buči [V. Di Bucci], kam palīdz A. dal Fero [A. Dal Ferro], advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību atcelt Komisijas 1999. gada 25. novembra lēmumu Nr. 2000/394/EK par atbalsta pasākumiem tām sabiedrībām, kas izveidota Venēcijas un Kiodžas [Chioggia] teritorijā, kas paredz sociālo iemaksu samazinājumu saskaņā ar likumu Nr. 30/1997 un likumu Nr. 206/1995 (OV 2000, L 150, 50. lpp.), Pirmās instances tiesa (otrā paplašinātā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirungs [J. Pirrung], tiesneši A. V. H. Meijs [A.W.H. Meij], N. Dž. Forvuds [N. J. Forwood], I. Pelikānova [I. Pelikanova] un S. Papasavs [S. Papasavas], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 10. martā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               procedūras turpināšanai apvienot lietas T-228/00, T–229/00, T–242/00, T–243/00, T–245/00 līdz T–248/00,T–250/00, T-252/00, T–256/00 līdz T–259/00, T–265/00, T–267/00, T–268/00, T–271/00, T–274/00 līdz T–276/00, T–281/00, T–287/00 un T–296/00;

               2)

               prasības lietās T-228/00, T–229/00, T–242/00, T–243/00, T–245/00 līdz T–248/00,T–250/00, T-252/00, T–256/00 līdz T–259/00, T–267/00, T–268/00, T–271/00, T–275/00, T–276/00, T–281/00, T–287/00 un T–296/00 noraidīt kā nepieņemamas;

               3)

               prasības lietās T–265/00 un T–274/00 noraidīt daļēji kā nepieņemamas, jo tās attiecīgi ir cēlušas Cooperativa traghetto S. Lucia Soc. coop. rl (lietā T–265/00) un Verde sport SpA (lietā T 274/00);

               4)

               lietās T-228/00, T–229/00, T–242/00, T–243/00, T–245/00 līdz T–248/00,T–250/00, T-252/00, T–256/00 līdz T–259/00, T–268/00 un T–271/00 prasītājas, no vienas puses, un Komisija, no otras puses, katra sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas;

               5)

               lietās T–267/00, T–275/00, T–276/00, T–281/00, T–287/00 un T–296/00 Cooperativa Daniele Manin fra gondolieri di Venezia Soc. coop. rl, Cooperativa carico scarico e trasporti scalo fluviale Soc. coop. rl, Cipriani SpA, Cooperativa trasbagagli Soc. coop. rl, Cooperativa fra portabagagli della stazione di Venezia Srl un Cooperativa braccianti mercato ittico “Tronchetto” Soc. coop. rl katra sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas. Šajās lietās Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies sakarā ar šo sabiedrību celtajām prasībām, kuras ir cēlušas šīs sabiedrības. Comitato “Venezia vuole vivere” sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies sakarā Comitato “Venezia vuole vivere” celtajām prasībām lietās T–267/00, T–275/00, T–276/00, T–281/00, T–287/00 un T–296/00;

               6)

               prasītāja lietā T–265/00, Cooperativa traghetto S. Lucia, un prasītaja lietā T–274/00, Verde sport, katra sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas. Šajās divās lietās Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies līdz šai dienai sakarā ar prasībām, ko ir cēlušas šīs divas sabiedrības;

               7)

               Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati lietās T-228/00, T–229/00, T–242/00, T–243/00, T–247/00, T–250/00, T-252/00, T–256/00 līdz T–259/00, T–267/00, T–268/00 un T–271/00, kā arī izdevumus, kas tai radušies lietā T–265/00 sakarā ar prasību, ko cēla Cooperativa traghetto S. Lucia;

               8)

               lietās T–265/00 un T–274/00 lēmuma pieņemšana par tiesāšanās izdevumiem pārējā daļā tiek atlikta.

      (1)  OV C 302, 21.10.2000.


title: Lieta T-235/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. aprīlī  – ArcelorMittal Hamburg  u.c./Komisija

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/14

         Prasība, kas celta 2014. gada 17. aprīlī – ArcelorMittal Hamburg u.c./Komisija
   (Lieta T-235/14)
   2014/C 223/19
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: ArcelorMittal Hamburg GmbH (Hamburga, Vācija), Bregal Bremer Galvanisierungs GmbH (Brēmene, Vācija), ArcelorMittal Hochfeld GmbH (Duisburg, Vācija) un ArcelorMittal Ruhrort GmbH (Duisburg, Vācija) (pārstāvji –H. Janssen un G. Engel, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 18. decembra lēmumu lietā Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) – Atbalsts atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un samazināta EEG piemaksa energoietilpīgiem lietotājiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums

                           —

                           Prasītājas apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts, jo Likumā par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien; turpmāk tekstā – “EEG”) paredzētā EEG piemaksa un īpašais kompensācijas režīms nav uzskatāmi par valsts līdzekļu vai valsts kontrolētu līdzekļu piešķīrumu. Visi fakti, kuriem ir nozīme šo pasākumu kvalificēšanā, esot tikuši konstatēti pirmstiesas procedūrā starp Komisiju un Vācijas Federatīvo Republiku. Vairs neesot pastāvējušas nekādas neskaidrības, kuras Komisijai būtu bijis jāizmeklē sīkāk procedūrā atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam un Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (1), 4. panta 4. punktam.

               2.

               Otrais pamats: LESD 108. panta 1. punkta un tiesiskās noteiktības principa pārkāpums

                           —

                           Prasītājas šajā ziņā apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 108. panta 1. punktu un tiesiskās noteiktības principu, piemērojot procedūru attiecībā uz jaunu atbalstu atbilstoši Regulas Nr. 659/1999 4. panta 4. punktam, nevis procedūru attiecībā uz jau pastāvošu atbalstu atbilstoši Regulas Nr. 659/1999 17. un nākamajiem pantiem, lai pārliecinātos par savu provizorisko novērtējumu, saskaņā ar kuru EEG tika atzīts par atbalstu. Šajā ziņā prasītājas it īpaši norāda, ka Komisija 2002. gada 22. maija lēmumā nebija atzinusi 2000. gada EEG par atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, jo nepastāvēja valsts līdzekļu piešķīrums. Pārejas no 2000. gada EEG uz 2012. gada EEG laikā nebija radušās būtiskas izmaiņas salīdzinājumā ar Komisijas 2002. gada 22. maija lēmumu. Līdz ar to savu grozīto juridisko vērtējumu Komisija varēja paust, izmantojot LESD 108. panta 1. punktā paredzēto procedūru, neskarot prasītājas.

               3.

               Trešais pamats: Pamattiesību hartas 41. panta un tiesību tikt uzklausītam principa pārkāpums

                           —

                           Prasītājas arī apgalvo, ka atbildētāja ir pieņēmusi apstrīdēto lēmumu, iepriekš nesniedzot prasītājām iespēju paust savu nostāju.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta C-408/10: Tiesas palātas priekšsēdētāja 2011. gada 1. marta rīkojums — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/17

         Tiesas palātas priekšsēdētāja 2011. gada 1. marta rīkojums — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-408/10) (1)

   2011/C 186/29
   Tiesvedības valoda — igauņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 274, 09.10.2010.


title: Lieta C-355/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 26. jūlijā iesniedza Tribunale di Milano (Itālija) — Nintendo Co., Ltd u.c./PC Box Srl un 9Net Srl

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 26. jūlijā iesniedza Tribunale di Milano (Itālija) — Nintendo Co., Ltd u.c./PC Box Srl un 9Net Srl

   (Lieta C-355/12)
   2012/C 295/41
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Milano

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Nintendo Co., Ltd, Nintendo of America Inc., Nintendo of Europe GmbH

      Atbildētājas: PC Box Srl, 9Net Srl

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai Direktīvas 2001/29/EK (1) 6. pants, ņemot vērā arī šīs pašas direktīvas preambulas 48. apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tehnoloģisku aizsardzības pasākumu aizsardzību saistībā ar autortiesību aizsargātiem darbiem vai citiem materiāliem var attiecināt arī uz sistēmu, ko ražo un tirgo tas pats uzņēmums, kura datortehnikā ir uzstādīta tāda ierīce, kas ir spējīga uz atsevišķa informācijas nesēja, kurā ir noglabāti aizsargāti darbi (video spēles, ko ražo šis pats uzņēmums, kā arī trešās personas, aizsargāto darbu autori), atpazīt atpazīšanas kodu, kura neesamības gadījumā minēto darbu nevar vizualizēt un izmantot saistībā ar šo sistēmu, tādējādi šai iekārtai iekļaujot arī sistēmu, kuru nevar izmantot ar jebkuru papildu aprīkojumu vai precēm, ko nav ražojis pats sistēmas ražotājs uzņēmums?

               2)

               ja ir jāaplūko, vai tādas preces vai sastāvdaļas izmantošana, kuras mērķis ir apiet tehnoloģiskos aizsardzības pasākumus, ir svarīgāka nekā citi komerciāli būtiskie mērķi vai izmantošanas veidi, vai Direktīvas 2001/29/EK 6. pants, ņemot vērā arī šīs pašas direktīvas preambulas 48. apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesai ir jānosaka kritēriji šīs situācijas izvērtēšanai, kuros priekšroka tiktu dota preces, kurā ir ievietots aizsargātais saturs, konkrētai izmantošanai, ko ir paredzējis tiesību īpašnieks, vai — pakārtoti vai papildus — kvantitatīvi kritēriji saistībā ar salīdzināmo izmantošanas veidu saturu, vai kvalitatīvi kritēriji saistībā ar pašu izmantošanas veidu raksturu un nozīmīgumu?

      (1)  OV L 167, 10. lpp.


title: Lieta T-263/07: Prasība, kas celta 2007. gada 17. jūlijā — Igaunija/Komisija

text:
               22.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/12

         Prasība, kas celta 2007. gada 17. jūlijā — Igaunija/Komisija
   (Lieta T-263/07)
   (2007/C 223/17)
   Tiesvedības valoda — igauņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Igaunijas Republika (pārstāvis — Lembit Uibo)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:
   Atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2007. gada 4. maija lēmumu par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plānu, ko Igaunija ir iesniegusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK (1).
   Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja uzskata, ka Komisijas 2007. gada 4. maija lēmums par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plānu, ko Igaunija ir iesniegusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK, ir atceļams šādu iemeslu dēļ:

               —

               Direktīvas 2003/87/EK 9. panta 1. un 3. punkta, kā arī 11. panta 2. punkta pārkāpums un no tā izrietošā pilnvaru pārsniegšana;

               —

               acīmredzamas kļūdas vērtējumā, jo Komisija nav ņēmusi vērā tās rīcībā esošo patiesībai atbilstošo informāciju, bet ir balstījusies uz kļūdainiem pieņēmumiem, kas tieši un būtiski ietekmēja apstrīdētā lēmuma iznākumu un kopējā emisijas kvotu daudzuma noteikšanu;

               —

               EKL 175. panta 2. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo saskaņā ar EK līgumu Komisija nav kompetenta veikt pasākumus, kas būtiski ietekmē dalībvalsts izvēli starp dažādiem elektroenerģijas avotiem un tās elektroenerģijas apgādes vispārējo struktūru;

               —

               labas pārvaldības principa pārkāpums, jo Komisija, pieņemot savu lēmumu, nav ņēmusi vērā visus šajā konkrētajā gadījumā pastāvošos nozīmīgos apstākļus un nav arī pārbaudījusi, vai visi tās lēmuma pieņemšanas brīdī izdarītie pieņēmumi ir pareizi;

               —

               pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 25.10.2003., 32. lpp.).


title: Lieta T-760/15: Prasība, kas celta 2015. gada 23. decembrī – Nīderlande/Komisija

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/50

         Prasība, kas celta 2015. gada 23. decembrī – Nīderlande/Komisija
   (Lieta T-760/15)
   (2016/C 059/58)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji – M. Bulterman, B. Koopman un M. de Ree)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2015. gada 21. oktobra Lēmumu ar atsauces numuru C(2015) 7143 par valsts atbalstu SA.38374 (2014/C ex 2014/NN), ko Nīderlande ir īstenojusi Starbucks labā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota LESD 107. panta 1. punkta kļūdaina piemērošana tādējādi, ka Komisija spriež, ka “Advanced Pricing Agreement” (“APA”) ir selektīvs.

                           —

                           Pirmkārt, Komisija nav pilnībā un individuāli pierādījusi, ka ir izpildīts selektivitātes kritērijs.

                           —

                           Otrkārt, Komisija ir kļūdaini izmantojusi par atsauci vispārējo Nīderlandes uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmu. Attiecībā uz APA pareizā atsauce ir Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli [Wet op de Vennootschapsbelasting] 8.b panta 1. punkts un Transfertcenas lēmums [Verrekenprijsbesluit]. APA ir tikai piemērota šī atsauce.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota nepareiza LESD 107. panta 1. punkta piemērošana, jo Komisija novērtē priekšrocības esamību atbilstoši ES tiesību nesaistītu uzņēmumu darījuma principam. Tomēr prasītāja apgalvo, ka ES tiesībās nav nesaistītu uzņēmumu darījuma principa un ka šis princips neietilpst valsts atbalsta novērtējumā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota LESD 107. panta 1. punkta kļūdaina piemērošana, jo Komisija secina, ka, izvēloties “Transactional Net Margin Method” kā transfertcenas metodoloģiju, APA piešķir priekšrocību Starbucks Manufacturing EMEA BV.
               Komisija kļūdaini norāda, ka metodoloģija, par ko panākta vienošanās APA, nesniedz ticamu tirgus iznākuma aproksimāciju. Turklāt Komisija nepierāda, ka atlīdzībai Alki un papildnodoklim zaļo pupiņu pašizmaksai nebūtu saimnieciskas vērtības.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvota LESD 107. panta 1. punkta kļūdaina piemērošana, jo Komisija norāda, ka ar veidu, kādā tiek piemērota “Transactional Net Margin Method”, APA piešķir Starbucks Manufacturing EMEA BV priekšrocību.
               Komisija kļūdaini vadās no pieņēmuma, ka “Transactional Net Margin Method”, par ko panākta vienošanās APA, tika piemērota kļūdaini un tā rezultātā sniedz priekšrocību Starbucks Manufacturing EMEA BV. Komisija nekādi nepierāda, ka, tāsprāt, labāka “Transactional Net Margin Method” piemērošana radītu lielākus ar nodokli apliekamos ienākumus un nebūtu priekšrocības.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots rūpības pienākuma pārkāpums, jo Komisija nevērtēja un lēmumā neiekļāva visu atbilstošo informāciju un par pamatu izmanto arī anonīmus datus vai vismaz tādus datus, kas nekad nav darīti zināmi Nīderlandes valdībai.


title: Lieta T-30/10 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 12. maija rīkojums — Reagens /Komisija (Pagaidu noregulējums — Konkurence — Komisijas lēmums, ar ko uzlikts naudas sods — Bankas garantija — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Finansiāls kaitējums — Ārkārtas apstākļu neesamība — Steidzamības neesamība)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/39

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 12. maija rīkojums — Reagens/Komisija
   (Lieta T-30/10 R)
   (Pagaidu noregulējums - Konkurence - Komisijas lēmums, ar ko uzlikts naudas sods - Bankas garantija - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Finansiāls kaitējums - Ārkārtas apstākļu neesamība - Steidzamības neesamība)
   2010/C 179/69
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Reagens SpA (San Giorgio di Piano, Itālija) (pārstāvji — B. O’Connor, solicitor, L. Toffoletti, D. Gullo un E. De Giorgi, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Bourke un F. Ronkes Agerbeek)

      Priekšmets

   Lūgums apturēt Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmuma par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38.589 — Siltuma stabilizatori) izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-363/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 21. septembra spriedums – Secolux/Komisija Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti, kas attiecas uz publiska pakalpojumu līguma iepirkuma procedūru — Piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar privātās dzīves un personas neaizskaramības aizsardzību — Izņēmums saistībā ar komerciālo interešu aizsardzību — Izņēmums saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību — Daļēja piekļuve — Sevišķas sabiedrības intereses — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               7.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/10

         Vispārējās tiesas 2016. gada 21. septembra spriedums – Secolux/Komisija
   (Lieta T-363/14) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti, kas attiecas uz publiska pakalpojumu līguma iepirkuma procedūru - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar privātās dzīves un personas neaizskaramības aizsardzību - Izņēmums saistībā ar komerciālo interešu aizsardzību - Izņēmums saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību - Daļēja piekļuve - Sevišķas sabiedrības intereses - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2016/C 410/12)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction (Capellen, Luksemburga) (pārstāvji – N. Prüm-Carré un E. Billot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Buchet un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta atbilstoši LESD 263. pantam, atcelt Komisijas 2014. gada 1. un 14. aprīļa lēmumus, ar kuriem ir atteikts prasītājai piešķirt neierobežotu piekļuvi atsevišķiem dokumentiem saistībā ar iepirkumu ar numuru 02/2013/OIL un kas attiecas uz drošības pārbaudēm, kuras veicamas dažādās ēkās, kas atrodas Luksemburgā (OV 2013/S 156-271471)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction, atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 253, 4.8.2014.


title: Lieta T-60/09: Prasība, kas celta 2009. gada 16. februārī – Herhof /ITSB – Stabilator ( stabilator )

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/20

         Prasība, kas celta 2009. gada 16. februārī – Herhof/ITSB – Stabilator (“stabilator”)
   (Lieta T-60/09)
   2009/C 102/32
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH, Solms (Vācija) (pārstāvji –A. Zinnecker un T. Bösling, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Stabilator sp. z o.o., Gdiņa [Gdynia] (Polija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 16. decembra lēmumu apvienotajās lietās R 483/2008-4 un R 705/2008-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Stabilator sp. z o.o.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “stabilator” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 19., 37. un 42. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 068 961)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “STABILAT” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1., 7., 11., 20., 37., 40. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt un reģistrācijas pieteikumu daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu daļēji atcelt un iebildumus noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm pastāvot sajaukšanas iespēja vai vismaz asociācijas iespēja

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-224/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 13. novembra spriedums — Itālija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma — Atbalsts tomātu pārstrādei un olīveļļas ražošanai)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/19

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 13. novembra spriedums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-224/04) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma - Atbalsts tomātu pārstrādei un olīveļļas ražošanai)
   (2009/C 6/38)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — M. Fiorilli, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Visaggio un C. Cattabriga)
   Priekšmets
   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2003. gada 22. jūlija Lēmumu 2003/536/EK, ar kuru no Kopienas finansējuma izslēgti zināmi izdevumi, ko dalībvalstis veikušas Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļai (OV L 184, 42. lpp.), tiktāl, ciktāl no tā ir izslēgti atsevišķi Itālijas Republikas 1999.–2002. finanšu gadā veiktie izdevumi
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 304, 13.12.2003. (agrākā lieta C-430/03).


title: Lieta C-232/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 9. marta spriedumu lietā T-377/13 ultra air GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2015. gada 20. maijā iesniedza ultra air GmbH

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/6

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 9. marta spriedumu lietā T-377/13 ultra air GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2015. gada 20. maijā iesniedza ultra air GmbH

   (Lieta C-232/15 P)
   (2015/C 262/09)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: ultra air GmbH (pārstāvis – C. König, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Donaldson Filtration Deutschland GmbH

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 9. marta spriedumu lietā T-377/13, ciktāl Vispārējā tiesa nav atcēlusi Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 6. maija lēmumu lietā R 1100/2011–4;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja savas apelācijas sūdzības pamatošanai izvirza divus pamatus.
   Pirmais pamats – Regulas Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums

               a)

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts esot pārkāpts, pirmkārt, tādēļ, ka pārsūdzētā sprieduma 18. un 19. punktā apgalvotā preču zīmes “ultra.air ultrafilter” aprakstošā nozīme “ar “ultrafilter” palīdzību iegūtais ļoti augstas kvalitātes gaiss” neizrietot no preču zīmes tieši un bez papildu pārdomām. Vispārējā tiesa 19. punktā esot konstatējusi, ka “ultra.air” pašam par sevi nav konkrētas nozīmes un ka tas neapraksta ne kvalitāti, ne īpašību. Vispārējā tiesa esot izdarījusi secinājumu par preču zīmes it kā aprakstošu nozīmi tikai līdz ar pieņēmumu, ka konkrētā sabiedrības daļa nevis izvērtēs apzīmējumu “ultra.air” tādu, kāds tas tai ir parādīts, bet gan to papildinās ar kvalitāti aprakstošiem vārdiem, piemēram, “pure [tīrs]” vai “fine [smalks]”.

               b)

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts esot pārkāpts, otrkārt, tādēļ, ka, runājot par precēm “šķidrumu filtrēšanas ierīces un aparāti”, Vispārējās tiesas pieļauta atšķirīga “ultra.air ultrafilter” aprakstošā nozīme “ar “ultrafilter” palīdzību iegūtais ļoti augstas kvalitātes filtrēšanas rezultāts”a fortiori neizrietot no preču zīmes tieši un bez papildu pārdomām. Pati Vispārējā tiesa esot nonākusi pie secinājuma par šo atšķirīgo nozīmi tikai pēc dažiem pārdomu posmiem. Pirmām kārtām konkrētajai sabiedrības daļai vajadzētu “ultra.air ultrafilter” interpretēt kā “ar “ultrafilter” palīdzību iegūto ļoti augstas kvalitātes gaisu”. Otrām kārtām tai esot jāizdara secinājums, ka šī apgalvotā nozīme, lai gan īstenībā tā nav aprakstoša attiecībā uz šķidrumu filtrēšanas ierīcēm un aparātiem, tomēr ir aprakstoša attiecībā uz gaisa filtrēšanas ierīcēm un aparātiem. Trešām kārtām tai vajadzētu pārnest konkrēti noteiktā “ultra.air ultrafilter” nozīmi uz “ar “ultrafilter” palīdzību iegūto ļoti augstas kvalitātes filtrēšanas rezultātu”. Apgalvotā nozīme, kas iegūta pēc šiem pārdomu posmiem, ietverot vairākus vārdus, kas nav atrodami preču zīmē (“filtrēšanas rezultāts”, “augsta kvalitāte”), un vienkārši ignorējot tajā ietvertos vārdus (“air” [gaiss]).

         Otrais pamats – Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums
   Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts esot pārkāpts tādu pašu iemeslu dēļ kā Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-203/10 RENV: Vispārējās tiesas 2015. gada 12. maija rīkojums – Stichting Woonpunt u.c./Komisija Valsts atbalsts — Sociālie mājokļi — Atbalsta shēma, kas piešķirta sociālo mājokļu sabiedrībām — Pastāvošs atbalsts — Lēmums akceptēt dalībvalsts saistības — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība

text:
               6.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/16

         Vispārējās tiesas 2015. gada 12. maija rīkojums – Stichting Woonpunt u.c./Komisija
   (Lieta T-203/10 RENV) (1)

   (Valsts atbalsts - Sociālie mājokļi - Atbalsta shēma, kas piešķirta sociālo mājokļu sabiedrībām - Pastāvošs atbalsts - Lēmums akceptēt dalībvalsts saistības - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   (2015/C 221/22)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Stichting Woonpunt (Māstrihta, Nīderlande), Stichting Havensteder, iepriekš – Stichting Com.wonen (Roterdama, Nīderlande), Woningstichting Haag Wonen (La Haye, Nīderlande) un Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (Eindhoven, Nīderlande) (pārstāvji – sākotnēji P. Glazener un E. Henny, vēlāk P. Glazener, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P.-J. Loewenthal un S. Noë)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītāju atbalstam: Beļģijas Karaliste (pārstāvji – sākotnēji T. Materne un J.-C. Halleux, vēlāk J.-C. Halleux)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Voorburg, Nīderlande) (pārstāvis – M. Meulenbelt, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 15. decembra lēmumu C (2009) 9963 final par valsts atbalstiem E 2/2005 un N 642/2009 – Nīderlande – Pastāvošs atbalsts un īpašs atbalsts projektiem, kas piešķirts sociālo mājokļu sabiedrībām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Stichting Woonpunt, Stichting Havensteder, Woningstichting Haag Wonen un Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Beļģijas Karaliste un Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 179, 3.7.2010.


title: Lieta F-81/08: Prasība, kas celta 2008. gada 13. oktobrī — Ketselidou /Komisija

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/59

         Prasība, kas celta 2008. gada 13. oktobrī — Ketselidou/Komisija
   (Lieta F-81/08)
   (2008/C 313/108)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zoe Ketselidou, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — S. Pappas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un apraksts
   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru noraidīta prasītājas prasība pārrēķināt pensijas iemaksu periodus, kas tiek ņemti vērā, pārceļot Grieķijā iegūtās tiesības uz pensiju uz Kopienu sistēmu
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2008. gada 10. janvāra lēmumu, ar kuru iecēlējinstitūcija noraidīja prasītājas iesniegto prasību pārrēķināt pensijas iemaksu periodus, kas viņai tiek ieskaitīti Eiropas Kopienu iestāžu pensiju sistēmā pēc tam, kad Grieķijas kases ir pārcēlušas šīs tiesības;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-394/06: Vispārējās tiesas 2012. gada 12. septembra spriedums — Itālija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — Grāmatojumu noskaidrošana — Izdevumi, kas ir izslēgti no finansējuma — Nelikumības vai neuzmanība, par ko ir vainojamas dalībvalstu iestādes vai struktūras — Regulas (EEK) Nr. 729/70 8. panta 1. un 2. punkts un Regulas (EK) Nr. 1258/1999 8. panta 1. un 2. punkts — Pārmērīga kavēšanās, Komisijai izvērtējot saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 595/91 5. panta 2. punktu nosūtītos paziņojumus — Saprātīgs termiņš)

text:
               20.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/6

         Vispārējās tiesas 2012. gada 12. septembra spriedums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-394/06) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - Grāmatojumu noskaidrošana - Izdevumi, kas ir izslēgti no finansējuma - Nelikumības vai neuzmanība, par ko ir vainojamas dalībvalstu iestādes vai struktūras - Regulas (EEK) Nr. 729/70 8. panta 1. un 2. punkts un Regulas (EK) Nr. 1258/1999 8. panta 1. un 2. punkts - Pārmērīga kavēšanās, Komisijai izvērtējot saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 595/91 5. panta 2. punktu nosūtītos paziņojumus - Saprātīgs termiņš)
   2012/C 319/07
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — G. Aiello, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Cattabriga, pārstāve, kam palīdz M. Moretto, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 3. oktobra Lēmumu 2006/678/EK par finanšu pasākumiem, kurus saistībā ar izdevumiem, ko sedz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda Garantiju nodaļa, piemēro uzņēmēju izdarīto pārkāpumu lietās (OV L 278, 24. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 42, 24.2.2007.


title: lieta C-240/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour d'appel du Grand-Duché de Luxembourg 2005. gada 1. jūnija spriedumu lietā Administration d'Enregistrement et des Domaines pret Eurodental SARL

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour d'appel du Grand-Duché de Luxembourg 2005. gada 1. jūnija spriedumu lietā Administration d'Enregistrement et des Domaines pret Eurodental SARL
   (lieta C-240/05)
   (2005/C 193/29)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Cour d'appel du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburgas Lielhercogistes Apelācijas tiesa) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 1. jūnija spriedumu lietā Administration d'Enregistrement et des Domaines pret Eurodental SARL un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 3. jūnijā.

      Cour d'appel du Grand-Duché de Luxembourg lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai preču piegāde, kura notiek dalībvalsts teritorijā un uz kuru attiecas atbrīvojums atbilstoši 13. panta A daļas 1. punkta e) apakšpunktam Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (77/388/EEK) (1), un kura nedod priekšnodokļa atskaitīšanas tiesības saskaņā ar minētās direktīvas 17. pantu, ietilpst, attiecīgi, minētās direktīvas 15. panta 1. un 2. punkta piemērošanas jomā atbilstoši minēto punktu saturam, kāds tiem bija līdz 1993. gada 1. janvārim, un 28.c panta A daļas a) punkta piemērošanas jomā, kas ir spēkā no 1993. gada 1. janvāra, un tādējādi — tās pašas direktīvas 17. panta 3. punkta b) apakšpunkta piemērošanas jomā, kas dod priekšnodokļa atskaitīšanas tiesības, ja Kopienas dalībvalstī reģistrēts uzņēmējs piegādā preces citā Kopienas dalībvalstī reģistrētam uzņēmējam un ja ir izpildīti nosacījumi minētās direktīvas 15. panta 1. un 2. punkta piemērošanai, atbilstoši minēto punktu saturam, kāds tiem bija līdz 1993. gada 1. janvārim, un 28.c panta A daļas a) punkta piemērošanai, kas ir spēkā no 1993. gada 1. janvāra?

               2.

               Vai dalībvalsts teritorijā sniegti pakalpojumi, uz kuriem attiecas atbrīvojums atbilstoši 13. panta A daļas 1. punkta e) apakšpunktam Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (77/388/EEK) un kuri nedod priekšnodokļa atskaitīšanas tiesības saskaņā ar minētās direktīvas 17. pantu, ietilpst minētās direktīvas 15. panta 3. punkta piemērošanas jomā atbilstoši minētā punkta saturam, kāds tam bija līdz 1993. gada 1. janvārim (līdz 1993. gada 1. janvārim nebija paredzēti nekādi atbrīvojumi), un tādējādi — tās pašas direktīvas 17. panta 3. punkta b) apakšpunkta piemērošanas jomā, ja Kopienas dalībvalstī reģistrēts uzņēmējs sniedz pakalpojumus citā Kopienas dalībvalstī reģistrētam uzņēmējam un ja ir izpildīti nosacījumi 15. panta 3. punkta piemērošanai, atbilstoši minētā punkta saturam, kāds tam bija līdz 1993. gada 1. janvārim?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta C-522/06: Tiesas (piektā palāta) spriedums 2008. gada 3. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Regula (EK) Nr. 2037/2000 — Vielas, kas noārda ozona slāni — Noteikto vielu rekuperācija, pārstrāde, reģenerācija un iznīcināšana)

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/12

         Tiesas (piektā palāta) spriedums 2008. gada 3. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-522/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Regula (EK) Nr. 2037/2000 - Vielas, kas noārda ozona slāni - Noteikto vielu rekuperācija, pārstrāde, reģenerācija un iznīcināšana)
   (2008/C 128/19)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un B. Stromsky)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvis — A. Hubert)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 29. jūnija Regula (EK) Nr. 2037/2000 par vielām, kas noārda ozona slāni (OV L 244, 1. lpp.) — 16. panta 5. punkts un 17. panta 1. punkts — Tādu aktu nepieņemšana, kuros noteiktas minimālās kvalifikācijas prasības, kas nepieciešamas attiecīgajam personālam, kas nodarbojas ar tādu regulas 2. pantā noteikto vielu rekuperāciju, pārstrādi, reģenerāciju un iznīcināšanu, kuras satur saldēšanas, gaisa kondicionēšanas un silta gaisa padeves sistēmas, ugunsdrošības sistēmas un ugunsdzēšanas aparāti — Preventīvu pasākumu, lai novērstu un līdz minimumam samazinātu reglamentēto vielu noplūdes, neveikšana un ikgada pārbaužu, lai noteiktu, vai šādas noplūdes pastāv, neesamība
   Rezolutīvā daļa:

               1)

                           —

                           nenosakot minimālās kvalifikācijas prasības, kas nepieciešamas attiecīgajam personālam, kurš nodarbojas ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 29. jūnija Regulas (EK) Nr. 2037/2000 par vielām, kas noārda ozona slāni, 16. panta 5. punktā reglamentēto vielu rekuperāciju, pārstrādi, reģenerāciju un iznīcināšanu, un

                           —

                           attiecībā uz Valonijas reģionu neveicot preventīvus pasākumus, lai novērstu un līdz minimumam samazinātu reglamentēto vielu noplūdes, un neveicot ikgada pārbaudes, lai noteiktu, vai saskaņā ar Regulas Nr. 2037/2000 17. panta 1. punktu pastāv noplūdes,

                     Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs regulas minētie noteikumi;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 42, 24.2.2007.


title: Lieta C-98/07: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 6. martā ( Højesteret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nordania Finans A/S , BG Factoring A/S / Skatteministeriet (Sestā PVN direktīva — 19. panta 2. punkts — Atskaitāmās daļas aprēķināšana — No ražošanas līdzekļu, ko nodokļa maksātājs lieto savām uzņēmējdarbības vajadzībām, piegādes izrietoša apgrozījuma izslēgšana — Jēdziens ražošanas līdzekļi, ko nodokļa maksātājs lieto savām uzņēmējdarbības vajadzībām — Līzinga sabiedrības veikta automašīnu iegāde, lai tās nodotu līzingā un pārdotu pēc līzinga līguma termiņa beigām)

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/8

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 6. martā (Højesteret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nordania Finans A/S, BG Factoring A/S/Skatteministeriet

   (Lieta C-98/07) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 19. panta 2. punkts - Atskaitāmās daļas aprēķināšana - No ražošanas līdzekļu, ko nodokļa maksātājs lieto savām uzņēmējdarbības vajadzībām, piegādes izrietoša apgrozījuma izslēgšana - Jēdziens “ražošanas līdzekļi, ko nodokļa maksātājs lieto savām uzņēmējdarbības vajadzībām’ - Līzinga sabiedrības veikta automašīnu iegāde, lai tās nodotu līzingā un pārdotu pēc līzinga līguma termiņa beigām)
   (2008/C 107/12)
   Tiesvedības valoda — dāņu
   Iesniedzējtiesa
   Højesteret
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Nordania Finans A/S, BG Factoring A/S

      Atbildētāja: Skatteministeriet

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Højesteret — 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) 19. panta interpretācija — Atskaitāmās daļas aprēķināšana — No līzinga sabiedrības automašīnu pārdošanas pēc līzinga līguma termiņa beigām izrietoša apgrozījuma apjoma iekļaušana vai neiekļaušana
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 19. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “ražošanas līdzekļi, ko nodokļa maksātājs lieto savām uzņēmējdarbības vajadzībām”, neattiecas uz automašīnām, ko līzinga uzņēmums — kā pamata lietā — iegādājas, lai tās nodotu līzingā un pārdotu pēc līzinga līguma termiņa beigām, jo minēto automašīnu pārdošana pēc šo līgumu termiņa beigām ir neatņemama šī uzņēmuma ierastās uzņēmējdarbības sastāvdaļa.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.


title: Lieta T-181/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 3. jūlija spriedums – Sharif University of Technology /Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Termiņš prasības celšanai — Pieņemamība — Pienākums norādīt pamatojumu — Kļūda vērtējumā

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/35

         Vispārējās tiesas 2014. gada 3. jūlija spriedums – Sharif University of Technology/Padome
   (Lieta T-181/13) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Termiņš prasības celšanai - Pieņemamība - Pienākums norādīt pamatojumu - Kļūda vērtējumā)
   2014/C 282/45
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sharif University of Technology (Teherāna, Irāna) (pārstāvis – M. Happold, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – V. Piessevaux un M. Bishop)

      Priekšmets

   Prasība atcelt, pirmkārt, Padomes 2012. gada 21. decembra Lēmumu 2012/829/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 356, 71. lpp.), ciktāl ar to prasītājas nosaukums tika iekļauts sarakstā, kas ietverts II pielikumā Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmumam 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), kā arī, otrkārt, Padomes 2012. gada 21. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1264/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 356, 55. lpp.), ciktāl ar to prasītājas nosaukums tika iekļauts sarakstā, kas ietverts IX pielikumā Padomes 2012. gada 23. marta Regulai (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2012. gada 21. decembra Lēmumu 2012/829/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, ciktāl ar to Sharif University of Technology nosaukums tika iekļauts sarakstā, kas ietverts II pielikumā Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmumam 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP;

               2)

               atcelt Padomes 2012. gada 21. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1264/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, ciktāl ar to Sharif University of Technology nosaukums tika iekļauts sarakstā, kas ietverts IX pielikumā Padomes 2012. gada 23. marta Regulai (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu;

               3)

               saglabāt Lēmuma 2012/829 un Īstenošanas regulas Nr. 1264/2012 spēkā esamību attiecībā uz Sharif University of Technology divus mēnešus no šī sprieduma pasludināšanas;

               4)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Sharif University of Technology tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 156, 1.6.2013.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 16. februārī lietā T-354/03 Gemma Reggimentipret Eiropas Parlamentu (Ierēdņi — Apgādājama bērna ceļa izdevumu atlīdzinājums — Atlīdzinājuma sadale divu ierēdņu, kas ir vīrs un sieva, šķiršanās gadījumā)

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/28

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 16. februārī
   lietā T-354/03 Gemma Reggimentipret Eiropas Parlamentu (1)

   (Ierēdņi - Apgādājama bērna ceļa izdevumu atlīdzinājums - Atlīdzinājuma sadale divu ierēdņu, kas ir vīrs un sieva, šķiršanās gadījumā)
   (2005/C 93/56)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā T-354/03 Gemma Reggimenti, Eiropas Parlamenta ierēdne, ar dzīvesvietu Woluwé-Saint-Lambert (Beļģija), ko pārstāv advokāts C. Junion, kurš norādījis dzīvesvietu Luksemburgā, pret Eiropas Parlamentu (pārstāvji – L. G. Knudsen un A. Bencomo Weber, kas norādīja dzīvesvietu Luksemburgā) par lūgumu atcelt Parlamenta 2003. gada 27. maija lēmumu, kas apstiprināts ar 2003. gada 17. jūlija vēstuli, ar kuru tas nolēmis atbilstoši Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. pantam, sākot no 2002. gada, prasītājas meitas ceļa izdevumu atlīdzību sadalīt un izmaksāt abiem šķirtajiem ierēdņiem, Pirmās instances tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Azizi, tiesneši M. Jaeger un O. Czúcz, sekretārs I. Natsinas, administrators, 2005. gada 16. februārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību atzīt par nepieņemamu attiecībā uz iepriekš noteiktu atlīdzību par ceļa izdevumiem, kas radušies pirms 2002. gada;

               2)

               prasību atzīt par nepieņemamu, jo tajā iekļauts lūgums dot rīkojumu;

               3)

               pārējos prasījumus noraidīt kā nepamatotus;

               4)

               katrs lietas dalībnieks savus tiesāšanās izdevumus sedz pats.

      (1)  OV C 7, 10.01.2004.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta)  2005. gada 1. decembrī  lietā C-213/04 ( Oberster Gerichtshof  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)  Ewald Burtscher  pret  Josef Stauderer  (Kapitāla brīva aprite — EKL 56. pants — Apbūves gabala iegādes deklarēšanas procedūra — Darījuma retroaktīva spēkā neesamība, ja pircējs iesniedz deklarāciju novēloti)

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/12

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 1. decembrī
   lietā C-213/04 (Oberster Gerichtshof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Ewald Burtscher pret Josef Stauderer
       (1)

   (Kapitāla brīva aprite - EKL 56. pants - Apbūves gabala iegādes deklarēšanas procedūra - Darījuma retroaktīva spēkā neesamība, ja pircējs iesniedz deklarāciju novēloti)
   (2006/C 36/21)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-213/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Oberster Gerichtshof (Augstākā tiesa, Austrija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 29. aprīlī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 19. maijā, tiesvedībā Ewald Burtscher pret Josef Stauderer, Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši J. Malenovskis [J. Malenovský], Ž.-P Puisošē [J.-P. Puissochet] (referents), S. fon Bārs [S. von Bahr] un U. Lehmuss [U. Lõhmus], ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [F. G. Jacobs], sekretāre K. Štranca [K. Sztranc], administratore, 2005. gada 1. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   EKL 56. panta 1. punkts nepieļauj piemērot tādu valsts tiesisko regulējumu kā 1993. gada 23. septembra Likums par nekustamo īpašumu (Vorarlberger Grundverkehrsgesetz) tā grozītajā redakcijā, saskaņā ar kuru vienkārša deklarācijas novēlota iesniegšana prasa piemērot attiecīgā nekustamā īpašuma darījuma retroaktīvu spēka zaudēšanu.

      (1)  OV C 190, 24.07.2004.


title: Lieta T-689/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 2. februāra spriedums – Marcas Costa Brava/EUIPO – Excellent Brands JMI (“Cremcaffé by Julius Meinl”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Cremcaffé by Julius Meinl” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “café crem” — Relatīvs atteikuma pamats — Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/28

         Vispārējās tiesas 2017. gada 2. februāra spriedums – Marcas Costa Brava/EUIPO – Excellent Brands JMI (“Cremcaffé by Julius Meinl”)
   (Lieta T-689/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Cremcaffé by Julius Meinl” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “café crem” - Relatīvs atteikuma pamats - Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts)
   (2017/C 078/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Spānija) (pārstāvji – E. Manresa Medina un J. Manresa Medina, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – M. Fischer)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Šveice) (pārstāvis – D. Majer, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 28. septembra lēmumu lietā R 2491/2014–5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Marcas Costa Brava un Excellent Brands JMI

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Marcas Costa Brava, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 48, 8.2.2016.


title: Lieta T-371/06: Prasība, kas celta 2006. gada 4. decembrī — Vācija pret Komisiju

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/24

         Prasība, kas celta 2006. gada 4. decembrī — Vācija pret Komisiju
   (Lieta T-371/06)
   (2007/C 42/43)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Republika (pārstāvji — M. Lumma, C. Schulze-Bahr, un C. von Donat, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 25. septembra Lēmumu C(2006) 4193 galīgā redakcijā par ERAF finanšu dalības saistībā ar Ziemeļreinas — Vestfālenes programmas otro mērķi, kas tika piešķirta ar Komisijas 1997. gada 7. maija Lēmumu K(97) 1120 (ERAF Nr. 97.02.13.005), samazināšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar apstrīdēto lēmumu Komisija samazināja Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) dalību saistībā ar Ziemeļreinas — Vestfālenes programmas otro mērķi.
   Pamatojot savu prasību, prasītāja norāda, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 4253/88 (1) 24. panta 2. punkts, jo samazināšanas priekšnosacījumi nav izpildīti. Šajā sakarā tā it īpaši norāda, ka atkāpes no orientējošā finansēšanas plāna nav uzskatāmi par būtiskiem programmas grozījumiem.
   Pat ja pastāvētu būtisks programmas grozījums, prasītāja norāda, ka ir iepriekšēja Komisijas piekrišana, kas ir sniegta ar tās “Pamatnostādnēm par struktūrfondu operatīvo pasākumu (1994. — 1999.) finanšu noslēgumu” (SEK (1999) 1316).
   Pieņemot, ka samazināšanas priekšnosacījumi pastāv, prasītāja iebilst, ka attiecībā uz konkrēto programmu atbildētāja nav izmantojusi tai piešķirtās vērtējuma pilnvaras. Prasītāja uzskata, ka samazināšana būtu samērīga tikai tad, ja tā ir pamatota, ievērojot programmas izpildi un mērķa sasniegšanu kopumā. Tā kā atbildētāja vērtējuma pilnvaras nav izmantojusi, prasītāja uzskata, ka ir arī pamatojuma trūkums.
   Visbeidzot, ar apstrīdēto lēmumu tiekot pārkāpts labas pārvaldības princips, jo tā rezultātā prasītāja ir spiesta no jauna celt prasību par lēmumu, kas tās celšanas brīdī jau tiek izskatīts tiesā.

      (1)  Padomes 1988. gada 19. decembra Regula (EEK) Nr. 4253/88, ar ko paredz īstenošanas noteikumus Regulai (EEK) Nr. 2052/88 attiecībā uz struktūrfondu, no vienas puses, un struktūrfondu un Eiropas Investīciju bankas un citu pastāvošo finansēšanas instrumentu, no otras puses, darbības koordināciju (OV L 374, 31.12.1988., 1. lpp.).


title: Tiesas spriedums (piektā palāta) 2005. gada 3. martā lietā C-90/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīvas 1999/32/EK 7. panta 1. punkts — Ziņojuma par valsts teritorijā izmantoto šķidro degvielu sēra saturu nenodošana)

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 3. martā
   lietā C-90/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīvas 1999/32/EK 7. panta 1. punkts - Ziņojuma par valsts teritorijā izmantoto šķidro degvielu sēra saturu nenodošana)
   (2005/C 106/15)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-90/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 23. februārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Šīferers [J. Schieferer] un G. Valero Hordana [G. Valero Jordana]) pret Austrijas Republiku (pārstāvis E. Rīdls [E. Riedl]), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], tiesneši J. Makarčiks [J. Makarczyk] (referents) un P. Kūris [P. Kūris], ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 3. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               līdz 2002. gada 30. jūnijam Eiropas Kopienu Komisijai nenododot 2001. gada ziņojumu, Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 7. panta 1. punkts Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvā 1999/32/EK, kas attiecas uz konkrētas šķidrās degvielas sēra satura samazināšanu un ar ko groza Direktīvu 93/12/EEK;

               2)

               Austrijas Republikai ir jāatlīdzina tiesāšanās izdevumi.

      (1)  OV C 94, 17.04.2004.


title: Lieta C-428/12: Prasība, kas celta 2012. gada 20. septembrī — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/15

         Prasība, kas celta 2012. gada 20. septembrī — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-428/12)
   2012/C 379/26
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — I. Galindo Martin un G. Wilms)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka 2007. gada 20. marta Rīkojumā FOM/734/2007 par kārtību, kādā īstenojams Likums par autotransporta pārvadājumu regulējumu jautājumā par kravas autopārvadājumu atļaujām, nosakot, ka, lai saņemtu “atļauju preču privātajam papildu transportam”, uzņēmuma autobāzes pirmā transportlīdzekļa pirmreizējā reģistrācija nedrīkst būt senāka par pieciem mēnešiem, un šo obligāto noteikumu nepamatojot, Spānijas Karaliste nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 34. un 36. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Noteikums, ka, lai saņemtu “atļauju preču privātajam papildu transportam”, uzņēmuma autobāzes pirmā transportlīdzekļa pirmreizējā reģistrācija nedrīkst būt senāka par pieciem mēnešiem, ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 34. pantam pretrunā esošs pasākums ar importa kvantitatīvam ierobežojumam līdzvērtīgu iedarbību. Šis ierobežojums nav pamatots ne ar kādu no LESD 36. pantā uzskaitītajām vispārējām interesēm, ne ar imperatīvu prasību.
   Jautājumā par preču brīvas aprites ierobežojumu tiek norādīts, ka ar attiecīgo tiesību normu citās dalībvalstīs jau reģistrētu transportlīdzekļu ievešana praksē tiekot ierobežota vairāk nekā Spānijā reģistrētu transportlīdzekļu iegāde. Turklāt, tā kā citās dalībvalstīs reģistrēti transportlīdzekļi jau atbilst Eiropas un/vai valsts tehniskajām prasībām, lai tos varētu izmantot ceļu satiksmē izcelsmes dalībvalstī, šī tiesību norma ir pretrunā savstarpējās atzīšanas principam, jo transportlīdzeklim, kas ir derīgs izmantošanai satiksmē kādā no dalībvalstīm, jābūt derīgam izmantošanai satiksmē arī Spānijā. Šis pasākums turklāt ir arī lietošanas ierobežojums, ko Eiropas Savienības Tiesa aplūkojusi 2009. gada 10. februāra spriedumā lietā C-110/05 Komisija/Itālija (Krājums, I-519. lpp.) un 2009. gada 4. jūnija spriedumā lietā C-142/05 Mickelsson un Roos (Krājums, I-4273. lpp.).
   Jautājumā par Spānijas Karalistes piesaukto attaisnojumu, proti, ceļu satiksmes drošību un vides aizsardzību, Komisija uzskata, ka strīdīgā tiesību norma nav samērīga ar izvirzītajiem mērķiem un nenodrošina to sasniegšanu saskaņotā un sistemātiskā veidā.
   Apstāklis, ka transportlīdzekļa pirmreizējā reģistrācija ir notikusi senāk nekā pirms pieciem mēnešiem, neliecina nedz par to, ka tas nav tehniski piemērots komerciālu darbību veikšanai, nedz par to, kā šā transportlīdzekļa ekspluatācija ietekmē vidi. Turpretim tehniskā apskate vismaz zināmā mērā ļautu konstatēt transportlīdzekļa tehnisko stāvokli un būtu ne tik ierobežojošs pasākums. Tāpat arī transportlīdzekļa piesārņojošās ietekmes līmeni būtu jāspēj noteikt, veicot šā transportlīdzekļa tehnisko īpašību pārbaudi, iespējams, apvienojumā ar tā tehnisko apskati.
   Turklāt nav saprotams, kāpēc Spānijas Karaliste pirmajam transportlīdzeklim nosaka piecu mēnešu vecuma ierobežojumu, taču pārējos transportlīdzekļus autobāzē ļauj iekļaut bez nekādiem ierobežojumiem, ja vien to kopuma vidējais vecums nepārsniedz sešus gadus.