title: Apvienotās lietas no C-152/07 līdz C-154/07: Tiesas (virspalāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums ( Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Arcor AG & Co. KG (C-152/07), Communication Services TELE2 GmbH (C-153/07), Firma 01051 Telekom GmbH (C-154/07)/Vācijas Federatīvā Republika (Telekomunikāciju nozare — Tīkli un pakalpojumi — Tarifu līdzsvarošana — Direktīvas 90/388/EEK 4.c pants — Direktīvas 97/33/EK 7. panta 2. punkts — Direktīvas 98/61/EK 12. panta 7. punkts — Regulatīvā iestāde — Direktīvu tiešā iedarbība — Trīspusējas attiecības)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/13

         Tiesas (virspalāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Arcor AG & Co. KG (C-152/07), Communication Services TELE2 GmbH (C-153/07), Firma 01051 Telekom GmbH (C-154/07)/Vācijas Federatīvā Republika
   (Apvienotās lietas no C-152/07 līdz C-154/07) (1)

   (Telekomunikāciju nozare - Tīkli un pakalpojumi - Tarifu līdzsvarošana - Direktīvas 90/388/EEK 4.c pants - Direktīvas 97/33/EK 7. panta 2. punkts - Direktīvas 98/61/EK 12. panta 7. punkts - Regulatīvā iestāde - Direktīvu tiešā iedarbība - Trīspusējas attiecības)
   (2008/C 223/20)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesverwaltungsgericht
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Arcor AG & Co. KG (C-152/07), Communication Services TELE2 GmbH (C-153/07), Firma 01051 Telekom GmbH (C-154/07)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Piedaloties: Deutsche Telekom AG
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesverwaltungsgericht — Komisijas 1990. gada 28. jūnija Direktīvas 90/388/EEK par konkurenci telekomunikāciju pakalpojumu tirgos (OV L 192, 10. lpp.) un Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 30. jūnija Direktīvas 97/33/EK par savstarpēju savienojumu telekomunikācijās attiecībā uz universālā pakalpojuma un savstarpējas savietojamības nodrošināšanu, piemērojot atvērtā tīkla nodrošināšanas (ATN) principus (OV L 199, 32. lpp.), interpretācija — Valsts regulējums, kas blakus kompensācijai par savstarpējo savienojumu, kura ir aprēķināta, balstoties uz pakalpojuma izmaksām, paredz citu tirgus dalībnieku finanšu maksājumu, lai segtu “pieslēguma izmaksu deficītu”, kas dalībnieku tīkla operatoram rodas dalībnieku savienojuma nodrošināšanas dēļ — Dalībvalstu pienākums novērst šķēršļus agrāku telekomunikāciju organizāciju tarifu balansēšanai pēc tīklu savstarpējas savienošanas — Privātpersonas iespēja izmantot dalībvalsts tiesā direktīvas tiešu iedarbību, lai panāktu administratīva lēmuma, kas paredz finanšu saistības par labu citai privātpersonai, atcelšanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               12. panta 7. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 30. jūnija Direktīvā 97/33/EK par savstarpējo savienojumu telekomunikāciju nozarē universālā pakalpojuma nodrošināšanai un savstarpēju savietojamību, piemērojot atvērtā tīkla nodrošinājuma (ATN) principus, kas ir grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 24. septembra Direktīvu 98/61/EK, un 4.c pants Komisijas 1990. gada 28. jūnija Direktīvā 90/388/EEK par konkurenci telekomunikāciju pakalpojumu tirgū, kas ir grozīta ar Komisijas 1996. gada 13. marta Direktīvu 96/19/EK, skatīts kopā ar Direktīvas 96/19 piekto un divdesmito apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts regulatīvajai iestādei nav tiesību savienojumu tīkla, kas savstarpēji savienots ar sabiedrisko telekomunikāciju tīklu, operatoram noteikt pienākumu maksāt tirgū dominējošam abonentu tīkla operatoram maksu par savienojumu papildus maksai par savstarpēju savienojumu, lai izlīdzinātu šī operatora deficītu, kas tam rodas abonentu savienojuma nodrošināšanas dēļ, par 2003. gadu.

               2)

               Direktīvas 90/388, kas ir grozīta ar Direktīvu 96/19, 4.c pantam un Direktīvas 97/33, ka ir grozīta ar Direktīvu 98/61, 12. panta 7. punktam ir tieša iedarbība un indivīdi uz tiem var tieši atsaukties valsts tiesā, lai apstrīdētu valsts regulatīvās iestādes lēmumu.

      (1)  OV C 140, 23.6.2007.


title: Lieta T-344/03: Pirmās instances tiesas  2006. gada 5. aprīļa  spriedums —  Saiwa  pret ITSB (Kopienas preču zīme — Grafiskas preču zīmes, kas satur vārdisku elementu  SELEZIONE ORO Barilla , reģistrācijas pieteikums — Iebildums — Agrākas vārdiskas preču zīmes  ORO  un  ORO SAIWA  — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Iebilduma noraidījums)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/39

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 5. aprīļa spriedums — Saiwa pret ITSB
   (Lieta T-344/03) (1)

   (Kopienas preču zīme - Grafiskas preču zīmes, kas satur vārdisku elementu “SELEZIONE ORO Barilla”, reģistrācijas pieteikums - Iebildums - Agrākas vārdiskas preču zīmes “ORO” un “ORO SAIWA” - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Iebilduma noraidījums)
   (2006/C 131/72)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Saiwa SpA, Dženova [Genova] (Itālija) (pārstāvji — Dž. Sena [G. Sena], P. Tarkīni [P. Tarchini], Ž. P. Karsentī [J.-P. Karsenty] un M. Karsentī-Rikāra [M. Karsenty-Ricard], advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — M. Kapostanjo [M. Capostagno] un O. Montalto [O. Montalto])
   Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Barilla Alimentare SpA, Parma [Parma] (Itālija) (pārstāvji — A. Vandzeti [A. Vanzetti] un S. Berdža [S. Bergia], advokāti)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2003. gada 18. jūlija lēmumu (R 480/2002-4) attiecībā uz iebildumu procedūru starp sabiedrībām Saiwa SpA un Barilla Alimentare SpA

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 304, 13.12.2003.


title: Lieta T-496/13: Prasība, kas celta 2013. gada 16. septembrī — McCullough/Cedefop

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/61

         Prasība, kas celta 2013. gada 16. septembrī — McCullough/Cedefop

   (Lieta T-496/13)
   2013/C 344/113
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Colin Boyd McCullough (Thessaloniki, Grieķija) (pārstāvis — G. Matsos, Lawyer)

      Atbildētājs: European Centre for the Development of Vocational Training

      Prasītāja prasījumi:

   Prasītāja prasījumi Civildienesta tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Cedefop2013. gada 15. jūlija atteikumu piešķirt prasītājam piekļuvi noteiktiem dokumentiem;

               —

               izdot rīkojumu Cedefop nodrošināt prasītājam piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem;

               —

               saskaņā ar 1. panta 3. punktu Protokolā par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā ļaut Grieķijas valsts iestādēm iekļūt Cedefop telpās un ēkās, lai atrastu un iegūtu attiecīgos dokumentus un izmeklētu iespējamos noziegumus, ko varētu būt īstenojusi jebkura ar to saistīta persona; un

               —

               piespriest Cedefop atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Cedefop apstrīdētājā lēmumā ir pārkāpis ES tiesības, kļūdaini interpretējot Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunktu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Cedefop ir pārkāpis ES tiesības, kļūdaini interpretējot Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punktu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Cedefop direktora vietas izpildītāja rīcību ir vismaz jāapšauba, kad viņš apgalvo, ka ir apšaubāmi, vai KMS-Steering Group sanāksmju protokoli, kas ir vieni no pieprasītajiem dokumentiem, ir jebkad pastāvējuši, jo viņam būtu jāzina par to pastāvēšanu (vai nepastāvēšanu) un vai šādi dokumenti tika sagatavoti tāpēc, ka viņš ilgu laiku (vienu gadu) bija Cedefop direktora vietnieks. Šāda uzvedība rada nepieciešamību atbildīgajām valsts iestādēm veikt izmeklēšanu Cedfop telpās.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Cedefop nav veicis praktiskus sagatavošanās darbus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1049/2001 un ka attiecīgie Komisijas pieņemtie Sīki izstrādātie noteikumi būtu jāpiemēro pēc analoģijas.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Cedefop atteikšanās nodrošināt piekļuvi konkrētajiem dokumentiem pārkāpj prasītāja tiesības, kas tam piemīt kā personai pret kuru ir celta apsūdzība kriminālprocesā.


title: Lieta T-14/17: Prasība, kas celta 2017. gada 12. janvārī – Landesbank Baden-Württemberg/SRB

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/41

         Prasība, kas celta 2017. gada 12. janvārī – Landesbank Baden-Württemberg/SRB

   (Lieta T-14/17)
   (2017/C 063/54)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Landesbank Baden-Württemberg (Štutgarte, Vācija) (pārstāvji – H. Berger un K. Rübsamen, advokāti)

      Atbildētājs: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Vienotā noregulējuma valdes 2016. gada 15. aprīļa Lēmumu par ex ante iemaksām vienota noregulējuma fondā 2016. gadā (SRB/ES/SRF/2016/06) un Vienotā noregulējuma valdes 2016. gada 20. maija Lēmumu par ex ante iemaksu vienoto noregulējumā fondā 2016. gadā pielāgošanu, papildinot valdes 2016. gada 15. aprīļa lēmumu par ex ante iemaksām vienota noregulējuma fondā 2016. gadā (SRB/ES/SRF/2016/13), ciktāl apstrīdētie lēmumi attiecas uz prasītājas iemaksām;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats – LESD 296. panta 2. punkta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 41. panta 1. punkta un 2. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, nepietiekami pamatojot apstrīdētos lēmumus.

               2.

               Otrais pamats – tiesību tikt uzklausītam pārkāpums atbilstoši Hartas 41. panta 1. punktam un 2. punkta a) apakšpunktam, neuzklausot prasītāju pirms apstrīdēto lēmumu pieņemšanas.

               3.

               Trešais pamats – Direktīvas 2014/59/ES (1) 103. panta 7. punkta h) apakšpunkta, Regulas (ES) Nr. 575/2013 (2) 113. panta 7. punkta, Deleģētās regulas (ES) Nr. 2015/63 (3) 6. panta 5. punkta pirmā teikuma, Hartas 16. un 20. panta un samērīguma principa pārkāpums, piemērojot IPS (Institutional Protection Scheme [Institucionālās aizsardzības shēma]) indikatoram reizinātāju 0,556.
               Trešā prasības pamata ietvaros prasītāja iebilst, ka atbildētājs tai nav pilnībā piemērojis IPS indikatoru. Institucionālās aizsardzības shēmas aizsargājošā iedarbība pastāvot visām dalībniecēm iestādēm aptveroši un vienlīdzīgi. Iestāžu diferencēšana IPS indikatora kontekstā esot pretēja sistēmai un patvaļīga. Arī prasītājas iekļaušana iestāžu grupā ar lielāko riska profilu esot acīmredzami nepamatota un patvaļīga.

               4.

               Ceturtais pamats – Hartas 16. panta un samērīguma principa pārkāpums, piemērojot riska pielāgošanas reizinātāju
               Turpinājumā prasītāja balstās uz to, ka valde ir pārkāpusi tās brīvību veikt uzņēmējdarbību un samērīguma principu, aprēķinot riska pielāgošanas reizinātājus, kas neatbilda prasītājas riska profilam, kas salīdzinājumā ar citām iestādēm ir labāks par vidusmēru.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 15. maija Direktīva 2014/59/ES, ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (OV 2014, L 173, 190. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regula (ES) Nr. 575/2013 par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (OV 2013, L 176, 1. lpp.).

      (3)  Komisijas 2014. gada 21. oktobra Deleģētā regula (ES) 2015/63, ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2015, L 11, 44. lpp.)


title: Lieta C-191/15: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 28. jūlija spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Verein für Konsumenteninformation/Amazon EU Sàrl Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regulas (EK) Nr. 864/2007 un (EK) Nr. 593/2008 — Patērētāju aizsardzība — Direktīva 93/13/EEK — Datu aizsardzība — Direktīva 95/46/EK — Tiešsaistes tirdzniecības līgumi, kas noslēgti ar patērētājiem, kuri dzīvo citās dalībvalstīs — Negodīgi noteikumi — Vispārējie pārdošanas nosacījumi, kas ietver noteikumu par piemērojamo tiesību aktu izvēli par labu tās dalībvalsts tiesībām, kurā atrodas uzņēmuma juridiskā adrese — Piemērojamo tiesību aktu noteikšana, lai prasības par noteikuma izmantošanas izbeigšanu ietvaros novērtētu šo vispārējo pārdošanas nosacījumu noteikumu godīgumu — Patērētāju personas datu apstrādei piemērojamo tiesību aktu noteikšana

text:
               26.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 350/8

         Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 28. jūlija spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Verein für Konsumenteninformation/Amazon EU Sàrl

   (Lieta C-191/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regulas (EK) Nr. 864/2007 un (EK) Nr. 593/2008 - Patērētāju aizsardzība - Direktīva 93/13/EEK - Datu aizsardzība - Direktīva 95/46/EK - Tiešsaistes tirdzniecības līgumi, kas noslēgti ar patērētājiem, kuri dzīvo citās dalībvalstīs - Negodīgi noteikumi - Vispārējie pārdošanas nosacījumi, kas ietver noteikumu par piemērojamo tiesību aktu izvēli par labu tās dalībvalsts tiesībām, kurā atrodas uzņēmuma juridiskā adrese - Piemērojamo tiesību aktu noteikšana, lai prasības par noteikuma izmantošanas izbeigšanu ietvaros novērtētu šo vispārējo pārdošanas nosacījumu noteikumu godīgumu - Patērētāju personas datu apstrādei piemērojamo tiesību aktu noteikšana)
   (2016/C 350/10)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Verein für Konsumenteninformation

      Atbildētāja: Amazon EU Sàrl

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 17. jūnija Regula (EK) Nr. 593/2008 par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I), un Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. jūlija Regula (EK) Nr. 864/2007 par tiesību aktiem, kas piemērojami ārpuslīgumiskām saistībām (Roma II), ir interpretējamas tādējādi, ka, neskarot šo regulu 1. panta 3. punktu, tiesību akti, kas piemērojami tādai prasībai par noteikuma izmantošanas izbeigšanu Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvas 2009/22/EK par aizliegumiem saistībā ar patērētāju interešu aizsardzību izpratnē, kas vērsta pret apgalvoti negodīgu noteikumu izmantošanu līgumos, kurus tiešsaistes tirdzniecības ietvaros dalībvalstī reģistrēts uzņēmums slēdz ar patērētājiem, kas dzīvo citās dalībvalstīs, tostarp dalībvalstī, kurā atrodas tiesa, ir jānosaka saskaņā ar Regulas Nr. 864/2007 6. panta 1. punktu, taču attiecīgā līguma noteikuma izvērtējumam piemērojamie tiesību akti vienmēr ir jānosaka atbilstoši Regulai Nr. 593/2008 neatkarīgi no tā, vai šis izvērtējums tiek veikts individuālas vai kolektīvas prasības ietvaros;

               2)

               Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka atsevišķi neapspriests pārdevēja vai piegādātāja vispārējo pārdošanas nosacījumu noteikums, saskaņā ar kuru tiešsaistes tirdzniecības ceļā noslēgtu līgumu ar patērētāju reglamentē dalībvalsts, kurā ir pārdevēja vai piegādātāja juridiskā adrese, tiesību akti, ir negodīgs, ciktāl tas maldina patērētāju, sniedzot viņam kļūdainu priekšstatu, ka līgumam ir piemērojami tikai šīs dalībvalsts tiesību akti, un neinformējot viņu par to, ka viņam saskaņā arī Eiropas Regulas Nr. 593/2008 6. panta 2. punktu ir arī tiesības atsaukties uz aizsardzību, kas viņam ir garantēta imperatīvajās tiesību normās, kuras tiktu piemērotas šī noteikuma neesamības gadījumā, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus atbilstošos apstākļus;

               3)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka personas datu apstrādei, ko veic tiešsaistes tirdzniecības uzņēmums, ir piemērojami tās dalībvalsts tiesību akti, uz kuru ir vērstas šī uzņēmuma darbības, ja izrādās, ka šis uzņēmums attiecīgo datu apstrādi veic šajā dalībvalstī esoša nodibinājuma darbību ietvaros. Valsts tiesai ir jānosaka, vai tas tā ir šajā gadījumā.

      (1)  OV C 221, 6.7.2015.


               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/5

         Jaunā Vispārējās tiesas locekļa zvēresta sniegšana
   2010/C 317/09
   M. van der Vaude [M. van der Woude] 2010. gada 8. jūlijā ar Eiropas Savienības dalībvalstu valdību pārstāvju lēmumu tika iecelts par Eiropas Savienības Vispārējās tiesas tiesnesi (1) uz laiku no 2010. gada 1. septembra līdz 2016. gada 31. augustam, un savu zvērestu Tiesā viņš deva 2010. gada 13. septembrī.

      (1)  OV L 186, 20.07.2010.


title: Lieta T-320/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 10. novembra rīkojums – DelSolar (Wujiang) /Komisija Dempings — Kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) imports, kuru izcelsme ir vai kurus nosūta no Ķīnas — Pagaidu antidempinga maksājums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/33

         Vispārējās tiesas 2014. gada 10. novembra rīkojums – DelSolar (Wujiang)/Komisija
   (Lieta T-320/13) (1)

   (Dempings - Kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) imports, kuru izcelsme ir vai kurus nosūta no Ķīnas - Pagaidu antidempinga maksājums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 026/41)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: DelSolar (Wujiang) Ltd (Wujiang City, Ķīna) (pārstāvji – sākotnēji L. Catrain González, advokāts, E. Wright un H. Zhu, barristers, vēlāk L. Catrain González un E. Wright)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Flynn un T. Maxian Rusche)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 4. jūnija Regulu (ES) Nr. 513/2013, ar ko nosaka pagaidu antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no Ķīnas Tautas Republikas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) importam un groza Regulu (ES) Nr. 182/2013, ar ko nosaka, ka jāreģistrē Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtīts imports (OV 2013 L 152, 5. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 215, 27.7.2013.


title: Lieta T-319/11: Prasība, kas celta 2011. gada 14. jūnijā — ABN AMRO Group /Komisija

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/35

         Prasība, kas celta 2011. gada 14. jūnijā — ABN AMRO Group/Komisija
   (Lieta T-319/11)
   2011/C 252/80
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ABN AMRO Group NV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji — W. Knibbeler un P. van den Berg, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 5. aprīļa Lēmuma par Nr. C 11/2009 pasākumiem (iepriekš NN 53b/2008, NN 2/2010 un N 19/2010) 5. pantu, ko Nīderlandes valsts īstenoja ABN AMRO Group NV; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā lēmuma secinājumos attiecībā uz 5. pantā ietvertā iegādes aizlieguma piemērojamību esot pieļautas šādas kļūdas tiesību piemērošanā un tādējādi tas ir jāatceļ:

                           —

                           esot pārkāpts LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts un esot nepareizi piemēroti Komisijas paziņojumos (1) noteiktie principi un pamatnostādnes;

                           —

                           esot pārkāpts samērīguma princips, nosakot, ka atbalsta pasākums tiek apstiprināts ar nosacījumu, ka tiek apstiprināti iegādes aizliegumi, kas nav atbilstoši, vajadzīgi vai samērīgi;

                           —

                           esot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, nosakot iegādes aizliegumu, kas ir ievērojami stingrāks nekā citos gadījumos Komisijas piemērotais iegādes aizliegums;

                           —

                           esot pārkāpts labas pārvaldības princips, jo neesot rūpīgi un individuāli pārbaudīti visi individuālās lietas attiecīgie aspekti, tostarp ar lēmumu uzliktā iegādes aizlieguma nepieciešamība un sekas, kā arī esot pārkāpts LESD 296. pants, jo minētajam lēmumam neesot sniegts adekvāts pamatojums.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā lēmuma secinājumos attiecībā uz 5. pantā ietvertā iegādes aizlieguma ilgumu esot pieļautas šādas kļūdas tiesību piemērošanā un novērtējumā, un tādējādi tas ir jāatceļ:

                           —

                           esot pārkāpts LESD 345. pants, jo iegādes aizlieguma ilgums esot atkarīgs no valsts īpašuma tiesībām;

                           —

                           esot pārkāpts LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts un esot nepareizi piemēroti Komisijas paziņojumos (2) noteiktie principi un pamatnostādnes;

                           —

                           esot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, nosakot iegādes aizliegumu, kas ir uz ievērojami ilgāku laika posmu nekā citos gadījumos Komisijas piemērotais iegādes aizliegums,;

                           —

                           esot pārkāpti samērīguma un labas pārvaldības principi.

      (1)  Komisijas paziņojums — Valsts atbalsta noteikumu piemērošana pasākumiem, kas veikti attiecībā uz finanšu iestādēm saistībā ar pašreizējo globālo finanšu krīzi (OV 2008 C 270, 8. lpp.); Komisijas paziņojums — Finanšu iestāžu rekapitalizācija pašreizējās finanšu krīzes apstākļos — atbalsta ierobežošana līdz nepieciešamajam minimumam un aizsardzības līdzekļi pret pārmērīgiem konkurences traucējumiem (OV 2009 C 10, 2. lpp.); Komisijas paziņojums par samazinātas vērtības aktīviem piemērojamo režīmu Kopienas banku nozarē (OV 2009 C 72, 1. lpp.); Komisijas paziņojums par finanšu nozares dzīvotspējas atjaunošanu un tās pārstrukturēšanas pasākumu novērtējumu pašreizējās krīzes apstākļos atbilstīgi valsts atbalsta noteikumiem (OV 2009 C 195, 9. lpp.).

      (2)  Skat. 1. zemsvītras piezīmi


title: Lieta T-338/10: Prasība, kas celta 2010. gada 18. augustā — Komisija/ Tornasol Films

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/47

      Prasība, kas celta 2010. gada 18. augustā — Komisija/Tornasol Films

      (Lieta T-338/10)
      ()
      (2010/C 288/89)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A.-M. Rouchaud-Joët, pārstāvis, kam palīdz R. Alonso Pérez-Villanueva, advokāts)

         Atbildētājs: Tornasol Films, SA (Madride, Spānija)

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  piespriest atbildētājai samaksāt prasītājai EUR 19 554, kā arī nokavējuma procentus ar likmi 5 % gadā, sākot no 2009. gada 14. aprīļa; un

                  —

                  piespriest Tornasol Films, SA atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šīs prasības priekšmets ir līguma, kas noslēgts starp Komisiju un prasītāju programmas MEDIA Plus ietvaros, iespējama neizpilde.
      Šī līguma noteikumos ir noteikts, ka labuma guvējam summa, kas atbilst saņemtā Kopienas atbalsta summai, 30 dienu laikā, sākot no darba uzsākšanas, ir jāpārskaita īpašā kontā, un Komisijai jāiesniedz projekts par šīs summas reinvestēšanu sešu mēnešu laikā, skaitot no šīs pašas dienas.
      Savu prasījumu pamatojumam prasītāja apgalvo, ka:

                  —

                  atbildētāja nav ievērojusi savas līgumiskās saistības, lai gan tā nav izvirzījusi nekādus argumentus, ne arī iebildusi pret Komisijas nosūtīto paziņojumu par parādu;

                  —

                  gadījumā, ja labuma guvējs pārkāpj savas līgumā noteiktās saistības, līguma noteikumi Komisijai ļauj to izbeigt un pieprasīt kā finansu ieguldījumu samaksāto summu atmaksu;

                  —

                  neraugoties uz vairākām atgādinājuma un brīdinājuma vēstulēm, atbildētāja nav atmaksājusi piešķirtos līdzekļus.


title: Lieta T-706/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 16. februāra spriedums – Holistic Innovation Institute/REA Pētniecība un tehnoloģiju attīstība — Pētniecības jomā Savienības finansētie projekti — Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) — Projekti ZONeSEC un Inachus — Lēmums, ar kuru prasītājai atteikta iespēja piedalīties — Prasība atcelt tiesību aktu un prasība sakarā ar atbildību

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/42

         Vispārējās tiesas 2017. gada 16. februāra spriedums – Holistic Innovation Institute/REA

   (Lieta T-706/14) (1)

   (Pētniecība un tehnoloģiju attīstība - Pētniecības jomā Savienības finansētie projekti - Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) - Projekti ZONeSEC un Inachus - Lēmums, ar kuru prasītājai atteikta iespēja piedalīties - Prasība atcelt tiesību aktu un prasība sakarā ar atbildību)
   (2017/C 104/58)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Holistic Innovation Institute, SLU (Pozuelo de Alarcón, Spānija) (pārstāvji – sākotnēji R. Muñiz García, vēlāk J. Marín López, advokāti)

      Atbildētāja: Pētniecības izpildaģentūra (pārstāvji – S. Payan-Lagrou un V. Canetti, pārstāvji, kam palīdz J. Rivas, advokāts)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, kas celta, pamatojoties uz LESD 263. pantu, un kurā lūgts atcelt Pētniecības izpildaģentūras (REA) direktora 2014. gada 24. jūlija Lēmumu (ARES (2014) 2461172) par sarunu izbeigšanu ar prasītāju, atsakot tai iespēju piedalīties projektos Inachus un ZONeSEC, un, otrkārt, prasība, kas celta, pamatojoties uz LESD 268. pantu, un kurā lūgts atlīdzinājums par kaitējumu, kas prasītājai esot nodarīts gan ar tās izslēgšanu no dalības minētajos projektos, gan ar prasītāju nomelnojošu ziņu izplatīšanu pēc minētā lēmuma

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Holistic Innovation Institute, SLU atlīdzina ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus;

               3)

               ar pagaidu noregulējuma tiesvedību saistītos tiesāšanas izdevumus katrs lietas dalībnieks sedz pats.

      (1)  OV C 421, 24.11.2014.


title: Lieta C-169/05: Tiesas (trešā palāta)  2006. gada 1. jūnija  spriedums ( Cour de cassation  (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Uradex SCRL  pret Union Professionnelle de la Radio et de la Télédistribution (RTD) ,  Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (BRUTELE) . (Autortiesības un blakustiesības — Direktīva 93/83/EEK — 9. panta 2. punkts — Pilnvaru apjoms autortiesību aģentūrai, par kuru tiek uzskatīts, ka tā pārvalda tāda tiesību subjekta tiesības, kas nav nodevis savu tiesību pārvaldību — Tiesību piešķirt vai atteikt atļauju kabeļoperatoram retranslēt programmu izmantošana)

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/8

         Tiesas (trešā palāta) 2006. gada 1. jūnija spriedums (Cour de cassation (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Uradex SCRL pretUnion Professionnelle de la Radio et de la Télédistribution (RTD), Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (BRUTELE).
   (Lieta C-169/05) (1)

   (Autortiesības un blakustiesības - Direktīva 93/83/EEK - 9. panta 2. punkts - Pilnvaru apjoms autortiesību aģentūrai, par kuru tiek uzskatīts, ka tā pārvalda tāda tiesību subjekta tiesības, kas nav nodevis savu tiesību pārvaldību - Tiesību piešķirt vai atteikt atļauju kabeļoperatoram retranslēt programmu izmantošana)
   (2006/C 178/13)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour de cassation
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Uradex SCRL

      Atbildētājas: Union Professionnelle de la Radio et de la Télédistribution (RTD), Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutele)

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation (Beļģija) — Padomes 1993. gada 27. septembra Direktīvas 93/83/EEK par dažu noteikumu saskaņošanu attiecībā uz autortiesībām un blakustiesībām, kas piemērojamas satelītu apraidei un kabeļu retranslācijai (OV L 248, 15. lpp) 9. panta 2. punkta interpretācija — Pilnvaru apjoms autortiesību aģentūrai, par kuru tiek uzskatīts, ka tā pārvalda tāda autortiesību vai blakustiesību īpašnieka tiesības, kas nav nodevis savu tiesību pārvaldību autortiesību aģentūrai — Tiesību piešķirt vai atteikt atļauju kabeļoperatoram retranslēt programmu izmantošana
   Rezolutīvā daļa:
   9. panta 2. punkts Padomes 1993. gada 27. septembra Direktīvā 93/83/EEK par dažu noteikumu saskaņošanu attiecībā uz autortiesībām un blakustiesībām, kas piemērojamas satelītu apraidei un kabeļu retranslācijai, ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, kad autortiesību aģentūru uzskata par pilnvarotu pārvaldīt tāda autortiesību vai blakustiesību tiesību subjekta tiesības, kas nav nodevis savu tiesību pārvaldību autortiesību aģentūrai, šai sabiedrībai ir tiesības realizēt minētā tiesību subjekta tiesības piešķirt vai atteikt atļauju kabeļoperatoram retranslēt caur kabeli pārraidi un ka tā rezultātā tās pilnvarojums neaprobežojas ar šo tiesību finanšu aspektu pārvaldību.

      (1)  OV C 143, 11.06.2005.


title: Lieta T-506/13: Prasība, kas celta 2013. gada 20. septembrī — Urb Rulmenti Suceava /ITSB — Adiguzel ( “URB” )

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/17

         Prasība, kas celta 2013. gada 20. septembrī — Urb Rulmenti Suceava/ITSB — Adiguzel (“URB”)
   (Lieta T-506/13)
   2013/C 352/32
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Urb Rulmenti Suceava SA (Suceava, Rumānija) (pārstāvis — I. Burdusel, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Harun Adiguzel (Diosd, Ungārija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 12. jūlija lēmumu lietā R 1309/2012-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus un

               —

               piespriest otram procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniekam atlīdzināt procesā ITSB radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “URB”, kas ietilpst 6. un 7. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 7 380 009

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: absolūti spēkā neesamības pamati saskaņā ar Regulas par Kopienas preču zīmi (RKPZ) 52. panta 1. punkta b) apakšpunktu un relatīvi spēkā neesamības pamati saskaņā ar RKPZ 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu kopsakarā ar 53. panta 1. punkta a) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: RKPZ 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 53. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 72. panta pārkāpums


title: Lieta T-293/15: Vispārējās tiesas 2015. gada 7. jūlija rīkojums – Banimmo/Komisija Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Apstrīdētā tiesību akta atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/30

         Vispārējās tiesas 2015. gada 7. jūlija rīkojums – Banimmo/Komisija
   (Lieta T-293/15) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Apstrīdētā tiesību akta atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 320/47)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Banimmo SA (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – V. Ost un M. Vanderstraeten, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Delaude un J. Estrada de Solà)

      Priekšmets

   Prasība atcelt 2015. gada 9. aprīļa lēmumu, ar kuru Komisija noraidīja piedāvājumu, kuru Banimmo iesniedza pēc viedokļa par nekustamā īpašuma izvērtēšanu, lai apmierinātu Komisijas vajadzības pēc biroja telpām Briselē (OV 2014/S 130-231896)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               izbeigt tiesvedību lietā par Banimmo SA prasību, lai lieta tiktu izskatīta paātrinātā tiesvedībā;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Banimmo tiesāšanās izdevumus, tai skaitā tos, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 236, 20.7.2015.


title: Lieta C-268/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 28. maijā iesniedza Tribunal de première instance de Namur (Beļģija) — Marc Collard/État belge — SPF Finances

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 28. maijā iesniedza Tribunal de première instance de Namur (Beļģija) — Marc Collard/État belge — SPF Finances

   (Lieta C-268/10)
   ()
   2010/C 221/37
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Namur

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Marc Collard

      Atbildētāja: État belge — SPF Finances

      Persona, kas iestājusies lietā: État belge — SPF Défense

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai šīs Eiropas Savienības tiesību normas:

                           —

                           2007. gada 13. decembra Lisabonas līguma, ar kuru tiek grozīts Līgums par Eiropas Savienību, kas noslēgts Māstrihtā 1992. gada 7. februārī, un kas ir spēkā no 2009. gada 1. decembra, 6. pants, kurā ir noteikts: “Savienība atzīst tiesības, brīvības un principus, kas izklāstīti 2000. gada 7. decembra Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, kurā pielāgota Strasbūrā, 2007. gada 12. decembrī, un šai Hartai ir tāds pats juridiskais spēks kā Līgumiem. [..]”,

                           —

                           Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (1) 35. pants, saskaņā ar kuru: “Ikvienai personai ir tiesības uz profilaktisko veselības aprūpi un ārstniecību [..]. Nosakot un īstenojot visu Savienības politiku un darbības, ir jānodrošina augsts cilvēku veselības aizsardzības līmenis.”,

                     interpretētas saskaņā ar pamatprincipiem, kādi ir minēti Lisabonas līguma preambulā un uz kuriem ir balstīta Eiropas Savienība,
               nepieļauj, ka dalībvalsts, šajā gadījumā Beļģija, savā teritorijā ļauj ražot, importēt, reklamēt un pārdot smēķēšanai paredzētus tabakas izstrādājumus, kaut arī šī pati valsts oficiāli atzīst, ka šīs preces nopietni kaitē to personu veselībai, kuras tās lieto, un ir identificētas kā daudzu invaliditāti izraisošu slimību un priekšlaicīgas nāves gadījumu cēlonis, kas ir apsvērums, kurš loģiski pamato to aizliegšanu?

               2)

               Vai šīs Eiropas Savienības tiesību normas:

                           —

                           2007. gada 13. decembra Lisabonas līguma, ar kuru tiek grozīts Līgums par Eiropas Savienību, kas noslēgts Māstrihtā 1992. gada 7. februārī, un kas ir spēkā no 2009. gada 1. decembra, 6. pants, kurā ir noteikts: “Savienība atzīst tiesības, brīvības un principus, kas izklāstīti 2000. gada 7. decembra Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, kurā pielāgota Strasbūrā, 2007. gada 12. decembrī, un šai Hartai ir tāds pats juridiskais spēks kā Līgumiem. [..]”,

                           —

                           Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (OV L 364, 18.12.2000.) 35. pants, saskaņā ar kuru: “Ikvienai personai ir tiesības uz profilaktisko veselības aprūpi un ārstniecību [..]. Nosakot un īstenojot visu Savienības politiku un darbības, ir jānodrošina augsts cilvēku veselības aizsardzības līmenis.”,

                     interpretētas saskaņā ar pamatprincipiem, kādi ir minēti Lisabonas līguma preambulā un uz kuriem ir balstīta Eiropas Savienība,
               nepieļauj šādas Beļģijas tiesību normas:

                              Loi générale sur les douanes et accises [Vispārējais likums par muitu un akcīzi], kas saskaņots ar 1977. gada 18. jūlija karaļa rīkojumu (Moniteur belge, 1977. gada 21. septembris) un apstiprināts ar 1978. gada 6. jūlija likuma 1. pantu (Moniteur belge, 1978. gada 12. augusts),

                           1997. gada 10. jūnijaLoi relative au régime général, a la détention, a la circulation et aux contrôles des produits soumis a accise [Likums par preču, kas apliekamas ar akcīzes nodokli, vispārējo regulējumu, glabāšanu, apriti un kontroli] (Moniteur belge, 1997. gada 1. augusts),

                           1997. gada 3. aprīļaLa loi relative au régime fiscal des tabacs manufactures [Likums par nodokli tabakas izstrādājumiem] (Moniteur belge, 1997. gada 1. augusts), grozīts ar 2006. gada 26. novembra likumu (Moniteur belge, 2006. gada 8. decembris)?

                     kas ļauj Beļģijai smēķējamos tabakas izstrādājumus uzskatīt par nodokļa bāzi akcīzes nodoklim, kaut arī:

                           pirmkārt, minētā valsts oficiāli atzīst, ka šīs preces nopietni kaitē to personu veselībai, kuras tās lieto, un ir identificētas kā daudzu invaliditāti izraisošu slimību un priekšlaicīgas nāves gadījumu cēlonis, kas ir apsvērums, kurš loģiski pamato to aizliegšanu,

                           otrkārt, šādi rīkojoties, valsts pati rada šķēršļus pasākumu, kas varētu efektīvi veicināt to aizliegšanu, pieņemšanai, nodokļu iekasēšanai piešķirot lielāku nozīmi nekā patiesi preventīvai iedarbībai?

      (1)  OV 2000, C 364, 1. lpp.


title: Lieta T-112/17: Prasība, kas celta 2017. gada 17. februārī – Pelikan/EUIPO – NBA Properties (“NEW ORLEANS PELICANS”)

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/25

         Prasība, kas celta 2017. gada 17. februārī – Pelikan/EUIPO – NBA Properties (“NEW ORLEANS PELICANS”)
   (Lieta T-112/17)
   (2017/C 129/38)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG (Hannovere, Vācija) (pārstāvis – U. Hildebrandt, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: NBA Properties, Inc. (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības melnbalta grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “NEW ORLEANS PELICANS” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 518 487

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 16. decembra lēmums lietā R 408/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta F-37/13: Civildienesta tiesas 2015. gada 3. decembra rīkojums – Macchia/Komisija

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/79

         Civildienesta tiesas 2015. gada 3. decembra rīkojums – Macchia/Komisija
   (Lieta F-37/13) (1)

   (2016/C 027/102)
   Tiesvedības valoda – franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013., 59. lpp.


title: Lieta F-65/15: Prasība, kas celta 2015. gada 23. aprīlī – ZZ/ITSB

text:
               6.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/29

         Prasība, kas celta 2015. gada 23. aprīlī – ZZ/ITSB
   (Lieta F-65/15)
   (2015/C 221/40)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvis – H. Tettenborn, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt atbildētāja 2014. gada 4. jūnija lēmumu, ar kuru tiek izbeigts prasītājas darba līgums atbilstoši šī darba līguma noteikumam

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ar 2014. gada 4. jūnija ITSB vēstuli paziņoto ITSB lēmumu, saskaņā ar kuru tiek izbeigts prasītājas kā ITSB pagaidu darbinieces līgums, kura sešu mēnešu uzteikuma termiņš sākas pēc konkursa EPSO ITSB/AST/02/13 rezerves saraksta termiņa beigām;

               —

               piespriest ITSB samaksāt prasītājai zaudējumu atlīdzību atbilstošā, pēc Vispārējās tiesas ieskata noteiktā apmērā par viņai nodarīto morālo un nemateriālo kaitējumu, ko radījis 1. prasījumā minētais ITSB lēmums;

               —

               ja spriedums tiek pasludināts vai attiecīgi šī tiesvedība tiek galīgi izbeigta pēc tam, kad ISTB ir izbeidzis prasītājas darba līgumu: piespriest ITSB prasītāju atjaunot darbā, pilnībā atjaunojot viņas karjeru, kāda viņai būtu, ja viņa būtu turpinājusi darba tiesiskās attiecības, un pilnībā atlīdzināt viņai radušos mantisko kaitējumu, it īpaši, izmaksājot visu neizmaksāto algu un atlīdzinot visu pārējo materiālo kaitējumu, kas prasītājai radies ITSB prettiesiskās rīcības dēļ (atskaitot saņemto bezdarbnieka pabalstu);

               —

               pakārtoti, ja juridisku vai faktisku iemeslu dēļ nenotiek prasītājas atjaunošana darbā un/vai viņa neturpina strādāt ar līdzšinējiem nosacījumiem, piespriest ITSB samaksāt prasītājai zaudējumu atlīdzību par materiālo kaitējumu, kas radies saistībā ar viņas darba tiesisko attiecību prettiesisku izbeigšanu, tādā apmērā, kas atbilst starpībai starp faktiski sagaidāmiem ienākumiem un tiem, ko viņa būtu saņēmusi, ja darba līgums joprojām būtu spēkā, ņemot vērā iemaksas pensiju fondā un citas tiesības.

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-73/13: Prasība, kas celta 2013. gada 11. februārī — InterMune UK un citi/ EMA

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/38

         Prasība, kas celta 2013. gada 11. februārī — InterMune UK un citi/EMA

   (Lieta T-73/13)
   2013/C 114/60
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: InterMune UK Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste), InterMune, Inc. (Brisbane, Savienotās Valstis) un InterMune International AG (Muttenz, Šveice) (pārstāvji — I. Dodds-Smith un A. Williams, Solicitors, T. de la Mare, Barrister, un F. Campbell, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, kuru atbildētāja paziņoja prasītājiem 2013. gada 15. janvārī, izpaust noteiktu informāciju saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (1), ciktāl šis lēmums attiecas uz tādas informācijas izpaušanu, ko prasītāji ir agrāk iesnieguši atbildētājai un kas vēl nav izpausta sabiedrībai, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un citus izdevumus, kas radušies prasītājiem šīs lietas sakarā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot pietiekami veikusi izsvēršanu, kas tiek prasīta Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punktā, lai novērtētu, vai strīdīgās informācijas izpaušanā ir iesaistītas jebkādas sabiedrības intereses, kas ir svarīgākas par nepieciešamību aizsargāt prasītāju komerciālās intereses no būtiska kaitējuma nodarīšanas šādas izpaušanas rezultātā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot pienācīgi ņēmusi vērā citus būtiskus faktorus, kas attiecas uz regulā prasīto izsvēršanu, tostarp:

                           —

                           prasības, kas izriet no īpašiem ES tiesību aktiem (it īpaši no Regulas (EK) Nr. 726/2004 (2) un tās 14. panta 11. punkta);

                           —

                           interpretēšanas pienākumus, kas TRIPS (Līgums par intelektuālā īpašuma tiesību komercaspektiem) 39. panta 3. punktā ir noteikti visām ES iestādēm, interpretējot ES tiesību aktus;

                           —

                           pamattiesības uz īpašumu un privātās dzīves neaizskaramību, kas ir aizsargātas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā un tiek izvērtētas, rūpīgi ņemot vērā visus atbilstošos faktus, lai varētu veikt samērīguma analīzi;

                           —

                           pienākumu ievērot savas pamatnostādnes un politiku attiecībā uz komercnoslēpuma aizsardzību.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, ja atbildētāja būtu pienācīgi veikusi izsvēršanu un pienācīgi ņēmusi vērā visus atbilstošos elementus, tad vienīgais likumīgais, samērīgais un/vai saprātīgais secinājums būtu tāds, ka strīdīgā informācija nav izpaužama.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Regula (EK) Nr. 726/2004, ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (OV L 136, 1. lpp.).


title: Lieta F-62/13: Prasība, kas celta 2013. gada 26. jūnijā — ZZ /Komisija

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/26

         Prasība, kas celta 2013. gada 26. jūnijā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-62/13)
   2013/C 352/52
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — L. Mansullo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt ieturējumu EUR 500 apmērā un piecus ieturējumus EUR 504,67 apmērā, kas tika veikti no prasītāja invaliditātes pabalsta par laikposmu no 2012. gada jūlija līdz decembrim

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, kas ir ietverts prasītāja pensijas lapā par 2012. gada jūliju, ieturēt EUR 500 no prasītājam piešķirtā invaliditātes pabalsta par šo mēnesi;

               —

               atcelt lēmumus, kas ir ietverti prasītāja pensijas lapās par laikposmu no 2012. gada augusta līdz decembrim, ieturēt EUR 504,67 no prasītājam piešķirtā invaliditātes pabalsta par šiem mēnešiem;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumus jebkādā to formā, ar ko noraida 2012. gada 15. oktobra un 2013. gada 15. janvāra sūdzības par iepriekš minētajiem lēmumiem;

               —

               atcelt 2013. gada 6. februāra paziņojumu, kā arī tā pielikumu un 2012. gada 3. augusta paziņojuma kopiju, ko izdevis Komisijas Atalgojuma un individuālo tiesību birojs [(PMO)];

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājam šādas summas: 1) EUR 500, kam pieskaitīti procenti, kurus aprēķina no šīs summas ar 10 % likmi gadā un ar ikgadējo kapitalizāciju, sākot no 2012. gada 1. augusta līdz faktiskai šīs summas samaksai; 2) EUR 504,67, kam pieskaitīti procenti, ko aprēķina no šīs summas ar 10 % likmi gadā un ar ikgadējo kapitalizāciju, sākot no 2012. gada 1. septembra līdz faktiskai šīs summas samaksai; 3) EUR 504,67, kam pieskaitīti procenti, ko aprēķina no šīs summas ar 10 % likmi gadā un ar ikgadējo kapitalizāciju, sākot no 2012. gada 1. oktobra līdz faktiskai šīs summas samaksai; 4) EUR 504,67, kam pieskaitīti procenti, ko aprēķina no šīs summas ar 10 % likmi gadā un ar ikgadējo kapitalizāciju, sākot no 2012. gada 1. novembra līdz faktiskai šīs summas samaksai; 5) EUR 504,67, kam pieskaitīti procenti, ko aprēķina no šīs summas ar 10 % likmi gadā un ar ikgadējo kapitalizāciju, sākot no 2012. gada 1. decembra līdz faktiskai šīs summas samaksai; 6) EUR 504,67, kam pieskaitīti procenti, ko aprēķina no šīs summas ar 10 % likmi gadā un ar ikgadējo kapitalizāciju, sākot no 2013. gada 1. janvāra līdz faktiskai šīs summas samaksai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-368/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 29. marta spriedums — Verheyden /Komisija (Civildienests — Lūgums pārcelt neizlietoto ikgadējo atvaļinājumu — Dienesta vajadzības — Slimības atvaļinājums — Tiesiskās paļāvības aizsardzība)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/33

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 29. marta spriedums — Verheyden/Komisija
   (Lieta T-368/04) (1)

   (Civildienests - Lūgums pārcelt neizlietoto ikgadējo atvaļinājumu - Dienesta vajadzības - Slimības atvaļinājums - Tiesiskās paļāvības aizsardzība)
   (2007/C 96/69)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luc Verheyden, Angera (Itālija) (pārstāvis — É. Boigelot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Joris un L. Lozano Palacios, pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība, pirmkārt, atcelt prasītāja nodaļas vadītāja lēmumus, datētus ar 2004. gada 4., 24., un 27. februāri, par prasītāja lūgumu pārcelt no 2003. gada uz 2004. gadu neizmantotā ikgadējā atvaļinājuma dienas, kas pārsniedz 12 dienu ierobežojumu, kā arī atcelt administrācijas 2004. gada 1. jūnija lēmumu, kas saņemts 2004. gada 14. jūnijā, ar ko noraida prasītāja sūdzību, un, otrkārt, piespriest Komisijai samaksāt kompensāciju par 32 neizlietotām un neapmaksātām atvaļinājuma dienām kopā ar procentiem 5,25 % apmērā, skaitot no šīs prasības iesniegšanas dienas, kā arī piešķirt kaitējuma atlīdzību par morālo kaitējumu, kaitējumu karjerai un reputācijai.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               virs prasītāja augstākstāvošas amatpersonas 2004. gada 27. februāra lēmums, ar ko atsaka parakstīt tā lūgumu pārcelt neizmantoto ikgadējo atvaļinājumu no 2003. gada uz 2004. gadu, tiek atcelts, ciktāl tajā atsaka pārcelt papildus 12 likumīgajām dienām astoņas atvaļinājuma dienas, par ko 2003. gada 11. februāra elektroniskā pasta sūtījumā informēja Kopējā Pētniecības centra Personāla direktors;

               2)

               Komisijai piespriež samaksāt prasītājam summu, kas atbilst 8/30 no tā ikmēneša atalgojuma, pārtraucot dienesta attiecības, pieskaitot nokavējuma procentus, sākot no 2004. gada 13. septembra. Piemērojamo procentu par termiņa nokavēšanu likmi aprēķina, balstoties uz Eiropas Centrālās bankas noteiktās likmes priekšfinansējuma operācijām, kas piemērojama attiecīgajā laikposmā, pieskaitot divus punktus;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 300, 4.12.2004.


title: Lieta T-274/09: Prasība, kas celta 2009. gada 14. jūlijā — Deutsche Bahn/ITSB — DSB ( IC4 )

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/38

         Prasība, kas celta 2009. gada 14. jūlijā — Deutsche Bahn/ITSB — DSB (“IC4”)
   (Lieta T-274/09)
   2009/C 220/80
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Bahn AG, Berlīne (Vācija) (pārstāvis — E. Haag, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: DSB, Kopenhāgena (Dānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 30. aprīļa lēmumu un Iebildumu nodaļas 2007. gada 26. jūlija lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, ieskaitot izdevumus, kas radušies iebildumu un apelācijas procesā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: DSB

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiskā preču zīme “IC4” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 39. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 255 411)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiskā preču zīme “ICE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 6., 7., 9., 11., 12., 19., 37., 38., 39., 41. un 42. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 170 605), un Vācijas grafiskā preču zīme “IC” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 39. un 42. klasē (Nr. 1 009 258)

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm pastāvot sajaukšanas iespēja

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-539/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums ( Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ottica New Line di Accardi Vincenzo/Comune di Campobello di Mazara (LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Sabiedrības veselība — Optiķi — Reģionāli tiesību akti, saskaņā ar kuriem ir jāsaņem atļauja jaunu optikas prakses vietu ierīkošanai — Demogrāfiski un ģeogrāfiski ierobežojumi — Pamatojums — Spēja sasniegt izvirzīto mērķi — Saskaņotība — Samērīgums)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/13

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums (Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ottica New Line di Accardi Vincenzo/Comune di Campobello di Mazara

   (Lieta C-539/11) (1)

   (LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Sabiedrības veselība - Optiķi - Reģionāli tiesību akti, saskaņā ar kuriem ir jāsaņem atļauja jaunu optikas prakses vietu ierīkošanai - Demogrāfiski un ģeogrāfiski ierobežojumi - Pamatojums - Spēja sasniegt izvirzīto mērķi - Saskaņotība - Samērīgums)
   2013/C 344/20
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Ottica New Line di Accardi Vincenzo

      Atbildētāja: Comune di Campobello di Mazara

      Piedaloties: Fotottica Media Visione di Luppino Natale Fabrizio e C. s.n.c.

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana — LESD 49. un 56. panta, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (OV L 376, 36. lpp.) 2. panta 2. punkta f) apakšpunkta, 4. panta 8. punkta un 15. panta interpretācija — Reģionālie tiesību akti, ar kuriem atļauja atvērt jaunus veikalus, lai īstenotu optiķa profesiju, ir pakļauta nosacījumiem, pirmkārt, ka var atvērt vienu veikalu uz katriem 8 000 iedzīvotāju, un, otrkārt, ka jābūt 300 metru minimālajam attālumam no vienas optiķa prakses līdz citai — Pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumi — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Veselības aizsardzība — Samērīgums

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu reģionālo tiesisko regulējumu kā pamatlietā, kurā jaunu optikas veikalu atvēršanas atļauju piešķiršanā ir noteikti ierobežojumi, paredzot, ka:

               —

               katrā ģeogrāfiskajā zonā principā var atvērt tikai vienu optikas veikalu uz 8 000 iedzīvotāju un,

               —

               atverot katru jaunu optikas veikalu, principā ir jāievēro minimālais attālums 300 metri salīdzinājumā ar jau esošiem optikas veikaliem,

         ar nosacījumu, ka kompetentās iestādes atbilstošā veidā, ievērojot pārskatāmības un objektivitātes kritērijus, izmanto attiecīgajā tiesiskajā regulējumā paredzētās pilnvaras, lai konsekventā un sistemātiskā veidā sasniegtu šajā regulējumā paredzētos mērķus saistībā ar sabiedrības veselības aizsardzību visā konkrētajā teritorijā, un tas ir jāizvērtē valsts tiesai.

      (1)  OV C 370, 17.12.2011.


title: Lieta C-264/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 17. maijā iesniedza Finanzgericht Münster (Vācija) – Harry Mensing/Finanzamt Hamm

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 17. maijā iesniedza Finanzgericht Münster (Vācija) – Harry Mensing/Finanzamt Hamm

   (Lieta C-264/17)
   (2017/C 283/24)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Münster

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Harry Mensing

      Atbildētāja: Finanzamt Hamm

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) (turpmāk tekstā – “PVN direktīva”) 316. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tirgotāji, kas ir nodokļa maksātāji, var piemērot peļņas daļas režīmu arī tādu mākslas darbu piegādei, ko tiem Kopienas iekšienē piegādājuši darbu autori vai autora tiesību mantinieki, kuri nav PVN direktīvas 314. pantā minētās personas?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai PVN direktīvas 322. panta b) punktā tiek prasīts neatļaut tirgotājam atskaitīt priekšnodokli par mākslas darbu iegādi Kopienas iekšienē, pat ja nav valsts tiesību normas ar attiecīgu tiesisko regulējumu?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Jauno Tiesas locekļu zvēresta nodošana

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/2

         Jauno Tiesas locekļu zvēresta nodošana
   (2007/C 69/02)
   Ar Eiropas Savienības dalībvalstu valdību pārstāvju 2007. gada 1. janvāra lēmumu (1) par Eiropas Kopienu Tiesas tiesnešiem uz laiku attiecīgi no 2007. gada 1. janvāra līdz 2012. gada 6. oktobrim un no 2007. gada 1. janvāra līdz 2009. gada 6. oktobrim ieceltie A. Arabadžijevs [A. Arabadjiev] un K. Toadere [C. Toader] Tiesai zvērestu nodeva 2007. gada 12. janvārī.

      (1)  OV L 1, 4.1.2007., 18. lpp.


title: Lieta C-184/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 16. aprīļa Korkein hallinto-oikeus rīkojumu lietā Uudenkaupungin kaupungin

text:
               12.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 16. aprīļa Korkein hallinto-oikeus rīkojumu lietā Uudenkaupungin kaupungin
   (Lieta C-184/04)
   (2004/C 156/13)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 16. aprīļa Korkein hallinto-oikeus rīkojumu lietā Uudenkaupungin kaupungin un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 19. aprīlī.
   Korkein hallinto-oikeus lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai 20. pants Direktīvā 77/388/EEK (1) ir interpretējams tādējādi, ka šajā pantā paredzētā atskaitījumu koriģēšana attiecībā uz ražošanas līdzekļiem dalībvalstij ir obligāta, ievērojot 5. punktā paredzētos izņēmumus?

               2)

               Vai 20. pants Direktīvā 77/388/EEK ir interpretējams tādējādi, ka šajā pantā paredzētā atskaitījumu koriģēšana ir piemērojama pat gadījumos, kad ražošanas līdzekļi, šajā gadījumā nekustamais īpašums, vispirms tiek izmantoti darbībai, kas ir atbrīvota no aplikšanas ar nodokli, kad atskaitījumi sākotnēji būtu pilnībā izslēgti, un tikai vēlāk izmanto darbībai, kas apliekama ar pievienotās vērtības nodokli atskaitījumu perioda laikā?

               3)

               Vai 13. panta c) sadaļas otrā daļa direktīvā ir interpretējams tādējādi, ka dalībvalsts var ierobežot tiesības veikt atskaitījumus iegādēm, kas attiecas uz investīcijām nekustamajā īpašumā tādā veidā, kā noteikts Somijas Arvonlisäverolaki (likums par pievienotās vērtības nodokli), kad šīs tiesības uz atskaitījumiem ir pilnīgi izslēgtas tādos gadījumos, kā šajā lietā?

               4)

               Vai 17. panta 6. punkta otrā daļa direktīvā ir interpretējama tādējādi, ka dalībvalsts var ierobežot tiesības veikt atskaitījumus iegādēm, kas attiecas uz investīcijām nekustamajā īpašumā tādā veidā, kā noteikts Somijas Arvonlisäverolaki, kad šīs tiesības uz atskaitījumiem ir pilnīgi izslēgtas tādos gadījumos, kā šajā lietā?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 13.05.1977., 1. lpp.).


title: lieta T-52/02: Pirmās instances tiesas  2005. gada 29. novembra  spriedums —  SNCZ  pret Komisiju (Konkurence — EKL 81. pants — Aizliegta vienošanās — Cinka fosfāta tirgus — Naudas sods — Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts — Samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principi — Prasība atcelt tiesību aktu)

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/29

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 29. novembra spriedums — SNCZ pret Komisiju
   (lieta T-52/02) (1)

   (Konkurence - EKL 81. pants - Aizliegta vienošanās - Cinka fosfāta tirgus - Naudas sods - Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts - Samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principi - Prasība atcelt tiesību aktu)
   (2006/C 36/61)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société nouvelle des couleurs zinciques SA (SNCZ) Bušēna [Bouchain] (Francija) (pārstāvji — R. Sent-Estebans [R. Saint-Esteben] un Ī. Kalvē [H. Calvet], avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji F. Kastiljo de la Torre [F. Castillo de la Torre] un F. Lelīvrs [F. Lelievre], pēc tam Kastiljo de la Torre un O. Benē [O. Beynet])
   Priekšmets
   Prasība atcelt 3. pantu Komisijas 2001. gada 11. decembra Lēmumā 2003/437/EK par procedūru saskaņā ar EK Līguma 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/E-1-37.027 — Cinka fosfāts) (OV 2003, L 153, 1. lpp.) vai, pakārtoti, prasība samazināt prasītājai uzliktā naudas soda apmēru.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 109, 04.05.2002.


title: Lieta T-298/02: Pirmās instances tiesas  2005. gada 25. oktobra  spriedums — Herrero Romeu/Komisija (Ierēdņi — Darba samaksa — Ekspatriācijas pabalsts — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Darbs citas valsts labā — Pastāvīgās dzīvesvietas jēdziens — Pamatojums — Vienlīdzīgas attieksmes princips)

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/17

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 25. oktobra spriedums — Herrero Romeu/Komisija
   (Lieta T-298/02) (1)

   (Ierēdņi - Darba samaksa - Ekspatriācijas pabalsts - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Darbs citas valsts labā - Pastāvīgās dzīvesvietas jēdziens - Pamatojums - Vienlīdzīgas attieksmes princips)
   (2005/C 330/42)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Anna Herrero Romeu (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — H. R. Garsija-Galjardo Žilfurnjē [J.-R. García-Gallardo Gil-Fournier], H. Giljems Karau [J. Guillem Carrau], D. Domingess Peress [D. Domínguez Pérez] un A. Sajagess Toress [A. Sayagués Torres], avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Kurals [J. Curall], pārstāvis, kam palīdz H. Rivass-Andress [J. Rivas-Andrés] un H. Gutjeress Gisberts [J. Gutiérrez Gisbert], avocats)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2002. gada 10. jūnija lēmumu, ar ko prasītājai atteikts Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. pantā paredzētais ekspatriācijas pabalsts, kā arī ar to saistītie pabalsti.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 289, 23.11.2002.


title: Lieta T-44/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 15. marta  spriedums —  Kimman  pret Komisiju (Ierēdņi — Iecelšana — Pakāpes klasifikācijas pārskatīšana — Civildienesta noteikumu 31. panta 2. punkts)

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/20

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 15. marta spriedums — Kimman pret Komisiju
   (Lieta T-44/04) (1)

   (Ierēdņi - Iecelšana - Pakāpes klasifikācijas pārskatīšana - Civildienesta noteikumu 31. panta 2. punkts)
   (2006/C 108/34)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eugène Kimman, Overijse (Beļģija), (pārstāvji — N. Lhoëst un É. De Schietere de Lophem, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Joris un A. Bouquet, pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2002. gada 20. decembra lēmumu, kurā prasītājs iecelts B5 pakāpē, un vajadzības gadījumā atcelt Komisijas 2003. gada 1. oktobra lēmumu, ar ko noraidīta prasītāja sūdzība
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 94, 17.04.2004.


title: Lieta C-86/11: Prasība, kas celta 2011. gada 24. februārī — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/11

         Prasība, kas celta 2011. gada 24. februārī — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-86/11)
   2011/C 145/15
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — R. Lyal)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pieļaujot, ka ar PVN apliekamo personu grupā tiek iekļautas personas, kas nemaksā nodokli (viens nodokļu maksātājs PVN mērķiem), Apvienotā Karaliste nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 9. un 11. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ērtības labad, kā arī, lai cīnītos pret iespējamu ļaunprātīgu izmantošanu, ar PVN direktīvu dalībvalstīm ir atļauts divus vai vairākus nodokļu maksātājus kopā uzskatīt par vienu nodokļu maksātāju. Tiek norādīts, ka direktīvā tām netiek ļauts šādā grupā iekļaut personas, kas nemaksā nodokli, tādējādi nodokļu maksātāju tiesības un pienākumus attiecinot arī uz personām, kas nemaksā nodokli. Tādējādi Apvienotās Karalistes tiesību akti, ar kuriem tiek atļauts ar PVN apliekamo personu grupā iekļaut personas, kas nemaksā nodokli, ir pretrunā direktīvai.

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-303/15: Prasība, kas celta 2015. gada 1. jūnijā – Barqawi/Padome

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/45

         Prasība, kas celta 2015. gada 1. jūnijā – Barqawi/Padome
   (Lieta T-303/15)
   (2015/C 245/55)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ahmad Barqawi (Dubaija, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvji – J. P. Buyle un L. Cloquet, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2015. gada 6. marta Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 2015/375, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2015. gada 6. marta Īstenošanas lēmumu 2015/383/KĀDP, ar kuru īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, tostarp, tos, kas radušies prasītājam.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats attiecas uz tiesību uz aizstāvību un tiesību uz lietas taisnīgu izskatīšanu pārkāpumu, jo prasītājs pirms attiecīgo sankciju pieņemšanas nekad neesot ticis uzklausīts.

               2.

               Otrais pamats attiecas uz acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā, jo Padome neesot pierādījusi faktus, ar kuriem ir pamatoti veiktie pasākumi.

               3.

               Trešais pamats attiecas uz vispārējā samērīguma principa pārkāpumu.

               4.

               Ceturtais pamats attiecas uz tiesību uz īpašumu un tiesību veikt profesionālo darbību nesamērīgu pārkāpumu.

               5.

               Piektais pamats attiecas uz pilnvaru nepareizu izmantošanu. Prasītājs apgalvo, ka tiktāl, ciktāl Padomes pieņemtajiem pasākumi nav nekādas ietekmes uz Sīrijas režīmu un ciktāl prasītājs esot vienmēr ievērojis starptautiskās kopienas noteiktās sankcijas, kā arī esot vienmēr bijis neatkarīgs no Sīrijā pastāvošās varas, esot jāuzskata, ka apstrīdētie pasākumi esot pieņemti citu iemeslu, nevis tajos norādīto, dēļ (izslēgšana no tirgus – priekšrokas došana citiem tirgus dalībniekiem).

               6.

               Sestais pamats attiecas uz pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, jo Padomes izvirzītais pamatojums attiecībā uz apstrīdētajiem pasākumiem esot neskaidrs un tajā neesot norādīts neviens konkrēts elements vai datums, kas prasītājam ļautu identificēt viņam pārmestos komercdarījumus.


title: Lieta C-8/10: Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 15. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2006/46/EK — Sabiedrību gada pārskati un konsolidētie pārskati — Pilnīgas transponēšanas noteiktajā termiņā neesamība)

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/15

         Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 15. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-8/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2006/46/EK - Sabiedrību gada pārskati un konsolidētie pārskati - Pilnīgas transponēšanas noteiktajā termiņā neesamība)
   2010/C 246/25
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Braun un L. de Schietere de Lophem)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu aktu nepieņemšana vai nepaziņošana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Direktīvas 2006/46/EK, ar ko groza Padomes Direktīvas 78/660/EEK attiecībā uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem, 83/349/EEK attiecībā uz konsolidētajiem pārskatiem, 86/635/EEK par banku un citu finanšu iestāžu gada pārskatiem un konsolidētajiem pārskatiem un 91/674/EEK par apdrošināšanas uzņēmumu gada pārskatiem un konsolidētajiem pārskatiem (OV L 224, 1. lpp.), prasības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Direktīvas 2006/46/EK, ar ko groza Padomes Direktīvas 78/660/EEK attiecībā uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem, 83/349/EEK attiecībā uz konsolidētajiem pārskatiem, 86/635/EEK par banku un citu finanšu iestāžu gada pārskatiem un konsolidētajiem pārskatiem un 91/674/EEK par apdrošināšanas uzņēmumu gada pārskatiem un konsolidētajiem pārskatiem, prasības, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 27.03.2010.


title: Lieta C-161/16: Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 15. jūlija rīkojums (Attunda Tingsrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Airhelp Ltd/Thomas Cook Airlines Scandinavia A/S

text:
               5.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 454/20

      Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 15. jūlija rīkojums (Attunda Tingsrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Airhelp Ltd/Thomas Cook Airlines Scandinavia A/S

      (Lieta C-161/16) (1)

      (2016/C 454/37)
      Tiesvedības valoda – zviedru
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 175, 17.5.2016.


title: Lieta T-617/15: Prasība, kas celta 2015. gada 3. novembrī – Chic Investments/ITSB (“eSMOKINGWORLD”)

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/43

         Prasība, kas celta 2015. gada 3. novembrī – Chic Investments/ITSB (“eSMOKINGWORLD”)
   (Lieta T-617/15)
   (2016/C 016/51)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Chic Investments sp. z o.o. (Poznaņa, Polija) (pārstāvis – K. Jarosiński, radca prawny)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “eSMOKINGWORLD” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 581 741

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 25. jūnija lēmums lietā R 3227/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelācijas piektās padomes 2015. gada 25. jūnija lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus procesā Apelācijas padomē.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums.


title: Lieta T-171/06: Prasība, kas celta 2006. gada 22. jūnijā — Laytoncrest pret ITSB — Erico (TRENTON)

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/32

         Prasība, kas celta 2006. gada 22. jūnijā — Laytoncrest pret ITSB — Erico (TRENTON)
   (Lieta T-171/06)
   (2006/C 212/58)
   Valoda, kādā iesniegts prasības pieteikums — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laytoncrest Limited, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — Nikolaos K. Dontas, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Erico International Corporation (pārstāvji — Gille Hrabal Struck Neidlein Prop Roos, Diseldorfa (Vācija))
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju otrās padomes 2006. gada 26. aprīļa lēmumu lietā R-406/2004-2;

               —

               nodot lietu atpakaļ izskatīšanai pēc būtības ITSB Apelāciju padomēm;

               —

               piespriest ITSB un Erico International Corporation, ja tā iestājas lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Laytoncrest

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “TRENTON” attiecībā uz 7., 9. un 11. klasē ietilpstošajām precēm — reģistrācijas pieteikums Nr. 2 298 438

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Erico International Corporation

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “LENTON” attiecībā uz 6. un 7. klasē ietilpstošajām precēm

      Iebildumu nodaļas lēmums: noraidīt iebildumu. Iebilduma iesniedzējas atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      Apelāciju padomes lēmums: izbeigt apelācijas un iebilduma procesu, jo prasītāja netieši atsauca attiecīgās preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 44. panta un 61. panta 1. punkta un Komisijas īstenošanas Regulas Nr. 2868/95 50. noteikuma 1. punkta pārkāpums. Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā fakts, ka tā nepiedalījās iebildumu un apelācijas procesā tika nepamatoti uzskatīts kā tāds, ar ko tā atsauca attiecīgās preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, lai gan prasītāja apgalvo, ka Apelāciju padomei, neskatoties uz to, ka prasītāja nebija iesniegusi apsvērumus, bija jāturpina process un jāpieņem lēmums pēc būtības.
   Tika pieļauts arī tiesību pamatprincipa uz aizstāvēšanos ievērošanas un tiesību tikt uzklausītam pārkāpums, kas ir noteikti Regulas Nr. 40/94 73. pantā un ieviešanas Regulas Nr. 2868/95 54. noteikumā, saskaņā ar kuru Apelāciju padomēm būtu bijis jādod prasītājai iespēju paust savu nostāju pirms tika pieņemts tai nelabvēlīgs lēmums.
   Regulas Nr. 40/94 74. panta 1. punkta pārkāpums. Prasītāja apgalvo, ka Apelāciju padome pārsniedza savu kompetenci un kļūdaini izmantoja savas pilnvaras, konstatējot, ka prasītāja bija netieši atsaukusi reģistrācijas pieteikumu pilnā apmērā.


title: Lieta T-63/12: Prasība, kas celta 2012. gada 13. februārī — Oil Turbo Compressor /Padome

text:
               31.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/27

         Prasība, kas celta 2012. gada 13. februārī — Oil Turbo Compressor/Padome
   (Lieta T-63/12)
   2012/C 98/44
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Oil Turbo Compressor Co. (Private Joint Stock) (Teherāna, Irāna) (pārstāvis — Rechtsanwalt K. Kleinschmidt)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (1), ciktāl šis tiesību akts attiecas uz prasītāju;

               —

               saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 64. pantu noteikt procesa organizatorisko pasākumu, ar kuru atbildētājai tiktu noteikts pienākums iesniegt dažādus dokumentus saistībā ar apstrīdēto lēmumu, ciktāl šie dokumenti attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja būtībā izvirza šādus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots acīmredzami kļūdains lēmuma pamatā esošo faktu novērtējums.
               Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma pamatā esot kļūdaini fakti. Tas it īpaši attiecoties uz apstrīdētā lēmuma I pielikuma 48. ailē ierakstīto atbildētājas pieņēmumu, ka prasītāja esot saistīta ar ES sarakstā iekļauto Sakhte Turbopomp va Kompressor (SATAK) (a.k.a. Turbo Compressor Manufacturer, TCMFG). Prasītāja ne tieši, ne netieši neesot dalībniece uzņēmumā, kas ir iesaistīts ar kodolieroču izplatīšanu saistītās darbībās vai kodolieroču piegādes sistēmu izstrādē. Tāpēc neesot nekādu faktu, kas pamatotu atbildētājas lēmumu un no tā izrietošo iejaukšanos prasītājas pamattiesībās, kas tai tiek garantētas ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartu.
               Prasītāja šajā ziņā atsaucas uz iejaukšanos tās Pamattiesību hartas 16. pantā garantētajā darījumdarbības brīvībā un Pamattiesību hartas 17. pantā garantētajās tiesībās izmantot un atsavināt īpašumu, kas likumīgi iegūts Eiropas Savienībā, kā arī uz Pamattiesību hartas 20. un 21. pantā noteiktajiem vienlīdzības likuma priekšā un diskriminācijas aizlieguma principiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots prasītājas tiesību uz lietas taisnīgu izskatīšanu un tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā pārkāpums.
               Prasītāja šajā ziņā pārmet, ka apstrīdētā lēmuma I pielikuma 48. ailē norādītais pamatojums esot vispārīgs un pats par sevi nevarot attaisnot pārmērīgo iejaukšanos pamattiesībās. Atbildētāja neesot minējusi ne tās rīcībā iespējami esošos faktus, ne tās rīcībā iespējami esošos pierādījumus. Prasītājai pašai neesot zināmi nekādi fakti un/vai pierādījumi, kas pamatotu apstrīdēto lēmumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots tiesiskā valstī paredzētais samērīguma principa pārkāpums.
               Kā uzskata prasītāja, apstrīdētais lēmums turklāt esot pretrunā samērīguma principam, jo prasītājas iekļaušanai Lēmuma 2010/413/KĀDP II pielikumā neesot nekādas loģiskas saistības ar lēmumā izvirzīto mērķi novērst ar kodolieroču izplatīšanu saistītās darbības, tirdzniecību un/vai kodolieroču piegādes sistēmu vai citu ieroču sistēmu attīstību Irānas Islāma Republikā. Atbildētāja turklāt neesot norādījusi, ka prasītājas saimniecisko darījumu liegums Eiropas Savienībā būtu samērīgs, katrā ziņā vismazāk ierobežojošais līdzeklis, lai sasniegtu izvirzīto mērķi. Prasītāja turklāt pārmet, ka pārmērīgā iejaukšanās prasītājas pamattiesībās acīmredzami neesot līdzsvarota ar iedomājamo atbildētājas izvirzīto mērķi.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots tiesiskā valstī paredzēto tiesību tikt uzklausītam pārkāpums.
               Šajā ziņā tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot pietiekami pamatojusi prasītājas iekļaušanu Lēmuma 2010/413/KĀDP II pielikuma sarakstā. Tādējādi atbildētāja esot pārkāpusi tiesiskā valstī paredzēto pienākumu darīt prasītājai zināmus apstrīdēto lēmumu iespējami attaisnojošos, faktiskos un atsevišķos pamatus. Apstrīdētais lēmums neesot prasītājai paziņots, kā arī neesot notikusi prasītājas uzklausīšana. Tāpat joprojām neesot apmierināts prasītājas pieteikums par iepazīšanos ar strīdīgās lietas materiāliem.

      (1)  Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmums 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 71. lpp.).


title: Lieta C-669/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 14. decembrī iesniedza cour d'appel de Versailles (Francija) – Electricité Réseau Distribution France SA (ERDF)/Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 14. decembrī iesniedza cour d'appel de Versailles (Francija) – Electricité Réseau Distribution France SA (ERDF)/Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS

   (Lieta C-669/15)
   (2016/C 078/06)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Versailles

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Electricité Réseau Distribution France SA (ERDF)

      Atbildētājas: Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS

      Prejudiciālais jautājums

   Vai 2006. gada 10. jūlija rīkojums un 2010. gada 12. janvāra rīkojums, kas pieņemti, piemērojot 2000. gada 6. decembra Dekrētu Nr. 2000–1196 un 2001. gada 10. maija Dekrētu Nr. 2001–410, kuri savukārt ir pieņemti, piemērojot 2000. gada 10. februāra Likumu Nr. 2000–108, ir pretrunā Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. un 108. pantam (agrākā Eiropas Kopienas Līguma 87. un 88. pantam), ciktāl tie ir uzskatāmi par valsts atbalstu, ar kuru, gadījumā, ja par to nav iepriekš paziņots Eiropas Komisijai, piemērojot minētā Līguma 108. panta 3. punktu, tiktu apdraudēts to tiesiskums?


title: Lieta T-578/13 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 13. februāra rīkojums – Luxembourg Pamol (Cyprus) un Luxembourg Industries /Komisija Pagaidu noregulējums — Augu aizsardzības līdzekļu laišanas tirgū procedūra — Dokumentu, kas attiecas uz aktīvās vielas ierakstīšanu, publicēšana — Pieteikuma par konfidencialitātes piemērošanu noteiktai informācijai noraidīšana — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Pieņemamība — Steidzamība — Fumus boni juris — Interešu izsvēršana

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/39

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 13. februāra rīkojums – Luxembourg Pamol (Cyprus) un Luxembourg Industries/Komisija
   (Lieta T-578/13 R)
   (Pagaidu noregulējums - Augu aizsardzības līdzekļu laišanas tirgū procedūra - Dokumentu, kas attiecas uz aktīvās vielas ierakstīšanu, publicēšana - Pieteikuma par konfidencialitātes piemērošanu noteiktai informācijai noraidīšana - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Pieņemamība - Steidzamība - Fumus boni juris - Interešu izsvēršana)
   2014/C 135/50
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Luxembourg Pamol (Cyprus) Ltd (Nikosija, Kipra) un Luxembourg Industries Ltd (Telaviva, Izraēla) (pārstāvji – C. Mereu un K. Van Maldegem, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. von Rintelen un P. Ondrůšek)

      Priekšmets

   Pieteikums apturēt Komisijas lēmuma piemērošanu, kurš paziņots prasītājām ar Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) 2013. gada 8. oktobra vēstuli, ar kuru noraidīts to pieteikums piemērot konfidencialitāti noteiktai informācijai, kas ietverta profesionālizvērtēšanas ziņojumā un galīgajā pielikumā saistībā ar aktīvās vielas kālija fosfonāta ierakstīšanu, kurš iesniegts saskaņā ar Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvas 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV L 230, 1. lpp.) 14. pantu un Komisijas 2011. gada 25. februāra Regulu (ES) Nr. 188/2011, ar ko nosaka sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Direktīvai 91/414/EEK attiecībā uz to darbīgo vielu novērtēšanu, kuras nav bijušas tirgū divus gadus pēc minētās direktīvas paziņošanas (OV L 53, 51. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apturēt Komisijas lēmuma piemērošanu, kurš paziņots Luxembourg Pamol (Cyprus) Ltd un Luxembourg Industries Ltd ar Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) 2013. gada 8. oktobra vēstuli, ar kuru noraidīts to pieteikums piemērot konfidencialitāti noteiktai informācijai, kas ietverta profesionālizvērtēšanas ziņojumā un galīgajā pielikumā saistībā ar aktīvās vielas kālija fosfonāta ierakstīšanu;

               2)

               Eiropas Komisijai tiek uzdots neatļaut EFSA publicēt profesionālizvērtēšanas ziņojuma un galīgā pielikuma saistībā ar aktīvās vielas kālija fosfonāta ierakstīšanu versiju, kas ir detalizētāka nekā tā, kurā veikti aizsvītrojumi, kas norādīti Luxembourg Pamol (Cyprus) un Luxembourg Industries2013. gada 25. februāra vēstulē, kā tie ir norādīti galvenā prasības pieteikuma A 3 pielikumā;

               3)

               lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.


title: Lieta T-208/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 27. janvāra rīkojums – Richard Anton/ECHA

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/39

         Vispārējās tiesas 2015. gada 27. janvāra rīkojums – Richard Anton/ECHA

   (Lieta T-208/14) (1)

   (2015/C 127/54)
   Tiesvedības valoda –angļu
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 202, 30.6.2014.


title: Lieta T-422/10: Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – Trafilerie Meridionali/Eiropas Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Priekšspriegojuma tērauda Eiropas tirgus — Cenu noteikšana, tirgus sadale un apmaiņa ar konfidenciālu komercinformāciju — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums — Vienots, salikts un turpināts pārkāpums — Samērīgums — Sodu un sankciju individualitātes princips — Neierobežota kompetence

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/38

         Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – Trafilerie Meridionali/Eiropas Komisija
   (Lieta T-422/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Priekšspriegojuma tērauda Eiropas tirgus - Cenu noteikšana, tirgus sadale un apmaiņa ar konfidenciālu komercinformāciju - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums - Vienots, salikts un turpināts pārkāpums - Samērīgums - Sodu un sankciju individualitātes princips - Neierobežota kompetence)
   (2015/C 302/48)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Trafilerie Meridionali SpA, iepriekš – Emme Holding SpA (Peskara, Itālija) (pārstāvji – G. Visconti, E. Vassallo di Castiglione, M. Siragusa, M. Beretta un P. Ferrari, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji B. Gencarelli un V. Bottka, vēlāk V. Bottka un R. Striani, un visbeidzot V. Bottka un G. Conte, kuriem palīdz P. Manzini, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt un grozīt Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumu C(2010) 4387, galīgā redakcija, par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/38344 – Priekšspriegojuma tērauds), kurā grozījumi ir izdarīti ar Komisijas 2010. gada 30. septembra Lēmumu C(2010) 6676, galīgā redakcija, un Komisijas 2011. gada 4. aprīļa Lēmumu C(2011) 2269, galīgā redakcija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmuma C(2010) 4387, galīgā redakcija, par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/38344 – Priekšspriegojuma tērauds), kurā grozījumi ir izdarīti ar Komisijas 2010. gada 30. septembra Lēmumu C(2010) 6676, galīgā redakcija, un Komisijas 2011. gada 4. aprīļa Lēmumu C(2011) 2269, galīgā redakcija, 1. panta 17. punktu atcelt tiktāl, ciktāl Komisija ir uzskatījusi, ka Trafilerie Meridionali SpA, iepriekš – Emme Holding SpA, ir piedalījusies attiecīgā pārkāpuma Eiropas mēroga daļā no 1997. gada 4. marta līdz 2000. gada 9. oktobrim, ir uzskatījusi, ka šī dalība laikposmā no 1997. gada 4. marta līdz 2000. gada 28. februārim ir attiekusies uz dzīslām, ko veido trīs stieples, un ir konstatējusi šo dalību pret konkurenci vērstajās darbībās attiecībā uz laikposmu no 2001. gada 30. augusta līdz 2002. gada 10. jūnijam;

               2)

               atcelt Lēmuma C(2010) 4387, galīgā redakcija, kurā grozījumi ir izdarīti ar Lēmumu C(2010) 6676, galīgā redakcija, un Lēmumu C(2011) 2269, galīgā redakcija, 2. panta 17. punktu;

               3)

               Trame uzliktā naudas soda apmērs ir EUR 3,2 miljoni;

               4)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               5)

               katrs lietas dalībnieks lietā T-422/10 sedz savus tiesāšanās izdevumus pats;

               6)

               Trafilerie Meridionali sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus lietā T-422/10 R.

      (1)  OV C 317, 20.11.2010.


title: Lieta T-597/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 15. septembra rīkojums – Cham un Bena Properties/Padome

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/59

         Vispārējās tiesas 2015. gada 15. septembra rīkojums – Cham un Bena Properties/Padome
   (Lieta T-597/14) (1)

   (2015/C 381/78)
   Tiesvedības valoda – franču
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 372, 20.10.2014.


title: Lieta T-286/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 22. maija rīkojums – Röchling Oertl Kunststofftechnik/Komisija Valsts atbalsts — Pasākumi, ko Vācija īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem — Lēmums par LESD 108. panta 2. punktā paredzētās procedūras uzsākšanu — Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/19

         Vispārējās tiesas 2015. gada 22. maija rīkojums – Röchling Oertl Kunststofftechnik/Komisija
   (Lieta T-286/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Pasākumi, ko Vācija īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem - Lēmums par LESD 108. panta 2. punktā paredzētās procedūras uzsākšanu - Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 245/22)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Röchling Oertl Kunststofftechnik GmbH (Brensbaha, Vācija) (pārstāvji – T. Volz, B. Wißmann, M. Püstow, M. Ringel, C. Oehme un T. Wielsch, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer, pārstāvji, kuriem palīdz A. Luke un C. Maurer, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 18. decembra Lēmumu C(2013) 4424 final uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru par pasākumiem, ko Vācijas Federatīvā Republika īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem [Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               par EBTA Uzraudzības iestādes iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā nav jālemj;

               3)

               Röchling Oertl Kunststofftechnik GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma procedūru;

               4)

               EBTA Uzraudzības iestāde sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta C-339/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 14. jūlijā iesniedza Oberlandesgericht Nürnberg (Vācija) – krimināllieta pret Andreas Wittmann

text:
               20.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 372/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 14. jūlijā iesniedza Oberlandesgericht Nürnberg (Vācija) – krimināllieta pret Andreas Wittmann

   (Lieta C-339/14)
   2014/C 372/03
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Nürnberg

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Andreas Wittmann

      Cits lietas dalībnieks: Generalstaatsanwaltschaft Nürnberg

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/126/EK (1) 11. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka vadītāja apliecības atņemšanai ir pielīdzināma situācija, kad transportlīdzekļa vadītājam netiek atņemtas transportlīdzekļa vadītāja tiesības tikai tādēļ, ka transportlīdzekļa vadītāja tiesības viņam jau ir tikušas atņemtas agrāk un tādēļ viņam nav transportlīdzekļa vadītāja tiesību, un kad vienlaicīgi tiek noteikts, ka šai personai katrā ziņā noteiktu laiku nevar tikt piešķirtas transportlīdzekļa vadītāja tiesības?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/126/EK par vadītāju apliecībām; OV L 403, 18. lpp.