title: Lieta C-347/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 12. jūnijā iesniedza Rechtbank Rotterdam (Nīderlande) – A, B, C, D, E, F, G/Staatssecretaris van Economische Zaken

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 12. jūnijā iesniedza Rechtbank Rotterdam (Nīderlande) – A, B, C, D, E, F, G/Staatssecretaris van Economische Zaken

   (Lieta C-347/17)
   (2017/C 300/20)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Rotterdam

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: A, B, C, D, E, F, G

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 853/2004, ar ko nosaka īpašus higiēnas noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes pārtiku (1) [..], III pielikuma II sadaļas IV nodaļas 5. un 8. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka mājputna liemenis pēc iekšējo orgānu izņemšanas un tīrīšanas vairs nedrīkst būt ar redzamu piesārņojumu?

               2)

               Vai [..] Regulas (EK) Nr. 853/2004 [..] III pielikuma II sadaļas IV nodaļas 5. un 8. punkts attiecas uz fekālo, žults un guzas satura piesārņojumu?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai [..] Regulas (EK) Nr. 853/2004 [..] III pielikuma II sadaļas IV nodaļas 8. punkts šajā gadījumā ir jāinterpretē tādējādi, ka tīrīšanai jānotiek uzreiz pēc iekšējo orgānu izņemšanas, vai arī saskaņā ar šo noteikumu redzamu piesārņojumu var likvidēt vēl arī atdzesēšanas vai sadalīšanas vai iepakošanas procesa laikā?

               4)

               Vai kompetentajai iestādei saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 854/2004, ar ko paredz īpašus noteikumus par lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles organizēšanu (2) [..], I pielikuma I sadaļas II nodaļas D daļas 1. punktu ir atļauts pārbaudes ietvaros no kaušanas līnijas noņemt liemeņus un veikt to piesārņojuma pārbaudes no ārpuses un iekšpuses, kā arī zem taukaudiem?

               5)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša un tādējādi uz mājputna liemeņa var palikt redzams piesārņojums, kā šādā gadījumā ir jāinterpretē [..] Regulas (EK) Nr. 853/2004 [..] III pielikuma II sadaļas IV nodaļas 5. un 8. punkts? Kādā veidā šādā gadījumā tiek panākts regulas mērķis, proti, nodrošināt augstu sabiedrības veselības aizsardzības līmeni?

      (1)  OV 2004, L 139, 55. lpp.

      (2)  OV 2004, L 139, 206. lpp.


title: Lieta T-622/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 2. oktobra rīkojums – Ratioparts-Ersatzteile/ITSB – Norwood Promotional Products Europe (“NORTHWOOD professional forest equipment”)

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/45

         Vispārējās tiesas 2014. gada 2. oktobra rīkojums – Ratioparts-Ersatzteile/ITSB – Norwood Promotional Products Europe (“NORTHWOOD professional forest equipment”)
   (Lieta T-622/13) (1)

   (2014/C 431/71)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 39, 8.2.2014


title: lieta C-36/05: Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 31. janvārī

text:
               19.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/12

         Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 31. janvārī
   (lieta C-36/05)
   (2005/C 69/22)
   tiesvedības valoda – spāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 31. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Spānijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Ramón Vidal un Wouter Wils, tās Juridiskā dienesta locekļi, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1.

               atzīt, ka atbrīvojot ja ne visu, tad gandrīz visu kategoriju uzņēmumus no pienākuma darbu autoriem maksāt autoratlīdzību par ar autortiesībām aizsargātu darbu publisku patapināšanu, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 1. un 5. pants Padomes 1992. gada 19. novembra Direktīvā 92/100/EEK (1) par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā;

               2.

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 92/100/EEK 1. pants dalībvalstīm uzliek pienākumu atzīt autoru ekskluzīvas tiesības atļaut vai aizliegt savu darbu patapināšanu. Direktīvas 5. panta pirmā daļa paredz, ka dalībvalstis var pieļaut atkāpi no šīm ekskluzīvām tiesībām ar nosacījumu, ka autori vismaz gūst atlīdzību par neatļautu darbu patapinājumu. Saskaņā ar Direktīvas 5. panta trešo daļu dalībvalstis tikai “atsevišķu kategoriju uzņēmumus” var atbrīvot no minētās atlīdzības maksājumiem.
   Likuma par intelektuālo īpašumu (Ley de Propiedad Intelectual, turpmāk tekstā – “LIĪ”) 17. un 19. pants atzīst autoru ekskluzīvas tiesības atļaut vai aizliegt savu darbu iznomāšanu vai patapināšanu. Tomēr LIĪ 37.2. pants, atbrīvojot ja ne visus, tad gandrīz visus patapinājuma ņēmējus no pienākuma gan saņemt iepriekšēju autoru atļauju, gan maksāt autoratlīdzību, padara šīs tiesības par bezmērķīgām. Tādēļ Komisija uzskata, ka LIĪ 37.2. pants ir pretrunā ar pienākumiem, ko Spānijas Karalistei uzliek Direktīvas 1. pants saistībā ar 5. panta 1. un 3. punktu.

      (1)  OV L 346, 27.11.1992., 61. lpp.


title: Lieta C-116/07: Prasība, kas celta 2007. gada 27. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/29

         Prasība, kas celta 2007. gada 27. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-116/07)
   (2007/C 95/55)
   Tiesvedības valoda — čehu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un M. Šimerdová)

      Atbildētāja: Čehijas Republika
   Prasītājas prasījumi:
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/28/EK (1), ar kuru groza Direktīvu 2001/82/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz veterinārajām zālēm, vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Čehijas republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 3. pants;

               —

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 30. oktobrī.

      (1)  OV L 136, 58. lpp.


title: Lieta T-53/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 13. jūlija spriedums — Trade-Stomil /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Butadiēnkaučuka un emulsijas polimerizācijā iegūta butadiēnstirolkaučuka tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Dalība aizliegtajā vienošanās — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums un ilgums — Atbildību mīkstinoši apstākļi)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/43

         Vispārējās tiesas 2011. gada 13. jūlija spriedums — Trade-Stomil/Komisija
   (Lieta T-53/07) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Butadiēnkaučuka un emulsijas polimerizācijā iegūta butadiēnstirolkaučuka tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Dalība aizliegtajā vienošanās - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums un ilgums - Atbildību mīkstinoši apstākļi)
   2011/C 269/94
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Trade-Stomil sp. z o.o. (Lodza, Polija) (pārstāvji — F. Carlin, barrister, un E. Batchelor, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji X. Lewis un V. Bottka, vēlāk V. Bottka un V. Di Bucci)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 29. novembra Lēmumu C(2006) 5700, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.638 — Butadiēnkaučuks un emulsijas polimerizācijā iegūts butadiēnstirolkaučuks) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Trade-Stomil sp. z o.o., vai, pakārtoti, prasība atcelt vai samazināt Trade-Stomil uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2006. gada 29. novembra Lēmumu C(2006) 5700, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.638 — Butadiēnkaučuks un emulsijas polimerizācijā iegūts butadiēnstirolkaučuks) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Trade-Stomil sp. z o.o.;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 95, 28.04.2007.


title: Lieta F-30/06: Civildienesta tiesas 2010. gada 30. jūnija rīkojums — Hanot /Komisija

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/76

      Civildienesta tiesas 2010. gada 30. jūnija rīkojums — Hanot/Komisija
      (Lieta F-30/06) (1)

      ()
      (2010/C 288/144)
      Tiesvedības valoda — franču
      Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 131, 03.06.2006, 50. lpp.


title: Lieta C-84/06: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 20. septembrī ( Hoge Raad der Nederlanden  (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staat der Nederlanden / Antroposana, Patiëntenvereniging voor Antroposofische Gezondheidszorg , Nederlandse Vereniging van Antroposofische Artsen ,  Weleda Nederland NV , Wala Nederland NV (Kopienas kodekss, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm — EKL 28. un 30. pants — Tirdzniecības atļauja un reģistrācija — Antropozofiskās zāles)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/12

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 20. septembrī (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staat der Nederlanden/Antroposana, Patiëntenvereniging voor Antroposofische Gezondheidszorg, Nederlandse Vereniging van Antroposofische Artsen, Weleda Nederland NV, Wala Nederland NV

   (Lieta C-84/06) (1)

   (Kopienas kodekss, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm - EKL 28. un 30. pants - Tirdzniecības atļauja un reģistrācija - Antropozofiskās zāles)
   (2007/C 269/23)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Staat der Nederlanden

      Atbildētāji: Antroposana, Patiëntenvereniging voor Antroposofische Gezondheidszorg, Nederlandse Vereniging van Antroposofische Artsen, Weleda Nederland NV, Wala Nederland NV

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hode Raad der Nederlanden — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.), interpretācija — Antropozofisko zāļu, kas nav homeopātiskās zāles direktīvas III sadaļas 2. nodaļas nozīmē, tirdzniecības atļauja — Valsts tiesību akti, kuros uz antropozofiskajām zālēm ir attiecināti direktīvas III sadaļas 1. nodaļā paredzētie nosacījumi — EKL 28. un 30. pants
   Rezolutīvā daļa:
   antropozofiskās zāles var tirgot tikai tad, ja tās ir atļauts tirgot saskaņā ar vienu no procedūrām, kas ir paredzētas Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, 6. pantā.

      (1)  OV C 108, 6.5.2006.


title: Lieta C-426/08: Prasība, kas celta 2008. gada 25. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Kipras Republika

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/31

         Prasība, kas celta 2008. gada 25. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Kipras Republika
   (Lieta C-426/08)
   (2008/C 285/51)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un I. Chatzigiannis)

      Atbildētāja: Kipras Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. novembra Direktīvas 2006/100/EK, ar ko pielāgo dažas direktīvas personu pārvietošanās brīvības jomā saistībā ar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos (1), prasības vai katrā ziņā nepaziņojot par šo aktu pieņemšanu Komisijai, Kipras Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Kipras Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanas termiņš valsts tiesībās beidzās 2007. gada 1. janvārī.

      (1)  OV L 363, 20.12.2006., 141.-237. lpp.


title: Lieta C-350/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 21. jūlijā iesniedza Tribunale civile di Trieste (Itālija) – Florin Lazar , kura likumīgais pārstāvis tiesā ir Luigi Erculeo / Allianz SpA

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 21. jūlijā iesniedza Tribunale civile di Trieste (Itālija) – Florin Lazar, kura likumīgais pārstāvis tiesā ir Luigi Erculeo/Allianz SpA

   (Lieta C-350/14)
   2014/C 351/05
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale civile di Trieste

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Florin Lazar, kura likumīgais pārstāvis tiesā ir Luigi Erculeo

      Atbildētāja: Allianz SpA

      Prejudiciālie jautājumi

   Kā interpretēt Regulas (EK) Nr. 864/2007 (1) par tiesību aktiem, kas piemērojami ārpuslīgumiskām saistībām (tā sauktā “Roma II”), 4. panta 1. punktu, kurā ir noteikts, ka: “tiesību akti, kas piemērojami ārpuslīgumiskām saistībām, kuras izriet no neatļautas darbības, ir tās valsts tiesību akti, kurā radies kaitējums”. It īpaši

               1.

               kā interpretēt jēdzienu “valsts, kurā radies kaitējums” Regulas (EK) Nr. 864/2007 4. panta 1. punkta nozīmē saistībā ar prasību atlīdzināt mantisku un nemantisku kaitējumu, uz ko norāda tādas personas ģimenes locekļi, kas ir gājusi bojā ceļu satiksmes negadījumā, kurš ir noticis valstī, kuras tiesā ir ierosināta lieta, ja šie ģimenes locekļi ir citas Eiropas Savienības valsts iedzīvotāji un tajā viņiem ir radies šis kaitējums;

               2.

               vai Regulas (EK) Nr. 864/2007 4. panta 1. punkta piemērošanas nolūkā mantisks un nemantisks kaitējums, kas dzīvesvietas valstī ir radies tādas personas ģimenes loceklim, kura ir gājusi bojā ceļu satiksmes negadījumā, kas noticis valstī, kuras tiesā ir ierosināta lieta, ir “kaitējums” 4. panta 1. punkta pirmās daļas izpratnē, vai arī “netiešas sekas” šīs pašas tiesību normas otrās daļas izpratnē?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. jūlija Regula (EK) Nr. 864/2007 par tiesību aktiem, kas piemērojami ārpuslīgumiskām saistībām (“Roma II”) (OV L 199, 40. lpp.).


title: Lieta T-136/11: Prasība, kas celta 2011. gada 10. martā — pelicantravel.com /ITSB — Pelikan ( “Pelikan” )

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/23

         Prasība, kas celta 2011. gada 10. martā — pelicantravel.com/ITSB — Pelikan (“Pelikan”)
   (Lieta T-136/11)
   2011/C 139/44
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — slovāku

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: pelicantravel.com s.r.o. (Bratislava, Slovākijas Republika) (pārstāvis — M. Chlipala, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG (Hannovere, Vācija)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 9. decembra Lēmumu R 1428/2009-2;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme “Pelikan”, attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 39. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 3 325 941)

      Kopienas preču zīmes īpašniece: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: pieteikuma iesniedzējs, iesniedzot preču zīmes saņemšanas pieteikumu, ir rīkojies ļaunprātīgi [Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts].

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par atzīšanu par spēkā neesošu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo, kā norāda prasītāja, ITSB nav pareizi novērtējis lietas faktiskos apstākļus, kā arī iesniegtos pierādījumus, un ir pieļāvis kļūdu tiesību piemērošanā, tādējādi kļūdaini secinot, ka attiecīgā preču zīme nebija pieteikta ļaunprātīgi.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


               17.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/7

         EBTA Uzraudzības iestādes 2017. gada 2. jūnijā iesniegtā prasība pret Norvēģijas Karalisti
   (Lieta E-4/17)
   (2017/C 271/06)
   EBTA Uzraudzības iestāde (35 rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium), ko pārstāv EBTA Uzraudzības iestādes pārstāvji Carsten Zatschler, Maria Moustakali, Øyvind Bø un Marlene Lie Hakkebo, 2017. gada 2. jūnijā iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Norvēģijas Karalisti.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa pasludina, ka:

               1.

               Norvēģijas Karaliste ir pārkāpusi akta, kas minēts EEZ līguma XVI pielikuma 2. punktā (2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (1)) noteikumus, nepareizi klasificējot publiskā iepirkuma līgumu un rīkojot konkursa procedūru pazemes autostāvvietas under Torvet būvniecībai un ekspluatācijai Krisjānsannā, kas neatbilst EEZ noteikumos par publisko iepirkumu noteiktajām prasībām. Konkrēti, Norvēģijas Karaliste:

                           i)

                           ir nepareizi aprakstījusi publiskā iepirkuma līguma priekšmetu, neizmantojot pareizu vai, katrā ziņā, pilnīgu un pietiekami precīzu CPV kodu kopumu, tādējādi pārkāpjot minētās direktīvas 58. panta 2. punktu saistībā ar šīs direktīvas 1. panta 14. punktu un EEZ līguma XVI pielikuma 6.a punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 5. novembra Regula (EK) Nr. 2195/2002 par CPV);

                           ii)

                           EEZ mērogā Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī un TED datubāzē nav publicējusi līguma paziņojumu saskaņā ar juridiskajām prasībām, kas noteiktas direktīvas 58. pantā; un

                           iii)

                           nav ievērojusi minimālo termiņu pieteikumu iesniegšanai iepirkuma procedūrā, kā paredzēts direktīvas 59. pantā.

               2.

               Norvēģijas Karaliste sedz tiesāšanās izdevumus.

         Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Krisjānsannas (Dienvidnorvēģijā) pašvaldība 2015. gada aprīlī izsludināja konkursa procedūru lielas pazemes autostāvvietas būvniecībai un ekspluatācijai Krisjānsannā; plānots, ka šī autostāvvieta atradīsies zem galvenā pilsētas laukuma, ko dēvē par Torvet.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde (EUI) apgalvo, ka par projektu netika izsludināts konkurss kā par publisku būvdarbu koncesiju. Tā vietā projekts esot nepareizi aprakstīts, nosaucot to vienīgi par “stāvvietu pakalpojumu” sniegšanu, un konkursa procedūra neesot atbildusi sīki izstrādātajiem noteikumiem, kas paredzēti EEZ tiesību aktos, kuri reglamentē konkursus par publiskām būvdarbu koncesijām, proti, Direktīvā 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru.

               —

               EUI lūdz konstatēt, ka Norvēģija ir nepareizi aprakstījusi publiskā iepirkuma līguma priekšmetu, neizmantojot pareizu vai, katrā ziņā, pilnīgu un pietiekami precīzu CPV kodu kopumu; EEZ mērogā Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī un TED datubāzē nav publicējusi līguma paziņojumu; un nav ievērojusi minimālo termiņu pieteikumu iesniegšanai iepirkuma procedūrā.

               —

               Konkrētais līgums, uz ko attiecas šī lieta, tika aprakstīts kā “pazemes autostāvvietas projektēšana, būvniecība, finansēšana un ekspluatācija”. Paziņojums par konkursu 2015. gada 20. aprīlī tika publicēts Norvēģijas publisko iepirkumu paziņošanas valsts datubāzē Doffin, izmantojot CPV kodu, kas atbilst darbībai “stāvvietu pakalpojumi”.

               —

               Kā minēts paziņojumā par līgumu, līguma vērtība tika lēsta no NOK 24 000 000 līdz NOK 100 000 000.

               —

               Tikai viens piedāvājums tika iesniegts noteiktajā termiņā, proti, 2015. gada 15. maijā. Pēc sarunām piedāvājumu pārskatīja, un līguma slēgšanas tiesības galu galā tika piešķirtas 2015. gada 24. jūnijā, savukārt puses līgumu parakstīja 2015. gada 29. jūnijā.

      (1)  OV L 134, 30.4.2004., 114. lpp.


title: Lieta C-82/13: Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 7. oktobra rīkojums ( Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Società cooperativa Madonna dei miracoli/Regione Abruzzo un Ministero delle Politiche Agricole e Forestali (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējā lauksaimniecības politika — Vienota rīcība — Komisijas atturēšanās no finanšu atbalsta samaksas — Dalībvalsts veikta tās ieguldījuma atsaukšana — Faktiska rakstura jautājums — Valsts iekšējā situācija — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība — Lietas faktisko apstākļu apraksts — Nepietiekamība — Hipotētisks jautājums — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/5

         Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 7. oktobra rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Società cooperativa Madonna dei miracoli/Regione Abruzzo un Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

   (Lieta C-82/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā lauksaimniecības politika - Vienota rīcība - Komisijas atturēšanās no finanšu atbalsta samaksas - Dalībvalsts veikta tās ieguldījuma atsaukšana - Faktiska rakstura jautājums - Valsts iekšējā situācija - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība - Lietas faktisko apstākļu apraksts - Nepietiekamība - Hipotētisks jautājums - Acīmredzama nepieņemamība)
   2013/C 377/08
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Società cooperativa Madonna dei miracoli

      Atbildētāji: Regione Abruzzo un Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Consiglio di Stato — Padomes 1988. gada 24. jūnija Regulas (EEK) Nr. 2052/88 par struktūrfondu uzdevumiem un to efektivitāti, kā arī par to darbības saskaņošanu savā starpā un ar Eiropas Investīciju bankas un citu pastāvošo finanšu instrumentu darbību (OV L 185, 9. lpp.), Padomes 1988. gada 19. decembra Regulas (EEK) Nr. 4253/88, ar ko paredz īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 2052/88 attiecībā uz darbības koordināciju starp dažādiem struktūrfondiem, no vienas puses, un starp tiem un Eiropas Investīciju banku un citiem pastāvošajiem finanšu instrumentiem, no otras puses (OV L 374, 1. lpp.), Padomes 1990. gada 29. marta Regulas (EEK) Nr. 866/90 par lauksaimniecības produktu pārstrādes un tirdzniecības apstākļu uzlabošanu (OV L 91, 1. lpp.), kā arī Komisijas 1990. gada 7. jūnija Lēmuma 90/342/EEK par atlases kritērijiem, kas jānosaka attiecībā uz investīcijām lauksaimniecības un mežsaimniecības produktu pārstrādes un tirdzniecības apstākļu uzlabošanai (OV L 163, 71. lpp.), interpretācija –Vienota rīcība — Komisijas atturēšanās no finanšu atbalsta samaksas — Dalībvalsts, kas savu ieguldījumu nav veikusi tāpēc, ka palīdzības maksājumu nav veikusi Komisija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Tiesas kompetencē acīmredzami nav atbildēt uz Consiglio di Stato (Itālija) uzdotajiem jautājumiem;

               2)

               turklāt lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 147, 25.5.2013.


title: Lieta C-487/08: Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 3. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Kapitāla brīva aprite — EKL 56. pants un EEZ līguma 40. pants — Atšķirīga attieksme — Sabiedrībām rezidentēm un sabiedrībām nerezidentēm izmaksātas dividendes)

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 3. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-487/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Kapitāla brīva aprite - EKL 56. pants un EEZ līguma 40. pants - Atšķirīga attieksme - Sabiedrībām rezidentēm un sabiedrībām nerezidentēm izmaksātas dividendes)
   2010/C 209/08
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un I. Martinez del Peral Cagigal)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — N. Díaz Abad)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 56. panta un EEZ līguma 40. panta pārkāpums — Atšķirīga attieksme pret rezidentiem un ārvalstniekiem izmaksātajām dividendēm

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atbrīvojuma no nodokļa ieturēšanas no dividendēm, ko izmaksājušas sabiedrības, kas ir Spānijas rezidentes, saņemšanai paredzot tādu dividenžu saņēmēju sabiedrību līdzdalības apmēru dividendes izmaksājošo sabiedrību kapitālā, kas dividenžu saņēmējām sabiedrībām, kuras ir citas dalībvalsts rezidentes, ir augstāks nekā dividenžu saņēmējām sabiedrībām, kas ir Spānijas rezidentes, Spānijas Karaliste nav izpildījusi EKL 56. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija un Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 19, 24.01.2009.


title: Lieta C-243/13: Prasība, kas celta 2013. gada 30. aprīlī — Eiropas Komisija/Zviedrijas Karaliste

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/12

         Prasība, kas celta 2013. gada 30. aprīlī — Eiropas Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-243/13)
   2013/C 189/23
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Enegren un S. Petrova)

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Tiesas spriedumu lietā C-607/10, Zviedrija nav izpildījusi savus pienākumus saskaņā ar LESD 260. panta 1. punktu;

               —

               piespriest Zviedrijai maksāt Komisijai kontā “Eiropas Savienības pašu resursi” naudas sodu EUR 14 912 dienā, par katru dienu, kad nav tikuši veikti pasākumi, kas vajadzīgi, lai izpildītu Tiesas spriedumu lietā C-607/10, no brīža, kad tika pasludināts spriedums minētajā lietā, līdz dienai, kad spriedums lietā C-607/10 tiks izpildīts;

               —

               piespriest Zviedrijai maksāt Komisijai jau minētajā kontā vienreizēju summu EUR 4 893 apmērā dienā par katru dienu, kad nav tikuši veikti pasākumi, kas vajadzīgi, lai izpildītu Tiesas spriedumu Lietā C-607/10, sākot no dienas, kad tika pasludināts spriedums minētajā lietā, līdz dienai, kad tiks pasludināts spriedums šajā lietā, vai līdz dienai, kad tiks veikti pasākumi, kas vajadzīgi, lai izpildītu spriedumu lietā C-607/10, ja tas notiek agrāk;

               —

               piespriest Zviedrijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā 2012. gada 29. marta spriedumā lietā C-607/10 Eiropas Komisija/Zviedrijas Karaliste Tiesa nolēma, ka “1... neveicot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka tās kompetentās iestādes, izmantojot atļaujas, kuras izsniegtas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Direktīvas 2008/1/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli (konsolidēta versija) 6. un 8. pantu, vai atbilstošā veidā pārskatot nosacījumus un vajadzības gadījumā tos atjaunojot, uzrauga, lai visas esošās iekārtas tiktu ekspluatētas saskaņā ar minētās direktīvas 3., 7., 9., 10. un 13. pantā, 14. panta a) un b) apakšpunktā, kā arī 15. panta 2. punktā noteiktajām prasībām, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi šīs direktīvas 5. panta 1. punktā paredzētos pienākumus”.
   Zviedrijas Karaliste vēl nav veikusi nekādus pasākumus, lai izpildītu Tiesas spriedumu lietā C-607/10. Tāpēc Komisija ir cēlusi šo prasību saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 260. panta 1. punktu un lūdz izdot rīkojumu, ar kuru Zviedrijas Karalistei tiktu noteiktas ekonomiskas sankcijas.


title: Lieta T-184/07: Prasība, kas celta 2007. gada 25. maijā — Avon Products /ITSB ( ANEW ALTERNATIVE )

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/33

         Prasība, kas celta 2007. gada 25. maijā — Avon Products/ITSB (“ANEW ALTERNATIVE”)
   (Lieta T-184/07)
   (2007/C 170/65)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Avon Products, Inc., Ņujorka (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — C. Heitmann-Lichtenstein, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2007. gada 22. marta lēmumu lietā R 1471/2006-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ANEW ALTERNATIVE”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 3. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 4 357 919

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums.


title: Paziņojuma Oficiālajā Vēstnesī lietā T-507/10 labojums ( OV C 13, 15.1.2011., 28. lpp. )

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/38

         Paziņojuma Oficiālajā Vēstnesī lietā T-507/10 labojums
   (
         “Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis” C 13, 2011. gada 15. janvāris, 28. lpp.
      )
   2011/C 72/61
   Paziņojumu OV lietā T-507/10 Uspaskich/Parlaments lasīt šādi:

      Prasība, kas celta 2010. gada 28. oktobrī — Viktor Uspaskich/Eiropas Parlaments
      (Lieta T-507/10)
      2011/C 72/61
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Viktor Uspaskich (Kėdainiai, Lietuva) (pārstāvis – Vytautas Sviderskis, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta 2010. gada 7. septembra Lēmumu Nr. P7_TA(2010)0296 par prasību atcelt Viktor Uspaskich imunitāti;

                  —

                  piespriest atbildētājam samaksāt EUR 10 000 par morālā kaitējuma nodarīšanu;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasītājs savu pieteikumu pamato ar četriem tiesību pamatiem.
      Pirmkārt, prasītājs apgalvo, ka atbildētājs ir pārkāpis viņa tiesības uz aizstāvību un tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu procedūrā 2009/2147(IMM). Eiropas Parlaments ir atteicies uzklausīt prasītāju imunitātes atcelšanas procedūras gaitā gan Juridiskajā komitejā, gan plenārsēdē. Tas nav ņēmis vērā vairumu prasītāja argumentu un nav atbildējis uz nevienu no tiem.
      Otrkārt, Eiropas Parlaments apstrīdēto lēmumu pieņēmis, balstoties uz nepareizu juridisko pamatu, un ir pārkāpis Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 9. panta pirmās daļas a) apakšpunktu, jo tas ir pamatojies uz acīmredzami nepareizu Lietuvas Konstitūcijas 62. panta pirmās un otrās daļas interpretāciju. Prasītājs pamatojas uz Vispārējās tiesas 2010. gada 19. marta spriedumu lietā T-42/06 Gollnisch/Parlaments, kurā Vispārējā tiesa ir atzinusi, ka Eiropas Parlaments pieļāvis līdzīgu pārkāpumu.
      Treškārt, atbildētājs ir pārkāpis fumus persecutionis principu un, to vērtēdams, ir pieļāvis acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Atbildētājs vispār nav ņēmis vērā savus iepriekšējos lēmumus saistībā ar fumus persecutionis. Eiropas Parlaments turklāt nav ņēmis vērā faktu, ka lēmuma par kriminālvajāšanas ierosināšanu pieņemšanas laikā politisks vadītājs nebija atbildīgs par pārvaldē pieļautiem pārkāpumiem, kā arī faktu, ka pirmstiesas izmeklēšanas materiāli tikuši publicēti.
      Ceturtkārt, atbildētājs ir pārkāpis prasītāja tiesības iesniegt pieprasījumu aizstāvēt deputāta imunitāti saskaņā ar Eiropas Parlamenta Reglamenta 6. panta 3. punktu. Tas atteicies izskatīt prasītāja pieprasījumu aizstāvēt deputāta imunitāti ar pamatojumu, ka drošības naudas summa EUR 436 000 ir nesamērīga ar iespējamo maksimālo naudas sodu kriminālpārkāpumiem, par kuriem viņš tiek apsūdzēts.


title: Lieta C-200/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 5. februāra spriedumu lietā T-494/10 Bank Saderat Iran /Eiropas Savienības Padome 2013. gada 16. aprīlī iesniedza Eiropas Savienības Padome

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/22

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 5. februāra spriedumu lietā T-494/10 Bank Saderat Iran/Eiropas Savienības Padome 2013. gada 16. aprīlī iesniedza Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-200/13 P)
   2013/C 171/43
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop un S. Boelaert)

      Pārējie lietas dalībnieki: Bank Saderat Iran, Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 5. februāra spriedumu lietā T–494/10;

               —

               pieņemt galīgo spriedumu lietā un noraidīt Bank Saderat celto prasību par apstrīdētajiem pasākumiem;

               —

               piespriest Bank Saderat atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas Padomei radušies tiesvedībā pirmajā instancē un apelācijas instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Padome uzskata, ka Vispārējās tiesas 2013. gada 5. februāra spriedumā lietā T-494/10 Bank Saderat/Padome ir šādas kļūdas tiesību piemērošanā:

               1)

               Attiecībā uz prasības pieņemamību Vispārējā tiesa esot kļūdaini nospriedusi, ka Bank Saderat bija tiesības atsaukties uz pamattiesību aizsardzību un garantēšanu neatkarīgi no tā, vai to varētu uzskatīt par Irānas valsts veidojumu;

               2)

               Vispārējā tiesa esot kļūdaini uzskatījusi, ka atsevišķi norādītie iemesli ierobežojošu pasākumu noteikšanai Bank Saderat nebija pietiekami precīzi;

               3)

               Vispārējā tiesa esot kļūdaini piemērojusi Padomes lietas materiāliem judikatūru par informācijas paziņošanu;

               4)

               Vispārējā tiesa esot kļūdaini uzskatījusi, ka norādītie iemesli ierobežojošo pasākumu noteikšanai Bank Saderat nebija pamatoti, jo:

                           —

                           tā pienācīgi neņēma vērā faktu, ka pierādījumi par Bank Saderat atbalstu Irānas kodolieroču izplatīšanas darbībām nāk no slepena avota;

                           —

                           tā pienācīgi neņēma vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības Padomes Rezolūcijā 1803 (2008) iekļauto norādi uz Bank Saderat saistībā ar Irānas kodolieroču izplatīšanas darbībām;

                           —

                           tā kļūdaini uzskatīja, ka Padomei ir jāsniedz detalizēta informācija par Bank Saderat darbībām ar divu noteiktu vienību, kuras iesaistītas Irānas kodolieroču izplatīšanas darbībās, akreditīviem.


title: Lieta C-291/07: Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 6. novembra spriedums (Regeringsrätten (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet/Skatteverket (PVN — Ar nodokli apliekamu darījumu izpildes vieta — Nodokļu piesaiste — Pakalpojuma sniedzējs, kas reģistrēts citā dalībvalstī nekā pakalpojuma saņēmējs — Nodokļa maksātāja statuss — Pakalpojumi, kas tiek sniegti valsts fondam, kurš veic saimniecisku darbību un darbību, kam nav saimnieciska rakstura)

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/4

         Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 6. novembra spriedums (Regeringsrätten (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet/Skatteverket
   (Lieta C-291/07) (1)

   (PVN - Ar nodokli apliekamu darījumu izpildes vieta - Nodokļu piesaiste - Pakalpojuma sniedzējs, kas reģistrēts citā dalībvalstī nekā pakalpojuma saņēmējs - Nodokļa maksātāja statuss - Pakalpojumi, kas tiek sniegti valsts fondam, kurš veic saimniecisku darbību un darbību, kam nav saimnieciska rakstura)
   (2008/C 327/06)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Iesniedzējtiesa
   Regeringsrätten
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet

      Atbildētāja: Skatteverket

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regeringsrätten — 9. panta 2. punkta e) apakšpunkta un 21. panta 1. punkta b) apakšpunkta interpretācija Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) un 56. panta 1. punkta c) apakšpunkta un 196. panta interpretācija Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) — Valsts fonds, kas vienlaicīgi veic saimniecisku darbību un arī citas darbības un kas izmanto konsultantu pakalpojumus, ko sniedz citā dalībvalstī reģistrēts pakalpojumu sniedzējs, šīm darbībām neietilpstot direktīvas piemērošanas jomā
   Rezolutīvā daļa:
   9. panta 2. punkta e) apakšpunkts Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas grozīta ar Padomes 1999. gada 17. jūnija Direktīvu 1999/59/EK, kā arī 56. panta 1. punkta c) apakšpunkts Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu ir jāinterpretē tādējādi, ka persona, kas pērk konsultāciju pakalpojumus no citā dalībvalstī reģistrēta nodokļa maksātāja un kas veic gan saimniecisku darbību, gan arī darbību, kura neietilpst šo direktīvu piemērošanas jomā, ir jāuzskata par nodokļa maksātāju pat tad, ja minētie pakalpojumi tika izmantoti tikai saistībā ar pēdējo minēto darbību.

      (1)  OV C 183, 4.8.2007.


title: Lieta T-155/05: Pirmās instances tiesas  2006. gada 11. janvāra  rīkojums —  Steinmetz  pret Komisiju

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/32

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 11. janvāra rīkojums — Steinmetz pret Komisiju
   (Lieta T-155/05) (1)

   (2006/C 74/62)

      Tiesvedības valoda — franču

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 155, 25.6.2005.


title: Lieta C-137/13: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 5. novembra spriedums ( Bayerisches Verwaltungsgericht München (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Herbaria Kräuterparadies GmbH/Freistaat Bayern Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Lauksaimniecība — Kopējā lauksaimniecības politika — Bioloģiskā ražošana un bioloģisko produktu marķēšana — Regula (EK) Nr. 889/2008 — 27. panta 1. punkta f) apakšpunkts — Atsevišķu līdzekļu un vielu izmantošana pārtikas pārstrādē — Aizliegums izmantot minerālvielas, vitamīnus, aminoskābes un mikrouzturvielas, ja to izmantošana nav likumīgi nepieciešama — Aminoskābju un vitamīnu pievienošana bioloģiskam dzērienam — Minerālvielu, vitamīnu, aminoskābju un mikrouzturvielu izmantošana — Nepieciešamie daudzumi, lai atļautu tirgot kā uztura bagātinātāju ar uzturvērtības un veselīguma norādi vai kā īpašas diētas pārtikas produktu

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/6

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 5. novembra spriedums (Bayerisches Verwaltungsgericht München (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Herbaria Kräuterparadies GmbH/Freistaat Bayern

   (Lieta C-137/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Lauksaimniecība - Kopējā lauksaimniecības politika - Bioloģiskā ražošana un bioloģisko produktu marķēšana - Regula (EK) Nr. 889/2008 - 27. panta 1. punkta f) apakšpunkts - Atsevišķu līdzekļu un vielu izmantošana pārtikas pārstrādē - Aizliegums izmantot minerālvielas, vitamīnus, aminoskābes un mikrouzturvielas, ja to izmantošana nav likumīgi nepieciešama - Aminoskābju un vitamīnu pievienošana bioloģiskam dzērienam - Minerālvielu, vitamīnu, aminoskābju un mikrouzturvielu izmantošana - Nepieciešamie daudzumi, lai atļautu tirgot kā uztura bagātinātāju ar uzturvērtības un veselīguma norādi vai kā īpašas diētas pārtikas produktu)
   (2015/C 007/07)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bayerisches Verwaltungsgericht München

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Herbaria Kräuterparadies GmbH

      Atbildētāja: Freistaat Bayern

      Rezolutīvā daļa:

   Komisijas 2008. gada 5. septembra Regulas (EK) Nr. 889/2008, ar ko paredz sīki izstrādātus bioloģiskās ražošanas, marķēšanas un kontroles noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 834/2007 par bioloģisko ražošanu un bioloģisko produktu marķēšanu, 27. panta 1. punkta f) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā minētās vielas izmantošana ir likumīgi nepieciešama tikai tad, ja Savienības tiesību noteikumā vai ar to saderīgā valsts tiesību noteikumā tieši ir prasīts pārtikas produktam pievienot minēto vielu, lai to vispār tirgotu. Šādas vielas izmantošana nav likumīgi nepieciešama minētās tiesību normas izpratnē, ja pārtikas produktu tirgo kā uztura bagātinātāju, kā produktu ar uzturvērtības vai veselīguma norādi vai kā īpašas diētas pārtikas produktu, kaut arī tas nozīmē, ka, lai tiktu ievēroti noteikumi par vielu iekļaušanu pārtikas produktos, kuri attiecīgi iekļauti

               —

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 10. jūnija Direktīvā 2002/46/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz uztura bagātinātājiem, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1137/2008,

               —

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulā (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem un Komisijas 2012. gada 16. maija Regulā (ES) Nr. 432/2012, ar ko izveido sarakstu ar atļautajām veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem, kuras neattiecas uz slimības riska samazināšanu un uz bērnu attīstību un veselību, kā arī

               —

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Direktīvā 2009/39/EK par īpašas diētas pārtikas produktiem un Komisijas 2009. gada 13. oktobra Regulā (EK) Nr. 953/2009 par vielām, ko īpašu uztura apsvērumu dēļ var pievienot īpašas diētas pārtikas produktiem,
               šim pārtikas produktam ir jāsatur noteikts daudzums attiecīgās vielas.

      (1)  OV C 171, 15.6.2013.


title: lieta C-1/05: Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 9. janvārī (Länsrätten i Stockholms län — Migrationsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Yunying Jia pret Migrationsverket (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — EKL 43. pants — Direktīva 73/148/EEK — Dalībvalsts pilsonis, kurš dzīvo citā dalībvalstī — Laulātā augšupejoša radinieka uzturēšanās tiesības, augšupejošajam radiniekam un laulātajam esot trešās valsts pilsoņiem — Šī augšupejošā radinieka pienākums likumīgi uzturēties dalībvalstī brīdī, kad notiek viņa pievienošanās ģimenei dalībvalstī, kurā tā dzīvo — Pienākums pierādīt, ka augšupejošais radinieks ir apgādībā)

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/3

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 9. janvārī (Länsrätten i Stockholms län — Migrationsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Yunying Jia pret Migrationsverket
   (lieta C-1/05) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - EKL 43. pants - Direktīva 73/148/EEK - Dalībvalsts pilsonis, kurš dzīvo citā dalībvalstī - Laulātā augšupejoša radinieka uzturēšanās tiesības, augšupejošajam radiniekam un laulātajam esot trešās valsts pilsoņiem - Šī augšupejošā radinieka pienākums likumīgi uzturēties dalībvalstī brīdī, kad notiek viņa pievienošanās ģimenei dalībvalstī, kurā tā dzīvo - Pienākums pierādīt, ka augšupejošais radinieks ir apgādībā)
   (2007/C 42/04)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Iesniedzējtiesa
   Länsrätten i Stockholms län — Migrationsdomstolen
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Yunying Jia

      Atbildētājs: Migrationsverket

   Priekšmets
   Lūgums sniegts prejudiciālu nolēmumu — Utlänningsnämnden — EKL 43. panta, Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.) 10. panta un Padomes 1973. gada 21. maija Direktīvas 73/148/EEK par dalībvalstu pilsoņu pārvietošanās un dzīvesvietas Kopienā ierobežojumu atcelšanu saistībā ar uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanu (OV L 172, 14. lpp.) 1. panta d) un b) apakšpunkta interpretāciju — Dalībvalsts pilsoņa, kas dzīvo citā dalībvalstī, laulātā augšupejoša radinieka, kas ir šī pilsoņa aprūpē, abiem esot trešās valsts pilsoņiem, uzturēšanās tiesības — Šī augšupejošā radinieka pienākums likumīgi uzturēties dalībvalstī brīdī, kad notiek viņa pievienošanās ģimenei — Pienākums pierādīt, ka augšupejošais radinieks ir apgādībā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Kopienu tiesības, ņemot vērā iepriekš minēto 2003. gada 23. septembra spriedumu lietā C-109/01 Akrich, paredz pienākumu dalībvalstīm trešo valstu pilsoņiem, Kopienas pilsoņu ģimenes locekļiem, kas ir izmantojuši pārvietošanās brīvību uzturēšanās atļaujas piešķiršanai, piemērot nosacījumu, ka šis ģimenes loceklis jau iepriekš ir likumīgi uzturējies citā dalībvalstī;

               2)

               Padomes 1973. gada 21. maija Direktīvas 73/148/EEK par dalībvalstu pilsoņu pārvietošanās un dzīvesvietas Kopienā ierobežojumu atcelšanu saistībā ar uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanu 1. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar “[būt] [to] aprūpē” ir saprotams fakts, ka Kopienas pilsoņa, kas dzīvo citā dalībvalstī EKL 43. panta izpratnē, aprūpē ir ģimenes loceklis, kam ir vajadzīgs šī pilsoņa vai tā laulātā materiālais atbalsts, lai apmierinātu savas būtiskās vajadzības izcelsmes valstī vai valstī, no kuras šis ģimenes loceklis ir ieradies, brīdī, kurā tas lūdz atļauju pievienoties minētajam pilsonim. Šīs pašas direktīvas 6. panta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka materiālā atbalsta vajadzību var pierādīt ar ikvienu piemērotu līdzekli, lai gan vienkārša uzņemšanās aprūpēt ģimenes locekli, ko veic Kopienas pilsonis vai tā laulātais, var netikt uzskatīta par tādu, kas pierāda, ka pastāv faktiski atkarības no viņa/viņas apstākļi.

      (1)  OV C 57, 5.3.2005.


title: Lieta C-377/12: Prasība, kas celta 2012. gada 6. augustā — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome

text:
               20.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/3

         Prasība, kas celta 2012. gada 6. augustā — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-377/12)
   2012/C 319/04
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Valero Jordana, S. Bartelt, F. Erlbacher)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 14. maija Lēmumu par to, lai Savienības vārdā parakstītu Pamatnolīgumu par partnerību un sadarbību starp Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Filipīnu Republiku, no otras puses (2012/272/ES) (1), ciktāl Padome ir pievienojusi tiesisko pamatu attiecībā uz transportu (LESD 91. un 100. pants), atpakaļuzņemšanu (LESD 79. panta 3. punkts) un vidi (LESD 191. panta 4. punkts);

               —

               saglabāt apstrīdētā lēmuma darbību;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo pieteikumu Komisija lūdz atcelt Padomes 2012. gada 14. maija Lēmumu par to, lai Savienības vārdā parakstītu Pamatnolīgumu par partnerību un sadarbību starp Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Filipīnu Republiku, no otras puses (2012/272/ES) (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”), ciktāl Padome ir pievienojusi tiesisko pamatu attiecībā uz transportu (LESD 91. un 100. pants), atpakaļuzņemšanu (LESD 79. panta 3. punkts) un vidi (LESD 191. panta 4. punkts).
   Šis pieteikums ir balstīts uz vienu pamatu, proti, ka Padome ir pārkāpusi Līgumu noteikumus un Tiesas judikatūru attiecībā uz tiesiskā pamata izvēli Savienības noteikumu pieņemšanai, tai skaitā lēmumu par starptautisku nolēmumu parakstīšanu.
   Komisija uzskata, ka iepriekš minēto tiesisko pamatu pievienošana bija nevajadzīga un nelikumīga. PCA (Partnerības un sadarbības nolīgums), kas izraisīja to, ka Padome pievienoja šos tiesiskos pamatus, noteikumi attiecas uz sadarbību īpašos politikas jautājumos, kas ir būtiska ES attīstības sadarbības politikas daļa un neparedz plašus pienākumus, kas atšķirtos no tiem, ko paredz attīstības sadarbība. Tāpēc uz visiem minētajiem PCA noteikumiem attiecas LESD 209. pants.

      (1)  OV L 134, 3. lpp.


title: Lieta T-301/14 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 4. septembra rīkojums – Michelin Reifenwerke/Komisija Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Valsts veicināta atjaunojamās elektroenerģijas ražošana — Komisijas lēmums uzsākt formālo izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Fumus boni juris

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/28

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 4. septembra rīkojums – Michelin Reifenwerke/Komisija
   (Lieta T-301/14 R)
   (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Valsts veicināta atjaunojamās elektroenerģijas ražošana - Komisijas lēmums uzsākt formālo izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Fumus boni juris)
   (2014/C 431/49)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Michelin Reifenwerke AG & Co. KGaA (Karlsruhe, Vācija) (pārstāvji – T. Volz un B. Wißmann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer)

      Priekšmets

   Prasība apturēt tiesiskās sekas lēmumam, ar kuru Komisija uzsāka formālo izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā par Vācijas likumu par atjaunojamo enerģiju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-92/13: Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 10. septembra spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gemeente ‘s-Hertogenbosch / Staatssecretaris van Financiën Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sestā PVN direktīva — 5. panta 7. punkta a) apakšpunkts — Ar nodokli apliekami darījumi — Jēdziens “par atlīdzību veikta piegāde”  — Pašvaldības iestādes pirmā ēkas, kas tai celta uz tai piederošas zemes, ekspluatācijas uzsākšana — Valsts iestādes un nodokļa maksātāja statusā veiktas darbības

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/10

         Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 10. septembra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gemeente ‘s-Hertogenbosch/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-92/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sestā PVN direktīva - 5. panta 7. punkta a) apakšpunkts - Ar nodokli apliekami darījumi - Jēdziens “par atlīdzību veikta piegāde” - Pašvaldības iestādes pirmā ēkas, kas tai celta uz tai piederošas zemes, ekspluatācijas uzsākšana - Valsts iestādes un nodokļa maksātāja statusā veiktas darbības)
   2014/C 409/13
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Gemeente ‘s-Hertogenbosch

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķina bāze, 5. panta 7. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams pamatlietā izskatāmajā situācijā, kad pašvaldība uzsāk pirmreizēju ēkas ekspluatāciju, kas ir uzbūvēta uz tās zemes un kuru tā 94 % apmērā izmantos savai darbībai valsts iestādes statusā un 6 % apmērā savām darbībām nodokļa maksātājas statusā, no kurām 1 % ir no nodokļa atbrīvotas darbības un saistībā ar kurām nav tiesību uz atskaitīšanu. Tomēr vēlāka nekustamā īpašuma ekspluatācija pašvaldības darbībām rada tiesības uz nodokļa, kas samaksāts šajā normā paredzētās lietošanas ietvaros, atmaksu tikai tādā apmērā, kas atbilst ekspluatācijai ar nodokli apliekamām darbībām, piemērojot šīs direktīvas 17. panta 5. punktu.

      (1)  OV C 147, 25.5.2013.


title: Lieta C-310/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 25. jūnijā iesniedza Cour de cassation (Francija) – Vincent Deroo-Blanquart/Sony Europe Limited, kas ir Sony France SA tiesību pārņēmēja

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/37

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 25. jūnijā iesniedza Cour de cassation (Francija) – Vincent Deroo-Blanquart/Sony Europe Limited, kas ir Sony France SA tiesību pārņēmēja
   (Lieta C-310/15)
   (2015/C 294/47)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Vincent Deroo-Blanquart

      Atbildētāja: Sony Europe Limited, kas ir Sony France SA tiesību pārņēmēja

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem (1), 5. un 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka par negodīgu, maldinošu komercpraksi ir uzskatāms saistītais piedāvājums, kas izpaužas kā datora pārdošana, kurš ir aprīkots ar iepriekš instalētām programmām, ja datora ražotājs ar tālākpārdevēja starpniecību ir sniedzis informāciju par katru no iepriekš instalētajām programmām, tomēr nav sniedzis informāciju par katra no šo elementu cenām?

               2)

               Vai Direktīvas 2005/29 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka par negodīgu komercpraksi ir uzskatāms saistītais piedāvājums, kas izpaužas kā datora pārdošana, kurš ir aprīkots ar iepriekš instalētām programmām, ja ražotājs neatstāj patērētajam nekādu citu izvēli, kā piekrist šo programmu [izmantošanai] vai arī atcelt pirkumu?

               3)

               Vai Direktīvas 2005/29 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka par negodīgu komercpraksi ir uzskatāms saistītais piedāvājums, kas izpaužas kā datora pārdošana, kurš ir aprīkots ar iepriekš instalētam programmām, ja patērētājam nav iespējams no šī paša ražotāja iegūt datoru, kas nav aprīkots ar programmām?

      (1)  OV L 149, 22. lpp.


title: Lieta T-262/13: Prasība, kas celta 2013. gada 15. maijā — Skysoft Computersysteme /ITSB — British Sky Broadcasting un Sky IP International ( SKYSOFT )

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/43

         Prasība, kas celta 2013. gada 15. maijā — Skysoft Computersysteme/ITSB — British Sky Broadcasting un Sky IP International (“SKYSOFT”)
   (Lieta T-262/13)
   2013/C 207/72
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Skysoft Computersysteme GmbH (Kleinmachnow, Vācija) (pārstāvji — P. Ehrlinger un T. Hagen, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Pārējie procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieki: British Sky Broadcasting Group plc un Sky IP International Ltd (Isleworth, Apvienotā Karaliste)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 20. marta lēmumu, ciktāl ar to noraidīta prasītāja apelācijas sūdzība par ITSB Iebildumu nodaļas 2011. gada 30. septembra lēmumu un nav noraidīti personas, kas iestājusies lietā, iebildumi;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus;

               —

               lūgt atbildētājam iesniegt pielikumus, kurus persona, kas iestājusies lietā, un prasītāja iesniedza iebildumu procesā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SKYSOFT” — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 4 782 645 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 35., 37., 38. un 42. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieki: pārējie procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieki

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “SKY” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 18., 25., 28., 35., 38., 41. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm un pakalpojumiem

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-499/07: Prasība, kas celta 2007. gada 27. decembrī — Bulgārijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/50

         Prasība, kas celta 2007. gada 27. decembrī — Bulgārijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta T-499/07)
   (2008/C 64/82)
   Tiesvedības valoda — bulgāru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bulgārijas Republika (pārstāvji — Anani Ananiev, Daniela Drambozova un Elina Petranova)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pamatojoties uz EKL 230. pantu, pilnīgi atcelt Komisijas 2007. gada 26. oktobra galīgo Lēmumu C(2007)5255 par valsts kvotu sadales plānu laikposmam no 2008. gada līdz 2012. gadam, lai sadalītu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotas, par ko Bulgārija paziņoja saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK,
               vai,

               —

               pamatojoties uz EKL 230. pantu, daļēji atcelt Komisijas 2007. gada 26. oktobra galīgo Lēmumu C(2007)5255 par valsts kvotu piešķiršanas plānu laikposmam no 2008. gada līdz 2012. gadam, lai sadalītu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotas, par ko Bulgārija paziņoja saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK, ciktāl tas nosaka piešķiramo kvotu kopējo apmēru,

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja uzskata, ka apstrīdētais Komisijas 2007. gada 26. oktobra galīgais Lēmums C(2007)5255 par valsts kvotu piešķiršanas plānu laikposmam no 2008. gada līdz 2012. gadam, lai sadalītu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotas, ir pilnībā vai daļēji jāatceļ turpmāk izklāstīto iemeslu dēļ.
   Būtisku procesuālu noteikumu pārkāpums
   Komisija noraida Bulgārijas valsts kvotu sadales plānu, nenorādot pietiekamu pamatojumu savam secinājumam, ka šis plāns neatbilst Direktīvas 2003/87/EK (1) III pielikuma 1., 2., 3. un 10. kritērijam, un tādēļ ir pārkāpts EKL 253. pants.
   Apstrīdētais Komisijas lēmums tika pieņemts pēc Direktīvas 2003/87/EK 9. panta 3. punktā paredzētā termiņa beigām.
   Pirms lēmuma pieņemšanas Komisija nav Bulgārijai devusi iespēju izklāstīt savus iebildumus par valsts kvotu sadales plāna vērtējumu, kas veikts, pamatojoties uz jaunāku PRIMES parauga versiju, tādejādi pārkāpjot sacīkstes principu.
   EK līguma vai visu tiesību normu, kas ir saistītas ar tā piemērošanu, pārkāpums
   Saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 9. panta 1. un 3. punktu un 11. panta 1. punktu tikai dalībvalstis ir kompetentas noteikt kopējo emisijas kvotu daudzumu. Komisija kontrolē direktīvas III pielikuma kritēriju piemērošanu, bet tai nav pilnvaru noteikt kvotu kopējo daudzumu, neņemot vērā valsts kvotu sadales plānus, ko ir izstrādājušas dalībvalstis. Aizstājot metodes, ko izmantoja Bulgārija un kas atbilst III pielikuma kritērijiem, ar metodēm, kas nav pielāgotas Bulgārijas ekonomikas vērtēšanai, Komisijas pārsniedza kontroles pilnvaras, kas tai piešķirtas direktīvā, tādējādi rīkojoties pretrunā daļai no kritērijiem.
   Komisija izvērtēja Bulgārijas valsts kvotu sadales plānu, pamatojoties uz jaunāku PRIMES parauga versiju, kuras dati tika paziņoti Bulgārijai tikai pēc apstrīdētā lēmuma pieņemšanas. Līdz ar to Komisija pārkāpa lojālas sadarbības principu.
   Vērtējot valsts kvotu sadales plānu, izmantojot PRIMES paraugu, Komisija nav veikusi Bulgārijas valsts kvotu sadales plāna analīzi, kas pietiekami atbilstu Direktīvas 2003/87/EK mērķiem. Piemērojot PRIMES paraugu, vērtējot Bulgārijas valsts kvotu sadales plānu, Komisija nonāca pie kļūdaina secinājuma, ka valsts plāns nav saderīgs ar direktīvas III pielikuma 1., 2. un 3. kritēriju. Plāna noraidīšana un kopējā piešķiramo kvotu apmēra samazinājums par 37 % Bulgārijas instalāciju uzņēmumiem rada nevienlīdzīgu situāciju, salīdzinot ar citiem uzņēmumiem Kopienu tirdzniecības organizācijā. Šādā veidā Komisija pārkāpa samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principu.
   Ņemot vērā Pirmās instances tiesas spriedumu lietā T-374/04, Komisija pārkāpa tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības principu, jo, vērtējot Bulgārijas valsts kvotu sadales plānu, tā nepiemēroja visus aktus, ko tā bija pieņēmusi saistībā ar Direktīvu 2003/87/EK. Ņemot vērā to, ka Bulgārijas valsts kvotu sadales plāns tika vērtēts, izmantojot jaunāku PRIMES parauga versiju, kuras dati tika paziņoti Bulgārijai tikai pēc apstrīdētā lēmuma pieņemšanas, tika pārkāpts tiesiskās paļāvības princips.
   Ņemot vērā to, ka, vērtējot Bulgārijas valsts kvotu sadales plānu, Komisija piemēroja neoficiālu dokumentu, tika pārkāpts tiesiskās drošības princips.
   Tika pārkāpts labas pārvaldības princips, jo, vērtējot, vai Bulgārijas valsts kvotu sadales plāns atbilst Direktīvas 2003/87/EK III pielikuma 1., 2. un 3. kritērijam, Komisija neizvērtēja uzmanīgi un objektīvi visus atbilstošos ekonomiskos un vides faktorus.
   Komisija, vērtējot Bulgārijas valsts kvotu sadales plānu, kļūdaini piemēro saistošos aktus, kurus tā pieņēma saistībā ar Direktīvu 2003/87/EK, tādēļ tika pārkāpts Direktīvas 2003/87/EK III pielikuma 1., 2., 3., 4., 6. un 10. kritērijs.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 25.10.2003., 32. lpp.).


title: Lieta T-248/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 6. februāra rīkojums – Fuhr /Komisija

text:
               23.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/24

         Vispārējās tiesas 2015. gada 6. februāra rīkojums – Fuhr/Komisija
   (Lieta T-248/12) (1)

   (2015/C 096/30)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 227, 28.7.2012.


title: Lieta C-424/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 11. augustā iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) — Wheels Common Investment Fund Trustees Ltd, National Association of Pension Funds Ltd, Ford Pension Fund Trustees Ltd, Ford Salaried Pension Fund Trustees Ltd, Ford Pension Scheme for Senior Staff Trustee Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 11. augustā iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) — Wheels Common Investment Fund Trustees Ltd, National Association of Pension Funds Ltd, Ford Pension Fund Trustees Ltd, Ford Salaried Pension Fund Trustees Ltd, Ford Pension Scheme for Senior Staff Trustee Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

   (Lieta C-424/11)
   2011/C 311/39
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Wheels Common Investment Fund Trustees Ltd, National Association of Pension Funds Ltd, Ford Pension Fund Trustees Ltd, Ford Salaried Pension Fund Trustees Ltd, Ford Pension Scheme for Senior Staff Trustee Ltd

      Atbildētājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Sestās PVN direktīvas (1) 13. panta B daļas d) punkta 6. apakšpunktā un Direktīvas 2006/112 (2) 135. panta 1. punkta g) apakšpunktā minētais formulējums “[kopīgo] ieguldījumu fondi” var ietvert i) uzņēmumu pensiju programmu, kuru izveidojis darba devējs, lai nodrošinātu darbiniekiem pensiju pabalstus un/vai ii) kopīgo ieguldījumu fondus, kuros vairāku šādu pensiju programmu aktīvi tiek apvienoti ieguldījumu mērķiem, saistībā ar attiecīgajām pensiju programmām ievērojot šādus nosacījumus:

                           a)

                           pensiju pabalstu apmēri, kas pienākas biedriem, tiek iepriekš noteikti juridiskajos dokumentos par programmas izveidi (to aprēķināšanā izmantojot formulu, kurā tiek ņemts vērā biedra pie darba devēja nostrādātais darba stāžs un darba algas apmērs), nevis ņemot vērā programmas aktīvu vērtību;

                           b)

                           darba devējam ir pienākums programmas ietvaros veikt iemaksas;

                           c)

                           tikai darba devēja darbinieki var piedalīties programmā un iegūt pensijas pabalstus saskaņā ar to (programmas dalībnieks šajā tekstā tiek saukts par “biedru”);

                           d)

                           darbinieks var brīvi izvēlēties kļūt vai nekļūt par programmas biedru;

                           e)

                           darbiniekam, kurš ir programmas biedrs, iemaksas tās ietvaros parasti ir jāveic noteiktā procentuālā apmērā no viņa darba algas;

                           f)

                           darba devēja un biedru iemaksas apvieno programmas pārvaldnieks un iegulda tās (parasti vērtspapīros), lai izveidotu fondu, no kura biedriem tiek izmaksāti programmā noteiktie pabalsti;

                           g)

                           Ja programmas aktīvu vērtība ir lielāka par līdzekļiem, kas vajadzīgi, lai finansētu programmā paredzētos pabalstus, programmas pārvaldnieki un/vai darba devējs, ievērojot programmas noteikumus un atbilstošos valsts tiesību aktus, var veikt vienu vai vairākas šādas darbības: i) samazināt darba devēja programmā veicamo iemaksu apmēru, ii) pārskaitīt visu vai daļu no atlikušajiem pabalstu līdzekļiem darba devējam, vai iii) palielināt programmas biedriem paredzēto pabalstu apmēru;

                           h)

                           Ja programmas aktīvu vērtība ir mazāka par līdzekļu apmēru, kas vajadzīgs, lai finansētu pabalstus saskaņā ar programmu, darba devējām parasti ir jānovērš iztrūkums, un, ja darba devējs to nedara, vai nav spējīgs to veikt, biedriem paredzēto pabalstu apmērs tiek samazināts;

                           i)

                           saskaņā ar programmas noteikumiem biedri var veikt papildu brīvprātīgas iemaksas (additional voluntary contributions, turpmāk tekstā — “AVC”), kas netiek pārvaldītas programmas ietvaros, bet gan pārskaitītas trešai personai, lai tā tās ieguldītu un nodrošinātu papildu pabalstus, pamatojoties uz veikto ieguldījumu ienesīgumu (šādus pasākumus neapliek ar PVN);

                           j)

                           biedriem ir tiesības pārskaitīt uz citām pensiju programmām uzkrātos pabalstus (to vērtība tiek noteikta, ņemot vērā šo pabalstu patieso vērtību programmas maiņas brīdī);

                           k)

                           darba devēja un biedru programmas ietvaros veiktās iemaksas dalībvalsts iekasētā ienākuma nodokļa mērķiem netiek uzskatītas par biedru ienākumiem;

                           l)

                           saskaņā ar programmu biedru saņemtie pensiju pabalsti dalībvalsts iekasētā ienākuma nodokļa mērķiem tiek uzskatīti par biedru ienākumiem, un

                           m)

                           programmas pārvaldes izmaksas uzņemas darba devējs, nevis programmas biedri?

               2)

               Ievērojot i) Sestās PVN direktīvas 13. panta B daļas d) punktā un Direktīvas 2006/112 135. panta 1. punkta g) apakšpunktā minētā atbrīvojuma no nodokļa mērķi, ii) nodokļu neitralitātes principu un iii) iepriekš 1. jautājumā minētos apstākļus:

                           a)

                           vai dalībvalsts fondus, kas atbilst “kopīgo ieguldījumu fondu” jēdzienam, valsts tiesību aktos var definēt tādā veidā, ka tie neietver iepriekš pirmajā jautājumā minētos fondu veidus, bet ietver kolektīvo ieguldījumu pasākumus, kas noteikti Direktīvas 85/611 redakcijā ar grozījumiem?

                           b)

                           kādā mērā (ja vispār) tālāk minētie apstākļi atteicas uz jautājumu par to, vai dalībvalstij valsts tiesību aktos ir vai nav jānosaka iepriekš pirmajā jautājumā minētie fondu veidi par “kopīgo ieguldījumu fondiem”:

                                       i)

                                       nosacījumi par fonda darbību (iepriekš minēti pirmajā jautājumā);

                                       ii)

                                       pakāpe kādā fonds ir uzskatāms par “līdzīgu un tādējādi konkurējošu ar” ieguldījumu instrumentiem, kurus dalībvalsts jau ir noteikusi par “kopīgo ieguldījumu fondiem”?

               3)

               Ja atbilde uz iepriekš 2. jautājuma b) punkta ii) apakšpunktā uzdoto jautājumu ir, ka ir jānosaka pakāpe, kādā fonds ir uzskatāms par “līdzīgu un tādējādi konkurējošu ar” ieguldījumu instrumentiem, kurus dalībvalsts jau ir noteikusi par “kopīgo ieguldījumu fondiem”, vai “konkurences” starp attiecīgo fondu un šiem pārējiem ieguldījumu instrumentiem esamība un apjoms ir jāvērtē atsevišķi no jautājuma par “līdzību”?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā Direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: lieta T-109/07: Prasība, kas celta 2007. gada 11. aprīlī — L'Oréal /ITSB — Spa Monopole ( SPA THERAPY )

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/25

         Prasība, kas celta 2007. gada 11. aprīlī — L'Oréal/ITSB — Spa Monopole (“SPA THERAPY”)
   (lieta T-109/07)
   (2007/C 140/45)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: L'Oréal SA, Parīze (Francija) (pārstāvis — E. Baud, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: SA Spa Monopole, Compagnie fermière de Spa, saīsināti — SA Spa Monopole NV, Spa (Beļģija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 24. janvāra lēmumu (lieta R 468/2005-4);

               —

               piespriest atbildētājam un, attiecīgā gadījumā, personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SPA THERAPY” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 1 975 283

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: SA Spa Monopole, Compagnie fermière de Spa, saīsināti — SA Spa Monopole NV

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska Beniluksa preču zīme “SPA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm

      Apelāciju padomes lēmums: prasītājas apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot pieļāvusi kļūdu, uzskatot attiecīgos apzīmējumus par līdzīgiem, un tādēļ, ka prasītājas ieskatā, šajā lietā nepastāvot sajaukšanas iespēja.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.)


title: Lieta T-337/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 17. decembra spriedums — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli /ITSB (Šokolādes ziemeļbrieža forma) (Kopienas preču zīme — Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Šokolādes ziemeļbrieža forma — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               12.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/9

         Vispārējās tiesas 2010. gada 17. decembra spriedums — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli/ITSB (Šokolādes ziemeļbrieža forma)
   (Lieta T-337/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Šokolādes ziemeļbrieža forma - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2011/C 46/15
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (Kilchberg, Šveice) (pārstāvji — R. Lange, E. Schalast un G. Hild, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Pohlmann)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 12. jūnija lēmumu lietā R 780/2005-4 attiecībā uz pieteikumu kā Kopienas preču zīmi reģistrēt trīsdimensiju apzīmējumu, ko veido šokolādes ziemeļbrieža forma

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 260, 11.10.2008.


title: Lieta C-318/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 11. jūnijā iesniedza Korkein hallinto - oikeus (Somija) — X

text:
               10.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 11. jūnijā iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) — X

   (Lieta C-318/13)
   2013/C 233/06
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: X

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes Direktīvas 79/7/EEK (1) (par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos) 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesību normu, saskaņā ar kuru, aprēķinot likumā noteikto sociālā nodrošinājuma pabalstu sakarā ar nelaimes gadījumu darbā, kā aktuāro faktoru izmanto atšķirīgu paredzamo dzīves ilgumu vīriešiem un sievietēm, ja, izmantojot šo faktoru, vīrietim maksātās vienreizējās atlīdzības summa ir mazāka nekā atlīdzības summa, ko saņemtu tāda paša vecuma sieviete, kas atrodas līdzīgā situācijā?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai šajā lietā ir izpildīts dalībvalsts atbildības nosacījums par pietiekami būtisku Eiropas Savienības tiesību pārkāpumu, ja jo īpaši tiek ņemts vērā, ka:

                           —

                           Tiesa savā judikatūrā nav skaidri paudusi nostāju par to, vai, aprēķinot likumā noteikto sociālā nodrošinājuma sistēmu pabalstus, kas ietilpst Direktīvas 79/7/EEK piemērošanas jomā, drīkst piemērot tādus aktuāros faktorus, kuri atšķiras atkarībā no personas dzimuma;

                           —

                           Tiesa spriedumā lietā C-236/09 Test-Achats ir atzinusi, ka Direktīvas 2004/113/EK (2) (ar kuru īsteno principu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz pieeju precēm un pakalpojumiem, preču piegādi un pakalpojumu sniegšanu) 5. panta 2. punkts ir jāuzskata par spēkā neesošu kopš brīža, kad beidzas atbilstošais pārejas laikposms, un

                           —

                           Eiropas Savienības likumdevējs Direktīvā 2004/113/EK un Direktīvā 2006/54/EK (par tādu principu īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos), pastāvot noteiktiem nosacījumiem, ir pieļāvis šādu kritēriju izmantošanu, aprēķinot pabalstus šo direktīvu izpratnē, un valsts likumdevējs, pamatojoties uz to, ir pieņēmis, ka attiecīgos faktorus drīkst izmantot arī likumā noteikto sociālā nodrošinājuma sistēmu jomā šīs lietas izpratnē?

      (1)  OV L 6, 24. lpp.

      (2)  OV L 373, 37. lpp.


title: Lieta T-344/02: Pirmās instances tiesas 2009. gada 6. februāra rīkojums — Air One /Komisija

text:
               4.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/35

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 6. februāra rīkojums — Air One/Komisija
   (Lieta T-344/02) (1)

   (2009/C 82/60)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 31, 8.2.2003.


title: Lieta C-264/14: Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 22. oktobra spriedums (Högsta förvaltningsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Skatteverket/David Hedqvist Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma — Direktīva 2006/112/EK — 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 135. panta 1. punkta d) – f) apakšpunkts — Pakalpojumi par atlīdzību — Darījumi ar virtuālās valūtas “bitcoin” maiņu pret parastu valūtu — Atbrīvojums no nodokļa

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/6

         Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 22. oktobra spriedums (Högsta förvaltningsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Skatteverket/David Hedqvist

   (Lieta C-264/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 135. panta 1. punkta d) – f) apakšpunkts - Pakalpojumi par atlīdzību - Darījumi ar virtuālās valūtas “bitcoin” maiņu pret parastu valūtu - Atbrīvojums no nodokļa)
   (2015/C 414/08)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Högsta förvaltningsdomstolen

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Skatteverket

      Atbildētājs: David Hedqvist

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka par pakalpojumu sniegšanu par atlīdzību šīs tiesību normas izpratnē ir uzskatāmi tādi darījumi kā pamatlietā aplūkotie, ko veido parasto valūtu maiņa pret virtuālās valūtas “bitcoin” vienībām un otrādi un kas tiek veikti par tādas naudas summas samaksu, kura atbilst starpībai, ko veido atšķirība starp, pirmkārt, cenu, par kādu attiecīgais uzņēmums pērk valūtas, un, otrkārt, cenu, par kādu šis uzņēmums tās pārdod saviem klientiem;

               2)

               Direktīvas 2006/112 135. panta 1. punkta e) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka tādu pakalpojumu sniegšana, kādi ir aplūkoti pamatlietā un kas izpaužas kā parasto valūtu maiņa pret virtuālās valūtas “bitcoin” vienībām un otrādi, un kas tiek īstenota par tādas summas samaksu, kura atbilst starpībai, ko veido atšķirība starp, pirmkārt, cenu, par kādu attiecīgais uzņēmums pērk valūtas, un, otrkārt, cenu, par kādu šis uzņēmums tās pārdod saviem klientiem, ir darījumi, kas ir atbrīvoti no pievienotās vērtības nodokļa šīs tiesību normas izpratnē.
               Direktīvas 2006/112 135. panta 1. punkta d) un f) apakšpunkts ir interpretējami tādējādi, ka šādu pakalpojumu sniegšana neietilpst šo tiesību normu piemērošanas jomā.

      (1)  OV C 245, 28.7.2014.


title: Lietas C-154/03 izslēgšana no reģistra

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/10

         Lietas C-154/03 (1) izslēgšana no reģistra
   (2004/C 314/22)
   Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 15. septembrī ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-154/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju.

      (1)  OV C 146, 21.6.2003.


title: Lieta T-123/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 28. janvāra spriedums – BSH /ITSB – Arçelik  ( “AquaPerfect” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “AquaPerfect” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “waterPerfect”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/24

         Vispārējās tiesas 2015. gada 28. janvāra spriedums – BSH/ITSB – Arçelik (“AquaPerfect”)
   (Lieta T-123/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “AquaPerfect” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “waterPerfect” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 089/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis – S. Biagosch, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – L. Rampini)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Arçelik AS (Stambula, Turcija) (pārstāvis – A. Franke, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 9. decembra lēmumu lietā R 314/2013–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH un Arçelik A. S.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 9. decembra lēmumu lietā R 314/2013–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH un Arçelik A. S.;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina BSH Bosch und Siemens Hausgeräte tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Arçelik sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 129, 28.4.2014.


title: Apvienotās lietas C-424/10 un C-425/10: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 21. decembra spriedums ( Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tomasz Ziolkowski (C-424/10), Barbara Szeja, Maria-Magdalena Szeja, Marlon Szeja (C-425/10)/ Land Berlin (Personu brīva pārvietošanās — Direktīva 2004/38/EK — Pastāvīgas uzturēšanās tiesības — 16. pants — Likumīga uzturēšanās — Uzturēšanās saskaņā ar valsts tiesībām — Uzturēšanās periods, kas pavadīts pirms attiecīgā pilsoņa izcelsmes dalībvalsts pievienošanās Savienībai)

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/9

         Tiesas (virspalāta) 2011. gada 21. decembra spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tomasz Ziolkowski (C-424/10), Barbara Szeja, Maria-Magdalena Szeja, Marlon Szeja (C-425/10)/Land Berlin

   (Apvienotās lietas C-424/10 un C-425/10) (1)

   (Personu brīva pārvietošanās - Direktīva 2004/38/EK - Pastāvīgas uzturēšanās tiesības - 16. pants - Likumīga uzturēšanās - Uzturēšanās saskaņā ar valsts tiesībām - Uzturēšanās periods, kas pavadīts pirms attiecīgā pilsoņa izcelsmes dalībvalsts pievienošanās Savienībai)
   2012/C 49/14
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Tomasz Ziolkowski (C-424/10), Barbara Szeja, Maria-Magdalena Szeja, Marlon Szeja (C-425/10)

      Atbildētāja: Land Berlin

      piedaloties: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesverwaltungsgericht — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā (OV L 158, 77. lpp.) 16. panta 1. punkta pirmā teikuma interpretācija — Savienības pilsonis, kas ir vairāk nekā piecus gadus likumīgi saskaņā ar uzņemošās dalībvalsts tiesībām uzturējies šajā valstī, bet šajā periodā nekad nav izpildījis Direktīvas 2004/38/EK 7. pantā noteiktos nosacījumus — Jēdziens “likumīga uzturēšanās” — Uzturēšanās, kuras ilgums ir pieci gadi tikai tad, ja tiek ieskaitīti laika posmi, kas pagājuši pirms ieinteresētās personas izcelsmes valsts iestāšanās Eiropas Savienībā — Pastāvīgu uzturēšanās tiesību iegūšanai vajadzīga uzturēšanās laika posma noteikšana

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 16. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Savienības pilsonis, kas ir uzturējies vairāk nekā piecu gadu ilgu laikposmu uzņēmējas dalībvalsts teritorijā tikai saskaņā ar šīs valsts tiesībām, nevar tikt uzskatīts par tādu, kas ir ieguvis pastāvīgas uzturēšanās tiesības saskaņā ar šo tiesību normu, lai arī šīs uzturēšanās laikā viņš neatbilda nosacījumiem, kas ir paredzēti šīs pašas direktīvas 7. panta 1. punktā;

               2.

               trešās valsts pilsoņa uzturēšanās periodi dalībvalsts teritorijā, kas ir pavadīti pirms šīs trešās valsts pievienošanās Eiropas Savienībai, ja nav speciālu tiesību normu Pievienošanās aktā, ir jāņem vērā pastāvīgas uzturēšanās tiesību iegūšanai atbilstoši Direktīvas 2004/38 16. panta 1. punktam, ja vien tie ir pavadīti saskaņā ar šīs direktīvas 7. panta 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem.

      (1)  OV C 301, 06.11.2010.


title: Lieta F-92/10: Prasība, kas celta 2010. gada 1. oktobrī — Dricot-Daniele u.c./Komisija

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/40

         Prasība, kas celta 2010. gada 1. oktobrī — Dricot-Daniele u.c./Komisija
   (Lieta F-92/10)
   ()
   2011/C 13/80
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Luigia Dricot-Daniele (Overijse, Beļģija) un citi (pārstāvis — C. Mourato, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt paziņojumus par prasītāju atalgojumu korekciju par laika posmu no 2009. gada jūlija līdz decembrim un paziņojumus par algu, kas sagatavoti pēc 2010. gada 1. janvāra ierēdņu un pārējo darbinieku ikgadējās atalgojuma un pensiju korekcijas ietvaros, pamatojoties uz Padomes 2009. gada 23. decembra Regulu (ES, Euratom) Nr. 1296/2009

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt paziņojumus par prasītāju atalgojumu RG 2009, 2010. gada janvāra paziņojumus par atalgojumu un turpmākos paziņojumus par atalgojumu, jo attiecībā uz šiem paziņojumiem ir piemērots korekcijas koeficents 1,85 %, paturot spēkā šo paziņojumu par atalgojumu sekas līdz brīdim, kamēr tiek sagatavoti jauni paziņojumi par atalgojumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-235/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 21. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/26

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 21. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku
   (Lieta C-235/06) (1)

   (2006/C 331/57)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 165, 15.7.2006.


title: Lieta C-539/14: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 16. jūlija rīkojums (Audiencia Provincial de Castellón (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Juan Carlos Sánchez Morcillo, María del Carmen Abril García/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Direktīva 93/13/EEK — 7. pants — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 7. un 47. pants — Patērētāju līgumi — Hipotekārā aizdevuma līgums — Negodīgi noteikumi — Procedūra piedziņas vēršanai uz hipotēku — Tiesības pārsūdzēt apelācijas kārtībā

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/12

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 16. jūlija rīkojums (Audiencia Provincial de Castellón (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Juan Carlos Sánchez Morcillo, María del Carmen Abril García/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
   (Lieta C-539/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Direktīva 93/13/EEK - 7. pants - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 7. un 47. pants - Patērētāju līgumi - Hipotekārā aizdevuma līgums - Negodīgi noteikumi - Procedūra piedziņas vēršanai uz hipotēku - Tiesības pārsūdzēt apelācijas kārtībā)
   (2015/C 320/17)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

   Audiencia Provincial de Castellón

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Juan Carlos Sánchez Morcillo, María del Carmen Abril García

      Atbildētāja: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 7. panta 1. punkts, aplūkojot to kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesību normu, par kādu ir runa pamatlietā, atbilstoši kurai patērētājs kā parādnieks, pret kuru vērsta procedūra piedziņas vēršanai uz hipotēku, apelāciju par lēmumu, ar ko noraidīta iebildums pret izpildi, var celt tikai tad, ja pirmās instances tiesa nav pieņēmusi iebilduma pamatu par kāda līguma, ar ko pamatots izpildraksts, noteikuma negodīgumu, pat ja pārdevējs/piegādātājs savukārt var pārsūdzēt jebkuru lēmumu, ar ko likts izbeigt procedūru, lai kāds būtu iebilduma pamats, uz ko lēmums ir balstīts.

      (1)  OV C 26, 26.1.2015


title: Lieta C-133/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 4. martā iesniedza Cour d'appel de Mons (Beļģija) – Christian Ferenschild/JPC Motor SA

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 4. martā iesniedza Cour d'appel de Mons (Beļģija) – Christian Ferenschild/JPC Motor SA

   (Lieta C-133/16)
   (2016/C 191/14)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Mons

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Christian Ferenschild

      Atbildētāja: JPC Motor SA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta 1999. gada 25. maija Direktīvas 1999/44/EK par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām (1) [5. panta 1. punkta] un [7. panta 1. punkta 2. daļas] tiesību normas, tās lasot kopsakarā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tām ir pretrunā valsts tiesību norma, kas ir interpretējama tādējādi, ka tā pieļauj, ka lietotām precēm patērētāja prasības celšanas noilguma termiņš beidzas pirms divu gadu termiņa, sākot no neatbilstīgās preces piegādes, beigām, ja pārdevējs un patērētājs ir vienojušies par garantijas termiņu, kas ir īsāks par diviem gadiem?

      (1)  OV L 171, 12. lpp.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 12. oktobra lietā C-106/03 P Vedial SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sajaukšanas iespēja — Vārdiska un grafiska preču zīme “HUBERT” — Valsts vārdiskas preču zīmes “SAINT-HUBERT 41” īpašnieka iebildums — ITSB kā atbildētāja statuss Pirmās instances tiesā)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/18

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 12. oktobra
   lietā C-106/03 P Vedial SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - Vārdiska un grafiska preču zīme “HUBERT” - Valsts vārdiskas preču zīmes “SAINT-HUBERT 41” īpašnieka iebildums - ITSB kā atbildētāja statuss Pirmās instances tiesā)
   (2004/C 300/37)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-106/03 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 56. pantam, ko 2003. gada 27. februārī iesniedza Vedial SA, Ludres, (Francija) (pārstāvji - T. van Innis, G. Glas un F. Herbert, advokāti) pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji - O. Montalto un P. Geroulakos), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši C. Gulman un R. Schintgen, tiesneses F. Macken (referente) un N. Colneric, ģenerāladvokāts D. Ruiz-Jarabo Colomer, sekretārs R. Grass, 2004. gada 12. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

               Vedial SA atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 146, 21.6.2003.