title: Lieta T-273/06: Prasība, kas celta 2006. gada 11. septembrī — ISD Polska un Industrial Union of Donbass pret Komisiju

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/57

         Prasība, kas celta 2006. gada 11. septembrī — ISD Polska un Industrial Union of Donbass pret Komisiju
   (Lieta T-273/06)
   (2006/C 294/117)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: ISD Polska sp. z.o.o., Częstochowa (Polija) un Industrial Union of Donbass Corp., Donetsk (Ukraina) (pārstāvji — C. Rapin un E. Van den Haute, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt 3. pantu Komisijas 2005. gada 5. jūlija lēmumu par valsts atbalstu, ko Polija piešķīrusi Huta Częstochowa S. A. (Paziņots ar numuru C(2005)1962);

               —

               pakārtoti, paziņot, ka šīs prasības brīdī Polijai nav pienākuma atgūt lēmuma 3. pantā norādīto valsts atbalstu un procentus, un ka tāpēc šī atbalsta summa un procenti nav jāmaksā;

               —

               tālāk pakārtoti atcelt lēmuma 3. panta 2. punkta otro daļu un nodot Komisijai jauna lēmuma pieņemšanai jautājumu par procentiem atbilstoši šīs prasības pieteikumam A vai jebkurus citus Pirmās instances tiesas apsvērumus sprieduma motivējošajā daļā;

               —

               katrā gadījumā piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus;

               —

               ja Pirmās instances tiesa nolemtu, ka par lietu nav jālemj, piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Pirmās instances tiesas Reglamenta 87. panta 6. punktu kopsakarā ar 90. panta a) apakšpunktu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar savu 2005. gada 5. jūlija lēmumu C(2005)1962 galīgā redakcija (Valsts atbalsts Nr. C 20/04, ex NN 25/04) Komisija par ar kopējo tirgu nesaderīgu atzina noteiktu restrukturizācijas atbalstu, ko Polija piešķīra tērauda ražotājai Huta Częstochowa S. A. un uzdeva to atgūt. Prasītāja, ISD Polska, ir atbalsta saņēmēja pēctece un meitas sabiedrība otrajai prasītājai — Industrial Union of Donbass, kam pieder visas tās daļas. Abas prasītājas apstrīdētajā lēmumā ir minētas starp uzņēmumiem, kuriem solidāri un katram atsevišķi ir jāatlīdzina atbalsts, kas atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu.
   Pamatojot savu prasību par lēmuma daļēju atcelšanu, prasītājas izvirza trīs pamatus.
   Ar savu pirmo pamatu tās apgalvo, ka Komisija pieļāva acīmredzamu kļūdu, novērtējot faktus, kas bija izšķiroši pārbaudes galarezultātam. Tas norāda, ka brīdī, kad sākotnējā par nesaderīgu ar kopējo tirgu atzītā atbalsta saņēmēja īpašumi tika pārdoti, tā kā šos īpašumus nopirka ISD Polska (un Donbass), tieši atbalsta sākotnējā saņēmēja pārdevējs patur ieguvumu no šī atbalsta, un tam būtu jānodrošina šī atbalsta atmaksāšana. Prasītājas apgalvo, ka šādā gadījumā pareizi nosakot attiecīgos faktus par Huta Częstochowa S. A. īpašumu pārdošanu ISD Polska (un Donbass) Komisija būtu uzskatījusi, ka, pārņemot Huta Częstochowa S. A. ražošanas līdzekļus par tirgus cenai atbilstošu cenu, pārdevējam šādi atbalsts jau ir atlīdzināts. Saskaņā ar prasītāju viedokli, Komisija tādējādi ir pārkāpusi savu pienākumu rūpīgi un neitrāli pārbaudīt visus izskatāmās lietas atbilstošos faktus.
   Otrais pamats, uz ko atsaucas prasītājas, attiecas uz šķietamu tiesību iesniegt savas piezīmes atbilstoši EKL 88. pantam un Regulas Nr. 659/1999 (1) 6. pantam pārkāpumu. Tās norāda, ka lēmuma uzsākt formālu izmeklēšanu publikācijā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī nebija pietiekoši skaidri norādīts apskatāmais atbalsts vai tā apmērs, lai gan, uzskata prasītājas, Komisijai šī informācija bija zināma, tādējādi prasītājām nebija iespējams noskaidrot, uz kādu atbalstu attiecas izmeklēšana un novērtēt, vai ir vērts iesniegt savas piezīmes.
   Šis pats pārkāpums ir pamatā prasītāju izvirzītajam trešajam pamatam, proti, ka noticis tiesiskās paļāvības principa pārkāpums. Tās apgalvo, ka, ja lēmums uzsākt izmeklēšanas procedūru būtu ļāvis Donbass noskaidrot, kādu atbalstu procedūra aptver, šī sabiedrība būtu iesniegusi Komisijai informāciju, kas parādītu, kā to dara ISD Polska un Donbass šajā lietā, ka atbalsts bija saderīgs ar Kopienas tiesībām.
   Ar savu ceturto apsvērumu prasītājas apgalvo, ka Komisija pārkāpa Pievienošanās līguma 8. protokolu par Polijas tērauda nozares pārstrukturēšanu (2), gramatiski interpretējot dažas tā normas, kuras, uzskata prasītājas, būtu bijis jāinterpretē, ievērojot tā izvirzītos mērķus un ņemot vērā tā pieņemšanas kontekstu. Šī, kā tiek uzskatīts, kļūdainā interpretācija, likusi Komisijai ar savu lēmumu pieprasīt, lai tiktu atmaksāts valsts atbalsts, kas saņemts pirms 8. protokola pieņemšanas, un ko saņēmušas sabiedrības, kas nav iekļautas 1. pielikumā, kas norāda astoņas sabiedrības, kas ir tiesīgas saņemt Polijas atbalstu, atkāpjoties no EKL 87. un 88. panta. Prasītājas apgalvo — tā kā Komisija rīkojusies bez juridiska pamata, Komisijai nav pilnvaru pieņemt lēmumu par daļu no apstrīdētajā lēmumā norādītā atbalsta un ka tā tādējādi ir piesavinājusies citu Kopienas institūciju pilnvaras rationae temporis.
   Piektais pamats ir saistīts ar Regulas Nr. 659/1999 14. panta 1. punkta pārkāpumu, jo lēmums par atbalsta atgūšanu ir pretrunā ar tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, tiesiskās drošības principu un vienlīdzīgas attieksmes principu.
   Ar savu sesto pamatu prasītājas pakārtoti apgalvo, ka Komisija pārkāpusi Regulu Nr. 794/2004 (3) aprēķinot nokavējuma procentus, kas piemērojami attiecībā uz atbalstu izskatāmajā lietā.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai, OV L 83, 1. lpp.

      (2)  OV 2003, L 236, 948. lpp.

      (3)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta piemērošanai, OV 140, 1. lpp.


title: Lieta T-290/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 9. novembra spriedums – Smarter Travel Media/EUIPO (“SMARTER TRAVEL”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “SMARTER TRAVEL” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 2. punkts — Vienlīdzīga attieksme

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/35

         Vispārējās tiesas 2016. gada 9. novembra spriedums – Smarter Travel Media/EUIPO (“SMARTER TRAVEL”)
   (Lieta T-290/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “SMARTER TRAVEL” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 2. punkts - Vienlīdzīga attieksme)
   (2017/C 006/42)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Smarter Travel Media LLC (Bostona, Masačūsetsa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – P. Olson, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – L. Rampini)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 20. marta lēmumu lietā R 1986/2014-2 attiecībā uz pieteikumu grafisku apzīmējumu “SMARTER TRAVEL” reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Smarter Travel Media LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 262, 10.8.2015.


title: Lieta C-94/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/20

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-94/08)
   (2008/C 107/32)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozet un L. Lozano Palacios)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, savos tiesību aktos atstādama spēkā prasību par Spānijas pilsonību, lai varētu veikt kapteiņa un viņa palīga darbu uz visiem zem Spānijas karoga peldošiem kuģiem, kas nav tirdzniecības kuģi ar bruto tonnāžu, kas mazāka par 100 tonnām, kuri pārvadā kravu vai mazāk par 100 pasažieriem, kuri veic pārvadājumus vienīgi starp ostām vai vietām, kas atrodas teritorijās, kurās Spānija īsteno savu suverenitāti, suverēnās tiesības vai jurisdikciju, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar Kopienu tiesībām un it īpaši — ar EKL 39. pantu;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Saskaņā ar Spānijas tiesību aktiem kapteiņa un viņa palīga amatus uz visiem zem Spānijas karoga peldošiem kuģiem, kas nav tirdzniecības kuģi ar bruto tonnāžu, kas mazāka par 100 tonnām, kuri pārvadā kravu vai mazāk par 100 pasažieriem, kuri veic pārvadājumus vienīgi starp ostām vai vietām, kas atrodas teritorijās, kurās Spānija īsteno savu suverenitāti, suverēnās tiesības vai jurisdikciju, var ieņemt tikai Spānijas pilsoņi.
   Komisija uzskata, ka vispārējā prasība par Spānijas pilsonību minētajiem amatiem ir pretrunā EKL 39. pantam un nevar tikt pamatota ar šī panta 4. punktā paredzēto atkāpi. Komisijas interpretāciju īpaši apstiprina spriedums lietā C-405/01 (1), kurā Tiesa atzina, ka šīs atkāpes piemērojamība jāattiecina tikai uz to, kas ir absolūti nepieciešams, lai aizsargātu attiecīgās dalībvalsts vispārējās intereses, un ka, runājot par minētajiem amatiem, šīs intereses netiek apdraudētas, ja attiecīgās valsts varas pilnvaras vienīgi sporādiski vai izņēmuma kārtā īsteno citu dalībvalstu pilsoņi. Spānijas Karaliste nav grozījusi tiesību aktus, kā to piedāvājusi Komisija, lai arī tā atbildē uz argumentēto atzinumu bija uzņēmusies veikt vajadzīgos grozījumus.

      (1)  2003. gada 30. septembra spriedums lietā Colegio de Oficiales de la Marina Mercante Española (Recueil, I-10391. lpp.).


title: Lieta C-433/07: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 24. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/24

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 24. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-433/07) (1)

   (2008/C 79/45)

      Tiesvedības valoda — portugāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 269, 10.11.2007.


title: Lieta C-219/11: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 22. novembra spriedums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Brain Products GmbH/BioSemi VOF, Antonius Pieter Kuiper, Robert Jan Gerard Honsbeek, Alexander Coenraad Metting van Rijn (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Medicīnas ierīces — Direktīva 93/42/EEK — Piemērošanas joma — Jēdziena “medicīnas ierīce” interpretācija — Nemedicīniskai lietošanai paredzēts produkts — Fizioloģiska procesa izpēte — Preču brīva aprite)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/7

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 22. novembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Brain Products GmbH/BioSemi VOF, Antonius Pieter Kuiper, Robert Jan Gerard Honsbeek, Alexander Coenraad Metting van Rijn

   (Lieta C-219/11) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Medicīnas ierīces - Direktīva 93/42/EEK - Piemērošanas joma - Jēdziena “medicīnas ierīce” interpretācija - Nemedicīniskai lietošanai paredzēts produkts - Fizioloģiska procesa izpēte - Preču brīva aprite)
   2013/C 26/13
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Brain Products GmbH

      Atbildētāji: BioSemi VOF, Antonius Pieter Kuiper, Robert Jan Gerard Honsbeek, Alexander Coenraad Metting van Rijn

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof — Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/42/EEK par medicīnas ierīcēm (OV L 169, 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīvu 2007/47/EK (OV L 247, 21. lpp.), 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta trešā ievilkuma interpretācija — Jēdziena “medicīnas ierīce” interpretācija — Direktīvas piemērošana attiecībā uz priekšmetu, kas ir paredzēts fizioloģiska procesa izpētei un tiek pārdots lietošanai nemedicīniskiem mērķiem

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/42/EEK par medicīnas ierīcēm, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīvu 2007/47/EK, 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta trešais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “medicīnas ierīce” ir attiecināms uz priekšmetu, ko tā ražotājs ir paredzējis, lai cilvēki varētu to lietot fizioloģiska procesa izpētei, tikai tad, ja tas ir domāts izmantošanai medicīniskam mērķim.

      (1)  OV C 232, 06.08.2011.


title: Lieta C-78/06: Tiesas (piektā palāta) spriedums 2006. gada 7. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2002/49/EK — Vides trokšņa novērtēšana un pārvaldība — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/19

         Tiesas (piektā palāta) spriedums 2006. gada 7. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-78/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2002/49/EK - Vides trokšņa novērtēšana un pārvaldība - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 331/33)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un F. Simonetti)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — S. Schreiner)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu noteikumu nepieņemšana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 25. jūnija Direktīvu 2002/49/EK par vides trokšņa novērtēšanu un pārvaldību (OV L 189, 12. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 25. jūnija Direktīvu 2002/49/EK par vides trokšņa novērtēšanu un pārvaldību, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar šo direktīvu;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 74, 25.3.2006.


title: Lieta C-486/07: Tiesas (piektā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums ( Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) / Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl (Tirgu kopīgā organizācija — Labība — Kukurūza — Cenas noteikšana — Samazinājuma piemērošana)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/9

         Tiesas (piektā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)/Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl

   (Lieta C-486/07) (1)

   (Tirgu kopīgā organizācija - Labība - Kukurūza - Cenas noteikšana - Samazinājuma piemērošana)
   (2009/C 32/14)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Corte suprema di cassazione
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

      Atbildētājs: Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Corte suprema di cassazione (Itālija) — Padomes 1992. gada 30. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1766/92 par labības tirgus kopēju organizāciju (OV L 181, 21. lpp.) 4. un 5. panta, Komisijas 1992. gada 19. marta Regulas (EEK) Nr. 689/92, kas nosaka kārtību un nosacījumus, ar kādiem intervences aģentūras pārņem labību (OV L 74, 18. lpp.), 4.a panta un Komisijas 1993. gada 28. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2131/93, ar ko paredz kārtību un nosacījumus, ar kādiem tiek pārdota intervences aģentūru pārziņā esošā labība (OV L 191, 76. lpp.), 13. panta interpretācija — Samazinājumi, kas jāpiemēro, ja mitruma saturs labībā ir augstāks par to, kas ir paredzēts standarta kvalitātei — Piemērojamība uz kukurūzas pārdošanu
   Rezolutīvā daļa:
   Komisijas 1993. gada 28. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2131/93, ar ko paredz kārtību un nosacījumus, ar kādiem tiek pārdota intervences aģentūru pārziņā esošā labība, 13. panta 1. punktā, Komisijas 1992. gada 19. marta Regulas (EEK) Nr. 689/92, ar ko nosaka kārtību un nosacījumus, ar kādiem intervences aģentūras pārņem labību, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 1992. gada 27. augusta Regulu (EEK) Nr. 2486/92, 4.a pantā paredzētie tiesību noteikumi ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka tādā gadījumā, ja uzaicinājuma uz konkursu kārtībā tiek pārdota valsts intervences aģentūru rīcībā esošā kukurūza, nav piemērojams cenas samazinājums atkarībā no mitruma satura, kas attiecībā uz cietajiem kviešiem ir paredzēts Regulas (EEK) Nr. 689/92, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 2486/92, II pielikuma II tabulā.

      (1)  OV C 22, 26.01.2008.


title: Lieta C-62/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) 2009. gada 13. februāra rīkojumu – Association of the British Pharmaceutical Industry/Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) 2009. gada 13. februāra rīkojumu – Association of the British Pharmaceutical Industry/Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency
   (Lieta C-62/09)
   2009/C 90/24
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Association of the British Pharmaceutical Industry

      Atbildētāja: Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Direktīvas 2001/83/EK (1) 94. panta 1. punkts liedz valsts iestādei, kas ietilpst valsts aprūpes pakalpojumu sistēmā, vispārējo izdevumu par zālēm samazināšanas nolūkā ieviest tādu shēmu, saskaņā ar kuru ārstiem var piedāvāt finansu stimulus (kuru rezultātā ārstiem, kas var izrakstīt receptes, tiek sniegts finansiāls labums), lai panāktu zāļu ar noteiktu nosaukumu, kuras tiek atbalstītas, izrakstīšanu piemērojot tādu veicināšanas shēmu, saskaņā ar kuru:

               a)

               citas zāles tiek izrakstītas to zāļu vietā, kuras ārsts iepriekšēji izrakstīta pacientam; vai

               b)

               citas zāles tiek izrakstītas to zāļu vietā, kuras citā gadījumā pacientam varēja tikt izrakstītas, kas tiek izdarīts tikai veicināšanas shēmas ietekmē,

         ja šīs atšķirīgās zāles, kuras ir jāizraksta, ir no tās pašas terapeitiskās zāļu grupas, kas tiek lietotas, lai ārstētu notieku pacienta stāvokli?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.).


title: Lieta T-605/13: Prasība, kas celta 2013. gada 21. novembrī — Alma — The Soul of Italian Wine /ITSB — Miguel Torres ( “SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE” )

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/32

         Prasība, kas celta 2013. gada 21. novembrī — Alma — The Soul of Italian Wine/ITSB — Miguel Torres (“SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE”)
   (Lieta T-605/13)
   2014/C 24/59
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alma — The Soul of Italian Wine LLLP (Bal Harbor, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — F. Terrano, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedès, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 10. septembra lēmumu lietā R 18/2013–2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE” — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 784 539

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 462 523 un Nr. 6 373 971 un Spānijas preču zīmes reģistrācija Nr. 152 231, Nr. 715 524, Nr. 2 796 505

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību un pilnībā noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums


title: Lieta C-9/07: Prasība, kas celta 2007. gada 16. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/6

         Prasība, kas celta 2007. gada 16. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku
   (Lieta C-9/07)
   (2007/C 69/11)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Enegren, G. Rozet)

      Atbildētāja: Francijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvu 2002/74/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 80/987/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 2. pants;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2002/74/EK transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 8. oktobrī.

      (1)  OV L 270, 10. lpp.


title: Lieta C-468/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2009. gada 9. septembra spriedumu apvienotajās lietās no T-30/01 līdz T-32/01 un no T-86/02 līdz T-88/02 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava u.c./Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 26. novembrī iesniegusi Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/7

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2009. gada 9. septembra spriedumu apvienotajās lietās no T-30/01 līdz T-32/01 un no T-86/02 līdz T-88/02 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava u.c./Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 26. novembrī iesniegusi Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya

   (Lieta C-468/09 P)
   2010/C 37/10
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (pārstāvji — I. Sáenz-Cortabarría Fernández un M. Morales Isasi, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Eiropas Kopienu Komisija un Comunidad Autónoma de la Rioja

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               apmierināt pirmajā instancē celto prasību, konkrēti, atcelt apstrīdētā lēmuma 3. pantu;

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai un vajadzības gadījumā noteikt tai pienākumu veikt atteikto pierādījumu iegūšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt gan pirmajā, gan apelācijas instancē radušos tiesāšanās izdevumus un Comunidad Autónoma de la Rioja, personai, kas iestājusies lietā, — atlīdzināt pirmajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT uzskatot, ka strīdīgā nodokļu pasākuma iepriekšējas izskatīšanas procedūras noslēgšanai pirms Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) stāšanās spēkā bija vajadzīgs konkrēts Komisijas (dalībvalstij adresēts) lēmums.

               2.

               2000. gada 28. novembra lēmuma sagrozīšana, PIT uzskatot, ka ar minēto lēmumu tika noslēgta strīdīgā nodokļu pasākuma iepriekšējas izskatīšanas procedūra, kura tika uzsākta, pamatojoties uz 1994. gada aprīlī reģistrētu sūdzību. Kļūda tiesību piemērošanā, PIT neuzskatot, ka strīdīgā nodokļu pasākuma atkārtota izskatīšana 2000. gadā bija jāveic saskaņā ar pastāvošajam atbalstam noteikto procedūru.

               3.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT neievērojot procesuālās normas par pierādīšanas pienākumu un pierādījumu vērtējumu, it īpaši attiecībā uz dokumentāro pierādījumu — 2000. gada 28. novembra lēmumu (tā ticamību un pierādījuma spēku). Tiesību uz taisnīgu lietas izskatīšanu pārkāpums.

               4.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT pārkāpjot procesuālās normas par pierādījumu vērtējumu un pierādīšanas pienākumu attiecībā uz objektīvajiem, atbilstīgajiem, saskanīgajiem un neatspēkojamajiem pierādījumiem, kas atrodas lietas materiālos un apliecina, ka pirms 2000. gada 28. novembra lēmuma Komisija bija veikusi strīdīgā nodokļu pasākuma iepriekšēju izskatīšanu un šo izskatīšanu beigusi. Kļūda tiesību piemērošanā, PIT neuzskatot, ka strīdīgā nodokļu pasākuma atkārtota izskatīšana 2000. gadā bija jāveic saskaņā ar pastāvošajam atbalstam noteikto procedūru.

               5.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT apstiprinot, ka 1993. gadā īstenotais strīdīgais nodokļu pasākums vērtējams kā atbalsts darbības nodrošināšanai, piemērojot ieguldījumu atbalsta definīciju saskaņā ar 1998. gada pamatnostādnēm par reģionālo atbalstu. Tiesiskās drošības principa un, it īpaši, atpakaļejoša spēka aizlieguma principa pārkāpums.

               6.

               Kļūda tiesību piemērošanā jautājumā par nodokļu sistēmas iepriekšējai izskatīšanai saistībā ar valsts atbalstu “[būtiskās] informācijas” jēdzienu, kuras dēļ PIT iepriekšējās procedūras ilgumu neatzina par pārmērīgu.

               7.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT nosakot, ka 79 mēnešu ilgs termiņš izvērtētajā gadījumā nav pārmērīgs strīdīgā nodokļu pasākuma iepriekšējas izskatīšanas procedūras ilgums, un tādējādi uzskatot, ka Regulas (EK) Nr. 659/1999 14. panta 1. punkts saistībā ar tiesiskās drošības principu nav pārkāpts.

               8.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT nosakot, ka 79 mēnešu ilgs termiņš izvērtētajā gadījumā nav pārmērīgs strīdīgā nodokļu pasākuma iepriekšējas izskatīšanas procedūras ilgums, un tādējādi uzskatot, ka Regulas (EK) Nr. 659/1999 14. panta 1. punkts saistībā ar labas pārvaldības principu nav pārkāpts.

               9.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT uzskatot, ka konkrētajā gadījumā nav izņēmuma apstākļu, kas pamatotu tiesisko paļāvību par strīdīgā nodokļu pasākuma likumību, kura liegtu izdot rīkojumu par atbalsta atgūšanu saskaņā ar Regulas Nr. 659/1999 14. panta 1. punktu. Lēmuma sagrozīšana.

               10.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT uzskatot, ka konkrētajā gadījumā nav pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, kas liegtu izdot rīkojumu par atbalsta atgūšanu saskaņā ar Regulas Nr. 659/1999 14. panta 1. punktu.

               11.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT neievērojot procesuālās normas pierādījumu iegūšanas jautājumā un nolemjot neveikt prasītājas lūgtās pierādījumu iegūšanas darbības attiecībā uz noteiktu tādu Komisijas dokumentu uzrādīšanu, kuri, ievērojot argumentus, ko PIT izmantoja, lai noraidītu prasītājas prasību, ir būtiski tās interešu aizstāvībai. Tiesību uz taisnīgu lietas izskatīšanu, pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principa un tiesību uz aizstāvību pārkāpums.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta C-416/05: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 14. jūlija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/27

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 14. jūlija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-416/05) (1)

   (2006/C 281/44)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 10, 14.01.2006.


title: Lieta T-500/12: Prasība, kas celta 2012. gada 15. novembrī — Ryanair /Komisija

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/60

         Prasība, kas celta 2012. gada 15. novembrī — Ryanair/Komisija
   (Lieta T-500/12)
   2013/C 26/120
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ryanair Ltd (Dublina, Īrija) (pārstāvji — B. Kennelly, Barrister, E Vahida un I. Metaxas-Maragkidis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 25. jūlija lēmumu, kas ir pieņemts valsts atbalsta lietā SA.29064 (2011/C ex 2011/N) un ar kuru konstatēts, ka laikposmā no 2009. gada 30. marta līdz 2011. gada 1. martam Īrijas aviopārvadājumu nodoklim (air travel tax, turpmāk tekstā — “ATT”) piemērotās diferencētās nodokļa likmes bija prettiesisks valsts atbalsts pretrunā ar LESD 107. panta 1. punktu;

               —

               atcelt šī lēmuma 4., 5. un 6. pantu;

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kuri ir radušies prasītājai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, konstatējot, ka EUR 10 likme bija “parastā” likme vai likumīgā “standarta” likme, neskatoties uz faktu, ka šī augstākā likme visu tās piemērošanas laiku bija pretrunā ES tiesībām.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā attiecībā uz novērtējumu par priekšrocībām saistībā ar ATT, konstatējot, ka Ryanair un Aer Arann bija vienādā stāvoklī attiecībā uz ar ATT piešķirtajām ekonomiskajām un konkurences priekšrocībām, pilnīgi neņemot vērā īpašās konkurences starp Ryanair un Aer Arann sekas, kļūdoties savā novērtējumā par apgalvotajām priekšrocībām, ko ieguva Ryanair attiecībā pret citiem pārvadātājiem, kuri nebija dibināti Īrijā, un neņemot vērā zaudējumus, kas tika nodarīti Ryanair saistībā ar ATT labvēlīgajām sekām Ryanair konkurentiem.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā attiecībā uz atgūšanas lēmumu, jo tā nav ļāvusi Īrijai īstenot savu rīcības brīvību novērtēt, kādā mērā valsts atbalsts izkropļoja konkurenci, un līdz ar to atjaunot iepriekšējo situāciju, neveicot analīzi par to, kāda nozīme ir skarto aviokompāniju spējai likt maksāt ATT saviem klientiem, un neņemot vērā konkurences izkropļojumus, kas radīsies no atgūšanas lēmuma kombinācijas ar apgalvoto “ieguvēju” aviokompāniju tiesību uz nodokļa atmaksu atbilstoši ES un Īrijas tiesiskajam regulējumam.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav paziņojusi Ryanair par atgūšanas lēmumu, kā tas ir prasīts Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 6. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav ievērojusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, jo tā nav pamatojusi, kādēļ, atkāpjoties no pastāvīgās judikatūras, EUR 10 likme varētu būt gan pretrunā ar ES tiesībām un vienlaikus “parasts”“likumīgs” kritērijs, turklāt tā nav veikusi attiecīgā pasākuma ekonomisko seku un ietekmes uz konkurenci analīzi.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV 1999, L 83, 1. lpp.).


title: Lieta C-30/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 21. janvārī iesniedza Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) — Global Trans Lodzhistik OOD/Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 21. janvārī iesniedza Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) — Global Trans Lodzhistik OOD/Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

   (Lieta C-30/13)
   2013/C 108/33
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Sofia-grad

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Global Trans Lodzhistik OOD

      Atbildētājs: Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai no Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (1) 243. panta 1. punkta, to interpretējot kopsakarā ar šīs regulas 245. pantu, kā arī tiesību uz aizstāvību un res judicata principiem, izriet, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir ietverts Zakon za mitnitsite (Muitas likums) 220. un 211.a pantā, saskaņā ar kuriem var tikt apstrīdēts vairāk nekā viens muitas iestādes lēmums, ar kuru vēlākas piedziņas nolūkā tiek noteikts muitas nodokļa papildparāds, proti, arī tad, ja apstākļos, kādi pastāv pamattiesvedībā, šā muitas nodokļa parāda noteikšanai varētu tikt pieņemts galīgs lēmums Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Regulai (EEK) Nr. 2913/92 (2), 181.a panta 2. punkta izpratnē?

               2)

               Vai Regulas Nr. 2913/92 243. panta 2. punkts par pārsūdzības tiesību izmantošanu ir interpretējams tādējādi, ka tajā nav paredzēts, ka galīgs lēmums Regulas Nr. 2454/93 181.a panta 2. punkta izpratnē vispirms ir jāapstrīd administratīvā procesa ietvaros, lai par to būtu pieļaujama tiesvedība?

               3)

               Vai Regulas Nr. 2454/93 181.a panta 2. punkts apstākļos, kādi pastāv pamattiesvedībā, ir interpretējams tādējādi, ka, ja šajā normā paredzētā procedūra nav tikusi ievērota attiecībā uz tiesībām sniegt paskaidrojumus un izvirzīt iebildumus, tad muitas iestādes pieņemtais lēmums, ar kuru tika pārkāpti šie principi, nav uzskatāms par galīgu lēmumu minētās normas izpratnē, bet gan tikai par daļu no procedūras, kurā tiek pieņemts galīgais lēmums? Vai apstākļos, kādi pastāv pamattiesvedībā, šī norma alternatīvi ir interpretējama tādējādi, ka kontroli pār lēmuma, kas pieņemts, izdarot minēto procesuālo kļūdu, tiesiskumu tieši veic tiesa, un ka tiesai ir jālemj par lietā celto prasību par šāda lēmuma atcelšanu?

               4)

               Vai regulas 181.a panta 2. punkts apstākļos, kādi pastāv pamattiesvedībā, un ievērojot tiesiskuma principu, ir interpretējams tādējādi, ka, ja šajā normā paredzētā procedūra nav tikusi ievērota attiecībā uz tiesībām sniegt paskaidrojumus un izvirzīt iebildumus, tad pretrunā šiem principiem pieņemtais muitas iestādes lēmums nav spēkā būtiskas procesuālas kļūdas dēļ, kas pielīdzināma tādu būtisku formas prasību pārkāpumam, kuru neievērošana neatkarīgi no konkrētajām pārkāpuma sekām izraisa tiesību akta spēkā neesamību, tā ka tiesai ir jālemj par prasību, kas celta par šāda lēmuma atcelšanu, bez iespējas apsvērt, vai lieta būtu nododama atpakaļ administratīvajai iestādei, lai tā procesu pabeigtu atbilstoši tiesību normām?

      (1)  OV L 302, 1. lpp.

      (2)  OV L 253, 1. lpp.


title: Lieta F-86/11: Prasība, kas celta 2011. gada 8. septembrī — ZZ /Reģionu komiteja

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/42

         Prasība, kas celta 2011. gada 8. septembrī — ZZ/Reģionu komiteja
   (Lieta F-86/11)
   2011/C 340/89
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — L. Levi, avocat)

      Atbildētāja: Reģionu komiteja

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru atteikts atzīt, ka prasītāja invaliditāti ir izraisījusi profesionālā darbība Civildienesta noteikumu 78. panta piektās daļas izpratnē

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Reģionu komitejas biroja 2010. gada 10. septembra lēmumu tiktāl, ciktāl, apstiprinot Invaliditātes komitejas secinājumus, tajā atteikts atzīt, ka prasītāja invaliditāti ir izraisījusi profesionālā darbība Civildienesta noteikumu 78. panta piektās daļas izpratnē;

               —

               ciktāl tas ir nepieciešams, atcelt Reģionu komitejas 2011. gada 20. maija lēmumu, kas paziņots 2011. gada 1. jūnijā un ar kuru prasītāja sūdzība ir noraidīta;

               —

               piespriest Reģionu komitejai samaksāt prasītājam pabalstu EUR 10 000 apmērā par morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Reģionu komitejai atlīdzināt prasītāja visus ar invaliditātes procedūru saistītos izdevumus no minētās procedūras uzsākšanas dienas, ietverot ar sūdzību saistītos [izdevumus];

               —

               piespriest Reģionu komitejai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-678/11: Prasība, kas celta 2011. gada 22. decembrī — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/20

         Prasība, kas celta 2011. gada 22. decembrī — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (lieta C-678/11)
   2012/C 73/35
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — W. Roels un F. Jimeno Fernández)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka pieņemot un atstājot spēkā Texto Refundido de la Ley de Regulación de los Planes y Fondos de Pensiones [Likuma par pensiju sistēmu un fondu regulējumu pārstrādātā teksta] 46. panta c) punktā, Real Decreto Legislativo 6/2004, de 29 de octubre, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley de ordenación y supervisión de los seguros privados [Karaļa 2004. gada 29. oktobra Dekrētlikuma Nr. 6/2004, ar kuru apstiprina Likuma par privātās apdrošināšanas izveidi un uzraudzību pārstrādāto tekstu], 86. panta, Real Decreto Legislativo 5/2004 por el que se aprueba el texto refundido de la ley del Impuesto sobre la renta de los no residentes [Karaļa Dekrētlikuma Nr. 5/2004, ar kuru apstiprina Likuma par nerezidentu ienākumu nodokli pārstrādāto tekstu], 10. panta un Ley 58/2003, de 17 de diciembre, General Tributaria [2003. gada 17. decembra Vispārējā likuma par nodokļiem] 47. panta noteikumus, saskaņā ar kuriem ārvalstu pensiju fondiem, kuri ir reģistrēti citās dalībvalstīs un piedāvā fondētās pensiju shēmas Spānijā, kā arī apdrošināšanas sabiedrībām, kas darbojas Spānijā pakalpojumu sniegšanas brīvības ietvaros, tostarp ir jāieceļ Spānijā rezidējošs nodokļu pārstāvis, Spānijas Karaliste nav izpildījusi LESD 56. pantā (agrāk — EKL 49. pants) un EEZ līguma 36. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Ar attiecīgajām Spānijas nodokļu tiesību normām nodokļu maksātājiem nerezidentiem tiek noteikts pienākums iecelt Spānijā rezidējošu nodokļu pārstāvi. Konkrētāk, šis pienākums ir noteikts ārvalstu pensiju fondiem, kuri ir reģistrēti citās dalībvalstīs un kuri piedāvā fondētās pensiju shēmas Spānijā, kā arī apdrošināšanas sabiedrībām, kas darbojas Spānijā pakalpojumu sniegšanas brīvības ietvaros.

               2)

               Komisija uzskata, ka pienākums iecelt Spānijā rezidējošu nodokļu pārstāvi iepriekš minētajos gadījumos ir uzskatāms par šķērsli pakalpojumu sniegšanas brīvībai, jo ar to attiecīgajām iestādēm un fiziskajām personām, kurām nav citas izvēles kā vien izmantot pārstāvja pakalpojumus, tiek noteiktas papildu izmaksas. Tas rada šķērsli pakalpojumu sniegšanas brīvībai arī citās dalībvalstīs reģistrētām personām un uzņēmumiem, kuri vēlas sniegt nodokļu pārstāvības pakalpojumus uzņēmumiem vai fiziskajām personām, kuras darbojas Spānijā.

               3)

               Ar minēto tiesību normu tiek pārkāpts LESD 56. pants (agrāk — EKL 49. pants) un EEZ līguma 36. pants.


title: Lieta T-391/08: Vispārējās tiesas 2012. gada 15. marta spriedums — Ellinika Nafpigeia /Komisija (Valsts atbalsts — Kuģubūve — Valsts atbalsts, ko Grieķijas iestādes piešķīrušas kuģu būvētavai — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots to atgūt — Atbalsta ļaunprātīga izmantošana)

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/12

         Vispārējās tiesas 2012. gada 15. marta spriedums — Ellinika Nafpigeia/Komisija
   (Lieta T-391/08) (1)

   (Valsts atbalsts - Kuģubūve - Valsts atbalsts, ko Grieķijas iestādes piešķīrušas kuģu būvētavai - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots to atgūt - Atbalsta ļaunprātīga izmantošana)
   2012/C 126/24
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ellinika Nafpigeia AE (Skaramagka, Grieķija) (pārstāvji — I. Drosos, K. Loukopoulos, A. Chiotellis, C. Panagoulea, P. Tzioumas, A. Balla, V. Voutsakis un X. Gkousta, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Urraca Caviedes un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   Prasība atcelt 1. panta 2. punktu, 2., 3., 5. un 6. pantu, 8. panta 2. punktu un 9., 11.-16., 18. un 19. pantu Komisijas 2008. gada 2. jūlija Lēmumā 2009/610/EK par valsts atbalstu C 16/2004 (ex NN 29/2004, CP 71/2002 un CP 133/2005), ko Grieķija piešķīrusi uzņēmumam Hellenic Shipyards SA (OV 2009, L 225, 104. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Ellinika Nafpigeia AE sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 327, 20.12.2008.


title: Lieta T-77/13: Prasība, kas celta 2013. gada 31. janvārī — Laboratoires Polive /ITSB — Arbora & Ausonia ( “DODIE” )

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/31

         Prasība, kas celta 2013. gada 31. janvārī — Laboratoires Polive/ITSB — Arbora & Ausonia (“DODIE”)
   (Lieta T-77/13)
   2013/C 108/78
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laboratoires Polive (Levallois Perret, Francija) (pārstāvis — A. Sion, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes un dizainparaugi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Arbora & Ausonia, SL (Barselona, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju otrās padomes lēmumu, ar kuru atcelts Iebildumu nodaļas lēmums;

               —

               iebildumus noraidīt pilnībā un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “DODIE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5. un 10. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 5 665 104

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas un valsts grafiskas un vārdiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “DODIS”, “DODIES” vai “DODOT”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5., 10., 12., 16., 18., 20., 21., 24., 25., 28., 35. un 44. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji apmierināt apelācijas sūdzību un atcelt apstrīdēto lēmumu attiecībā uz atsevišķām precēm, kas ietilpst 3., 5. un 10. klasē

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-365/14: Tiesas 2014. gada 12. septembra rīkojums (Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Brunhilde Liebler, Helmut Liebler/Condor Flugdienst GmbH

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/17

         Tiesas 2014. gada 12. septembra rīkojums (Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Brunhilde Liebler, Helmut Liebler/Condor Flugdienst GmbH

   (Lieta C-365/14) (1)

   (2014/C 431/30)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 329, 22.9.2014.


title: lieta T-343/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 3. maija spriedums — Tsarnavas /Komisija (Ierēdņi — Novērtējuma ziņojums — Invaliditāte — Prasība atcelt tiesību aktu — Interese celt prasību — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Nepieņemamība)

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/21

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 3. maija spriedums — Tsarnavas /Komisija
   (lieta T-343/04) (1)

   (Ierēdņi - Novērtējuma ziņojums - Invaliditāte - Prasība atcelt tiesību aktu - Interese celt prasību - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Nepieņemamība)
   (2007/C 140/34)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Vassilios Tsarnavas, Volosa (Grieķija) (pārstāvji — N. Lhoëst un B. d'Orléans, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un D. Martin, pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība, pirmkārt, atcelt pārsūdzības novērtētāja 2003. gada 4. augusta lēmumu, ar kuru apstiprināts galīgs novērtējuma ziņojums par laikposmu no 1997. gada 1. jūlija līdz 1999. gada 30. jūnijam, un, otrkārt, atlīdzināt morālo kaitējumu, ko prasītājs esot cietis tādēļ, ka viņa novērtējuma ziņojums ir ticis sastādīts novēloti, un morālās vajāšanas dēļ.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt pārsūdzības novērtētāja 2003. gada 4. augusta lēmumu, ar kuru apstiprināts galīgs novērtējuma ziņojums par laikposmu no 1997. gada 1. jūlija līdz 1999. gada 30. jūnijam;

               2)

               noraidīt prasību pārējā daļā;

               3)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina pusi no prasītāja tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta T-418/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 21. janvāra rīkojums – Richter  +  Frenzel /ITSB – Ferdinand Richter  ( “Richter+Frenzel” ) Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/25

         Vispārējās tiesas 2015. gada 21. janvāra rīkojums – Richter + Frenzel/ITSB – Ferdinand Richter (“Richter+Frenzel”)
   (Lieta T-418/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 089/30)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Richter + Frenzel GmbH + Co. KG (Würzburg, Vācija) (pārstāvis – D. Altenburg, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji A. Pohlmann, vēlāk D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ferdinand Richter GmbH (Pasching, Austrija) (pārstāvis – M. Grötschl, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 12. marta lēmumu lietā R 2001/2011–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ferdinand Richter GmbH un Richter + Frenzel GmbH + Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā;

               2)

               prasītāja un persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas, kā arī katra atlīdzina pusi no atbildētāja tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 325, 9.11.2013.


title: Lieta T-143/07: Vispārējās tiesas 2009. gada 14. decembra rīkojums — UMG Recordings /ITSB — Osman ( MOTOWN )

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/48

         Vispārējās tiesas 2009. gada 14. decembra rīkojums — UMG Recordings/ITSB — Osman (“MOTOWN”)
   (Lieta T-143/07) (1)

   2010/C 37/73

      Tiesvedības valoda — angļu

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 140, 23.06.2007.


title: Lieta C-523/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 3. oktobrī iesniedza Bundessozialgericht (Vācija) — Walter Larcher/Deutsche Rentenversicherung Bayern Süd

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 3. oktobrī iesniedza Bundessozialgericht (Vācija) — Walter Larcher/Deutsche Rentenversicherung Bayern Süd

   (Lieta C-523/13)
   2014/C 24/02
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundessozialgericht

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Prasītājs: Walter Larcher

      Atbildētāja: Deutsche Rentenversicherung Bayern Süd

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar EKL 39. panta 2. punktā (tagad — LESD 45. panta 2. punkts), Regulas (EEK) Nr. 1408/71 (1) 3. panta 1. punktā paredzēto vienlīdzības principu netiek pieļauta tāda tiesību norma, saskaņā ar kuru vecuma pensijas pēc darba nepilna darba laika režīmā pirms pensionēšanās piešķiršanas priekšnoteikums ir darba nepilna darba laika režīmā pirms pensionēšanās veikšana saskaņā ar šīs dalībvalsts, nevis citas dalībvalsts tiesību aktiem?

               2)

               Ja tā ir, kādas prasības izvirza EKL 39. panta 2. punktā (tagad — LESD 45. panta 2. punkts), Regulas (EEK) Nr. 1408/71 3. panta 1. punktā paredzētais vienlīdzīgas attieksmes princips attiecībā uz darba perioda nepilna darba laika režīmā pirms pensionēšanās, kas pabeigts saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem, pielīdzināšanu kā priekšnoteikumu tiesībām uz valsts vecuma pensiju:

                           a)

                           vai ir nepieciešama darba nepilna darba laika režīmā pirms pensionēšanās priekšnoteikumu salīdzinoša pārbaude?

                           b)

                           ja tā ir, vai pietiek ar to, ka darbs nepilna darba laika režīmā pirms pensionēšanās savas darbības un struktūras ziņā abās dalībvalstīs būtībā ir līdzīgs?

                           c)

                           vai tomēr darba nepilna darba laika režīmā pirms pensionēšanās priekšnoteikumiem abās dalībvalstīs ir jābūt identiskiem?

      (1)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.).


title: Lieta C-222/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 16. jūlija spriedums (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Konstantinos Maïstrellis/Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 96/34/EK — Pamatnolīgums par bērna kopšanas atvaļinājumu — 2. klauzulas 1. punkts — Individuālās tiesības uz bērna kopšanas atvaļinājumu bērna piedzimšanas gadījumā — Valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram ierēdnim ir liegtas tiesības uz šādu atvaļinājumu, ja viņa laulātā nestrādā — Direktīva 2006/54/EK — Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un darba jautājumos — 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 14. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Nodarbinātības nosacījumi — Tieša diskriminācija

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/10

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 16. jūlija spriedums (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Konstantinos Maïstrellis/Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton

   (Lieta C-222/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 96/34/EK - Pamatnolīgums par bērna kopšanas atvaļinājumu - 2. klauzulas 1. punkts - Individuālās tiesības uz bērna kopšanas atvaļinājumu bērna piedzimšanas gadījumā - Valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram ierēdnim ir liegtas tiesības uz šādu atvaļinājumu, ja viņa laulātā nestrādā - Direktīva 2006/54/EK - Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un darba jautājumos - 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 14. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Nodarbinātības nosacījumi - Tieša diskriminācija)
   (2015/C 302/12)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Symvoulio tis Epikrateias

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Konstantinos Maïstrellis

      Atbildētājs: Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1996. gada 3. jūnija Direktīvas 96/34/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu, kas grozīta ar Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvu 97/75/EK, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīvas 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos, normas ir interpretējamas tādējādi, tām ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram civildienesta ierēdnim nav tiesību uz bērna kopšanas atvaļinājumu, ja viņa laulātā nestrādā vai nav nodarbināta, ja vien viņa nav atzīta par nespējīgu rūpēties par bērnu smagas slimības vai invaliditātes dēļ.

      (1)  OV C 235, 21.7.2014.


title: lieta T-14/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Itālijas Republika iesniedza 2005. gada 12. janvārī

text:
               19.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/25

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Itālijas Republika iesniedza 2005. gada 12. janvārī
   (lieta T-14/05)
   (2005/C 69/44)
   tiesvedības valoda - itāliešu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 12. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Itālijas Republika, kuru pārstāv Danilo Del Gaizo, Avvocato dello Stato.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Konkrētā prasība ir celta pret Komisijas 2004. gada 18. oktobra Regulu (EK) Nr. 1809/2004 par grozījumiem Regulā (EK) Nr. 2848/98, ar ko paredz sīki izstrādātus kvotu atpirkšanas programmas noteikumus jēltabakas nozarē (publicēta OV L 318, 2004. gada 19. oktobris, 18. lpp.). Minētā Regula pievieno Regulas (EK) Nr. 2848/98 36. panta 1. punktam papildu daļu, kas nosaka tabakas kvotu atpirkšanas cenu attiecībā uz 2004. ražas gadu, precizējot summu, kas ir identiska 40 procentiem no prēmijas apmēra, un paredz, ka šī summa ir jāatmaksā līdz 2005. gada 31. maijam.
   Itālijas valdība uzskata, ka apstrīdētā regula nav spēkā, pamatojoties uz Padomes Regulas (EEK) Nr. 2075/92 (1) (un jo īpaši 14. a panta) pārkāpumu, procesuālo pamatprasību pārkāpumu un pilnvaru nepareizu izmantošanu.
   Īpaši augstas, visiem ražotājiem un visiem tabakas veidiem un kvalitātei identiskas un nediferencētas atpirkšanas cenas noteikšana atpirkšanas kvotām attiecībā uz 2004. ražas gadu, kas maksājama gandrīz nekavējoties un vienā reizē, uzskatāma par pretrunā esošu Padomes Regulai Nr. 2075/92, kas grozīta ar Regulu Nr. 1636/98.
   Itālijas valdība turklāt norāda, ka, paredzot apstrīdēto atpirkšanas cenas noteikšanas kārtību, to nevar attaisnot un vēl jo mazāk pamatot ar Regulas Nr. 1809/2004 trešajā apsvērumā minētajiem iemesliem, atbilstoši kuriem: “Atpērkot 2004. ražas gada kvotas, atpirkšanas cena jānosaka atbilstīgi minimālajam atbalsta līmenim, ko lauksaimnieks var saņemt saskaņā ar tiešo maksājumu shēmu, kas izveidota ar Padomes 2003. gada 29. septembra Regulu (EK) Nr. 1782/2003 [..] Turklāt, lai ieviestu vienreizējā maksājuma shēmu, ir maksimāli jāsaīsina periods, kurā maksā atpirkšanas cenu.” Šajā sakara šī valdība uzskata, ka Regulas Nr. 2075/92 noteikumi nav atcelti attiecībā uz konkrēto gadu (ne arī attiecībā uz 2005. gadu), un ka tādēļ Komisijai nav tiesību izveidot atpirkšanas cenas noteikšanas kārtību, pamatojoties uz tiesisko bāzi, kas pilnībā atšķiras no tās, kas Komisijai būtu bijusi jāievēro, veicot attiecīgo darbību, un ka apstrīdētā regula pieņemta nolūkā, kas ir pilnīgi atšķirīgs un pretējs nolūkam, kuram būtu bijis jābūt pamatā šīs Regulas pieņemšanai atbilstoši Padomes Regulai Nr. 2075/92.
   Itālijas valdība turklāt norāda uz apstrīdētā dokumenta pamatojuma trūkumu gan attiecībā uz nediferencētas atpirkšanas cenas noteikšanu visiem ražotājiem un neatkarīgi no ražotās tabakas veida, gan attiecībā uz cenas noteikšanu, kas līdzinās 40 procentiem no prēmijas apmēra, kā arī attiecībā uz pretrunu starp apstrīdētās regulas 1. panta noteikumiem, trešajā apsvērumā minētajiem pamatojumiem un otrajā apsvērumā minētajiem pamatojumiem.

      (1)  Padomes 1992. gada 30. jūnija Regula (EEK) Nr. 2075/92 par jēltabakas tirgus kopīgo organizāciju (OV L 215, 30.07.1992., 70. lpp.)


title: Apvienotās lietas T-440/03, T-121/04, T-171/04, T-208/04, T-365/04 un T-484/04: Vispārējās tiesas 2009. gada 18. decembra spriedums — Arizmendi u.c./Padome un Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība — Muitas savienība — Procedūra sakarā ar pienākumu neizpildi — Argumentēts atzinums — Francijas tiesību aktos paredzētā kuģniecības mākleru, tulku un kuģu kapteiņu profesiju monopola stāvokļa atcelšana — Pietiekami būtisks pārkāpums — Cēloņsakarība)

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/32

         Vispārējās tiesas 2009. gada 18. decembra spriedums — Arizmendi u.c./Padome un Komisija
   (Apvienotās lietas T-440/03, T-121/04, T-171/04, T-208/04, T-365/04 un T-484/04) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Muitas savienība - Procedūra sakarā ar pienākumu neizpildi - Argumentēts atzinums - Francijas tiesību aktos paredzētā kuģniecības mākleru, tulku un kuģu kapteiņu profesiju monopola stāvokļa atcelšana - Pietiekami būtisks pārkāpums - Cēloņsakarība)
   2010/C 37/40
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Jean Arizmendi, Bayonne (Francija) un 60 citi prasītāji, kuru vārdi ir minēti sprieduma pielikumā (pārstāvji — lietā T-440/03 — J.-F. Péricaud, P. Péricaud un M. Tournois, lietās T-121/04, T-171/04, T-208/04, T-365/04 un T-484/04 — J.-F. Péricaud un M. Tournois, avocats)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji J.-P. Jacqué un M. Giorgi Fort, vēlāk — F. Florindo Gijón un M. Balta) un Eiropas Komisija (pārstāvji — X. Lewis un lietā T-121/04 — X. Lewis un B. Stromsky)

      Persona, kas iestājusies lietā C-440/03, atbalstot prasītājus: Chambre nationale des courtiers maritimes de France, Parīze (Francija) (pārstāvis — J.-F. Péricaud, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par zaudējumu atlīdzību, kas celta saskaņā ar EKL 235. pantu un EKL 288. panta otro daļu, ar mērķi piespriest Kopienai atlīdzināt zaudējumus, kas radās sakarā ar Francijas tiesību aktos paredzētā kuģniecības mākleru, tulku un kuģu kapteiņu profesiju monopola stāvokļa atcelšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasības noraidīt;

               2.

               Jean Arizmendi un 60 citi prasītāji, kuru vārdi ir minēti pielikumā, sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina tos, kas radušies Eiropas Savienības Padomei un Eiropas Komisijai;

               3.

               Chambre nationale des courtiers maritimes de France sedz savus tiesāšanās izdevumus pati;

               4.

               Padome un Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies sakarā ar Chambre nationale des courtiers maritimes de France iestāšanos lietā, pašas.

      (1)  OV C 59, 06.03.2004.


title: Lieta T-19/12: Prasība, kas celta 2012. gada 10. janvārī — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik /ITSB — Impexmetal ( “KFŁT KRAŚNIK” )

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/16

         Prasība, kas celta 2012. gada 10. janvārī — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik/ITSB — Impexmetal (“KFŁT KRAŚNIK”)
   (Lieta T-19/12)
   2012/C 109/36
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik (Kraśnik, Polija) (pārstāvis — J. Sieklucki, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Impexmetal S.A. (Varšava, Polija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 27. oktobra lēmumu lietā R 2475/2010-1 par Kopienas preču zīmes “KFŁT KRAŚNIK” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē — mašīnas un darbmašīnas; gultņi un to sastāvdaļas (lodītes, rullīši); sfēriskie rullīšu gultņi un lieli gultņi — reģistrēšanas atteikumu;

               —

               piespriest atbildētājam un Impexmetal S.A atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājas tiesāšanās izdevumus procesā Apelāciju padomē un Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Iebildumu nodaļā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme ar vārdisku elementu “KFŁT KRAŚNIK” attiecībā uz šādām precēm, kas ietilpst 7. klasē: mašīnas un darbmašīnas; gultņi un to sastāvdaļas (lodītes, rullīši); sfēriskie rullīšu gultņi un lieli gultņi

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes Nr. CTM-3415437 un CTM-3415379 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē, un valsts (Polijas) preču zīmes Nr. PL-45550, PL-45826 un PL-112347 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, ciktāl ir konstatēta preču zīmju līdzība un sajaukšanas iespēja, un 8. panta 3. punkta pārkāpums

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (2009. gada 24. marta OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-30/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 19. februāra spriedums – Infinite Cycle Works/ITSB – Chance Good Ent. (“INFINITY”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “INFINITY” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “INFINI” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/23

         Vispārējās tiesas 2016. gada 19. februāra spriedums – Infinite Cycle Works/ITSB – Chance Good Ent. (“INFINITY”)
   (Lieta T-30/15) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “INFINITY” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “INFINI” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 111/27)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Infinite Cycle Works Ltd (Delta, Kanāda) (pārstāvji – E. Manresa Medina un J. M. Manresa Medina, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – M. Rajh)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Chance Good Ent. Co., Ltd (Changhua, Taivāna) (pārstāvji – P. Rath un W. Festl-Wietek, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2014. gada 30. oktobra lēmumu lietā R 2308/2013–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Chance Good Ent. Co., Ltd un Infinite Cycle Works Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Infinite Cycle Works Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 89, 16.3.2015.


title: Lieta C-258/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 22. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/26

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 22. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti
   (Lieta C-258/06) (1)

   (2006/C 331/58)

      Tiesvedības valoda — spāņu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 178, 29.7.2006.


title: Lieta C-383/08: Prasība, kas celta 2008. gada 25. augustā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/16

         Prasība, kas celta 2008. gada 25. augustā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-383/08)
   (2008/C 301/30)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — L. Pignataro)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pieņemot 2005. gada 26. augusta ministrijas dekrētu, kas pēdējo reizi grozīts ar 2007. gada 17. decembra rīkojumu un ar kuru noteikts pienākums norādīt šī rīkojuma 3. panta 1. punktā minētās mājputnu gaļas izcelsmes valsti, Itālijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 2000/13/EK (1) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu 3. panta 1. punkta 8. apakšpunktā un 18. panta 2. punktā paredzētos pienākumus, lasot šīs normas kopā ar Regulas (EEK) Nr. 1906/90 (2) par dažiem standartiem tirdzniecībā ar mājputnu gaļu 5. panta 3. punkta e) apakšpunktu un 5. panta 4. punktu — līdz 2008. gada 30. jūnijam un kopš 2008. gada 1. jūlija — lasot kopā ar Komisijas Regulas Nr. 543/2008 (3) 5. panta 4. punkta e) apakšpunktu un 5. panta 5. punktu;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija uzskata, ka 2005. gada 26. augusta rīkojumā, kas pēdējo reizi grozīts ar 2007. gada 17. decembra rīkojumu, noteiktais pienākums norādīt no citām dalībvalstīm ievestās mājputnu gaļas izcelsmi pārkāpj Direktīvas 2000/13/EK 3. panta 1. punkta 8. apakšpunktu un 18. panta 2. punktu kopā ar Regulas Nr. 1906/90 5. panta 3. punkta e) apakšpunktu un 5. panta 4. punktu — līdz 2008. gada 30. jūnijam un kopš 2008. gada 1. jūlija — kopā ar Regulas Nr. 543/2008 5. panta 4. punkta e) apakšpunktu un 5. panta 5. punktu. Itālijas valdība uzskata, ka šis pienākums tika noteikts pēc putnu gripas uzliesmojuma trešās valstīs ar mērķi nodrošināt gaļas izsekojamību.
   Komisija norāda, ka šis pienākums ir pretrunā Direktīvas 2000/13/EK 3. panta 1. punkta 8. apakšpunktam. Šajā normā attiecībā vispārīgi uz pārtikas produktiem nepārprotami ir noteikts, ka izcelsmes vai pirmavota norāde pārtikas produktu marķējumā obligāti ir jānorāda tikai tad, ja bez šādas norādes var tikt ievērojami maldināts patērētājs attiecībā uz pārtikas produkta īsto izcelsmi vai pirmavotu. Līdz ar to Kopienu likumdevējs nav paredzējis, ka izcelsmes norāde ir informācija, kura patērētājam ir vajadzīga vispārīgi un absolūti, bet tikai tad, ja tās trūkums var šo patērētāju maldināt.
   Komisija uzskata, ka Itālijas valdībai ir jāpierāda, ka attiecīgajā rīkojumā noteiktais pienākums norādīt no citām dalībvalstīm ievestās mājputnu gaļas izcelsmi patiešām ir svarīgs mājputnu gaļas gadījumā un ka tās trūkums var maldināt patērētāju. Komisija apstiprina, ka Itālijas valdība nav iesniegusi nevienu pierādījumu, lai pierādītu, ka izcelsmes norādes neesamības gadījumā Itālijas patērētājs var tikt maldināts par mājputnu gaļas izcelsmi vai pirmavotu.
   Ar putnu gripas krīzi saistītā situācija neizskaidro, kā izcelsmes norādes trūkums varētu maldināt patērētāju un likt tam ticēt, ka mājputnu gaļai ir kāda noteikta izcelsme. Tikai tas, ka vidējam patērētājam ir svarīga produkta izcelsme, nenozīmē, ka viņš tiks maldināts par šī produkta īsto izcelsmi, ja uz tā nebūs norādīta izcelsme. Tas liktu pieņemt, ka pats patērētājs nosaka mājputnu gaļas īsto izcelsmi, ko Itālijas valdība vispār nav pierādījusi. Komisija turklāt uzskata, ka patērētājs nevar izvērtēt jautājumus dzīvnieku veselības jomā, jo patērētājam nav vajadzīgo zināšanu, lai novērtētu risku atkarībā no izcelsmes norādes.
   Turklāt iepriekš minētos rīkojuma noteikumus nepamato sabiedrības veselības aizsardzības apsvērumi Direktīvas 2000/13/EK 18. panta 2. punkta nozīmē, lai arī Itālijas valdība uz tiem ir atsaukusies, lai pamatotu papildus noteikto pienākumu marķējuma jomā. Lai apkarotu putnu gripu, Kopiena ir veikusi ļoti daudzus veterināra rakstura pasākumus ar mērķi nodrošināt, ka tikai veselībai nekaitīga mājputnu gaļa var tikt ievesta Kopienā un var tikt šeit laista apgrozībā.
   Komisija uzskata, ka Itālijas valdības arguments par to, ka iepriekš minētie Kopienas pasākumi nenodrošina produkta izsekojamību, nav efektīvs, jo šie pasākumi tieši ir domāti, lai kavētu gaļas ievešanu Kopienas teritorijā no trešām valstīm, kur ir uzliesmojusi putnu gripa. Līdz ar to šie pasākumi tiek īstenoti pirms laišanas apgrozībā posma — kas ir posms, uz kuru attiecas Itālijas veiktais pasākums, — tikai ar mērķi, lai nepieļautu, ka gaļa, kuras izcelsme ir trešās valstis, kurās ir uzliesmojusi putnu gripa, varētu tikt ievesta Kopienā. Turklāt Kopiena arī ir veikusi pasākumus, kuri nodrošina putnu gripas, kura varētu parādīties tās teritorijā, izolāciju, lai nepieļautu nekādu inficēšanās iespēju. Tāpat Eiropas Kopienā ir veikta virkne veterināra rakstura pasākumu, lai aizkavētu vīrusa izplatīšanos no savvaļas putniem uz mājputniem reģionos, kur tika identificēti slimi putni, un apslāpēt eventuālās mājputnus skarošās epidēmijas.
   Itālijas valdība, pamatojot ar apstrīdēto rīkojumu noteikto pienākumu, turpinājumā atsaucas uz Regulu Nr. 1760/2000 (4), ar ko izveido liellopu gaļas izsekojamības sistēmu un paredz pienākumu norādīt marķējumu par šīs gaļas izcelsmi.
   Komisija tomēr norāda, ka šī regula atšķirībā no attiecīgā rīkojuma tika pieņemta Kopienas līmenī un ka šī regula nav valsts tiesību akts, kas līdz ar to vienpusēji rada šķēršļus tirdzniecībai. Turklāt ar Regulu Nr. 1760/2000 ieviestās sistēmas efektivitātes pamatā nav tikai tas, ka tiek norādīta tikai produkta izcelsme, kā tas ir Itālijas rīkojuma gadījumā attiecībā uz mājputnu gaļu, bet arī virkne apstākļu, kuri veido dzīvnieku identifikācijas un reģistrācijas sistēmu.
   Attiecībā uz argumentu, saskaņā ar kuru Itālijas valdība pamato attiecīgo pasākumu, kā tā pamatojumu minot piesardzības principu, jo Komisija nav pierādījusi, ka zinātnē nav šaubu par šī vīrusa pāriešanu uz cilvēku, Komisija saskaņā ar Kopienu tiesu judikatūru norāda, ka zinātniskie pētījumi, uz kuriem atsaucas Itālijas valdība savā atbildē uz argumentēto atzinumu, nepierāda, ka šajā jautājumā zinātnē patiešām valda šaubas. Atbilstoši Kopienu tiesu judikatūrai Itālijas iestādēm ir jāpierāda, ka zinātnē ir šaubas, kuras pamato valsts pasākumu veikšanu saskaņā ar piesardzības principu, nevis Komisijai ir jāpierāda, ka šādu šaubu nav, kā, šķiet, iesaka darīt Itālijas valdība savā atbildē uz argumentēto atzinumu.
   Pat pieņemot, ka attiecībā uz nelielu iespējamību, ka vīruss no inficētiem mājputniem pāriet uz mājdzīvniekiem vispārīgi un it īpaši kaķiem, Itālijas valdība, pamatojoties uz PVO [Pasaules Veselības organizācijas] un Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes dokumentiem, kuri iesniegti, atbildot uz argumentēto atzinumu, ir pierādījusi, ka zinātnē pastāv reālas šaubas, Komisija tomēr uzskata, ka rīkojuma pamatā esošais piesardzības princips ir ticis piemērots pārmērīgi un līdz ar to nesamērīgi attiecībā pret dzīvnieku veselības aizsardzības mērķi, jo Kopienas līmenī ir tikusi veikta virkne pasākumu ar tādu pašu mērķi.
   Visbeidzot, Regulas (EEK) Nr. 1906/90 par dažiem standartiem tirdzniecībā ar mājputnu gaļu 5. panta 3. punkta e) apakšpunktā un 5. panta 4. punktā — līdz 2008. gada 30. jūnijam un kopš 2008. gada 1. jūlija — Komisijas Regulas Nr. 543/2008 5. panta 4. punkta e) apakšpunktā un 5. panta 5. punktā ir paredzēts pienākums norādīt mājputnu gaļas izcelsmi attiecībā tikai uz tiem mājputniem, kuru izcelsme ir trešās valstis. Itālijas valdība to nav apstrīdējusi.

      (1)  OV L 109, 29. lpp.

      (2)  OV L 173, 1. lpp.

      (3)  OV L 157, 46. lpp.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 17. jūlija Regula (EK) Nr. 1760/2000, ar ko izveido liellopu identifikācijas un reģistrācijas sistēmu un paredz liellopu gaļas un liellopu gaļas produktu marķēšanu, kā arī atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 820/97 (OV L 204, 1.–10. lpp.).


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 2. jūnijā lietā T-326/03 Hippocrate Vounakis pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Paaugstināšana — Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkts — Iepriekšēja administratīva sūdzība — Termiņi — Sabiedriskās kārtības raksturs — Nepieņemamība)

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/22

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 2. jūnijā
   lietā T-326/03 Hippocrate Vounakis pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Paaugstināšana - Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkts - Iepriekšēja administratīva sūdzība - Termiņi - Sabiedriskās kārtības raksturs - Nepieņemamība)
   (2005/C 205/39)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-326/03 Hipokrāts Vunakis [Hippocrate Vounakis], Eiropas Kopienu Komisijas ierēdnis, ar dzīvesvietu Vezembēkā-Opemā [Wezembeek-Oppem] (Beļģija), ko pārstāv Ž.-N. Luī [J.-N. Louis], E. Maršals [E. Marchal], A Kūlens [A. Coolen] un S. Orlandi [S. Orlandi], avocats, kuri norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv K. Berardī Kaizere [C. Berardis-Kayser] un M. G. Beršeide [M. G. Berscheid], kuri norādīja adresi Luksemburgā, par prasību atcelt Komisijas lēmumu par prasītāja nepaaugstināšanu [amatā] A4 pakāpē 2002. gada paaugstinājuma ietvaros, Pirmās instances tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Jēgers [M. Jaeger], tiesneši V. Tīli [V. Tiili] un O. Cūcs [O. Czúcz], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 2. jūnijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks pats atlīdzina savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 289, 29.11.2003.


title: Lieta T-562/17: Prasība, kas celta 2017. gada 17. augustā – dm-drogerie markt/EUIPO – Albea Services (“ALBÉA”)

text:
               9.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/18

         Prasība, kas celta 2017. gada 17. augustā – dm-drogerie markt/EUIPO – Albea Services (“ALBÉA”)
   (Lieta T-562/17)
   (2017/C 338/20)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: dm-drogerie markt Verwaltungs-GmbH (Karlsruhe, Vācija) (pārstāvji – O. Bludovsky un C. Mellein, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Albea Services (Gennevilliers, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “ALBÉA”, starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību Nr. 1 210 553

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 25. maija lēmums lietā R 1870/2016-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 25. maija lēmumu (apelācijas sūdzība R 1870/2016-1) un, veicot grozījumu, dzēst prasītājas preču zīmi;
               pakārtoti,

               —

               atcelt EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 25. maija lēmumu (apelācijas sūdzība R 1870/2016-1) un nodot lietu Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam;
               pakārtoti,

               —

               atcelt EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 25. maija lēmumu (apelācijas sūdzība R 1870/2016-1).

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-548/09 P: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 16. novembra spriedums — Bank Melli Iran /Eiropas Savienības Padome, Francijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Eiropas Komisija (Apelācija — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Pret Irānas Islāma Republiku pieņemtie ierobežojošie pasākumi ar mērķi novērst kodolieroču izplatīšanu — Bankas naudas līdzekļu iesaldēšana — Lēmuma nepaziņošana — Juridiskais pamats — Tiesības uz aizstāvību)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/6

      Tiesas (virspalāta) 2011. gada 16. novembra spriedums — Bank Melli Iran/Eiropas Savienības Padome, Francijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Eiropas Komisija
      (Lieta C-548/09 P) (1)

      (Apelācija - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Pret Irānas Islāma Republiku pieņemtie ierobežojošie pasākumi ar mērķi novērst kodolieroču izplatīšanu - Bankas naudas līdzekļu iesaldēšana - Lēmuma nepaziņošana - Juridiskais pamats - Tiesības uz aizstāvību)
      (2012/C 25/09)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Bank Melli Iran (pārstāvis — L. Defalque, avocate)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop un R. Szostak), Francijas Republika (pārstāvji — E. Belliard, G. de Bergues, L. Butel un E. Ranaivoson), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — S. Hathaway, pārstāvis, D. Beard, barrister), Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Boelaert un M. Konstantinidis)

         Priekšmets

      Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2009. gada 14. oktobra spriedumu lietā T-390/08 Bank Melli/Padome, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidījusi apelācijas sūdzības iesniedzējas prasību atcelt Padomes 2008. gada 23. jūnija Lēmuma 2008/475/EK pielikuma B tabulas 4. punktu, ar kuru tiek ieviests Padomes Regulas (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 163, 1. lpp.) 7. panta 2. punkts, tiktāl, ciktāl tā attiecas uz Bank Melli Iran un tās filiālēm — Minētā lēmuma individuālās paziņošanas neesamība — Būtisko formas prasību pārkāpums — Lēmuma iesaldēt līdzekļus, kas pieņemts attiecībā pret prasītāju, juridiskā pamata neesamība — Tiesību uz aizstāvību un efektīvas tiesību aizsardzības tiesā principa neievērošana — Samērīguma principa un īpašumtiesību principa pārkāpums

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  apelācijas sūdzību noraidīt;

                  2)

                  Bank Melli Iran atlīdzina tiesāšanās izdevumus

         (1)  OV C 80, 27.03.2010.


title: Lieta C-179/05: Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 21. aprīlī

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/8

         Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 21. aprīlī
   (Lieta C-179/05)
   (2005/C 155/16)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 21. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Francijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv M. Nolins [M. Nolin], pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nesniedzot Komisijai informāciju, kas paredzēta Regulas Nr. 2847/93 (1) 18. panta 1. punktā un 19.i panta pirmajā un trešajā ievilkumā, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               —

               Attiecībā uz informāciju, kas paredzēta Regulas Nr. 2847/93 18. panta 1. punktā, Francijas iestādes joprojām nav sniegušas vajadzīgās ziņas par 1999. un 2000. gadu. Turklāt par iepriekšējiem gadiem šī informācija tika sniegta ar novēlošanos;

               —

               attiecībā uz informāciju, kas paredzēta Regulas Nr. 2847/93 19.i pantā, Francijas iestādes nav sniegušas vajadzīgās ziņas par 1999., 2000., 2001. un 2002. gadu. Tāpat šī informācija nav sniegta arī par iepriekšējiem gadiem.

      (1)  Padomes 1993. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2847/93, ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai (OV L 261, 20.10.1993., 1. lpp.).


title: Lieta C-204/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 17. februāra spriedumu lietā T-385/07 Fédération Internationale de Football Association (FIFA) /Eiropas Komisija 2011. gada 27. aprīlī iesniedza Fédération Internationale de Football Association (FIFA)

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 17. februāra spriedumu lietā T-385/07 Fédération Internationale de Football Association (FIFA)/Eiropas Komisija 2011. gada 27. aprīlī iesniedza Fédération Internationale de Football Association (FIFA)

   (Lieta C-204/11 P)
   2011/C 232/21
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (pārstāvji — A. Barav un D. Reymond, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Beļģijas Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atstāt spēkā Vispārējās tiesas 2011. gada 17. februāra spriedumu lietā T-385/07 pieņemamības ziņā;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 17. februāra spriedumu lietā T-385/07 pēc būtības tiktāl, ciktāl ar to ir apstiprināta FIFA World Cup™ “parasto” spēļu ierakstīšana Beļģijas “sabiedrībai īpaši svarīgu notikumu” sarakstā direktīvas izpratnē;

               —

               taisīt galīgu spriedumu saskaņā ar Tiesas Statūtu 61. pantu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt FIFA tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē un šajā apelācijas tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   1)   Kļūda tiesību piemērošanā, Tiesas Statūtu 36. panta pārkāpums, Direktīvas 89/552/EEK
       (1), kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/36/EK
       (2), 3.a panta 2. punkta un ES tiesību pārkāpums, nepareiza LESD 296. panta piemērošana (pārbaudes tiesā apmēra pārsniegšana, pretrunīgs pamatojums, apstrīdētajā lēmumā neminētu iemeslu norādīšana par FIFA World Cup™ kategorizēšanu un nepareizu juridisku secinājumu izdarīšana no tiem, pierādīšanas pienākuma maiņa)
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi ES tiesības, norādot iemeslus, kas nav minēti Komisijas lēmumā (3), lai konstatētu, ka Komisija ir pareizi raksturojusi FIFA World Cup™ kā “pēc sava rakstura vienu notikumu” Direktīvas 89/552/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/36/EK, piemērošanas aspektā, sniedzot pretrunīgu un nesaskanīgu pamatojumu, atzīstot, ka dalībvalstīm nav jānorāda konkrēti iemesli visa FIFA World Cup™ ierakstīšanai īpaši svarīgu notikumu sarakstā, un mainot pierādīšanas pienākumu.
   2)   Kļūda tiesību piemērošanā, Direktīvas 89/552/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/36/EK, 3.a panta 1. punkta pārkāpums, nepareiza LESD 296. panta piemērošana, Tiesas Statūtu 36. panta pārkāpums (nepareizs FIFA World Cup™ raksturojums, pārbaudes tiesā apmēra pārsniegšana, paļaušanās uz apstrīdētajā lēmumā neminētiem apsvērumiem, kļūdains to faktu vērtējums, kas attiecas uz “parastajām” spēlēm, un nepareizu juridisku secinājumu izdarīšana no tiem, apstrīdētajā lēmumā sniegtā pamatojuma atzīšana par pietiekamu, izvirzīto argumentu neizvērtēšana)
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa pārkāpa ES tiesības, atzīstot, ka Komisija ir likumīgi atzinusi un pietiekami pamatojusi savu atzinumu, ka viss FIFA World Cup™ ir Beļģijas sabiedrībai īpaši svarīgs notikums Direktīvas 89/552/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/36/EK, izpratnē. Proti, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un izdarījusi nepareizus juridiskus secinājumus no faktiem, apstiprinot Komisijas nepamatoto atzinumu, ka viss FIFA World Cup™ izraisa “izraisa īpašu rezonansi Beļģijā”, ka tas tradicionāli ir ticis pārraidīts bezmaksas televīzijas kanālos un ir piesaistījis lielu skatītāju skaitu.
   3)   Kļūda tiesību piemērošanā, LESD pārkāpums, Direktīvas 89/552/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/36/EK, 3.a panta 1. un 2. punkta pārkāpums, nepareiza LESD 296. panta piemērošana, Tiesas Statūtu 36. panta pārkāpums (pārbaudes tiesā apmēra neievērošana, atzinums, ka Komisija ir pareizi atzinusi un pietiekami pamatojusi savu atzinumu, ka paziņotie Beļģijas pasākumi ir saderīgi ar ES tiesībām un ar tiem saistītie ierobežojumi ir samērīgi, tiesību uz informāciju un sabiedrības interešu gūt plašas iespējas vērot sabiedrībai īpaši svarīgus notikumus televīzijā apmēra nepareiza interpretācija)

      Šim pamatam ir divas daļas:

   Pirmā daļa: Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi ES tiesības, nolemjot, ka Komisija ir likumīgi atzinusi, ka paziņotie Beļģijas pasākumi bija saderīgi ar ES tiesībām, kaut gan apstrīdētajā lēmumā nebija apskatīts jautājums par tiesību veikt uzņēmējdarbību ierobežojumiem. ES tiesības Vispārējā tiesa esot pārkāpusi arī, atzīstot, ka tiesību veikt uzņēmējdarbību ierobežojumi bija samērīgi, un nolemjot, ka Komisija ir likumīgi atzinusi un pietiekami pamatojusi savu atzinumu, ka pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumi bija samērīgi.
   Otrā daļa: Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi ES tiesības, nolemjot, ka Komisija ir likumīgi atzinusi, ka paziņotie Beļģijas pasākumi bija saderīgi ar ES tiesībām, kaut gan apstrīdētajā lēmumā netika apskatīts jautājums par FIFA tiesību uz īpašumu ierobežojumiem. ES tiesības Vispārējā tiesa esot pārkāpusi arī, nolemjot, ka FIFA tiesību uz īpašumu ierobežojumi bija samērīgi.

      (1)  Padomes 1989. gada 3. oktobra Direktīva 89/552/EEK par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos (OV L 298, 23. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 6. nod., 1. sēj., 224. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 30. jūnija Direktīva 97/36/EK, ar ko groza Direktīvu 89/552/EEK par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos (OV L 202, 60. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 6. nod., 2. sēj., 321. lpp.).

      (3)  Komisijas 2007. gada 25. jūnija Lēmums 2007/479/EK par to Beļģijas pasākumu saderību ar Kopienu tiesībām, kuri pieņemti saskaņā ar 3.a panta 1. punktu Padomes Direktīvā 89/552/EEK par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos (OV L 180, 24. lpp.).


title: Lietas C-349/02 izslēgšana no reģistra

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/34

         Lietas C-349/02 (1) izslēgšana no reģistra
   (2004/C 228/73)
   Eiropas Kopienu tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 3. maijā ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-349/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku.

      (1)  OV C 289, 23.11.2002.


title: Lietas C-273/02 izslēgšana no reģistra

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/29

         Lietas C-273/02 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 143/46)

      (tiesvedības valoda — franču)

   2004. gada 16. decembrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-273/02 Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome, ko atbalsta Īrija, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Luksemburgas Lielhercogiste.

      (1)  OV C 219, 14.09.2002.


title: Lieta T-519/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 17. maija spriedums – Piessevaux/Padome Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Pensiju tiesību pārskaitījums uz Savienības pensiju shēmu — Priekšlikums par iemaksu gadiem — Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts — Jaunie Vispārīgie īstenošanas noteikumi — Vienlīdzīga attieksme — Iegūtās tiesības — Tiesiskā paļāvība

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/22

         Vispārējās tiesas 2017. gada 17. maija spriedums – Piessevaux/Padome
   (Lieta T-519/16) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Pensiju tiesību pārskaitījums uz Savienības pensiju shēmu - Priekšlikums par iemaksu gadiem - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts - Jaunie Vispārīgie īstenošanas noteikumi - Vienlīdzīga attieksme - Iegūtās tiesības - Tiesiskā paļāvība)
   (2017/C 231/27)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Vincent Piessevaux (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji D. de Abreu Caldas un J.-N. Louis, pēc tam J.-N. Louis un visbeidzot L. Ponteville, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bauer un E. Rebasti)

      Priekšmets

   Prasība, pamatojoties uz LESD 270. pantu, nolūkā panākt, ka tiek atcelts Padomes 2013. gada 7. oktobra lēmums, ar kuru atbilstoši Eiropas Savienības pensiju shēmai galīgi nosaka pensiju tiesības, ko prasītājs ir ieguvis pēc tiesību, kuras viņš pirms stāšanās amatā Savienības dienestā, bija ieguvis valsts pensiju iestādēs, pārskaitījuma

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Vincent Piessevaux atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 421, 24.11.2014. (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-91/14 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 2016. gada 1. septembrī).


title: lieta T-297/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Cristóbal Gallego Martínez, Benito García Burgos un Antonio Parras Rosa iesniedza 2004. gada 22. jūlijā

text:
               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/27

         Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Cristóbal Gallego Martínez, Benito García Burgos un Antonio Parras Rosa iesniedza 2004. gada 22. jūlijā
   (lieta T-297/04)
   (2004/C 251/50)
   tiesvedības valoda - spāņu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 22. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko cēla Cristóbal Gallego Martínez, Benito García Burgos un Antonio Parras Rosa ar dzīvesvietu Haenā (Spānija), un kurus pārstāv José Francisco Vázquez Medina, advokāts, Haenas advokātu kolēģijas loceklis.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atzīt par ipso iure spēkā neesošu Padomes Regulas (EK) Nr. 864/04 1. panta 7. punktu;

               —

               atlikt lēmuma par izdevumiem pieņemšanu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā izvirzītie pamati un galvenie argumenti ir identiski lietā T-295/04 minētajiem.


title: Lieta T-98/06: Prasība, kas celta  2006. gada 28. martā  —  Fédération nationale du Crédit agricole  pret Komisiju

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/44

         Prasība, kas celta 2006. gada 28. martā — Fédération nationale du Crédit agricole pret Komisiju
   (Lieta T-98/06)
   (2006/C 131/83)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fédération nationale du Crédit agricole, Parīze (Francija) (pārstāvji — N. Lenoir un P.-A. Jeanneney, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2005. gada 21. decembra lēmumu lietā N 531/2005 Francija — pasākumi saistībā ar Banque Postale izveidošanu un darbību;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   2005. gada 26. janvārī Francijas valsts iestādes informēja Komisiju par savu lēmumu La Poste bankas un apdrošināšanas darbības nodot meitas sabiedrībai (Banque Postale), kas sākotnēji pilnībā piederēja La Poste. 2005. gada 21. jūlijā prasītāja šajā tiesvedībā Komisijai iesniedza formālu sūdzību saskaņā ar Padomes 1999. gada 22. marta Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta (tagad — 88. pants) piemērošanai (1), apgalvojot, ka Banque Postale piešķirtais valsts atbalsts ir nesaderīgs ar kopējo tirgu, un pieprasot, lai Komisija uzsāk formālās izmeklēšanas procedūru.
   Ar 2005. gada 21. decembra lēmumu Komisija norādīja, ka La Poste finanšu pakalpojumu nodošana meitas sabiedrībai Banque Postale nepiešķir ekonomiskas priekšrocības un ka pasākumi, kas saistīti ar meitas sabiedrības izveidošanu un darbību, nav valsts atbalsts EKL 87. panta 1. punkta izpratnē. Šis ir lēmums, par kuru uzsākta šī tiesvedība.
   Savu prasību pamatojot, prasītāja izvirza četrus pamatus, no kuriem pirmais ir saistīts ar ārējās likumības pārkāpumu, proti, Regulas Nr. 695/1999 pārkāpumu, Komisijai izlemjot nodot noteiktus pasākumus tālākai pārbaudei, un EKL 88. panta 2. punkta pārkāpumu, tai atsakoties uzsākt formālo izmeklēšanas procedūru.
   Ar savu otro pamatu prasītāja apgalvo, ka, izlemjot, ka pasākumi, kas saistīti ar Banque Postale izveidošanu un darbību, nav uzskatāmi par valsts atbalstu, Komisija pieļāva vairākas kļūdas novērtējumā, tostarp attiecībā uz sūdzībā norādītajām ekonomiskajām priekšrocībām, un ka tā rezultātā Komisija nav ņēmusi vērā EKL 87. un 88. pantu.
   Ar savu trešo pamatu prasītāja apgalvo, ka Komisijas lēmumu par spēkā neesošu padara formas trūkumi, tāpēc, ka Komisija nav sniegusi pamatojumu savam noraidījumam izskatīt būtiskos iebildumus, kurus ir izvirzījusi prasītāja savā sūdzībā, kā arī pretrunīgās argumentācijas un pamatojuma trūkuma dēļ attiecībā uz noteiktiem specifiskiem elementiem, kas apskatīti lēmumā.
   Ar savu ceturto pamatu prasītāja apgalvo, ka Komisija pārkāpa EKL 43., 82. un 86. pantu, savā lēmumā neņemot vērā šķēršļus brīvībai veikt uzņēmējdarbību un brīvai konkurencei, ko rada pasākumi, kuri saistīti ar valsts atbalsta mērķi, kas izriet no Livret A.

      (1)  OV 1999, L 83, 1. lpp.