title: Lieta C-33/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums ( Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedībā, ko uzsākusi A Oy (Sestā direktīva — Atbrīvojumi no nodokļa — 15. panta 6. punkts — Gaisakuģu, kurus lieto aviosabiedrības, kas par samaksu darbojas galvenokārt starptautiskos maršrutos, piegāžu atbrīvojums no nodokļa — Gaisakuģu piegāde komersantam, kurš tos nodod šādas sabiedrības rīcībā — Jēdziens “starptautiski pārvadājumi par maksu” — Čarterreisi)

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedībā, ko uzsākusi A Oy

   (Lieta C-33/11) (1)

   (Sestā direktīva - Atbrīvojumi no nodokļa - 15. panta 6. punkts - Gaisakuģu, kurus lieto aviosabiedrības, kas par samaksu darbojas galvenokārt starptautiskos maršrutos, piegāžu atbrīvojums no nodokļa - Gaisakuģu piegāde komersantam, kurš tos nodod šādas sabiedrības rīcībā - Jēdziens “starptautiski pārvadājumi par maksu” - Čarterreisi)
   2012/C 295/10
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      A Oy

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Korkein hallinto-oikeus — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 9. nod., 1. sēj., 23. lpp.), 15. panta 6. punkta interpretācija — Noteiktu, ar gaisakuģiem, kurus lieto aviosabiedrības, kas par samaksu darbojas galvenokārt starptautiskos maršrutos, saistītu darījumu atbrīvojums no nodokļa — Tādu darbību iekļaušana vai neiekļaušana, kuras veic sabiedrības, kas galvenokārt sniedz starptautisko čarterreisu pārvadājumu pakalpojumus par atlīdzību, lai apmierinātu uzņēmumu un privātpersonu vajadzības — Gaisakuģu piegāde komersantam, kas pats nenodarbojas galvenokārt ar starptautiskiem aviopārvadājumiem par atlīdzību, taču gaisakuģi nodod tāda komersanta rīcībā, kurš ar šiem pārvadājumiem nodarbojas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               vārdi “starptautiski pārvadājumi par maksu” Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1992. gada 14. decembra Direktīvu 92/111/EEK, 15. panta 6. punkta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tie aptver arī uzņēmumu un privātpersonu pieprasījuma apmierināšanai rīkotos čarterreisus;

               2)

               Direktīvas 77/388, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 92/111, 15. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētais atbrīvojums no nodokļa attiecas arī uz gaisakuģa piegādi komersantam, kurš pats nav “aviosabiedrība, kas par samaksu darbojas galvenokārt starptautiskos maršrutos” šīs tiesību normas izpratnē, taču šo gaisakuģi iegādājas, lai to lietotu tikai un vienīgi šāda sabiedrība;

               3)

               atbildi uz otro jautājumu nespēj ietekmēt iesniedzējtiesas norādītie apstākļi, proti, ka gaisakuģa pircējs par tā lietošanu turklāt saņem maksu no privātpersonas, kurai pieder līdzdalība tā kapitālā un kura šo gaisakuģi galvenokārt lieto savām komerciālajām un/vai privātajām vajadzībām, ņemot vērā, ka šī aviosabiedrība to var izmantot arī citiem lidojumiem.

      (1)  OV C 89, 19.03.2011.


title: Lieta F-86/13 P: Civildienesta tiesas 2014. gada 15. oktobra rīkojums – van de Water/Parlaments Civildienests — Ierēdņa tiesības un pienākumi — Paziņojums par nolūku veikt profesionālo darbību pēc dienesta attiecību izbeigšanas — Civildienesta noteikumu 16. pants — Saderīgums ar iestādes leģitīmajām interesēm — Aizliegums

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/47

         Civildienesta tiesas 2014. gada 15. oktobra rīkojums – van de Water/Parlaments
   (Lieta F-86/13 P) (1)

   (Civildienests - Ierēdņa tiesības un pienākumi - Paziņojums par nolūku veikt profesionālo darbību pēc dienesta attiecību izbeigšanas - Civildienesta noteikumu 16. pants - Saderīgums ar iestādes leģitīmajām interesēm - Aizliegums)
   (2014/C 431/75)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Robert van de Water (Grimbergen, Beļģija) (pārstāvji – P. Bentley QC un R. Bäuerle, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments (pārstāvji – N. Chemaï un M. Dean)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu aizliegt prasītajam pieņemt Ukrainas premjerministra padomnieka posteni uz divu gadu ilgu termiņu pēc viņa dienesta attiecību izbeigšanas Eiropas Parlamentā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               R. van de Water sedz savus un atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 336, 16.11.2013, 31. lpp.


title: Lieta F-118/13: Prasība, kas celta 2013. gada 9. decembrī — ZZ /Komisija

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/53

         Prasība, kas celta 2013. gada 9. decembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-118/13)
   2014/C 52/103
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt karjeras attīstības ziņojumu par laiku no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim un atcelt nopelnu punktus, kas piešķirti, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt prasītāja karjeras attīstības ziņojumu (REC/CDR) par laiku no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim;

               —

               pakārtoti, atcelt prasītāja nopelnu punktus, kas piešķirti, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā, jo tie nav vidējā līmenī attiecībā uz punktiem, kas piešķirti darbiniekiem viņa pakāpē šīs paaugstināšanas ietvaros;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Apvienotās lietas F-69/07 un F-60/08: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 29. septembra spriedums — O /Komisija (Civildienests — Līgumdarbinieki — Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 88. pants — Nodarbinātības stabilitāte — Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 100. pants — Medicīniskā atruna — EKL 39. pants — Darba ņēmēju brīva pārvietošanās)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/70

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 29. septembra spriedums — O/Komisija
   (Apvienotās lietas F-69/07 un F-60/08) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieki - Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 88. pants - Nodarbinātības stabilitāte - Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 100. pants - Medicīniskā atruna - EKL 39. pants - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās)
   2010/C 24/127
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: O, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Martin un L. Lozano Palacios)

      Personas, kas iestājušās lietā: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji lietā F-69/07 — I. Šulce un M. Simm — un lietā F-60/08 — I. Šulce un K. Zieleśkiewicz, pēc tam abās minētajās lietās — K. Zieleśkiewicz un M. Bauer)

      Priekšmets

   F-69/07: prasība atcelt Komisijas lēmumus, ar kuriem noteikti prasītāja — līgumdarbinieka — nodarbinātības noteikumi, ciktāl tie paredz, pirmkārt, piemērot Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 100. pantā un Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 1. pantā paredzēto atkāpi, un, otrkārt, līguma termiņu laikposmā no 2006. gada 16. septembra līdz 2009. gada 15. septembrim
   F-60/08: prasība atcelt Komisijas lēmumu pēc invaliditātes komisijas ieteikuma piemērot prasītājam atrunas klauzulu, kas paredzēta Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 100. pantā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2006. gada 14. septembra lēmumu tiktāl, ciktāl tajā prasītājam ir noteikta medicīniskā atruna;

               2)

               pārējā daļā prasību lietā F-69/07 O/Komisija noraidīt kā nepamatotu;

               3)

               noraidīt prasību lietā F-60/08 O/Komisija kā nepieņemamu;

               4)

               lietā F-69/07 Eiropas Kopienu Komisija sedz savus un atlīdzina pusi no prasītāja tiesāšanās izdevumiem;

               5)

               prasītāja sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem lietā F-69/07, kā arī sedz savus un atlīdzina Eiropas Kopienu Komisijas tiesāšanās izdevumus lietā F-60/08;

               6)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus abās lietās pati.

      (1)  F-69/07: OV C 235, 06.10.2007., 29. lpp.
   F-60/08: OV C 223, 30.08.2008., 63. lpp.


title: Lieta C-522/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 9. novembrī iesniedza Sozialgericht Würzburg (Vācija) — Doris Reichel-Albert/Deutsche Rentenversicherung Nordbayern

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 9. novembrī iesniedza Sozialgericht Würzburg (Vācija) — Doris Reichel-Albert/Deutsche Rentenversicherung Nordbayern

   (Lieta C-522/10)
   ()
   2011/C 30/31
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Sozialgericht Würzburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Doris Reichel-Albert

      Atbildētāja: Deutsche Rentenversicherung Nordbayern

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regula (EK) Nr. 987/2009, ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (1), 44. panta 2. punkta noteikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir pret tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru bērnu audzināšanas periodi, kas uzkrāti citā Eiropas Savienības dalībvalstī, ir atzīstami par uzkrātiem valstī tikai tad, ja vecāka, kas audzina bērnu, un viņa bērna parastā uzturēšanās vieta ir ārvalstīs un šim vecākam ir obligāto iemaksu periodi audzināšanas laikā vai tieši pirms bērna dzimšanas sakarā ar valstī veiktu darbu vai patstāvīgu saimniecisko darbību vai — ja laulātie vai dzīvesbiedri kopīgi dzīvo ārvalstīs — šādi obligāto iemaksu periodi ir vecāka, kas audzina bērnu, laulātajam vai dzīvesbiedram, vai ja nav tādu, tad tikai tāpēc, ka viņš bija SGB VI [Sociālā nodrošinājuma kodeksa VI grāmatas] 5. panta pirmajā un ceturtajā daļā minētā personā vai saskaņā ar SGB VI 6. pantu bija atbrīvots no obligātās apdrošināšanas (SGB VI 56. panta trešās daļas otrais, trešais teikums; 57. pants; 249. pants)?

               2)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regula (EK) Nr. 987/2009, ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, 44. panta 2. punkta noteikums ir jāinterpretē tādējādi, ka izņēmuma gadījumā, arī neesot darbam vai patstāvīgai saimnieciskai darbībai, ir jāņem vērā bērnu audzināšanas periodi, ja pretējā gadījumā tie netiek ieskaitīti ne saskaņā ar attiecīgajiem kompetentās dalībvalsts, ne arī citas dalībvalsts, kurā persona bērna audzināšanas laikā parasti ir uzturējusies, tiesību aktiem?

      (1)  OV L 284, 1. lpp.


title: Lieta T-440/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedums – BT Telecommunications /Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Baltkrieviju — Līdzekļu iesaldēšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības tikt uzklausītam — Kļūda vērtējumā

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/29

         Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedums – BT Telecommunications/Padome
   (Lieta T-440/11) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Baltkrieviju - Līdzekļu iesaldēšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības tikt uzklausītam - Kļūda vērtējumā)
   (2015/C 034/33)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BT Telecommunications PUE (Minska, Baltkrievija) (pārstāvji – V. Vaitkutė Pavan, A. Smaliukas, E. Matulionyte un T. Milašauskas, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Padome (pārstāvji – F. Naert un M. Bishop)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Scharf un E. Paasivirta)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Padomes Lēmumu 2011/357/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV L 161, 25. lpp.), Padomes 2011. gada 20. jūnija Regulu (ES) Nr. 588/2011, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem pret prezidentu Lukašenko un dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV L 161, 1. lpp.), Padomes 2011. gada 10. oktobra Lēmumu 2011/666/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/639/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Baltkrieviju (OV L 265, 17. lpp.), Padomes 2011. gada 10. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1000/2011, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (OV L 265, 8. lpp.), Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Baltkrieviju (OV L 285, 1. lpp.), Padomes 2012. gada 6. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1017/2012, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (OV L 307, 7. lpp.), Padomes 2013. gada 29. oktobra Lēmumu 2013/534/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2012/642 (OV L 288, 69. lpp.), un Padomes 2013. gada 29. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1054/2013, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (OV L 288, 1. lpp.), ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Padomes Lēmumu 2011/357/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret dažām Baltkrievijas amatpersonām, Padomes 2011. gada 20. jūnija Regulu (ES) Nr. 588/2011, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem pret prezidentu Lukašenko un dažām Baltkrievijas amatpersonām, Padomes 2011. gada 10. oktobra Lēmumu 2011/666/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/639/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Baltkrieviju, Padomes 2011. gada 10. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1000/2011, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju, Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Baltkrieviju un Padomes 2012. gada 6. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1017/2012, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju, ciktāl tie attiecas uz BT Telecommunications PUE;

               2)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu, ciktāl tā attiecas uz Padomes 2013. gada 29. oktobra Lēmumu 2013/534/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2012/642, un Padomes 2013. gada 29. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1054/2013, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina BT Telecommunications tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 290, 1.10.2011.


title: lieta C-20/06: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2006. gada 17. janvārī

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/29

         Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2006. gada 17. janvārī
   (lieta C-20/06)
   (2006/C 60/55)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 17. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Michel Nolin, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2004. gada 5. oktobra Direktīvu 2004/102/EK, ar kuru groza II, III, IV un V pielikumu Padomes Direktīvā 2000/29/EK par pasākumiem aizsardzībai pret tādu organismu ievešanu, kas kaitīgi augiem vai augu produktiem, un pret to izplatību Kopienā (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar šo direktīvu;

               2)

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2004/102 transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 28. februārī.

      (1)  OV L 309, 9. lpp.


title: Lieta C-96/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. februārī iesniedza Juzgado de lo Social de Terrassa (Spānija) – Gardenia Vernaza Ayovi/Consorci Sanitari de Terrassa

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. februārī iesniedza Juzgado de lo Social de Terrassa (Spānija) – Gardenia Vernaza Ayovi/Consorci Sanitari de Terrassa

   (Lieta C-96/17)
   (2017/C 151/26)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social de Terrassa

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Gardenia Vernaza Ayovi

      Atbildētāja: Consorci Sanitari de Terrassa

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (1) 4. klauzulas [1. punktā] minētajā jēdzienā “darba nosacījumi” ir iekļaujams tiesiskais risinājums, ko piedāvā tiesību sistēma attiecībā uz disciplināras atlaišanas, kas ir uzskatāma par prettiesisku, kvalifikāciju, un it īpaši risinājums, kas ir sniegts Karaļa 2015. gada 30. oktobra Likumdošanas dekrēta Nr. 5/2015, ar ko apstiprina Ley del Estatuto Básico del Empleado Público [Likuma par Pamatnoteikumiem attiecībā uz civildienesta darbiniekiem] pārstrādāto redakciju, 96. panta 2. punktā?

               2)

               Vai saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto Pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku 4. klauzulas [1. punktu] tiktu uzskatīta par diskriminējošu tāda situācija kā Karaļa 2015. gada 30. oktobra Likumdošanas dekrēta, ar ko apstiprina Ley del Estatuto Básico del Empleado Público [Likuma par Pamatnoteikumiem attiecībā uz civildienesta darbiniekiem] pārstrādāto redakciju, 96. panta 2. punktā paredzētā, kurā civildienestā dienestā nodarbināta darba ņēmēja ar pastāvīgu statusu disciplināras atlaišanas gadījumā, ja atlaišana ir atzīta par ļaunprātīgu – proti, prettiesisku –, darba ņēmējs vienmēr tiek atjaunots darbā, bet, ja viņš ir nenoteikta laika – vai pagaidu – darba ņēmējs un pilda tādus pašus pienākumus kā darba ņēmējs ar pastāvīgu statusu, atjaunošanas darbā vietā viņam var izmaksāt kompensāciju?

               3)

               Papildus iepriekšējam jautājumam vai šajā situācijā būtu pamatota atšķirīga attieksme nevis saskaņā ar direktīvu, bet ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. pantu?

      (1)  OV 1999, L 175, 43. lpp.


title: Lieta C-403/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 16. jūlijā iesniedza High Court of Ireland (Īrija) — Lisa Kelly / Minister for Social Protection

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 16. jūlijā iesniedza High Court of Ireland (Īrija) — Lisa Kelly/Minister for Social Protection

   (Lieta C-403/13)
   2013/C 274/24
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Ireland

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Lisa Kelly

      Atbildētājs: Minister for Social Protection

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai darba ņēmējas, kura dzīvo dalībvalstī A un kura ir bijusi apdrošinātā nodarbinātībā šajā valstī gandrīz trīs gadus un pavada pēdējos sešus savas apdrošinātās nodarbinātības mēnešus dalībvalstī B, vēlākai prasībai saņemt sociālās nodrošinātības maksājumus saistībā ar slimību ir piemērojami i) dalībvalsts B tiesību akti Regulas 883/2004/EK (1) 11. panta 3. punkta a) apakšpunkta izpratnē, vai ii) dalībvalsts A tiesību akti, kurā viņa dzīvo, 11. panta 3. punkta e) apakšpunkta izpratnē?

               2)

               Vai 1. jautājuma izskatīšanai ir būtiski tas, ka tad, ja dalībvalsts B tiesību akti tiek atzīti par piemērojamiem tiesību aktiem, tad attiecīgais darba ņēmējs nav tiesīgs saņemt nekādus sociālās nodrošinājuma maksājumus, bet tā tas nebūtu, ja tiktu nolemts, ka jāpiemēro tās dalībvalsts tiesību akti, kurā viņš dzīvo (dalībvalsts A)?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV L 166, 1. lpp.).


title: Lieta T-570/13: Prasība, kas celta 2013. gada 25. oktobrī — Agriconsulting Europe /Komisija

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/38

         Prasība, kas celta 2013. gada 25. oktobrī — Agriconsulting Europe/Komisija
   (Lieta T-570/13)
   2013/C 367/69
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Agriconsulting Europe SA (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — R. Sciaudone, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               veikt lūgto pārbaudes pasākumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt zaudējumus, kuru summa ir novērtēta prasības pieteikumā, pēc nepieciešamības to palielinot;

               —

               piešķirt konfidencialitātes statusu A.23 un A.24 pielikumā sniegtajiem datiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību tiek lūgts atlīdzināt zaudējumus, kuri ir radušies Komisijas pieļauto pārkāpumu rezultātā publiskā iepirkuma procedūrā “Tīkla izveide Eiropas inovācijas partnerības “Lauksaimniecības ražīgums un ilgtspēja” īstenošanai” (AGRI-2012-PEI-01).
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza astoņus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka piedāvājums esot izvērtēts kļūdaini un esot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips attiecībā uz pirmo piešķiršanas kritēriju.
               Šajā ziņā tiek norādīts:

                           —

                           novērtēšanas komiteja esot kļūdījusies, uzskatīdama, ka Agriconsulting nav pietiekami izklāstījusi aspektu par komunikācijas stratēģiju, jo prasītājas tehniskais piedāvājums ietver vismaz sešas lapaspuses, kurās šis aspekts ir plaši izklāstīts;

                           —

                           novērtēšanas komiteja esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, izvērtēdama prasītājas piedāvājumā iekļauto komunikācijas stratēģiju pirmā [piešķiršanas] kritērija ietvaros, savukārt attiecībā uz izraudzītā pretendenta piedāvājumu izmantojot otro kritēriju.

               2)

               Otrais pamats ir par kļūdainu piedāvājuma izvērtējumu un kļūdu otrā piešķiršanas kritērija interpretācijā un piemērošanā.
               Šajā ziņā tiek norādīts:

                           —

                           novērtēšanas komiteja esot kļūdaini uzskatījusi, ka pastāvēja pienākums garantēt pastāvīgā personāla minimālo skaitu un ka prasītājas piedāvājums šī pienākuma neizpildes gadījumā esot bijis jānovērtē negatīvi;

                           —

                           novērtēšanas komiteja neesot novērtējusi ārējo ekspertu sniegto ieguldījumu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas normas par publiskā iepirkuma, ko finansē no Eiropas resursiem, procedūru, un pārkāptas procesuālās normas par piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā saistībā ar trešo piešķiršanas kritēriju.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka novērtēšanas komiteja ir sniegusi jaunu novērtējumu par elementiem, kuri jau bija novērtēti iepriekšējās atlases stadijā, tādējādi pārkāpjot robežas un normas par atlases posmu un līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu.

               4)

               Ceturtais pamats, kas ir saistīts ar trešo piešķiršanas kritēriju, balstās uz samērīguma principa pārkāpumu un pienākuma izmantot tādus piešķiršanas kritērijus, kurus nevar sajaukt ar piedāvājumu izvēles kritērijiem, pārkāpumu.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka, ja pieņem, ka trešais piešķiršanas kritērijs pieļauj veikt tādu novērtējumu, kas balstās tikai uz darbinieku skaitu, tad šis kritērijs ir nesamērīgs un nepiemērots mērķa sasniegšanai, proti, izvēlēties saimnieciski visizdevīgāko piedāvājumu, un tas pārkāpj pienākumu piedāvājumu salīdzinošās izvērtēšanas nolūkā izmantot tādus piešķiršanas kritērijus, kurus nevar sajaukt ar pretendentu izvēles kritērijiem.

               5)

               Piektais pamats ir saistīts ar trešo piešķiršanas kritēriju un tas ir par publiskā iepirkuma procedūras, kuras rezultātā ir paredzēts piešķirt līguma slēgšanas tiesības saimnieciski visizdevīgākajam piedāvājumam, dažādo posmu nošķiršanas principa pārkāpumu.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka, izmantojot informāciju, kura ir savākta finanšu piedāvājuma izvērtēšanas stadijā, lai grozītu atzinumu, kurš ir sniegts iepriekšējā prasītājas piedāvājuma kvalitatīvās izvērtēšanas stadijā, novērtēšanas komiteja esot pārkāpusi principu par dažādo publiskā iepirkuma procedūras posmu nošķiršanu, kas ir balstīti uz līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu saimnieciski visizdevīgākajam piedāvājumam.

               6)

               Sestais pamats ir saistīts ar trešo piešķiršanas kritēriju un tas ir par pieļauto kļūdu piedāvājuma izvērtēšanā attiecībā uz spēju izpildīt galvenos uzdevumus.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka pretēji tam, kas ir paredzēts iepirkuma procedūras specifikācijās, novērtēšanas komiteja ir uzskatījusi, ka grupas vadītāja un viņa vietnieka pat ierobežota dalība papildus uzdevumu uzraudzībā un kontrolē traucētu izpildīt galvenos uzdevumus.

               7)

               Septītais pamats ir par pieļauto kļūdu pārmērīgi zemas cenas piedāvājuma jēdziena interpretācijā un piemērošanā.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka novērtēšanas komiteja konstatēja pārmērīgi zemu cenu tikai par vienu uzdevumu daļu (papilduzdevumi), tomēr neizvērtējot, vai šī “pārmērība” faktiski padarīja visu prasītājas piedāvājumu par neuzticamu un neatbilstošu saistībā ar līguma priekšmeta izpildi.

               8)

               Astotais pamats ir par to, ka pārmērīgi zemas cenas piedāvājuma jēdziena piemērošanai izmantotie kritēriji esot bijuši patvaļīgi un nesaprātīgi un ka esot pārkāpti sacīkstes un vienlīdzīgas attieksmes principi.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka novērtēšanas komiteja ir pieņēmusi patvaļīgus un nepamatotus kritērijus, lai aprēķinātu prasītājas piedāvājuma pārmērīgi zemās cenas līmeni, neņemot vērā tās organizatoriskās un saimnieciskās spējas.


title: Lieta C-484/12: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 12. decembra spriedums ( Rechtbank 's Gravenhage (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Georgetown University/Octrooicentrum Nederland , kas darbojas ar nosaukumu NL Octrooicentrum (Cilvēkiem paredzētas zāles — Papildu aizsardzības sertifikāts — Regula (EK) Nr. 469/2009 — 3. pants — Šī sertifikāta saņemšanas nosacījumi — Iespēja saņemt vairākus papildu aizsardzības sertifikātus, pamatojoties uz vienu un to pašu patentu)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/20

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 12. decembra spriedums (Rechtbank 's Gravenhage (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Georgetown University/Octrooicentrum Nederland, kas darbojas ar nosaukumu NL Octrooicentrum

   (Lieta C-484/12) (1)

   (Cilvēkiem paredzētas zāles - Papildu aizsardzības sertifikāts - Regula (EK) Nr. 469/2009 - 3. pants - Šī sertifikāta saņemšanas nosacījumi - Iespēja saņemt vairākus papildu aizsardzības sertifikātus, pamatojoties uz vienu un to pašu patentu)
   2014/C 52/33
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank 's Gravenhage

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Georgetown University

      Atbildētājs: Octrooicentrum Nederland, kas darbojas ar nosaukumu NL Octrooicentrum

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank 's-Gravenhage — Nīderlande — Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regulas (EK) Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm (OV L 152, 1. lpp.) 3. panta c) punkta un 14. panta b) punkta interpretācija — Sertifikāta saņemšanas nosacījumi — Spēkā esošs pamatpatents, kas attiecas uz vairākiem produktiem — Tiesības saņemt sertifikātu par katru produktu, vai to neesamība

      Rezolutīvā daļa:

   Tādos apstākļos kā pamatlietā, kad, pamatojoties uz vienu pamatpatentu un tirdzniecības atļauju zālēm, kas sastāv no vairāku aktīvo vielu kombinācijas, šī pamatpatenta īpašnieks jau ir saņēmis PAS attiecībā uz šo aktīvo vielu kombināciju, kas ir aizsargāta ar minēto patentu Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regulas (EK) Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm 3. panta a) punkta izpratnē, šīs regulas 3. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā, ka minētais īpašnieks saņem PAS arī attiecībā uz vienu no šīm aktīvajām vielām, kura, aplūkojot to atsevišķi, kā tāda jau ir aizsargāta ar minēto patentu.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta T-295/08: Prasība, kas celta 2008. gada 23. jūlijā — CPS Color Group /ITSB — Fema Farben und Putze ( TEMACOLOR )

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/19

         Prasība, kas celta 2008. gada 23. jūlijā — CPS Color Group/ITSB — Fema Farben und Putze (“TEMACOLOR”)
   (Lieta T-295/08)
   (2008/C 247/37)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CPS Color Group Oy, Vantaa (Somija) (pārstāvis — P. Hagman, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Fema Farben und Putze GmbH, Ettlingen (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 7. maija lēmumu lietā R 808/2007-1; un

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “TEMACOLOR” attiecība uz precēm, kas ietilpst 2. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas preču zīmes reģistrācija Nr. 2 104 061 vārdiskai preču zīmei “FEMA-Color” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 2. klasē; starptautiska preču zīmes reģistrācija Nr. 691 406 vārdiskai preču zīme “FEMA-Color” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 2. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Apelāciju padome pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nolemjot, ka konfliktējošās preču zīmes ir maldinoši līdzīgas, pārkāpjot Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu.


title: Lieta C-501/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 10. novembrī iesniedza Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – EL-EM-2001 Ltd. / Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 10. novembrī iesniedza Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – EL-EM-2001 Ltd./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

   (Lieta C-501/14)
   (2015/C 046/29)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: EL-EM-2001 Ltd.

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas (EK) Nr. 561/2006 (1) 19. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pasākums, kas vajadzīgs, lai nodrošinātu, ka pārkāpuma gadījumā tiek piemēroti dalībvalsts noteiktie un piespriestie sodi, var tikt piemērots vienīgi personai, kas ir izdarījusi šādu pārkāpumu?
               Citiem vārdiem: ievērojot Regulas (EK) Nr. 561/2006 18. pantā noteikto, vai tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru pasākums, kas vajadzīgs, lai nodrošinātu, ka dalībvalsts noteiktie un piespriestie sodi var tikt piemēroti (fiziskai vai juridiskai) personai, kurai administratīvajā procesā nav pārmesta nekāda pārkāpuma izdarīšana, ir pretrunā dalībvalstij uzliktajam pienākumam, kas paredzēts Regulas (EK) Nr. 561/2006 19. panta 1. punkta pirmajā teikumā?

               2)

               Noraidošas atbildes uz pirmo jautājumu gadījumā: vai Regulas (EK) [Nr. 561/2006] 19. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka trešajai (fiziskai vai juridiskai) personai piemērots pasākums par citas personas izdarītu pārkāpumu, ja nav konstatēts nekāda veida šīs trešās personas izdarīts pārkāpums, ir kvalificējams kā šai trešajai personai piemērots sods neatkarīgi no tā, kā to apzīmē?

               3)

               Apstiprinošas atbildes uz otro jautājumu gadījumā: vai valsts tiesiskais regulējums, ar kuru, lai piemērotu sodu, kas noteikts par automobiļa vadītāja izdarītu pārkāpumu, ļauj citai (fiziskai vai juridiskai) personai piemērot sodu, kas ir iepriekš minētais pasākums, kam tomēr piemīt sankcijas raksturs, ir pretrunā Regulas (EK) [Nr. 561/2006] 19. panta 1. punktā paredzētajam dubultā novērtējuma aizliegumam?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regula (EK) Nr. 561/2006, ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu, groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 3821/85 un Padomes Regulu (EK) Nr. 2135/98 un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 (OV L 102, 1. lpp.)


title: Lieta C-57/07: Tiesas (septītā palāta) 2007. gada 6. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2003/86/EK — Tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/14

         Tiesas (septītā palāta) 2007. gada 6. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-57/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/86/EK - Tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2008/C 22/27)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — M. Condou-Durande, pārstāvis)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz, pārstāvis)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Noteikumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 22. septembra Direktīvas 2003/86/EK par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos (OV L 251, 12. lpp.) prasības, nepieņemšana noteiktajā termiņā.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 22. septembra Direktīvas 2003/86/EK par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos prasības, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.


title: Lieta T-370/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedums — Francija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma — Vīna nozare — Pārstrukturēšanas un pārveides atbalsts — Atbalsttiesīgās platības jēdziens)

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/18

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedums — Francija/Komisija
   (Lieta T-370/05) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma - Vīna nozare - Pārstrukturēšanas un pārveides atbalsts - Atbalsttiesīgās platības jēdziens)
   (2008/C 272/32)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji — sākotnēji Ž. de Bergess [G. de Bergues] un A. Kolomba [A. Colomb], pēc tam de Bergess un A. L. Dirēna [A.-L. During])

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — M. Nolins [M. Nolin])
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2005. gada 20. jūlija Lēmumu 2005/579/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu (OV L 199, 84. lpp.), tiktāl, ciktāl ar to no Kopienas finansējuma izslēdz dažus izdevumus atbilstoši korekcijai attiecībā uz atbalsttiesīgo platību noteikšanu vīna dārzu pārstrukturēšanas un pārveides atbalstam par 2001.–2003. gadu.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               atcelt Komisijas 2005. gada 20. jūlija Lēmumu 2005/579/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, tiktāl, ciktāl ar to no Kopienas finansējuma izslēdz summu 13 519 122,05 EUR apmērā atbilstoši korekcijai, kas noteikta Francijas Republikai saistībā ar atbalsttiesīgo platību noteikšanu attiecībā uz vīna dārzu pārstrukturēšanas un pārveides atbalstu par 2001./2003. gadiem;

               2)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 315, 10.12.2005.


title: Lieta T-503/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 4. maija rīkojums — Rundpack/ITSB (kausa attēls)

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/50

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 4. maija rīkojums — Rundpack/ITSB (kausa attēls)
   (lieta T-503/08) (1)

   2009/C 153/97

      Tiesvedības valoda — vācu

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 44, 21.2.2009.


title: Lieta C-487/08: Prasība, kas celta 2008. gada 11. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/16

         Prasība, kas celta 2008. gada 11. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-487/08)
   (2009/C 19/29)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal un I. Martinez del Peral Cagigal)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, dažādi attiecoties pret dividendēm, kas izmaksātas ārvalsts un vietējiem akcionāriem, Spānijas Karaliste nav izpildījusi EK līguma 56. pantā un EEZ līguma 40. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Saskaņā ar Spānijas tiesību aktiem sabiedrības, kurām pieder ievērojamas meitas sabiedrību kapitāldaļas, var no saviem apliekamajiem ienākumiem 100 % apmērā atskatīt bruto dividendes, kuras tām ir pārskaitījušas šīs pēdējās minētās. Lai varētu izmantot šo režīmu, Spānijas rezidentēm mātes sabiedrībām nepārtrauktu laika posmu, kas nav īsāks par vienu gadu, ir jāpieder 5 vai vairāk procentiem rezidentes meitas sabiedrības kapitāldaļu. Dividendes, kas atbilst šī režīma piemērošanas nosacījumiem, ienākumu gūšanas vietā ar nodokli neapliek.
   Lai mātes sabiedrības, kas nav Spānijas rezidentes, varētu gūt atbrīvojumu, tiek prasīts, lai tām piederētu kapitāldaļas 20 % apmērā, kas no 2007. gada 1. janvāra samazināti līdz 15 % un no 2009. gada 1. janvāra — līdz 10 %. Tādējādi atšķirībā no Spānijas rezidentēm mātes sabiedrībām citu Eiropas Kopienu dalībvalstu un Eiropas Ekonomikas zonas dalībvalstu sabiedrībām, kurām pieder kapitāldaļas 5 vai vairāk procentu apmērā, bet nepārsniedzot minētās robežas, par meitas sabiedrības izmaksātām dividendēm ir jāmaksā nodoklis.
   Komisija uzskata, ka Spānijas tiesību aktos noteiktā atšķirīgā attieksme, nerezidentēm mātes sabiedrībām, lai tās varētu gūt atbrīvojumu no nodokļa par dividentēm, ko izmaksājušas Spānijas teritorijā rezidentes meitas sabiedrības, paredzot prasību par lielākām kapitāldaļām nekā rezidentēm, rada diskrimināciju, pārkāpjot EKL 56. pantu un EEZ līguma 40. pantu. Komisija neredz nekādu attaisnojumu šai papildu nodokļu nastai, kas gulstas uz mātes sabiedrībām, kas ir rezidentes citās Eiropas Kopienu un Eiropas Ekonomikas zonas dalībvalstīs.


title: Lieta C-10/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 13. janvārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – J.B.G.T. Miljoen , otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

text:
               28.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 13. janvārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – J.B.G.T. Miljoen, otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-10/14)
   2014/C 129/11
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: J.B.G.T. Miljoen

      Otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 63. panta piemērošanai ir nepieciešams, ka nerezidenta salīdzinājums ar rezidentu tādā gadījumā kā šis, kurā izmaksātās dividendes ienākumu gūšanas valsts aplika ar dividenžu nodokli, ir attiecināms arī uz ienākuma nodokli, kas maksājams par ienākumiem no dividendēm, no kura rezidentu gadījumā tiek atskaitīts dividenžu nodoklis?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai, novērtējot, vai faktiskais nodokļa slogs nerezidentam ir lielāks nekā rezidenta nodokļa slogs, ir jāsalīdzina no nerezidentiem ieturētais Nīderlandes dividenžu nodoklis ar no rezidenta ieturēto maksājamo Nīderlandes ienākumu nodokli, kas tiek aprēķināts atbilstīgi vienotas likmes ienākumiem, kas dividenžu saņemšanas gadā ietver kopējo daļu turējumu Nīderlandes sabiedrībās, vai [tomēr] Eiropas Savienības tiesības nosaka citu salīdzināšanas kritēriju, kas jāņem vērā?


title: Lieta T-14/11: Prasība, kas celta 2011. gada 11. janvārī — Timab Industries un CFPR /Komisija

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/22

         Prasība, kas celta 2011. gada 11. janvārī — Timab Industries un CFPR/Komisija
   (Lieta T-14/11)
   2011/C 80/42
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Timab Industries (Dinard, Francija) un Cie financière et de participations Roullier (CFPR) (Saint-Malo, Francija) (pārstāvis — N. Lenoir, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

   Prasītāji lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atcelt lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāji lūdz atcelt Komisijas 2010. gada 17. novembra lēmumu par netiešu atteikumu piekļūt Komisijas dokumentiem saistībā ar Komisijas uzsākto procedūru lietā COMP/38.866 par aizliegtu vienošanos Eiropas dzīvnieku pārtikas fosfātu tirgū.
   Savas prasības pamatojumam prasītāji izvirza divus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats attiecas uz pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, ciktāl Komisija ir atturējusies atbildēt apstiprinoši uz lūgumu piekļūt tās lēmumam (vai lēmumiem), ar kuriem ir noteiktas iespējamās naudas sodu amplitūdas lēmuma C(2010) 5004 gala redakcijā, kas pieņemts izlīguma procedūras beigās, adresātiem.

               2)

               Otrais pamats attiecas uz kļūdām tiesību piemērošanā un acīmredzamām kļūdām vērtējumā, ciktāl Komisija pieteikuma par piekļuvi dokumentiem pārbaudes procedūras laikā, lai pamatotu piekļuves atteikumu, ir atsaukusies uz Regulas Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 2. punkta pirmo un trešo ievilkumu un 3. punkta otro daļu. Prasītāji apgalvo, ka pieprasītie dokumenti:

                           —

                           nav atzinumi, bet lēmumi, attiecībā uz kuriem nav pierādīts, ka to paziņošana būtu lēmuma pieņemšanas būtisks apdraudējums;

                           —

                           neietverot nekādus komerciāli jutīgus datus;

                           —

                           neesot saistīti ar pārbaudes, izmeklēšanas un audita darbībām.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta F-84/12: Prasība, kas celta 2012. gada 1. augustā — ZZ /Padome

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/35

         Prasība, kas celta 2012. gada 1. augustā — ZZ/Padome
   (Lieta F-84/12)
   2012/C 295/62
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — M. Velardo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar ko prasītājam ir atteikta tieša piekļuve invaliditātes komitejas galīgajam slēdzienam, kā arī piekļuve šīs komitejas trešā ārsta diagnostikai

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2011. gada 17. oktobra lēmumu, ar ko prasītājam ir liegta tieša piekļuve invaliditātes komitejas galīgajam slēdzienam, kā arī piekļuve šīs komitejas trešā ārsta diagnostikai;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2012. gada 24. marta lēmumu, kas ir atbilde uz saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu iesniegto sūdzību;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt zaudējumus un nokavējuma un kompensācijas procentus ar likmi 6,75 % par nodarīto morālo kaitējumu un materiālajiem zaudējumiem;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-372/09: Prasība, kas celta 2009. gada 21. septembrī — Visti Beheer /ITSB — Meister ( GOLD MEISTER )

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/55

         Prasība, kas celta 2009. gada 21. septembrī — Visti Beheer/ITSB — Meister (“GOLD MEISTER”)
   (Lieta T-372/09)
   2009/C 282/104
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Visti Beheer BV, Roterdama (Niederlande) (pārstāvis — A. Herbertz, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece:
      Meister + Co. AG, Wollerau (Šveice)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 26. jūnija lēmumu lietā R 1465/2008-1 grozīt tādējādi, lai ITSB iebildumu procesā pieņemtais lēmums (B 1 134 651) ar to tiktu atcelts un Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 5 243 209 attiecībā uz precēm, kas ir strīda priekšmets, tiktu pielaists reģistrācijai;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiskā preču zīme “GOLD MEISTER” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 14., 16., 35., 37., 40 un 42. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 243 209)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece:
      Meister + Co. AG

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiskā preču zīme Nr. 39 534 716 un Kopienas preču zīme Nr. 2 607 737“MEISTER” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 14. klasē, turklāt iebildumi ir vērsti tikai pret reģistrāciju šajā klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp konfliktējošajām preču zīmēm neesot sajaukšanas iespējas

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-630/14: Prasība, kas celta 2014. gada 20. augustā  – Primo Valore /Komisija

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/27

         Prasība, kas celta 2014. gada 20. augustā – Primo Valore/Komisija
   (Lieta T-630/14)
   2014/C 361/41
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Primo Valore (Roma, Itālija) (pārstāvis – M. Moretto, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka, atbilstoši Lēmuma 1999/468/EK 5.a panta 1.–4. punktā paredzētajai procedūrai neiesniedzot regulatīvajai komitejai balsošanai pasākumu projektu Regulas Nr. 999/2001 (1) V pielikuma 2. punkta pārskatīšanai, saskaņā ar kuru īpašais riska materiāls no Eiropas Savienības dalībvalstīm ir jāizņem un jāiznīcina pat tad, ja minētās dalībvalstis ir tikušas atzītas par valstīm, kurās pastāv niecīgs GSE (govju sūkļveida encefalopātija) risks, Eiropas Komisija nav izpildījusi Regulās Nr. 999/2001 un Nr. 178/2002 (2) paredzētos pienākumus, kā arī nav ievērojusi vispārīgos nediskriminācijas un samērīguma principus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots rīcības pienākums, kas Komisijai pastāv atbilstoši Regulas Nr. 999/2001 8. panta 1. punkta pēdējam teikumam, lasot to kopā ar tās 5. panta 1. un 3. punktu un Regulas Nr. 178/2002 5. panta 3. punktu, kā arī tās pašas regulas 7. panta 2. punkta otro teikumu un Regulas Nr. 1999/2001 23. un 24. pantu.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka saskaņā ar iepriekš minētajām tiesību normām Komisijai ir jāpārskata pagaidu atkāpe, kas ir tikusi ieviesta Regulas Nr. 999/2001 V pielikuma 2. punktā, un atbilstoši Lēmuma 1999/468/EK 5.a pantā šim nolūkam paredzētajai procedūrai ir jāiesniedz regulatīvajai komitejai pasākumu projekts minētā V pielikuma grozīšanai. Tas ir jādara, lai nodrošinātu Starptautiskā epizootisko slimību biroja (SESB) pieņemto starptautisko veselības noteikumu ievērošanu, kuros nav paredzēta īpaša riska materiālu saraksta izveidošana valstīm, kuras, tāpat kā Itālija, ir tikušas atzītas par valstīm, kurās pastāv niecīgs risks, vai par valstīm, kurās atbilstoši SESB pieņemtajai starptautiskajai klasifikācijai pastāv vismazākais risks.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots rīcības pienākums, kas Komisijai pastāv atbilstoši nediskriminācijas principam, Regulas Nr. 178/2002 7. panta 2. punkta otrajam teikumam, kā arī Regulas Nr. 999/2001 23. un 24. pantam.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka saskaņā ar minēto principu un iepriekš minētajām tiesību normām, ciktāl SESB 2008. gada maijā, 2011. gada maijā, 2012. gada maijā un 2013. gada maijā ir atzinis, ka atsevišķas Eiropas Savienības dalībvalstis, tostarp arī Itālija, ir atzīstamas par valstīm, kurās pastāv niecīgs GSE risks, Komisijai bija jāatjaunina tiesiskais regulējums, ņemot vērā šos jaunos datus un jāpārskata regulas V pielikuma 2. punktā šajā ziņā paredzētā atkāpe, lai nodrošinātu nediskriminācijas principa ievērošanu. Minētajā atkāpē būtībā ir paredzēta, pirmkārt, atšķirīga attieksme pret salīdzināmām situācijām, proti, pret to Savienības dalībvalstu ražotājiem un to trešo valstu ražotājiem, kas ir tikušas atzītas par valstīm, kurās pastāv niecīgs GSE risks. Otrkārt, tajā ir paredzēta vienāda attieksme pret dažādām situācijām, proti, pret to Savienības dalībvalstu ražotājiem, kas ir tikušas atzītas par valstīm, kurās pastāv niecīgs GSE risks, un pret to Savienības dalībvalstu ražotājiem, kas nav tikušas atzītas par tādām.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots rīcības pienākums, kas Komisijai pastāv atbilstoši samērīguma principam, Regulas Nr. 178/2002 7. panta 2. punkta otrajam teikumam, kā arī Regulas Nr. 999/2001 23. un 24. pantam

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka saskaņā ar minēto principu un iepriekš minētajām tiesību normām pēc tam, kad SESB bija atzinis, ka atsevišķas Eiropas Savienības dalībvalstis bija atzīstamas par valstīm, kurās pastāv niecīgs GSE risks, Komisijai bija jāatjaunina tiesiskais regulējums, ņemot vērā šos jaunos datus un jāpārskata regulas V pielikuma 2. punktā šajā ziņā paredzētā atkāpe, lai nodrošinātu samērīguma principa ievērošanu. Prasītāja uzskata, ka ir arī jānorāda, ka Komisijas izvēle nepārskatīt V pielikuma 2. punktā ietverto atkāpi nav atbilstoša tās izvirzītā veselības aizsardzības mērķa sasniegšanai.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Regula (EK) Nr. 999/2001, ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai (OV L 147, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regula (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (OV L 31, 1. lpp.).


title: Lieta T-282/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 28. aprīļa rīkojums — Tailor/ITSB (kreisās kabatas attēls) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo kreiso kabatu, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/39

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 28. aprīļa rīkojums — Tailor/ITSB (kreisās kabatas attēls)
   (lieta T-282/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo kreiso kabatu, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   2009/C 153/75
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tom Tailor GmbH, Hamburga (Vācija) (pārstāvji — S.O. Gillert, K. Vanden Bossche un F. Schiwek, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 15. maija lēmumu lietā R 669/2006-1 attiecībā uz grafiska apzīmējuma, kas attēlo kreiso kabatu, reģistrāciju par Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības pieteikumu noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               2)

               Tom Tailor GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 235, 6.10.2007.


title: Lieta C-265/12: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums ( Hof van beroep te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Citroën Belux NV / Federatie voor Verzekerings - en Financiële Tussenpersonen (FvF) (LESD 56. pants — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Direktīva 2005/29/EK — Negodīga komercprakse — Patērētāju tiesību aizsardzība — Saistīti piedāvājumi, kuri ietver vismaz vienu finanšu pakalpojumu — Aizliegums — Izņēmumi)

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/17

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums (Hof van beroep te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Citroën Belux NV/Federatie voor Verzekerings- en Financiële Tussenpersonen (FvF)

   (Lieta C-265/12) (1)

   (LESD 56. pants - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Direktīva 2005/29/EK - Negodīga komercprakse - Patērētāju tiesību aizsardzība - Saistīti piedāvājumi, kuri ietver vismaz vienu finanšu pakalpojumu - Aizliegums - Izņēmumi)
   2013/C 260/28
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van beroep te Brussel

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Citroën Belux NV

      Atbildētāja: Federatie voor Verzekerings- en Financiële Tussenpersonen (FvF)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hof van beroep te Brussel — Beļģija — LESD 56. panta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV L 149, 22. lpp.) 3. panta 9. punkta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums patērētāju aizsardzības jomā, kurš vispārīgi, ievērojot izsmeļoši uzskaitītus izņēmumus, aizliedz jebkuru saistīto darījumu, kas ietver vismaz vienu finanšu pakalpojumu

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“negodīgas komercprakses direktīva”), 3. panta 9. punkts, kā arī LESD 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāda valsts tiesību norma kā pamatlietā, ar kuru, neskarot likumā izsmeļoši uzskaitītos gadījumus, vispārīgi tiek aizliegti patērētājam paredzēti saistītie piedāvājumi, kuru vismaz viens elements ir finanšu pakalpojums.

      (1)  OV C 258, 25.8.2012.


title: Lieta T-239/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 5. maija rīkojums — Pathé Distribution /Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras lietu izpildaģentūra (Šķīrējklauzula — Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras lietu izpildaģentūra — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/36

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 5. maija rīkojums — Pathé Distribution/Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras lietu izpildaģentūra
   (Lieta T-239/07) (1)

   (Šķīrējklauzula - Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras lietu izpildaģentūra - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2008/C 171/67)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Pathé Distribution SAS, Parīze (Francija) (pārstāvis — P. Deprez, advokāts)

      Atbildētāja: Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras lietu izpildaģentūra (pārstāvji — H. Monet, pārstāvis, kam palīdz J.-L. Fagnart, advokāts)
   Priekšmets
   Pirmkārt, prasība atcelt Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras lietu izpildaģentūras 2007. gada 8. maija lēmumu, ar kuru tiek izbeigts līgums Nr. 2006-0912-0304D1021001FD1507, un, otrkārt, prasība piespriest Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras lietu izpildaģentūrai samaksāt prasītājai EUR 9 737 atbilstoši minētajam līgumam
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               vairs nepastāv pamats lemt par prasību;

               2)

               Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras lietu izpildaģentūra atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 8.9.2007.


title: Lieta T-470/08: Prasība, kas celta 2008. gada 23. oktobrī — Komisija/Eurgit un Cirese

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/40

         Prasība, kas celta 2008. gada 23. oktobrī — Komisija/Eurgit un Cirese
   (Lieta T-470/08)
   (2008/C 327/70)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Moretto, avvocato, A. M. Rouchaud-Joët, N. Bambara)

      Atbildētāji: Associazione dei giuristi italiani per le Comunità europee — Eurgit, Roma (Itālija), Vania Cinese, Roma (Itālija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest EURGIT un Vania Cirese solidāri samaksāt parāda pamatsummu EUR 7142 apmērā, kopā ar nokavējuma procentiem, kas piemērojami Beļģijā, sākot no 2002. gada 11. novembra līdz pilnīgai parāda samaksai;

               —

               piespriest EURGIT un Vania Cirese solidāri atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Eiropas Kopienu Komisija šo prasību ceļ saskaņā ar EKL 238. pantu, lai panāktu, ka EURGIT un Cirese solidāri ir jāatmaksā summa EUR 7412 apmērā, kopā ar nokavējuma procentiem, kuru prasītāja izmaksāja EURGIT, lai tā īstenotu projektu Nr. 97/GR/098, kas tika finansēts praktizējošiem juristiem paredzētas veicināšanas un apmaiņas programmas GROTIUS ietvaros.
   Komisija apgalvo, ka saskaņā ar “finanšu ieguldījuma saņēmēja apņemšanās” 7. daļu, gadījumos, kuros ar radušos izdevumu sarakstu nevar pamatot saņemto finansiālo ieguldījumu izmantošanu, saņēmējs apņemas pēc pieprasījuma atlīdzināt jau izmaksātās summas, kuras nevar pamatot.
   Tā kā EURGIT noteiktajā periodā nav pamatojusi summu, kuras Komisija tai jau ir izmaksājusi, izmantošanu, nav nekādu šaubu, ka atbildētājs un jebkura persona, kas rīkojas tā vārdā vai tā labā, ir atbildīgs par jau izmaksāto summu atmaksāšanu.


title: Lieta C-60/09: Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 1. decembra rīkojums ( Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lucio Rubano/Regione Campania, Comune di Cusano Mutri

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/24

         Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 1. decembra rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lucio Rubano/Regione Campania, Comune di Cusano Mutri

   (Lieta C-60/09) (1)

   2011/C 63/44
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 90, 18.04.2009.


title: Lieta C-212/08: Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 30. jūnija spriedums ( Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société Zeturf Ltd/Premier ministre (Kārtība, saskaņā ar kuru tiek paredzētas ekskluzīvas tiesības ārpus hipodromiem pārvaldīt derības par zirgu skriešanās sacīkstēm — EKL 49. pants — Pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Mērķi apkarot atkarību no azartspēlēm un krāpnieciskas vai noziedzīgas darbības, kā arī veicināt lauku attīstību — Samērīgums — Ierobežojošs pasākums, kura mērķis ir mazināt iespējas spēlēt azartspēles un saskaņoti un sistemātiski ierobežot azartspēļu darbības — Dinamisku komerciālo politiku īstenojošs tirgus dalībnieks — Samērīga reklāmas politika — Tirdzniecības, izmantojot tradicionālos kanālus un internetu, ierobežojuma vērtējums)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/2

         Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 30. jūnija spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société Zeturf Ltd/Premier ministre

   (Lieta C-212/08) (1)

   (Kārtība, saskaņā ar kuru tiek paredzētas ekskluzīvas tiesības ārpus hipodromiem pārvaldīt derības par zirgu skriešanās sacīkstēm - EKL 49. pants - Pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Mērķi apkarot atkarību no azartspēlēm un krāpnieciskas vai noziedzīgas darbības, kā arī veicināt lauku attīstību - Samērīgums - Ierobežojošs pasākums, kura mērķis ir mazināt iespējas spēlēt azartspēles un saskaņoti un sistemātiski ierobežot azartspēļu darbības - Dinamisku komerciālo politiku īstenojošs tirgus dalībnieks - Samērīga reklāmas politika - Tirdzniecības, izmantojot tradicionālos kanālus un internetu, ierobežojuma vērtējums)
   2011/C 252/02
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

   Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Société Zeturf Ltd

      Atbildētājs: Premier ministre

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Conseil d'État — EKL 49. un 50. panta interpretācija — Ekskluzīvas sistēmas derību ārpus hipodromiem par zirgu skriešanās sacīkstēm veikšanai par labu vienai bezpeļņas sabiedrībai, kura veic dinamisku komerciālo politiku, atbilstība — Nepieciešamība ņemt vērā vienīgi tiešsaistes derību par zirgu skriešanas sacīkstēm likmes, vai arī visu derību par zirgu skriešanas sacīkstēm jomu, neatkarīgi no to veida

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           a)

                           dalībvalstij, kura patērētāju aizsardzību azartspēļu jomā tiecas nodrošināt īpaši augstā līmenī, var būt pamats uzskatīt, ka, tikai piešķirot ekskluzīvas tiesības kādai organizācijai, kura atrodas stingrā valsts iestāžu kontrolē, iespējams kontrolēt ar šo nozari saistītos riskus un pietiekami iedarbīgi īstenot leģitīmo mērķi novērst pamudināšanu uz pārmērīgiem tēriņiem saistībā ar azartspēlēm un cīnīties pret atkarību no tām;

                           b)

                           iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai:

                                       —

                                       pamata lietas faktu iestāšanās laikā valsts iestāžu mērķis patiešām bija nodrošināt īpaši augsta līmeņa aizsardzību un vai, ņemot vērā šo vēlamo aizsardzības līmeni, monopoltiesību radīšana patiešām varēja tikt uzskatīta par vajadzīgu, un

                                       —

                                       valsts kontrole attiecībā uz ekskluzīvas tiesības saņēmušās organizācijas darbībām tiek faktiski īstenota, lai saskaņoti un sistemātiski sasniegtu šai organizācijai paredzētos mērķus;

                           c)

                           valsts tiesiskajam regulējumam, ar ko tiek ieviestas monopoltiesības azartspēļu jomā, lai tas būtu saskaņots ar mērķiem cīnīties pret noziedzību, kā arī mazināt iespējas spēlēt azartspēles, ir:

                                       —

                                       jāpamatojas uz atzinumu, ka attiecīgajā dalībvalstī ar azartspēlēm saistītās noziedzīgās vai krāpnieciskās darbības un atkarība no azartspēlēm ir problēma, kuru var atrisināt, izvēršot atļautas un reglamentētas darbības, un

                                       —

                                       jāatļauj tikai tāda reklāma, kas ir samērota un kuras apjoms nepārsniedz to, kāds vajadzīgs, lai virzītu patērētājus uz kontrolētiem spēļu tīkliem;

               2)

               Lai izvērtētu pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumu, izmantojot sistēmu, kurā ir paredzētas ekskluzīvas tiesības rīkot derības par zirgu skriešanās sacīkstēm, valsts tiesām ir jāņem vērā visi aizstājamie šo derību tirdzniecības kanāli kopumā, ja vien, izmantojot internetu, ar azartspēlēm saistītie attiecīgie riski netiek palielināti, pārsniedzot tos, kuri jau pastāv attiecībā uz tradicionālajos kanālos piedāvātajām azartspēlēm. Tāda valsts tiesiskā regulējuma, kurš ir vienādi piemērojams derību par zirgu skriešanās sacīkstēm slēgšanas piedāvājumam gan tiešsaistē, gan tradicionālos kanālos, gadījumā pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojums ir jāvērtē, ņemot vērā attiecīgajai nozarei kopumā radītos ierobežojumus.

      (1)  OV C 197, 02.08.2008.


title: Lieta F-75/10: Prasība, kas celta 2010. gada 10. septembrī — Scheefer /Parlaments

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/64

         Prasība, kas celta 2010. gada 10. septembrī — Scheefer/Parlaments
   (Lieta F-75/10)
   ()
   2010/C 301/103
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Séverine Scheefer (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — C. L'Hote-Tissier, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt atbildētāja lēmumus, ar kuriem tika atteikts pieņemt pamatotu lēmumu attiecībā uz prasītājas tiesisko stāvokli un it īpaši atteikts pārkvalificēt prasītājas pagaidu darbinieka līgumu par līgumu uz nenoteiktu laiku saskaņā ar Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. panta 1. punktu, kā arī prasītājai nodarītā kaitējuma atlīdzināšana

      Prasītājas prasījumi:

               —

               apturēt tiesvedību līdz nolēmuma pieņemšanai lietā F-105/09, kuru pašlaik izskata Eiropas Savienības Civildienesta tiesa,

               —

               pretējā gadījumā, atcelt 2010. gada 11. februāra un 2010. gada 10. jūnija lēmumus, ar kuriem Parlaments atteicās, tikai atsaucoties uz tā 2009. gada 12. oktobra vēstuli, pieņemt pamatotu lēmumu attiecībā uz viņas tiesisko stāvokli, un it īpaši atteicās, neskatoties uz secīgu pagarināšanu divas reizes, pārkvalificēt prasītājas pagaidu darbinieka līgumu par līgumu uz nenoteiktu laiku,

               —

               atcelt Parlamenta 2009. gada 12. februāra lēmumu,

               —

               atcelt Parlamenta 2009. gada 12. oktobra lēmumu,

               —

               atcelt sākotnējā līguma juridisko kvalifikāciju, kā arī tā beigu termiņu, kas ir noteikts 2009. gada 31. marts,

               —

               līdz ar to, pārkvalificēt prasītājas līgumu par līgumu uz nenoteiktu laiku,

               —

               atlīdzināt kaitējumu, kas tika nodarīts prasītājai Parlamenta rīcības dēļ,

               —

               pakārtoti un ja notiek neiespējamais un Civildienesta tiesa izsecina, ka, neskatoties uz līguma noslēgšanu uz nenoteiktu laiku, darba attiecības ir beigušās — kas nav noticis —, atlīdzināt zaudējumus par darba attiecību nelikumīgu izbeigšanu,

               —

               papildus pakārtoti un ja notiek neiespējamais un Civildienesta tiesa izsecina, ka nekāda pārkvalificēšana nebija iespējama — kas nav noticis — atlīdzināt zaudējumus par kaitējumu, kāds tika nodarīts prasītājai Parlamenta kļūdainās rīcības dēļ,

               —

               saglābāt prasītājai visas pārējās prasījumu tiesības, tiesību aizsardzības līdzekļus, prasības pamatus un rīcības iespējas, un it īpaši piespriest Parlamentam atlīdzināt zaudējumus proporcionāli nodarītajam kaitējumam,

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-582/10: Prasība, kas celta 2010. gada 23. decembrī — Acron un Dorogobuzh /Padome

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/30

         Prasība, kas celta 2010. gada 23. decembrī — Acron un Dorogobuzh/Padome
   (Lieta T-582/10)
   2011/C 55/55
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Acron OAO (Veliky Novgorod, Krievijas Federācija) un Dorogobuzh OAO (Verkhnedneprovsky Settlement, Krievijas Federācija), (pārstāvis — B. Evtimov, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2010. gada 27. septembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 856/2010 (1) daļā, kas attiecas uz prasītājām un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā prasības pieteikumā prasītājas, pamatojoties uz LESD 263. pantu, lūdz atcelt Padomes Regulu (ES) 856/2010, ar kuru tika izbeigta daļēja starpposma pārskatīšana, kas uzsākta atbilstoši prasītāju lūgumam par grozījumu izdarīšanu antidempinga pasākuma formā, iekļaujot saistīto tirgotāju viņu spēkā esošajā projektā.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītājas izvirza šādus pamatus.
   Prasītājas uzskata, ka Savienības iestādes izmantoja juridiski kļūdainu pamatojumu, lai noraidītu viņu lūgumu un izbeigtu daļēju starpposma pārskatīšanu, neizdarot grozījumus pasākumā.
   Konkrētāk, prasītājas apgalvo, ka Savienības iestādes esot pārkāpušas Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. punkts), 143. panta 1. punkta a) apakšpunktu un pieļāvušas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, atzīstot, ka viņu saistītais tirgotājs bija saistīts ar citu sabiedrību.
   Turklāt prasītājas uzskata, ka, veicot savu izmeklēšanu un konstatējumus Padomes Regulā (ES) 856/2010, iestādes esot pārkāpušas LES 5. panta 4. punktu, saskaņā ar kuru Savienības iestādēm jāievēro ES pamattiesībās noteiktais samērīguma princips un Pamattiesību hartas 41. pants, kurā ir paredzēts labas pārvaldības princips.

      (1)  Padomes 2010. gada 27. septembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 856/2010, ar kuru izbeidz daļēju starpposma pārskatīšanu attiecībā uz Regulu (EK) Nr. 661/2008, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu Krievijas izcelsmes amonija nitrāta importam (OV L 254, 5. lpp.)


title: Lieta T-305/11: Prasība, kas celta 2011. gada 8. jūnijā — Italmobiliare /Komisija

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/38

         Prasība, kas celta 2011. gada 8. jūnijā — Italmobiliare/Komisija
   (Lieta T-305/11)
   2011/C 232/65
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Italmobiliare SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji — M. Siragusa, F. Moretti, L. Nascimbene, G. Rizza un M. Piergiovanni, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā kļūdaini ir norādīts tā adresāts, tādējādi pārkāpjot Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 1. punktu, jo šis lēmums ir ticis adresēts sabiedrībai Italmobiliare, kas ir tikai finanšu holdinga sabiedrība un turklāt tai nepieder visas kapitāldaļas, nevis sabiedrībai Italcementi, kura grupā veic operatīvā holdinga lomu. Komisija arī esot pārkāpusi sacīkstes principu un tiesiskās paļāvības principu, jo tā prasītāju bija noteikusi par apstrīdētā lēmuma adresāti, lai arī tā vispār nebija piedalījusies līdz šim notikušajā izmeklēšanā. Prasītāja visbeidzot norāda, ka ir pārkāpts nediskriminācijas princips, jo Italmobiliare ir vienīgais pilnībā finanšu holdings, kurš ir iesaistīts šajā tiesvedībā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 1/2003 18. panta 1. punkts, jo Komisija ir sākusi izmeklēšanas procedūru un ir pieņēmusi saistošu tiesību aktu, lai arī tai nebija tiesību to darīt.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips. Pirmkārt, norādītie pamati neatbilstot izvirzīto mērķu sasniegšanai, jo Komisija ir atsaukusies uz Regulas Nr. 1/2003 18. pantu izmeklēšanā, kuras pamatā nav konkrēti pierādījumi un kuras priekšmets nav noteikts, lai iegūtu pierādījumus, kuri tai bija jāmeklē, izmantojot izmeklēšanu attiecībā uz konkrētu nozari saskaņā ar Regulas Nr. 1/2003 17. pantu. Turklāt apstrīdētajā lēmumā izmeklēšanas vajadzības neesot pareizi līdzsvarotas ar attiecīgajām personām nodarīto kaitējumu, jo Komisija bez pamatojuma noteica prasītājai nesamērīgu un neloģisku pienākumu iegūt, izskatīt un nosūtīt informāciju.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 296. pantā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu. Komisija apstrīdētajā lēmumā neesot norādījusi iemeslus, kuri pamato tās izvēli izmantot īpašu juridisku instrumentu — saskaņā ar Regulas Nr. 1/2003 18. panta 3. punktu pieņemtu lēmumu. Apstrīdētajā lēmumā nav norādīts pamatojums arī attiecībā uz informācijas pieprasījuma priekšmetu un mērķi, kā arī pieprasītās informācijas nepieciešamību attiecīgajā izmeklēšanā. Pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums ir būtisku formas prasību pārkāpums LESD 263. panta izpratnē un prasītājas tiesību uz aizstāvību pārkāpums.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir prettiesisks, jo ir pārkāpts sacīkstes princips. Dažu dienu termiņš, kuru Komisija bija noteikusi apsvērumu sniegšanai par 4. novembra paziņojumam pievienotajiem jautājumiem, bija acīmredzami nepietiekams, lai tiktu efektīvi īstenotas tiesības tikt uzklausītam. Turklāt 4. novembra paziņojuma saturs nedaudz atšķiroties no apstrīdētā lēmuma satura. No tā izrietot, ka Komisija ir liegusi lēmuma adresātiem norādīt savus aizstāvības pamatus attiecībā uz citiem jautājumiem, kuri pēc tam tika iekļauti galīgajā tiesību aktā. Bez tam Komisija vairākos aspektos neesot ņēmusi vērā apsvērumus. Līdz ar to dotā iespēja sacensties tika samazināta līdz nullei, tādējādi pārkāpjot tiesības uz aizstāvību un kaitējot prasītājas procesuālajam stāvoklim.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts labas pārvaldības princips, proti, (i) nebija saskaņoti cits pēc cita nosūtītie dažādie jautājumi, kuri tika pārnumurēti, pārformulēti, metodoloģiski izmainīti un papildināti; (ii) ievērojami tika pagarināts izmeklēšanas ilgums, pārsniedzot saprātīguma robežas, kā arī (iii) ar veidu, kādā Komisija veica procedūru.


title: Lieta C-297/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) 2009. gada 29. jūlija rīkojumu — kriminālprocess pret X

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) 2009. gada 29. jūlija rīkojumu — kriminālprocess pret X
   (Lieta C-297/09)
   2010/C 11/20
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof te Amsterdam

      Lietas dalībnieks pamata procesā

   Atbildētājs: X

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai apstāklis, ka persona, kurai ir Eiropas Savienības pilsonība un saistībā ar kuru pastāv nopietnas aizdomas par to, ka noziedzīgu nodarījumu veikšana ir bijis viņa uzturēšanās galvenais mērķis citā Eiropas Kopienu dalībvalstī nekā tajā, kuras pilsonis viņš ir, atrodas EK līguma, it īpaši EKL 12. panta, EKL 18. panta, EKL 43. un nākamo pantu un EKL 49. un nākamo pantu, darbības un piemērošanas jomā?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu attiecībā uz EKL 18. pantu ir apstiprinoša:

                           a)

                           Vai tāda norma kā Nīderlandes Wetboek van Strafrecht 67. panta 2. punkts, ciktāl tā pieļauj tādu personu pirmstiesas apcietinājumu, kas ietilpst 18. panta darbības jomā, bet kam tomēr ir noteikta dzīves vai uzturēšanās vieta citā dalībvalstī kā Nīderlande, ir uzskatāma par tiesību brīvi pārvietoties un brīvi uzturēties ierobežojumu šīs normas nozīmē?

                           b)

                           Vai apstiprinošas atbildes gadījumā šai normai, ciktāl tā konkrētas izmeklēšanas, kriminālvajāšanas un notiesāšanas interesēs dod iespēju piemērot iepriekšēju apcietinājumu Savienības pilsoņiem, kam ir noteikta dzīves vai uzturēšanās vieta citā dalībvalstī kā Nīderlande, ir pieļaujams attaisnojums, kas balstās uz objektīviem, no apsūdzētā pilsonības neatkarīgiem apsvērumiem un ir samērīgs ar valsts tiesību normu mērķi?

               3)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, attiecībā uz EKL 49. un nākamajiem pantiem tiek uzdots šāds jautājums. Vai tāda norma kā Nīderlandes Wetboek van Strafrecht 67. panta 2. punkts, ciktāl tā pieļauj tādu personu pirmstiesas apcietinājumu, kam ir noteikta dzīves vai uzturēšanās vieta citā dalībvalstī kā Nīderlande, ir uzskatāma par tiesību brīvi sniegt pakalpojumus ierobežojumu EKL 49. un nākamo pantu nozīmē, jo runa ir par diskrimināciju tāda apstākļa dēļ, ka pakalpojumu sniedzējam nav pastāvīgas dzīves vai uzturēšanās vietas tajā valstī, kurā tiek sniegti šie pakalpojumi, bet gan citā EK dalībvalstī?

               4)

               Ja atbildes uz 2. un 3. jautājumu ir noliedzošas. Vai tāda norma kā Nīderlandes Wetboek van Strafrecht 67. panta 2. punkts, ciktāl tā pieļauj citu dalībvalstu pilsoņu pirmstiesas apcietinājumu, kam ir noteikta dzīves vai uzturēšanās vieta citā dalībvalstī kā Nīderlande, ir uzskatāma par diskrimināciju pilsonības dēļ, kas ir aizliegta saskaņā ar EKL 12. pantu (vispārīgs diskriminācijas aizliegums Līguma darbības jomā), EKL 43. un nākamajiem pantiem (diskriminācijas aizliegums veikt uzņēmējdarbību pilsonības dēļ) un EKL 49. un nākamajiem pantiem (diskriminācijas aizliegums brīvi sniegt pakalpojumus pilsonības dēļ) ir aizliegta?

               5)

               Ja atbildes uz 3. un 4. jautājumu ir apstiprinošas. Vai tāda norma kā Nīderlandes Wetboek van Strafrecht 67. panta 2. punkts, ciktāl tā konkrētas izmeklēšanas, kriminālvajāšanas un notiesāšanas interesēs pieļauj tāda citas dalībvalsts pilsoņa pirmstiesas apcietinājumu, kam ir noteikta dzīves vai uzturēšanās vieta citā dalībvalstī kā Nīderlande, likumīgi var tikt pieņemta sabiedriskās kārtības, valsts drošības vai veselības interesēs EKL 45. līdz 48. panta un 55. panta nozīmē?


title: Lieta T-489/11 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 14. oktobra rīkojums — Rousse Industry /Komisija (Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Lēmums, ar kuru atbalsts ir atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Formas prasību neievērošana — Nepieņemamība)

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/19

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 14. oktobra rīkojums — Rousse Industry/Komisija
   (Lieta T-489/11 R)
   (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Lēmums, ar kuru atbalsts ir atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Formas prasību neievērošana - Nepieņemamība)
   2011/C 355/35
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Rousse Industry (Rousse, Bulgārija) (pārstāvji — A. Angelov un S. Panov, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Urraca Caviedes un D. Stefanov)

      Priekšmets

   Prasība apturēt Komisijas 2011. gada 13. jūlija Lēmuma par valsts atbalstu C(2011) 4903, galīgā redakcija, ar kuru par nesaderīgu ar kopējo tirgu ir atzīts atbalsts, kuru Bulgārija ir piešķīrusi Rousse Industry valsts prasījumu veidā (valsts atbalsts C 12/2010 un N 389/2009), piemērošanu daļā, kas paredz pienākumu atgūt šo prasītajam piešķirto atbalstu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta F-36/13: Prasība, kas celta 2013. gada 18. aprīlī — ZZ /EACEA

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/58

         Prasība, kas celta 2013. gada 18. aprīlī — ZZ/EACEA
   (Lieta F-36/13)
   2013/C 207/99
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu izbeigt prasītāja darba līgumu, pamatojoties uz Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 47. panta c) punkta i) apakšpunktu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt aģentūras 2012. gada 24. jūlija lēmumu;

               —

               līdz ar to:

                           —

                           atjaunot prasītāju amatā no 2012. gada 25. oktobra un piespriest aģentūrai izmaksāt viņam algu ar atpakaļejošu datumu;

                           —

                           izņemt apstrīdēto lēmumu un citus ar šo tiesvedību saistītos dokumentus no prasītāja personas lietas;

               —

               piespriest aģentūrai viņam izmaksāt naudas summu EUR 10 000 apmērā kā atlīdzību par nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest aģentūrai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-137/12: Prasība, kas celta 2012. gada 14. martā — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/24

         Prasība, kas celta 2012. gada 14. martā — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-137/12)
   2012/C 151/37
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Cujo, I. Rogalski un R. Vidal Puig)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 29. novembra Lēmumu 2011/853/ES par to, lai Savienības vārdā parakstītu Eiropas Konvenciju par tiesisko aizsardzību pakalpojumiem, kas pamatojas uz ierobežotu piekļuvi vai nodrošina to (1);

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar pirmo pamatu Komisija norāda, ka LESD 114. pants nav piemērots juridiskais pamats apstrīdētā lēmuma pieņemšanai. Prasītāja uzskata, ka lēmums bija jāpamato ar LESD 207. panta 4. punktu, kas ļauj Padomei noslēgt starptautiskus nolīgumus kopējās tirdzniecības politikas jomā, kā tas noteikts LESD 207. panta 1. punktā. Minētajā konvencijā nav paredzēta “iekšējā tirgus darbības uzlabošana”, jo tās mērķis būtībā ir “atvieglot” un “veicināt” pakalpojumu, kas pamatojas uz ierobežotu piekļuvi, sniegšanu Savienības un citu Eiropas valstu starpā. Tā tieši un tūlītēji ietekmēs pakalpojumu, kas pamatojas uz ierobežotu piekļuvi, sniegšanu, kā arī nelegālu ierīču un ar to saistīto pakalpojumu tirdzniecību. Tādējādi konvencija ietilpst kopējās tirdzniecības politikas piemērošanas jomā.
   Ar otro pamatu prasītāja norāda uz Savienības ārējās ekskluzīvās kompetences pārkāpumu (LESD 2. panta 1. punkts un 3. panta 1. un 2. punkts), jo Padome nav uzskatījusi, ka konvencijas noslēgšana ietilpst Savienības ekskluzīvajā kompetencē, lai gan konvencija ietilpst kopējās tirdzniecības politikas jomā vai, katrā ziņā, ka konvencijas noslēgšana varētu ietekmēt kopējos noteikumus vai izmainīt to tvērumu.

      (1)  OV L 336, 1. lpp.


title: Lieta T-258/09: Prasība, kas celta 2009. gada 6. jūlijā — i-content /ITSB ( BETWIN )

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/45

         Prasība, kas celta 2009. gada 6. jūlijā — i-content/ITSB (“BETWIN”)
   (Lieta T-258/09)
   2009/C 205/82
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: i-content Ltd Zweigniederlassung Deutschland, Berlīne (Vācija) (pārstāvis — A. Nordemann, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 4. maija lēmumu lietā R 1528/2008-4 par Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 006849641 — vārds “BETWIN”, kā arī Biroja agrāku — 2008. gada 10. septembra — lēmumu attiecībā uz Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 0068496641 — vārds “BETWIN”

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “BETWIN” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 38. un 41. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 6 849 641)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei ir minimālā prasītā atšķirtspēja un nepastāv nepieciešamība to saglabāt [brīvai izmantošanai] sabiedriskajā telpā; Regulas (EK) Nr. 207/2009 79. panta pārkāpums kopsakarā ar vienlīdzīgas attieksmes principu un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. un 14. pantu; EKL 49. panta pārkāpums.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 24.03.2009, 1. lpp.).


title: Lieta C-71/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 8. februārī iesniedza Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) — Office of Communications/The Information Commissioner

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 8. februārī iesniedza Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) — Office of Communications/The Information Commissioner

   (Lieta C-71/10)
   2010/C 113/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court of the United Kingdom

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Office of Communications

      Atbildētājs: The Information Commissioner

      Prejudiciālais jautājums

   Vai saskaņā ar Padomes Direktīvu 2003/4/EK (1) gadījumā, kad valsts iestādes rīcībā ir vides informācija, kuras publiskošana sabiedrībai nelabvēlīgi ietekmētu atsevišķas intereses, kas aizsargātas ar vairāk kā vienu izņēmumu (šajā gadījumā, 4. panta 2. punkta b) apakšpunktā paredzētā sabiedrības drošība un 4. panta 2. punkta e) apakšpunktā paredzētās intelektuālā īpašuma tiesības), bet, aplūkojot katru izņēmumu atsevišķi, tās netiktu ietekmētas tiktāl, lai sabiedrībai būtu jāliedz pieeja šai informācijai, ir nepieciešama turpmāka pārbaude saistībā ar abu minēto izņēmumu aizsargātajām interesēm kopāņemot un to izvērtēšana attiecībā pret sabiedrības ieguvumu informācijas publiskošanas gadījumā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīva 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu (OV L 41, 26. lpp.).


title: Lieta C-519/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 14. decembrī iesniedza Arbeitsgericht Wuppertal (Vācija) — Dieter May/AOK Rheinland/Hamburg — Die Gesundheitskasse

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 14. decembrī iesniedza Arbeitsgericht Wuppertal (Vācija) — Dieter May/AOK Rheinland/Hamburg — Die Gesundheitskasse

   (Lieta C-519/09)
   2010/C 80/14
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Arbeitsgericht Wuppertal

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Dieter May

      Atbildētāja: AOK Rheinland/Hamburg — Die Gesundheitskasse

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai darba ņēmēja jēdziens Direktīvas 2003/88/EK (1) (Direktīvas 93/104/EK 7. pants) 7. panta 1. un 2. panta izpratnē [..] attiecas arī uz tādā publisko tiesību apvienībā saskaņā ar dienesta reglamentu nodarbinātu darbinieku, kuras, pamatojoties uz likumisku pilnvarojumu (RVO [Reiha sociālās apdrošināšanas kodekss] 351. pants), izdotos autonomos statūtos par tiesībām uz atvaļinājumu saskaņā ar dienesta reglamentu nodarbinātiem darbiniekiem ir norāde uz ierēdņiem piemērojamām tiesību normām (šajā gadījumā: Ziemeļreinas Vestfālenes Federālās zemes ierēdņu likuma 101. pants to lasot kopā ar Verordnung über den Erholungsurlaub der Beamtinnen und Beamtem und Richterinnen und Richter im Lande Nordrhein Westfalen [Noteikumi par atvaļinājumu ierēdņiem un tiesnešiem Ziemeļreinas Vestfālenes federālajā zemē])?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīva 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV L 299, 9. lpp.)


title: Tiesas spriedums (ceturtā palāta) 2004. gada 15. jūlijā lietā C-419/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Daļēja netransponēšana — Pierādīšanas pienākums — Direktīva 2001/18/EK)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/15

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2004. gada 15. jūlijā
   lietā C-419/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Daļēja netransponēšana - Pierādīšanas pienākums - Direktīva 2001/18/EK)
   (2004/C 228/29)
   Tiesvedības valoda: franču
   Lietā C–419/03 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji: U. Wölker un F. Simonetti) pret Francijas Republiku (pārstāvji: G. de Bergues un D. Petrausch) par prasību atzīt, ka, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas nepieciešami, lai nodrošinātu atbilstību Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvai 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē un Padomes Direktīvas 90/220/EEK atcelšanu (OV L 106, 1. lpp.) un, jebkurā gadījumā, nepaziņojot par šiem tiesību aktiem Komisijai, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētā Direktīva, Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. N. Cunha Rodrigues, tiesnese N. Colneric un tiesnesis K. Schiemann (referents), ģenerāladvokāte C. Stix-Hackl, sekretārs R. Grass, 2004. gada 15. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas nepieciešami, lai transponētu savās tiesībās Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē un Padomes Direktīvas 90/220/EEK atcelšanu noteikumus, kas atšķiras vai pārsniedz Padomes 1990. gada 23. aprīļa Direktīvas 90/220/EEK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē noteikumus, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Direktīva 2001/18.

               2.

               Pārējā daļā prasību noraidīt.

               3.

               Piespriest katrai pusei segt savus izdevumus.

      (1)  OV C 275, 15.11.2003.