title: Lieta T-138/14: Prasība, kas celta 2014. gada 27. februārī  – Chart / SEAE

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/30

         Prasība, kas celta 2014. gada 27. februārī – Chart/SEAE

   (Lieta T-138/14)
   2014/C 159/40
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Randa Chart (Woluwé-Saint-Lambert, Beļģija) (pārstāvji – T. Bontinck un A. Guillerme, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt EĀDD atbildību par kaitējumu, kas nodarīts prasītājai laika periodā no 2001. gada oktobra līdz šodienai sakarā ar Savienības delegācijas Kairā un EĀDD prettiesisku darbību;

               —

               līdz ar to:

                           —

                           primāri, pārskaitīt R. Chart summu EUR 509 283,88 (pieci simti deviņi tūkstoši divi simti astoņdesmit trīs euro un astoņdesmit astoņi centi) kā zaudējumu atlīdzību par nodarīto kaitējumu, neņemot vērā summas iespējamo palielināšanos tiesvedības laikā;

                           —

                           pakārtoti, pārskaitīt R. Chart summu EUR 380 063,81 apmērā (trīs simti astoņdesmit tūkstoši sešdesmit trīs euro un astoņdesmit viens cents) kā zaudējumu atlīdzību par kaitējumu, kas nodarīts sākot no 2008. gada 30. oktobra, neņemot vērā summas iespējamo palielināšanos tiesvedības laikā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja, Eiropas Savienības delegācijas Ēģiptē bijusī vietējā darbiniece, prasa atlīdzināt kaitējumu, kāds tai tika nodarīts sakarā ar Eiropas administrācijas prettiesisko darbību, kas ietvēra to, ka šī administrācija nenosūtīja Ēģiptes administrācijas sociālā nodrošinājuma dienestiem apliecinājumu par prasītājas dienesta izbeigšanu pēc viņas atbrīvošanas no amata. Šis fakts kavēja prasītāju atgriezties strādāt Ēģiptē.
   Attiecībā uz prettiesisko rīcību, kāda tiek pārmesta atbildētājai, prasītāja izvirza četrus pamatus, kas ir balstīti uz labas pārvaldības principa, principa par saprātīgu termiņu, piemērojamo Ēģiptes tiesību un tiesību uz privāto dzīvi pārkāpšanu.
   Prasītāja apgalvo, ka atbildētājas bezdarbība tai rada nopietnu kaitējumu un prasa atlīdzināt gan materiālo, gan morālo kaitējumu.


title: Lieta F-20/16: Prasība, kas celta 2016. gada 1. augustā – ZZ/Komisija

text:
               17.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/32

         Prasība, kas celta 2016. gada 1. augustā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-20/16)
   (2016/C 383/42)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – A. Żołyniak, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt atklātā konkursa EPSO/AD 177/10-ECO2013 atlases komisijas 2014. gada 27. maija lēmumu neiekļaut prasītāja uzvārdu kandidātu rezerves sarakstā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atklātā konkursa EPSO/AD 177/10-ECO2013 atlases komisijas 2014. gada 27. maija lēmumu neiekļaut prasītāja uzvārdu kandidātu rezerves sarakstā;

               —

               piespriest iecēlējinstitūcijai izpildīt spriedumu, papildinot kandidātu rezerves sarakstu, kas tika izveidots uz šī atklātā konkursa pamata, ar prasītāja uzvārdu, turklāt papildināšanas derīguma termiņam ir jāsakrīt ar saraksta derīguma termiņu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar atbilstošajām tiesību normām.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 14. jūlijā lietā C-107/04 (Tribunal Supremo lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Comité Andaluz de Agricultura Ecológica pret Administración General del Estado, Comité Aragonés de Agricultura Ecológica. (Kopienu tiesiskais regulējums par lauksaimniecības produktu bioloģisku ražošanu un norādēm par to uz lauksaimniecības produktiem un pārtikas produktiem — Valsts tiesību akti, kas atļauj lietot termina atvasinājumu“bio”produktiem, kuri nav iegūti ar bioloģiskās ražošanas metodēm)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/16

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 14. jūlijā
   lietā C-107/04 (Tribunal Supremo lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Comité Andaluz de Agricultura Ecológica pret Administración General del Estado, Comité Aragonés de Agricultura Ecológica. (1)

   (Kopienu tiesiskais regulējums par lauksaimniecības produktu bioloģisku ražošanu un norādēm par to uz lauksaimniecības produktiem un pārtikas produktiem - Valsts tiesību akti, kas atļauj lietot termina atvasinājumu “bio” produktiem, kuri nav iegūti ar bioloģiskās ražošanas metodēm)
   (2005/C 217/31)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Lietā C-107/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Tribunal Supremo (Spānija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 1. decembrī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 1. martā, tiesvedībā Comité Andaluz de Agricultura Ecológica pret Administración General del Estado, Comité Aragonés de Agricultura Ecológica, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jāns [P. Jann] (referents), tiesneši K. Lēnartss [K. Lenaerts], H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues], M. Ilešičs [M. Ilešič] un E. Levits, ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretāre M. Fereira [M. Ferreira], galvenā administratore, 2005. gada 14. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               2. pants Padomes 1991. gada 24. jūnija Regulā (EEK) Nr. 2092/91 par lauksaimniecības produktu bioloģisku ražošanu un norādēm par to uz lauksaimniecības produktiem un pārtikas produktiem, kas grozīta ar Padomes 1999. gada 19. jūlija Regulu (EK) Nr. 1804/1999, lai iekļautu lopkopības produkciju, ir interpretējams tādā nozīmē, ka tas neaizliedz Spānijā uz produktiem, kuri iegūti ar bioloģiskās ražošanas metodēm, to marķējumā, reklāmas materiālos un tirdzniecības dokumentos lietot norādi “biológico” vai atvasinājumu “bio”.

               2.

               Šis pats 2. pants ar Padomes 2004. gada 24. februāra Regulu Nr. 392/2004 grozītajā redakcijā ir interpretējams tādā nozīmē, ka tas turpmāk aizliedz Spānijā šādiem produktiem to marķējumā, reklāmas materiālos un tirdzniecības dokumentos lietot norādi “biológico” vai atvasinājumu “bio”.

      (1)  OV C 94, 17.04.2004.


title: Lieta T-406/10: Prasība, kas celta 2010. gada 15. septembrī — Emesa-Trefilería un Industrias Galyca /Komisija

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/55

         Prasība, kas celta 2010. gada 15. septembrī — Emesa-Trefilería un Industrias Galyca/Komisija
   (Lieta T-406/10)
   ()
   2010/C 301/87
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Emesa-Trefilería, SA (Arteixo, Spānija) un Industrias Galyca, SA (Vitoria, Spānija) (pārstāvji — A. Creus Carreras un A. Valiente Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītājām;

               —

               pakārtoti — atcelt vai samazināt prasītājām noteikto naudas sodu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā prasības pieteikumā prasītājas lūdz daļēji atcelt Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumu C(2010) 4387, galīgā redakcija, lietā COMP/38.344 — priekšspriegojuma tērauds, kurā Komisija konstatēja, ka prasītājas kopā ar citiem uzņēmumiem ir pārkāpušas LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu, būdamas Eiropas un/vai valsts/reģionāla mēroga turpinātas vienošanās vai saskaņotas darbības dalībnieces priekšspriegojuma tērauda nozarē. Turklāt tās lūdz atcelt vai samazināt tām noteikto naudas sodu.
   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.
   Pirmkārt, tās apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību konvencijas (“ECPK”) 6. panta 1. punktā un Pamattiesību hartas 47. pantā paredzētās pamattiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu tiesā, jo naudas sodu noteica pārvaldes iestāde, kurai ir vienlaikus gan izmeklēšanas, gan soda noteikšanas pilnvaras.
   Otrkārt, tās apgalvo, ka Komisija ir nelikumīgi atteikusies piešķirt prasītājām noteikto naudas sodu samazinājumu saskaņā ar 2002. gada Paziņojumu par sadarbību (1), jo lēmums lielā mērā ir pamatots ar pierādījumiem, ko sniegusi Emesa.
   Visbeidzot, tās iebilst, ka Komisija ir nelikumīgi atteikusies prasītājām piešķirt daļēju atbrīvojumu saskaņā ar 2002. gada Paziņojuma par sadarbību 23. punktu, lai gan Emesa ir sniegusi izšķirošus pierādījumus par pārkāpuma ilgumu un smagumu.

      (1)  Komisijas Paziņojums par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu karteļu gadījumos (OV 2002 C 45, 3. lpp.).


title: Lieta T-257/13: Prasība, kas celta 2013. gada 8. maijā — Polijas Republika/Komisija

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/41

         Prasība, kas celta 2013. gada 8. maijā — Polijas Republika/Komisija
   (Lieta T-257/13)
   2013/C 207/69
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvis — B. Majczyna)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 26. februāra Īstenošanas lēmumu 2013/123/ES (paziņots kā dokuments Nr. C(2013) 981), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 67, 20. lpp.), ciktāl ar to no finansējuma tiek izslēgtas summas EUR 28 763 238,60, kā arī EUR 5 688 440,96 apmērā, ko ir izdevusi Polijas Republikā akreditēta maksājumu aģentūra;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas (EK) Nr. 1290/2005 (1) 7. panta 4. punkta pirmās daļas un Regulas (EK) Nr. 1290/2005 (2) 31. panta 1. punkta pārkāpums, jo finanšu korekcija esot notikusi, pamatojoties uz kļūdainiem faktiskiem konstatējumiem un tiesību interpretāciju.

                           —

                           Komisija esot, pamatojoties uz kļūdainiem faktiskiem konstatējumiem un tiesību interpretāciju, veikusi finanšu korekciju, lai gan Polijas iestāžu izdevumi esot tikuši veikti saskaņā ar Kopienu tiesību normām. Polijas Republika apstrīd Komisijas izdarīto tiesību interpretāciju un faktu konstatējumus par apgalvotajām nepilnībām pasākuma “priekšlaicīga pensionēšanās” pārvaldes sistēmā, kas attiecās, pirmkārt, uz prasību, lai pirms uzņēmuma nodošanas, lai varētu saņemt priekšlaicīgu pensiju, būtu veikta uzņēmējdarbība, otrkārt, Polijas iestāžu akceptētā profesionālās spējas pierādījuma paziņojuma formā kļūdainību un, treškārt, uz sankciju uzņēmumu pārņēmējiem, ja nav izpildīts pienākums vismaz piecus gadus nodarboties ar lauksaimniecību, nekonstatēšanu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas (EK) Nr. 1258/1999 7. panta 4. punkta ceturtās daļas un Regulas (EK) Nr. 1290/2005 31. panta 2. punkta, kā arī samērīguma principa pārkāpums, jo paušālās korekcijas esot pārāk lielas salīdzinājumā ar finansiālo zaudējumu Kopienas budžetam draudiem.

                           —

                           Neviena no pārmestajām nepilnībām neesot radījusi finansiālus zaudējumus Kopienai vai būtu varējusi tos radīt, katrā ziņā šādu finansiālu zaudējumu draudi esot bijuši pavisam nenozīmīgi.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots LESD 296. panta 2. punkta pārkāpums, jo apstrīdētajam lēmumam neesot norādīts pietiekams pamatojums.

                           —

                           Komisija esot savu secinājumu, kas radušies trīs lauksaimniecības uzņēmumu pārbaudes rezultātā, pamatojumam neesot iesniegusi pierādījumus un minējusi faktiskus un tiesiskus konstatējumus.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots subsidiaritātes principa pārkāpums.

                           —

                           Komisija esot rupji pārkāpusi lauku attīstības veicināšanas politikā noteikto subsidiaritātes principu. Tā esot, interpretējot programmas plānošanas par lauku atbalstu dokumentus un faktiski uzstādot prasības programmas īstenošanas veidam, iejaukusies dalībvalstu rīcības brīvībā attiecībā uz programmas plānošanas dokumentos noteikto mērķu īstenošanas līdzekļiem.

      (1)  Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1258/1999 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 160, 103. lpp.).

      (2)  Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 209, 1. lpp.).


title: Lieta C-431/05: Tiesas (virspalāta) 2007. gada 11. septembra spriedums ( Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Merck Genéricos-Produtos Farmacêuticos L. da / Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme, L. da (Līgums par Pasaules Tirdzniecības organizācijas izveidošanu — Līguma par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām (TRIPS) 33. pants — Patenti — Aizsardzības minimālais termiņš — Dalībvalsts tiesību normas, kas paredz īsāku termiņu — EKL 234. pants — Tiesas kompetence — Tieša iedarbība)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/9

         Tiesas (virspalāta) 2007. gada 11. septembra spriedums (Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Merck Genéricos-Produtos Farmacêuticos L.da
      /Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme, L.da

   (Lieta C-431/05) (1)

   (Līgums par Pasaules Tirdzniecības organizācijas izveidošanu - Līguma par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām (TRIPS) 33. pants - Patenti - Aizsardzības minimālais termiņš - Dalībvalsts tiesību normas, kas paredz īsāku termiņu - EKL 234. pants - Tiesas kompetence - Tieša iedarbība)
   (2007/C 269/17)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Iesniedzējtiesa
   Supremo Tribunal de Justiça
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Merck Genéricos-Produtos Farmacêuticos L.da

      Atbildētāja: Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme, L.da

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Supremo Tribunal de Justiça — 33. panta Līgumā par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām (“TRIPS līgums”), kas ietverts pielikumā Līgumam par Pasaules Tirdzniecības organizācijas izveidošanu (OV L 336, 214. lpp.), interpretācija — Kompetence interpretācijas jomā — Tieša iedarbība
   Rezolutīvā daļa
   Kopienas tiesiskā regulējuma patentu jomā pašreizējā stāvoklī Kopienas tiesības neiestājas pret to, lai valsts tiesa valsts tiesībās paredzētajos apstākļos tieši piemērotu 33. pantu Līgumā par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām, kas ietverts 1C pielikumā Līgumam par Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) izveidošanu, kurš 1994. gada 15. aprīlī parakstīts Marrākešā un apstiprināts ar Padomes 1994. gada 22. decembra Lēmumu 94/800/EK par daudzpusējo sarunu Urugvajas kārtā (no 1986. gada līdz 1994. gadam) panākto nolīgumu slēgšanu Eiropas Kopienas vārdā jautājumos, kas ir tās kompetencē.

      (1)  OV C 36, 11.2.2006.


title: Lieta C-399/03: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 22. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Eiropas Savienības Padomi (Valsts atbalsts — Pastāvošā atbalsta shēma — Beļģijā dibinātu koordinācijas centru nodokļu režīms — Padomes kompetence)

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/2

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 22. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Eiropas Savienības Padomi
   (Lieta C-399/03) (1)

   (Valsts atbalsts - Pastāvošā atbalsta shēma - Beļģijā dibinātu koordinācijas centru nodokļu režīms - Padomes kompetence)
   (2006/C 212/03)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozē [G. Rozet], V. di Buči [V. Di Bucci] un R. Liāls [R. Lyal])

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — A.-M. Kolerta [A.-M. Colaert] un F. Florindo Gižons [F. Florindo Gijón])
   Priekšmets
   Atcelt Padomes 2003. gada 16. jūlija lēmumu 2003/531/EK par Beļģijas valdības piešķirto atbalstu noteiktiem Beļģijā dibinātiem koordinācijas centriem (OV L 184, 17. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2003. gada 16. jūlija lēmumu 2003/531/EK par Beļģijas valdības piešķirto atbalstu noteiktiem Beļģijā dibinātiem koordinācijas centriem;

               2)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 275, 15.11.2003.


title: Lieta C-389/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 12. maija spriedumu apvienotajās lietās T-267/08 un T-279/08 Région Nord-Pas-de-Calais un Communauté d'Agglomération du Douaisis /Komisija 2011. gada 22. jūlijā iesniedza Région Nord-Pas-de-Calais

text:
               1.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 290/4

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 12. maija spriedumu apvienotajās lietās T-267/08 un T-279/08 Région Nord-Pas-de-Calais un Communauté d'Agglomération du Douaisis/Komisija 2011. gada 22. jūlijā iesniedza Région Nord-Pas-de-Calais
   (Lieta C-389/11 P)
   2011/C 290/06
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Région Nord-Pas-de-Calais (pārstāvji — M. Cliquennois un F. Cavedon, avocats)

      Pārējie lietas dalībnieki: Communauté d'Agglomération du Douaisis un Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 12. maija spriedumu apvienotajās lietās T-267/08 un T-279/08;

               —

               apmierināt Région Nord-Pas-de-Calais pirmajā instancē izvirzītos prasījumus;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza divus pamatus.
   Ar pirmo pamatu Région Nord-Pas-de-Calais apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot atteikusies izskatīt iebildumus, kas izvirzīti par Komisijas 2008. gada 2. aprīļa Lēmumu C(2008) 1089, galīgā redakcija, kas ir atcelts un aizstāts ar Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmumu C(2010) 4112, galīgā redakcija; abi lēmumi attiecas uz vienu un to pašu valsts atbalstu C 38/2007 (ex NN 45/2007). Faktiski, kā norāda apelācijas sūdzības iesniedzējs, jaunais lēmums patiesībā esot atbildis rakstveida apsvērumiem, kurus tas iesniedza ar savu sākotnējo prasības pieteikumu Vispārējā tiesā, taču tam neesot tikusi dota iespēja tikt uzklausītam jaunas iepriekšējas administratīvās procedūras gaitā.
   Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka administratīvās procedūras gaitā esot pārkāptas tiesības uz aizstāvību un sacīkstes princips, jo Komisija esot pieņēmusi jaunu lēmumu, izvairoties no pienākuma, ievērot šai pieņemšanai raksturīgas būtiskas formas prasības. Tā faktiski esot mainījusi savu analīzi, kas saistīta ar attiecīgā valsts pasākuma raksturu, un valsts atbalsta piešķiršanas brīdī Arbel Fauvet Rail SA esot pārskatījusi piemērojamo atsauces likmju aprēķina metodi.


title: Lieta F-35/11: Civildienesta tiesas 2011. gada 7. decembra rīkojums — Svitana /Parlaments

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/40

         Civildienesta tiesas 2011. gada 7. decembra rīkojums — Svitana/Parlaments
   (Lieta F-35/11) (1)

   2012/C 138/105
   Tiesvedības valoda — slovāku
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 211, 16.07.2011., 33. lpp.


title: Lieta T-198/10: Prasība, kas celta 2010. gada 30. aprīlī — Maximuscle Limited /ITSB — Foreign Supplement Trade Mark Ltd ( “GAKIC” )

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/47

         Prasība, kas celta 2010. gada 30. aprīlī — Maximuscle Limited/ITSB — Foreign Supplement Trade Mark Ltd (“GAKIC”)
   (Lieta T-198/10)
   2010/C 179/83
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Maximuscle Ltd (Hertfordshire, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — N. Phillips, Solicitor, un G. Fernando, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Foreign Supplement Trade Mark Ltd (Oakville, Kanāda)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 26. janvāra lēmumu lietā R 1621/2008-1 un nodot lietu atpakaļ jaunai izskatīšanai;

               —

               pakārtoti — grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 26. janvāra lēmumu lietā R 1621/2008-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī izdevumus procesā ITSB.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “GAKIC” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 30. un 32. klasē

      Kopienas preču zīmes, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu, īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par atzīšanu par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt un līdz ar to noraidīt pieteikumu par attiecīgās reģistrētās Kopienas preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome: (i) atkārtoja Anulēšanas nodaļas pieļauto kļūdu un nepareizi izvērtēja lietas materiālus, pamatojoties uz 7. panta 1. punkta d) apakšpunktu; (ii) nepareizi piešķīra nozīmi faktam, ka glicīna-alfa- ketoizokaproīna skābe, kuras saīsinājums ir GAKIC, ir ASV patentēts savienojums; (iii) neizvērtēja lietas materiālus pēc reģistrācijas datuma, motivējot ar to, ka tiem nav pierādījumu spēka; (iv) neizvērtēja pierādījumu, motivējot ar to, ka tas attiecas uz interneta mājas lapu, kas saistīta ar prasītāju; (v) izmantoja nekonsekventu pieeju, ņemot vērā konstatējumu, ka GAKIC ir glicīna-alfa- ketoizokaproīna skābes saīsinājums; (vi) nepareizi raksturoja pierādījumu un nepiešķīra vajadzīgo nozīmi pierādījumam par to, ka “GAKIC” ir parastais glicīna [(G)]-alfa [(A)]- ketoizokaproīna [(KIC)] skābes saīsinājums, un (vii) kļūdaini konstatēja, ka vārdu lielo burtu salikums “GAKIC” atspoguļo preču zīmes nozīmi.


title: Lieta T-54/14: Prasība, kas celta 2014. gada 23. janvārī — Goldfish u.c./Komisija

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/28

      Prasība, kas celta 2014. gada 23. janvārī — Goldfish u.c./Komisija
      (Lieta T-54/14)
      (2014/C 71/51)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Goldfish BV (Zoutkamp, Nīderlande), Heiploeg BV (Zoutkamp), Heiploeg Beheer BV (Zoutkamp) un Heiploeg Holding BV (Zoutkamp) (pārstāvji –P. Glazener un B. Winters, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītāju prasījumi:

                  —

                  pilnībā vai daļēji atcelt tām adresēto lēmumu;

                  —

                  atcelt vai samazināt tām noteikto naudas sodu;

                  —

                  pieņemt pasākumus, ko Tiesa uzskata par piemērotiem;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasītājas apstrīd Komisijas 2013. gada 27. novembra Lēmumu procedūrā atbilstoši LESD 101. pantam (AT.39633 — Garneles).
      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

                  1)

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots LESD 101. panta un Regulas Nr. 1/2003 (1) 2. panta pārkāpums, jo Komisija kā LESD 101. panta pārkāpuma pierādījumus esot izmantojusi slepeni veiktus skaņas ierakstus.

                  2)

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots LESD 101. panta un Regulas Nr. 1/2003 2. panta pārkāpums, jo Komisija kā LESD 101. panta pārkāpuma pierādījumus esot izmantojusi slepeni veiktu skaņas ierakstu piezīmes.

                  3)

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots prettiesisks atteikums piemērot Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai (2) 35. pantu, jo Komisija esot atteikusies ņemt vērā faktu, ka prasītājas nespēj samaksāt naudas sodu.

         (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).

         (2)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV C 210, 2. lpp.).


title: Lieta T-215/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 28. februāra spriedums — American Clothing Associates /ITSB (kļavas lapas attēls) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kurā ir attēlota kļavas lapa, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Pakalpojumu zīme — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta h) apakšpunkts — Parīzes konvencijas 6.  ter pants — Tiesību apstākļi ITSB instancēs un Pirmās instances tiesā)

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/26

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 28. februāra spriedums — American Clothing Associates/ITSB (kļavas lapas attēls)
   (Lieta T-215/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kurā ir attēlota kļavas lapa, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Pakalpojumu zīme - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta h) apakšpunkts - Parīzes konvencijas 6. ter pants - Tiesību apstākļi ITSB instancēs un Pirmās instances tiesā)
   (2008/C 92/53)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: American Clothing Associates SA, Evergema (Beļģija) (pārstāvji — P. Mājārts [P. Maeyaert] un N. Klarembo [N. Clarembeaux], avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Foliards-Mongirāls [A. Folliard-Monguiral])
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 4. maija lēmumu (lieta R 1463/2005-1) attiecībā uz pieteikumu kā Kopienas preču zīmi reģistrēt apzīmējumu, kurā ir attēlota kļavas lapa
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 4. maija lēmums (lieta R 1463/2005-1) ir atcelts tiktāl, ciktāl tas attiecas uz pieteiktās preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz pakalpojumiem, kuri ietilpst 40. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām un kuri atbilst šādam aprakstam: “šūšanas pakalpojumi, taksidermija; grāmatu iesiešana; ar ādu, kažokādu, un audumu saistītie darbi, apstrāde, un beigu apstrāde; fotofilmiņu attīstīšana un fotogrāfiju tiražēšana; kokapstrāde; sulu spiešana no augļiem; malšana; metāla virsmu apstrāde, rūdīšana un beigu apstrāde”;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 249, 14.10.2006.


title: Lieta C-358/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 19. jūlijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) — Gestione Servizi Pubblici Srl/Comune di Baranzate

text:
               25.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 19. jūlijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) — Gestione Servizi Pubblici Srl/Comune di Baranzate

   (Lieta C-358/10)
   ()
   2010/C 260/10
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Gestione Servizi Pubblici Srl

      Atbildētāja: Comune di Baranzate

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2006/123/EK (1) 15. un 16. pants pieļauj tādus valsts tiesību noteikumus, kādi ir paredzēti 2008. gada 29. novembra Likumdošanas dekrēta Nr. 185 32. panta 7.a punktā, kas tika iekļauts ar 2009. gada 28. janvāra aizstājējlikumu Nr. 2 un pēc tam attiecīgi tika grozīts ar 2009. gada 27. februāra Likumu Nr. 14, saskaņā ar kuriem, izņemot attiecībā uz tām sabiedrībām, kuru lielākā kapitāla daļa ir valsts kapitāls:

                           —

                           nav spēkā visi tie publiskā iepirkuma līgumi attiecībā uz nodokļu un citu pašvaldību ienākumu samaksu, aprēķinu un iekasēšanu, kas ir piešķirti personām, kuras nav izpildījušas finansiālo prasību, atbilstoši kurai minimālā apmaksātā kapitāla apmēram ir jābūt vismaz EUR 10 miljonu apmērā;

                           —

                           personām, kuras ir reģistrētas to personu sarakstā, kurām ir atļauts veikt darbības attiecībā uz nodokļu un citu pašvaldību ienākumu aprēķinu un iekasēšanu, ir pienākums sava uzņēmuma kapitālu palielināt līdz iepriekš norādītajam minimālajam apmēram saskaņā ar 1997. gada 15. decembra Likumdošanas dekrēta Nr. 446, kā tas tika grozīts, 53. panta 3. punktu;

                           —

                           tikmēr, kamēr nav izpildīts iepriekš minētais pienākums attiecībā uz sabiedrības kapitāla palielināšanu, ir aizliegts noslēgt jaunus līgumus vai piedalīties publiskajos iepirkumos, kuri attiecas uz pakalpojumiem saistībā ar nodokļu un citu pašvaldību ienākumu samaksu, aprēķinu un iekasēšanu?

               2)

               Vai EKL 3., 10., 43., 49. un 81. pants pieļauj tādus valsts tiesību noteikumus, kādi ir paredzēti 2008. gada 29. novembra Likumdošanas dekrēta Nr. 185 32. panta 7.a punktā, kas tika iekļauts ar 2009. gada 28. janvāra aizstājējlikumu Nr. 2 un pēc tam attiecīgi tika grozīts ar 2009. gada 27. februāra Likumu Nr. 14, saskaņā ar kuriem, izņemot attiecībā uz tām sabiedrībām, kuru lielākā kapitāla daļa ir valsts kapitāls:

                           —

                           nav spēkā visi tie publiskā iepirkuma līgumi attiecībā uz nodokļu un citu pašvaldību ienākumu samaksu, aprēķinu un iekasēšanu, kas ir piešķirti personām, kuras nav izpildījušas finansiālo prasību, atbilstoši kurai minimālā apmaksātā kapitāla apmēram ir jābūt vismaz EUR 10 miljonu apmērā;

                           —

                           personām, kuras ir reģistrētas to personu sarakstā, kurām ir atļauts veikt darbības attiecībā uz nodokļu un citu pašvaldību ienākumu aprēķinu un iekasēšanu, ir pienākums sava uzņēmuma kapitālu palielināt līdz iepriekš norādītajam minimālajam apmēram saskaņā ar 1997. gada 15. decembra Likumdošanas dekrēta Nr. 446, kā tas tika grozīts, 53. panta 3. punktu;

                           —

                           tikmēr, kamēr nav izpildīts iepriekš minētais pienākums attiecībā uz sabiedrības kapitāla palielināšanu, ir aizliegts noslēgt jaunus līgumus vai piedalīties publiskajos iepirkumos, kuri attiecas uz pakalpojumiem saistībā ar nodokļu un citu pašvaldību ienākumu samaksu, aprēķinu un iekasēšanu?

      (1)  OV L 376, 36. lpp.


title: Lieta C-382/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 22. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/40

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 22. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-382/07) (1)

   (2008/C 51/73)

      Tiesvedības valoda — portugāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 223, 22.9.2007.


title: Lieta T-99/13: Prasība, kas celta 2013. gada 20. februārī — CMT /ITSB — Camomilla ( “Camomilla” )

text:
               18.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/20

         Prasība, kas celta 2013. gada 20. februārī — CMT/ITSB — Camomilla (“Camomilla”)
   (Lieta T-99/13)
   2013/C 141/36
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) (Neapole, Itālija) (pārstāvji — G. Floridia un R. Floridia, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Camomilla SpA (Buccinasco, Itālija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 29. novembra lēmumu lietā R 1617/2011-1, [un] konstatēt, ka ir izpildīti Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētie nosacījumi par absolūto spēkā neesamības pamatu, kas balstīts uz Kopienas precu zīmes īpašnieces ļaunticību reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī, kā arī 53. panta 1. punkta a) apakšpunktā, lasot to kopā ar Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 8. panta 5. punktu, paredzētie nosacījumi par relatīvo atteikuma pamatojumu;

               —

               pakārtoti, un tikai gadījumā, ja Vispārējā tiesa konstatētu, ka vēlāk Apelāciju padomē kopā ar apelācijas sūdzību iesniegtie dokumenti ir nepieņemami, un uzskatītu šos dokumentus par būtiskiem apelācijas sūdzības apmierināšanai, atcelt apstrīdēto lēmumu sakarā ar sacīkstes principa neievērošanu un tiesību uz aizstāvību pārkāpumu, un nodot lietu atkārtotai izskatīšanai Anulēšanas nodaļā;

               —

               katrā ziņā noteikt Birojam pienākumu veikt vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu Vispārējās tiesas spriedumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un [Kopienas preču zīmes] īpašniecei piespriest atlīdzināt procesā Anulēšanas nodaļā un Apelāciju padomē radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme ar vārdisku elementu “Camomilla” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 9., 14., 16., 21., 24. un 28. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 3 185 196

      Kopienas preču zīmes īpašniece: Camomilla SpA

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: valsts grafiska preču zīme ar vārdisku elementu “CAMOMILLA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopā ar 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums


title: lieta T-383/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko 2004. gada 22. septembrī iesniedza Erich Drazdansky

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/21

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko 2004. gada 22. septembrī iesniedza Erich Drazdansky
   (lieta T-383/04)
   (2004/C 314/53)
   tiesvedības valoda - vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 22. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko cēla Erich Drazdansky, Wr. Neustadt (Austrija), kuru pārstāv M. Kadlicz, advokāts.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja otrās Apelāciju padomes 2004. gada 23. jūlija lēmumu R 1014/2001-2, ar kuru pieņemta apelācijas sūdzība un nepieņemti vai noraidīti iebildumi;

               —

               pakārtoti, atcelt Biroja lēmumu un pieprasīt tam pieņemt jaunu lēmumu apelācijā;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītājs

               Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums:

               Mutiska zīme “Vitacan” 29. klasē (piena produkti, u.c.), 30. klasē (kakao vai šokolādes dzērieni) un 32. klasē (augļu dzērieni u.c.) ietilpstošajām precēm, pieteikums Nr. 452 284

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Pieteiktās preču zīmes reģistrācijas atteikums

               Apelāciju padomes lēmums:

               Apelācijas sūdzības noraidīšana

               Izvirzītie pamati:

               Regulas (EK) Nr. 40/941 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-514/09: Prasība, kas celta 2009. gada 31. decembrī — De Post /Komisija

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/38

         Prasība, kas celta 2009. gada 31. decembrī — De Post/Komisija
   (Lieta T-514/09)
   2010/C 51/73
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: De Post NV van publiek recht (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — R. Martens un B. Schutyser, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Publikāciju biroja lēmumu, kas prasītājai paziņots 2009. gada 17. decembrī, par tiesību slēgt līgumu, kas paredzēts konkursa uzaicinājumā Nr. 10234 “Oficiālā Vēstneša, grāmatu, citu periodisko izdevumu un publikāciju ikdienas transportēšana un piegāde” (OV 2009/S, 176-253034) piešķiršanu “Entreprises des Postes et Télécommunications Luxembourg” nevis prasītājai;

               —

               ja sprieduma taisīšanas laikā Publikāciju birojs būs jau parakstījis līgumu ar Entreprises des Postes et Télécommunications Luxembourg, pamatojoties uz konkursa uzaicinājumu Nr. 10234, atzīt šo līgumu par spēkā neesošu;

               —

               piespriest atlīdzību kā kompensāciju par zaudējumiem, kas prasītājai radušies apstrīdētā lēmuma rezultātā un kas provizoriski novērtēti EUR 2 386 444,94 apmērā, summai attiecīgi pieskaitot soda un saliktos procentus no šī pieteikuma iesniegšanas dienas;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājai radušos advokāta pakalpojumu izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasības pieteikumu prasītāja, pirmkārt, vēlas, lai tiktu atcelts Eiropas Savienības Publikāciju biroja (turpmāk tekstā — “Publikāciju birojs”) 2009. gada 17. decembra lēmums konkursa uzaicinājumā Nr. 10234 “Oficiālā Vēstneša, grāmatu, citu periodisko izdevumu un publikāciju ikdienas transportēšana un piegāde” (OV 2009/S, 176-253034) paredzētā līguma slēgšanas tiesības piešķirt Entreprises des Postes et Télécommunications Luxembourg (turpmāk tekstā — “Post Luxembourg”) un līdz ar to nepiešķirt prasītājai, un, otrkārt, lai prasītājai tiktu piespriesta kompensācija EUR 2 386 444,94 apmērā par zaudējumiem, ko tā, iespējams, cietusi sakarā ar piedāvājuma noraidīšanu.
   Sava pieteikuma pamatojumam prasītāja izvirza vienu pamatu, ko veido četras daļas.
   Pirmais un vienīgais prasītājas izvirzītais pamats attiecas uz iespējamu Publikāciju biroja pārskatāmības principa un vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem principa pārkāpumu, kas ir paredzēti LESD 15. pantā un Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (turpmāk tekstā — “Finanšu regula”) (1), 89. pantā, uz pienākuma neizpildi piešķirt līguma slēgšanas tiesības, pamatojoties uz Finanšu regulas 100. panta 1. punktā paredzēto atlases kritēriju novērtējumu, uz Publikāciju biroja pietiekama pamatojuma nenorādīšanu lēmumā (LESD 296. panta pārkāpums) un uz vairākām acīmredzamām kļūdām vērtējumā, ko Publikāciju birojs, iespējams, pieļāvis, tādējādi padarot spēkā neesošu tā lēmumu, ka tieši Post Luxembourg nevis prasītājas piedāvājums ir saimnieciski visizdevīgākais.
   Pirmajā pamata daļā prasītāja apgalvo, ka Publikāciju birojs savu lēmumu nav balstījis uz atlases un piešķiršanas kritēriju novērtējumu, tādējādi pārkāpdams Finanšu regulas 100. panta 1. punktu.
   Otrajā pamata daļā prasītāja apgalvo, ka Publikāciju birojs piedāvājumu vērtējumā ir piemērojis vairākus sekundārus kritērijus, kas nebija ietverti konkursa specifikācijā, tādējādi pārkāpdams pārskatāmības principu, kas ir noteikts LESD 15. pantā un Finanšu regulas 89. pantā.
   Trešajā pamata daļā prasītāja apgalvo, ka Publikāciju birojs atklāto tehnisko piešķiršanas kritēriju ir piemērojis nekonsekventi, tādējādi padarot novērtēšanas procesu faktiski nepārskatāmu.
   Ceturtajā pamata daļā prasītāja apgalvo, ka Publikāciju birojs, pārkāpdams LESD 15. un 296. pantu, Finanšu regulas 89. pantu, kā arī pienākuma norādīt pamatojumu un pārskatāmības vispārējās procesuālās prasības, nav pienācīgi un skaidri pamatojis piedāvājumu novērtējumu, jo lēmuma pamatojums ir, iespējams, pretrunīgs un tas nav spēkā acīmredzamu kļūdu vērtējumā dēļ.
   Turklāt prasītāja apgalvo, ka, tā kā lēmums nav spēkā Eiropas Savienības tiesību pārkāpuma dēļ, Publikāciju birojs ir pieļāvis kļūdu un tādēļ ir atbildīgs saskaņā ar LESD 340. pantu. Prasītāja apgalvo, ka sakarā ar lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības Post Luxembourg nevis prasītājai, pēdējai ir radušies nopietni zaudējumi, kas izriet no iespējas iegūt līguma slēgšanas tiesības un no visiem prasītājas izdevumiem saistībā ar piedāvājuma sagatavošanu un noformēšanu, kā arī no sava viedokļa aizstāvēšanas.

      (1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.).


title: Lieta C-191/08: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 5. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/33

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 5. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-191/08) (1)

   (2009/C 69/74)

      Tiesvedības valoda — portugāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 171, 5.7.2008.


title: lieta T-123/07: Prasība, kas celta 2007. gada 17. aprīlī — Siemens Transmission & Distribution /Komisija

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/31

         Prasība, kas celta 2007. gada 17. aprīlī — Siemens Transmission & Distribution/Komisija
   (lieta T-123/07)
   (2007/C 140/53)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Siemens Transmission & Distribution, Manchester (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — H. Wollmann un F. Urlesberger, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 1. pantu tiktāl, ciktāl tajā tiek atzīts, ka prasītāja ir pārkāpusi EKL 81. pantu un/vai EEZ līguma 53. pantu laika posmā no 1988. gada 15. aprīļa līdz 2000. gada 13. decembrim, no 2002. gada 1. aprīļa līdz 2002. gada 9. oktobrim un no 2004. gada 21. janvāra līdz 2004. gada 11. maijam;

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu tiktāl, ciktāl tas skar prasītāju;

               —

               pakārtoti, samazināt lēmuma 2. panta 1. punktā prasītājai noteikto naudas sodu līdz apmēram, kas nepārsniedz EUR 1 100 000;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmumu C(2006) 6762 galīgā redakcija lietā COMP/F/38.899 — Gāzes izolācijas slēgiekārtas. Apstrīdētajā lēmumā prasītājai un citiem uzņēmumiem ir noteikts naudas sods par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumu. Saskaņā ar Komisijas teikto prasītāja ir piedalījusies vairākos nolīgumos un saskaņotās darbībās gāzes izolācijas slēgiekārtu nozarē.
   Prasītāja pamato prasību galvenokārt ar EKL 81. panta 1. punkta un Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. un 3. punkta un 25. panta pārkāpumu. Šajā sakarā tā apgalvo, ka tai uzliktais naudas sods pārsniedz 10 % no tās apgrozījuma iepriekšējā tirdzniecības gadā pirms lēmuma pieņemšanas. Turklāt Komisija, nosakot naudas sodu, nav ņēmusi vērā prasītājas individuālos apstākļus. Papildus prasītāja apgalvo, ka Komisija ir nepareizi novērtējusi prasītājas izdarītā pārkāpuma ilgumu. Attiecībā uz laika posmu līdz 1998. gada 16. jūlijam kriminālvajāšanai jau bija iestājies noilgums. Turklāt Komisija bez pārliecinoša pierādījuma ir konstatējusi, ka līdz 2000. gada 13. decembrim norādītā pārkāpuma mērķis vai iedarbība bija konkurences ierobežošana Kopienā. Visbeidzot saistībā ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka prasītāja ir nepamatoti apsūdzēta tajā, ka tā ir piedalījusies nolīgumos pēc 2002. gada.
   Otrkārt, prasītāja norāda, ka Komisija ir pārkāpusi būtiskus procesuālus noteikumus. Šajā sakarā tā norāda, ka ir pārkāptas tiesības tikt uzklausītam.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.)


title: Lieta T-321/08: Prasība, kas celta 2008. gada 12. augustā — Cimino /Komisija

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/36

         Prasība, kas celta 2008. gada 12. augustā — Cimino/Komisija
   (Lieta T-321/08)
   (2008/C 272/69)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Riccardo Cimino, Castelsardo (Itālija) (pārstāvji — A. Maiorana, avvocato, A. De Matteis, avvocato, A. De Francesco, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 12. jūnija Regulu (EK) Nr. 530/2008, ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz seineriem, kas zvejo zilās tunzivis Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45° R garuma un Vidusjūrā (OV L 155, 9. lpp.);

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-313/08 Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c./Komisija izvirzītie.


title: Lieta C-122/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 10. martā iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) – C

text:
               26.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 10. martā iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) – C

   (Lieta C-122/15)
   (2015/C 171/26)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: C

      Atbildētāja: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2000/78/EK (1) 3. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka tāds valsts tiesiskais regulējums kā Likuma par ienākuma nodokli (Tuloverolaki) 124. panta 1. un 4. punkta noteikumi, kas skar papildnodokli no pensijas, ietilpst Savienības tiesību piemērošanas jomā un tādējādi attiecīgajai lietai ir piemērojams diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. panta 1. punkta izpratnē?
               Otrais un trešais jautājums tiek uzdots tikai gadījumam, ja Tiesa uz pirmo jautājumu atbild tādējādi, ka attiecīgā lieta ietilpst Savienības tiesību piemērošanas jomā.

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Direktīvas 2000/78/EK 2. panta 1. punkts un 2. punkta a) vai b) apakšpunkts un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. panta 1. punkts ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā Likuma par ienākuma nodokli 124. panta 1. un 4. punkta noteikumi par papildnodokli no pensijas, kas paredz, ka fiziskas personas pensija, kuras saņemšana katrā ziņā netieši ir saistīta ar personas vecumu, noteiktās situācijās tiek aplikta ar lielāku ienākuma nodokli nekā atbilstoša apmēra ienākumi no algota darba?

               3)

               Ja iepriekš minētie Direktīvas 2000/78/EK un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas noteikumi nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā papildnodokli no pensijas, šajā lietā ir jāizvērtē, vai attiecīgās direktīvas 6. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka šīs tiesību normas izpratnē tādu valsts tiesisko regulējumu kā papildnodokli no pensijas var uzskatīt gan par objektīvi un saprātīgi attaisnotu, gan par attaisnotu ar likumīgu mērķi, tostarp nodarbinātības politiku, darba tirgu un profesionālās izglītības mērķiem, ja, kā izriet no Likuma par ienākuma nodokli sagatavošanas dokumentiem, papildnodokļa no pensijas mērķis ir iegūt nodokļu ieņēmumus no maksātspējīgiem pensiju saņēmējiem, samazināt atšķirības nodokļu aplikšanas jomā starp pensijām un ieņēmumiem no algota darba un stimulēt gados vecākus cilvēkus aktīvi turpināt darba dzīvi?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.).


title: Lieta T-538/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 28. marta spriedums – Regent University/EUIPO – Regent’s College (“REGENT UNIVERSITY”) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “REGENT UNIVERSITY — Agrāka valsts grafiska preču zīme “REGENT’S COLLEGE” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/33

         Vispārējās tiesas 2017. gada 28. marta spriedums – Regent University/EUIPO – Regent’s College (“REGENT UNIVERSITY”)
   (Lieta T-538/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “REGENT UNIVERSITY - Agrāka valsts grafiska preču zīme “REGENT’S COLLEGE” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
   (2017/C 151/41)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Regent University (Virginia Beach, Virdžīnija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – E. Himsworth, QC, un D. Wilkinson, solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – S. Bonne)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Regent’s College (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – S. Malynicz, QC)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 6. jūlija lēmumu lietā R 1859/2014-2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Regent’s College un Regent University

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Regent University atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 371, 9.11.2015.


title: Lieta T-330/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. jūnija spriedums — Novartis /ITSB ( BLUE SOFT ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes BLUE SOFT reģistrācijas pieteikums — Absolūtie atteikuma pamatojumi — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/19

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. jūnija spriedums — Novartis/ITSB (“BLUE SOFT”)
   (Lieta T-330/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “BLUE SOFT’ reģistrācijas pieteikums - Absolūtie atteikuma pamatojumi - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2008/C 183/39)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novartis AG, Bāzele (Šveice) (pārstāvis — N. Hebeis, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 14. septembra lēmumu (lieta R 270/2006-1) attiecībā uz pieteikumu vārdisku preču zīmi “BLUE SOFT” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Novartis AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: lieta T-397/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko 2004. gada 6. oktobrī iesniedza MobilCom Aktiengesellschaft

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/23

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko 2004. gada 6. oktobrī iesniedza MobilCom Aktiengesellschaft
   (lieta T-397/04)
   (2004/C 314/55)
   tiesvedības valoda - vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 13. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla MobilCom Aktiengesellschaft, Büdelsdorf (Vācija), kuru pārstāv K. Jakobsen, U. Wellmann un T. Sharpe, advokāti.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2004. gada 14. jūlija Lēmumu lietā Nr. C5/03 (ExN 239/03);

               —

               pakārtoti, atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2004. gada 14. jūlija Lēmuma lietā Nr. C5/03 (ExN 239/03) 1. pantu tiktāl, cik tas norāda pēdējā teikuma daļā “lai Vācija izpilda šā lēmuma 2. pantā minētos nosacījumus”, un atcelt minētā lēmuma 2. un 3. pantu pilnībā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētajā lēmumā Komisija piesprieda prasītājam par labu Vācijas valsts atbalstu, kas ir samērojams ar kopējo tirgu, un lai Vācija izpilda lēmuma 2. panta nosacījumus. Prasītājs saskata spiedienu pienākumā septiņu mēnešu laikā aizvērt “Online tirdzniecības kanālu”.
   Prasītājs vispirms uzsver, ka Komisijai šajā jautājumā nav kompetences. Ja prasītāja uzņēmējdarbība, proti, līgumu slēgšana par mobilajiem telefoniem, būtu strikti attiecināta uz Vācijas teritoriju, piešķirtais valsts atbalsts nevarētu ietekmēt uzņēmējdarbību dalībvalstu starpā.
   Turklāt prasītājs apgalvo, ka nav piemērota tiesiska pamata, lai Komisija varētu uzlikt šādu pienākumu, un tādēļ tā varētu būt pārkāpusi EKL vai tiesību normu, kas ir piemērojama, īstenojot EKL.
   Prasītājs apgalvo, ka viņam uzliktais pienākums ir patvaļīgs, jo tas nebija pietiekami pamatots. Prasītājs rezultātā izsaka iebildumus par kļūdu vērtējumā vai novērtējuma trūkumu. Turklāt Komisija nav paskaidrojusi saprotamā veidā, kādēļ apstrīdētais lēmums bija nepieciešams, piemērots un tajā pašā laikā – vismazāk ierobežojošs pasākums; līdz ar to tā varētu būt pārkāpusi samērīguma principu.


title: Lieta C-347/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bezirksgerichts Linz (Austrija) 2009. gada 31. augusta rīkojumu — Kriminālprocess pret Jochen Dickinger , Franz Ömer

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bezirksgerichts Linz (Austrija) 2009. gada 31. augusta rīkojumu — Kriminālprocess pret Jochen Dickinger, Franz Ömer

   (Lieta C-347/09)
   2009/C 282/45
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bezirksgerichts Linz

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Jochen Dickinger, Franz Ömer

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

                           a)

                           Vai EKL 43 un 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem nepieļauj tādu tiesisko regulējumu kā Austrijas azartspēļu likuma 3. pantu kopā ar 14. un turpmākajiem pantiem un 21. pantu, saskaņā ar kuriem

                                       —

                                       loteriju (piem., loterijām, elektroniskajām loterijām utt.) organizēšanas licenci licences pieteicējam uz 15 gadiem var piešķirt, ja tas tostarp ir kapitālsabiedrība ar atrašanās vietu Austrijā, kurai nevar būt meitas sabiedrības ārpus Austrijas, kuras apmaksātais pamatkapitāls, respektīvi, pamatkapitāls ir vismaz EUR 109 000 000 un no kuras, ņemot vērā apstākļus, federālā valdība var sagaidīt vislielākos nodokļu maksājumus,

                                       —

                                       kazino licenci maksimums divpadsmit koncesionāriem uz 15 gadiem var piešķirt tikai personai, kas tostarp ir akciju sabiedrības ar atrašanās vietu Austrijā, kurām nevar būt meitas sabiedrības ārpus Austrijas, kuru apmaksātais pamatkapitāls ir EUR 22 000 000 un no kurām, ņemot vērā apstākļus, pašvaldības var sagaidīt vislielākos nodokļu maksājumus?

                                 Šie jautājumi radušies tāpēc, ka Casinos Austria AG ir visu divpadsmit kazino koncesiju īpašniece, kas 1991. gada 18. decembrī tika piešķirtas uz maksimālo laiku 15 gadi un tostarp tika pagarinātas bez publiskas konkursa procedūras vai publiska paziņojuma.

                           b)

                           Ja atbilde uz šiem jautājumiem ir pozitīva, vai šādu tiesisko regulējumu ar vispārējām interesēm saistītu interešu dēļ var pamatot ar konkurences ierobežojumu, ja koncesiju īpašnieki gandrīz monopola struktūrā intensīvas reklāmas kampaņas ceļā azartspēļu nozarē īsteno ekspansīvu politiku?

                           c)

                           Ja atbilde uz jautājumu ir apstiprinoša, vai, izvērtējot šāda regulējuma samērīgumu, kura mērķis ir izvairīties no kriminālpārkāpumu izdarīšanas tādējādi, ka šajā nozarē aktīvie uzņēmēji tiek pakļauti kontrolei un azartspēļu bizness tiek vadīts tā, lai tas arī tiktu pakļauts kontrolei, iesniedzējtiesai ir jāņem vērā, ka ar šo regulējumu tiek aptverti arī pārrobežu pakalpojumu sniedzēji, kuri katrā ziņā ir pakļauti dalībvalsts, kurā tie veic uzņēmējdarbību, ar koncesiju saistītiem noteikumiem un kontrolei?

               2)

               Vai EK līguma pamatbrīvības, it īpaši pakalpojumu sniegšanas brīvība saskaņā ar EKL 49. pantu, ir interpretējamas tādējādi, ka, neskatoties uz vēl aizvien spēkā esošo dalībvalstu kompetenci regulēt krimināltiesisko kārtību, arī dalībvalsts krimināltiesību norma ir jāpieskaņo Kopienu tiesībām, ja tās mērķis ir pakārtot vai likt šķēršļus kādas no pamatbrīvībām īstenošanai?

               3)

                           a)

                           Vai EKL 49. pants kopā ar EKL 10. pantu ir interpretējams tādējādi, ka valstī, kur pakalpojuma sniedzējs veic uzņēmējdarbību, veiktās kontroles un tur garantētā drošība ir jāņem vērā pakalpojuma sniegšanas valstī saskaņā ar abpusējas uzticēšanās principu?

                           b)

                           Ja atbilde uz jautājumu ir apstiprinoša: vai EKL 49. pants tālāk ir interpretējams tādējādi, ka vispārējo interešu apsvērumu dēļ pieņemta pakalpojumu brīvības ierobežojuma gadījumā ir jāvērtē, vai šīs vispārējās intereses jau pietiekami nav ņemtas vērā, pieņemot tiesību normas, veicot kontroli un pārbaudes, kam ir pakļauts pakalpojumu sniedzējs valstī, kurā viņš veic uzņēmējdarbību?

                           c)

                           Ja atbilde uz jautājumu ir apstiprinoša: vai, izvērtējot dalībvalsts normas, kurā par pārrobežu azartspēļu pakalpojumu sniegšanu bez valstī saņemtas licences ir paredzēts sods, ir jāņem vērā, ka pakalpojumu sniegšanas valsts reglamentējošās intereses pamatbrīvības pamatošanai jau pietiekami ir ņemtas vērā valstī, kurā tiek veikta uzņēmējdarbība, paredzot striktu atļaujas un uzraudzības procedūru?

                           d)

                           Ja atbilde uz jautājumu ir apstiprinoša: vai iesniedzējtiesai šāda ierobežojuma samērīguma izvērtēšanas ietvaros ir jāņem vērā fakts, ka attiecīgie noteikumi valstī, kurā pakalpojumu sniedzējs veic uzņēmējdarbību, no kontroles intensitātes viedokļa ir vēl stingrāki nekā pakalpojumu sniegšanas valstī?

                           e)

                           Vai azartspēļu aizlieguma, par kura neievērošanu ir paredzēta sankcija un kas noteikts spēlētāju aizsardzības politikas un kriminalitātes apkarošanas apsvērumu dēļ, gadījumā samērīguma princips arī prasa, lai iesniedzējtiesa nošķir azartspēļu pakalpojumu sniedzējus, kuriem nav nekādas atļaujas, no tādiem, kas veic uzņēmējdarbību citās ES dalībvalstīs, kur tiem ir koncesijas un kuri savu darbību veic, atsaukdamies uz pakalpojumu sniegšanas brīvību?

                           f)

                           Vai, vērtējot valsts tiesību normas samērīgumu, ar kuru, paredzot sankciju, ir aizliegts bez koncesijas vai valsts atļaujas sniegt pārrobežou azartspēļu pakalpojumus, būtu jāņem vērā tas, ka azartspēļu pakalpojums sniedzējs, kas likumīgi ir saņēmis licenci citā dalībvalstī, bet objektīvu un netieši diskriminējošu piekļuves [tirgum] šķēršļu dēļ nav varējis saņemt valsts licenci, un ka licences piešķiršanas un uzraudzības procedūra valstī, kurā tiek veikta uzņēmējdarbība, piedāvā vismaz valstī līmenī nodrošinātajam līmenim pielīdzināmu aizsardzības līmeni?

               4)

                           a)

                           Vai EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pakalpojumu sniegšanas pagaidu raksturs to sniedzējam izslēdz iespēju uzņemošajā valstī radīt noteiktu infrastruktūru (kā, piemēram, serveri), to neuzskatot par uzņēmējdarbības veicēju šajā dalībvalstī?

                           b)

                           Vai EKL 49. pants arī būtu jāinterpretē tādējādi, ka valstī atrodošam atbalsta sniedzējam noteikts aizliegums pakalpojumu sniedzējam, kurš veic uzņēmējdarbību citā dalībvalstī, atvieglot sniegt pakalpojumus, ir uzskatāms par šī pakalpojumu sniedzēja pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumu arī tad, ja atbalsta sniedzējs ir iedibinājies tajā pašā dalībvalstī tāpat kā daļa pakalpojuma saņēmēja?


title: Lieta C-249/08: Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 29. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Kopējai zivsaimniecības politika — Resursu saglabāšana — Uzraudzības režīms zivsaimniecības nozarē — Regula (EK) Nr. 894/97 — 11. pants — Regula (EEK) Nr. 2241/87 — 1. panta 1. un 2. punkts — Regula (EEK) Nr. 2847/93 — 2. panta 1. punkts un 31. panta 1. un 2. punkts — Driftertīklu aizliegums — Šī aizlieguma ievērošanas efektīvas kontroles sistēmas trūkums)

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/8

         Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 29. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-249/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Kopējai zivsaimniecības politika - Resursu saglabāšana - Uzraudzības režīms zivsaimniecības nozarē - Regula (EK) Nr. 894/97 - 11. pants - Regula (EEK) Nr. 2241/87 - 1. panta 1. un 2. punkts - Regula (EEK) Nr. 2847/93 - 2. panta 1. punkts un 31. panta 1. un 2. punkts - Driftertīklu aizliegums - Šī aizlieguma ievērošanas efektīvas kontroles sistēmas trūkums)
   2009/C 312/11
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Banks un C. Cattabriga)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. Bruni, pārstāvis, F. Arena, avvocato dello Stato)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2241/87, kas nosaka konkrētus kontroles pasākumus zvejniecībai (OV L 207, 1. lpp.), 1. panta 1. punkta un Padomes 1993. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2847/93, ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai (OV L 261, 1. lpp.), 2. panta un 31. panta 1. un 2. punkta pārkāpums — Zvejas kuģu un to darbību inspekcija un uzraudzība — Pasākumi, kurus jāveic spēkā esošā tiesiskā regulējuma neievērošanas gadījumā — Pasākumi attiecībā uz driftertīklu turēšanu uz klāja un to izmantošanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               savā teritorijā un tās suverēnajā teritorijā vai jurisdikcijā esošajos ūdeņos pietiekami neuzraugot, neinspicējot un nepārraugot zvejas darbības, it īpaši attiecībā uz driftertīklu turēšanu uz klāja un to izmantošanu un pietiekami neraugoties, lai tiktu veikti piemēroti pasākumi attiecībā uz Kopienu tiesiskā regulējuma par driftertīklu turēšanu uz klāja un to izmantošanu pārkāpumiem, it īpaši piemērojot preventīvus sodus to izdarītājiem, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2241/87, kas nosaka konkrētus kontroles pasākumus zvejniecībai, 1. panta 1. punktā un Padomes 1993. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2847/93, ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai, kas grozīta ar Padomes 1998. gada 17. decembra Regulu (EK) Nr. 2846/98, 2. panta 1. punktā un 31. panta 1. un 2. punktā;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 209, 15.08.2008.


title: Lieta C-69/06: Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 23. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Slovākijas Republika

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/27

         Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 23. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Slovākijas Republika
   (Lieta C-69/06) (1)

   (2007/C 96/49)

      Tiesvedības valoda — slovāku

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 74, 25.3.2006.


title: Tiesas Spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 8. septembrī lietā C-288/04 (Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) AB pret Finanzamt für den 6., 7. und 15. Bezirk (Protokols par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās — Civildienesta noteikumi — Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtība — Vietējais darbinieks, kas strādā Komisijas pārstāvniecībā Austrijā — Nodokļu režīms)

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/9

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 8. septembrī
   lietā C-288/04 (Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) AB pret Finanzamt für den 6., 7. und 15. Bezirk
       (1)

   (Protokols par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās - Civildienesta noteikumi - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtība - Vietējais darbinieks, kas strādā Komisijas pārstāvniecībā Austrijā - Nodokļu režīms)
   (2005/C 271/16)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-288/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Austrija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 28. jūnijā un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 6. jūlijā, tiesvedībā AB pret Finanzamt für den 6., 7. und 15. Bezirk, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Janns [P. Jann], tiesneši K. Lēnartss [K. Lenaerts], K. Šīmans [K. Schiemann], E. Juhāss [E. Juhász] (referents) un M. Ilešičs [M. Ilešič], ģenerāladvokāts L. A. Hēlhuds [L. A. Geelhoed], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 8. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Piemērojot Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās 13. un 16. pantu, Kopienu iestādes lēmumam, ar kuru nosaka kāda tā darbinieka statusu un nodarbināšanas kārtību, ir saistošs raksturs attiecībā uz valstu administratīvajām un tiesu iestādēm tādā mērā, ka tās nevar veikt autonomu attiecīgo darba attiecību kvalifikāciju.

      (1)  OV C 251, 09.10.2004.


title: Lieta T-49/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 19. aprīļa spriedums — Evropaïki Dynamiki /Komisija (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Kopienas uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Pakalpojumu sniegšana saistībā ar Reģionālās politikas ģenerāldirektorāta informātikas sistēmas uzturēšanu un attīstīšanu — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Vienlīdzīga attieksme — Pienākums norādīt pamatojumu — Būtisku formas prasību pārkāpums — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Ārpuslīgumiskā atbildība)

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/16

         Vispārējās tiesas 2012. gada 19. aprīļa spriedums — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-49/09) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Kopienas uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Pakalpojumu sniegšana saistībā ar Reģionālās politikas ģenerāldirektorāta informātikas sistēmas uzturēšanu un attīstīšanu - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Vienlīdzīga attieksme - Pienākums norādīt pamatojumu - Būtisku formas prasību pārkāpums - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   2012/C 165/27
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannakis un P. Katsimani, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — N. Bambara un E. Manhaeve, vēlāk E. Manhaeve, kam palīdz P. Wytinck un B. Hoorelbeke, advokāti)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas 2008. gada 21. novembra lēmumu, ar ko tā noraida prasītājas piedāvājumu, ko tā bija iesniegusi, atsaucoties uz atklāto konkursu REGIO-A4-2008-1 par Reģionālās politikas ģenerāldirektorāta informātikas sistēmas uzturēšanu un attīstīšanu (OV 2008/S 117-155067), kā arī lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam, un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 90, 18.04.2009.


title: Lieta C-512/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 25. septembrī iesniedza Prekršajni Sud u Bjelovaru (Horvātija) – Siniša Pušić/Privredna banka Zagreb, Božo Prka

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 25. septembrī iesniedza Prekršajni Sud u Bjelovaru (Horvātija) – Siniša Pušić/Privredna banka Zagreb, Božo Prka

   (Lieta C-512/15)
   (2016/C 027/07)
   Tiesvedības valoda – horvātu

      Iesniedzējtiesa

      Prekršajni Sud u Bjelovaru

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Siniša Pušić

      Atbildētāja: Privredna banka Zagreb, Božo Prka

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Likuma par patēriņa kredītu piemērošana ar atpakaļejošu spēku var tikt interpretēta un vērtēta tikai atbilstoši šī likuma normām, attiecīgi šī Likuma [par patēriņa kredītu] piemērošana atbilst Savienības tiesībām, it īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīvai 2008/48/EK (1), kuras 1. pantā ir skaidri paredzēts, ka šī direktīva nav piemērojama kredītlīgumiem, kas noslēgti pirms to valsts leģislatīvo aktu stāšanas spēkā, ar kuru šī direktīva ir transponēta valsts tiesībās?

               2)

               Vai iepriekš atgādinātajos apstākļos Likuma par patēriņa kredītu 26. panta 1. punkta 28. apakšpunkts var tikt interpretēts atbilstoši direktīvas 23. pantam, ievērojot tās 30. panta pārejas noteikumus, tādējādi, ka par valsts tiesību normas, kas pieņemta, pamatojoties uz attiecīgo direktīvu, pārkāpumu paredzētie sodi nevar tikt piemēroti iespējamiem pārkāpumiem, kas ir saistīti ar kredītlīgumiem, kuri ir spēkā datumā, kad tiek īstenoti valsts izpildes pasākumi?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīva 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK (OV L 133, 66. lpp.).


title: Lieta T-189/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 13. janvāra spriedums – Deza/ECHA Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — ECHA rīcībā esošie dokumenti, kuri ietver informāciju, kas iesniegta procedūrā saistībā ar pieteikumu atļaujai lietot vielu bis(2-etilheksil)ftalātu (DEHP) — Lēmums izpaust noteiktu informāciju, ko prasītāja uzskata par konfidenciālu — Izņēmums saistībā ar komerciālo interešu aizsardzību — Privātās dzīves jēdziens — Tiesības uz īpašumu — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/23

         Vispārējās tiesas 2017. gada 13. janvāra spriedums – Deza/ECHA

   (Lieta T-189/14) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - ECHA rīcībā esošie dokumenti, kuri ietver informāciju, kas iesniegta procedūrā saistībā ar pieteikumu atļaujai lietot vielu bis(2-etilheksil)ftalātu (DEHP) - Lēmums izpaust noteiktu informāciju, ko prasītāja uzskata par konfidenciālu - Izņēmums saistībā ar komerciālo interešu aizsardzību - Privātās dzīves jēdziens - Tiesības uz īpašumu - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2017/C 063/31)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deza, a.s. (Valašske Meziržīči, Čehijas Republika) (pārstāvis – P. Dejl, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūru (ECHA) (pārstāvji – sākotnēji A. Iber, T. Zbihlej un M. Heikkilä, pārstāvji, vēlāk M. Heikkilä, C. Buchanan un W. Broere, pārstāvji, kuriem palīdz M. Mašková, advokāts)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Clotuche–Duvieusart, P. Ondrůšek un K. Talabér–Ritz), ClientEarth (Londona, Apvienotā Karaliste), European Environmental Bureau (EEB) (Brisele, Beļģija), Vereniging Health Care Without Harm Europe (Reisveika, Nīderlande) (pārstāvis – B. Kloostra, advokāts)

      Priekšmets

   Par prasību atbilstoši LESD 263. pantam, kurā lūgts atcelt ECHA2014. gada 24. janvāra lēmumus par tādas noteiktas informācijas izpaušanu, ko prasītāja iesniegusi procedūrā saistībā ar pieteikumu atļaujai lietot vielu bis(2-etilheksil)ftalātu (DEHP)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Deza, a.s. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Ķīmikāliju aģentūras (ECHA) tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanas izdevums pati;

               4)

               ClientEarth, European Environmental Bureau (EEB) un Vereniging Health Care Without Harm Europe sedz savus tiesāšanās izdevums pašas.

      (1)  OV C 194, 24.6.2014.


title: Lieta T-388/11: Prasība, kas celta 2011. gada 22. jūlijā — Deutsche Post /Komisija

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/33

         Prasība, kas celta 2011. gada 22. jūlijā — Deutsche Post/Komisija
   (Lieta T-388/11)
   2011/C 282/66
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Post AG (Bonna, Vācija) (pārstāvji — J. Sedemund, T. Lübbig un M. Klasse, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 10. maija lēmumu valsts atbalsta procedūrā C 36/2007 — Vācija, valsts atbalsts Deutsche Post AG (C(2011) 3081, galīgā redakcija);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja prasa atcelt Komisijas 2011. gada 10. maija Lēmumu C(2011) 3081, galīgā redakcija, valsts atbalsta procedūrā C 36/2007 — Vācija, valsts atbalsts Deutsche Post AG, ar kuru Komisija nolēma saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu paplašināt pārbaudes procedūru iepriekš minētajā lietā. Šī paplašināšana attiecas uz valsts pensiju finansējumu ierēdņiem, kurus Deutsche Bundespost ir pieņēmusi darbā pirms prasītājas dibināšanas dienas, kas šajā lietā jau ir bijis Komisijas 2007. gada 12. septembra lēmuma uzsākt procedūru priekšmets
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts — Acīmredzami kļūdaina kvalificēšana, proti, kā atbalstu
               Acīmredzamā Komisijas kļūda vērtējumā ir tā, ka Komisija šajā lietā neesot piemērojusi Combus judikatūru (2004. gada 16. marta spriedums lietā T-157/01 Danske Busvognmænd/Komisija, Recueil, II-917. lpp.). Saskaņā ar šo spriedumu par atbalstu neuzskata pasākumus, kas bijušos valsts uzņēmumus atbrīvoja no pensiju iemaksām, kuras pārsniedz apmēru, kas parasti rodas privātajiem uzņēmumiem. Piemērot to attiecībā uz šīs lietas apstākļiem, nenovēršami izriet, ka pensiju saistību valsts finansējums nevar būt atbalsts.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 659/1999 (1) 1. panta b) punkts, LESD 107. pants un 108. pants — Acīmredzama kļūda vērtējumā, klasificējot kā “jaunu” atbalstu
               Komisijas acīmredzama kļūda vērtējumā ir tā, ka Komisija neesot ņēmusi vērā, ka valsts atbildība par pensiju saistībām — ja valsts atbalsta pastāvēšanas nosacījumi vispār ir izpildīti — varot būt vienīgi saistībā ar pastāvošo atbalstu. Nepārtrauktā federālo iestāžu atbildība par pensiju saistībām rodoties no Grundgesetz [Vācijas Konstitucionālā likuma], tādējādi jau tad, kad Līgumi stājās spēkā, tā esot pastāvējis un pēc tam tā nav būtiski grozīta. Turklāt Komisijai esot saistošs lietā T-266/02 Deutsche Post/Komisija sniegtais skaidrojums, ka tā attiecībā uz pensiju režīmu jau savā 2002. gada 19. jūnija lēmumā esot noliegusi nosacījumu, ka ar atbalstu esot jābūt saistītai juridiskai “priekšrocībai”, kas ir līdzvērtīga negatīvam testam saskaņā ar atbalstu regulējošajām normām.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts — Acīmredzami kļūdaina tā dēvētā atbalsta aprēķina metode
               Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka Komisija neesot veikusi pēc savas pašas ieskata nepieciešamo saldo aprēķināšanu par sociālajiem maksājumiem, kurus prasītāja faktiski veikusi par ierēdņiem, atskaitot tā dēvētos “uzcenojumus” par konkurences ziņā netipiskiem sociālajiem nodokļiem, kas ietverti apstiprinātajā atlīdzībā par regulētajiem produktiem, un par sociālajām iemaksām, kas parastos tirgus apstākļos jāveic privātā sektora konkurentiem. Līdz ar to Komisijas aprēķina metode nepieļaujamā veidā padara pilnīgi neredzamu to sociālo maksājumu apmēru, kurus prasītāja faktiski veic par ierēdņiem, kā rezultātā attiecībā uz tā dēvētā atbalsta apmēru, kuru Komisija ir aprēķinājusi, neesot nozīmīgi, vai un kādā apmērā sociālos maksājumus prasītāja ir atskaitījusi. Turklāt prasītāja apgalvo, ka tā dēvētie “uzcenojumi” atlīdzībā neesot pamatojami, un katrā ziņā konkurences ziņā netipiskas sociālās izmaksas neesot iespējams segt ar rezultātiem.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts — Neregulētās jomas tā dēvētās “šķērssubsidēšanas” acīmredzami kļūdaina kvalificēšana, izmantojot regulēto jomu kā noteicošo atbalsta sniegšanai
               Prasītāja šajā ziņā it īpaši apgalvo, ka Komisija neesot veikusi nepieciešamo pārsniegtās kompensācijas aprēķināšanu un neesot pārbaudījusi, vai valsts kompensācijas maksājumi vispār būtu pārsnieguši uz kompensācijai attiecināmās izmaksas.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts — Acīmredzama kļūda, nosakot konkurences ziņā tipisku sociālo iemaksu “etalonu”
               Prasītāja šajā ziņā it īpaši apgalvo, ka Komisija, aprēķinot konkurences ziņā tipiskas sociālās iemaksas, ko veic privātā sektora darba devēji, esot iekļāvusi darba ņēmēju iemaksas, kaut gan tās esot jāpieskaita pie darba ņēmēju aktīviem, nevis pie sociālajām iemaksām, kas esot jāveic darba devējam, kā arī to, ka attiecībā uz “etalonu” Komisija pievēršas (pārsniegtajam) ierēdņu algu līmenim, nevis konkurences ziņā tipiskam privāto uzņēmumu darba samaksas un algas līmenim. Veicot nepieciešamo abu kļūdu korekciju, tā dēvētais atbalsts pilnībā atkrītot.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 296. panta 2. punkts — Pamatojuma neesamība
               Visbeidzot apstrīdētais lēmums neesot pietiekami pamatots.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta C-11/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. janvārī iesniedza Commissione tributaria provinciale di Genova (Itālija) – Ignazio Messina & C. SpA/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. janvārī iesniedza Commissione tributaria provinciale di Genova (Itālija) – Ignazio Messina & C. SpA/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

   (Lieta C-11/16)
   (2016/C 111/11)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione tributaria provinciale di Genova

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ignazio Messina & C. SpA

      Atbildētāja: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli – Ufficio delle dogane di Genova

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regula (EEK) Nr. 4055/1986 (1), kā to ir interpretējusi Tiesa, liedz piemērot tādu valsts tiesisko regulējumu kā Dekrētā Nr. 107/2009 noteiktais, kas paredz atšķirīgu kādas maksas maksājumu atkarībā no tā, vai maksa tiek noteikta kuģiem, kuri kuģo no kādas valsts ostas ārpus ES vai dodas uz šādu ostu, vai uz kuģiem, kas kuģo no Itālijas ostas vai dodas [uz] Itālijas ostu?

               2)

               Vai Regula (EEK) Nr. 4055/1986, kā to ir interpretējusi Tiesa, liedz piemērot tādu valsts tiesisko regulējumu kā Dekrētā Nr. 107/2009 noteiktais, kas paredz atšķirīgu kādas maksas maksājumu atkarībā no tā, vai maksa tiek noteikta kuģiem, kuri kuģo no kādas valsts ostas ārpus ES vai dodas uz šādu ostu, vai uz kuģiem, kas kuģo no Savienības ostas vai dodas uz Savienības ostu, ja šāda atšķirība ir pamatota ar tādu publisko funkciju un/vai uzdevumu un/vai darbību veikšana, kas netiek finansēti konkrēti no minētās maksas?

               3)

               Vai Regula (EEK) Nr. 4055/1986, kā to ir interpretējusi Tiesa, liedz piemērot tādu valsts tiesisko regulējumu kā Dekrētā Nr. 107/2009 noteiktais, kas paredz atšķirīgu kādas maksas maksājumu atkarībā no tā, vai maksa tiek noteikta kuģiem, kas kuģo no kādas valsts ostas ārpus ES vai dodas uz šādu ostu, vai uz kuģiem, kas kuģo no Savienības ostas vai dodas uz Savienības ostu, ja šāda atšķirība ir pamatota ar to, ka publiskas funkcijas veic citas struktūras, nevis tā, kuras budžetā maksa tiek iemaksāta?

               4)

               Vai Regula (EEK) Nr. 4055/1986, kā to ir interpretējusi Tiesa, liedz piemērot tādu valsts tiesisko regulējumu kā Dekrētā Nr. 107/2009 noteiktais, kas paredz atšķirīgu kādas maksas maksājumu atkarībā no tā, vai maksa tiek noteikta kuģiem, kas kuģo no kādas valsts ostas ārpus ES vai dodas uz šādu ostu, vai uz kuģiem, kuri kuģo no Savienības ostas vai dodas uz Savienības ostu, ja šāda atšķirība ir pamatota ar publisku funkciju veikšanu, taču nav noteiktas atsevišķas kompensējamās izmaksas, līdz ar to nav iespējams ne a priori, ne a posteriori pārbaudīt, kuru pakalpojumu izmaksas ir faktiski kompensētas [un] kādā veidā un apjomā minētie pakalpojumi ir tikuši finansēti no minētās maksas?

      (1)  Padomes 1986. gada 22. decembra Regula (EEK) Nr. 4055/86, ar ko brīvas pakalpojumu sniegšanas principu piemēro jūras pārvadājumiem starp dalībvalstīm un starp dalībvalstīm un trešām valstīm (OV L 378, 1. lpp.).


title: Lieta C-209/08: Prasība, kas celta 2008. gada 20. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/28

         Prasība, kas celta 2008. gada 20. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-209/08)
   (2008/C 171/44)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāve — Maria Condou Durande)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/81/EK par uzturēšanās atļaujām, kas izdotas tādiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri ir cilvēku tirdzniecības upuri vai bijuši iesaistīti darbībās, kas veicina nelegālo imigrāciju, kuri sadarbojas ar kompetentajām iestādēm (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 17. pants;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2006. gada 5. augustā. Tomēr šīs prasības iesniegšanas datumā atbildētāja vēl arvien nebija veikusi vajadzīgos pasākumus, lai transponētu direktīvu, vai, jebkurā gadījumā, tā nebija tos darījusi zināmus Komisijai.

      (1)  OV L 261, 19. lpp.


title: Lieta C-16/08: Tiesas (sestā palāta) 2009. gada 11. jūnija spriedums (Administratīvās apgabaltiesas (Latvijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Schenker SIA /Valsts ieņēmumu dienests (Kopējais muitas tarifs — Tarifu klasifikācija — Kombinētā nomenklatūra — Šķidro kristālu ierīces ar aktīvo matricu)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/13

         Tiesas (sestā palāta) 2009. gada 11. jūnija spriedums (Administratīvās apgabaltiesas (Latvijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Schenker SIA/Valsts ieņēmumu dienests
   (lieta C-16/08) (1)

   (Kopējais muitas tarifs - Tarifu klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - Šķidro kristālu ierīces ar aktīvo matricu)
   2009/C 180/21
   Tiesvedības valoda — latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Administratīvā apgabaltiesa

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Schenker SIA

      Atbildētājs: Valsts ieņēmumu dienests

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Administratīvā apgabaltiesa — Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.) interpretācija — šķidro kristālu (LCD) ierīce ar aktīvo matricu — Klasificēšana kombinētās nomenklatūras pozīcijā 8528 21 90 vai 9013 80 20 — Prece, kurai ir vai nav pabeigtam izstrādājumam raksturīgas iezīmes

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2003. gada 11. septembra Regulu (EK) Nr. 1789/2003, I pielikumā ietvertās Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcija 8528 21 90 ir jāinterpretē tādējādi, ka 2004. gada 29. decembrī minētā apakšpozīcija neattiecās uz šķidro kristālu ierīcēm (LCD) ar aktīvo matricu, kas pamatā sastāv no šāda aprīkojuma:

               —

               divām stikla plāksnēm;

               —

               šķidro kristālu substrāta, kurš iepildīts starp šīm plāksnēm;

               —

               vertikālā un horizontālā signāla draiveriem;

               —

               aizmugurējā apgaismojuma;

               —

               invertora, kas ģenerē augstspriegumu aizmugurējam apgaismojumam, un

               —

               kontroles bloka — datu pārraides interfeisa (control PCB vai PWB), kurš nodrošina secīgu datu pārraidi uz katru LCD moduļa pikseli (punktu), izmantojot specifisku tehnoloģiju — LVDS (zema sprieguma noteikts signāls).

      (1)  OV C 92, 12.04.2008.


title: Lieta F-46/13: Prasība, kas celta 2013. gada 16. maijā — ZZ /Komisija

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/62

         Prasība, kas celta 2013. gada 16. maijā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-46/13)
   2013/C 207/109
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — S. Rodrigues un A. Blot, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāja lūgums pieņemt viņu darbā kā līgumdarbinieku II funkciju grupā, ko izteica DG DEVCO, un lūgums atlīdzināt radītos materiālos zaudējumus

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 4. oktobra lēmumu, ko tā pieņēmusi kā iestāde, kura ir pilnvarota slēgt darba līgumus (AHCC), nepieņemt darbā prasītāju kā pagaidu līgumdarbinieku II funkciju grupā;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt AHCC2013. gada 7. februāra lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja 2012. gada 19. oktobra sūdzība;

               —

               atlīdzināt viņam radītos materiālos zaudējumus;

               —

               pagaidām piespriest noteiktu summu ex aequo et bono EUR 50 000 par nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-371/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2016. gada 28. aprīļa spriedumu lietā T-144/15 L'Oréal/EUIPO – THERALAB (“VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA”) 2016. gada 4. jūlijā iesniedza L'Oréal SA

text:
               27.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/2

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2016. gada 28. aprīļa spriedumu lietā T-144/15 L'Oréal/EUIPO – THERALAB (“VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA”) 2016. gada 4. jūlijā iesniedza L'Oréal SA

   (Lieta C-371/16 P)
   (2017/C 095/03)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: L'Oréal SA (pārstāvis – J. P. Mioludo, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
   Tiesa (astotā palāta) ar 2016. gada 8. decembra rīkojumu nosprieda, ka apelācijas sūdzība ir nepieņemama.


title: Lieta T-160/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 10. marta spriedums – LG Developpement/ITSB – Bayerische Motoren Werke (“MINICARGO”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “MINICARGO” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “MINI” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/27

         Vispārējās tiesas 2016. gada 10. marta spriedums – LG Developpement/ITSB – Bayerische Motoren Werke (“MINICARGO”)
   (Lieta T-160/15) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “MINICARGO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “MINI” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 145/34)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: LG Developpement (Baud, Francija) (pārstāvis – A. Sion, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Bayerische Motoren Werke AG (Minhene, Vācija) (pārstāvis – R. Delorey, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 23. janvāra lēmumu lietā R 596/2014–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Bayerische Motoren Werke AG un LG Developpement

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               LG Developpement atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 198, 15.6.2015.


title: Lieta T-74/15: Prasība, kas celta 2015. gada 17. februārī – European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki/Komisija

text:
               26.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/25

         Prasība, kas celta 2015. gada 17. februārī – European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-74/15)
   (2015/C 171/30)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: European Dynamics Luxembourg SA (Luksemburga, Luksemburga), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji – I. Ampazis un M. Sfyri, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 8. decembra lēmumu (ESTAT/G0/MHF/Gl/MH/nf D (2014)), kas tika paziņots prasītājām kā 2014. gada 9. decembra pielikums pie Klienta papildus informācijas veidlapas Nr. DESIS III-000455–6000494078-REQ-O1-CINF-03, ar ko tika noraidīts viņu piedāvājums saistībā ar Pakalpojumu pieprasījumu Nr. DESIS III-000455–6000494078-REQ-01 Pamata līguma ESP DESIS III, 4. kārta, ietvaros;

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, kas paziņots prasītājām kā 2014. gada 12. decembra pielikums pie Klienta papildus informācijas veidlapas Nr. DESIS 111–000485–6000494078- REQ-01-CINF-02, ar ko tika noraidīts viņu piedāvājums saistībā ar Pakalpojumu pieprasījumu Nr. DESIS III-000485–6000494078-REQ-0l Pamata līguma ESP–DESIS III, 4. kārta, ietvaros;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājām kaitējumus, ko tās cietušas sakarā ar iespējas zudumu lietā DESIS ill-000485–6000494078-REQ-OI-CINF-02 EUR 12  000,00 apmērā, pieskaitot procentus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izmaksas un citas izmaksas un izdevumus, kas radušies saistībā ar šo prasību, pat ja šī prasība tiek noraidīta.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus.
   Pirmkārt, prasītājas apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu, novērtējot viņu piedāvājumus lietās DESIS III-000455–6000494078-REQ-01 un DESIS III-000485–6000494078-REQ-01.
   Otrkārt, prasītājas apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, novērtējot viņu piedāvājumus lietā DESIS 111–000485–6000494078-REQ-01.