title: Lieta C-466/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 29. jūlijā Land Rheinland-Pfalz iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2021. gada 19. maija spriedumu lietā T-218/18 Deutsche Lufthansa AG/Eiropas Komisija

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/14

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 29. jūlijāLand Rheinland-Pfalz iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2021. gada 19. maija spriedumu lietā T-218/18 Deutsche Lufthansa AG/Eiropas Komisija
      (Lieta C-466/21 P)
      (2021/C 368/14)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Land Rheinland-Pfalz (pārstāvji: R. van der Hout, advocaat, C. Wagner, advokāts)

         Citas lietas dalībnieces: Deutsche Lufthansa AG, Eiropas Komisija, Vācijas Federatīvā Republika

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi ir šādi:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2021. gada 19. maija spriedumu lietā T-218/18 Deutsche Lufthansa/Komisija un galīgi noraidīt prasību;

                  —

                  piespriest Deutschen Lufthansa AG atlīdzināt tiesāšanās izdevumus gan pirmajā, gan apelācijas instancē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzība ir balstīta uz pieciem pamatiem:

                  —

                     Pirmais pamats: Vispārējā tiesa, pieņemot, ka Deutsche Lufthansa AG (turpmāk tekstā – “DLH”) atbilstoši LESD 263. panta ceturtajai daļai ir tiesības celt prasību, esot pieļāvusi tiesību kļūdu. Tā esot nepamatoti pieņēmusi, ka DLH ir ieinteresētā persona Regulas (ES) 2015/1589 (1) 1. panta h) punkta un 24. panta izpratnē un ka savā prasībā tā esot izvirzījusi savu procesuālo tiesību pārkāpumu. Turklāt Vispārējā tiesa saistībā ar attiecīgajiem aspektiem neesot pietiekami pamatojusi savu nolēmumu attiecībā uz locus standi.

                  —

                     Otrais pamats: Vispārējā tiesa savu nolēmumu attiecībā uz sateces baseinu esot kļūdaini balstījusi tikai uz apstrīdētā lēmuma tekstu, neizmantojot atbilstošo kontekstu un administratīvā procesa dokumentus.

                  —

                     Trešais pamats: Vispārējā tiesa, balstot spriedumu uz to, ka Komisija sateces baseina novērtēšanā it kā nebija ņēmusi vērā galamērķa lidostas un citas īpatnības, esot pieļāvusi tiesību kļūdu. Tā kā DLH šo aspektu savā prasībā nebija apstrīdējusi, Vispārējā tiesa šī iemesla dēļ nevarēja apmierināt prasību.

                  —

                     Ceturtais pamats: Vispārējā tiesa, pieņemot, ka Komisija attiecībā uz sateces baseinu nebija novērsusi visas bažas par saderību ar iekšējo tirgu, esot pieļāvusi tiesību kļūdu. Turklāt Vispārējā tiesa neesot ievērojusi, ka Komisijai i), lemjot par sākotnējās izmeklēšanas procedūras noslēgšanu, esot bijis jāizmanto informāciju, kas bija tās rīcībā tobrīd, un ii) neesot bijis pamats šaubām, pārbaudot saderību ar Pamatnostādņu par atbalstu aviācijai kritērijiem.

                  —

                     Piektais pamats: Vispārējā tiesa esot pārkāpusi LESD 264. panta otro daļu, jo, atceļot apstrīdēto lēmumu, tā neesot noteikusi, kuras sekas ir jāpatur spēkā. Turklāt tā esot pārkāpusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, jo neesot pamatojusi nolēmumu attiecībā uz iedarbību laikā.

         (1)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.)


title: Lieta C-474/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 18. jūnija rīkojums (Vrhovni sud (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – I.D./Z b. d.d.

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/15

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 18. jūnija rīkojums (Vrhovni sud (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – I.D./Z b. d.d.

      (Lieta C-474/20) (1)

      (2021/C 368/15)
      Tiesvedības valoda – horvātu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 423, 7.12.2020.


title: Lieta C-526/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – IO, SP, DR/Deutsche Lufthansa AG

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/15

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – IO, SP, DR/Deutsche Lufthansa AG

      (Lieta C-526/20) (1)

      (2021/C 368/16)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 28, 25.1.2021.


title: Lieta C-528/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 18. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CT/Deutsche Lufthansa AG

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/15

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 18. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CT/Deutsche Lufthansa AG

      (Lieta C-528/20) (1)

      (2021/C 368/18)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 28, 25.1.2021.


title: Lieta C-529/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AP/Deutsche Lufthansa AG

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/16

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AP/Deutsche Lufthansa AG

      (Lieta C-529/20) (1)

      (2021/C 368/19)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 28, 25.1.2021.


title: Lieta C-565/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – DS/Deutsche Lufthansa AG

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/16

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – DS/Deutsche Lufthansa AG

      (Lieta C-565/20) (1)

      (2021/C 368/20)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 19, 18.1.2021.


title: Lieta C-566/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – DG/Deutsche Lufthansa AG

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/16

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – DG/Deutsche Lufthansa AG

      (Lieta C-566/20) (1)

      (2021/C 368/21)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 28, 25.1.2021.


title: Lieta C-627/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/OP

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/16

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/OP
      (Lieta C-627/20) (1)

      (2021/C 368/22)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 72, 1.3.2021.


title: Lieta C-628/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/BA

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/17

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/BA
      (Lieta C-628/20) (1)

      (2021/C 368/23)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 72, 1.3.2021.


title: Lieta C-630/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/CS

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/17

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/CS
      (Lieta C-630/20) (1)

      (2021/C 368/24)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 72, 1.3.2021.


title: Lieta C-631/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/PR, TV

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/17

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/PR, TV
      (Lieta C-631/20) (1)

      (2021/C 368/25)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 72, 1.3.2021.


title: Lieta C-712/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – GJ/Ryanair DAC

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/17

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – GJ/Ryanair DAC

      (Lieta C-712/20) (1)

      (2021/C 368/26)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 128, 12.4.2021.


title: Lieta C-10/21: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/TZ

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/18

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/TZ
      (Lieta C-10/21) (1)

      (2021/C 368/27)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 88, 15.3.2021.


title: Lieta C-11/21: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 18. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/IY, TP

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/18

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 18. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/IY, TP
      (Lieta C-11/21) (1)

      (2021/C 368/28)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 88, 15.3.2021.


title: Lieta C-12/21: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/FL

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/18

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/FL
      (Lieta C-12/21) (1)

      (2021/C 368/29)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 88, 15.3.2021.


title: Lieta C-107/21: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/ZR

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/18

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/ZR
      (Lieta C-107/21) (1)

      (2021/C 368/30)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 182, 10.5.2021.


title: Lieta C-135/21: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 18. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/GD, WT

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/19

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 18. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/GD, WT
      (Lieta C-135/21) (1)

      (2021/C 368/31)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 182, 10.5.2021.


title: Lieta C-165/21: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 18. jūnija rīkojums (Københavns Byret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Orion Corporation/Lægemiddelstyrelsen, piedaloties: Teva Danmark A/S

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/19

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 18. jūnija rīkojums (Københavns Byret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Orion Corporation/Lægemiddelstyrelsen, piedaloties: Teva Danmark A/S

      (Lieta C-165/21) (1)

      (2021/C 368/32)
      Tiesvedības valoda – dāņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 206, 31.5.2021.


title: Lieta T-185/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Public.Resource.Org un Right to Know/Komisija (Piekļuve dokumentiem – Regula (EK) Nr. 1049/2001 – Saskaņotie standarti – Dokumenti attiecībā uz četriem saskaņotajiem standartiem, kurus ir apstiprinājusi CEN – Piekļuves atteikums – Izņēmums saistībā ar trešās personas komerciālo interešu aizsardzību – No autortiesībām izrietoša aizsardzība)

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/20

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Public.Resource.Org un Right to Know/Komisija
      (Lieta T-185/19) (1)

      (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Saskaņotie standarti - Dokumenti attiecībā uz četriem saskaņotajiem standartiem, kurus ir apstiprinājusi CEN - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar trešās personas komerciālo interešu aizsardzību - No autortiesībām izrietoša aizsardzība)
      (2021/C 368/33)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Public.Resource.Org, Inc. (Sebastopol, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis), Right to Know CLG (Dublina, Īrija) (pārstāvji: F. Logue, solicitor, A. Grünwald, J. Hackl un C. Nüßing, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Gattinara, F. Thiran un S. Delaude)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Standartizācijas komiteja (CEN) un 14 citas personas, kas iestājušās lietā un kuru vārdi ir ietverti sprieduma pielikumā (pārstāvji: U. Karpenstein, K. Dingemann un M. Kottmann, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2019. gada 22 janvāra Lēmumu C(2019) 639 final, ar kuru tiek atteikts apmierināt piekļuves pieteikumu četriem saskaņotajiem standartiem, kurus pieņēmusi CEN.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Public.Resource.Org, Inc. un Right to Know CLG sedz savus tiesāšanās izdevumus un papildus atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Standartizācijas komiteja (CEN), Asociación Española de Normalización (UNE), Asociaţia de Standardizare din România (ASRO), Association française de normalisation (AFNOR), Austrian Standards International (ASI), British Standards Institution (BSI), Bureau de normalisation/Bureau voor Normalisatie (NBN), Dansk Standard (DS), Deutsches Institut für Normung eV. (DIN), Koninklijk Nederlands Normalisatie Instituut (NEN), Schweizerische Normen-Vereinigung (SNV), Standard Norge (SN), Suomen Standardisoimisliitto ry. (SFS), Svenska institutet för standarder (SIS) un Institut za standardizaciju Srbije (ISS) sedz savus tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 172, 20.5.2019.


title: Lieta T-562/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 14 jūlija spriedums – Upper Echelon Products/EUIPO (“Everlasting Comfort”) (Eiropas Savienības preču zīme – Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – Vārdiska preču zīme “Everlasting Comfort” – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/21

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14 jūlija spriedums – Upper Echelon Products/EUIPO (“Everlasting Comfort”)
      (Lieta T-562/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Vārdiska preču zīme “Everlasting Comfort” - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
      (2021/C 368/35)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Upper Echelon Products LLC (Ostina, Teksasa, Amerikas Savienotās valstis) (pārstāve: M. Izquierdo Blanco, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Hanf)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 14. jūlija lēmumu lietā R 952/2020-1 attiecībā uz vārdiskas preču zīmes “Everlasting Comfort” starptautisku reģistrāciju, ko attiecina uz Eiropas Savienību.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Upper Echelon Products LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 371, 3.11.2020.


title: Lieta T-677/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Ryanair un Laudamotion/Komisija (Austrian Airlines; Covid-19) (Valsts atbalsts – Austrijas gaisa transporta tirgus – Atbalsts, ko saistībā ar Covid-19 pandēmiju Austrija piešķīrusi aviosabiedrībai – Subordinēts aizdevums Austrian Airlines – Lēmums necelt iebildumus – Atbalsts, kas iepriekš piešķirts saņēmēja mātesuzņēmumam – Atbalsts, kas paredzēts ārkārtēja notikuma radīta kaitējuma novēršanai – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Vienlīdzīga attieksme – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/22

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Ryanair un Laudamotion/Komisija (Austrian Airlines; Covid-19)
      (Lieta T-677/20) (1)

      (Valsts atbalsts - Austrijas gaisa transporta tirgus - Atbalsts, ko saistībā ar Covid-19 pandēmiju Austrija piešķīrusi aviosabiedrībai - Subordinēts aizdevums Austrian Airlines - Lēmums necelt iebildumus - Atbalsts, kas iepriekš piešķirts saņēmēja mātesuzņēmumam - Atbalsts, kas paredzēts ārkārtēja notikuma radīta kaitējuma novēršanai - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Vienlīdzīga attieksme - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2021/C 368/36)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Ryanair DAC (Sordsa [Swords], Īrija), Laudamotion GmbH (Schwechat, Austrija) (pārstāvji: E. Vahida, F.-C. Laprévote, V. Blanc, S. Rating un I.-G. Metaxas-Maranghidis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Flynn, F. Tomat un S. Noë)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: R. Kanitz, J. Möller un P.-L. Krüger), Austrijas Republika (pārstāvji: A. Posch, J. Schmoll, G. Eberhard un S. Weber), Austrian Airlines AG (Vīne, Austrija), (pārstāvis: A. Zellhofer, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu C(2020) 4684 final (2020. gada 6. jūlijs) par valsts atbalstu SA.57539 (2020/N) – Austrija – Covid-19 – Atbalsts Austrian Airlines.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Ryanair DAC un Laudamotion GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Vācijas Federatīvā Republika, Austrijas Republika un Austrian Airlines AG sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 9, 11.1.2021.


title: Lieta T-363/21: Prasība, kas celta 2021. gada 28. jūnijā – Česká asociace satelitních operátorů/Komisija

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/23

      Prasība, kas celta 2021. gada 28. jūnijā – Česká asociace satelitních operátorů/Komisija
      (Lieta T-363/21)
      (2021/C 368/38)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Česká asociace satelitních operátorů z.s. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis: R. Kubáč, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2021. gada 15. marta lēmumu par valsts atbalsu SA.55805 (2020/FC) – Čehijas Republika – Zemes ciparu televīzijas tīkla operatoru frekvenču izmantošanas tiesību spēkā esamības pagarināšana;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja ir izvirzījusi divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā;

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums nav pienācīgi pamatots.


title: Lieta T-365/21: Prasība, kas celta 2021. gada 28. jūnijā – TJ/EĀDD

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/23

      Prasība, kas celta 2021. gada 28. jūnijā – TJ/EĀDD
      (Lieta T-365/21)
      (2021/C 368/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: TJ (pārstāve: A. Véghely, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu par Civilās plānošanas un īstenošanas centra (CPCC) civilo operāciju komandiera un direktora atlasi;

                  —

                  atbilstoši LESD 340. pantam atlīdzināt iepriekš minētā lēmuma rezultātā radušos zaudējumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs ir izvirzījis četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Civildienesta noteikumu 98. panta un Padomes Lēmuma 2010/427/ES pārkāpums;

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots Civildienesta noteikumu 27. panta pārkāpums;

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvoti vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumi;

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots labas pārvaldības principa pārkāpums.


title: Lieta T-400/21: Prasība, kas celta 2021. gada 2. jūlijā– – ZR/EUIPO

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/25

      Prasība, kas celta 2021. gada 2. jūlijā– – ZR/EUIPO

      (Lieta T-400/21)
      (2021/C 368/41)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ZR (pārstāvji: S. Rodrigues un A. Champetier, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt EUIPO lēmumu, ar kuru noraidīts prasītājas pieteikums par pārvešanu no Eiropas Komisijas uz EUIPO;

                  —

                  ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumu par prasītājas sūdzības, kas iesniegta saskaņā ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu, noraidīšanu;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 4., 8., 27., 29. un 110. panta pārkāpums un Eiropas Savienības ierēdņu nepārtrauktības principa, snieguma salīdzinājuma principa un pārredzamības principa pārkāpums.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvota vienlīdzīgas attieksmes principa neievērošana.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots pienākuma norādīt pamatojumu un rūpības pienākuma pārkāpums, kas izpaužas kā acīmredzama kļūda vērtējumā.


title: Lieta T-402/21: Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūlijā UniCredit Bank/VNV

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/25

      Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūlijāUniCredit Bank/VNV
      (Lieta T-402/21)
      (2021/C 368/42)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: UniCredit Bank AG (Minhene, Vācija) (pārstāvji: F. Schäfer, H. Großerichter un F. Kruis, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vienotās noregulējuma valdes 2021. gada 14. aprīļa lēmumu par aprēķinu attiecībā uz ex ante iemaksām Vienotajā noregulējuma fondā par 2021. gadu (SRB/ES/2021/22) un tā pielikumus, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest Vienotajai noregulējuma valdei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai ir izvirzīti šādi pamati.

                  1.

                  Pirmais prasības pamats: 2021. gada 14. aprīļa lēmumā esot izdarīts būtisku procedūras noteikumu pārkāpums LESD 263. panta otrās daļas izpratnē, jo lēmuma autentiskums nav pienācīgi apliecināts.

                  2.

                  Otrais prasības pamats: 2021. gada 14. aprīļa lēmumā un tā I, II un III pielikumā esot izdarīts būtisku procedūras noteikumu pārkāpums LESD 263. panta otrās daļas izpratnē un neesot ievērotas tiesības uz labu pārvaldību, jo tajos neesot sniegts pietiekams pamatojums LESD 296. panta otrās daļas un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 41. panta 2. punkta c) apakšpunkta izpratnē.

                  3.

                  Trešais prasības pamats: 2021. gada 14. aprīļa lēmumā un tā I un II pielikumā neesot ievērotas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību Hartas 47. panta pirmās daļas izpratnē, jo faktiski neesot iespējams šā lēmuma satura pareizību iedarbīgi pārbaudīt tiesā.

                  4.

                  Ceturtais prasības pamats: 2021. gada 14. aprīļa lēmums un tā pielikumi esot prettiesiski, jo prettiesisks esot Deleģētās regulas (ES) 2015/63 (1) 4.–7. un 9. pants. Šajās normās neesot ievērotas “iestāžu” tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, jo uz to pamata nenovēršami tiekot pieņemti nepārskatāmi lēmumi.

                  5.

                  Piektais prasības pamats: Ja būtu uzskatāms, ka šāds nepārskatāms “iestāžu” iemaksu aprēķins ir paredzēts jau Regulas Nr. 806/2014 (2) 70. panta 2. punktā un Direktīvas 2014/59 (3) 103. panta 2. un 7. punktā, tad arī šie tiesību akti ceturtajā pamatā minēto iemeslu dēļ esot prettiesiski, un līdz ar to tie esot jāatzīst par nepiemērojamiem.

                  6.

                  Sestais prasības pamats: 2021. gada 14. aprīļa lēmums esot pretrunā Deleģētās regulas (ES) 2015/63 6. un 7. pantam un 20. panta 1. punktam, jo atbildētāja, aprēķinot korekcijas reizinātāju atkarībā no riska profila, neesot ņēmusi vērā nedz neto stabila finansējuma rādītāju (NSFR), nedz minimuma prasību attiecībā uz pašu kapitālu un atbilstīgajām saistībām riska rādītāju (MREL), nedz riska rādītājus “sarežģītība” (complexity) un “noregulējamība” (resolvability).

                  7.

                  Septītais prasības pamats: 2021. gada 14. aprīļa lēmumā un tā I, II un III pielikumā esot izdarīts būtisku procedūras noteikumu pārkāpums LESD 263. panta otrās daļas izpratnē un un neesot ievērotas tiesības uz labu pārvaldību Hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, jo pirms lēmuma pieņemšanas prasītāja neesot tikusi uzklausīta.

         (1)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2015/63 (2014. gada 21. oktobris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2015, L 11,44. lpp).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 806/2014 (2014. gada 15. jūlijs), ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV 2014, L 225, 1. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/59/ES (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (OV 2014, L 173, 190. lpp.).


title: Lieta T-409/21: Prasība, kas celta 2021. gada 9. jūlijā – Vācija/Komisija

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/28

      Prasība, kas celta 2021. gada 9. jūlijā – Vācija/Komisija
      (Lieta T-409/21)
      (2021/C 368/44)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: J. Möller un R. Kanitz)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2021. gada 3. jūnija lēmumu par valsts atbalstu SA.56826 (2020/N) – Germany – 2020 reform of support for cogeneration [Vācija – 2020. gada reforma koģenerācijas atbalstam] un valsts atbalstu SA.53308 (2019/N) – Germany – Change of support to existing CHP plants [Vācija – izmaiņas atbalstā koģenerācijas stacijām] (§ 13 KWKG), ciktāl ar to ir atzīts, ka:

                              a)

                              atbalsts elektroenerģijas ražošanai koģenerācijas režīmā jaunās, modernizētās un pilnveidotās koģenerācijas ražotnēs ar augstu efektivitāti,

                              b)

                              atbalsts energoefektīviem siltumapgādes tīkliem un dzesēšanas tīkliem,

                              c)

                              atbalsts siltumenerģijas uzglabāšanas iekārtām un aukstuma uzglabāšanas iekārtām,

                              d)

                              atbalsts elektroenerģijas ražošanai koģenerācijas režīmā pastāvošās, ar gāzi darbināmās augstas efektivitātes koģenerācijas ražotnēs centralizētās siltumapgādes nozarē un

                              e)

                              samazināts ūdeņraža ražotājiem veicamais, 2020. gada KWKG [Koģenerācijas likumā] paredzētais papildmaksājums
                              uz KWKG pamata ir uzskatāmi par valsts atbalstu un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu. Eiropas Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu LESD 107. panta 1. punkta interpretēšanā un piemērošanā, konstatēdama, ka paziņotā pasākuma skartie uzņēmumi ir saņēmuši atbalstu, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem. Pirmkārt, Eiropas Komisija šajā ziņā esot izdarījusi nepareizu pieņēmumu, ka jau tas vien, ka minētais papildmaksājums pēc būtības ir nodeva, netieši liecina par ieturēto līdzekļu saistību ar valsti LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Otrkārt, Eiropas Komisija esot izdarījusi nepareizu pieņēmumu, ka Gesetz für die Erhaltung, die Modernisierung un den Ausbau der Kraft-Wärme-Kopplung 2020 (Kräfte-Wärme-Kopplungsgesetz [2020. gada Koģenerācijas saglabāšanas, modernizācijas un paplašināšanas likums], KWKG) paredzētā papildmaksājuma (KWKG-Umlage) gadījumā runa vispār ir par nodevu Eiropas Savienības Tiesas judikatūras izpratnē. Treškārt, Eiropas Komisija esot izdarījusi nepareizu pieņēmumu, ka pārvades sistēmas operatoru ieturētie līdzekļi būtu pakļauti valsts kontrolei un līdz ar to būtu valsts rīcībā.


title: Lieta T-412/21: Prasība, kas celta 2021. gada 9. jūlijā – Norddeutsche Landesbank – Girozentrale/VNV

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/29

      Prasība, kas celta 2021. gada 9. jūlijā – Norddeutsche Landesbank – Girozentrale/VNV
      (Lieta T-412/21)
      (2021/C 368/45)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Norddeutsche Landesbank – Girozentrale (Hannovere, Vācija) (pārstāvji: D. Flore un J. Seitz, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2021. gada 14. aprīļa lēmumu (dokumenta numurs: SRB/ES/2021/22), tostarp tam pievienotos pielikumus, it īpaši I pielikumu par “Harmonizētajos pielikumos atsevišķi (katrai iestādei) norādītajiem aprēķina attiecībā uz ex ante iemaksām Vienotajā noregulējuma fondā par 2021. gadu rezultātiem”, ciktāl tiem ir nozīme attiecībā uz prasītāju;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir balstīta uz šādiem pamatiem.

                  1.

                  Pirmais prasības pamats: tiesību tikt uzklausītam pārkāpums

                              —

                              Atbildēja neesot uzklausījusi prasītāju pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas un tādējādi esot pārkāpusi Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 41. panta 1. punktu un 2. punkta a) apakšpunktu.

                  2.

                  Otrais prasības pamats: procesuālo noteikumu pārkāpums

                              —

                              Apstrīdētais lēmums esot spēkā neesošs, jo tas esot pieņemts, pārkāpjot vispārīgos procesuālos noteikumus, kas izriet no Hartas 41. panta un LESD 298. panta, vispārējajiem tiesību principiem un atbildētājas iekšējā reglamenta.

                  3.

                  Trešais prasības pamats: apstrīdētā lēmuma pamatojuma trūkums

                              —

                              Pretēji LESD 296. pantam apstrīdētais lēmums neietverot pietiekamu pamatojumu, it īpaši pamatojumam trūkstot norādes uz konkrētu gadījumu, kā arī svarīgu apsvērumu apraksta saistībā ar samērīgumu un novērtējuma brīvību.

                              —

                              Turklāt gada iemaksas aprēķins neesot skaidrs, it īpaši tāpēc, ka neesot lietoti vienoti jēdzieni un neesot aprakstīti svarīgi starpposmi.

                  4.

                  Ceturtais prasības pamats: pamattiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību pārkāpums, jo apstrīdēto lēmumu neesot iespējams pārbaudīt

                              —

                              Apstrīdētā lēmuma pamatojuma trūkums ievērojami apgrūtinot prasītājai pārbaudi tiesā.

                              —

                              Tādējādi prasītāja it īpaši pārkāpjot procesuālo sacīkstes principu, saskaņā ar kuru dalībniekiem atbilstoši sacīkstes principam ir jāvar apspriest gan faktiskie, gan tiesiskie apstākļi, kam ir izšķiroša nozīme lietas risinājumam.

                  5.

                  Piektais prasības pamats: IPS (Institutional Protection Scheme [Institucionālās aizsardzības shēma]) indikatora piemērošana, pārkāpjot augstāka juridiska spēka tiesības

                              —

                              Piemērojot IPS indikatoru, neesot ņemta vērā prasītājas dalības Krājkašu finanšu grupas institucionālajā aizsardzības sistēmā nozīme.

                              —

                              Saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) 2015/63 (1) 6. panta 5. punkta otro teikumu atbildētājai esot bijis jāņem vērā arī tas, ka attiecīgās iestādes likvidācijas un līdz ar to arī Vienotā noregulējuma valdes izmantošanas iespēja ir neliela, un ir jāievēro samērīguma princips.

                  6.

                  Sestais prasības pamats: MREL (Minimum Requirements for own funds and Eligible Liabilities [minimuma prasības pašu kapitālam un atbilstīgajām saistībām]) neievērošana attiecībā uz pīlāru “Riska darījumi”, pārkāpjot Deleģēto regulu (ES) 2015/63

                              —

                              Saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) 2015/63 6. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 2. punkta a) apakšpunktu atbildētājai esot bijis jāņem vērā prasītājas MREL rādītājs 67,6 % apmērā, kas pārsniedz vidējo un tālu pārsniedz Vienotās noregulējuma valdes noteikto minimālo rādītāju 8 % apmērā.

                  7.

                  Septītais prasības pamats: riska korekcijas reizinātāja piemērošana pārkāpjot Deleģēto regulu (ES) 2015/63, kas esot jāinterpretē augstāka juridiska spēka tiesību gaismā

                              —

                              Nosakot riska korekcijas reizinātāju, atbildētājai esot bijis jāņem vērā tas, ka saistību neizpildes varbūtība ir neliela, un prasītājas MREL rādītājs, kas pārsniedz vidējo, saskaņā ar principu vadīties no riska profila un pamattiesībām uz uzņēmējdarbības brīvību atbilstoši Hartas 16. pantam.

                  8.

                  Astotais prasības pamats (pakārtoti): Deleģētās regulas (ES) 2015/63 7. panta 4. punkta otrais teikums pārkāpjot augstāka juridiska spēka tiesības

                              —

                              Paredzot Deleģētās regulas (ES) 2015/63 7. panta 4. punkta otrajā teikumā IPS indikatora relativizēšanu, šajā tiesību normā esot pārkāpts vispārējais vienlīdzības princips, kas noteikts Hartas 20. pantā, un samērīguma princips, jo attieksme pret iestādēm, uz kurām attiecas vienāda institucionāla aizsardzība un kam līdz ar to ir vienāda saistību neizpildes iespēja, varot būt atšķirīga.

         (1)  Komisijas Deleģētā Regula (ES) 2015/63 (2014. gada 21. oktobris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2015, L 11, 44. lpp.).


title: Lieta T-443/21: Prasība, kas celta 2021. gada 26. jūlijā – YAplus DBA Yoga Alliance/EUIPO – Vidyanand (“YOGA ALLIANCE INDIA INTERNATIONAL”)

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/31

      Prasība, kas celta 2021. gada 26. jūlijā – YAplus DBA Yoga Alliance/EUIPO – Vidyanand (“YOGA ALLIANCE INDIA INTERNATIONAL”)
      (Lieta T-443/21)
      (2021/C 368/46)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: YAplus DBA Yoga Alliance (Arlingtona, Virdžīnija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: A. Thünken,, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Swami Vidyanand (Villupuram, Indija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašnieks: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes “YOGA ALLIANCE INDIA INTERNATIONAL” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija Nr. 1 415 321

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 17. maija lēmums lietā R 1062/2020-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO, kā arī nepieciešamības gadījumā, personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī izdevumus saistībā ar procesu EUIPO.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-446/21: Prasība, kas celta 2021. gada 28. jūlijā – Commission de régulation de l’énergie/ACER

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/32

      Prasība, kas celta 2021. gada 28. jūlijā – Commission de régulation de l’énergie/ACER

      (Lieta T-446/21)
      (2021/C 368/48)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Commission de régulation de l’énergie (Parīze, Francija) (pārstāve: C. Le Bihan-Graf, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Energoregulatoru sadarbības aģentūra (ACER)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2021. gada 28. maija lēmumu Nr. A-001-2021, ar ko apstiprināts ACER2020. gada 30. novembra lēmums Nr.o30/2020 par Centrālā jaudas aprēķināšanas reģiona pārvades sistēmu operatoru (turpmāk tekstā – “PSO” priekšlikumu attiecībā uz pārdispečēšanas un kompensācijas tirdzniecības izmaksu dalīšanas metodiku un tās I un Ia pielikums;

                  —

                  līdz ar to atcelt 2020. gada 30. novembra lēmumu Nr.o30/2020 par Centrālā jaudas aprēķināšanas reģiona PSO priekšlikumu attiecībā uz pārdispečēšanas un kompensācijas tirdzniecības izmaksu dalīšanas metodiku un tās I un Ia pielikumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza astoņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ACER Apelācijas valde ir pārkāpusi Regulas Nr. 2019/942 28. pantu, jo tikai daļēji ir pārbaudījusi sarežģītos tehniskos un ekonomiskos vērtējumus, kas ietverti ACER lēmumā Nr.o30/2020.
                  Ņemot vērā Vispārējās tiesas 2020. gada 18. novembra spriedumu T-735/18 Aquind/ACER, ACER Apelācijas valdei esot pilnā apmērā jāpārbauda prasītājas pamati un argumenti.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ACER ir pārkāpusi Regulas Nr. 2019/943 16. panta 13. punktu, jo tā esot noteikusi kopīgu robežvērtību attiecībā uz loka plūsmām, lai gan pārvades sistēmu operatori iepriekš nav veikuši izvērtējumu un dalībvalstu regulatori to nav apstiprinājuši.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta tiesību kļūda, jo metodikas īstenošanas laika grafiks esot piesaistīts citām metodikām, lai gan tam nav tiesiska pamata.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 1/58 3. pants un nav ievērots vispārējais ES tiesību princips – tiesiskā drošība, jo apstrīdētais lēmums Nr. A-001-2021 esot sagatavots tikai angļu valodā. Šķiet, ka apstrīdētais lēmums Nr. A-001-2021 nav publiskots franču valodā, turklāt prasītājai tas neesot skaidrs un saprotams, jo tas esot sarežģīts, garš un nepilnīgs.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 2015/1222 74. panta 2. punkts un 74. panta 6. punkta a) apakšpunkts un Regulas Nr. 2019/943 16. panta 13. punkts, jo pārdispečēšanas un kompensācijas tirdzniecības izmaksu dalīšanas metodikai esot piešķirts pārmērīgi plašs tvērums.
                  Šajā tvērumā nedrīkstot iekļaut tīkla elementus, uz kuriem neattiecas elektroenerģijas pārrobežu tirdzniecība Regulas Nr. 2015/1222 74. panta 2. punkta un Regulas Nr. 2019/943 16. panta 13. punkta izpratnē. Tvērums esot piesaistīts citām metodikām, lai gan tam neesot tiesiska pamata.
                  Tvērums, kas ir plašāks par jaudas aprēķināšanas metodikā paredzēto, nevar tikt juridiski pamatots. Tvērumam esot jāatbilst pārvades sistēmu operatoru pienākumiem un saistībām, kas izriet no Regulas Nr. 2015/1222 74. panta 6. punkta a) apakšpunkta.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda Regulas Nr. 2019/943 16. panta 13. punkta piemērošanā, jo visiem Centrālā jaudas aprēķināšanas reģiona pārvades sistēmu operatoriem esot noteikta vienota un kopīga robežvērtība attiecībā uz loka plūsmām. Nekas neattaisnojot un neizskaidrojot kopīgas un vienotas robežvērtības piemērošanu attiecībā uz tirdzniecības zonas robežu kopumā, jo dalībvalstu pārvades tīkli ir dažādi un satīkloti.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots ES tiesībās nostiprinātais pamatprincips – diskriminācijas aizliegums – un ir pārkāpts Regulas Nr. 2019/943 16. panta 13. punkts, jo kā prioritāri metodikā – izmaksu sloga aprēķināšanas vajadzībām – ir noteiktas pārslodzes, ko izraisījušas loka plūsmas.
                  Metodikā esot nepieciešama vienlīdzīga attieksme pret pārslodzēm neatkarīgi no tā, vai tās ir izraisījušas iekšējās plūsmas vai loka plūsmas. Tas, ka loka plūsmas kā pirmās tiek iekļautas to piesārņojošo plūsmu prioritārajā sarakstā, kas izraisījušas pārslodzi, neradot operatoriem stimulu pārvaldīt pārslodzes.

                     ACER Apelācijas valde prasītājas iesniegtos pierādījumus esot noraidījusi bez pamatojuma.
                  Prioritizējot loka plūsmas, tiekot diskriminēti pārvades sistēmu operatori, kuri veikuši ieguldījumus, kas nepieciešami, lai attīstītu savus tīklus, jo šie operatori varētu tikt sankcionēti par loka plūsmu pārpalikumiem, par kuriem tie varētu būt atbildīgi.

                  8.

                  Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka ir kļūdaini piemērots Regulas Nr. 2019/943 15. panta 3. punkts, jo ir atzīts, ka šī metodika attiecas arī uz izmaksām, kas attiecīgajām valstīm radušās saistībā ar to rīcības plāniem.
                  Izmaksas, kas attiecīgajām valstīm radušās saistībā ar to rīcības plāniem, esot jāizslēdz no šīs metodikas. Metodikā esot jāiekļauj speciāli noteikumi par šādu izmaksu uzskaiti. Apelācijas padomes argumentācija esot nekonsekventa tehnisko aspektu ziņā. Tā neesot atbildējusi uz prasītājas argumentu attiecībā uz neiespējamību nošķirt izmaksas, kas radušās saistībā ar starpzonu jaudas pieejamības nodrošināšanu, no izmaksām saistībā ar citām vajadzībām.


title: Lieta T-451/21: Prasība, kas celta 2021. gada 30. jūlijā – Hesse/EUIPO – Wedl & Hofmann (“Testa Rossa”)

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/33

      Prasība, kas celta 2021. gada 30. jūlijā – Hesse/EUIPO – Wedl & Hofmann (“Testa Rossa”)
      (Lieta T-451/21)
      (2021/C 368/49)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Kurt Hesse (Nirnberga, Vācija) (pārstāvis: M. Krogmann, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Wedl & Hofmann GmbH (Mils/Hall in Tirol, Austrija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Testa Rossa” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 019 047

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 20. maija lēmums lietā R 878/2020-1

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  grozīt apstrīdēto lēmumu tādējādi, lai iebildums tiktu noraidīts arī attiecībā uz šādām precēm:
                  7. klase: “maizes griešanas mašīnas; dārzeņu smalcinātāji; kafijas dzirnaviņas, izņemot ar roku darbināmas dzirnaviņas; elektriskie virtuves kombaini un elektriskie smalcinātāji lietošanai mājsaimniecībā;
                  21. klase– “mājsaimniecības ierīces”;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-452/21: Prasība, kas celta 2021. gada 30. jūlijā – Thomas Henry/EUIPO (“MATE MATE”)

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/34

      Prasība, kas celta 2021. gada 30. jūlijā – Thomas Henry/EUIPO (“MATE MATE”)
      (Lieta T-452/21)
      (2021/C 368/50)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Thomas Henry GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvji: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich un D. Mienert, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MATE MATE” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 091 934

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 28. maija lēmums lietā R 406/2020-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta g) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums.


title: Lieta T-453/21: Prasība, kas celta 2021. gada 30. jūlijā – UniCredit un UniCredit Bank/Komisija

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/35

      Prasība, kas celta 2021. gada 30. jūlijā – UniCredit un UniCredit Bank/Komisija
      (Lieta T-453/21)
      (2021/C 368/51)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieces

         Prasītājas: UniCredit SpA (Roma, Itālija) un UniCredit Bank AG (Minhene, Vācija) (pārstāvji: I. Vandenborre, S. Dionnet, M. Siragusa, G. Rizza un B. Massella Ducci Teri, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā vai daļēji atcelt Komisijas 2021. gada 20. maija Lēmumu C(2021) 3489 final lietā COMP/AT.40324 – Eiropas valstu obligācijas (turpmāk tekstā “lēmums”), kurā konstatēts, ka prasītājas ir pārkāpušas LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu, no 2011. gada 9. septembra līdz 2011. gada 28. novembrim piedaloties vienotā un turpinātā pārkāpumā Eiropas valstu obligāciju nozarē, un/vai piemēroto naudas sodu;

                  —

                  pakārtoti, īstenojot savu neierobežoto jurisdikciju, ievērojami samazināt piemērotā naudas soda apmēru;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  atbilstoši procesa organizatoriskajam vai pierādījumu savākšanas pasākumam uzdot Komisijai iesniegt to apsvērumu nekonfidenciālo versiju, ko trešā persona ir iesniegusi Komisijas Konkurences ĢD izmeklēšanā AT.40324, pēc paziņojuma par iebildumiem un uzklausīšanas, lai varētu pievienot šos apsvērumus lietas materiāliem.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājas ir izvirzījušas vienpadsmit pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, jo lēmumā nav pienācīgi definēts konkrētais tirgus(-i).

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka lēmumā ir kļūdaini secināts, ka UniCredit ir piedalījusies vienotā un turpinātā pārkāpumā, kas galvenokārt attiecās uz primāro tirgu, lai gan UniCredit tirgotājs neveica tirdzniecību šajā tirgū.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas secinājums, ka UniCredit ir piedalījusies vienotā un turpinātā pārkāpumā, kas ir konkurences ierobežojums mērķa dēļ, nav pamatots ar tā laika pierādījumiem un ir nepietiekami pamatots.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir kļūdaini konstatējusi UniCredit dalību konkurences ierobežošanā mērķa dēļ, neizvērtējot tās rīcības iespējamo ietekmi uz sekundāro tirgu.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir kļūdaini konstatējusi UniCredit dalību konkurences ierobežošanā mērķa dēļ, neizvērtējot ekonomisko kontekstu.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu faktu vērtējumā saistībā ar prasītāju dalības apgalvotajā kartelī ilgumu.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka lēmumā izmantotā naudas soda noteikšanas metode ir kļūdaina, jo Komisija: i) ir izmantojusi kļūdainu aizstājējvērtību pārdošanas apjomu vērtības aprēķināšanai, ii) nav izmantojusi vislabākos pieejamos datus, lai noteiktu naudas soda apmēru, iii) nav izvērtējusi UniCredit iesniegto alternatīvo datu piemērotību, un iv) nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu.

                  8.

                  Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas piemērotā metode dalībnieku pārdošanas apjomu vērtības aizstājējvērtības aprēķināšanai ir bijusi acīmredzami nepamatota un nepiemērota tās izvirzītajam mērķim, jo tajā nav pareizi atspoguļota UniCredit un pārējo dalībnieku relatīvā nozīme apgalvotajā pārkāpumā.

                  9.

                  Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi samērīguma un soda individualizācijas principus, samazinot UniCredit naudas soda pamatsummas mainīgo daļu tikai par 1 % salīdzinājumā ar pārējiem dalībniekiem.

                  10.

                  Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi samērīguma un soda individualizācijas principus, ievērojami nesamazinot naudas soda pamatsummu: a) pamatojoties uz Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai 37. punktu, un/vai b) ņemot vērā atbildību mīkstinošos apstākļus. Līdz ar to naudas soda galīgais apmērs neatspoguļo UniCredit situācijas un pārējo dalībnieku situāciju objektīvās atšķirības.

                  11.

                  Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējai tiesai, īstenojot savu neierobežoto jurisdikciju, ir jāizlabo nesamērīgais un netaisnīgais naudas sods, ko Komisija ir piemērojusi UniCredit.


title: Lieta T-454/21: Prasība, kas celta 2021. gada 30. jūlijā – G-Core Innovations/EUIPO – Coretransform (“G CORELABS”)

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/36

      Prasība, kas celta 2021. gada 30. jūlijā – G-Core Innovations/EUIPO – Coretransform (“G CORELABS”)
      (Lieta T-454/21)
      (2021/C 368/52)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: G-Core Innovations Sàrl (Konterna, Luksemburga) (pārstāvis: L. Axel Karnøe Søndergaard, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Coretransform GmbH (Berlīne, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “G CORELABS” oranžā, sarkanā, sudraba, melnā un pelēkā krāsā reģistrācijas pieteikums – Reģistrācijas pieteikums Nr. 14 955 017

         Process EUIPO: Iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 10. maija lēmums lietā R 22/2021-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu un atļaut reģistrēt preču zīmi attiecībā uz visām pieteiktajām precēm;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-456/21: Prasība, kas celta 2021. gada 2. augustā – Bank of America un Bank of America Corporation/Komisija

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/37

      Prasība, kas celta 2021. gada 2. augustā – Bank of America un Bank of America Corporation/Komisija
      (Lieta T-456/21)
      (2021/C 368/53)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Bank of America N.A. (Charlotte, Ziemeļkarolīna, ASV), Bank of America Corporation (Wilmington, Ziemeļkarolīna, ASV) (pārstāvji: D. Bailey, Barrister, D. Liddell, Solicitor, un D. Slater, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2021. gada 20. maija lēmumu C(2021) 3489 lietā AT.40324 – EGB (European Government Bonds) (turpmāk tekstā – “lēmums”), ciktāl tas attiecas uz prasītājām, un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas konstatējums, ka prasītājas ir piedalījušās vienotā un turpinātā pārkāpumā, izrietot no LESD 101. panta 1. punkta piemērošanā pieļautas tiesību kļūdas un/vai kļūdas vērtējumā. Konkrētāk, Komisija attiecībā uz dalību vienotā un turpinātā pārkāpumā esot izmantojusi nepareizu kritēriju; turklāt vai alternatīvi Komisija tiesību normas par vienota un turpināta pārkāpuma elementiem esot nepareizi piemērojusi šīs lietas faktiskajiem apstākļiem.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstākļos, kad pamatojoties uz Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 25. panta 1. punkta b) apakšpunktu, prasītāju rīcībai esot piemērojams soda uzlikšanas noilgums, Komisija esot kļūdījusies, secinādama, ka šajā lietā pastāvot likumīgas intereses – Regulas (EK) Nr. 1/2003 7. panta izpratnē – konstatēt prasītāju izdarītu pārkāpumu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot ievērojusi tiesības uz aizstāvību, jo i) šajā lietā lēmums attiecībā uz prasītājām būtiskos aspektos neatbilst sākotnējiem pārmetumiem, kas pret prasītājām izvirzīti iebildumu rakstā; ii) Komisija neesot paskaidrojusi, kādēļ tā uzskata, ka saziņa, kas iebildumu raksta 1. pielikumā un lēmuma 1. pielikumā minēti tikai netieši, ir prettiesiska un iii) prasītājām neesot dota iespēja atbildēt par lēmumā iekļautiem papildu punktiem (par dažiem saziņas gadījumiem), kuri nebija iekļauti iebildumu rakstā.


title: Lieta T-462/21: Prasība, kas celta 2021. gada 3. augustā – Portigon/Komisija

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/38

      Prasība, kas celta 2021. gada 3. augustā – Portigon/Komisija
      (Lieta T-462/21)
      (2021/C 368/54)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Portigon AG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji: A. Bischke, H.-J. Niemeyer un F. Grossmann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2021. gada 20. maija lēmumu C(2021) 3489 AT.40324 – EGB, ciktāl tas attiecas uz Portigon AG;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai ir izvirzīti šādi seši pamati.

                  1.

                  Pirmais prasības pamats: tiesību tikt uzklausītam neievērošana un nepietiekams pamatojums

                              —

                              Komisija neesot saprotami izklāstījusi un pamatojusi prasītājai pārmesto rīcību un līdz ar to esot pārkāpusi LESD 296. panta 2. punktu;

                              —

                              Komisija esot prasītājai adresējusi nevis papildinošus iebildumu paziņojuma punktus, bet tikai vēstuli par faktiem.

                  2.

                  Otrais prasības pamats: tiesību sistēmas vienotības principa neievērošana
                  Komisijas pieņemtais lēmums esot pretrunā tās 2011. gada lēmumam valsts atbalsta jomā.

                  3.

                  Trešais prasības pamats: kļūdaina Komisijas rīcības brīvības neizmantošana

                              —

                              Komisija kļūdaini neesot ņēmusi vērā prasītājas iebildumus un tādējādi acīmredzami neesot izmantojusi tai lēmuma pieņemšanā paredzēto rīcības brīvību.

                  4.

                  Ceturtais prasības pamats: kļūdains pieņēmums par vienotu un turpinātu pārkāpumu

                              —

                              Komisija esot nepareizi prezumējusi, ka izdarīts vienots un turpināts pārkāpums, kas esot turpinājies arī pēc laikposma, uz kuru attiecas noilgums.

                  5.

                  Piektais prasības pamats: kļūdaina LESD 101. pantā minētās sodāmās rīcības klasifikācija un LESD 296. panta 2. punktā paredzētās pamatojuma pietiekamības trūkums

                              —

                              Komisija tās rīcību kopumā nepareizi kvalificējot kā konkurences ierobežojumu mērķa dēļ. Komisija neesot pierādījusi apgalvoti ievērojamo ietekmi uz tirgu.

                              —

                              Komisija kāda bijušā darbinieka rīcību nepareizi attiecinot uz prasītāju.

                  6.

                  Sestais prasības pamats: kļūdas Regulas (EK) Nr. 1/2003 7. panta 1. punktā paredzētā konstatējošā lēmuma pieņemšanā (1)

                              —

                              Lēmums esot pretrunā Regulas (EK) Nr. 1/2003 7. panta 1. punktam, jo Komisijai neesot pamatotas intereses pieņemt prasītājai adresētu lēmumu.

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta T-464/21: Prasība, kas celta 2021. gada 30. jūlijā – Faller u.c./Komisija

text:
               13.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 368/39

      Prasība, kas celta 2021. gada 30. jūlijā – Faller u.c./Komisija
      (Lieta T-464/21)
      (2021/C 368/55)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sonja Faller (Brixen, Itālija) un 74 citi prasītāji (pārstāve: R. Holzeisen, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāji lūdz atcelt apstrīdēto īstenošanas lēmumu, kā arī visus tā papildinājumus un grozījumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības par Eiropas Komisijas Īstenošanas lēmumu C(2021)1763 final (2021. gada 31. maijs), ar ko groza tirdzniecības atļauju ar nosacījumiem cilvēkiem paredzētām zālēm “Comirnaty – COVIDo19 ARNm vakcīna (modificētu nukleozīdu)”, kas piešķirta ar lēmumu C(2020) 9598 final, pamatošanai ir izvirzīti šādi pamati.

                  1.

                  Pirmais prasības pamats: apstrīdētais īstenošanas lēmums esot pretrunā Regulas (EK) Nr. 507/2006 (1) 2. panta 1. un 2. punktam. Jau tādēļ vien, ka bērniem, kas inficējušies ar SARS-CoV-2, risks ir vienāds ar nulli, vesela bērna gadījumā ieguvuma un riska samērs (starpība) nevar būt pozitīvs. Līdz ar to aplūkojamās eksperimentālās, uz gēnu tehnoloģiju balstītās vielas izmantošana esot smags ES tiesību normu pārkāpums. Turklāt PVO un ES neesot pienācīgi konstatējušas krīzes situāciju, proti, sabiedrības veselības apdraudējumu.

                  2.

                  Otrais prasības pamats: apstrīdētais īstenošanas lēmums esot pretrunā Regulas (EK) Nr. 507/2006 4. pantam, jo:

                              —

                              ieguvuma un riska samērs (atlikums) Direktīvas 2001/83/EK 1. panta 28.a punkta izpratnē (2) šajā gadījumā neesot pozitīvs;

                              —

                              neesot izpildīts Regulas (EK) Nr. 507/2006 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētais nosacījums, jo pieteikuma iesniedzējs nespējot papildus iesniegt pilnīgus klīniskos datus;

                              —

                              neesot izpildīts Regulas (EK) Nr. 507/2006 4. panta 1. punkta c) apakšpunktā minētais nosacījums, jo nepastāvot neapmierinātas medicīniskās vajadzības, kas varētu tikt apmierinātas ar attiecīgajām zālēm, kurām piešķirta atļauja;

                              —

                              neesot izpildīts Regulas (EK) Nr. 507/2006 4. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētais nosacījums.

                  3.

                  Trešais prasības pamats: esot pārkāpta Regula (EK) Nr. 1394/2007 (3), Direktīva 2001/83/EK, kā arī Regula (EK) Nr. 726/2004 (4).

                  4.

                  Ceturtais prasības pamats: esot smagi pārkāpts LESD 168. un 169. pants, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 3., 35. un 38. pants.

         (1)  Komisijas Regula (EK) Nr. 507/2006 (2006. gada 29. marts) par cilvēkiem paredzēto zāļu tirdzniecības atļauju ar nosacījumiem, uz ko attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 726/2004 (OV 2006, L 92, 6. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/83/EK (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV 2001, L 311, 67. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1394/2007 (2007. gada 13. novembris) par uzlabotas terapijas zālēm, un ar ko groza Direktīvu 2001/83/EK un Regulu (EK) Nr. 726/2004 (OV 2007, L 324, 121. lpp.).

         (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 726/2004 (2004. gada 31. marts), ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (OV 2004, L 136, 1. lpp.).


title: Lieta C-791/19: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 15. jūlija spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde – Tiesnešiem piemērojamie disciplinārie pasākumi – Tiesiskums – Tiesnešu neatkarība – Efektīva tiesību aizsardzība tiesā jomās, uz kurām attiecas Savienības tiesības – LES 19. panta 1. punkta otrā daļa – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants – Disciplinārpārkāpumi tiesas nolēmumu satura dēļ – Neatkarīgas un tiesību aktā noteiktas disciplinārtiesas – Saprātīga termiņa un tiesību uz aizstāvību ievērošana disciplinārlietās – LESD 267. pants – Valsts tiesu tiesību un pienākuma vērsties Tiesā ar lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu ierobežošana)

text:
               20.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/2

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 15. jūlija spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika
      (Lieta C-791/19) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Tiesnešiem piemērojamie disciplinārie pasākumi - Tiesiskums - Tiesnešu neatkarība - Efektīva tiesību aizsardzība tiesā jomās, uz kurām attiecas Savienības tiesības - LES 19. panta 1. punkta otrā daļa - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants - Disciplinārpārkāpumi tiesas nolēmumu satura dēļ - Neatkarīgas un tiesību aktā noteiktas disciplinārtiesas - Saprātīga termiņa un tiesību uz aizstāvību ievērošana disciplinārlietās - LESD 267. pants - Valsts tiesu tiesību un pienākuma vērsties Tiesā ar lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu ierobežošana)
      (2021/C 382/02)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji K. Banks, S. L. Kalėda un H. Krämer, vēlāk K. Banks, S. L. Kalėda un P. J. O. Van Nuffel)

         Atbildētāja: Polijas Republika (pārstāvji: B. Majczyna, D. Kupczak, S. Żyrek, A. Dalkowska un A. Gołaszewska)

         Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Beļģijas Karaliste (pārstāvji: C. Pochet, M. Jacobs un L. Van den Broeck), Dānijas Karaliste (pārstāvji: sākotnēji M. Wolff, M. Jespersen un J. Nymann-Lindegren, vēlāk M. Wolff un J. Nymann-Lindegren), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji: M. K. Bulterman un J. Langer), Somijas Republika (pārstāvji: M. Pere un H. Leppo), Zviedrijas Karaliste (pārstāvji: C. Meyer-Seitz, H. Shev, A. Falk, J. Lundberg un H. Eklinder)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                              —

                              Nenodrošinot Sąd Najwyższy (Augstākā tiesa, Polija) Izba Dyscyplinarna (Disciplinārlietu palāta), kurai ir jāpārbauda disciplinārlietās pret tiesnešiem pieņemtie nolēmumi, neatkarību un objektivitāti (2017. gada 8. decembra ustawa o Sądzie Najwyższym (Likums par Augstāko tiesu), konsolidētājā redakcijā, kas publicēta 2019. gada Dziennik Ustaw Rzeczypospolitej Polskiej (825. pozīcija), 3. panta 5. punkts, 27. pants un 73. panta 1. punkts, lasīti kopā ar 2011. gada 12. maija ustawa o Krajowej Radzie Sądownictwa (Likuma par Valsts tiesu padomi), kas grozīts ar 2017. gada 8. decembra ustawa o zmianie ustawy o Krajowej Radzie Sądownictwa oraz niektórych innych ustaw (Likums par grozījumiem Likumā par Valsts tiesu padomi un dažos citos likumos), 9.a pantu),

                              —

                              pieļaujot, ka tiesu nolēmumu saturs var tikt kvalificēts par disciplinārpārkāpumu, ko pieļāvis vispārējās jurisdikcijas tiesas tiesnesis (2001. gada 27. jūlija ustawa – Prawo o ustroju sądów powszechnych (Likums par vispārējās jurisdikcijas tiesu organizāciju), redakcijā ar secīgi izdarītiem grozījumiem, kuri publicēti 2019. gada Dziennik Ustaw Rzeczypospolitej Polskiej (52., 55., 60., 125., 1469. un 1495. pozīcija) 107. panta 1. punkts un Likuma par Augstāko tiesu, konsolidētajā redakcijā, kas publicēta 2019. gada Dziennik Ustaw Rzeczypospolitej Polskiej (825. pozīcija), 97. panta 1. un 3. punkts);

                              —

                              piešķirot Sąd Najwyższy, Izba Dyscyplinarna (Augstākā tiesa, Disciplinārlietu palāta) priekšsēdētājam diskrecionāras pilnvaras izraudzīties kompetento disciplinārtiesu pirmajā instancē lietās par vispārējās jurisdikcijas tiesu tiesnešiem (Likuma par vispārējās jurisdikcijas tiesu organizāciju, redakcijā ar secīgi izdarītiem grozījumiem, kuri publicēti 2019. gada Dziennik Ustaw Rzeczypospolitej Polskiej (52., 55., 60., 125., 1469. un 1495. pozīcija) 110. panta 3. punkts un 114. panta 7. punkts) un tātad nenodrošinot to, ka disciplinārlietas izskata “tiesību aktos noteiktā” tiesā, un

                              —

                              negarantējot disciplinārlietu pret vispārējās jurisdikcijas tiesu tiesnešiem izskatīšanu saprātīgā termiņā (šī likuma 112.b panta 5. punkta otrais teikums), kā arī paredzot, ka ar pārstāvja iecelšanu un tā veikto aizstāvības uzņemšanos saistītie akti neaptur disciplinārlietas norisi (minētā likuma 113.a pants) un ka disciplinārtiesa izskata lietu pat attiecīgā tiesneša vai viņa pārstāvja attaisnotas prombūtnes gadījuma, par kuru ir paziņots (šī paša likuma 115.a panta 3. punkts), un tātad – nenodrošinot izvērtējamo vispārējās jurisdikcijas tiesu tiesnešu tiesību uz aizstāvību ievērošanu,
                              Polijas Republika nav izpildījusi LES 19. panta 1. punkta otrajā daļā paredzētos pienākumus.

                  2)

                  Pieļaujot, ka tiek ierobežotas valsts tiesu tiesības iesniegt Tiesā lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu tādējādi, ka par to ir iespējams ierosināt disciplinārlietu, Polijas Republika nav izpildījusi LESD 267. panta otrajā un trešajā daļā paredzētos pienākumus.

                  3)

                  Polijas Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma tiesvedību.

                  4)

                  Beļģijas Karaliste, Dānijas Karaliste, Nīderlandes Karaliste, Somijas Republika un Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 413, 9.12.2019.


title: Lieta C-911/19: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 15. jūlija spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fédération bancaire française (FBF)/Autorité de contrôle prudentiel et de résolution (ACPR) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LESD 263. un 267. pants – Juridiski nesaistošs Savienības akts – Pārbaude tiesā – Eiropas Banku iestādes (EBI) izdotas pamatnostādnes – Produktu pārraudzības un pārvaldības pasākumi banku mazumtirdzniecības produktiem – Spēkā esamība – EBI kompetence)

text:
               20.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/3

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 15. jūlija spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fédération bancaire française (FBF)/Autorité de contrôle prudentiel et de résolution (ACPR)

      (Lieta C-911/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 263. un 267. pants - Juridiski nesaistošs Savienības akts - Pārbaude tiesā - Eiropas Banku iestādes (EBI) izdotas pamatnostādnes - Produktu pārraudzības un pārvaldības pasākumi banku mazumtirdzniecības produktiem - Spēkā esamība - EBI kompetence)
      (2021/C 382/03)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Fédération bancaire française (FBF)

         Atbildētāja: Autorité de contrôle prudentiel et de résolution (ACPR)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  LESD 263. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka par tādiem aktiem kā Eiropas Banku iestādes (EBI) 2016. gada 22. marta Pamatnostādnes par produktu pārraudzības un pārvaldības pasākumiem banku mazumtirdzniecības produktiem (EBI/PN/2015/18) nevar celt atcelšanas prasību, pamatojoties uz šo pantu.

                  2)

                  LESD 267. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka saskaņā ar šo pantu Tiesas kompetencē ir izvērtēt tādu aktu kā Eiropas Banku iestādes (EBI) 2016. gada 22. marta Pamatnostādnes par produktu pārraudzības un pārvaldības pasākumiem banku mazumtirdzniecības produktiem (EBI/PN/2015/18) spēkā esamību.

                  3)

                  Savienības tiesībās nav noteikts, ka iebildes par Savienības akta prettiesiskumu pieņemamībai valsts tiesā ir jābūt pakārtotai nosacījumam, ka šis akts tieši un individuāli skar šo iebildi izmantojošo personu.

                  4)

                  Trešā prejudiciālā jautājuma izvērtējumā nav atklājies neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Eiropas Banku iestādes (EBI) 2016. gada 22. marta Pamatnostādņu par produktu pārraudzības un pārvaldības pasākumiem banku mazumtirdzniecības produktiem (EBI/PN/2015/18) spēkā esamību.

         (1)  OV C 61, 24.2.2020.


title: Lieta C-262/21 PPU: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 2. augusta spriedums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A/B (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa – Jurisdikcija un nolēmumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību – Regula (EK) Nr. 2201/2003 – Piemērošanas joma – 2. panta 11. punkts – Jēdziens “bērna nelikumīga aizvešana vai aizturēšana” – 1980. gada 25. oktobra Hāgas konvencija – Pieteikums par vecāku kopīgā aizgādībā esoša maza bērna atpakaļatdošanu – Trešo valstu valstspiederīgie – Bērna un viņa mātes pārsūtīšana uz dalībvalsti, kas ir atbildīga par starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 604/2013 (Dublina III))

text:
               20.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/4

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 2. augusta spriedums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A/B
      (Lieta C-262/21 PPU) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Jurisdikcija un nolēmumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību - Regula (EK) Nr. 2201/2003 - Piemērošanas joma - 2. panta 11. punkts - Jēdziens “bērna nelikumīga aizvešana vai aizturēšana” - 1980. gada 25. oktobra Hāgas konvencija - Pieteikums par vecāku kopīgā aizgādībā esoša maza bērna atpakaļatdošanu - Trešo valstu valstspiederīgie - Bērna un viņa mātes pārsūtīšana uz dalībvalsti, kas ir atbildīga par starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 604/2013 (Dublina III))
      (2021/C 382/04)
      Tiesvedības valoda – somu

         Iesniedzējtiesa

         Korkein oikeus

         Pamatlietas puses

         Pieteicējs: A

         Atbildētājs: B

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Regulas (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu 2. panta 11. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka par nelikumīgu aizvešanu vai nelikumīgu aizturēšanu šīs tiesību normas izpratnē nevar tikt uzskatīta situācija, kurā vienam no vecākiem bez otra vecāka piekrišanas ir nācies aizvest savu bērnu no viņa pastāvīgās dzīvesvietas valsts uz citu dalībvalsti, izpildot lēmumu par pārsūtīšanu, ko pirmā minētā dalībvalsts ir pieņēmusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, un vēlāk palikt otrajā minētajā dalībvalstī pēc tam, kad šis lēmums par pārsūtīšanu ticis atcelts, pirmās minētās dalībvalsts iestādēm tomēr nepieņemot lēmumu uzņemt atpakaļ pārsūtītās personas vai izsniegt tām uzturēšanās atļauju.

         (1)  OV C 252, 28.6.2021.


title: Lieta C-81/20: Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 22. jūnija rīkojums (Tribunalul Bucureşti (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Mitliv Exim SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală, Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 99. pants – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – Pamattiesības – Princips ne bis in idem – Kriminālsodu un administratīvo sodu kumulācija – Nepiemērojamība – Papildu nodokļu saistības – Procenti par summu, ko nodokļa maksātājs ir samaksājis kriminālprocesā)

text:
               20.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/5

      Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 22. jūnija rīkojums (Tribunalul Bucureşti (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Mitliv Exim SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală, Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

      (Lieta C-81/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 99. pants - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - Pamattiesības - Princips ne bis in idem - Kriminālsodu un administratīvo sodu kumulācija - Nepiemērojamība - Papildu nodokļu saistības - Procenti par summu, ko nodokļa maksātājs ir samaksājis kriminālprocesā)
      (2021/C 382/05)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunalul Bucureşti

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: SC Mitliv Exim SRL

         Atbildētāji: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală un Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. un 63. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja ar nodokli apliekami darījumi ir notikuši un ar tiem saistītais pievienotās vērtības nodoklis ir iekasējams, samaksu, pat ja tā ir pagaidu samaksa, kuras mērķis ir samaksāt atbilstošu nodokļa parādu, nevar uzskatīt par nepamatotu un tā nevar radīt procentus nodokļa maksātājam, kas to ir veicis.

         (1)  OV C 279, 24.8.2020.


title: Lieta C-206/20: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 22. jūnija rīkojums (High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pret VA izdota Eiropas apcietināšanas ordera izpilde (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Eiropas apcietināšanas orderis – Pamatlēmums 2002/584/TI – 8. panta 1. punkta c) apakšpunkts – Dalībvalsts prokuratūras izdots Eiropas apcietināšanas orderis kriminālvajāšanas nolūkā, pamatojoties uz šīs pašas iestādes izdotu ar brīvības atņemšanu saistītu pasākumu – Pārbaudes tiesā neesamība pirms meklētās personas nodošanas – Sekas – Efektīva tiesību aizsardzība tiesā – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 47. pants)

text:
               20.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/5

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 22. jūnija rīkojums (High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pret VA izdota Eiropas apcietināšanas ordera izpilde
      (Lieta C-206/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Eiropas apcietināšanas orderis - Pamatlēmums 2002/584/TI - 8. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Dalībvalsts prokuratūras izdots Eiropas apcietināšanas orderis kriminālvajāšanas nolūkā, pamatojoties uz šīs pašas iestādes izdotu ar brīvības atņemšanu saistītu pasākumu - Pārbaudes tiesā neesamība pirms meklētās personas nodošanas - Sekas - Efektīva tiesību aizsardzība tiesā - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 47. pants)
      (2021/C 382/06)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: VA,

         piedaloties: Ruses Reģionālās prokuratūras prokurors, Bulgārija

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Pamatlēmuma 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm, kas grozīts ar Padomes Pamatlēmumu 2009/299/TI (2009. gada 26. februāris), 8. panta 1. punkta c) apakšpunkts, to lasot kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu un Tiesas judikatūru, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – kurai jābūt personai, par kuru ir izdots Eiropas apcietināšanas orderis kriminālvajāšanas nolūkā – saistītās prasības ir izpildītas tikai tad, ja gan Eiropas apcietināšanas orderi, gan tiesas nolēmumu, uz kuru tas balstīts, ir izdevis prokurors, kuru var kvalificēt par “izsniegšanas tiesu iestādi” šī Pamatlēmuma 6. panta 1. punkta, kas grozīts ar Pamatlēmuma 2009/299, izpratnē un šis Eiropas apcietināšanas orderis vai minētais tiesas nolēmums nav pārbaudāmi tiesā izdevējā dalībvalstī pirms izpildes dalībvalsts veiktās meklētās personas nodošanas.

         (1)  OV C 262, 10.8.2020.


title: Lieta C-636/20: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 1. jūlija rīkojums (Pécsi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tolnatext Bt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Savienības Muitas kodekss – 22. panta 6. punkts – 29. pants – Tiesības tikt uzklausītam – Pēc savas ierosmes uzsāktas procedūras – Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants – Iemeslu, kas pamato atbildes uz prejudiciālo jautājumu vajadzību pamatlietas izspriešanai, neprecizēšana – Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu acīmredzama nepieņemamība)

text:
               20.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/6

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 1. jūlija rīkojums (Pécsi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tolnatext Bt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      (Lieta C-636/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Savienības Muitas kodekss - 22. panta 6. punkts - 29. pants - Tiesības tikt uzklausītam - Pēc savas ierosmes uzsāktas procedūras - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants - Iemeslu, kas pamato atbildes uz prejudiciālo jautājumu vajadzību pamatlietas izspriešanai, neprecizēšana - Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu acīmredzama nepieņemamība)
      (2021/C 382/07)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Pécsi Törvényszék

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Tolnatext Bt.

         Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Rezolutīvā daļa

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Pécsi Törvényszék (Pēčas tiesa, Ungārija) iesniegusi ar 2020. gada 30. oktobra lēmumu, ir acīmredzami nepieņemams.

         (1)  OV C 62, 22.2.2021.


title: Lieta C-95/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 16. februārī iesniedza Landgericht Köln (Vācija) – Deutsche Lufthansa AG/AirHelp Germany GmbH

text:
               20.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/6

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 16. februārī iesniedza Landgericht Köln (Vācija) – Deutsche Lufthansa AG/AirHelp Germany GmbH

      (Lieta C-95/21)
      (2021/C 382/08)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Köln

         Pamatlietas puses

         Atbildētāja un apelācijas sūdzības iesniedzēja: Deutsche Lufthansa AG

         Prasītāja un atbildētāja apelācijas tiesvedībā: AirHelp Germany GmbH

      Šī lieta ar Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojumu ir izslēgta no Tiesas reģistra.


title: Lieta C-142/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 5. martā iesniedza Landgericht Köln (Vācija) – Deutsche Lufthansa AG/AirHelp Germany GmbH

text:
               20.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 5. martā iesniedza Landgericht Köln (Vācija) – Deutsche Lufthansa AG/AirHelp Germany GmbH

      (Lieta C-142/21)
      (2021/C 382/09)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Köln

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Deutsche Lufthansa AG

         Atbildētāja: AirHelp Germany GmbH

      Šī lieta ar Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 18. jūnija rīkojumu ir izslēgta no Tiesas reģistra.


title: Lieta C-173/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 22. martā iesniedza Landgericht Köln (Vācija) – Deutsche Lufthansa AG/GE

text:
               20.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 22. martā iesniedza Landgericht Köln (Vācija) – Deutsche Lufthansa AG/GE
      (Lieta C-173/21)
      (2021/C 382/10)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Köln

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Deutsche Lufthansa AG

         Atbildētāja: GE
      Šī lieta ar Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 14. jūnija rīkojumu ir izslēgta no Tiesas reģistra.


title: Lieta C-302/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 12. maijā iesniedza Juzgado de Primera Instancia n° 4 de Castellón de la Plana (Spānija) – Casilda/Banco Cetelem SA

text:
               20.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 12. maijā iesniedza Juzgado de Primera Instancia no 4 de Castellón de la Plana (Spānija) – Casilda/Banco Cetelem SA

      (Lieta C-302/21)
      (2021/C 382/11)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de Primera Instancia no 4 de Castellón de la Plana

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Casilda

         Atbildētāja: Banco Cetelem SA

         Prejudiciālie jautājumi

      Pirmais prejudiciālais jautājums:

                  a)

                  Atbilstoši principam par Savienības tiesību pārākumu Savienības kompetenču jomā – konkrēti patēriņa kredīta un ar patērētājiem noslēgto līgumu regulējuma kontekstā – tiek vaicāts, vai vērtējums par to, vai Savienības tiesībām ir atbilstīga Spānijas Tribunal Supremo kā augstākās tiesas judikatūra par Ley de 23 de julio de 1908, sobre nulidad de los contratos de préstamos usurarios [1908. gada 23. jūlija Likums par aizdevuma līgumu ar pārmērīgi augstiem procentiem spēkā neesamību; (turpmāk tekstā – “Augļošanas apkarošanas likums)] kā valsts tiesību akta interpretāciju un piemērošanu – ciktāl minētā judikatūra koncentrējas ne tikai uz noslēgtā līguma spēkā neesamības iespējamību, bet arī uz patēriņa kredīta līguma “revolving” paveida “galvenā priekšmeta” definēšanu un uz sniegtā pakalpojuma “kvalitātes/cenas” atbilstīgumu – valsts tiesai ir jāveic “pēc savas ierosmes” vai gluži pretēji, kā atzīst Spānijas Tribunal Supremo, minētais pienākums izvērtēt atbilstību Savienības tiesībām un tās direktīvām ir pakārtots prasītāja “petitum” (dispozitivitātes princips); tā rezultātā gadījumā, ja šo prasību ceļ kā “vienīgo vai galveno” prasību par patēriņa kredīta līguma spēkā neesamību “tā pārmērīgi augsto procentu dēļ”, pamatojoties uz valsts tiesību normām, ir uzskatāms, ka “nav jāņem vērā” Savienības tiesību pārākums un tā saskaņojošā iedarbība, lai gan Spānijas Tribunal Supremo judikatūra, interpretējot un piemērojot minēto Augļošanas apkarošanas likumu, koncentrējas uz patēriņa kredīta galvenā līguma priekšmeta definēšanu un kvalitātes/cenas atbilstīgumu, par ko ir jāizlemj valsts tiesai.

                  b)

                  saskaņā ar norādīto Eiropas Savienības tiesību pārākumu un saskaņojošo iedarbību patēriņa kredīta un ar patērētājiem noslēgto līgumu regulējuma ietvaros, ņemot vērā to, ka pašas Spānijas Tribunal Supremo judikatūrā vairākos spriedumos ir atkārtots, ka Direktīvas 93/13/EK (1) 4. panta 2. punktā kā saskaņotajā tiesību normā paredzētā “izslēgšana” ir pilnībā transponēta Spānijas tiesību sistēmā un tādēļ valsts tiesai nav pamata īstenot cenu pārbaudi tiesā, jo Spānijas tiesību sistēmā – pat ne 1908. gada Augļošanas apkarošanas likumā – nav tiesību normas, kas vispārēji atļautu vai pamatotu minēto cenu pārbaudi tiesā, ņemot vērā arī to, ka nav vērtēts iespējamais noteikuma par patēriņa kredīta cenu pārredzamības trūkums, tiek jautāts, vai tas, ka valsts tiesa, piemērojot valsts tiesību normu, proti, minēto 1908. gada Augļošanas apkarošanas likumu un pārsniedzot savu parasto kompetenci noslēgtā līguma spēkā neesamības atzīšanā, kā “ex novo” pilnvaras īsteno galvenā līguma priekšmeta “pārbaudi tiesā”, kas vispārēji nosaka vai nu patēriņa kredīta cenu, ko saprot kā atsauci uz tā aizdevuma lietošanas procentiem (nominālo procentu likmi), vai patēriņa kredīta izmaksas, ko saprot kā atsauci uz tā gada procentu likmi (GPL), ir pretrunā Direktīvas 93/13/EEK 4. panta 2. punktam.

                  c)

                  ievērojot iepriekš izklāstīto un ņemot vērā Līgumā par Eiropas Savienības darbību noteikto regulējuma un saskaņošanas ietvaru, konkrēti saistībā ar [Savienības] kompetenci attiecībā uz iekšējā tirgus darbību, tiek jautāts, vai valsts tiesas īstenota pārbaude, lai vispārēji noteiktu patēriņa kredīta cenu vai izmaksas, nepastāvot valsts tiesību normai, kas tieši to pamatotu, “ir saderīga” ar LESD 120. pantu saistībā ar atvērta tirgus ekonomiku un līgumslēgšanas brīvības principu.

            Otrais prejudiciālais jautājums:
      Atbilstoši principam par Eiropas Savienības tiesību pārākumu Savienības kompetencē ietilpstošajā saskaņošanas jomā – konkrēti patēriņa kredīta un ar patērētājiem noslēgto līgumu regulējuma direktīvu kontekstā – uzskatot, ka tiesiskās drošības princips ir obligāts priekšnosacījums patēriņa kreditēšanas iekšējā tirgus pareizai un efektīvai darbībai, tiek jautāts, vai minētajam tiesiskās drošības principam ([no kura ir atkarīga] patēriņa kreditēšanas iekšējā tirgus pareiza darbība) ir pretrunā GPL ierobežojums, ko var vispārēji noteikt patērētājam patēriņa kredītlīgumā, lai apkarotu augļošanu, ko Spānijas Tribunal Supremo ir atzinusi, pamatojoties uz neobjektīviem un [ne]precīziem parametriem saskaņā ar tikai aptuvenu atsauci tādējādi, ka katras valsts tiesas ieskatam tiek atstāta tā konkrēta noteikšana, lai izspriestu tajā izskatāmo strīdu.

         (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).