title: Lieta C-492/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 21. septembrī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – R/S un T

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 21. septembrī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – R/S un T

   (Lieta C-492/15)
   (2015/C 398/23)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: R

      Atbildētāji: S un T

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2003. gada 27. novembra Regulas (EK) Nr. 2201/2003 (1) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību (Briseles II a regula) 35. panta 1. punkts nepieļauj, ka apelācijas tiesa aptur tiesvedību par neatzīšanu atbilstoši regulas 21. panta 3. punktam vai attiecīgi par izpildes pasludināšanu atbilstoši regulas 28. un nākamajiem pantiem, ja izpildes dalībvalstī tiek iesniegts pieteikums grozīt par izpildāmu pasludināmu izcelsmes dalībvalsts spriedumu par aizgādības tiesībām un starptautiskā jurisdikcija izskatīt šo pieteikumu par grozīšanu ir izpildes dalībvalstij?

      (1)  Padomes 2003. gada 27. novembra Regula (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu, OV L 338, 1. lpp.


title: Lieta T-298/17: Prasība, kas celta 2017. gada 11. maijā – Iordachescu u.c./Parlaments u.c.

text:
               7.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/30

         Prasība, kas celta 2017. gada 11. maijā – Iordachescu u.c./Parlaments u.c.
   (Lieta T-298/17)
   (2017/C 256/36)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Adrian Iordachescu (Bukareste, Rumānija), Florina Iordachescu (Bukareste), Mihaela Iordachescu (Bukareste), Cristinel Iordachescu (Bukareste) (pārstāvis – A. Cuculis, advokāts)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Direktīvu 2014/40/ES, proti, tās 10. pantu un II pielikumu “Attēlu galerija” saistībā galvenokārt ar 5. brīdinājuma “1. komplekta attēla” piktogrammu;

               —

               pakārtoti, daļēji grozīt Direktīvu 2014/40, proti, tās 10. pantu un Eiropas Komisijas apstiprināto tās II pielikumu, jo uz cigarešu paciņām nav nevienas norādes uz informatīvu saiti jeb “atbildības atrunu” jautājumā par fotoattēliem, kas izvietoti uz cigarešu paciņām, un uz visām Eiropas Savienībā tirgotajām cigarešu paciņām izvietot brīdinājumu par attēliem, kas izvietoti uz cigarešu paciņām, konkrēti norādot uz saiti, ar kuras starpniecību jebkādu aizdomu kliedēšanai būtu iespējams iepazīties ar informāciju par attēliem, kas izvietoti uz šādām paciņām;

               —

               grozīt kārtību, kādā saņemama uz šādām cigarešu paciņām attēloto personu piekrišana, tādējādi, lai uz cigarešu paciņām attēlojamās personas piekristu tam, ka tiek publicēts viņu īstais personvārds un personiskie medicīniskie dati tālab, lai tās nebūtu sajaucamas un lai nerastos kāda cita neskaidrība jautājumā par personām, kas attēlotas uz šīm cigarešu paciņām, un lai personas dati un medicīniska rakstura informācija būtu iekļauta saitē, ar kuru varētu iepazīties tās personas, kuras vēlētos noskaidrot uz cigarešu paciņām attēloto personu identitāti/slimības vēsturi, kā šīs saites neatņemama sastāvdaļa;

               —

               piespriest abām iestādēm kopā ar Eiropas Komisiju pienākumu uzrādīt visos 5. brīdinājuma pirmās sērijas attēlos attēlotās personas dotās piekrišanas oriģināldokumentam atbilstošu norakstu, neslēpjot tajā personiskos datus, kopā ar attēliem, par kuriem dota piekrišana, lai attiecībā uz fotogrāfijām varētu veikt tiesu ekspertīzi;

               —

               piespriest atbildētājiem samaksāt summu 1 000 000 euro apmērā kā atlīdzinājumu par nemateriālo kaitējumu, kura apmērs ir noteikts, pamatojoties uz ciešanām, kuras izraisīja šāda attēla parādīšanās visnotaļ īsā laikā pēc prasītāju tēva nāves, un ciešanām, kas nodarītas, slēpjot informāciju, ar kuru iespējami būtu bijis noskaidrots, kas ir uz cigarešu paciņām attēlotais vīrietis, tādējādi iespējami ļoti saīsinot ģimenes ciešanu ilgumu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza vienu pamatu, kurā norādīts uz sekām, kādas viņu ikdienas dzīvē ir Direktīvai 2014/40/ES, ņemot vērā, ka uz cigarešu paciņām attēlotās personas līdzība ar viņu mirušo tēvu viņiem rada bažas.


title: Lieta T-278/10: Prasība, kas celta 2010. gada 21. jūnijā — Wesergold Getränkeindustrie /ITSB Lidl Stiftung ( “WESTERN GOLD” )

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/56

         Prasība, kas celta 2010. gada 21. jūnijā — Wesergold Getränkeindustrie/ITSB Lidl Stiftung (“WESTERN GOLD”)
   (Lieta T-278/10)
   ()
   2010/C 221/90
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG (Rinteln, Vācija) (pārstāvji — P. Goldenbaum, I. Rohr un T. Melchert, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 24. marta lēmumu lietā R 770/2009-1;

               —

               piespriest Saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Lidl Stiftung & Co KG

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “WESTERN GOLD” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts un Kopienas vārdiska preču zīme “WeserGold” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29., 31. un 32. klasē; valsts un starptautiska vārdiska preču zīme “Wesergold” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29., 31. un 32. klasē, un valsts vārdiska preču zīme “WESERGOLD” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt un iebildumus noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo pastāvot attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja, Regulas (EK) Nr. 207/2009 64. panta 1. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot ne noraidījusi lietu, ne arī pārbaudījusi iebildumu pamatotību, tāpat Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. panta otrā teikuma pārkāpums, jo esot pārkāptas prasītājas tiesības tikt uzklausītai, kā arī Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. panta pirmā teikuma pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot pamatojusi savu lēmumu

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-219/16: Prasība, kas celta 2016. gada 9. maijā – Aldi/EUIPO (“VISAGE”)

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/32

         Prasība, kas celta 2016. gada 9. maijā – Aldi/EUIPO (“VISAGE”)
   (Lieta T-219/16)
   (2016/C 232/42)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Vācija) (pārstāvji - N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen un N. Bertram, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “VISAGE” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 502 364

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 19. februāra lēmums lietā R 507/2015–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-295/12: Prasība, kas celta 2012. gada 4. jūlijā — Vācija/Komisija

text:
               8.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/15

         Prasība, kas celta 2012. gada 4. jūlijā — Vācija/Komisija
   (Lieta T-295/12)
   2012/C 273/26
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — T. Henze un J. Möller, un T. Lübbig un M. Klasse, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 25. aprīļa Lēmumu par Vācijas pasākumiem SA.25051 (C 19/2010) (ex NN 23/2010) par labu Zweckverband Tierkörperbeseitigung Reinzemē-Pfalcā, Zāras federālajā zeme, Rheingau-Taunus-Kreis un Landkreis Limburg-Weilburg novadā (lieta C(2012) 2557, galīgā redakcija);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, kļūdaini noliedzot, ka konkrētam mērķim dibinātas apvienības [Zweckverband] papildu kapacitāšu nodrošināšana cīņai ar epizootijām ir pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, un acīmredzami pārkāpjot tai Savienības tiesu piešķirto rīcības brīvību, Komisija ir pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu un 106. panta 2. punktu. It īpaši Komisija nav ņēmusi vērā, ka saskaņā ar Savienības tiesu pastāvīgo judikatūru kontrole, ko tā īsteno pār rīcības brīvību, dalībvalstīm definējot pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, attiecas tikai uz “acīmredzamu kļūdu vērtējumā” pārbaudi un ka tā nedrīkst aizstāt kompetento dalībvalstu iestāžu vērtējumu ar savu vērtējumu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, pamatojoties uz kļūdainu tā saukto Altmark kritēriju pārbaudi, saskaņā ar kuriem atlīdzība par sabiedrisko pakalpojumu pienākumu izpildi nav uzskatāma par priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, kļūdaini atzīdama, ka pastāv saimnieciska priekšrocība, ir pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu. Komisija, pārbaudot katru no četriem Altmark kritērijiem, esot pieļāvusi tās nolēmumu ietekmējošas kļūdas. It īpaši attiecībā uz trešo Altmark kritēriju Komisija neesot aprobežojusies ar atbilstoši tam uzdodamo jautājumu, vai nav pārsniegta kompensācija, kas vajadzīga, lai segtu izdevumus sabiedriskā pakalpojuma pienākuma izpildei. Tā vietā Komisija nepieļaujami esot pārbaudījusi, vai Zweckverband Tierkörperbeseitigung nodrošināto papildu rezervju cīņai ar epizootijām apjoms bija nesamērīgs, ņemot vērā iespējamos epizootijas scenārijus, ko tā apstiprina, neraugoties uz pretējo apstiprinošo ekspertīzi.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, kļūdaini atzīdama, ka ir skarta tirdzniecība dalībvalstu starpā un izkropļota konkurence, Komisija ir pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu. Komisija gan esot atzinusi, ka Zweckverband Tierkörperbeseitigung savā iznīcināšanas teritorijā likumīgi atrodas reģionālā monopola stāvoklī, kurā nenotiek likumīga konkurence. Tomēr Komisija no tā neizdara loģisku secinājumu, ka tirdzniecības dalībvalstu starpā traucēšana un konkurences izkropļošana pat potenciāli nav iespējama, jo Zweckverband Tierkörperbeseitigung pilnīgi nekonkurē ar citiem uzņēmējiem, it īpaši uzņēmumiem no citām dalībvalstīm, kas vēlas šeit veikt uzņēmējdarbību.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, kļūdaini pārbaudot LESD 106. panta 2. punktā noteiktos atļaujas izsniegšanas nosacījumus, Komisija ir pārkāpusi šo noteikumu. It īpaši Komisija apstrīdētajā lēmumā neesot ņēmusi vērā, ka saskaņā ar šo noteikumu tai ir jāpārbauda, vai nav pārmērīgi kompensēts sabiedriskais pakalpojums. Tomēr tā nedrīkst atkāpties no šā noteikuma nosacījumiem, apšaubīdama pakalpojuma cenas apmēru, valsts iestāžu šajā jomā pieņemto politisko lēmumu lietderību vai apsaimniekotāju saimniecisko efektivitāti.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav ievērojusi kompetenču sadali starp Savienību un dalībvalstīm, kā arī pārkāpusi Savienības tiesībās paredzēto subsidiaritātes principu, jo Komisija esot būtiski pārkāpusi dalībvalstu un to apakšiedalījumu rīcības brīvību, nosakot un definējot sabiedrisko pakalpojumu, kompetento iestāžu lēmumu aizstādama ar savu vērtējumu (LESD 14. panta un LES 5. panta 3. punkta pārkāpums).

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu vērtējumā un pārkāpusi Savienības tiesībās noteikto vispārējo diskriminācijas aizlieguma principu, jo Komisija, pārbaudot sabiedriskā pakalpojuma definīciju, neesot pārbaudījusi tikai, vai nav pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā.

               7)

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā nav norādījusi pamatojumu (LESD 296. panta 2. punkta pārkāpums). Proti, Komisija tajā nav norādījusi, ka, papildu rezervju uzturēšanu kvalificējot kā pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, kompetentās iestādes, likumdevējs un Bundesverwaltungsgericht [Federālā Administratīvā tiesa] būtu pieļāvušas “acīmredzamu kļūdu vērtējumā” Savienības tiesu judikatūras izpratnē.


               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/1

      (2010/C 161/01)
      Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

            OV C 148, 5.6.2010.

         Iepriekšējās publikācijas

         OV C 134, 22.5.2010.

         OV C 113, 1.5.2010.

         OV C 100, 17.4.2010.

         OV C 80, 27.3.2010.

         OV C 63, 13.3.2010.

         OV C 51, 27.2.2010.

      Šie teksti pieejami arī
      EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-111/10: Prasība, kas celta 2010. gada 1. martā — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/32

         Prasība, kas celta 2010. gada 1. martā — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-111/10)
   2010/C 113/50
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci, L. Flynn, B. Stromsky un A. Stobiecka-Kuik)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2009. gada 16. decembra Lēmumu par to, lai Lietuvas Republikas iestādes varētu sniegt valsts atbalstu valstij piederošas lauksaimniecības zemes iegādei laikā no 2010. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim (1);

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Padome, pieņemot apstrīdēto lēmumu, nav ievērojusi Komisijas lēmumu, kas izriet no Kopienas pamatnostādņu attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē 2007.-2013. gadā (2) (turpmāk tekstā — “2007. gada pamatnostādnes lauksaimniecības nozarē”) 196. punktā ierosinātajiem vajadzīgajiem pasākumiem un fakta, ka Lietuva tiem ir piekritusi bez ierunām, un ar kuru minētajai valstij tiek uzlikts pienākums vēlākais līdz 2009. gada 31. decembrim izbeigt pastāvošo atbalsta shēmu saistībā ar valstij piederošas lauksaimniecības zemes iegādi. Būtībā Padome, pamatojoties uz ārkārtas apstākļiem, ir atļāvusi Lietuvai saglabāt šo shēmu līdz 2007. gada pamatnostādņu lauksaimniecības nozarē spēkā esamības beigām, proti, līdz 2013. gada 31. decembrim. Apstākļus, kurus Padome izvirzījusi, lai pamatotu savu lēmumu, acīmredzami nevar uzskatīt par tādiem ārkārtas apstākļiem, saistībā ar kuriem varētu pamatot pieņemto lēmumu un neņemt vērā attiecīgo Komisijas lēmumu saistībā ar šo shēmu.

               2)

               Lai pamatotu savu prasību atcelt tiesību aktu, Komisija izvirza četrus pamatus:

                           Pirmkārt, Komisija uzskata, ka Padomei nebija tiesības celt prasību saskaņā ar LESD 108. panta 2. punkta trešo daļu, jo atbalsts, kuru Padome bija apstiprinājusi, bija pastāvošs atbalsts, kuru Lietuva, piekrītot Komisijas ierosinātajiem vajadzīgajiem pasākumiem, bija uzņēmusies izbeigt līdz 2009. gada beigām.

                           Otrkārt, tā uzskata, ka, atļaujot atbalsta pasākumus līdz 2013. gadam, Padome ir nepareizi izmantojusi savas pilnvaras, mēģinot izvairīties no konstatējuma, ka Lietuvai bija tiesības atstāt spēkā savus atbalsta pasākumus vēlākais līdz 2009. gada beigām.

                           Treškārt, apstrīdētais lēmums tika pieņemts pārkāpjot lojālas sadarbības principu, kas ir piemērojams dalībvalstīm, kā arī starp iestādēm. Ar savu lēmumu Padome ir atbrīvojusi Lietuvu no tās pienākuma sadarboties ar Komisiju saistībā ar vajadzīgajiem pasākumiem, kuriem šī dalībvalsts bija piekritusi attiecībā uz pastāvošo atbalstu saistībā ar valstij piederošas lauksaimniecības zemes iegādi LESD 108. panta 1. punktā paredzētās sadarbības ietvaros.

                           Visbeidzot Komisija apgalvo, ka Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā tiktāl, ciktāl tā ir atzinusi, ka pastāv ārkārtas apstākļi, kas pamato apstiprinātā pasākuma pieņemšanu. Komisija norāda, ka tiktāl, ciktāl šādi ārkārtas apstākļi pastāv, ar apstrīdēto lēmumu ir atļauts tāds atbalsts, kurš, pārkāpjot samērīguma principu, vai nu neatbilst ārkārtas apstākļiem vai arī pārsniedz to, kas nepieciešams, lai atbilstu šādiem apstākļiem.

      (1)  2009/983/ES, OV L 338, 93. lpp.

      (2)  OV 2006 C 319, 1. lpp.


title: Lieta C-209/15: Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 14. septembra rīkojums (Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Korpschef van politie/W.F. de Munk

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/25

         Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 14. septembra rīkojums (Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Korpschef van politie/W.F. de Munk

   (Lieta C-209/15) (1)

   (2015/C 398/35)
   Tiesvedības valoda – holandiešu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 254, 3.8.2015.


title: Lieta T-266/03: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. jūlija spriedums — CB /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Bankas kartes — Lēmums par pārbaudes veikšanu — Regulas Nr. 17 14. panta 3. punkts — Pamatojums — Samērīgums)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/29

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. jūlija spriedums — CB/Komisija
   (Lieta T-266/03) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Bankas kartes - Lēmums par pārbaudes veikšanu - Regulas Nr. 17 14. panta 3. punkts - Pamatojums - Samērīgums)
   (2007/C 199/53)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Groupement des cartes bancaires (CB), Parīze (Francija) (pārstāvji — A. Georges un J. Ruiz Calzado, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākumā T. Christoforou un O. Beynet, pēc tam — T. Christoforou un F. Arbault)
   Priekšmets
   Pirmkārt, lūgums atcelt Komisijas 2003. gada 7. maija Lēmumu K (2003) 1524/9 lietā COMP/D1/38.606, kurā Groupement des cartes bancaires un tās meitas sabiedrībām ir noteikts ļaut tajās veikt pārbaudi atbilstoši 14. panta 3. punktam Padomes 1962. gada 6. februāra Regulā Nr. 17: Pirmā regula par Līguma [81]. un [82]. panta īstenošanu (OV 1962, 13, 204. lpp.) ar grozījumiem, un, otrkārt, lūgums no lietas materiāliem izņemt visus dokumentus un citus pierādījumus, kas Komisijai darīti zināmi pārbaudes veikšanas laikā un atdot tos prasītājai.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 251, 18.10.2003.


               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/2

         Tiesnešu sadalījums palātās, kurās ir trīs tiesneši
   (2007/C 269/03)
   2007. gada 9. oktobra sēdē Tiesa nolēma tiesnešus palātās sadalīt šādi:
   Piektā palāta
   A. Ticano, priekšsēdētājs,
   R. Šintgens [R. Schintgen], E. Borgs Bartets [A. Borg Barthet], M. Ilešičs [M. Ilešič] un E. Levits, tiesneši
   Sestā palāta
   L. Bejs Larsens, priekšsēdētājs,
   K. Šīmans [K. Schiemann], J. Makarčiks [J. Makarczyk], P. Kūris [P. Kūris], Ž. K. Bonišo [J.-C. Bonichot] un K. Toadere [C. Toader], tiesneši
   Septītā palāta
   U. Lehmuss, priekšsēdētājs,
   H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues], J. Klučka [J. Klučka], A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], P. Linda [P. Lindh] un A. Arabadžijevs [A. Arabadjiev], tiesneši
   Astotā palāta
   Dž. Arestis, priekšsēdētājs,
   R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], E. Juhāss [E. Juhász], J. Malenovskis [J. Malenovský] un T. fon Danvics [T. von Danwitz], tiesneši


title: Lieta C-23/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 20. janvārī iesniedza Tribunal de première instance de Namur (Beļģija) – krimināllieta pret Sébastien Andre

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 20. janvārī iesniedza Tribunal de première instance de Namur (Beļģija) – krimināllieta pret Sébastien Andre

   (Lieta C-23/15)
   (2015/C 146/19)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Namur

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Sébastien Andre

   Ar 2015. gada 19. marta rīkojumu Tiesa (ceturtā palāta) atzina lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu par acīmredzami nepieņemamu.


title: lieta T-133/09: Prasība, kas celta 2009. gada 27. martā – I Marchi Italiani un B Antonio Basile 1952/ITSB — Osra ( B Antonio Basile 1952 )

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/47

         Prasība, kas celta 2009. gada 27. martā– I Marchi Italiani un B Antonio Basile 1952/ITSB — Osra (“B Antonio Basile 1952”)
   (lieta T-133/09)
   2009/C 141/99
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: I Marchi Italiani Srl (Neapole, Itālija) un B Antonio Basile 1952 (Giugliano, Itālija) (pārstāvis — G. Militerni, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otas procesa Apelāciju padomē dalībniece: Osra SA (Rovereta, Itālija)

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju otrās padomes 2009. gada 9. janvāra lēmumu, kas prasītājiem paziņots 2009. gada 30. janvārī, lietā R 502/2008 starp I Marchi Italiani Srl un Osra S.A., ar kuru ir apstiprināts Anulēšanas nodaļas lēmums pēc Osra S.A. celtās prasības atcelt un atzīt par spēkā neesošu preču zīmi “B Antonio Basile 1952”;

               —

               preču zīmes “B Antonio Basile 1952” reģistrāciju atzīt par spēkā esošu un efektīvu, no minētās preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas un/vai reģistrācijas brīža;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme, kas ietver vārdkopu “B. Antonio Basile 1952” [Kopienas preču zīme Nr. 5 274 121 (daļēja reģistrācija sakarā ar reģistrācijas pieteikuma Nr. 1 462 555 sadalīšanu pēc preču zīmes daļējas atsavināšanas)], attiecībā uz precēm, kas ietilpst 14., 18. un 25. klasē;

      Kopienas preču zīmes īpašnieki: prasītāji;
   Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Osra S.A;

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: grafiska preču zīme “BASILE” (Itālijas preču zīme Nr. 738 901 un starptautiska preču zīme Nr. R 413 396 B) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: prasību atcelt un atzīt par spēkā neesošu Kopienas preču zīmi pilnībā apmierināt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: kļūdaina Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.) 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 53. panta 2. punkta [jaunajā redakcijā — Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 1. lpp., 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 54. panta 2. punkts] piemērošana, jo nav sajaukšanas iespējas.


title: Lieta T-49/16: Prasība, kas celta 2016. gada 1. februārī – Azanta/ITSB – Novartis (“NIMORAL”)

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/45

         Prasība, kas celta 2016. gada 1. februārī – Azanta/ITSB – Novartis (“NIMORAL”)
   (Lieta T-49/16)
   (2016/C 106/53)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Azanta A/S (Hellerup, Dānija) (pārstāvis – M. Hoffgaard Rasmussen, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Novartis AG (Bāzele, Šveice)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “NIMORAL” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 204 079

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 1. decembra lēmums lietā R 634/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atļaut reģistrēt apstrīdēto preču zīmi.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-546/12: Prasība, kas celta 2012. gada 17. decembrī — Pensa Pharma /ITSB — Ferring un Farmaceutisk Lab Ferring ( “pensa” )

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/19

         Prasība, kas celta 2012. gada 17. decembrī — Pensa Pharma/ITSB — Ferring un Farmaceutisk Lab Ferring (“pensa”)
   (Lieta T-546/12)
   2013/C 55/33
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pensa Pharma, SA (Valencia, Spānija) (pārstāvji — Esteve Sanz un González Gordon, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Pārējās procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces: Ferring BV (Hoofddorp, Nīderlande) un Farmaceutisk Lab Ferring A/S (Vanlose, Dānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju piektās padomes 2012. gada 1. oktobra lēmumu lietā R 1884/2011-5 un

               —

               piespriest atbildētājam un attiecīgajā gadījumā personām, kas iestājušās lietā, atlīdzināt šajā tiesvedībā un apelācijas procesā ITSB radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme “pensa” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5. un 44. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 4963542

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībnieces, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: pārējās procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: pieteikumi par spēkā neesamības atzīšanu balstās uz Padomes Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunktā, lasot to kopsakarā ar tās 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, 8. panta 5. punktu un 53. panta 2. punktu, paredzētajiem pamatiem un Beniluksa vārdiskas preču zīmes “PENTASA” reģistrāciju Nr. 377513 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: apmierināt pieteikuma par Kopienas preču zīmes spēkā neesamības atzīšanu attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm un pakalpojumiem

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Padomes Regulas Nr. 207/2009 53. panta 3. punkta pārkāpums un

               —

               Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta F-98/13: Prasība, kas celta 2013. gada 3. oktobrī — ZZ /Parlaments

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/40

         Prasība, kas celta 2013. gada 3. oktobrī — ZZ/Parlaments
   (Lieta F-98/13)
   2013/C 367/72
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — A. Salerno un B. Cortese, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar ko noteikts amatā paaugstināto ierēdņu saraksts 2012. gada amatā paaugstināšanas procedūras ietvaros, tiktāl, ciktāl, pirmkārt, tajā AST 6 pakāpes neapstiprināto, AST 7 pakāpē paaugstināto ierēdņu vidū nav minēts prasītāja vārds, un, otrkārt, ciktāl tajā ir minēts cita ierēdņa vārds

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar kuru noteikts amatā paaugstināto ierēdņu saraksts 2012. gada amatā paaugstināšanas procedūras ietvaros, tiktāl, ciktāl, pirmkārt, tajā AST 6 pakāpes neapstiprināto, AST 7 pakāpē paaugstināto ierēdņu vidū nav minēts prasītāja vārds, un, otrkārt, ciktāl tajā ir minēts cita ierēdņa vārds;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-303/15: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 13. oktobra spriedums (Sąd Okręgowy w Łodzi (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Naczelnik Urzędu Celnego I w Ł./G. M., M. S. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tehniskie noteikumi azartspēļu nozarē — Direktīva 98/34/EK — Jēdziens “tehniskie noteikumi” — Dalībvalstu pienākums darīt zināmus Eiropas Komisijai visus tehnisko noteikumu projektus — Par tehniskiem noteikumiem kvalificējamu Komisijai nepaziņotu noteikumu nepiemērojamība

text:
               12.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/7

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 13. oktobra spriedums (Sąd Okręgowy w Łodzi (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Naczelnik Urzędu Celnego I w Ł./G. M., M. S.
   (Lieta C-303/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tehniskie noteikumi azartspēļu nozarē - Direktīva 98/34/EK - Jēdziens “tehniskie noteikumi” - Dalībvalstu pienākums darīt zināmus Eiropas Komisijai visus tehnisko noteikumu projektus - Par tehniskiem noteikumiem kvalificējamu Komisijai nepaziņotu noteikumu nepiemērojamība)
   (2016/C 462/10)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Okręgowy w Łodzi

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Naczelnik Urzędu Celnego I w Ł.

      Atbildētāji: G. M., M. S.,
   piedaloties: Colin Wiliams sp. z o.o.

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvas 98/34/EK, kas nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu un Informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu sfērā, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvu 98/48/EK, 1. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda valsts tiesību norma kā tā, kas tiek aplūkota pamatlietā, ietilpst jēdzienā “tehniskie noteikumi” šīs direktīvas izpratnē, uz kuriem saskaņā ar minētās direktīvas 8. panta 1. punktu attiecas paziņošanas pienākums, un sankcija par tā neizpildi ir šāda noteikuma nepiemērojamība.

      (1)  OV C 311, 21.9.2015.


title: Lieta T-313/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 21. novembra spriedums — Heede /ITSB ( “Matrix-Energetics” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiska preču zīmes “Matrix Energetics” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Konkrētā sabiedrības daļa — Aprakstošā rakstura novērtēšanas datums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/22

         Vispārējās tiesas 2013. gada 21. novembra spriedums — Heede/ITSB (“Matrix-Energetics”)
   (Lieta T-313/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiska preču zīmes “Matrix Energetics” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Konkrētā sabiedrības daļa - Aprakstošā rakstura novērtēšanas datums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   2014/C 9/35
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Günter Heede (Walldorf-Baden, Vācija) (pārstāvis — R. Utz, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — K. Klüpfel)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 8. aprīļa lēmumu lietā R 1848/2010-4 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “Matrix-Energetics” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Günter Heede k-gs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 238, 13.8.2011.


title: Lieta T-182/07: Pirmās instances tiesas 2007. gada 13. decembra rīkojums — Borco-Marken-Import Matthiesen /ITSB — Tequilas del Señor ( TEQUILA GOLD Sombrero Negro )

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/60

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 13. decembra rīkojums — Borco-Marken-Import Matthiesen/ITSB — Tequilas del Señor (“TEQUILA GOLD Sombrero Negro”)
   (Lieta T-182/07) (1)

   (2008/C 51/112)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 170, 21.7.2007.


title: Lieta C-331/12: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 27. marta rīkojums — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/57

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 27. marta rīkojums — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-331/12) (1)

   2013/C 225/118
   Tiesvedības valoda — poļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 287, 22.9.2012.


title: Lieta C-389/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 19. maija spriedumu lietā T-25/05 KME Germany AG , iepriekš KM Europa Metal AG, KME France SAS , iepriekš Tréfimétaux SA, KME Italy SpA , iepriekš Europa Metalli SpA/Eiropas Komisija 2010. gada 3. augustā iesniedza KME Germany AG , iepriekš KM Europa Metal AG , KME France SAS , iepriekš Tréfimétaux SA, KME Italy SpA , iepriekš Europa Metalli SpA

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 19. maija spriedumu lietā T-25/05 KME Germany AG, iepriekš KM Europa Metal AG, KME France SAS, iepriekš Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, iepriekš Europa Metalli SpA/Eiropas Komisija 2010. gada 3. augustā iesniedza KME Germany AG, iepriekš KM Europa Metal AG, KME France SAS, iepriekš Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, iepriekš Europa Metalli SpA

   (Lieta C-389/10 P)
   ()
   2010/C 274/22
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: KME Germany AG, iepriekš KM Europa Metal AG, KME France SAS, iepriekš Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, iepriekš Europa Metalli SpA (pārstāvji — M. Siragusa, avvocato, A. Winckler, avocat, G. Rizza, advokāts, T. Graf, advokāts, M. Piergiovanni, avvocato un R. Elderkin, Barrister)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

   Apelācijas sūdzības iesniedzēji Tiesai lūdz:

               —

               atcelt spriedumu;

               —

               ciktāl iespējams — pamatojoties uz Tiesai zināmajiem faktiem, daļēji atcelt lēmumu un samazināt KME uzlikto naudas sodu; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē un tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā;

         vai, ja tiesvedības stadija to nepieļauj,

               —

               atcelt spriedumu, tostarp attiecībā uz Vispārējās tiesas lēmumu piespriest KME atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, un nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējai tiesai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar savu pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji apstrīd Vispārējās tiesas secinājumu, ka Komisijai nebija jāpierāda, ka shēma ietekmēja tirgu. Neatkarīgi no tā, vai to var atbrīvot no pienākuma pozitīvi pierādīt ietekmi uz tirgu, lai pārkāpumu varētu kvalificēt kā “sevišķi smagu”, Komisijai ir pienākums pozitīvi pierādīt un kvantificēt šo ietekmi, ja, kā tā izdarīja lēmumā, tā vēlas pamatoties uz karteļa faktisko ietekmi, nosakot uzņēmumam piemērojamā naudas soda pamatsummu, pamatojoties uz pārkāpuma smagumu. Vispārējā tiesa kļūdījās, nospriežot, ka Komisija ir pieradījusi atbilstoši pierādīšanas standartam, ka shēma ietekmēja tirgu, atsaucoties vienīgi uz indikatoriem. Šī kļūda bija vēl jo nopietnāka tāpēc, ka šajā lietā KME iesniedza pierādījumus, tostarp ekonomiska rakstura, par to, ka pārkāpumam, kopumā ņemot, nebija ietekmes uz tirgu. Uzskatot šādi un nolemjot noraidīt KME prasības pirmo pamatu, Vispārējā tiesa sagrozīja faktus un tai iesniegtos pierādījumus, pārkāpa ES tiesības un sniedza neloģisku un neatbilstošu pamatojumu.
   Ar savu otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji pārmet Vispārējai tiesai to, ka tā akceptējusi Komisijas atsauci — lai nolūkā noteikt KME uzliktā naudas soda pārkāpuma smaguma faktoru konstatētu pārkāpuma ietekmētā tirgus lielumu — uz tirgus vērtību, kas ietvēra ienākumus no pusfabrikātu (vara santehnikas cauruļu) tirgus. Vērā bija jāņem vienīgi “kartelizētā” tirgus, t.i., konversijas pakalpojumu (kas veidoja vienīgi 30-40 % no cauruļu cenas) tirgus vērtība. Noraidot KME otro pamatu, Vispārējā tiesa pārkāpa samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principu, kas ir vispārējie ES tiesību principi, un sniedza nepietiekamu pamatojumu.
   Ar savu trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji pārmet Vispārējai tiesai to, ka tā ir noraidījusi prasības ceturto pamatu, atbilstoši kuram Komisija ir nepareizi piemērojusi 1998. gada Pamatnostādnes sodanaudas noteikšanai un pārkāpusi samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principu, piemērojot maksimālo proporcionālo palielinājumu KME naudas soda pamatsummai par pārkāpuma ilgumu, neraugoties uz to, ka tā atzina, ka trīs gadus kartelis aktīvi nedarbojās un neradīja nelabvēlīgas sekas. Pēc apelācijas sūdzības iesniedzēju domām, Vispārējā tiesa ir pārkāpusi ES tiesības un sniegusi neskaidru, neloģisku un nepietiekamu pamatojumu lēmuma attiecīgas daļas atstāšanai spēkā.
   Ar savu ceturto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji pārmet Vispārējai tiesai to, ka tā ir noraidījusi prasības piekto pamatu un atstājusi spēkā lēmuma attiecīgas daļas, kurās Komisija — pārkāpjot Pamatnostādnes sodanaudas noteikšanai un taisnīguma un vienlīdzīgas attieksmes principus — liedza KME tiesības uz naudas soda samazināšanu sakarā ar vairāku atbildību mīkstinošu apstākļu pastāvēšanu. Apelācijas sūdzības iesniedzēji it īpaši apgalvo, ka Vispārējā tiesa: 1) piemēroja nepareizu tiesisko standartu, novērtējot, vai KME bija tiesības uz naudas soda samazināšanu sakarā ar ierobežoto shēmas īstenošanu; 2) kļūdījās, noraidot KME argumentu, ka KME uzliktais naudas sods bija jāsamazina sakarā ar krīzi vara santehnikas cauruļu nozarē; 3) nelaboja Komisijas prettiesisko rīcību, nesamazinot naudas sodu sakarā ar KME sadarbību papildus Paziņojumam par sadarbību attiecībā uz plašākām Eiropas shēmām sakara ar to, ka Outokumpu bija pirmais uzņēmums, kas Komisijai sniedza informāciju par šo shēmu kopējo ilgumu.
   Ar savu piekto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji pārmet Vispārējai tiesai to, ka tā ir noraidījusi prasības septīto pamatu un atstājusi spēkā Komisijas atteikumu samazināt KME uzlikto naudas sodu sakarā ar tā nespēju to samaksāt. Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Vispārējā tiesa pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot Pamatnostādņu sodanaudas noteikšanai 5. punkta b) apakšpunktā par naudas soda samazināšanu sakarā ar maksātspējas trūkumu noteikto testu, kā arī nelabojot prettiesisko diskrimināciju, ko Komisija pieļāva pret KME salīdzinājumā ar SGL Carbon Speciālā grafīta un elektriskā un mehāniskā oglekļa un grafīta lietās. Vispārējā tiesa arī sniedza neloģisku un nepietiekamu pamatojumu, noraidot KME izvirzītos pamatus.
   Ar savu sesto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji pārmet Vispārējai tiesai to, ka tā ir pārkāpusi ES tiesības un apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesības uz pilnīgu un efektīvu lietas izskatīšanu tiesā, rūpīgi un pilnība neizvērtējot KME argumentus un neobjektīvi pakļaujoties Komisijas rīcības brīvībai.


title: Lieta C-1/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 2. janvārī iesniedza Corte di Appello di Torino (Itālija) – Petronas Lubricants Italy SpA/Livio Guida

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 2. janvārī iesniedza Corte di Appello di Torino (Itālija) – Petronas Lubricants Italy SpA/Livio Guida

   (Lieta C-1/17)
   (2017/C 112/24)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte di Appello di Torino

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Petronas Lubricants Italy SpA

      Atbildētājs: Livio Guida

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas Nr. 44/2001 20. panta 2. punkts dod iespēju darba devējam, kura domicils atrodas kādas ES dalībvalsts teritorijā un pret kuru kāds viņa bijušais darbinieks ir cēlis prasību savas domicila dalībvalsts tiesā (saskaņā ar regulas 19. pantu), celt pretprasību pret darbinieku tajā pašā tiesā, kura izskata galveno prasību?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Regulas Nr. 44/2001 20. panta 2. punkts nozīmē tās tiesas piekritību, kura izskata galveno prasību, arī gadījumā, ja darba devēja celtās pretprasības priekšmets ir nevis paša darba devēja sākotnējs prasījums, bet kāda cita subjekta (kurš vienlaikus ir tā paša darbinieka darba devējs saskaņā ar paralēlu darba līgumu) sākotnējs prasījums, un pretprasība pamatojas uz prasījuma cesijas līgumu, kas noslēgts starp darba devēju un subjektu, kas ir prasījuma sākotnējais īpašnieks, tikai pēc tam, kad darbinieks ir cēlis galveno prasību?


title: lieta T-157/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 18. februāra rīkojumu lietā F-42/08 Marcuccio/Komisija 2009. gada 20. aprīlī iesniedzis Luigi Marcuccio

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/55

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 18. februāra rīkojumu lietā F-42/08 Marcuccio/Komisija 2009. gada 20. aprīlī iesniedzis Luigi Marcuccio
   (lieta T-157/09 P)
   2009/C 141/112
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt pilnībā un bez izņēmumiem Civildienesta tiesas pirmās palātas 2009. gada 18. februāra rīkojuma lietā F-42/08 Marcuccio/Komisija (turpmāk tekstā — “minētā lieta”);

               —

               atzīt, ka prasība pirmajā instancē, attiecībā uz kuru tika izdots apstrīdētais rīkojums, ir pilnībā pieņemama, un turklāt

         pamatā:

               —

               apmierināt pilnībā un bez izņēmumiem prasītāja lūgumu, kas ir ietverts viņa prasībā pirmajā instancē, kuru jāuzskata par tādu, kas ir pilnībā atkārtota juridisko seku nozīmē;

               —

               piespriest atbildētājai kompensēt par labu apelācijas sūdzības iesniedzējam visus tiesāšanās izdevumus, kas tam radušiem un kas attiecas gan uz procesu pirmajā instancē, gan uz procesu šajā apelācijas stadijā; vai

         pakārtoti,

               —

               nosūtīt minēto lietu Civildienesta tiesai atkārtotai izskatīšanai citā sastāvā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir par Civildienesta tiesas 2009. gada 18. februāra rīkojumu, ar kuru kā acīmredzami nepieņemama tika noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzēja celtā prasība atlīdzināt iespējamos zaudējumus, kas viņam nodarīti tāpēc, ka Komisija viņam nosūtīja paziņojumu uz tādu faksa numuru, kurš viņam nebija pieejams.
   Savu prasījumu pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda pilnīgu pamatojuma neesamību attiecībā uz:

               —

               prasības atlīdzināt zaudējumus nepieņemamību;

               —

               prasījumu, ar kuriem tika lūgts cita starpā, lai Civildienesta tiesa “pārbauda radīto zaudējumu izraisītāja fakta likumīgumu”, nepieņamamību;

               —

               iebildumu raksta iesniegšanas datumu; par šo punktu tiek norādīts procesuāls pārkāpums, kas ir būtiski nelabvēlīgs apelācijas sūdzības iesniedzēja interesēm, jo nav izpildīts pienākums neņemt vērā iebildumu rakstu, kas ir iesniegts ar nokavējumu.

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda arī uz lietas taisnīgas izskatīšanas normu pārkāpumu, Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta un Eiropas Savienības pamattiesību hartas 47. panta pārkāpumu.


title: Lieta T-687/16: Prasība, kas celta 2016. gada 23. septembrī – Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Nadal Esteban (“STYLO & KOTON”)

text:
               7.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/31

         Prasība, kas celta 2016. gada 23. septembrī – Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Nadal Esteban (“STYLO & KOTON”)
   (Lieta T-687/16)
   (2016/C 410/44)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ (Stambula, Turcija) (pārstāvji – J. Güell Serra un E. Stoyanov Edissonov, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Joaquín Nadal Esteban (Alcobendas, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašnieks: otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “STYLO & KOTON” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 917 436

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 14. jūnija lēmums lietā R 1779/2015–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               noteikt pienākumu EUIPO konkrēto preču zīmi atzīt par spēkā neesošu;

               —

               piespriest EUIPO un otram procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniekam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta F-55/09: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 11. maija spriedums — Maxwell /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Norīkojums dienesta interesēs — Atvaļinājums personīgu iemeslu dēļ — Izmitināšanas izmaksas un mācību maksa — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Atbildība par kļūdu — Nepamatota iedzīvošanās)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/57

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 11. maija spriedums — Maxwell/Komisija
   (Lieta F-55/09) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Norīkojums dienesta interesēs - Atvaļinājums personīgu iemeslu dēļ - Izmitināšanas izmaksas un mācību maksa - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Atbildība par kļūdu - Nepamatota iedzīvošanās)
   2010/C 234/105
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Allan Maxwell (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Prasība atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājam radušies viņa atvaļinājuma personīgu iemeslu dēļ laikā, ko viņš bija ņēmis, lai veiktu “EU Senior Advisor” pienākumus Korejas Enerģētikas attīstības organizācijā, tāpēc, ka viņam netika atlīdzinātas izmitināšanas izmaksas un mācību maksa

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Maxwell prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 180, 01.08.2009., 64. lpp.


title: Lieta T-439/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 27. februāra rīkojums – Fard et Sarkandi /Padome

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/55

         Vispārējās tiesas 2014. gada 27. februāra rīkojums – Fard et Sarkandi/Padome
   (Lieta T-439/13) (1)

   2014/C 142/72
   Tiesvedības valoda – angļu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 367, 14.12.2013.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 7. jūlijā lietā T-385/03 Miles Handelsgesellschaft International mbH pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas satur vārdisku elementu “Biker Miles”, reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “MILES” — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/38

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 7. jūlijā
   lietā T-385/03 Miles Handelsgesellschaft International mbH pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas satur vārdisku elementu “Biker Miles”, reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “MILES” - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2005/C 217/84)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā T-385/03 Miles Handelsgesellschaft International mbH, Nordersteda [Norderstedt] (Vācija), ko pārstāv F. Detmans [F. Dettmann] un A. Doičs [A. Deutsch], advokāti, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), (pārstāvji — T. Eihenbergs [T. Eichenberg] un G. Šneiders [G. Schneider]), otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā — Biker Miles Motorrad Handels- und Vertriebsgesellschaft mbH, Berlīne (Vācija), ko pārstāv G. Malčarceks [G. Malchartzeck], advokāts, par prasību, kas celta par ITSB Apelāciju otrās padomes 2003. gada 9. septembra lēmumu (lieta R 174/2002-2) attiecībā uz iebildumu procesu starp Biker Miles Motorrad Handels- und Vetriebsgesellschaft mbH un Miles Handelsgesellschaft International mbH, Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs I. Legāls [H Legal], tiesneši P. Linda [P. Lindh] un V. Vadapals [V. Vadapalas], sekretāre B. Pastora [B. Pastor], sekretāra palīdze, 2005. gada 7. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2003. gada 9. septembra lēmumu (lieta R 174/2002-2);

               2)

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               3)

               persona, kas iestājusies lietā, sedz tikai savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 35, 7.2.2004.


title: Lieta T-249/11: Prasība, kas celta 2011. gada 10. maijā — Sanco /ITSB — Marsalman (Cāļa attēls)

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/27

         Prasība, kas celta 2011. gada 10. maijā — Sanco/ITSB — Marsalman (Cāļa attēls)
   (Lieta T-249/11)
   2011/C 204/49
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sanco, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis — A. Segura Roda, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Marsalman, SL (Barselona, Spānija)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt par savlaicīgi un atbilstoši formas prasībām celtu prasību par ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 17. februāra lēmumu lietā R 1073/2010-2 un tiesvedības iznākumā pieņemt spriedumu, ar kuru atceļ minēto lēmumu, noraida Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 6.675.383 attiecībā uz visām tajā norādītajām klasēm un piespriež ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Marsalman, SL

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme bez teksta elementiem, ko veido pusaplī ietverts cāļa attēls (reģistrācijas pieteikums Nr. 6.675.383), attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē, un pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 39. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas preču zīme bez teksta elementiem, ko veido ovālā ietverts cāļa attēls (Nr. 2.727.182), attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. un 31. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt daļēji

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana un interpretācija


title: Lieta C-415/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 12. maija rīkojumu lietā T-203/10 RENV Stichting Woonpunt u.c./Eiropas Komisija 2015. gada 29. jūlijā iesniedza Stichting Woonpunt u.c.

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/9

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 12. maija rīkojumu lietā T-203/10 RENV Stichting Woonpunt u.c./Eiropas Komisija 2015. gada 29. jūlijā iesniedza Stichting Woonpunt u.c.
   (Lieta C-415/15 P)
   (2015/C 337/11)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Stichting Woonpunt, Stichting Havensteder, agrāk Stichting Com.wonen, Woningstichting Haag Wonen, Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (pārstāvji – P. Glazener, advocaat, un L. Hancher, profesors)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Beļģijas Karaliste, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt [Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 12. maija spriedumu lietā T-203/10 RENV] atbilstoši apelācijas sūdzībā norādītajiem pamatiem;

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai jauna sprieduma taisīšanai atbilstoši Tiesas juridiskajiem secinājumiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus gan šajā tiesvedībā, gan tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Atbilstoši pirmajam pamatam Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Savienības tiesības, kļūdaini novērtējusi attiecīgos faktus un nav norādījusi pienācīgu pamatojumu, uzskatot, ka prasītāju iebildumi ir vērsti pret 17. panta vēstuli, un ka Vispārējās tiesas kontrole nav attiecināma uz to. Ar savu vērtējumu Vispārējā tiesa neņem vērā to, kā ir redzams no LESD 108. panta 1. punkta, ka lēmuma tiesisko seku pamatojumam ir jāizriet no fakta, ka iepriekšējā situācija ir bijusi nesaderīga ar Līgumu. Vispārējā tiesa nepareizi interpretē TF1 spriedumu, no tā secinot, ka apstrīdētā lēmuma kontrole Vispārējā tiesā ir jāaprobežo ar to, vai Komisija ir pareizi novērtējusi esošās atbalsta shēmas, kas grozīta ar Nīderlandes uzņemtajām saistībām, saderīgumu.
   Atbilstoši otrajam pamatam Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Savienības tiesības, kļūdaini novērtējusi attiecīgos faktus un nav norādījusi pienācīgu pamatojumu, uzskatot, ka tā nevar novērtēt Komisijas ierosinātos pienācīgos pasākumus, ņemot vērā to, ka tie bija tikai priekšlikumi un tikai tas, ka Nīderlandes iestādes tos pieņēma, piešķīra pienācīgajiem pasākumiem saistošo spēku.


title: Lieta C-384/04: Tiesas (trešā palāta) spriedums  2006. gada 11. maijā  ( Court of Appeal  ( Civil Division ) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Commissioners of Customs & Excise ,  Attorney General  pret  Federation of Technological Industries  u.c. (Sestā PVN direktīva — 21. panta 3. punkts un 22. panta 8. punkts — Valsts pasākumi krāpšanas apkarošanai — Solidāra atbildība par PVN samaksu — Nodrošinājuma sniegšana par PVN maksājumu, kas ir jāveic citam uzņēmējam)

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/7

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 11. maijā (Court of Appeal (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Commissioners of Customs & Excise, Attorney General pret Federation of Technological Industries u.c.
   (Lieta C-384/04) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 21. panta 3. punkts un 22. panta 8. punkts - Valsts pasākumi krāpšanas apkarošanai - Solidāra atbildība par PVN samaksu - Nodrošinājuma sniegšana par PVN maksājumu, kas ir jāveic citam uzņēmējam)
   (2006/C 165/12)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (Civil Division)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Commissioners of Customs & Excise, Attorney General

      Atbildētāja: Federation of Technological Industries u.c.
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Court of Appeal (Civil Division) — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), interpretācija — 21. panta 3. punkta piemērojamība, saskaņā ar kuru dalībvalstis drīkst paredzēt, ka persona, kas nav nodokļa maksātājs, ir solidāri atbildīga par nodokļa samaksu — “Karuseļveida” krāpšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               21. panta 3. punkts Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, ko groza Padomes 2000. gada 17. oktobra Direktīva 2000/65/EK un Padomes 2001. gada 20. decembra Direktīva 2001/115/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ļauj dalībvalstīm pieņemt tādu tiesisko regulējumu, kāds ir pamata lietā, kas paredz, ka nodokļu maksātājs, kuram tika veikta preču piegāde vai sniegti pakalpojumi un kurš zināja, vai tam bija pamatotas aizdomas, ka viss pievienotās vērtības nodoklis vai tā daļa, kas jāmaksā par šo piegādi vai pakalpojumu vai par jebkuru iepriekšēju vai vēlāku piegādi vai pakalpojumu, palika nenomaksāts, var kopā ar nodokļa parādnieku būt solidāri atbildīgs par šī nodokļa samaksu. Tomēr šādā tiesiskajā regulējumā ir jāievēro vispārējie tiesību principi, kas ir daļa no Kopienu tiesību sistēmas, tostarp it īpaši tiesiskās drošības un samērīguma principi.

               2)

               Sestās direktīvas 77/388, ko groza Direktīva 2000/65 un Direktīva 2001/15, 22. panta 8. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neļauj dalībvalstīm pieņemt ne tādu tiesisko regulējumu, kāds ir pamata lietā, kas paredzētu, ka nodokļu maksātājs, kuram tika veikta preču piegāde vai sniegti pakalpojumi un kurš zināja, vai tam bija pamatotas aizdomas, ka viss pievienotās vērtības nodoklis vai tā daļa, kas jāmaksā par šo piegādi vai šo pakalpojumu vai par jebkuru iepriekšējo vai vēlāko piegādi vai pakalpojumu, paliks nenomaksāts, var kopā ar nodokļa parādnieku būt solidāri atbildīgs par šī nodokļa samaksu, ne arī tādu tiesisko regulējumu, kas paredz, ka no nodokļu maksātāja var pieprasīt sniegt nodrošinājumu par minētā nodokļa samaksu, kas ir vai varētu kļūt iekasējams no tā nodokļu maksātāja, kuram tas piegādā preces vai sniedz pakalpojumus, vai kurš tam piegādā minētās preces vai sniedz pakalpojumus.
               Šis noteikums, savukārt, nav pretrunā valsts tiesiskajam regulējumam, kurš visām personām ar solidāru atbildību par pievienotās vērtības nodokļa samaksu saskaņā ar valsts pasākumu, kas ir pieņemts uz šīs Sestās direktīvas 77/388 21. panta 3. punkta pamata, uzliek pienākumu sniegt nodrošinājumu par maksājamā pievienotās vērtības nodokļa samaksu.

      (1)  OV C 273, 06.11.2004.


title: Lieta C-200/08: Tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2010. gada 1. jūlija rīkojums — Eiropas Komisija/Francijas Republika

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/27

      Tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2010. gada 1. jūlija rīkojums — Eiropas Komisija/Francijas Republika
      (Lieta C-200/08) (1)

      ()
      (2010/C 288/46)
      Tiesvedības valoda — franču
      Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 171, 05.07.2008.


title: Lieta C-408/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar 2007. gada 5. septembra Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) rīkojumu — Brigitte Ruf , dzim.  Elsässer, Gertrud Elsässer , dzim.  Sommer /Eiropas Centrālā banka (ECB) un Coop Himmelblau Prix, Dreibholz & Partner ZT GmbH , piedaloties: Stadt Frankfurt am Main

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar 2007. gada 5. septembraLandgericht Frankfurt am Main (Vācija) rīkojumu — Brigitte Ruf, dzim. Elsässer, Gertrud Elsässer, dzim. Sommer/Eiropas Centrālā banka (ECB) un Coop Himmelblau Prix, Dreibholz & Partner ZT GmbH, piedaloties: Stadt Frankfurt am Main

   (Lieta C-408/07)
   (2007/C 283/25)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Landgericht Frankfurt am Main
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Brigitte Ruf, dzim. Elsässer, Gertrud Elsässer, dzim. Sommer

      Atbildētājs: Eiropas Centrālā banka (ECB) un Coop Himmelblau Prix, Dreibholz & Partner ZT GmbH

      Persona, kas iestājusies lietā: Stadt Frankfurt am Main

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EKL 288. panta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka Kopienu iestāde rīkojas “pildot savus pienākumus”, ja tā ir paredzējusi īstenot noteiktu būvprojektu jaunas biroja ēkas celtniecības nolūkā?

               2)

               Vai EKL 288. panta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka viens no kaitējuma atlīdzības veidiem, kuru Kopienu Tiesai ir tiesības noteikt, ir izdot preventīvu rīkojumu par atturēšanos no vēl neuzsākta tiesību pārkāpuma (autora personisko tiesību pārkāpums)?

               3)

               Vai EKL 288. panta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka [šis] noteikums pamato Tiesas ekskluzīvu kompetenci arī tādu strīdu izšķiršanā, kuros prasītājs Kopienu iestādes kaitējuma atlīdzības pienākumu pamato ar valsts tiesību pārkāpumu?


title: Lieta T-319/05: Vispārējās tiesas 2010. gada 9. septembra spriedums — Šveice/Komisija (Starptautiskās attiecības — Nolīgums starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par gaisa transportu — Vācijas pasākumi attiecībā uz lidmašīnu nolaišanos Cīrihes lidostā — Regula (EEK) Nr. 2408/92 — Tiesības uz aizstāvību — Nediskriminācijas princips — Samērīguma princips)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/29

      Vispārējās tiesas 2010. gada 9. septembra spriedums — Šveice/Komisija
      (Lieta T-319/05) (1)

      (Starptautiskās attiecības - Nolīgums starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par gaisa transportu - Vācijas pasākumi attiecībā uz lidmašīnu nolaišanos Cīrihes lidostā - Regula (EEK) Nr. 2408/92 - Tiesības uz aizstāvību - Nediskriminācijas princips - Samērīguma princips)
      (2010/C 288/55)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Šveices Konfederācija (pārstāvji — S. Hirsbrunner, U. Soltész un P. Melcher, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Benyon, M. Huttunen un M. Niejahr)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — C.-D. Quassowski un A. Tiemann, pārstāvji, kuriem palīdz T. Masing, advokāts) un Landkreis Waldshut (pārstāvis — M. Núñez-Müller, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība atcelt Komisijas 2003. gada 5. decembra Lēmumu 2004/12/EK par Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas Nolīguma par gaisa transportu 18. panta 2. punkta pirmā teikuma un Padomes Regulas (EEK) Nr. 2408/92 piemērošanas kārtību (Lieta TREN/AMA/11/03 — Vācijas pasākumi attiecībā uz lidmašīnu nolaišanos Cīrihes lidostā) (OV 2004, L 4, 13. lpp.)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Šveices Konfederācija sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

                  3)

                  Vācijas Federatīvā Republika un Landkreis Waldshut sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 94, 17.04.2004. (agrākā lieta C-70/04).


title: Lieta F-33/07: Prasība, kas celta 2007. gada 10. aprīlī — Toronjo Benitez /Komisija

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/26

         Prasība, kas celta 2007. gada 10. aprīlī — Toronjo Benitez/Komisija
   (Lieta F-33/07)
   (2007/C 129/45)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Alberto Toronjo Benitez, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen un E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt par prettiesisku Komisijas Lēmuma par ierēdņu, kuru atalgojums tiek maksāts no vispārējā budžeta finanšu līdzekļiem “Pētniecībai”, amatā paaugstināšanas procedūru 2. pantu (gan tā 2004. gada 16. jūnija redakcijā, gan 2005. gada 20. jūlija redakcijā) (turpmāk tekstā — “pirmais apstrīdētais lēmums”);

               —

               atcelt Komisijas lēmumu dzēst 44,5 punktus, kurus prasītājs uzkrājis kā “pētniecības ”pagaidu darbinieks (turpmāk tekstā — “otrais apstrīdētais lēmums”);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   2000. gada 16. janvārī prasītājs uzsāka darbu Komisijā kā “Pētniecības ”ģenerāldirektorāta (turpmāk tekstā — “ĢD”)pagaidu darbinieks. 2004. gada 16. aprīlī viņš šajā pašā ĢD tika iecelts par ierēdni. 2005. gada 1. maijā prasītājs tika pārcelts darbā ĢD “Ārējie sakari”. Ar 2006. gada 16. jūnija vēstuli viņam tika paziņots, ka punkti, kurus tas uzkrājis, strādājot kā pagaidu darbinieks, ir tikuši dzēsti, piemērojot pirmo apstrīdēto lēmumu, jo viņš ir pārcelt amatā, kas ietilpst vispārējā budžeta sadaļā “Darbība ”pirms divu gadu termiņa beigām no tā pieņemšanas darbā kā ierēdni praktikantu amatā, kas ietilpst minētā budžeta “Pētniecības ”sadaļā.
   Savas prasības pamatojumā prasītājs norāda, vispirms, tiesiskās drošības, administratīvo aktu tiesiskuma un iegūto tiesību aizsardzības principu pārkāpumu, jo iecēlējinstitūcijas prettiesiskā lēmuma, kas ietver subjektīvās tiesības, atcelšanai bija jānotiek pieņemamā termiņā, kā tas otrā apstrīdētā lēmuma gadījumā nav.
   Turklāt prasītājs norāda, ka otrā apstrīdētā lēmuma 2. pantā pastāv ierēdņu, kuriem atalgojumu maksā no finanšu līdzekļiem “Pētniecībai ”un kas lūdz tos pārcelt amatā pirms divu gadu termiņa beigām, skaitot no to pieņemšanas darbā, diskriminācija, jo šie ierēdņi pēc pārcelšanas zaudē uzkrātos punktus, turpretī ierēdņi, kas tiek pārcelti amatā vai kas ieņem amatus, kas tiek uzskatīti par jūtīgiem, uzkrātos punktus saglabā.


title: Lieta T-43/15: Prasība, kas celta 2015. gada 28. janvārī  – CRM /Komisija

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/43

         Prasība, kas celta 2015. gada 28. janvārī – CRM/Komisija
   (Lieta T-43/15)
   (2015/C 089/52)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CRM Srl (Modena, Itālija) (pārstāvji – G. Forte, C. Marinuzzi un A. Franchi, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 24. oktobra Īstenošanas regulu Nr. 1174/2014 par nosaukuma ierakstīšanu Aizsargāto cilmes vietas nosaukumu un aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrā (Piadina Romagnola/Piada Romagnola (AĢIN)), kas
                     Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicēta 2014. gada 4. novembrī (L 316);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir vērsta pret aizsargātas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes “Piadina Romagnola/Piada Romagnola” reģistrēšanu saistībā ar to, ka reputācija, kura ir ar rokām gatavotai Piadina, ir attiecināta arī uz rūpnieciski gatavotu Piadina.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 21. novembra Regulas (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām (OV L 343, 1. lpp.) 7. panta 1. punkta f) apakšpunkta ii) punkta un 8. panta 1. punkta c) apakšpunkta ii) punkta pārkāpums un nepareiza piemērošana.

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka šajā lietā nav pierādījumu, kuri pamatotu saistību ar ģeogrāfisku izcelsmi, kā arī

                           —

                           ka reputācija, kura ir ar rokām gatavotai Piadina, ir attiecināta arī uz rūpnieciski gatavotu Piadina.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā un atbilstošas sākotnējās izmeklēšanas neveikšana.

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā norāda, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda, izvērtējot reģistrācijas pieteikumu saistībā ar to, vai ir izpildītas prasības attiecībā uz ģeogrāfiskās izcelsmes norādes attiecībā uz Piadina Romagnola reģistrācijas pieteikuma publicēšanu, un

                           —

                           ka nav veikta atbilstoša sākotnējā izmeklēšana, neizvērtējot dalībvalsts tiesu iestāžu iespēju atcelt valsts tiesību normas, uz kurām ir balstīta apstrīdētā regula.

                           —

                           Prasītāja arī apgalvo labas pārvaldības principa pārkāpumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. un 13. panta un ES Pamattiesību hartas 47. panta pārkāpums, jo ir pārkāptas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.


title: Lieta T-538/11: Vispārējās tiesas 2015. gada 25. marta spriedums – Beļģija/Komisija Valsts atbalsts — Sabiedrības veselība — Atbalsts, kas piešķirts transmisīvās sūkļveida encefalopātijas (TSE) skrīninga testu liellopiem finansēšanai — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji saderīgu un par daļēji nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Prasība atcelt tiesību aktu — Nelabvēlīgs akts — Pieņemamība — Jēdziens “priekšrocība” — Jēdziens “selektivitāte”

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/22

         Vispārējās tiesas 2015. gada 25. marta spriedums – Beļģija/Komisija
   (Lieta T-538/11) (1)

   (Valsts atbalsts - Sabiedrības veselība - Atbalsts, kas piešķirts transmisīvās sūkļveida encefalopātijas (TSE) skrīninga testu liellopiem finansēšanai - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji saderīgu un par daļēji nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Prasība atcelt tiesību aktu - Nelabvēlīgs akts - Pieņemamība - Jēdziens “priekšrocība” - Jēdziens “selektivitāte”)
   (2015/C 155/24)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji – C. Pochet un J.-C. Halleux, piedaloties L. Van den Hende, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji H. van Vliet un S. Thomas, vēlāk H. van Vliet un S. Noë)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2011. gada 27. jūlija Lēmumu 2011/678/ES par valsts atbalstu transmisīvās sūkļveida encefalopātijas (TSE) skrīninga liellopiem finansēšanai, kuru īstenojusi Beļģija (valsts atbalsts C 44/08 (ex NN 45/04)) (OV L 274, 36. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 347, 26.11.2011.


title: Lieta T-295/16: Prasība, kas celta 2016. gada 6. jūnijā – SymbioPharm/EMA

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/38

         Prasība, kas celta 2016. gada 6. jūnijā – SymbioPharm/EMA
   (Lieta T-295/16)
   (2016/C 279/54)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SymbioPharm GmbH (Herborn, Vācija) (pārstāvis – A. Sander, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt EMA 2016. gada 1. aprīļa lēmumu, kas paziņots 2016. gada 7. aprīlī, atbilstoši Direktīvas 2001/83/EK 31. pantam uzsākt referral procedūru attiecībā uz zālēm Symbioflor 2 un zālēm ar līdzīgu nosaukumu, kuras ražojusi firma SymbioPharm GmbH;

               —

               piespriest EMA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: Direktīvas 2001/83/EK (1) 31. panta pārkāpums
               Prasītāja norāda, ka ir uzsākta referral procedūra, lai gan Vācijas kompetentās iestādes paziņojumā (Notification) neesot minēts “īpašs gadījums, kad skartas Savienības intereses” un šāda gadījuma vispār arī neesot.

               2.

               Otrais pamats: Direktīvas 2001/83/EK 29. panta pārkāpums
               Vācijas kompetentā iestāde saistībā ar cilvēkiem paredzētajām zālēm Symbioflor 2 neesot norādījusi uz procesuālo priekšnoteikumu “draudi sabiedrības veselības aizsardzībai”, un šādi draudi arī acīmredzami nepastāvot.

               3.

               Trešais pamats: Direktīvas 2001/83/EK 116. un 117. panta pārkāpums
               Vācijas kompetentā iestāde saistībā ar cilvēkiem paredzētajām zālēm Symbioflor 2 neesot norādījusi negatīvu lietošanas risku attiecību, un tas acīmredzami arī nemaz nepastāvot.

               4.

               Ceturtais pamats: Direktīvas 2001/83/EK 22.a panta, samērīguma principa un tiesību tikt uzklausītam pārkāpums
               Prasītāja norāda, ka ir tikuši pārkāpti Direktīvas 2001/83/EK 22.a pants un samērīguma princips, jo Vācijas kompetentā iestāde neesot izmantojusi iespēju uzdot veikt efektivitātes pārbaudi (novērtējuma brīvības neizmantošana). Tas izpaužoties arī tādējādi, ka Vācijas kompetentā iestāde esot skaidri noraidījusi prasītājas lūgumu tikt uzklausītai par šo jautājumu pie tiesībsarga.

               5.

               Piektais pamats: tiesiskuma principu pārkāpums
               Šajā ziņā prasītāja norāda, ka ar tiesiskuma principiem ir pretrunā laikā, kamēr lieta atrodas izskatīšanā valsts tiesā, uzsākt referral procedūru.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV 2001, L 311, 67. lpp.).


title: Lieta T-833/16: Prasība, kas celta 2016. gada 28. novembrī – Karp/Parlaments

text:
               13.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/19

         Prasība, kas celta 2016. gada 28. novembrī – Karp/Parlaments
   (Lieta T-833/16)
   (2017/C 046/22)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Kevin Karp (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – N. Lambers un R. Ben Ammar, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iestādes, kurai ir tiesības slēgt EFDD grupas Eiropas Parlamentā darba līgumus, lēmumu, ar kuru prasītājs tika klasificēts I funkciju grupā saistībā ar reģistrēta deputāta palīga (RDP) līgumu, kas tika parakstīts 2015. gada 25. februārī, un II funkciju grupā saistībā ar darba līgumu, kas tika parakstīts 2016. gada 12. maijā;

               —

               piespriest atbildētājam izmaksāt kompensāciju prasītājam par nodarītajiem materiālajiem zaudējumiem un nemateriālo kaitējumu, kuri provizoriski tiek lēsti attiecīgi EUR 40 888,68 un EUR 63 323,20 apmērā;

               —

               piespriest atbildētajam segt savus un atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 80. panta pārkāpums.

                           —

                           Prasītāja pirmajam līgumam tika piešķirta I funkciju grupai atbilstoša algas kategorija un otrajam līgumam tika piedāvāta algas kategorija II funkciju grupas apakšā. II funkciju grupai atbilst “lietvedības un sekretariāta uzdevumi, biroja vadīšana un citi līdzvērtīgi tehniski uzdevumi, ko veic ierēdņu vai pagaidu darbinieku uzraudzībā”, kaut gan lielākā daļa prasītajam uzticēto uzdevumu saistībā ar pirmo un otro darba līgumu bija administratīvi uzdevumi un padomu sniegšana atbilstoši prasības pieteikuma pielikumos sniegtajiem pierādījumiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 82. panta pārkāpums.

                           —

                           Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 82. pantā ir noteikts, ka līgumdarbinieks ir pieņemams darbā IV funkciju grupā, ja viņš spēj apliecināt izglītības līmeni, kas atbilst pabeigtām vismaz trīs gadu universitātes studijām, ko apliecina ar diplomu, vai līdzvērtīga līmeņa profesionālai apmācībai. Prasītājs ir pabeidzis piecus gadus ilgas studijas universitātē, ko apliecina divi diplomi, turklāt attiecībā uz viņam piedāvāto otro līgumu viņam bija iepriekšēja darba pieredze Eiropas Parlamentā, kas atbilda tādiem darba uzdevumiem, kādi viņam bija jāpilda.


title: Lieta T-370/14: Vispārējās tiesas 2014. gada 2. septembra rīkojums – Petropars u.c./Padome

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/46

         Vispārējās tiesas 2014. gada 2. septembra rīkojums – Petropars u.c./Padome
   (Lieta T-370/14) (1)

   (2014/C 431/73)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 261, 11.8.2014.


title: Lieta C-104/05 P: Tiesas rīkojums 2006. gada 28. septembrī — El Corte Inglés, SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sajaukšanas iespēja — Grafiska preču zīme EMILIO PUCCI — Valsts grafisku preču zīmju EMIDIO TUCCI īpašnieka iebildumi — Preču līdzība)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/22

         Tiesas rīkojums 2006. gada 28. septembrī — El Corte Inglés, SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   (Lieta C-104/05 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - Grafiska preču zīme “EMILIO PUCCI” - Valsts grafisku preču zīmju “EMIDIO TUCCI” īpašnieka iebildumi - Preču līdzība)
   (2006/C 326/44)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: El Corte Inglés, SA (pārstāvis — J. L. Rivas Zurdo, avocat)

      Citi lietas dalībnieki procesā: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — O. Montalto un P. Bullock, pārstāvji), Emilio Pucci Srl (pārstāvji — P. L. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto un E. Gavuzzi, avocats)
   Priekšmets
   Apelācija par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 13. decembra spriedumu lietā T-8/03 El Corte Inglés/ITSB — “Pucci”, ar kuru noraidīta prasība atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2002. gada 3. oktobra lēmumu, ar kuru noraidīta prasītājas iesniegtā apelācija par Iebildumu nodaļas lēmumu, ar ko daļēji noraidīts iebildums attiecībā uz Kopienas grafiskas preču zīmes “EMILIO PUCCI” reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 3., 18., 24. un 25. klasē
   Rezolutīvā daļa

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

                  El Corte Inglés, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus 80 % apmērā;

               3)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus 20 % apmērā.

      (1)  OV C 115, 14.05.2005.


title: Lieta C-134/05: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 22. martā

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/21

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 22. martā
   (Lieta C-134/05)
   (2005/C 143/30)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 22. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv E. Traversa [E. Traversa], Juridiskā dienesta darbinieks.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               Prasītāja lūdz Tiesu atzīt, ka:

                           1.

                           nosakot, ka parādu atgūšanai ārpustiesas ceļā ir jāiegūst darbības licence, ko izsniedz vietējā policijas iestāde (Questore),

                           2.

                           nosakot, ka licence ir spēkā tikai tā rajona teritorijā, kurā tā izsniegta;

                           3.

                           nosakot, ka parādu atgūšana ārpustiesas ceļā var notikt telpās, kuras īpaši norādītas licencē,

                           4.

                           nosakot, ka rajonā, kurā uzņēmējam nav licences, parādu atgūšanas darbības var veikt tad, ja pilnvarotajam pārstāvim ir izsniegta pilnvara,

                           5.

                           uzliekot uzņēmējiem pienākumu redzamā veidā izlikt izkārtni, kurā norādītas visas darbības, kuras var tikt veiktas attiecībā uz klientiem,

                           6.

                           paredzot, ka vietējai policijas iestādei (Questore) ir tiesības licences piešķiršanai izvirzīt papildu nosacījumus,

                           7.

                           ierobežojot uzņēmēju brīvību noteikt savus izcenojumus,

                           8.

                           paziņojot parādu atgūšanas darbības par nesaderīgām ar banku darbībām un kredītu izsniegšanu, kuras reglamentā likumdošanas dekrēts Nr. 385/93,

               Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas izriet no EKL 43. un 49. panta un

                           —

                           piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Prasība saņemt policijas iestādes izsniegtu licenci nav saderīgs ar EKL 49. pantu, jo tiek vienādi piemērota visiem pakalpojumu sniedzējiem, kas ir nodibināti citā dalībvalstī, lai tomēr netiktu ņemts vērā tas, vai šie pakalpojumu sniedzēji izpildījuši pienākumus, kurus paredz viņu izcelsmes valsts tiesību akti, lai aizsargāta tās pašas sabiedriskās intereses.

               2.

               Itālijas teritorija pašreiz ir iedalīta 103 rajonos. Tas nozīmē, ka Kopienas uzņēmējam, kurš vēlas nodibināties Itālijā un savu darbību veikt lielā Itālijas teritorijas daļā, ir jāiesniedz tāds licenču pieteikumus skaits, cik rajonos ir sadalīta teritorija, kurā tas vēlas darboties, līdz pat 103 pieteikumiem gadījumā, ja tas vēlas nodibināties un darboties visā Itālijas teritorijā.

               3.

               Sabiedrībai, kura vēlas nodibināties Itālijā un darboties noteiktā teritorijā, ir ne tikai jāiegūst vairākas licences, bet arī jāiegādājas tāds skaits telpu, kas atbilst iegūto licenču un to rajonu skaitam, kuros tiks veikta darbība. Šis ierobežojums, protams, nav samērīgs, ņemot vērā tā rezultātā uzņēmējiem radušās izmaksas, turklāt nav arī nepieciešams darbības veikšanai. Bez tam, prasība, ka uzņēmumu rīcībā jābūt attiecīgām telpām, ir līdzvērtīga prasībai nodibināt personu, kura darbojas saskaņā ar pakalpojumu pārrobežu sniegšanas režīmu.

               4.

               Uzņēmumam, kurš savu darbību veic likumīgi, jābūt tiesībām to veikt visā Itālijas teritorijā, neslēdzot pilnvarojuma līgumu ar starpnieku gadījumā, ja šis uzņēmums vēlētos darboties ārpus rajona, attiecībā uz kuru tas ir ieguvis licenci. Faktiski šis starpnieks, darbojoties tajā pašā nozarē, ir pilnvarotāja iespējamais konkurents papildus tam, ka vēršanās pie starpnieka pašam pilnvarotājam saistīta ar papildu termiņiem un izmaksām.

               5.

               Pienākums redzamā veidā telpās izlikt veicamo darbību izkārtni liek iepriekš pieņemt to, ka uzņēmuma rīcībā noteikti ir telpas šo darbību veikšanai. Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru prasība, ka uzņēmuma rīcībā jābūt telpām, kas atrodas pakalpojumu sniegšanas dalībvalstī, ir līdzvērtīga prasībai nodibināt uzņēmumu, kas darbojas saskaņā ar pakalpojumu pārrobežu sniegšanas režīmu.

               6.

               Jebkurai rajona policijas iestādei (Questore) dotā iespēja parādu atgūšanai nepieciešamās licences iegūšanai izvirzīt “papildu nosacījumus”, tos neprecizējot, neatbilst pārskatāmības un objektivitātes nosacījumiem, kuri paredzēti Tiesas judikatūrā, pat ja likums un tā mērķi ierobežo Questore pilnvaras.

               7.

               Ierobežojumi brīvi noteikt cenas ir šķērslis gan uzņēmējdarbības brīvībai, gan pakalpojumu sniegšanas brīvībai. Jaunam uzņēmumam, kurš vēlas iekļūt noteiktā tirgū, jāmēģina izcelties salīdzinājumā ar konkurentiem, un pakalpojumu cenas ir visnozīmīgākais faktors, lai iegūtu klientus.

               8.

               Itālijas tiesiskajā regulējumā paredzētā nesaderība ar banku darbību un kredītu izsniegšanu citu dalībvalstu banku un kredīta uzņēmumiem rada aizliegumu veikt parādu atgūšanu Itālijā, atsaucoties uz uzņēmējdarbības brīvību vai uz pakalpojumu sniegšanas brīvību, kas garantētas Līgumā.


title: Lieta T-474/14: Prasība, kas celta 2014. gada 25. jūnijā – Cesáreo Martín-Sanz  u.c./Komisija

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/48

         Prasība, kas celta 2014. gada 25. jūnijā – Cesáreo Martín-Sanz u.c./Komisija
   (Lieta T-474/14)
   2014/C 261/76
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Cesáreo Martín-Sanz, SA Transportes (Madride, Spānija), Transportes y Servicios de Minería, SA (Transportes y Servicios de Minería, Spānija), Inauto, Industrias del Automóvil, SA (Madride); Premium Quality Investments, SL (Madride) un Naviera Ispaster, AIE (Madride) (pārstāvji – J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero un A. Lamadrid de Pablo, abogados)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā viss pasākumu kopums, kas Komisijas ieskatā esot tā dēvētā Spānijas finanšu līzinga sistēma, tiek kvalificēts kā jauns un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 4. pantu, kurā Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico – AIE] ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji un kā vienīgie, pret ko vēršams atgūšanas rīkojums,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir uzdots atgūt apgalvoto atbalstu,

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir spriests par ieguldītāju un citu subjektu starpā noslēgto privāttiesisko līgumu tiesiskumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-700/13 Bankia/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta T-726/15: Prasība, kas celta 2015. gada 15. decembrī – Blaž Jamnik un Blaž/Parlaments

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/45

         Prasība, kas celta 2015. gada 15. decembrī – Blaž Jamnik un Blaž/Parlaments
   (Lieta T-726/15)
   (2016/C 098/60)
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Blaž Jamnik (Ļubļana, Slovēnija) un Brina Blaž (Ļubļana) (pārstāvis – D. Mihevc, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt par prettiesisku izraudzītā pretendenta izvēli [publiskā iepirkuma] procedūrā INLO.AO-2013-051-LUX-UGIMBI-06;

               —

               atcelt izraudzītā pretendenta izvēli;

               —

               izvēlēties prasītāju piedāvājumu kā visizdevīgāko;

               —

               pakārtoti, atzīt prasītājiem tiesības uz zaudējumu atlīdzību EUR 3 852 384,60 apmērā, ja to piedāvājums netiek izvēlēts kā visizdevīgākais [publiskā iepirkuma] procedūrā INLO.AO-2013-051-LUX-UGIMBI-06;

               —

               atlīdzināt prasītājiem tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (1) 113. pants.
               Prasītāji uzskata, ka visizdevīgākais pretendenta piedāvājums tika izvēlēts, pārkāpjot minētās Regulas 113. pantu, jo neesot ņemti vērā iepriekš noteiktie kritēriji, kas ir norādīti specifikācijās.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka iepirkuma procedūra esot bijusi nelikumīga.
               Šajā sakarā prasītāji apgalvo, ka projekti, grafiskie dokumenti un statistikas aprēķini, kurus prasītāji pievienoja savam piedāvājumam, netika vispār izskatīti, jo tie netika nodoti Luksemburgā no Ļubļanas biroja Luksemburgā pieņemtā lēmuma dēļ.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regula (ES, EURATOM) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV L 298. 1. lpp.).


title: Palātu priekšsēdētāju ievēlēšana

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/1

         Palātu priekšsēdētāju ievēlēšana
   (2006/C 326/03)
   2006. gada 9. oktobra sanāksmē Tiesas tiesneši atbilstoši Reglamenta 10. panta 1. punkta pirmajai daļai par pirmās, otrās, trešās un ceturtās palātas, kurās ir pieci tiesneši, priekšsēdētājiem uz trīs gadiem līdz 2009. gada 6. oktobrim ievēlēja attiecīgi P. Jannu [P. Jann], K. V. A. Timmermansu [C. W. A. Timmermans], A. Rosu [A. Rosas] un K. Lēnartsu [K. Lenaerts].
   2006. gada 12. oktobra sanāksmē Tiesas tiesneši atbilstoši Reglamenta 10. panta 1. punkta otrajai daļai par piektās, sestās, septītās un astotās palātas, kurās ir trīs tiesneši, priekšsēdētājiem uz vienu gadu līdz 2007. gada 6. oktobrim ievēlēja attiecīgi R. Šintgenu [R. Schintgen], P. Kūri [P. Kūris], J. Klučku [J. Klučka] un E. Juhāsu [E. Juhász].


title: Lieta T-520/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 28. februāra spriedums – Genebre /ITSB – General Electric  ( “GE” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “GE” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “GE”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/27

         Vispārējās tiesas 2014. gada 28. februāra spriedums – Genebre/ITSB – General Electric (“GE”)
   (Lieta T-520/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “GE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “GE” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 112/35
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Genebre, SA (Hospitalet de Llobregat, Spānija) (pārstāvis – D. Pellisé Urquiza, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: General Electric Company (Schenectady, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – sākotnēji S. Malynicz, barrister, vēlāk E. Armijo Chávarri, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 26. jūlija lēmumu lietā R 20/2009-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp General Electric Company un Genebre SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Genebre SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 13, 14.1.2012.


title: Lieta C-238/15: Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 14. decembra spriedums (Tribunal administratif (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angelo Linares Verruga/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Personu brīva pārvietošanās — Vienlīdzīga attieksme — Sociālās priekšrocības — Regula (ES) Nr. 492/2011 — 7. panta 2. punkts — Finansiāls atbalsts augstākās izglītības iegūšanai — Nosacījums, ka studentiem, kas nedzīvo attiecīgās dalībvalsts teritorijā, ir jābūt tādu darba ņēmēju bērniem, kas ir bijuši nodarbināti vai veikuši profesionālo darbību šajā dalībvalstī nepārtrauktu, vismaz piecus gadus ilgu laikposmu — Netieša diskriminācija — Pamatojums — Mērķis palielināt to iedzīvotāju īpatsvaru, kam ir augstākās izglītības diploms — Piemērots raksturs — Samērīgums

text:
               13.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/4

         Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 14. decembra spriedums (Tribunal administratif (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angelo Linares Verruga/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

   (Lieta C-238/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Personu brīva pārvietošanās - Vienlīdzīga attieksme - Sociālās priekšrocības - Regula (ES) Nr. 492/2011 - 7. panta 2. punkts - Finansiāls atbalsts augstākās izglītības iegūšanai - Nosacījums, ka studentiem, kas nedzīvo attiecīgās dalībvalsts teritorijā, ir jābūt tādu darba ņēmēju bērniem, kas ir bijuši nodarbināti vai veikuši profesionālo darbību šajā dalībvalstī nepārtrauktu, vismaz piecus gadus ilgu laikposmu - Netieša diskriminācija - Pamatojums - Mērķis palielināt to iedzīvotāju īpatsvaru, kam ir augstākās izglītības diploms - Piemērots raksturs - Samērīgums)
   (2017/C 046/04)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

   Tribunal administratif

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angelo Linares Verruga

      Atbildētājs: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 5. aprīļa Regulas (ES) Nr. 492/2011 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā 7. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas ir pretrunā tādiem dalībvalsts tiesību aktiem, kādi ir pamatlietā, saskaņā ar kuriem finansiāla atbalsta augstākās izglītības iegūšanai piešķiršana studentiem nerezidentiem ir pakārtota nosacījumam, ka vismaz viens no viņa vecākiem ir nostrādājis šajā dalībvalstī minimālu un nepārtrauktu piecus gadus ilgu laikposmu pieteikuma par finansiālu atbalstu iesniegšanas brīdī, bet kuros šāds nosacījums nav paredzēts attiecībā uz studentiem, kas nedzīvo minētās dalībvalsts teritorijā, ar mērķi sekmēt personu ar augstākās izglītības diplomu īpatsvara pieaugumu iedzīvotāju vidū.

      (1)  OV C 254, 3.8.2015.