title: Lieta C-263/07: Tiesas (sestā palāta) 2007. gada 29. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Nepareiza transpozīcija — Direktīva 96/61/EK — 9. panta 4. punkts — 13. panta 1. punkts — I pielikums — Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole — Labāko pieejamo metožu izmantošanas un izmantošanas atļaujas izsniegšanas nosacījumu regulāras pārskatīšanas jēdzieni)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/17

         Tiesas (sestā palāta) 2007. gada 29. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-263/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Nepareiza transpozīcija - Direktīva 96/61/EK - 9. panta 4. punkts - 13. panta 1. punkts - I pielikums - Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole - “Labāko pieejamo metožu izmantošanas’ un “izmantošanas atļaujas izsniegšanas nosacījumu regulāras pārskatīšanas’ jēdzieni)
   (2008/C 22/33)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un J. B. Laignelot)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1996. gada 24. septembra Direktīvas 96/61/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli (OV L 257, 26. lpp.) 9. panta 4. punkta un 13. panta 1. punkta, kā arī I pielikuma nepareiza transpozīcija — “Labāko pieejamo metožu” izmantošanas un izmantošanas atļaujas izsniegšanas nosacījumu “regulāras pārskatīšanas” jēdzieni
   Rezolutīvā daļa

               1)

               atzīt, ka, nepareizi transponējot Padomes 1996. gada 24. septembra Direktīvas 96/61/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli 9. panta 4. punktu un 13. panta 1. punktu, kā arī I pielikumu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīva;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 8.9.2007.


title: Lieta C-602/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. novembrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia n °2 de Santander (Spānija) — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A./Fernando Quintano Ujeta un María Isabel Sánchez García

text:
               1.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. novembrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander (Spānija) — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A./Fernando Quintano Ujeta un María Isabel Sánchez García

   (Lieta C-602/13)
   2014/C 31/06
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

      Atbildētāji: Fernando Quintano Ujeta un María Isabel Sánchez García

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai atbilstoši Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvai 93/13/EK (1) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, īpaši tās 6. panta 1. punktam un 7. panta 1. punktam, lai nodrošinātu patērētāju un lietotāju aizsardzību atbilstoši līdzvērtības un efektivitātes principiem, valsts tiesai, ja tā konstatē negodīgu līguma noteikumu par nokavējuma procentiem, jebkāda veida nokavējuma procenti, arī tādi, kuru piemērošana var izrietēt, papildus piemērojot valsts tiesību normas, piemēram, Civilkodeksa 1108. pantu, Likuma Nr. 1/2013 2. pārejas noteikumu kopā ar Hipotekārā likuma 114. pantu, vai Karaļa Dekrētlikuma Nr. 6/2012 4. pantu, ir jāatzīst par spēkā neesošiem, un tai nav saistoši nekāda veida pārrēķini, kurus pakalpojumu sniedzēji var būt veikuši atbilstoši Likuma Nr. 1/2013 2. pārejas noteikumam?

               2)

               Vai Likuma Nr. 1/2013 2. pārejas noteikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nevar radīt šķērsli patērētāju interešu aizsardzībai?

               3)

               Vai atbilstoši Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvai 93/13/EK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, īpaši tās 6. panta 1. punktam un 7. panta 1. punktam, lai nodrošinātu patērētāju un lietotāju aizsardzību atbilstoši līdzvērtības un efektivitātes principiem, valsts tiesai, ja tā konstatē negodīgu noteikumu attiecībā uz paātrinātu atmaksu, ir jānosaka, ka šis noteikums nav uzskatāms par līguma daļu un jāveic atbilstoši secinājumi, pat ja pakalpojumu sniedzējs ir nogaidījis maksimālo valsts tiesību aktā paredzēto laika posmu?

      (1)  OV L 95, 29. lpp.


title: Apvienotās lietas C-333/15 un C-334/15: Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 9. jūnija spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – María del Pilar Planes Bresco/Comunidad Autónoma de Aragón Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējā lauksaimniecības politika — Integrētā administrācijas un kontroles sistēma konkrētām atbalsta shēmām — Regula (EK) Nr. 1782/2003 — Vienreizējo maksājumu shēma — 43. un 44. pants — Tiesības uz platībatkarīgo maksājumu — Hektāri, par kuriem var pretendēt uz platībatkarīgo atbalstu — Pastāvīgās ganības — Valsts tiesiskais regulējums, kurā pastāvīgo ganību platību, kas pārsniedz sākotnēji vērā ņemtās lopbarības platības, lai noteiktu tiesības uz maksājumu, atbalsttiesīgums ir pakļauts nosacījumiem, ka tās tiek izmantotas paša lauksaimniecības uzņēmuma lopkopības vajadzībām

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/16

         Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 9. jūnija spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – María del Pilar Planes Bresco/Comunidad Autónoma de Aragón

   (Apvienotās lietas C-333/15 un C-334/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā lauksaimniecības politika - Integrētā administrācijas un kontroles sistēma konkrētām atbalsta shēmām - Regula (EK) Nr. 1782/2003 - Vienreizējo maksājumu shēma - 43. un 44. pants - Tiesības uz platībatkarīgo maksājumu - Hektāri, par kuriem var pretendēt uz platībatkarīgo atbalstu - Pastāvīgās ganības - Valsts tiesiskais regulējums, kurā pastāvīgo ganību platību, kas pārsniedz sākotnēji vērā ņemtās lopbarības platības, lai noteiktu tiesības uz maksājumu, atbalsttiesīgums ir pakļauts nosacījumiem, ka tās tiek izmantotas paša lauksaimniecības uzņēmuma lopkopības vajadzībām)
   (2016/C 296/21)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: María del Pilar Planes Bresco

      Atbildētāja: Comunidad Autónoma de Aragón

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2003. gada 29. septembra Regulas (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001, kas grozīta ar Padomes 2006. gada 19. decembra Regulu (EK) Nr. 2012/2006, ir interpretējama tādējādi, ka tā nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietās aplūkotais, kurā saistībā ar hektāriem, par kuriem ir tiesības pretendēt uz platībatkarīgo atbalstu lauksaimniecības gadā, netiek ļauts ņemt vērā lauksaimnieka deklarētās pastāvīgo ganību platības, kuras pārsniedz to pastāvīgo ganību platību, kura sākotnēji ir ņemta vērā, lai noteiktu tā tiesību uz maksājumu summu par hektāru, ja vien pēdējais minētais nepierāda, ka minētās platības minētā lauksaimniecības gada laikā faktiski tiek izmantotas paša lauksaimniecības uzņēmuma lopkopības vajadzībām.

      (1)  OV C 302, 14.9.2015.


title: Lieta C-456/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 6. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. pants — Psihoterapeiti, kuri noslēguši vienošanos ar sociālās apdrošināšanas institūcijām — Kvotu sistēma — Atkāpes saturoši pārejas noteikumi — Samērīgums — Pieņemamība)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/4

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 6. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-456/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 43. pants - Psihoterapeiti, kuri noslēguši vienošanos ar sociālās apdrošināšanas institūcijām - Kvotu sistēma - Atkāpes saturoši pārejas noteikumi - Samērīgums - Pieņemamība)
   (2008/C 22/07)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Stēvlbeks [H. Støvlbæk] un S. Grīnheida [S. Grünheid])

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma [M. Lumma] un U. Forsthofs [U. Forsthoff])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. panta pārkāpums — Pārejas tiesiskais regulējums jautājumā par atļauju izsniegšanu psihoterapeitiem, kas atļaujas saņemšanai paredz, ka iepriekš ir jābūt veiktai darbībai valsts veselības apdrošināšanas sistēmas ietvaros
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pārejas noteikumus vai “iegūtās tiesības”, kas ļauj psihoterapeitiem saņemt atļauju vai akreditācijas apliecību neatkarīgi no spēkā esošajām normām par vienošanos ar sociālās apdrošināšanas institūcijām, attiecinot tikai uz tiem psihoterapeitiem, kuri savu darbību ir veikuši kādā Vācijas reģionā sadarbībā ar Vācijas slimokasēm, un neņemot vērā līdzīgu profesionālo darbību, ko veic psihoterapeiti citās dalībvalstīs, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 43. pants;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 86, 8.4.2006.


title: Lieta T-315/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 12. marta spriedums – Tubes Radiatori/ITSB – Antrax It (Radiators) Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlots apkures radiators — Agrāks dizainparaugs — Spēkā neesamības pamats — Individuāla rakstura neesamība — Atšķirīga kopējā iespaida neesamība — Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Attīstības līmeņa piesātinātība — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               28.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/19

         Vispārējās tiesas 2014. gada 12. marta spriedums – Tubes Radiatori/ITSB – Antrax It (Radiators)
   (Lieta T-315/12) (1)

   (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlots apkures radiators - Agrāks dizainparaugs - Spēkā neesamības pamats - Individuāla rakstura neesamība - Atšķirīga kopējā iespaida neesamība - Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Attīstības līmeņa piesātinātība - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2014/C 129/23
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tubes Radiatori Srl (Resana, Itālija) (pārstāvji – S. Verea, K. Muraro, M. Balestriero un P. Menapace, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji F. Mattina, vēlāk P. Bullock)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Antrax It Srl (Resana) (pārstāvis – L. Gazzola, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju trešās padomes 2012. gada 3. aprīļa lēmumu lietā R 953/2011-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Antrax It Srl un Tubes Radiatori Srl

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju trešās padomes 2012. gada 3. aprīļa lēmumu lietā R 953/2011-3;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Tubes Radiatori Srl tiesāšanās izdevumus;

               4)

                  Antrax It Srl sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 273, 8.9.2012.


title: Lieta C-30/15 P: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 10. novembra spriedums – Simba Toys GmbH & Co. KG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Seven Towns Ltd Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Trīsdimensiju preču zīme, ko veido kuba ar režģa struktūras virsmām forma — Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu — Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu noraidīšana

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/4

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 10. novembra spriedums – Simba Toys GmbH & Co. KG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Seven Towns Ltd

   (Lieta C-30/15 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Trīsdimensiju preču zīme, ko veido kuba ar režģa struktūras virsmām forma - Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu noraidīšana)
   (2017/C 014/05)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Simba Toys GmbH & Co. KG (pārstāvis – O. Ruhl, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji – D. Botis un A. Folliard-Monguiral), Seven Towns Ltd (pārstāvji – K. Szamosi un M. Borbás, advokāti)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2014. gada 25. novembra spriedumu Simba Toys/ITSB – Seven Towns (Kuba ar režģa struktūras virsmām forma) (T-450/09, EU:T:2014:983);

               2)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas otrās padomes 2009. gada 1. septembra lēmumu lietā R 1526/2008-2, kas attiecas uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Simba Toys GmbH & Co. KG un Seven Towns Ltd.;

               3)

               Seven Towns Ltd un Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs sedz savus tiesāšanās izdevumus paši, kā arī atlīdzina Simba Toys GmbH & Co. KG tiesāšanās izdevumus gan tiesvedībā pirmajā instancē lietā T-450/09, gan apelācijas tiesvedībā.

      (1)  OV C 138, 27.4.2015.


title: Lieta C-64/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 7. februārī iesniedza Tribunal da Relação do Porto (Portugāle) – Saey Home & Garden NV/SA/Lusavouga-Máquinas e Acessórios Industriais SA

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 7. februārī iesniedza Tribunal da Relação do Porto (Portugāle) – Saey Home & Garden NV/SA/Lusavouga-Máquinas e Acessórios Industriais SA

   (Lieta C-64/17)
   (2017/C 112/38)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal da Relação do Porto

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Saey Home & Garden NV/SA

      Atbildētāja: Lusavouga-Máquinas e Acessórios Industriais SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai prasība ir jāceļ Beļģijas tiesās saskaņā ar Regulas Nr. 1215/2012 (1) 4. panta 1. punktā paredzēto pamatnormu, jo prasītājas darījumdarbības centrs ir Beļģijā, un tajā faktiski ir tās domicils?

               2)

               Vai prasība ir jāceļ Portugāles tiesās saskaņā ar Regulas Nr. 1215/2012 7. panta 1. punkta a) un c) apakšpunktu (saskaņā ar šīs regulas 5. panta 1. punktu), jo tā attiecas uz koncesijas līgumu, un Portugāle ir valsts, kurā bija jāizpilda savstarpējas līguma saistības?

               3)

               Vai prasība ir jāceļ Spānijas tiesās saskaņā ar Regulas Nr. 1215/2012 7. panta 1. punkta a) un c) apakšpunktu (saskaņā ar šīs regulas 5. panta 1. punktu), jo tā attiecas uz koncesijas līgumu, un Spānija ir valsts, kurā bija jāizpilda savstarpējas līguma saistības?

               4)

               Vai prasība ir jāceļ Portugāles tiesās saskaņā ar Regulas Nr. 1215/2012 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu un b) apakšpunkta pirmo ievilkumu (saskaņā ar šīs regulas 5. panta 1. punktu), jo tā attiecas uz pamatlīgumu par koncesijas piešķiršanu, pamatojoties uz kuru starp prasītāju un atbildētāju tika noslēgti vairāki preču tirdzniecības līgumi, ja visas pārdotās preces bija jānogādā Portugālē, kurā tās faktiski tika nogādātas 2014. gada 21. janvārī?

               5)

               Vai prasība ir jāceļ Beļģijas tiesās saskaņā ar Regulas Nr. 1215/2012 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu un b) apakšpunkta pirmo ievilkumu (saskaņā ar šīs regulas 5. panta 1. punktu), jo tā attiecas uz pamatlīgumu par koncesijas piešķiršanu, pamatojoties uz kuru starp prasītāju un atbildētāju tika noslēgti vairāki preču tirdzniecības līgumi, ja visas pārdotās preces [atbildētāja prasītājai] bija nodevusi Beļģijā?

               6)

               Vai prasība ir jāceļ Spānijas tiesās saskaņā ar Regulas Nr. 1215/2012 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu un b) apakšpunkta pirmo ievilkumu (saskaņā ar šīs regulas 5. panta 1. punktu), jo tā attiecas uz pamatlīgumu par koncesijas piešķiršanu, pamatojoties uz kuru starp prasītāju un atbildētāju tika noslēgti vairāki preču tirdzniecības līgumi, ja visas pārdotās preces bija paredzētas nogādāšanai Spānijā, lai tās pārdotu šajā valstī?

               7)

               Vai prasība ir jāceļ Portugāles tiesās saskaņā ar Regulas Nr. 1215/2012 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu un b) apakšpunkta otro ievilkumu (saskaņā ar šīs regulas 5. panta 1. punktu), jo tā attiecas uz pamatlīgumu par koncesijas piešķiršanu, pamatojoties uz kuru prasītājas un atbildētājas attiecības izpaužas tādējādi, ka prasītāja sniedz pakalpojumus atbildētājai, veicinot prasītājas pārdevumus, kas netieši interesē atbildētāju?

               8)

               Vai prasība ir jāceļ Spānijas tiesās saskaņā ar Regulas Nr. 1215/2012 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu un b) apakšpunkta otro ievilkumu (saskaņā ar šīs regulas 5. panta 1. punktu), jo tā attiecas uz pamatlīgumu par koncesijas piešķiršanu, pamatojoties uz kuru prasītājas un atbildētājas attiecības izpaužas tādējādi, ka prasītāja sniedz pakalpojumus atbildētājai, prasītājai ar savu darbību Spānijā veicinot pārdevumus?

               9)

               Vai prasība ir jāceļ Portugāles tiesās saskaņā ar Regulas Nr. 1215/2012 7. panta 5. punktu (saskaņā ar šīs regulas 5. panta 1. punktu), jo tā attiecas uz koncesijas līgumu, un strīds starp prasītāju un atbildētāju ir pielīdzināms strīdam starp koncesionāru un Portugālē reģistrētu aģentu?

               10)

               Vai prasība ir jāceļ Spānijas tiesās saskaņā ar Regulas Nr. 1215/2012 7. panta 5. punktu (saskaņā ar šīs regulas 5. panta 1. punktu), jo tā attiecas uz koncesijas līgumu, un strīds starp prasītāju un atbildētāju ir pielīdzināms strīdam starp koncesionāru un aģentu, attiecībā uz kuru tiek uzskatīts, ka tas darbojas Spānijā, jo šajā valstī tam ir jāpilda līguma noteikumi?

               11)

               Vai prasība ir jāceļ Beļģijas tiesās, konkrēti, Kurtrē tiesā, saskaņā ar Regulas Nr. 1215/2012 25. panta 1. punktu (saskaņā ar šīs regulas 5. panta 1. punktu), jo vispārīgo līguma nosacījumu 20. punktā, kas ir piemērojams visiem pārdevumiem, kurus atbildētāja veica prasītājai, abas puses rakstveidā un saskaņā ar spēkā esošajiem Beļģijas tiesību aktiem noslēdza nolīgumu, ar ko piešķir jurisdikciju, un tajā ir noteikts, ka “jebkura strīda gadījumā, neatkarīgi no tā būtības, izņēmuma jurisdikcija ir Kurtrē tiesām” (“any dispute of any nature wathsoever shall be the exclusive jurisdiction of the courts of Kortrijk”)?

               12)

               Vai, ņemot vērā Regulas Nr. 1215/2012 2.–7. iedaļā noteikto (saskaņā ar šīs regulas 5. panta 1. punktu), prasība ir jāceļ Portugāles tiesās, jo ar Portugāles teritoriju un tās tiesību sistēmu ir saistīti galvenie starp prasītāju un atbildētāju nodibināto līgumisko attiecību piesaistes faktori?

               13)

               Vai, ņemot vērā Regulas Nr. 1215/2012 2.–7. iedaļā noteikto (saskaņā ar šīs regulas 5. panta 1. punktu), prasība ir jāceļ Spānijas tiesās, jo Spānijas teritoriju un tās tiesību sistēmu ir saistīti galvenie starp prasītāju un atbildētāju nodibināto līgumisko attiecību piesaistes faktori?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 12. decembra Regula (ES) Nr. 1215/2012 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2012, L 351, 1. lpp.).


title: Lieta T-615/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 10. decembra spriedums – Fútbol Club Barcelona/ITSB (Emblēmas kontūras attēls) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo emblēmas kontūru, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Izmantošanas rezultātā iegūtas atšķirtspējas neesamība — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/50

         Vispārējās tiesas 2015. gada 10. decembra spriedums – Fútbol Club Barcelona/ITSB (Emblēmas kontūras attēls)
   (Lieta T-615/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo emblēmas kontūru, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Izmantošanas rezultātā iegūtas atšķirtspējas neesamība - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts)
   (2016/C 038/65)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fútbol Club Barcelona (Barselona, Spānija) (pārstāvis – J. Carbonell Callicó, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 23. maija lēmumu lietā R 2500/2013–1 attiecībā uz pieteikumu grafisku apzīmējumu, kas attēlo emblēmas kontūru, reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Fútbol Club Barcelona atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 372, 20.10.2014.


title: Tiesas spriedums ( 2012. gada 18. aprīlis ) Lietā E-15/10 – Posten Norge AS pret EBTA Uzraudzības iestādi (Prasība par EBTA Uzraudzības iestādes lēmuma atcelšanu – kokurence – dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana – paku piegādes pakalpojumu sniegšana ar tiešu piegādi no uzņēmumiem līdz patērētājiem – izplatīšanas tīkls – ekskluzivitātes nolīgumi – rīcība, kas var likvidēt konkurenci tirgū – pamatojums – pārkāpuma ilgums – sodanauda)

text:
               11.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 307/25

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2012. gada 18. aprīlis)
   Lietā E-15/10

      Posten Norge AS pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Prasība par EBTA Uzraudzības iestādes lēmuma atcelšanu – kokurence – dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana – paku piegādes pakalpojumu sniegšana ar tiešu piegādi no uzņēmumiem līdz patērētājiem – izplatīšanas tīkls – ekskluzivitātes nolīgumi – rīcība, kas var likvidēt konkurenci tirgū – pamatojums – pārkāpuma ilgums – sodanauda)
   2012/C 307/11
   Lietā E-15/10 Posten Norge AS pret EBTA Uzraudzības iestādi – PRASĪBA atcelt 2010. gada 14. jūlija Lēmumu Nr. 322/10/COL par procedūru saskaņā ar EEZ līguma 54. pantu (Lieta Nr. 34250 Posten Norge AS/Privpak) vai alternatīvā gadījumā atcelt vai samazināt sodanaudu, kas prasītājam uzlikta ar iepriekšminēto lēmumu, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs un tiesnesis-referents Carl Baudenbacher, tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson, 2012. gada 18. aprīlī pasludināja spriedumu, kura operatīvā daļa ir šāda:
   Ar šo Tiesa:

               1)

               Nosaka Posten Norge AS naudassodu, kas paredzēts 2. pantā 2010. gada 14. jūlija Lēmumā Nr. 322/10/COL, par procedūru saskaņā ar EEZ līguma 54. pantu (Lieta Nr. 34250 Posten Norge AS/Privpak), EUR 11 112 000 apmērā.

               2)

               Pārējā daļā prasību noraida.

               3)

               Piespriež Posten Norge AS segt savus tiesāšanās izdevumus un 75 % no EBTA Uzraudzības iestādes izdevumiem, kā arī Schenker North AB, Schenker Privpak AB un Schenker Privpak AS tiesāšanās izdevumus.

               4)

               Piespriež EBTA segt savu tiesāšanās izdevumu atlikušo daļu.


title: Lieta C-190/06: Tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 11. jūlija rīkojums ( Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Belgacom Mobile SA / Institut belge des services postaux et des télécommunications

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/20

         Tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 11. jūlija rīkojums (Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Belgacom Mobile SA/Institut belge des services postaux et des télécommunications

   (Lieta C-190/06) (1)

   (2007/C 247/28)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 154, 1.7.2006.


title: Lieta T-185/16: Prasība, kas celta 2016. gada 25. aprīlī – Make up for ever/EUIPO – L’Oréal (“MAKE UP FOR EVER PROFESSIONAL”)

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/36

         Prasība, kas celta 2016. gada 25. aprīlī – Make up for ever/EUIPO – L’Oréal (“MAKE UP FOR EVER PROFESSIONAL”)
   (Lieta T-185/16)
   (2016/C 243/39)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Make up for ever SA (Parīze, Francija) (pārstāvis – C. Caron, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: L’Oréal (Parīze, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “MAKE UP FOR EVER PROFESSIONAL” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 3 371 341

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 5. februāra lēmums lietā R 3222/2014 –5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt Eiropas Savienības daļēji grafiskas preču zīmes “MAKE UP FOR EVER PROFESSIONAL” Nr. 3 371 341 spēkā esamību attiecībā uz visām reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm un pakalpojumiem;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               ja nepieciešams, nodot lietu atpakaļ EUIPO izskatīšanai;

               —

               piespriest sabiedrībai L’Oréal atlīdzināt izdevumus, kas radušies procesā EUIPO Anulēšanas nodaļā, EUIPO Apelācijas padomē un tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo prasību Vispārējā tiesā.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkta pārkāpums.


title: Lieta F-83/12: Prasība, kas celta 2012. gada 1. augustā — ZZ u.c./EIB

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/34

         Prasība, kas celta 2012. gada 1. augustā — ZZ u.c./EIB
   (Lieta F-83/12)
   2012/C 295/61
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ u.c. (pārstāvis — L. Levi, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

      Strīda priekšmets un apraksts

   Pirmkārt, atcelt lēmumus piešķirt prasītājiem prēmiju, piemērojot jauno izstrādes sistēmu, kas izriet no administrācijas padomes 2010. gada 14. decembra lēmuma un direkcijas komitejas 2010. gada 9. novembra un 2011. gada 16. novembra lēmumiem, un, otrkārt, tālāka prasība piespriest atbildētājai samaksāt atalgojuma starpību, kā arī zaudējumu atlīdzību

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumus piešķirt prasītājiem prēmiju, piemērojot jauno izstrādes sistēmu, kas izriet no administrācijas padomes 2010. gada 14. decembra lēmuma un direkcijas komitejas 2010. gada 9. novembra un 2011. gada 16. novembra lēmumiem, kuri individuāli tika ietverti 2012. gada aprīļa algas paziņojumos un ieinteresētajām personām paziņoti 2012. gada 22. aprīlī;

               —

               turklāt

                           —

                           piespriest atbildētājai samaksāt atalgojuma starpību, kas izriet no administrācijas padomes 2010. gada 14. decembra lēmuma un [direkcijas komitejas] 2010. gada 9. novembra un 2011. gada 16. novembra lēmumiem, salīdzinājumā ar iepriekšējo prēmiju kārtību; šai atalgojumu starpībai pieskaitot tekošos nokavējuma procentus sākot no 2012. gada 22. aprīļa līdz pilnīgai to samaksai, nosakot šos procentus pēc ECB likmes, kurai pieskaita 3 punktus;

                           —

                           piespriest atbildētājai samaksāt zaudējumu atlīdzību par radīto kaitējumu pirktspējas samazināšanās dēļ, šo kaitējumu novērtējot ex aequo et bono pagaidām 1,5 % apmērā no katra prasītāja ikmēneša atalgojuma;

               —

               piespriest EIB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-183/14: Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 9. jūlija spriedums (Curtea de Apel Cluj (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Radu Florin Salomie, Nicolae Vasile Oltean/Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Direktīva 2006/112/EK — 167., 168., 179. un 213. pants — Darījuma pārkvalificēšana, ko ir veikusi valsts nodokļu administrācija, par saimniecisku darbību, par kuru ir jāmaksā PVN — Tiesiskās noteiktības princips — Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips — Valsts tiesiskais regulējums, kurā tiesības uz nodokļa atskaitīšanu ir atkarīgas no attiecīgā uzņēmēja kā PVN maksātāja reģistrācijas un no šī nodokļa deklarācijas iesniegšanas

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/10

         Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 9. jūlija spriedums (Curtea de Apel Cluj (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Radu Florin Salomie, Nicolae Vasile Oltean/Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj

   (Lieta C-183/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 167., 168., 179. un 213. pants - Darījuma pārkvalificēšana, ko ir veikusi valsts nodokļu administrācija, par saimniecisku darbību, par kuru ir jāmaksā PVN - Tiesiskās noteiktības princips - Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips - Valsts tiesiskais regulējums, kurā tiesības uz nodokļa atskaitīšanu ir atkarīgas no attiecīgā uzņēmēja kā PVN maksātāja reģistrācijas un no šī nodokļa deklarācijas iesniegšanas)
   (2015/C 294/12)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Cluj

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Radu Florin Salomie un Nicolae Vasile Oltean

      Atbildētāja: Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi tādos apstākļos, kādi pastāv pamatlietā, neaizliedz valsts nodokļu administrācijai pēc nodokļu revīzijas nolemt darījumiem piemērot pievienotās vērtības nodokli un noteikt nodokļu uzrēķina samaksas pienākumu, ar nosacījumu, ka šis lēmums ir pamatots ar skaidrām un precīzām tiesību normām un ka šīs administrācijas prakse nav bijusi tāda, kas uzmanīgam un saprātīgam uzņēmējam būtu varējusi radīt paļāvību, ka šis nodoklis šādiem darījumiem netiks piemērots, un tas ir jānoskaidro iesniedzējtiesai. Šādos apstākļos piemērotajiem nodokļu uzrēķiniem ir jāatbilst samērīguma principam;

               2)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu tādos apstākļos, kādi pastāv pamatlietā, nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru tiesības atskaitīt pievienotās vērtības nodokli, kas ir jāmaksā vai kas ir samaksāts kā priekšnodoklis par precēm un pakalpojumiem, kuri ir izmantoti ar nodokli apliktajos darījumos, tiek atteiktas nodokļa maksātājam, kam savukārt ir jāmaksā nodoklis, kas tam būtu bijis jāsaņem, tikai tāpēc vien, ka tas nebija reģistrēts kā pievienotās vērtības nodokļa maksātājs brīdī, kad tas veica šos darījumus, līdz brīdim, kad tas būs pienācīgi reģistrējies kā pievienotās vērtības nodokļa maksātājs un būs iesniedzis nodokļu deklarāciju.

      (1)  OV C 253, 4.8.2014.


title: Lieta C-42/12 P: Tiesas 2012. gada 29. novembra rīkojums — Václav Hrbek /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Blacks Outdoor Retail Ltd , agrāk — The Outdoor Group Ltd (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Grafiska preču zīme — Agrākas preču zīmes īpašnieka iebildumi — Acīmredzami nepieņemama un acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/8

         Tiesas 2012. gada 29. novembra rīkojums — Václav Hrbek/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Blacks Outdoor Retail Ltd, agrāk — The Outdoor Group Ltd

   (Lieta C-42/12 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Grafiska preču zīme - Agrākas preču zīmes īpašnieka iebildumi - Acīmredzami nepieņemama un acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2013/C 108/15
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Václav Hrbek (pārstāvis — M. Sabatier, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral), Blacks Outdoor Retail Ltd, agrāk — The Outdoor Group Ltd (pārstāvis — M. S. Malynicz, Barrister)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2011. gada 15. novembra spriedumu lietā T-434/10 Hrbek/ITSB — Outdoor Group (“Alpine Pro Sportswear & Equipement”) Václav Hrbek c/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “ALPINE PRO SPORTSWEAR & EQUIPMENT”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18., 24., 25. un 28. klasē, reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja prasību atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 8. jūlija lēmumu lietā R 1441/2009-2, ar kuru noraidīta apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu daļēji atteikt minētās preču zīmes reģistrāciju, pamatojoties uz Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “alpine”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē, īpašnieka iebildumiem — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta interpretācija un piemērošana — Sajaukšanas iespēja

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Václav Hrbek k-gs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 98, 31.3.2012.


title: Lieta C-46/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht (Vācija) 2008. gada 8. februāra rīkojumu — Carmen Media Group Ltd / Land Schleswig-Holstein un Innenminister des Landes Schleswig-Holstein

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht (Vācija) 2008. gada 8. februāra rīkojumu — Carmen Media Group Ltd/Land Schleswig-Holstein un Innenminister des Landes Schleswig-Holstein

   (Lieta C-46/08)
   (2008/C 128/29)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Carmen Media Group Ltd

      Atbildētāji: Land Schleswig-Holstein un Innenminister des Landes Schleswig-Holstein

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EKL 49. pants ir interpretējams tādējādi, ka lai varētu atsaukties uz pakalpojumu sniegšanas brīvību, ir nepieciešams, lai pakalpojumu sniedzējs atbilstoši tās dalībvalsts noteikumiem, kurā ir tā domicils, tur drīkst arī sniegt savus pakalpojumus — šajā gadījumā: Gibraltārā piešķirtas azartspēļu organizēšanas licences ierobežošana, atļaujot vienīgi “offshore bookmaking” (“bukmeikera pakalpojumu sniegšana ārzonās”)?

               2)

               Vai EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas noteikti ir pretrunā valsts monopolam organizēt sporta pasākumu derības un izlozes (turklāt ne tikai ar mazu atkarības rašanās potenciālu), kā pamatā ir risku nonākt spēļu atkarībā apkarošana, ja šajā pašā dalībvalstī privāti pakalpojumu sniedzēji drīkst organizēt citas azartspēles ar augstu atkarības rašanās potenciālu, kā arī tādējādi, ka sporta pasākumu un derību, no vienas puses, un citu azartspēļu, no otras puses, atšķirīgais tiesiskais regulējums ir pamatots ar federālo zemju un federatīvās valsts atšķirīgo likumdošanas kompetenci?
               Ja atbilde uz 2) prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša:

               3)

               Vai EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir pretrunā valsts tiesiskajam regulējumam, saskaņā ar kuru kompetentajai iestādei, kas izsniedz atļaujas organizēt azartspēles un sniegt starpnieka pakalpojumus attiecībā uz tām, ir piešķirta rīcības brīvība arī gadījumos, ja pastāv likumā paredzēti [atļaujas] izsniegšanas priekšnoteikumi?

               4)

               Vai EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir pretrunā valsts tiesiskajam regulējumam, saskaņā ar kuru ir aizliegts publiskas azartspēles organizēt internetā, jo īpaši, ja vienlaikus — kaut arī vienīgi pārejas termiņa viena gada laikā — ar nolūku nodrošināt samērīgu līdzsvarojumu attiecībā uz diviem profesionāliem spēļu pakalpojumu starpniekiem, kas līdz šim ir darbojušies tikai internetā, [vienīgi] ievērojot jauniešu un spēlētāju aizsardzības noteikumus, tiek atļauts organizēt un sniegt starpnieka pakalpojumus internetā, tādējādi sniedzot abiem iepriekš minētajiem iespēju darbības pārkārtošanai uz saskaņā ar Staatsvertrag [Valsts līgums] atļautiem pakalpojumu sniegšanas veidiem?


title: Lieta C-438/11: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 8. novembra spriedums ( Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lagura Vermögensverwaltung GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen (Kopienas Muitas kodekss — 220. panta 2. punkta b) apakšpunkts — Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa — Tiesiskā paļāvība — Neiespējamība pārbaudīt izcelsmes sertifikāta pareizību — “Pamatojoties uz eksportētāja sniegtām nepatiesām ziņām par faktiem izdota sertifikāta” jēdziens — Pierādīšanas pienākums — Vispārējo tarifa preferenču sistēma)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/19

         Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 8. novembra spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lagura Vermögensverwaltung GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen

   (Lieta C-438/11) (1)

   (Kopienas Muitas kodekss - 220. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa - Tiesiskā paļāvība - Neiespējamība pārbaudīt izcelsmes sertifikāta pareizību - “Pamatojoties uz eksportētāja sniegtām nepatiesām ziņām par faktiem izdota sertifikāta” jēdziens - Pierādīšanas pienākums - Vispārējo tarifa preferenču sistēma)
   2013/C 9/29
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Lagura Vermögensverwaltung GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Hamburg — Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. novembra Regulu (EK) Nr. 2700/2000 par grozījumiem Padomes Regulā (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienu muitas kodeksa izveidi (OV L 311, 17. lpp.), 220. panta 2. punkta b) apakšpunkta interpretācija — Trešās valsts preču eksports uz Eiropas Savienību — Izcelsmes pierādījumu pēcmuitošanas pārbaude — Neiespējamība ar atpakaļejošu spēku pārbaudīt izcelsmes sertifikāta, kuru izsniegušas minētās trešās valsts kompetentās iestādes, satura pareizību — Importētāja iespējamās tiesiskās paļāvības aizsardzība

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. novembra Regulu (EK) Nr. 2700/2000, 220. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja trešās valsts kompetentajām iestādēm pēcmuitošanas pārbaudē nav iespējams pārbaudīt, vai A veidlapas izcelsmes sertifikāts, ko tās ir izsniegušas, pamatojas uz eksportētāja pareizi sniegtām ziņām par faktiem, tādēļ, ka pēdējais ir izbeidzis ražošanu, pierādīšanas pienākums, ka šis sertifikāts ir izdots, pamatojoties uz eksportētāja pareizi sniegtām ziņām par faktiem, ir parādniekam.

      (1)  OV C 347, 26.11.2011.


title: Lieta C-409/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 1. augustā iesniedza Fővárosi Bíróság (Ungārija) — Gábor Csonka u.c./Ungārijas valsts

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 1. augustā iesniedza Fővárosi Bíróság (Ungārija) — Gábor Csonka u.c./Ungārijas valsts
   (Lieta C-409/11)
   2011/C 347/11
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Bíróság

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Gábor Csonka, Tibor Isztli, Dávid Juhász, János Kiss, Csaba Szontágh

      Atbildētājs: Ungārijas valsts

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai brīdī, kad prasītāji izraisīja zaudējumus, Ungārijas valsts bija īstenojusi Direktīvu 72/166/EEK, it īpaši, ievērojot pienākumus, kas noteikti minētās direktīvas 3. pantā? Vai tādējādi ir jāatzīst, ka šai direktīvai ir tieša iedarbība attiecībā uz prasītājiem?

               2)

               Vai saskaņā ar spēkā esošajiem Kopienas tiesību aktiem indivīds, kura tiesības ir pārkāptas, jo minētā valsts nav īstenojusi Direktīvu 72/166/EEK, var tai pieprasīt izpildīt šīs direktīvas noteikumus, tieši atsaucoties uz Kopienas tiesību aktiem attiecībā pret dalībvalsti, kura nav izpildījusi savu pienākumu, lai saņemtu garantijas, kuras tai būtu vajadzējis viņam nodrošināt?

               3)

               Vai saskaņā ar spēkā esošajiem Kopienas tiesību aktiem indivīds, kura tiesības ir pārkāptas, jo nav tikusi īstenota Direktīva 72/166/EEK, var pieprasīt atlīdzību par nodarītajiem zaudējumiem valstij, pamatojoties uz šo [direktīvas] neizpildi?

               4)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, vai Ungārijas valstij ir pienākums atlīdzināt nodarītos zaudējumus gan prasītājiem, gan personām, kurām nodarīts kaitējums prasītāju izraisītajos ceļu satiksmes negadījumos?
               Konkrētāk, Direktīva nosaka, ka: “[d]alībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka visas transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligātās apdrošināšanas polises […], ņemot par pamatu vienreizēju prēmiju [attiecībā uz nodarītajiem zaudējumiem], attiecas uz visu Kopienas teritoriju”.

               5)

               Vai no dalībvalsts ir jāpieprasa atbildība, ja zaudējumi izriet no kļūdas normatīvo aktu izstrādē?

               6)

               Vai Direktīvai 72/166/EEK atbilst Valdības 2004. gada 8. jūnija Dekrēts Nr. 190 par transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu [190/2004. (VI.8) Korm. rendelet a gépjármű üzembentartójának kötelező felelősségbiztosításról] (turpmāk tekstā — “Valdības dekrēts Nr. 190/2004”), kurš bija spēkā līdz 2010. gada 1. janvārim, vai arī Ungārija nav izpildījusi savu pienākumu transponēt Ungārijas tiesību sistēmā saistības, kas noteiktas minētajā direktīvā?


title: Lieta T-418/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. marta rīkojums — Confcooperative, Unione regionale della Cooperazione Friuli-Venezia Giulia Federagricole u.c./Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Regula (EK) Nr. 1429/2004 — Lauksaimniecība — Vīna tirgus kopīgā organizācija — Vīnogu šķirņu nosaukumu vai to sinonīmu izmantošanas režīms — Izmantošanas ierobežojums laikā — Juridiskas personas — Individuāli skartas personas — Nepieņemamība)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/35

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. marta rīkojums — Confcooperative, Unione regionale della Cooperazione Friuli-Venezia Giulia Federagricole u.c./Komisija
   (Lieta T-418/04) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (EK) Nr. 1429/2004 - Lauksaimniecība - Vīna tirgus kopīgā organizācija - Vīnogu šķirņu nosaukumu vai to sinonīmu izmantošanas režīms - Izmantošanas ierobežojums laikā - Juridiskas personas - Individuāli skartas personas - Nepieņemamība)
   (2007/C 96/73)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Confcooperative, Unione regionale della Cooperazione Friuli-Venezia Giulia Federagricole, Udine (Itālija), Friulvini Soc. coop. rl, Zoppola, (Itālija), Cantina Produttori di Ramuscello e San Vito Soc. coop. rl, Sesto Al Reghena, (Itālija), Cantina Produttori Cormòns — Vini del Collio e dell'Isonzo Soc. coop. rl, Cormòns (Itālija) un Luigi Soini, Cormòns, (pārstāvis — F. Capelli, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Visaggio un E. Righini)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbildētājas atbalstam: Ungārijas Republika (pārstāvis — P. Gottfried)
   Priekšmets
   Prasība atcelt normu, kas līdz 2007. gada 31. martam ierobežo nosaukuma “Tocai friulano ”izmantošanu, kura paskaidrojošas piezīmes veidā ietverta Komisijas 2004. gada 9. augusta Regulas (EK) Nr. 1429/2004, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 753/2002, ar ko paredz konkrētus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1493/1999 piemērošanai attiecībā uz konkrētu vīna nozares produktu aprakstu, apzīmējumu, noformējumu un aizsardzību (OV L 263, 11. lpp.), I pielikuma 103. punktā
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasītājas sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Ungārijas Republika savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

      (1)  OV C 300, 4.12.2004.


title: Lieta T-297/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. oktobra spriedums – Evropaïki Dynamiki /Komisija Ārpuslīgumiskā atbildība — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Komisijas īstenota tādas informācijas paziņošana trešajām personām, kas iespējami kaitē prasītājas reputācijai — Morālais kaitējums — Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/31

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. oktobra spriedums – Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-297/12) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Komisijas īstenota tādas informācijas paziņošana trešajām personām, kas iespējami kaitē prasītājas reputācijai - Morālais kaitējums - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums)
   2014/C 421/42
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji – V. Christianos un S. Paliou, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Lejeune un S. Delaude, piedaloties E. Petritsi, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājai iespējami ir radies pēc tam, kad Komisija savā 2007. gada 3. jūlija vēstulē trešajām personām paziņoja konkrētu informāciju, pirmkārt, saistībā ar Komisijas administratīvo izmeklēšanu par prasītāju un, otrkārt, par šīs pēdējās minētās politiku jautājumā par personāla pieņemšanu darbā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 273, 8.9.2012.


title: Lieta C-278/04: Prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 29. jūnijā

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/24

         Prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 29. jūnijā
   (Lieta C-278/04)
   (2004/C 228/49)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 29. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Gerald Braun un Arnaud Bordes, Komisijas juridiskā dienesta locekļi, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1.

               atzīt, ka nepieņemot noteiktajā termiņā visus normatīvos un administratīvos aktus, kas nepieciešami, lai panāktu atbilstību 2001. gada 23. oktobra Padomes Direktīvai 2001/88/EK un 2001. gada 9. novembra Komisijas Direktīvai 2001/93/EK, ar kurām groza Direktīvu 91/630/EEK (1), ar ko nosaka minimālos standartus cūku aizsardzībai, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzliek šīs direktīvas.

               2.

               piespriest Vācijas Federatīvai Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvu 2001/88/EK un 2001/93/EK ieviešanas termiņš beidzās 2003. gada 1. janvārī.

      (1)  OV L 316, 1. un 36. lpp


title: Lieta T-275/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūnija rīkojums – Drahtwerk St. Ingbert u.c./Komisija Valsts atbalsts — Vācijas veiktie pasākumi no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un energoietilpīgu uzņēmumu atbalstam — Lēmums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru — Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/63

         Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūnija rīkojums – Drahtwerk St. Ingbert u.c./Komisija
   (Lieta T-275/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Vācijas veiktie pasākumi no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un energoietilpīgu uzņēmumu atbalstam - Lēmums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru - Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 294/76)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Drahtwerk St. Ingbert GmbH (Sankt Ingbert, Vācija); DWK Drahtwerk Köln GmbH (Ķelne, Vācija); Kalksteingrube Auersmacher GmbH (Völklingen, Vācija); Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Vācija); Stahlguss Saar GmbH (Sankt Ingbert); un Zentralkokerei Saar GmbH (Dillingen) (pārstāvji – S. Altenschmidt un H. Janssen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer, kam palīdz A. Luke un C. Maurer, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 18. decembra Lēmumu C(2013) 4424 final uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru saistībā ar Vācijas Federatīvās Republikas īstenotajiem pasākumiem no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un lielo elektroenerģijas patērētāju atbalstam [valsts atbalsts SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tiesvedību lietā izbeigt;

               2)

               nelemt par EBTA Uzraudzības iestādes iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā;

               3)

               Drahtwerk St. lngbert GmbH, DWK Drahtwerk Köln GmbH, Kalksteingrube Auersmacher GmbH, Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH, Stahlguss Saar GmbH un Zentralkokerei Saar GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               EBTA Uzraudzības iestāde sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta C-510/06 P: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 19. marta spriedums — Archer Daniels Midland Co./Eiropas Kopienu Komisija (Apelācijas sūdzība — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Nātrija glikonāta tirgus — Naudas sodi — Pamatnostādnes naudas sodu apmēra aprēķināšanai — Kopienu konkurences politika — Vienlīdzīga attieksme — Apgrozījums, kas var tikt ņemts vērā — Atbildību mīkstinoši apstākļi)

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 19. marta spriedums — Archer Daniels Midland Co./Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-510/06 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Nātrija glikonāta tirgus - Naudas sodi - Pamatnostādnes naudas sodu apmēra aprēķināšanai - Kopienu konkurences politika - Vienlīdzīga attieksme - Apgrozījums, kas var tikt ņemts vērā - Atbildību mīkstinoši apstākļi)
   2009/C 113/05
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Archer Daniels Midland Co. (pārstāvis — M. Garsija [M. Garcia], Solicitor)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Bukē [A. Bouquet] un K. Lūiss [X. Lewis])

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2006. gada 27. septembra spriedumu lietā T-329/01 Archer Daniels Midland/Eiropas Kopienu Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa ir noraidījusi prasību atcelt 1. un 3. pantu Komisijas 2001. gada 2. oktobra Lēmumā K(2001)2931 (galīgā redakcija) par EK līguma 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/E-1/36.756 — nātrija glikonāts), un, pakārtoti, prasītājai uzliktā naudas soda samazināšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Archer Daniels Midland Co. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 56, 10.3.2007.


title: Lieta C-172/12 P: Tiesas (devītā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums — EI du Pont de Nemours and Company /Eiropas Komisija, DuPont Performance Elastomers LLC, DuPont Performance Elastomers SA (Apelācijas sūdzība — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Hloroprēnkaučuka tirgus — Cenu noteikšana un tirgus sadale — EKL 81. panta pārkāpums — Mātesuzņēmumu vainojamība meitas sabiedrības pārkāpjošā rīcībā — Divu mātesuzņēmumu kopīga kontrole — Izšķiroša ietekme — Solidāra atbildība — Noilgums — Leģitīmas intereses)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/27

         Tiesas (devītā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums — EI du Pont de Nemours and Company/Eiropas Komisija, DuPont Performance Elastomers LLC, DuPont Performance Elastomers SA

   (Lieta C-172/12 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Hloroprēnkaučuka tirgus - Cenu noteikšana un tirgus sadale - EKL 81. panta pārkāpums - Mātesuzņēmumu vainojamība meitas sabiedrības pārkāpjošā rīcībā - Divu mātesuzņēmumu kopīga kontrole - Izšķiroša ietekme - Solidāra atbildība - Noilgums - Leģitīmas intereses)
   2013/C 344/46
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: EI du Pont de Nemours and Company (pārstāvji — J. Boyce un A. Lyle-Smythe, solicitors)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Bottka un A. Biolan), DuPont Performance Elastomers LLC, DuPont Performance Elastomers SA (pārstāvji — J. Boyce un A. Lyle-Smythe, solicitors)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 2. februāra spriedumu lietā T-76/08 EI du Pont de Nemours and Company u.c./Eiropas Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību daļēji atcelt Komisijas 2007. gada 5. decembra Lēmumu C(2007) 5910, galīgā redakcija, par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.629 — hloroprēnkaučuks) attiecībā uz aizliegtu vienošanos Eiropas Ekonomikas zonas (EEZ) hloroprēnkaučuka tirgū par tirgus sadali un cenu noteikšanu, kā arī, pakārtoti, par prasītājam piemērotā naudas soda samazinājumu — Kopuzņēmums — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               piespriest EI du Pont de Nemours and Company atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 194, 30.6.2012.


title: Lieta T-499/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 12. jūlija rīkojums — Bulgārija/Komisija

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/39

         Vispārējās tiesas 2010. gada 12. jūlija rīkojums — Bulgārija/Komisija
   (Lieta T-499/07) (1)

   ()
   2010/C 246/67
   Tiesvedības valoda — bulgāru
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 64, 08.03.2008.


title: Lieta C-63/12: Tiesas (virspalāta) 2013. gada 19. novembra spriedums — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome (Prasība atcelt tiesību aktu — Lēmums 2011/866/ES — Eiropas Savienības ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojuma un pensiju ikgadējā korekcija — Civildienesta noteikumi — Civildienesta noteikumu 65. pants — Korekcijas metode — Civildienesta noteikumu XI pielikuma 3. pants — Izņēmuma klauzula — Civildienesta noteikumu XI pielikuma 10. pants — Ekonomiskās un sociālās situācijas būtiska un pēkšņa pasliktināšanās — Korekcijas koeficientu korekcija — Civildienesta noteikumu 64. pants — Padomes lēmums — Atteikums pieņemt Komisijas priekšlikumu)

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/3

         Tiesas (virspalāta) 2013. gada 19. novembra spriedums — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-63/12) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Lēmums 2011/866/ES - Eiropas Savienības ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojuma un pensiju ikgadējā korekcija - Civildienesta noteikumi - Civildienesta noteikumu 65. pants - Korekcijas metode - Civildienesta noteikumu XI pielikuma 3. pants - Izņēmuma klauzula - Civildienesta noteikumu XI pielikuma 10. pants - Ekonomiskās un sociālās situācijas būtiska un pēkšņa pasliktināšanās - Korekcijas koeficientu korekcija - Civildienesta noteikumu 64. pants - Padomes lēmums - Atteikums pieņemt Komisijas priekšlikumu)
   2014/C 39/05
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall, D. Martin un J.-P. Keppenne)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas atbalstam: Eiropas Parlaments (pārstāvji — A. Neergaard un S. Seyr)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bauer un J. Herrmann)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvji — M. Smolek, D. Hadroušek un J. Vláčil), Dānijas Karaliste (pārstāvji — V. Pasternak Jørgensen un C. Thorning), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — T. Henze un N. Graf Vitzthum), Spānijas Karaliste (pārstāvji — N. Díaz Abad un S. Centeno Huerta), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. Wissels un M. Bulterman) un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — E. Jenkinson un J. Beeko, piedaloties R. Palmer, barrister)

      Priekšmets

   Prasība atcelt tiesību aktu — Padomes 2011. gada 19. decembra Lēmums 2011/866/ES attiecībā uz Komisijas priekšlikumu Padomes Regulai, ar ko no 2011. gada 1. jūlija koriģē Eiropas Savienības ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojumu un pensijas, kā arī korekcijas koeficientus, kurus piemēro šim atalgojumam un pensijām (OV L 341, 54. lpp.) — Savienības ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojuma un pensijas ikgadējās korekcijas metodes neievērošana — Atteikums koriģēt nodarbinātības vietā piemērojamos korekcijas koeficientus — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Civildienesta noteikumu 64. un 65. panta, kā arī Civildienesta noteikumu XI pielikuma 1., 3. un 10. panta pārkāpums — Principa “patere legem quam ipse fecisti” pārkāpums — Vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums — Pamatojuma neesamība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Čehijas Republika, Dānijas Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika, Spānijas Karaliste, Nīderlandes Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, kā arī Eiropas Parlaments savus tiesāšanās izdevumus sedz paši.

      (1)  OV C 118, 21.4.2012.


title: Lieta C-98/16: Prasība, kas celta 2016. gada 17. februārī – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/25

         Prasība, kas celta 2016. gada 17. februārī – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-98/16)
   (2016/C 145/31)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – W. Roels un D. Triantafyllou)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pieņemot un paturot spēkā tiesisko regulējumu, kurā – ar nosacījumu par savstarpējību – paredzēta izdevīgāka nodokļa likme novēlējumiem citās ES/EEZ valstīs reģistrētām bezpeļņas organizācijām, Grieķijas Republika nav izpildījusi LESD 63. panta un EEZ līguma 40. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Grieķijas tiesiskajā regulējumā paredzēta samazināta nodokļu likme novēlējumiem bezpeļņas (filantropiskām u.c.) organizācijām. Tomēr šī samazinātā likme nav piemērojama šādām ārvalstu juridiskām personām, ja vien arī attiecīgās valstis neparedz labvēlīgāku attieksmi pret novēlējumiem Grieķijā reģistrētām bezpeļņas juridiskām personām (proti, ar nosacījumu par savstarpējību).

               —

               Šāds tiesiskais regulējums ietver diskrimināciju par sliktu citu ES (un EEZ) dalībvalstu bezpeļņas juridiskām personām, tādējādi veidojot brīvas kapitāla aprites ierobežojumu (LESD 63. pants).

               —

               Uz šādu ierobežojumu neattiecas neviens no LESD 65. pantā paredzētajiem izņēmumiem.

               —

               Šādu tiesisko regulējumu nevar pamatot ar sloga valsts budžetam samazināšanu, pateicoties bezpeļņas organizāciju darbībai (nepieņemams finansiāls pamatojums).

               —

               Visbeidzot, savstarpējības princips nevar pamatot brīvas kapitāla aprites principa pārkāpumu ar diskriminējošu darbību.


title: Lieta C-464/10: Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 14. jūlija spriedums ( Cour d'appel de Mons (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Beļģijas valsts/ Pierre Henfling, Raphaël Davin, Koenraad Tanghe, kā Tiercé Franco-Belge SA maksātnespējas administratori (Nodokļi — Sestā PVN direktīva — 6. panta 4. punkts — Atbrīvojums no nodokļa — 13. panta B daļas f) apakšpunkts — Azartspēles — Pakalpojumi, ko sniedz komisionārs (kiosknieks), kurš darbojas savā vārdā, bet komitenta, kas nodarbojas ar derību slēgšanu, interesēs)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/17

         Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 14. jūlija spriedums (Cour d'appel de Mons (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Beļģijas valsts/Pierre Henfling, Raphaël Davin, Koenraad Tanghe, kā Tiercé Franco-Belge SA maksātnespējas administratori
   (Lieta C-464/10) (1)

   (Nodokļi - Sestā PVN direktīva - 6. panta 4. punkts - Atbrīvojums no nodokļa - 13. panta B daļas f) apakšpunkts - Azartspēles - Pakalpojumi, ko sniedz komisionārs (kiosknieks), kurš darbojas savā vārdā, bet komitenta, kas nodarbojas ar derību slēgšanu, interesēs)
   2011/C 269/29
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Mons

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Beļģijas valsts

      Atbildētāji: Pierre Henfling, Raphaël Davin, Koenraad Tanghe, kā Tiercé Franco-Belge SA maksātnespējas administratori

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour d'appel de Mons — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 6. panta 4. punkta un 13. panta B daļas f) apakšpunkta interpretācija — Pakalpojumu, ko sniedz komisionārs, kurš darbojas savā vārdā, bet komitenta, kas organizē spēles un derības, uz kurām attiecas minētā direktīva, interesēs, atbrīvojums no nodokļa

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 6. panta 4. punkts un 13. panta B daļas f) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja saimnieciskās darbības veicējs savā vārdā, bet uzņēmuma, kas nodarbojas ar derību slēgšanu, interesēs darbojas kā starpnieks derību likmju pieņemšanā, uz kuru attiecas šī 13. panta B daļas f) apakšpunktā paredzētais atbrīvojums no pievienotās vērtības nodokļa, atbilstoši šī 6. panta 4. punktam uzskata, ka šis pēdējais uzņēmums sniedz minētajam saimnieciskās darbības veicējam derību [organizēšanas] pakalpojumu, uz kuru attiecas minētais atbrīvojums.

      (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Lieta T-266/08 P: Vispārējās tiesas 2010. gada 2. jūlija spriedums — Kerstens /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Amata maiņa — Civildienesta noteikumu 7. pants — Dienesta intereses — Faktu un pierādījumu sagrozīšana — Civildienesta tiesas pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/38

         Vispārējās tiesas 2010. gada 2. jūlija spriedums — Kerstens/Komisija
   (Lieta T-266/08 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Amata maiņa - Civildienesta noteikumu 7. pants - Dienesta intereses - Faktu un pierādījumu sagrozīšana - Civildienesta tiesas pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību)
   2010/C 221/61
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Petrus Kerstens (Overijse, Beļģija) (pārstāvis — C. Mourato, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — K. Herrmann un M. G. Berscheid)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 8. maija spriedumu lietā F-119/06 Kerstens/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), lūdzot atcelt minēto spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Petrus Kerstens sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 247, 27.09.2008.


title: Lieta F-147/06: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 4. septembra spriedums — Dragoman /Komisija (Civildienests — Atklāts konkurss — Nepielaišana pie mutvārdu pārbaudījuma)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/55

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 4. septembra spriedums — Dragoman/Komisija
   (Lieta F-147/06) (1)

   (Civildienests - Atklāts konkurss - Nepielaišana pie mutvārdu pārbaudījuma)
   (2008/C 313/99)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Adriana Dragoman, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Mihailescu, pēc tam G.-F. Dinulescu, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Herrmann un M. Velardo)
   Priekšmets
   Atklātā konkursa EPSO/AD/44/06 CJ ar mērķi izveidot rumāņu valodas juristu lingvistu amatā iecelšanas rezerves sarakstu, atlases komisijas lēmuma piešķirt prasītājas rakstveida pārbaudījumam b) atzīmi 18/40 un nepielaist prasītāju pie šī konkursa mutvārdu pārbaudījuma, atcelšana.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 42, 24.2.2007., 48. lpp.


title: Lieta T-163/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 22. janvāra rīkojums — BA.LA. di Lanciotti Vittorio u.c. pret Komisiju

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/39

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 22. janvāra rīkojums — BA.LA. di Lanciotti Vittorio u.c. pret Komisiju
   (Lieta T-163/06) (1)

   (2007/C 56/72)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 190, 12.8.2006.


title: Lieta T-218/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. septembra spriedums — Neurim Pharmaceuticals (1991) /ITSB — Eurim-Pharm Arzneimittel ( Neurim PHARMACEUTICALS ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes Neurim PHARMACEUTICALS reģistrācijas pieteikums — Kopienas un valsts agrākas vārdiskas preču zīmes EURIM-PHARM — Iebildumu procesa valoda — Termiņi — Apelācijas sūdzības pieņemamība Apelāciju padomē — Samērīguma princips — Procesa turpināšana — Restitutio in integrum — Regulas (EK) Nr. 40/94 59., 78. un 78.a pants — Regulas (EK) Nr. 2868/95 48. noteikuma 1. punkta c) apakšpunkts un 2. punkts, 49. noteikuma 1. punkts un 96. noteikuma 1. punkts)

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/36

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. septembra spriedums — Neurim Pharmaceuticals (1991)/ITSB — Eurim-Pharm Arzneimittel (“Neurim PHARMACEUTICALS”)
   (Lieta T-218/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Neurim PHARMACEUTICALS’ reģistrācijas pieteikums - Kopienas un valsts agrākas vārdiskas preču zīmes “EURIM-PHARM’ - Iebildumu procesa valoda - Termiņi - Apelācijas sūdzības pieņemamība Apelāciju padomē - Samērīguma princips - Procesa turpināšana - Restitutio in integrum - Regulas (EK) Nr. 40/94 59., 78. un 78.a pants - Regulas (EK) Nr. 2868/95 48. noteikuma 1. punkta c) apakšpunkts un 2. punkts, 49. noteikuma 1. punkts un 96. noteikuma 1. punkts)
   (2008/C 285/65)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Neurim Pharmaceuticals (1991), Telaviva [Tel-Aviv] (Izraēla), (pārstāvis — M. Kinkeldijs [M. Kinkeldey], advokāts,)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Šneiders [G. Schneider])

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Eurim-Pharm Arzneimittel GmbH, Pidinga [Piding] (Vācija), (pārstāvis — T. Rābs [T. Raab], advokāts)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 2. jūnija lēmumu lietā R 74/2006-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Eurim-Pharm Arzneimittel GmbH un Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 237, 30.9.2006.


title: Lieta C-490/09: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 27. janvāra spriedums — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 49. pants — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Izdevumu par laboratorijas analīzēm un pārbaudēm, kas veiktas citās dalībvalstīs nevis Luksemburgas Lielhercogistē, neatlīdzināšana — Valsts tiesiskais regulējums, kurā nav paredzēta šādu izdevumu segšana, atlīdzinot izdevumus par šādām analīzēm un pārbaudēm — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru veselības aprūpes izdevumu atlīdzināšana ir pakļauta nosacījumam, ka ir ievēroti šajā valsts tiesiskajā regulējumā paredzētie nosacījumi)

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/5

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 27. janvāra spriedums — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-490/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 49. pants - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Izdevumu par laboratorijas analīzēm un pārbaudēm, kas veiktas citās dalībvalstīs nevis Luksemburgas Lielhercogistē, neatlīdzināšana - Valsts tiesiskais regulējums, kurā nav paredzēta šādu izdevumu segšana, atlīdzinot izdevumus par šādām analīzēm un pārbaudēm - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru veselības aprūpes izdevumu atlīdzināšana ir pakļauta nosacījumam, ka ir ievēroti šajā valsts tiesiskajā regulējumā paredzētie nosacījumi)
   2011/C 80/08
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Rozet un E. Traversa)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvji — C. Schiltz un A. Rodesch, advokāts)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 49. panta (LESD 56. pants) pārkāpums — Pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojums — Valsts noteikumi, kas nepieļauj citā dalībvalstī veiktu biomedicīnisku analīžu un pārbaužu izdevumu atlīdzināšanu — Izdevumu segšana tikai gadījumos, ja šādas analīzes un pārbaudes tiek veiktas analīžu laboratorijā, kurā pilnībā tiek ievēroti valsts tiesību aktos paredzētie nosacījumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neparedzot iespēju tiesiskā regulējuma attiecībā uz sociālo nodrošinājumu ietvaros atlīdzināt izdevumus par laboratorijas analīzēm un pārbaudēm, kas veiktas citā dalībvalstī, Sociālā nodrošinājuma kodeksa 24. panta, tā versijā, kas piemērojama šajā tiesvedībā, izpratnē, atlīdzinot sociāli apdrošināto personu ar šīm analīzēm un pārbaudēm saistītos izdevumus, bet paredzot tikai tiešu izdevumu segšanu, ko veic slimokases, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi EKL 49. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija un Luksemburgas Lielhercogiste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 37, 13.02.2010.


title: Lieta C-327/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 2. jūlijā iesniedza Østre Landsret (Dānija) – TDC A/S/Teleklagenævnet, Erhvervs- og Vækstministeriet

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/40

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 2. jūlijā iesniedza Østre Landsret (Dānija) – TDC A/S/Teleklagenævnet, Erhvervs- og Vækstministeriet

   (Lieta C-327/15)
   (2015/C 294/52)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

   Østre Landsret

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: TDC A/S

      Atbildētājas: Teleklagenævnet, Erhvervs- og Vækstministeriet

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (turpmāk tekstā – “Universālā pakalpojuma direktīva”) (1), ieskaitot tās 32. pantu, dalībvalstij tiek liegts pieņemt tiesību normas, saskaņā ar kurām uzņēmumam netiek ļauts iesniegt prasību pret dalībvalsti, lai atsevišķi atgūtu neto izmaksas, kas radušās, nodrošinot papildu obligātos pakalpojumus, kuriem nav piemērojami šīs direktīvas II nodaļas noteikumi, ja uzņēmuma peļņa no citiem pakalpojumiem, uz kuriem attiecas uzņēmuma universālā pakalpojuma saistības saskaņā ar minētās direktīvas II nodaļu, ir lielāka nekā zaudējumi, kas saistīti ar papildu obligāto pakalpojumu sniegšanu?

               2)

               Vai Universālā pakalpojuma direktīva liedz dalībvalstij pieņemt tiesību normas, saskaņā ar kurām uzņēmumiem tiek ļauts tikai iesniegt prasību pret dalībvalsti, lai atgūtu neto izmaksas, kas radušās, nodrošinot papildu obligātos pakalpojumus, kuriem nav piemērojami šīs direktīvas II nodaļas noteikumi, ja šīs neto izmaksas uzņēmumam rada nesaprātīgu apgrūtinājumu?

               3)

               Ja atbilde uz 2. jautājumu ir noliedzoša, vai konkrētā dalībvalsts var nolemt, ka nepastāv nesaprātīgs apgrūtinājums, kas būtu saistīts ar papildu obligāto pakalpojumu nodrošināšanu, kuriem nav piemērojami šīs direktīvas II nodaļas noteikumi, ja uzņēmums kopumā ir guvis peļņu no visu to pakalpojumu sniegšanas, attiecība uz kuriem tam ir universālā pakalpojuma saistības, ieskaitot tādu pakalpojumu sniegšanu, ko šis uzņēmums būtu sniedzis, kaut arī tam nebūtu universālā pakalpojuma saistību?

               4)

               Vai Universālā pakalpojuma direktīva liedz dalībvalstij pieņemt tiesību normas, saskaņā ar kurām attiecīgā uzņēmuma neto izmaksas, kas ir saistītas ar universālā pakalpojuma nodrošināšanu saskaņā ar minētās direktīvas II nodaļas noteikumiem, ir jāaprēķina, ņemot vērā visus ieņēmumus un izdevumus, kas saistīti ar attiecīgā pakalpojuma nodrošināšanu, ieskaitot tos ieņēmumus un tās izmaksas, kas uzņēmumam būtu radušās arī tad, ja tam nebūtu universālā pakalpojuma saistību?

               5)

               Ja aplūkojamās valsts tiesību normas (skat. 1.–4. jautājumu) piemēro papildu obligātajam pakalpojumam, kas jānodrošina ne tikai Dānijā, bet Dānijā un Grenlandē, kas saskaņā ar LESD II pielikuma noteikumiem, ir aizjūras zeme vai teritorija, vai atbildes uz 1.–4. jautājumu ir piemērojamas arī tai prasības daļai, kas ir saistīta ar Grenlandi, kur Dānijas atbildīgās iestādes paredz pienākumu uzņēmumam, kas reģistrēts Dānijā, un kurš neveic citu darbību Grenlandē?

               6)

               Kāda nozīme ir LESD 107. panta 1. punktam, 108. panta 3. punktam un Komisijas 2011. gada 20. decembra lēmumam par LESD 106. panta 2. punkta piemērošanu valsts atbalstam attiecībā uz kompensāciju par sabiedriskajiem pakalpojumiem dažiem uzņēmumiem, kuriem uzticēts sniegt pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi (2) saistībā ar atbildēm uz 1.–5. jautājumu?

               7)

               Kāda nozīme ir minimāla konkurences izkropļojuma principam, inter alia, Universālā pakalpojuma direktīvas 1. panta 2. punktā, 3. panta 2. punktā, preambulas 4., 18., 23. un 26. apsvērumā un IV pielikuma B daļā saistībā ar atbildēm uz 1.–5. jautājumu?

               8)

               Ja ar Universālā pakalpojuma direktīvas noteikumiem tiek aizliegtas tādas valstu sistēmas, kā minētas 1., 2. un 4. jautājumā, vai šiem noteikumiem un aizliegumiem ir tieša iedarbība?

               9)

               Kuri īpašie faktori jāņem vērā, novērtējot, vai valsts noteiktais termiņš pieteikumu iesniegšanai, kā aprakstīts [13.] punktā, un tā piemērošana ir saderīga ar labticīgas sadarbības, vienlīdzības un efektivitātes principiem ES tiesībās?

      (1)  OV 2002, L 108, 51. lpp.

      (2)  OV 2012. L 7, 3. lpp.


title: Lieta F-9/08: Prasība, kas celta 2008. gada 18. janvārī — Rosenbaum /Komisija

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/70

         Prasība, kas celta 2008. gada 18. janvārī — Rosenbaum/Komisija
   (Lieta F-9/08)
   (2008/C 64/115)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eckehard Rosenbaum, Bonn (Vācija) (pārstāvis — H.-J. Rüber, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un apraksts
   Atcelt atbildētājas lēmumu, ieceļot prasītāju amatā, piemērot viņam atalgojuma pakāpi AD 6/2
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas iecēlējinstitūcijas 2007. gada 13. februāra lēmumu par atalgojuma pakāpes AD 6/2 piemērošanu prasītājam;

               —

               konstatēt, ka, ieceļot amatā, ir piemērojama atalgojuma pakāpe AD 9;

               —

               pakārtoti, konstatēt, ka, ieceļot amatā, ir piemērojama atalgojuma pakāpe AD 8;

               —

               turpmāk pakārtoti, konstatēt, ka, ieceļot amatā, ir piemērojama atalgojuma pakāpe AD 7;

               —

               piespriest atbildētājai finansiāli nodrošināt prasītājam tādu situāciju, kā tas būtu bijis pienācīgas atalgojuma pakāpes piemērošanas gadījumā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-187/10: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedums ( Raad van State — (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Baris Unal/Staatssecretaris van Justitie (EEK un Turcijas Asociācijas līgums — Asociācijas padomes Lēmums Nr. 1/80 — 6. panta 1. punkta pirmais ievilkums — Turcijas pilsonis — Uzturēšanās atļauja — Ģimenes apvienošanās — Partneru šķiršanās — Uzturēšanās atļaujas atsaukšana — Atpakaļejošs spēks)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/3

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedums (Raad van State — (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Baris Unal/Staatssecretaris van Justitie

   (Lieta C-187/10) (1)

   (EEK un Turcijas Asociācijas līgums - Asociācijas padomes Lēmums Nr. 1/80 - 6. panta 1. punkta pirmais ievilkums - Turcijas pilsonis - Uzturēšanās atļauja - Ģimenes apvienošanās - Partneru šķiršanās - Uzturēšanās atļaujas atsaukšana - Atpakaļejošs spēks)
   2011/C 340/05
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Baris Unal

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Justitie

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Raad van State — 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas izveidi, ko pieņēmusi Asociācijas padome, kas nodibināta ar nolīgumu, ar kuru izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas Kopienu un Turciju, 6. panta 1. punkta pirmā ievilkuma interpretācija — Turcijas pilsoņu uzturēšanās tiesības — Uzturēšanās atļauja, kas Turcijas pilsonim piešķirta, lai viņš varētu dzīvot pie savas partneres — Kompetentām iestādēm nepaziņota partneru šķiršanās — Uzturēšanās atļaujas atsaukšana

      Rezolutīvā daļa:

   1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas izveidi, ko pieņēmusi Asociācijas padome, kas nodibināta ar nolīgumu, ar kuru izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas Kopienu un Turciju, 6. panta 1. punkta pirmais ievilkums ir interpretējams tādējādi, ka tas nepieļauj, ka kompetentās valsts iestādes atsauc Turcijas izcelsmes darba ņēmēja uzturēšanās atļauju ar atpakaļejošu spēku no brīža, kad vairs nepastāv iemesls, kura dēļ uzturēšanās atļauja tikusi izsniegta saskaņā ar valsts tiesību aktiem, ja minēto darba ņēmēju nevar vainot nekādā krāpnieciskā rīcībā un ja šī atsaukšana notiek pēc minētajā 6. panta 1. punkta pirmajā ievilkumā paredzētā viena gada likumīgas nodarbinātības laikposma beigām.

      (1)  OV C 195, 17.07.2010.


title: Lieta C-350/09: Tiesas 2010. gada 12. maija rīkojums — Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) /Eiropas Komisija (Apelācija — Eiropas Sociālais fonds — Finanšu atbalsts — Atcelšana)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/15

      Tiesas 2010. gada 12. maija rīkojums — Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM)/Eiropas Komisija
      (Lieta C-350/09) (1)

      (Apelācija - Eiropas Sociālais fonds - Finanšu atbalsts - Atcelšana)
      (2010/C 288/24)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) (pārstāvis — C. Bonnefoi, avocate)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Flynn un A. Steiblytė)

         Priekšmets

      Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2009. gada 30. jūnija spriedumu lietā T-444/07 CPEM/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasītājas prasību, ar kuru tā lūdza atcelt Komisijas 2007. gada 4. oktobra Lēmumu C(2007) 4645 atcelt atbalstu, kuru piešķīris Eiropas Sociālais Fonds (ESF) ar 1999. gada 17. augusta Lēmumu C(1999) 2645 — Mikroprojekti, kuri veicina nodarbinātību un sociālo kohēziju — Tiesību uz aizstāvību un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums — Jēdziena “līdzatbildība” neņemšana vērā — Tiesiskās drošības principa neievērošana, kas izriet no vairāku dažādu “iesniedzēja vadlīniju” pastāvēšanas — Šaubas par Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.), uz kuras ir balstīts OLAF lēmums, piemērojamību

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  apelācijas sūdzību noraidīt;

                  2)

                  Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 312, 19.12.2009.


title: Lieta T-54/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 16. novembra spriedums — Kendrion /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Plastmasas rūpniecisko maisu nozare — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Ekonomiska vienība — Solidāra atbildība — Samērīgums — Vienlīdzīga attieksme — Naudas sodi — Maksimālā robeža 10 % apmērā no apgrozījuma — Reāla maksātspēja)

text:
               7.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/9

         Vispārējās tiesas 2011. gada 16. novembra spriedums — Kendrion/Komisija
   (Lieta T-54/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Plastmasas rūpniecisko maisu nozare - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Ekonomiska vienība - Solidāra atbildība - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme - Naudas sodi - Maksimālā robeža 10 % apmērā no apgrozījuma - Reāla maksātspēja)
   2012/C 6/11
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kendrion NV (Zeist, Nīderlande) (pārstāvji — sakotnēji P. Glazener un C. Meijer, pēc tam P. Glazener un L. Haasbeek, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, A. Nijenhuis un S. Noë)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2005. gada 30. novembra lēmumu C(2005) 4634 saistībā ar procedūru, piemērojot EKL 81. pantu (Lieta COMP/F/38.354 — Rūpnieciskie maisi), ciktāl tas adresēts prasītājai par aizliegtu vienošanos plastmasas rūpniecisko maisu tirgū, kā arī, pakārtoti, samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Kendrion NV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 96, 22.04.2006.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 28. jūnijā lietā T-147/04 Brian Ross pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Prasība atcelt tiesību aktu un prasība par zaudējumu atlīdzību — Karjeras novērtējuma ziņojums — Pilnīga un pastāvīga invaliditāte — Interese prasības iesniegšanā — Nepieņemamība)

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/22

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 28. jūnijā
   lietā T-147/04 Brian Ross pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Prasība atcelt tiesību aktu un prasība par zaudējumu atlīdzību - Karjeras novērtējuma ziņojums - Pilnīga un pastāvīga invaliditāte - Interese prasības iesniegšanā - Nepieņemamība)
   (2005/C 229/49)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-147/04 Braiens Ross [Brian Ross], ar dzīvesvietu Morpetā (Lielbritānija), ko pārstāv Ē. Buaželo [É. Boigelot], pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv J. Kurals [J. Currall] un G. Beršaids [G. Berscheid], pārstāvji, pirmkārt, par prasību atcelt prasītāja karjeras novērtējuma ziņojumu attiecībā uz novērtējumu par 2001./2002. gadu un, otrkārt, par prasību atlīdzināt zaudējumus Pirmās instances tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Jēgers [M. Jaeger], tiesneši V. Tīli [V. Tiili] un O. Cūcs [O. Czúcz], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 28. jūnijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 168, 26.06.2004.


title: Lieta F-54/07: Prasība, kas celta 2007. gada 11. jūnijā — Joseph /Komisija

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/50

         Prasība, kas celta 2007. gada 11. jūnijā — Joseph/Komisija
   (Lieta F-54/07)
   (2007/C 199/97)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Anne Joseph, Damaska (Sīrija) (pārstāvis — N. Lhoëst, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ar prasītāju noslēgto darba līgumu, kas parakstīts 2006. gada 20. jūlijā, ciktāl tā termiņš ir noteikts uz 15 mēnešiem — no 2006. gada 16. oktobra līdz 2008. gada 15. janvārim;

               —

               ja nepieciešams, atcelt Komisijas 2007. gada 13. februāra tiešo lēmumu, ar ko noraida prasītājas sūdzību, kas iesniegta 2006. gada 20. oktobrī atbilstoši Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktam;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja lūdz atcelt ar viņu kā līgumdarbinieku atbilstoši Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības (PDNK) 3.a pantam noslēgto darba līgumu, ciktāl šā līguma termiņš bija noteikts nevis uz 3 gadiem, bet gan uz 15 mēnešiem, pamatojoties, pirmkārt, uz Komisijas 2004. gada 28. aprīļa lēmumu par personāla, kas nav pastāvīgi darbinieki, nodarbināšanas Komisijas dienestos maksimālo ilgumu un, otrkārt, uz 12. pantu Vispārīgajos īstenošanos noteikumos attiecībā uz procedūrām, kas reglamentē līgumdarbinieku nodarbināšanu un darbu Komisijā (VĪN).
   Prasītāja uzskata, ka 2004. gada 28. aprīļa lēmums un it īpaši tā 3. pants ir prettiesisks, jo tas ir pretrunā PDNK 85. panta 1. punkta pirmajai daļai. Katrā ziņā atbilstoši tā 1. panta 2. punktam minētais lēmums nav piemērojams konkrētajam gadījumam, ņemot vērā, ka prasītāja pildīja svarīgus uzdevumus.
   Prasītāja turklāt norāda uz VĪN un it īpaši to 12. panta prettiesiskumu, jo tas ir pretrunā PDNK 85. panta 1. punktam. Katrā ziņā Komisija ir pārkāpusi VĪN 12. panta 1.a un 1.b punktu, kas saistībā ar līgumdarbinieka maksimālā darba ilguma aprēķinu neļauj summēt saskaņā ar PDNK 3.b pantu noslēgtā līguma ilgumu ar atbilstoši PDNK 3.a pantam noslēgtā līguma ilgumu.
   Turklāt prasītāja norāda uz nediskriminācijas, labas pārvaldības un dienesta interešu ievērošanas principa pārkāpumu.


title: Lieta C-521/15: Prasība, kas celta 2015. gada 29. septembrī – Spānijas Karaliste/Eiropas Savienības Padome

text:
               7.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 406/25

         Prasība, kas celta 2015. gada 29. septembrī – Spānijas Karaliste/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-521/15)
   (2015/C 406/25)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis – A. Rubio González)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2015. gada 13. jūlija Lēmumu (ES) 2015/1289 (1), ar ko Spānijai piemēro sodanaudu par manipulāciju ar deficīta datiem Valensijas autonomajā apgabalā; vai

               —

               pakārtoti, samazināt sodanaudu, to nosakot tikai par laikposmiem pēc 2011. gada 13. decembra, kas ir Regulas Nr. 1173/2011 (2) spēkā stāšanās datums, un

               —

               katrā gadījumā piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Regulas Nr. 1173/2011 8. panta 3. punkta un Lēmuma 2012/678/ES
       (3)
      2. panta 1. un 3. punkta pārkāpums, neievērojot Spānijas Karalistes tiesības uz aizstāvību. Pirms lietas aizsākšanas tika uzsākta izmeklēšana, neņemot vērā Lēmumā 2012/678/ES paredzēto procedūru. Tādējādi tika izmantota apmeklējumu laikā iegūtā informācija, kas neatbilst šī lēmuma 2. panta 3. punktā izvirzītajiem nosacījumiem, pārkāpjot Spānijas tiesības uz aizstāvību.

      Tiesību uz labu pārvaldību aizskārums saistībā ar izmeklēšanas komandas sastāvu. Fakts, ka tās pašas personas piedalījās iepriekšējās izmeklēšanas procedūrās, nav saderīgs ar objektīvas objektivitātes principu. Novērtējot nopietnas un smagas norādes, kas tika izvērtētas pirms izmeklēšanas aizsākšanas, komandai apstiprinājuma un retrospekcijas ceļā bija pamatots risks nonākt līdz sagrozītam pamatojumam. Izmeklēšanas komanda esot bijusi noformēta, nopietni ietekmējot tās objektivitāti.

      Regulas Nr. 1173/2011 8. panta 1. punkta pārkāpums, jo fakti neliecina par manipulāciju vai kļūdainu ar deficītu un ar dalībvalsts parādu saistītu datu atspoguļošanu ar nodomu vai aiz neuzmanības. Pirmkārt, nav vērojama manipulācija vai kļūdaina statistikas datu atspoguļošana, bet runa ir tikai par vienkāršu ar deficītu un parādu saistītu datu pārskatīšanu, kas ir veikts skaidri un atbilstoši. Otrkārt, uz datiem, ar kuriem, iespējams, ir veiktas manipulācijas, nekādā gadījumā neattiecas uzraudzības pilnvaras, kas Savienības iestādēm ir piešķirtas ar LESD 121. un 126. pantu. Visbeidzot, Spānijas rīcība nav uzskatāma par veiktu ar rupju nolaidību – tieši Spānijas iestādes identificēja kļūdu, to nekavējoties darīja zināmu Komisijai un to veica ātri un ar vislielāko rūpību.

      Sankcijas nesamērīgums attiecībā uz tās noteikšanas pamatā esošo atsauces laikposmu. Laiks, uz ko sankcija attiecas, ir ierobežots ar datiem, kas atrodami paziņojumos sākot no 2012. gada attiecībā uz faktiem, kas norisinājušies sākot no 2011. gada 11. decembra, kad spēkā stājās Regula Nr. 1173/2011. Tādējādi atsauces summa ir jāierobežo līdz datiem, kas attiecas uz 2011. gadā iegrāmatotajiem rēķiniem.

      (1)  OV L 198, 19. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. novembra Regula (ES) Nr. 1173/2011 par efektīvu budžeta uzraudzības īstenošanu eurozonā (OV L 306, 1. lpp.)

      (3)  Komisijas 2012. gada 29. jūnija Deleģētais lēmums 2012/678/ES par izmeklēšanām un sodanaudām saistībā ar manipulāciju ar statistikas datiem, kā minēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1173/2011 par efektīvu budžeta uzraudzības īstenošanu eurozonā (OV L 306, 21. lpp.)


title: Lieta C-381/15: Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 23. janvāra rīkojums (Audiencia Provincial de Zamora (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Javier Ángel Rodríguez Sánchez/Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU (Banco CEISS)

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/31

         Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 23. janvāra rīkojums (Audiencia Provincial de Zamora (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Javier Ángel Rodríguez Sánchez/Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU (Banco CEISS)

   (Lieta C-381/15) (1)

   (2017/C 112/42)
   Tiesvedības valoda – spāņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 302, 14.9.2015.