title: Tiesas spriedums (sestā palāta) 2004. gada 9. decembrī lietā C-56/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Somijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2001/29/EK — Dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošana informācijas sabiedrībā — Netransponēšana paredzētajā termiņā)

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2004. gada 9. decembrī
   lietā C-56/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Somijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2001/29/EK - Dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošana informācijas sabiedrībā - Netransponēšana paredzētajā termiņā)
   (2005/C 31/08)
   tiesvedības valoda – somu
   Lietā C-56/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 10. februārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji K. Banks un M. Huttunen) pret Somijas Republiku (pārstāve A. Guimaraes-Purokoski), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Borg Barthet, tiesneši J.-P. Puissochet un J. Malenovský (referents), ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretārs R. Grass, 2004. gada 9. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu atbilstību Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 20. maija Direktīvai 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā, Somijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar minēto direktīvu;

               2)

               Somijas Republika atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 85, 3.4.2004.


title: Lieta C-104/14: Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 26. februāra spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali/Federazione Italiana Consorzi Agrari Soc. coop. arl – Federconsorzi, preventīvās vienošanās ar kreditoriem procesā, Liquidazione giudiziale dei beni ceduti ai creditori della Federazione Italiana Consorzi Agrari Soc. coop. arl – Federconsorzi Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 288. panta trešā daļa — Maksājumu kavējumu novēršana komercdarījumos — Direktīva 2000/35/EK — 2., 3. un 6. pants — Direktīva 2011/7/ES — 2., 7. un 12. pants — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas varētu valsts kreditoram nelabvēlīgi grozīt tāda prasījuma procentus, kurš radies pirms šīm direktīvām

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/20

         Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 26. februāra spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali/Federazione Italiana Consorzi Agrari Soc. coop. arl – Federconsorzi, preventīvās vienošanās ar kreditoriem procesā, Liquidazione giudiziale dei beni ceduti ai creditori della Federazione Italiana Consorzi Agrari Soc. coop. arl – Federconsorzi

   (Lieta C-104/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 288. panta trešā daļa - Maksājumu kavējumu novēršana komercdarījumos - Direktīva 2000/35/EK - 2., 3. un 6. pants - Direktīva 2011/7/ES - 2., 7. un 12. pants - Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas varētu valsts kreditoram nelabvēlīgi grozīt tāda prasījuma procentus, kurš radies pirms šīm direktīvām)
   (2015/C 138/26)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali

      Atbildētājas: Federazione Italiana Consorzi Agrari Soc. coop. arl – Federconsorzi, preventīvās vienošanās ar kreditoriem procesā, Liquidazione giudiziale dei beni ceduti ai creditori della Federazione Italiana Consorzi Agrari Soc. coop. arl – Federconsorzi

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 288. panta trešā daļa un Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 29. jūnija Direktīvas 2000/35/EK par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos 3. panta 3. punkts un 6. pants, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Direktīvas 2011/7/ES par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos 7. un 12. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neliedz dalībvalstij, kura ir izmantojusi pirmās direktīvas 6. panta 3. punkta b) apakšpunktā paredzēto iespēju, otrās direktīvas transponēšanas termiņā pieņemt tādas tiesību normas kā pamatlietā aplūkotās, kas varētu valsts kreditoram nelabvēlīgi grozīt tāda prasījuma procentus, kas izriet no tāda līguma īstenošanas, kas noslēgts pirms 2002. gada 8. augusta.

      (1)  OV C 184, 16.6.2014.


title: Lieta T-80/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Hinrich Bavendam un citi iesniedza 2005. gada 17. februārī

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/36

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Hinrich Bavendam un citi iesniedza 2005. gada 17. februārī
   (Lieta T-80/05)
   (2005/C 143/69)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 17. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Hinrihs Bavendams [Hinrich Bavendam], ar dzīvesvietu Brēmenē (Vācija), Ginters Frihtnihts [Günther Früchtnicht], ar dzīvesvietu Brēmenē (Vācija), Hinrihs Gērkens [Hinrich Geerken], ar dzīvesvietu Brēmenē (Vācija), Hanss-Jirgens Veihauzens-Brinkmans [Hans-Jürgen Weyhausen-Brinkmann], ar dzīvesvietu Brēmenē (Vācija), Kurts-Hildebrands f. Einzīdels [Curt-Hildebrand v. Einsiedel], ar dzīvesvietu Lepcigā (Vācija), Kristīna Grēfina fon Šalla-Riokūra [Christina Gräfin von Schall-Riaucour], ar dzīvesvietu Ālenē-Forhelmā [Ahlen-Vorhelm] (Vācija), Ratiboras un Korvejas princis Francis-Albrehts Meternihs-Sandors [Franz-Albrecht Metternich-Sandor, Prinz von Ratibor und Corvey], ar dzīvesvietu Heksterā [Höxter] (Vācija), Šlēsvigas-Holšteinas princis Kristofs [Christoph Prinz zu Schleswig-Holstein], ar dzīvesvietu Tumbī [Thumby] (Vācija) un Šlosas Holtes-Štukenbrokas [Schloß Holte Stukenbrock] pilsēta (Vācija), kurus pārstāv T. Gīsens [T. Giesen], advokāts.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 7. decembra lēmumu, ar ko atbilstīgi Padomes Direktīvai 92/43/EEK (1), pieņem Kopienas nozīmes teritoriju sarakstu

                           1)

                           kontinentālajam bioģeogrāfiskajam reģionam,

                           2)

                           Atlantijas bioģeogrāfiskajam reģionam,

                     kas izziņoti ar dokumentu numuriem C(2004) 4031 un C(2004) 4032, ciktāl tie skar prasītāju īpašumtiesības uz šīm teritorijām vai tiesības apsaimniekot tās;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji ir vai nu visu to teritoriju īpašnieki, vai lielu to teritoriju daļu īpašnieki, kuras ar apstrīdētajiem lēmumiem tika klasificētas kā Kopienas nozīmes teritorijas, kā rezultātā ir ierobežotas prasītāju īpašumtiesības.
   Prasītāji apgalvo, ka nav izpildīti atlases kritēriji klasifikācijai Kopienas nozīmes teritoriju sarakstā, jo dabisko dzīvotņu veidi un dominējošās sugas, kas nosaka klasifikāciju, [šajās teritorijās] vai nu nav pārstāvētas vispār, vai arī to ir pārāk maz.
   Tāpat prasītājas uzskata, ka:

               —

               ir būtiski pārkāptas formas prasības, kas paredzētas Direktīvas 92/43/EEK 6. panta 2., 3. un 4. punktā un 4. pantā;

               —

               ir pārkāpts Līgums, jo iekļaušana sarakstā ir notikusi, pamatojoties uz lēmumu, kurš jau valsts mērogā ir kļūdains;

               —

               ir notikusi pilnvaru nepareiza izmantošana, jo Komisija bez nekādiem izņēmumiem ir iekļāvusi sarakstā visas teritorijas, kas minētas Vācijas Federatīvās Republikas priekšlikumā.

      (1)  Padomes 1992. gada 21. maija Direktīva 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.)


               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/1

         2010/C 274/01
   Eiropas Savienības Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 260, 25.9.2010.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 246, 11.9.2010.

      OV C 234, 28.8.2010.

      OV C 221, 14.8.2010.

      OV C 209, 31.7.2010.

      OV C 195, 17.7.2010.

      OV C 179, 3.7.2010.

   Šie teksti pieejami arī
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta F-66/10: Prasība, kas celta 2010. gada 17. augustā — De Britto Patricio-Dias /Komisija

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/74

      Prasība, kas celta 2010. gada 17. augustā — De Britto Patricio-Dias/Komisija
      (Lieta F-66/10)
      ()
      (2010/C 288/139)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Jorge De Britto Patricio-Dias (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — L. Massaux, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Strīda priekšmets un apraksts

      Prasītāja karjeras attīstības ziņojuma par laika posmu no 2008. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim, ciktāl tajā viņš ir klasificēts III izpildes līmenī un viņam piešķirti divi paaugstināšanas amatā punkti, atcelšana

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atcelt iecēlējinstitūcijas 2010. gada 12. maija lēmumu Nr. R/98/10 un, ciktāl nepieciešams, karjeras attīstības ziņojumu par laika posmu no 2008. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim;

                  —

                  piespriest atbildētājai samaksāt ex aequo et bono novērtēto summu EUR 25 000 apmērā;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-219/10: Vispārējās tiesas 2014. gada 7. novembra spriedums – Autogrill España /Komisija Valsts atbalsts — Tiesību normas attiecībā uz uzņēmumu ienākuma nodokli, ar kurām uzņēmumiem rezidentiem nodokļu vajadzībām Spānijā ir atļauts norakstīt nemateriālās vērtības, kas rodas no kapitāla daļu iegādes ārvalstīs nodokļu vajadzībām reģistrētos uzņēmumos — Lēmums, ar kuru šī shēma kvalificēta par valsts atbalstu, kas ir nesaderīgs ar iekšējo tirgu, un uzdots to atgūt — Valsts atbalsta jēdziens — Selektīvs raksturs — Uzņēmumu kategorijas identificēšana, kuriem ar šo pasākumu sniedz priekšrocības — Neesamība — EKL 87. panta 1. punkta pārkāpums

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/19

         Vispārējās tiesas 2014. gada 7. novembra spriedums – Autogrill España/Komisija
   (Lieta T-219/10) (1)

   (Valsts atbalsts - Tiesību normas attiecībā uz uzņēmumu ienākuma nodokli, ar kurām uzņēmumiem rezidentiem nodokļu vajadzībām Spānijā ir atļauts norakstīt nemateriālās vērtības, kas rodas no kapitāla daļu iegādes ārvalstīs nodokļu vajadzībām reģistrētos uzņēmumos - Lēmums, ar kuru šī shēma kvalificēta par valsts atbalstu, kas ir nesaderīgs ar iekšējo tirgu, un uzdots to atgūt - Valsts atbalsta jēdziens - Selektīvs raksturs - Uzņēmumu kategorijas identificēšana, kuriem ar šo pasākumu sniedz priekšrocības - Neesamība - EKL 87. panta 1. punkta pārkāpums)
   (2014/C 462/29)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Autogrill España, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji – sākotnēji J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan un R. Calvo Salinero, vēlāk J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro un R. Calvo Salinero, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal un C. Urraca Caviedes)

      Priekšmets

   prasība atcelt Komisijas 2009. gada 28. oktobra Lēmuma 2011/5/EK par finanšu nemateriālās vērtības amortizāciju nodokļu vajadzībām saistībā ar līdzdalības iegādi ārvalstīs C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), ko īstenojusi Spānija (OV 2011, L 7, 48. lpp.), 1. panta 1. punktu un 4. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2009. gada 28. oktobra Lēmuma 2011/5/EK par finanšu nemateriālās vērtības amortizāciju nodokļu vajadzībām saistībā ar līdzdalības iegādi ārvalstīs C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), ko īstenojusi Spānija, 1. panta 1. punktu un 4. pantu;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 179, 3.7.2010.


title: Lieta T-338/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 27. janvāra rīkojums – UNIC /Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Kopēji pasākumi, lai veicinātu jaunattīstības valstu ilgtspējīgu saimniecisko, sociālo un vides attīstību — Vispārējās tarifa preferences, kas piešķirtas attiecībā uz Indijas, Pakistānas un Etiopijas izcelsmes apstrādātām un daļēji apstrādātām ādām — Pieteikuma par vispārējo preferenču pagaidu atcelšanu noraidījums — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība

text:
               23.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/20

         Vispārējās tiesas 2015. gada 27. janvāra rīkojums – UNIC/Komisija
   (Lieta T-338/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Kopēji pasākumi, lai veicinātu jaunattīstības valstu ilgtspējīgu saimniecisko, sociālo un vides attīstību - Vispārējās tarifa preferences, kas piešķirtas attiecībā uz Indijas, Pakistānas un Etiopijas izcelsmes apstrādātām un daļēji apstrādātām ādām - Pieteikuma par vispārējo preferenču pagaidu atcelšanu noraidījums - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   (2015/C 096/26)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Unione nazionale industria conciaria (UNIC) (Milāna, Itālija) (pārstāvji– A. Fratini un M. Bottino, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. De Meester un D. Recchia)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2014. gada 19. marta vēstuli, kura adresēta prasītājai un ar kuru noraidīts prasītājas lūgums uzsākt to vispārējo preferenču režīmu pagaidu atcelšanas procedūru, kas piešķirtas Indijas Republikai, Pakistānas Islāma Republikai un Etiopijas Federatīvajai Demokrātiskajai Republikai attiecībā uz neapstrādātām un daļēji apstrādātām ādām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               nelemt par Itālijas Republikas iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā;

               3)

               Unione nazionale industria conciaria (UNIC) sedz savus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 7.7.2014.


title: Lieta T-246/17: Prasība, kas celta 2017. gada 24. aprīlī – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO (“Национальный Продукт”)

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/42

         Prasība, kas celta 2017. gada 24. aprīlī – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO (“Национальный Продукт”)
   (Lieta T-246/17)
   (2017/C 195/56)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Bühl, Vācija) (pārstāvis –A. Lingenfelser, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Национальный Продукт” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 747 513

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 16. februāra lēmums lietā R 1017/2016-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-392/05: Pirmās instances tiesas 2006. gada 11. decembra rīkojums — MMT pret Komisiju (Prasība atcelt tiesību aktu — Termiņš prasības celšanai — Iebilde par nepieņemamību)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/43

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 11. decembra rīkojums — MMT pret Komisiju
   (Lieta T-392/05) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Termiņš prasības celšanai - Iebilde par nepieņemamību)
   (2006/C 331/95)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MMT Mecklenburg-Strelitzer Montage- und Tiefbau GmbH, Neišterlica (Vācija) (pārstāvji — R.-J. Kurschus, M. Zimmermann, M. Grehsin un C. Kupke, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Gross un T. Scharf, pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2003. gada 5. marta Lēmumu 2003/595/EK par valsts atbalsta shēmu Vācijā — atbalsta piešķiršana Meklenburgas-Priekšpomerānijas federālās zemes produktu pārdošanai un eksportam (OV L 202, 15. lpp.) tiktāl, ciktāl ar šo lēmumu kā nelikumīgs valsts atbalsts EKL 87. panta 1. punkta izpratnē tiek atzīta finanšu palīdzība, kas paredzēta Meklenburgas-Priekšpomerānijas federālās zemes valsts atbalsta vadlīnijas attiecībā uz kopējiem birojiem Eiropas Savienības oficiālo pievienošanās kandidātvalstu teritorijā.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasītāja sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 22, 28.1.2006.


title: Lieta T-94/15: Prasība, kas celta 2015. gada 19. februārī – Binca Seafoods/Komisija

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/30

         Prasība, kas celta 2015. gada 19. februārī – Binca Seafoods/Komisija
   (Lieta T-94/15)
   (2015/C 155/35)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Binca Seafoods GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis – H. Schmidt, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītāja prasa atcelt Komisijas 2014. gada 18. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1358/2014 ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 889/2008, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 834/2007 attiecībā uz bioloģiskās akvakultūras dzīvnieku izcelsmi, akvakultūras dzīvnieku turēšanas praksi, bioloģiskās akvakultūras dzīvnieku barību un produktiem un vielām, kuras atļauts izmantot bioloģiskajā akvakultūrā (OV L 365, 97. lpp.).

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, īstenojot patvaļīgu nevienlīdzīgu attieksmi, ir pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. pants (Darījumdarbības brīvība), 20. pants (Vienlīdzība likuma priekšā) un 21. pants (Diskriminācijas aizliegums).
               Prasītāja apgalvo, ka Eiropas Komisija īstenošanas regulā attiecībā uz cita veida bioloģisko akvakultūru ir paredzējusi pārejas pasākumus un īpašus noteikumus, taču tā patvaļīgi nav pagarinājusi Regulas Nr. 889/2008 (1) 95. panta 11. punktā paredzēto pārejas periodu, kurš beidzas 2015. gada 1. janvārī.
               Eiropas Komisijai esot bijis zināms, ka, lai arī pangasiji no ikru nēršanas brīža tiek turēti pilnībā atbilstoši bioloģiskās akvakultūras prasībām, tomēr ikru nēršana akvakultūrā turētajās mātītēs ir jāizraisa, ievadot hormonu devu. Tā kā tas neatbilst turpmāk paredzētajiem vispārējiem Savienības akvakultūras jomas noteikumiem, savukārt citas metodes ikru nēršanas izraisīšanai vēl ir tikai izstrādes stadijā, ir jāpagarina pārejas periods.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Padomes piešķirtais pilnvarojums
               Prasītāja apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi Padomes pilnvarojumu bioloģiskajai akvakultūrai piemērojamo Savienības tiesību regulējumu veidot uzmanīgi, tā lai progress, kas sasniegts attiecībā uz bioloģiskās ražošanas metodēm, tiktu ņemts vērā, paredzot pārejas noteikumu beigu termiņu, nevis lai no bioloģisko produktu tirgus tiktu izspiesta pirms 2009. gada pastāvoša akvakultūra, kas saskaņā ar atzītiem noteikumiem sertificēta kā bioloģiska akvakultūra.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka pārkāptas pasaules mēroga brīvas tirdzniecības tiesības
               Eiropas Komisija esot apzināti nolēmusi neievērot Codex Alimentarius kopīgi izstrādātos noteikumus, kaut arī minētā kodeksa sistēmā tā neesot vērsusies pret vispārējo noteikumu, saskaņā ar kuru bioloģiskajā akvakultūrā var izmantot jaunus dzīvniekus, kas ir pavairoti, neizmantojot bioloģiskās akvakultūras metodes, ja tos bioloģiskā akvakultūrā nav iespējams pavairot, bet gan kopā ar citiem Codex Alimentarius locekļiem ir to akceptējusi. Eiropas Savienībai esot liegts ignorēt šo konsensu, nepārkāpjot savas saistības, ka izriet no PTO Nolīguma par tehniskajiem šķēršļiem tirdzniecībā.

      (1)  Komisijas 2008. gada 5. septembra Regula (EK) Nr. 889/2008, ar ko paredz sīki izstrādātus bioloģiskās ražošanas, marķēšanas un kontroles noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 834/2007 par bioloģisko ražošanu un bioloģisko produktu marķēšanu (OV L 250, 1. lpp.).


title: Lieta C-172/05 P: Tiesas rīkojums 2006. gada 13. jūnijā — Ornella Mancini pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — Ierēdņi — Ārsta-konsultanta amats — Paziņojums par vakanci — Salīdzinošs nopelnu izvērtējums — Atlases komisijas sastāvs — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācija)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/15

         Tiesas rīkojums 2006. gada 13. jūnijā — Ornella Mancini pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-172/05 P) (1)

   (Apelācija - Ierēdņi - Ārsta-konsultanta amats - Paziņojums par vakanci - Salīdzinošs nopelnu izvērtējums - Atlases komisijas sastāvs - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācija)
   (2006/C 224/27)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ornella Mancini (pārstāvis — E. Boigelot, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un G. Berscheid, pārstāvji, B. Wägenbaur, advokāts)
   Priekšmets
   Apelācija par Pirmās instances tiesas (ceturtā plāta) 2005. gada 3. februāra spriedumu lietā T-137/03 Mancini/Komisija, kurā Pirmās instances tiesa noraidīja prasību, pirmkārt, atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru noraidīta prasītājas kandidatūra ārsta-konsultanta amatam nodaļā “Briseles medicīniskais dienests”, un lēmumu, ar kuru minētajā amatā iecelts cits kandidāts, un, otrkārt, atlīdzināt zaudējumus.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 132, 28.05.2005.


title: Lieta F-15/16: Prasība, kas celta 2016. gada 15. martā – ZZ/EĀDD

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/52

         Prasība, kas celta 2016. gada 15. martā – ZZ/EĀDD
   (Lieta F-15/16)
   (2016/C 191/75)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, lawyers)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru prasītājam tiek liegta atļauju publicēt rakstu, ja netiek grozīts piedāvātais teksts

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un tiktāl, ciktāl nepieciešams, lēmumu par sūdzības noraidīšanu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-282/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour d'appel de Liège (Beļģija) 2007. gada 13. jūnija rīkojumu — État belge / Truck Center SA

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour d'appel de Liège (Beļģija) 2007. gada 13. jūnija rīkojumu — État belge/Truck Center SA

   (Lieta C-282/07)
   (2007/C 199/33)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour d'appel de Liège
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: État belge

      Atbildētājs: Truck Center SA

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai Karaļa CIR 1992 īstenošanas dekrēta 105. panta 3. punkta b) apakšpunkts un 107. panta 2. punkta 9. apakšpunkts, kas ir pieņemti, īstenojot CIR 1992 266. pantu, un Beļģijas un Luksemburgas konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu 23. pants pārkāpj Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 73. pantu (jaunajā redakcijā 56. pants), kurš paredz brīvu kapitāla apriti, ar to, ka tajos ir noteiktas ekskluzīvas tiesības iepriekš neaprēķināt 107. panta 2. punkta 9. apakšpunktā paredzēto nodokli ienākuma gūšanas vietā, par rezidentēm sabiedrībām izmaksātiem procentiem, ka to mērķis ir atturēt rezidentes sabiedrības no kapitāla aizņemšanās no citā dalībvalstī reģistrētām sabiedrībām, un, ka tie citā dalībvalstī reģistrētām sabiedrībām rada ierobežojumu kapitāla ieguldījumiem aizdevuma formā sabiedrībās, kuru juridiskā adrese ir Beļģijā?


title: Lieta T-222/16: Prasība, kas celta 2016. gada 11. maijā – Hansen Medical/EUIPO – Covidien (“MAGELLAN”)

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/47

         Prasība, kas celta 2016. gada 11. maijā – Hansen Medical/EUIPO – Covidien (“MAGELLAN”)
   (Lieta T-222/16)
   (2016/C 270/54)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hansen Medical, Inc. (Mountain View, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – R. Kunze, Solicitor, G. Würtenberger, T. Wittmann, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Covidien AG (Neuhausen am Rheinfall, Šveice)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MAGELLAN” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 5 437 711

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 3. februāra lēmums apvienotajās lietās R 3092/2014–2 un R 3118/2014–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 15. panta, 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta, 57. panta 1. punkta, 63. panta 2. punkta, 64. un 75. panta, 76. panta 2. punkta un 77. panta pārkāpums.


title: Lieta T-569/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 26. aprīļa spriedums – OU/Komisija Civildienests — Līgumdarbinieki — Disciplinārlieta — Atcelšana no amata uz laiku — Ieturējums no atalgojuma — Rājiens — Atmaksāšana — Civildienesta noteikumu IX pielikuma 24. panta 4. punkts

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/26

         Vispārējās tiesas 2017. gada 26. aprīļa spriedums – OU/Komisija
   (Lieta T-569/16) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieki - Disciplinārlieta - Atcelšana no amata uz laiku - Ieturējums no atalgojuma - Rājiens - Atmaksāšana - Civildienesta noteikumu IX pielikuma 24. panta 4. punkts)
   (2017/C 195/37)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: OU (pārstāvji – J.-N. Louis un N. de Montigny, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Ehrbar un F. Simonetti)

      Priekšmets

   par prasību, kas pamatota ar LESD 270. pantu, ar mērķi, pirmkārt, atcelt Komisijas 2015. gada 13. marta lēmumu, ar kuru noraida prasītāja lūgumu atmaksāt summas, kas ieturētas no viņa atalgojuma sešu mēnešu laikā, skaitot no 2007. gada 15. janvāra, un, otrkārt, atmaksāt šīs summas, pieskaitot procentus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 13. marta lēmumu, ar kuru tā noraidījusi OU lūgumu atmaksāt summas, kas no viņa atalgojuma tika ieturētas saskaņā ar Komisijas 2006. gada 14. decembra lēmumu;

               2)

               Komisija atmaksā OU summas, kas no viņa atalgojuma tika ieturētas saskaņā ar 2006. gada 14. decembra lēmumu;

               3)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 13.6.2016. (lieta, kas sākotnēji tika reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-141/15 un kas 2016. gada 1. septembrī tika nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai).


title: Lieta T-813/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 18. novembra spriedums – Liu/ITSB – DSN Marketing (Portatīvā datora soma) Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlota portatīvā datora soma — Identiski agrāki dizainparaugi — Spēkā neesamības pamats — Novitātes neesamība Regulas (EK) Nr. 6/2002 5. panta 1. punkta izpratnē — Agrāku dizainparaugu nodošana atklātībā pirms prioritātes datuma — Regulas Nr. 6/2002 7. panta 1. un 2. punkts

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/28

         Vispārējās tiesas 2015. gada 18. novembra spriedums – Liu/ITSB – DSN Marketing (Portatīvā datora soma)
   (Lieta T-813/14) (1)

   (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlota portatīvā datora soma - Identiski agrāki dizainparaugi - Spēkā neesamības pamats - Novitātes neesamība Regulas (EK) Nr. 6/2002 5. panta 1. punkta izpratnē - Agrāku dizainparaugu nodošana atklātībā pirms prioritātes datuma - Regulas Nr. 6/2002 7. panta 1. un 2. punkts)
   (2016/C 007/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Min Liu (Guangzhou, Ķīna) (pārstāvji – sākotnēji R. Bailly, S. Zhang un Y. Zhang, vēlāk – Y. Zhang, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: DSN Marketing Ltd (Crawley, Apvienotā Karaliste)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas trešās padomes 2014. gada 7. oktobra lēmumu lietā R 1864/2013–3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp DSN Marketing Ltd un Min Liu k-gu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Min Liu k-gs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 65, 23.2.2015.


title: Lieta T-228/17: Prasība, kas celta 2017. gada 19. aprīlī – Zhejiang Jndia Pipeline Industry/Komisija

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/35

         Prasība, kas celta 2017. gada 19. aprīlī – Zhejiang Jndia Pipeline Industry/Komisija
   (Lieta T-228/17)
   (2017/C 195/49)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zhejiang Jndia Pipeline Industry Co. Ltd (Wenzhou, Ķīna) (pārstāvis – S. Hirsbrunner, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 26. janvāra Īstenošanas regulu (ES) 2017/141, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Taivānas izcelsmes nerūsējošā tērauda cauruļu piederumu sadurmetināšanai, pabeigtu vai nepabeigtu, importam (OV 2017, L 22, 14. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Komisijai un katrai personai, kurai tiks atļauts iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam tiesvedības laikā, atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, uzskatot, ka ASV un ES tehnisko standartu nerūsējošā tērauda cauruļu piederumu sadurmetināšanas elementi (SSBWF) ir savstarpēji aizvietojami:

                           —

                           Komisija nav izpildījusi savu pienākumu objektīvi izvērtēt attiecīgos pierādījumus, ciktāl dažādas norādes par faktiem saistībā ar savstarpējo aizvietojamību apstrīdētajā regulā ir vai nu neprecīzas, pretrunīgas vai maldinošas. Konkrētāk, ir neprecīzs apgalvojums, saskaņā ar kuru vienīgais importētājs, kurš sadarbojās, kā apgalvots, nav iesniedzis būtiskus pierādījumus.

                           —

                           Komisija ir nepareizi uzskatījusi, ka SSBWF tika sertificēti dubulti saskaņā ar Eiropas un ASV standartiem. Tā pamatojās tikai uz nepamatotiem, sūdzības iesniedzēju pēdējā brīdī iesniegtiem apgalvojumiem, kas pirmo reizi tika norādīti tikai pašā apstrīdētajā regulā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un nav sniegusi pienācīgu pamatojumu saistībā ar normālās vērtības koriģēšanu un ir sniegusi pretrunīgus apgalvojumus.

                           —

                           Komisija kļūdaini pamatojās uz ES nozares izmaksu un ražošanas datiem, lai noteiktu atbilstīgu korekcijas līmeni. Tā nepamatotu iemeslu dēļ noraidīja priekšlikumu par korekciju, kura pamatā bija Ķīnas tirgus dati.

                           —

                           Šajā ziņā ar apstrīdēto regulu ir pārkāpts Pamatregulas 20. pants un LESD 296. pants, kā arī tai nav norādīts pienācīgs pamatojums.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot aplūkojamo laikposmu, ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.

                           —

                           Komisija ir rīkojusies patvaļīgi, neapsverot alternatīvu laikposmu, lai gan tās rīcībā būtu bijuši attiecīgie dati iepriekšējas izmeklēšanas dēļ.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka procedūras, kuras rezultātā tika pieņemta apstrīdētā regula, neatbilst vispārējiem ES tiesību principiem, piemēram, labas pārvaldības, pārskatāmības un prasītāja tiesību uz aizstāvību principiem.

                           —

                           Komisija prasītājiem pēc pagaidu informācijas izpaušanas nav savlaicīgi sniegusi “pieejamo informāciju”. Kad Komisija šo informāciju līdz ar citiem datiem un informāciju visbeidzot pirmo reizi izpauda galīgās informācijas izpaušanas brīdī, tā prasītājam nesniedza pietiekamu laiku pilnvērtīga novērtējuma sagatavošanai.

                           —

                           Tā pārkāpa prasītāja tiesības uz aizstāvību, tam nesniedzot iespēju iesniegt komentārus par galvenajiem secinājumiem, kas bija balstīti uz pēdējā brīža nepārbaudītiem sūdzības iesniedzēja apgalvojumiem, kas pirmo reizi tika norādīti apstrīdētajā regulā.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā regulā, kas pieņemta 2017. gada 26. janvārī, nepareizi ir noteikts prasītāja antidempinga maksājums atbilstoši Pamatregulas noteikumiem, kurā ir noteikta ārkārtēja, analogās valsts metodoloģija parastās importa vērtības aprēķināšanai no Ķīnas Tautas Republikas, neraugoties uz to, ka ES tiesības piemērot šādu izņēmuma procedūru beidzās 2016. gada 11. decembrī.

                           —

                           Eiropas Savienība ir apņēmusies ievērot īpašos Ķīnas pievienošanās PTO protokola noteikumus ar Padomes lēmumu, ar kuru ir apstiprināta pievienošanās. Komisijai kā ES iestādei, īstenojot savas pilnvaras, ir jāievēro starptautiskās saistības, kuras ir uzņēmusies Savienība.

                           —

                           Apstrīdētā regula neatbilst arī ES saistībām izveidot savus antidempinga noteikumus atbilstoši starptautiskajām tiesībām, it īpaši, ja to noteikumu mērķis ir tieši piešķirt spēku Savienības noslēgtam starptautiskajam līgumam.


title: Lieta C-93/15 P: Tiesas 2015. gada 15. oktobra rīkojums – Banco Privado Português, SA – em liquidação, Massa Insolvente do Banco Privado Português, SA – em liquidação/Eiropas Komisija Apelācija — Atbalsts, kuru Portugāles Republika piešķīrusi finanšu iestādei ar aizdevumu saistītas valsts garantijas veidā — Lēmums, ar kuru valsts atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — LESD 107. panta 1. punkts — LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts — Acīmredzami nepieņemama un acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība

text:
               21.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 429/7

         Tiesas 2015. gada 15. oktobra rīkojums – Banco Privado Português, SA – em liquidação, Massa Insolvente do Banco Privado Português, SA – em liquidação/Eiropas Komisija
   (Lieta C-93/15 P) (1)

   (Apelācija - Atbalsts, kuru Portugāles Republika piešķīrusi finanšu iestādei ar aizdevumu saistītas valsts garantijas veidā - Lēmums, ar kuru valsts atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - LESD 107. panta 1. punkts - LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts - Acīmredzami nepieņemama un acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   (2015/C 429/09)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Banco Privado Português, SA – em liquidação, Massa Insolvente do Banco Privado Português, SA – em liquidação (pārstāvji – M. Ferreira Santos un R. Leandro Vasconcelos, advogadas)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. França un L. Flynn)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Banco Privado Português, SA un Massa Insolvente do Banco Privado Português, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 127, 20.4.2015.


title: Lieta C-396/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale ordinario di Bari (Itālija) 2009. gada 12. oktobra rīkojumu — Interedil Srl , kas atrodas likvidācijas procesā/ Fallimento Interedil Srl, Banca Intesa Gestione Crediti Spa

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale ordinario di Bari (Itālija) 2009. gada 12. oktobra rīkojumu — Interedil Srl, kas atrodas likvidācijas procesā/Fallimento Interedil Srl, Banca Intesa Gestione Crediti Spa

   (Lieta C-396/09)
   2009/C 312/35
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale ordinario di Bari

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Interedil Srl, kas atrodas likvidācijas procesā

      Atbildētājas: Fallimento Interedil Srl, Banca Intesa Gestione Crediti Spa

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 (1) 3. panta 1. punktā paredzētais jēdziens “parādnieka galveno interešu centrs” ir jāinterpretē saskaņā ar Kopienu tiesībām vai valsts tiesībām, un ja tiek atzīts, ka tas ir jāinterpretē saskaņā ar Kopienu tiesībām, no kā definējams šis jēdziens un kurus noteicošos faktorus vai elementus ir jāņem vērā, nosakot “galveno interešu centru”?

               2)

               Vai Regulas (EK) Nr. 1346/2000 3. panta 1. punktā paredzēto pieņēmumu, saskaņā ar kuru “sabiedrības gadījumā juridisko adresi uzskata par galveno interešu centru, ja nav pierādījumu pretējam”, var atspēkot ar konstatējumu, ka sabiedrība savu saimniecisko darbību faktiski veic valstī, kas nav tā pati valsts, kurā ir reģistrēta tās juridiskā adrese, vai arī ir jākonstatē, ka sabiedrība nav veikusi nekādu uzņēmējdarbību valstī, kurā ir tās juridiskā adrese?

               3)

               Vai tas, ka sabiedrībai kādā dalībvalstī, kas nav tā valsts, kurā ir reģistrēta tās juridiskā adrese, pieder nekustamais īpašums, kā arī tas, ka parādā esošajai sabiedrībai ar citu sabiedrību ir noslēgts līgums par divu viesnīcu kompleksu nomu un līgums ar kredītiestādi, ir pietiekoši apsvērumi, lai uzskatītu par atspēkotu Regulas (EK) Nr. 1346/2000 3. panta 1. punktā paredzēto pieņēmumu par to, ka sabiedrības “juridiskās adreses” atrašanās vieta ir uzskatāma par tās galveno interešu centru, un vai ar šādiem apstākļiem pietiek, lai uzskatītu, ka sabiedrībai attiecīgajā valstī pieder “uzņēmums” Regulas (EK) Nr. 1346/2000 3. panta 2. punkta izpratnē?

               4)

               Gadījumā, ja Corte di Cassazione iepriekš minētajā rīkojumā Nr. 10606/2005 pieņemtā nostāja par jurisdikciju ir balstīta uz tādu Regulas (EK) Nr. 1346/2000 3. panta interpretāciju, kas atšķiras no Eiropas Kopienu Tiesas interpretācijas, vai ar Itālijas Civilprocesa kodeksa 382. pantu, saskaņā ar kuru Corte di Cassazione nolēmumiem par jurisdikciju ir galīgs un saistošs raksturs, tiek kavēta minētās Kopienu tiesību normas piemērošana atbilstoši Eiropas Kopienu Tiesas interpretācijai?

      (1)  OV L 160, 1. lpp.


title: Lieta C-446/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 13. oktobra High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division rīkojumu lietā Test Claimants in the FII Group Litigation pret Commissioners of Inland Revenue

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 13. oktobra High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division rīkojumu lietā Test Claimants in the FII Group Litigation pret Commissioners of Inland Revenue
   (Lieta C-446/04)
   (2005/C 6/51)
   tiesvedības valoda – angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 13. oktobra High Court of Justice (Anglija un Velsa), Chancery Division rīkojumu lietā Test Claimants in the FII Group Litigation pret Commissioners of Inland Revenue, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 22. oktobrī.
   High Court of Justice, Chancery Division lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai tas ir pret EKL 43. vai 56. pantu, ja dalībvalsts patur spēkā un piemēro pasākumus, kas no uzņēmuma ienākuma nodokļa atbrīvo dividendes, kuras saņem sabiedrība, kura ir šīs dalībvalsts rezidente (“rezidente sabiedrība”), no citām rezidentēm sabiedrībām, un kas uzņēmuma ienākuma nodokli uzliek dividendēm, kuras saņem rezidente sabiedrība no sabiedrībām, kuras ir citu dalībvalstu rezidentes (“nerezidente sabiedrība”) (pēc tam, kad piešķirts atbrīvojums no nodokļu dubultās uzlikšanas par jebkuru nodokļa ieturējumu, kas maksājams par dividendēm, un noteiktos apstākļos par pakārtoto nodokli, ko nerezidentes sabiedrības samaksājušas par savu peļņu savā rezidences valstī)?

               2)

               Ja dalībvalstī ir sistēma, kas noteiktos gadījumos uzliek uzņēmuma ienākuma nodokļa avansa maksājumus (turpmāk - “NAM”) (advance corporation tax – “ACT”) rezidentes sabiedrības dividenžu maksājumiem saviem akcionāriem un piešķir nodokļu kredītu attiecībā uz šīm dividendēm akcionāriem, kas ir šīs valsts rezidenti, vai tas ir pret EKL 43. vai 56. pantu vai Padomes Direktīvas 90/435/EEK (1) 4. panta 1. punktu vai 6. pantu, ja dalībvalsts saglabā un piemēro pasākumus, kas atļauj rezidentei sabiedrībai maksāt dividendes saviem akcionāriem bez pienākuma maksāt NAM par saņemtajām dividendēm no sabiedrībām, kuras ir šīs dalībvalsts rezidentes (vai nu tieši, vai netieši ar citu sabiedrību starpniecību, kuras ir šīs dalībvalsts rezidentes) un neatļauj rezidentei sabiedrībai maksāt dividendes saviem akcionāriem bez pienākuma maksāt NAM par saņemtajām dividendēm no nerezidentēm sabiedrībām?

               3)

               Vai tas ir pret EK tiesībām, kas minētas iepriekš 2. jautājumā, ja dalībvalsts patur spēkā un piemēro pasākumus, kas nosaka, ka NAM parādu ieskaita dividenžu maksātājas sabiedrības, kā arī citu grupas sabiedrību, kas ir šīs dalībvalsts rezidenti, uzņēmuma ienākuma nodokļa parādā attiecībā uz to peļņu:

                           a)

                           bet kas neparedz nekāda veida NAM parāda ieskaitu vai ekvivalentu atvieglojumu (kā piemēram, NAM atmaksu) attiecībā uz gūto peļņu šajā valstī vai citā dalībvalstī, ko guvušas grupas sabiedrības, kas nav rezidenti šajā dalībvalstī; un/vai

                           b)

                           kas paredz, ka jebkāds atbrīvojums no nodokļu dubultās uzlikšanas, ko saņem rezidente sabiedrība šajā dalībvalstī, samazina uzņēmuma ienākuma nodokļa parādu, pret kuru var izmantot NAM parāda ieskaitu?

               4)

               Ja dalībvalstī ir pasākumi, kas noteiktos gadījumos paredz rezidentēm sabiedrībām, ja tās izvēlas, atgūt NAM, kas samaksāts par maksājumiem akcionāriem, ciktāl šos maksājumus saņem rezidentes sabiedrības no nerezidentēm sabiedrībām (šim nolūkam tostarp no sabiedrībām, kas ir trešo valstu rezidenti), – vai tas ir pret EKL 43. vai 56. pantu vai Padomes Direktīvas 90/435/EEK 4. panta 1. punktu vai 6. pantu, ja šie pasākumi:

                           a)

                           uzliek pienākumu rezidentēm sabiedrībām maksāt NAM un vēlāk pieprasīt tā atmaksu; un

                           b)

                           neparedz tiesības rezidentu sabiedrību akcionāriem saņemt nodokļa kredītu, ko tie būtu saņēmuši par dividendēm no rezidentes sabiedrības, kura pati nav saņēmusi dividendes no nerezidentēm sabiedrībām?

               5)

               Ja pirms 1993. gada 31. decembra dalībvalsts pieņēma pasākumus, kas izklāstīti 1. un 2. jautājumā, bet pēc šī datuma pieņēma turpmākus pasākumus, kas izklāstīti 4. jautājumā, un ja pēdējie rada ierobežojumus, ko aizliedz EK Līguma 56. pants, – vai šis ierobežojums uzskatāms par jaunu ierobežojumu, kas nepastāvēja 1993. gada 31. decembrī?

               6)

               Ja kāds no pasākumiem, kas minēts 1. līdz 5. jautājumā, pārkāpj kādu no šeit minētajām Kopienas tiesību aktu normām, tad gadījumos, kad rezidente sabiedrība vai citas tās pašas grupas sabiedrības izvirza šādus prasījumus par attiecīgajiem pārkāpumiem:

                           i)

                           prasījums atmaksāt uzņēmuma ienākuma nodokli, kas nelikumīgi uzlikts gadījumā, uz ko attiecas 1. jautājums;

                           ii)

                           prasījums atjaunot (vai kompensēt zaudējumus) atbrīvojumu, ko piemēro nelikumīgi uzliktajam uzņēmuma ienākuma nodoklim gadījumā, uz ko attiecas 1. jautājums;

                           iii)

                           prasījums atmaksāt (vai kompensēt) NAM, ko nevarēja ieskaitīt sabiedrības uzņēmuma ienākuma nodokļa parādā vai citādi to atbrīvot un kas nebūtu bijis jāmaksā (vai kas būtu atbrīvots), kā vien tikai pārkāpuma gadījumā;

                           iv)

                           prasījums par naudas līdzekļu lietošanas zaudējumu par laika posmu no NAM maksājuma dienas līdz ieskaita dienai, kad NAM tika ieskaitīts uzņēmuma ienākuma nodokļa maksājumā;

                           v)

                           prasījums atmaksāt uzņēmuma ienākuma nodokli, ko samaksāja sabiedrība vai cita grupas sabiedrība, kad kādai no šīm sabiedrībām aprēķināja uzņēmuma ienākuma nodokļa parādu, atsakot citus atvieglojumus, lai pieļautu tās NAM parādu ieskaitīt tās uzņēmuma ienākuma nodokļa parādā (NAM ieskaitam noteikto ierobežojumu rezultātā palika uzņēmuma ienākuma nodokļa parāds);

                           vi)

                           prasījums par naudas līdzekļu lietošanas zaudējumu, samaksājot uzņēmuma ienākuma nodokli agrāk nekā būtu vajadzējis vai vēlāk zaudēto atvieglojumu dēļ iepriekšējā punktā (v) minētajos apstākļos;

                           vii)

                           rezidentes sabiedrības prasījums samaksāt (vai kompensēt) NAM atlikumu, ko šī sabiedrība ir nodevusi citai grupas sabiedrībai un kas netika atgūts, kad šī cita sabiedrība tika pārdota, atdalījās vai tika likvidēta;

                           viii)

                           prasījums par naudas līdzekļu lietošanas zaudējumu laika posmā no NAM samaksas dienas līdz atgūšanas dienai gadījumā, kad NAM tika samaksāts, bet vēlāk atgūts saskaņā ar 4. jautājumā minētajiem noteikumiem;

                           ix)

                           prasījums par kompensāciju, jo rezidente sabiedrība nolēma pieprasīt NAM atmaksu saskaņā ar pasākumiem, kas minēt 4. jautājumā, un atlīdzināja saviem akcionāriem par tās nespēju saņemt nodokļa kredītu, palielinādama dividenžu summu, kur

                     katrs no iepriekš minētajiem prasījumiem uzskatāms par:

                           prasījumu atmaksāt nepamatoti uzliktas summas, kuras radās iepriekš minēto Kopienas tiesību normu pārkāpuma rezultātā vai saistībā ar to; vai

                           prasījumu par kompensāciju vai zaudējumu atlīdzību, ja izpildīti nosacījumi, kas paredzēti apvienotajās lietās C-46/93 un C-48/93 Brasserie du Pecheur un Factortame; vai

                           prasījumu samaksāt summu, kas atbilst labumam, kurš nepamatoti liegts?

               7)

               Gadījumā, ja atbilde uz jebkuru 6. jautājuma daļu ir tāda, ka prasījums ir par summas samaksu, kas atbilst labumam, kurš nepamatoti liegts, tad:

                           a)

                           vai šāds prasījums ir iepriekš minēto Kopienas tiesību aktu normās paredzēto tiesību rezultāts vai saistīts ar tām;

                           b)

                           vai jāizpilda atgūšanas nosacījumi, kas paredzēti apvienotajās lietās C-46/93 un C-48/93 Brasserie du Pecheur un Factortame;

                           c)

                           vai jāizpilda kādi citi nosacījumi?

               8)

               Vai atbildes uz 6. vai 7. jautājumu būtu atšķirīgas, ja, pamatojoties uz valsts tiesībām, 6. jautājumā izvirzītie prasījumi ir celti kā restitūcijas prasījumi vai arī tie ir celti vai jāceļ kā prasījumi par zaudējumu atlīdzību?

               9)

               Kādus padomus Tiesa uzskata par piemērotiem sniegt šajā lietā par to, kurus apstākļus valsts tiesnesim vajadzētu ņemt vērā, nosakot, vai pastāv pietiekami nopietns pārkāpums apvienoto lietu C-46/93 un C-48/93 Brasserie du Pecheur un Factortame nozīmē, jo īpaši, ņemot vērā Tiesas judikatūru par attiecīgo Kopienas tiesību aktu normu interpretāciju, vai pārkāpums bija attaisnojams vai arī kādā konkrētā gadījumā ir pietiekama cēloņsakarība, ko varētu uzskatīt par “tiešu cēloņsakarību” šā sprieduma nozīmē?

      (1)  Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīva 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (OV L 225, 20.08.1990., 6. lpp.).


title: Lieta C-361/13: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 16. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Slovākijas Republika Valsts pienākumu neizpilde — Regula (EK) Nr. 883/2004 — 7. pants — Vecuma pabalsts — Ziemassvētku piemaksa — Dzīvesvietas nosacījums

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 16. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Slovākijas Republika
   (Lieta C-361/13) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 7. pants - Vecuma pabalsts - Ziemassvētku piemaksa - Dzīvesvietas nosacījums)
   (2015/C 371/02)
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Tokár, D. Martin un F. Schatz)

      Atbildētāja: Slovākijas Republika (pārstāve – B. Ricziová)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: Lieta C-295/13: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 4. decembra spriedums ( Landgericht Darmstadt (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – H, kas rīkojas kā G. T. GmbH maksātnespējas administrators/ H. K. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Dalībvalsts, kurā uzsākta maksātnespējas procedūra, tiesu kompetence izskatīt prasību saistībā ar maksātnespēju pret atbildētāju ar domicilu trešā valstī — Prasība pret sabiedrības vadītāju, prasot atmaksāt maksājumus, kas veikti pēc šīs sabiedrības maksātnespējas iestāšanās vai pēc tam, kad konstatētas tās pārmērīgās parādsaistības

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/9

         Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 4. decembra spriedums (Landgericht Darmstadt (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – H, kas rīkojas kā G. T. GmbH maksātnespējas administrators/H. K.

   (Lieta C-295/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Dalībvalsts, kurā uzsākta maksātnespējas procedūra, tiesu kompetence izskatīt prasību saistībā ar maksātnespēju pret atbildētāju ar domicilu trešā valstī - Prasība pret sabiedrības vadītāju, prasot atmaksāt maksājumus, kas veikti pēc šīs sabiedrības maksātnespējas iestāšanās vai pēc tam, kad konstatētas tās pārmērīgās parādsaistības)
   (2015/C 046/11)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Darmstadt

      Pamatlietas puses

      Prasītājs:
         H
      , kas rīkojas kā G. T. GmbH maksātnespējas administrators bankrota procedūrā

      Atbildētājs: H. K.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts, kuras teritorijā ir tikusi uzsākta maksātnespējas procedūra, kura attiecas uz sabiedrības mantu, tiesām ir jurisdikcija, pamatojoties uz šo normu, izskatīt tādu šīs sabiedrības maksātnespējas administratora prasību, par kādu ir pamatlieta, kas vērsta pret šīs sabiedrības vadītāju par maksājumu, kas veikti pēc šīs sabiedrības maksātnespējas iestāšanās vai pēc tam, kad konstatētas tās pārmērīgās parādsaistības, atmaksāšanu;

               2)

               Regulas Nr. 1346/2000 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tās dalībvalsts, kuras teritorijā attiecībā uz sabiedrības mantu ir sākta maksātnespējas procedūra, tiesu jurisdikcijā ir izskatīt tādu šīs sabiedrības maksātnespējas administratora prasību, par kādu ir pamatlieta, pret šīs sabiedrības vadītāju par tādu maksājumu atmaksāšanu, kuri ir veikti pēc šīs sabiedrības maksātnespējas iestāšanās vai pēc tam, kad konstatētas tās pārmērīgās parādsaistības, ja šī vadītāja domicils ir nevis citā dalībvalstī, bet gan, kā tas ir pamatlietā, Konvencijas par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās, kas parakstīta 2007. gada 30. oktobrī un kuras noslēgšana Kopienas vārdā tikusi apstiprināta ar Padomes 2008. gada 27. novembra Lēmumu 2009/430/EK, līgumslēdzējā valstī.

      (1)  OV C 226, 3.8.2013.


title: Lieta C-484/06: Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 10. jūlija spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fiscale eenheid Koninklijke Ahold NV / Staatssecretaris van Financiën (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pirmā un Sestā PVN direktīva — Nodokļu neitralitātes un proporcionalitātes princips — Noteikumi par PVN apmēra noapaļošanu — Noapaļošana uz leju katrai precei)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 10. jūlija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fiscale eenheid Koninklijke Ahold NV/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-484/06) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pirmā un Sestā PVN direktīva - Nodokļu neitralitātes un proporcionalitātes princips - Noteikumi par PVN apmēra noapaļošanu - Noapaļošana uz leju katrai precei)
   (2008/C 223/12)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Fiscale eenheid Koninklijke Ahold NV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 11. panta A. daļas 1. punkta a) apakšpunkta, 22. panta 3. punkta b) apakšpunkta pirmā teikuma un 5. punkta, kā arī Padomes 1967. gada 11. aprīļa Pirmās Direktīvas 67/227/EEK par dalībvalstu tiesību aktu par apgrozījuma nodokļiem saskaņošanu (OV 71, 1301. lpp.) 2. panta pirmās un otrās daļas interpretācija — Noteikumi par pievienotās vērtības nodokļa summu noapaļošanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               tā kā nav konkrēta Kopienu tiesiskā regulējuma, dalībvalsts tiesību sistēmā ir jāparedz metode un noteikumi pievienotās vērtības nodokļa summas noapaļošanai, ievērojot principus, kas ir kopējās šā nodokļa sistēmas pamatā, tostarp nodokļu neitralitātes un proporcionalitātes principu;

               2)

               pašreizējās Kopienu tiesībās nav neviena konkrēta dalībvalstu pienākuma atļaut nodokļu maksātājiem pievienotās vērtības nodokļa summu noapaļot uz leju par katru preci.

      (1)  OV C 20, 27.1.2007.


title: Lieta T-100/06: Prasība, kas celta 2007. gada 26. jūlijā — Rajani ( Dear!Net Online )/ITSB — Artoz - Papier ( ATOZ )

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/12

         Prasība, kas celta 2007. gada 26. jūlijā — Rajani (“Dear!Net Online”)/ITSB — Artoz-Papier (“ATOZ”)
   (Lieta T-100/06)
   (2007/C 235/21)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Deepak Rajani, Berlīne (Vācija) (pārstāvis — A. Dustmann, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Artoz-Papier AG, Lenzburg (Šveice)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2006. gada 11. janvāra lēmumu (lieta R 1126/2004–2);

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Deepak Rajani

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “ATOZ”, kas attiecas uz pakalpojumiem, kuri ietilpst 35. un 41. klasē — pieteikums Nr. 1 319 961

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Artoz-Papier AG

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: starptautiska un valsts vārdiska preču zīme “ARTOZ”, kas attiecas uz pakalpojumiem, kuri ietilpst 35. un 41. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: prasītājs norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu tika pārkāpts Regulas par Kopienas preču zīmi 43. panta 2. un 3. punkts tiktāl, ciktāl ar to apstiprināta preču zīmes reģistrācijas datuma kļūdaina interpretācija. Saskaņā ar prasītāja norādīto šādas Kopienas, valsts un starptautisko tiesību aktu ultra vires interpretācijas rezultātā tiek ļaunprātīgi izmantotas pilnvaras. Bez tam prasītājs norāda, ka ar Apelāciju padomes lēmumu ir pārkāpts Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts. Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka gan Iebildumu nodaļa, gan Apelāciju padome būtiski pārkāpa Regulas par Kopienas preču zīmi 73. un 79. pantā noteiktās procesuālās garantijas, nesniedzot motivāciju un pārkāpjot tiesības tikt uzklausītam.


title: Lieta C-83/09 P: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 24. maija spriedums — Eiropas Komisija/Kronoply GmbH & Co. KG, Kronotex GmbH & Co. KG, Zellstoff Stendal GmbH, République fédérale d'Allemagne, Land Sachsen-Anhalt (Apelācija — Valsts atbalsts — EKL 88. panta 2. un 3. punkts — Regula (EK) Nr. 659/1999 — Lēmums necelt iebildumus — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamības nosacījumi — Atcelšanas pamati, uz kuriem nevar atsaukties — “Ieinteresētās personas” jēdziens — Konkurences saikne — Skaršana — Piegādes tirgus)

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/5

         Tiesas (virspalāta) 2011. gada 24. maija spriedums — Eiropas Komisija/Kronoply GmbH & Co. KG, Kronotex GmbH & Co. KG, Zellstoff Stendal GmbH, République fédérale d'Allemagne, Land Sachsen-Anhalt
   (Lieta C-83/09 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - EKL 88. panta 2. un 3. punkts - Regula (EK) Nr. 659/1999 - Lēmums necelt iebildumus - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamības nosacījumi - Atcelšanas pamati, uz kuriem nevar atsaukties - “Ieinteresētās personas” jēdziens - Konkurences saikne - Skaršana - Piegādes tirgus)
   2011/C 204/09
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — K. Gross un V. Kreuschitz)

      Pārējie lietas dalībnieki: Kronoply GmbH & Co. KG, Kronotex GmbH & Co. KG (pārstāvji — R. Nierer un L. Gordalla, Rechtsanwälte), Zellstoff Stendal GmbH (pārstāvji — T. Müller-Ibold un K. Karl, Rechtsanwälte), Vācijas Federatīvā Republika, Land Sachsen-Anhalt

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2008. gada 10. decembra spriedumu lietā T-388/02 Kronoply un Kronotex/Komisija, kurā Pirmās instances tiesa atzina par pieņemamu (lai gan pēc tam noraidīja kā nepamatotu) prasību atcelt Komisijas 2002. gada 19. jūnija lēmumu necelt iebildumus par Vācijas iestāžu atbalstu Zellstoff Stendal papīrfabrikas celtniecībai — Kļūdains tādas prasības pieņemamības nosacījumu vērtējums, kurā lūgts atcelt Komisijas ar EKL 88. panta 3. punktu pamatotu lēmumu un ko ieinteresētā persona cēlusi saskaņā ar minētā panta 2. punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija un Zellstoff Stendal GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 102, 01.05.2009.


title: Lieta T-279/06: Pirmās instances tiesas 2009. gada 2. jūlija rīkojums — Evropaïki Dynamiki /ECB (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Kopienas uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Informācijas tehnoloģiju konsultāciju un attīstības pakalpojumu sniegšana ECB — Piedāvājuma noraidīšana un lēmums piešķirt līguma slēgšanas tiesības citiem pretendentiem — Prasība atcelt tiesību aktu — Interese prasības iesniegšanā — Izslēgšanas pamatojums — Atļauja, kura ir jāpiešķir valsts iestādei — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota un daļēji acīmredzami nepieņemama)

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/15

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 2. jūlija rīkojums — Evropaïki Dynamiki/ECB
   (Lieta T-279/06) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Kopienas uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Informācijas tehnoloģiju konsultāciju un attīstības pakalpojumu sniegšana ECB - Piedāvājuma noraidīšana un lēmums piešķirt līguma slēgšanas tiesības citiem pretendentiem - Prasība atcelt tiesību aktu - Interese prasības iesniegšanā - Izslēgšanas pamatojums - Atļauja, kura ir jāpiešķir valsts iestādei - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota un daļēji acīmredzami nepieņemama)
   2009/C 233/25
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, Atēnas (Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannakis un N. Keramidas, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā Banka (pārstāvji — F. von Lindeiner un G. Gruber)

      Priekšmets

   Eiropas Centrālās Bankas (ECB) 2006. gada 31. jūlija lēmuma, ar ko noraidīts prasītājas iesniegtais piedāvājums, atsaucoties uz izsludināto sarunu procedūru par informācijas tehnoloģiju konsultāciju un attīstības pakalpojumu sniegšanu, kā arī lēmuma par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu citiem pretendentiem, atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt;

               2.

               Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 294, 02.12.2006.


title: Lieta F-77/12: Prasība, kas celta 2012. gada 23. jūlijā — ZZ /Komisija

text:
               20.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/18

         Prasība, kas celta 2012. gada 23. jūlijā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-77/12)
   2012/C 319/32
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — R. Nedin, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu prasītāju nepielaist pārbaudījumiem konkursā EPSO/AD/208/11

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt netiešu lēmumu noraidīt 2012. gada 18. janvāra sūdzību un konkursa atlases komisijas 2012. gada 10. maija lēmumu, jo tie nav saderīgi ar vienlīdzīgas iespējas principu, kā arī likvidēt no strīdīgajiem lēmumiem izrietošās juridiskās sekas.


title: Lieta F-117/07: Prasība, kas celta 2007. gada 25. oktobrī — Kolountzios /Komisija

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/48

         Prasība, kas celta 2007. gada 25. oktobrī — Kolountzios/Komisija
   (Lieta F-117/07)
   (2007/C 315/93)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Kolountzios, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 11. maija lēmumu, ar kuru tika noraidīts prasītāja lūgums veikt aprēķinu pensijas tiesībām, kuras pirms stāšanās amatā prasītājs bija uzkrājis drahmās Grieķijas pensiju fondos TMSEDE un ELPP, piemērojot vidējo likmi saskaņā ar Komisijas noteikto valūtas maiņas kursu, lai tiktu ņemtas vērā drahmas vērtības svārstības iemaksu veikšanas laikā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasības pamatojumam prasītājs, AD 12 pakāpes 4. līmeņa ierēdnis, izvirza trīs pamatus, pirmais no tiem ir saistīts ar lūgumu atzīt, ka Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta (konkrētāk, 7. panta 3. punkta) vispārīgie izpildes noteikumi (turpmāk tekstā — “VIN”) ir prettiesiski, kā arī, vajadzības gadījumā, ka šī Civildienesta noteikumu norma ir prettiesiska.
   Otrais pamats ir saistīts ar Padomes 1997. gada 17. jūnija Regulas (EK) Nr. 1103/97 par dažiem noteikumiem attiecībā uz eiro [euro] ieviešanu (OV L 162, 1. lpp.) pārkāpumu.
   Trešais pamats ir saistīts ar tiesiskās drošības principa, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu pārkāpumu.


title: Lieta T-122/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. oktobra spriedums — Helkon Media /Komisija (Šķīrējklauzula — Eiropas audiovizuālo darbu izstrādes, izplatīšanas un popularizēšanas veicināšanas programma (MEDIA Plus) — Finanšu atbalsta maksājuma pieteikums — Šķīrējklauzulas esamība — Kompensācija — Nepieņemamība)

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/31

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. oktobra spriedums — Helkon Media/Komisija
   (Lieta T-122/06) (1)

   (Šķīrējklauzula - Eiropas audiovizuālo darbu izstrādes, izplatīšanas un popularizēšanas veicināšanas programma (MEDIA Plus) - Finanšu atbalsta maksājuma pieteikums - Šķīrējklauzulas esamība - Kompensācija - Nepieņemamība)
   (2008/C 301/49)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Helkon Media AG, Minhene (Vācija) (pārstāvis — U. Karpenstein, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Wilms un I. Kaufmann-Bühler)
   Priekšmets
   Prasība, kas pamatota ar EKL 238. pantu un kuras priekšmets ir piespriest Komisijai samaksāt prasītājai apgalvoto parāda summu saskaņā ar līgumu par Kopienu finanšu atbalstu projektam “Dark Blue World” (Projekts Nr. 2002-4212-0103DI010006DE).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Helkon Media AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 154, 1.7.2006.


title: Lieta C-50/09: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 3. marta spriedums — Eiropas Komisija/Īrija (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 85/337/EEK — Kompetentās vides aizsardzības iestādes pienākums veikt projektu ietekmes uz vidi novērtējumu — Vairāku iestāžu esamība — Nepieciešamība nodrošināt faktoru, kas tieši vai netieši var tikt ietekmēti, mijiedarbības novērtējumu — Direktīvas piemērošana nojaukšanas darbiem)

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 3. marta spriedums — Eiropas Komisija/Īrija
   (Lieta C-50/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 85/337/EEK - Kompetentās vides aizsardzības iestādes pienākums veikt projektu ietekmes uz vidi novērtējumu - Vairāku iestāžu esamība - Nepieciešamība nodrošināt faktoru, kas tieši vai netieši var tikt ietekmēti, mijiedarbības novērtējumu - Direktīvas piemērošana nojaukšanas darbiem)
   2011/C 130/04
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver, C. Clyne un J.-B. Laignelot)

      Atbildētāja: Īrija (pārstāvji — D. O'Hagan, pārstāvis, G. Simons, SC, D. McGrath, BL)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.) 2., 3. un 4. pants — Pienākums raksturot un novērtēt projekta tiešo un netiešo ietekmi uz direktīvas 3. pantā uzskaitītajiem faktoriem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Īrija:

                           —

                           netransponējot Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/35/EK, 3. pantu,

                           —

                           nenodrošinot, ka gadījumos, kad gan Īrijas plānošanas iestādēm, gan Dabas aizsardzības aģentūrai ir lēmuma pieņemšanas pilnvaras attiecībā uz projektu, pilnībā tiek izpildītas Direktīvas 85/337 redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2003/35, 2.–4. panta prasības,

                           —

                           izslēdzot nojaukšanas darbus no tiesību aktu, ar kuriem ir transponēta Direktīva 85/337 redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2003/35, piemērošanas jomas,

                     nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 04.04.2009.


title: Lieta C-390/05: Tiesas (astotā palāta) spriedums 2006. gada 14. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Regula (EK) Nr. 2037/2000 — Vielas, kas noārda ozona slāni)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/16

         Tiesas (astotā palāta) spriedums 2006. gada 14. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku
   (Lieta C-390/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Regula (EK) Nr. 2037/2000 - Vielas, kas noārda ozona slāni)
   (2006/C 331/27)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Wölker un M. Konstantinidis)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvis — N. Dafniou)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 29. jūnija Regulas (EK) Nr. 2037/2000 par vielām, kas noārda ozona slāni (OV L 244, 1. lpp.) 16. panta 5. un 6. punkta un 17. panta 1. punkta pārkāpums — Ierobežojamo vielu rekuperācija, pārstrāde, reģenerācija un iznīcināšana — Atbildīgo darbinieku obligātās kvalifikācijas prasību nenoteikšana — Programmu, kas saistītas ar nepieciešamās kvalifikācijas prasībām, nepaziņošana Komisijai
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot pasākumus, kas nepieciešami, lai noteiktu obligātās kvalifikācijas prasības darbiniekiem, kuru pienākums ir nodrošināt ozona slāni noārdošo vielu rekuperāciju, pārstrādi, reģenerāciju un iznīcināšanu, vēlākais, 2001. gada 31. decembrī neiesniedzot Komisijai ziņojumu, kurā ir iekļauta informācija par pieejamajām iekārtām un izmantoto ierobežojamo vielu daudzumiem, kas ir rekuperēti, pārstrādāti, reģenerēti vai iznīcināti, un šajā sakarā neveicot visus nepieciešamos preventīvos pasākumus, lai stacionāras iekārtas, kurās izmanto vairāk nekā 3 kg dzesēšanas šķidruma, tiktu pārbaudītas katru gadu, lai konstatētu iespējamo noplūdi, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 29. jūnija Regulas (EK) Nr. 2037/2000 par vielām, kas noārda ozona slāni 16. panta 5. un 6. punkts un 17. panta 1. punkts;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 330, 24.12.2005.


title: Lieta C-624/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā T-325/10 Iliad u.c./Komisija 2013. gada 2. decembrī iesniedza Iliad SA, Free infrastructure, Free SAS

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/9

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā T-325/10 Iliad u.c./Komisija 2013. gada 2. decembrī iesniedza Iliad SA, Free infrastructure, Free SAS

   (Lieta C-624/13 P)
   2014/C 39/16
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Iliad, Free infrastructure, Free SAS (pārstāvji — T. Cabot, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Francijas Republika, Polijas Republika, Département des Hauts-de-Seine

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā T-325/10 Illiad, Free infrastructure un Free/Eiropas Komisija;

               —

               apmierināt pirmajā instancē izvirzītos uzņēmumu Iliad, Free infrastructure un Free prasījumus, atceļot Komisijas 2009. gada 30. septembra lēmumu C(2009) 7426, galīgā redakcija, par sabiedriskā pakalpojuma izmaksu kompensāciju par ļoti augstas caurlaidības elektronisko sakaru tīkla izveidošanu un uzturēšanu Hauts-de-Seine departamentā (valsts atbalsts N 331/2008 — Francija), ja Tiesa uzskata, ka tā var taisīt galīgo spriedumu attiecīgajā lietā;

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, ja Tiesa uzskata, ka tā nevar taisīt galīgo spriedumu lietā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus gadījumā, ja Tiesa taisa spriedumu lietā;

               —

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt, ja Tiesa nodod lietu atpakaļ Vispārējai tiesai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza sešus pamatus.
   Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēji uzskata, ka Vispārējā tiesa nav ievērojusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, jo tā neesot izvērtējusi pamata par to, ka Komisija neesot ievērojusi savu pienākumu uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto oficiālo izmeklēšanas procedūru, daļu, kas attiecas uz norādi, kas izriet no saistībām, ko uzņēmušās Francijas iestādes, kas liecinot par Komisijas nopietnām grūtībām un pamatojoties uz kuru, Komisijai esot bijis jāuzsāk šāda oficiālā izmeklēšanas procedūra.
   Otrkārt, tie pārmet Vispārējai tiesai, ka tā esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, aprēķinot Komisijas veiktās iepriekšējas izmeklēšanas procedūras ilgumu. Pirmām kārtām, tie uzskata, ka Francijas paziņojums nav uzskatāms par pabeigtu noteiktajā termiņā un tādēļ neesot bijis jāņem vērā. Otrām kārtām, tie uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kvalificējot Komisijas lūgumu Francijas iestādēm iesniegt “iespējamus” apsvērumus kā papildu informācijas pieprasījumu Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) izpratnē.
   Treškārt, tie izvirza absolūtu pamatu par Vispārējās tiesas pieļautu kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā neesot pēc savas ierosmes norādījusi, ka Komisija nevarēja strīdīgo atbalstu atzīt par saderīgu ar Līgumu, jo, piemērojot Regulas (EK) Nr. 659/1999 5. pantu, paziņojums par šo atbalstu esot bijis jāuzskata par atsauktu. Proti, tā kā Francijas iestādes nebija termiņā atbildējušas uz papildu informācijas pieprasījumiem, strīdīgais paziņojums esot bijis jāatsauc atbilstoši minētās regulas 5. panta 3. punktam. Līdz ar to Komisijas kompetencē neesot ietilpusi lēmuma pieņemšana par paziņoto pasākumu, kas Vispārējai tiesai pēc savas ierosmes esot bijis jānorāda pārsūdzētajā spriedumā.
   Ceturtkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, izvērtējot tirgus nepilnību. Šī kļūda izrietot no fakta, ka Vispārējā tiesa esot piemērojusi universālā pakalpojuma testu, nevis tirgus nepilnības testu, kas izriet no Olsen judikatūras un atbilstoši kuram ir jāpārbauda, vai konkurenti sniedza analoģisku pakalpojumu, nevis universālu pakalpojumu.
   Piektkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā saistībā ar Eiropas Savienības tiesību normu piemērošanu laikā, lai izvērtētu tirgus nepilnību. Kļūda tiesību piemērošanā esot pieļauta tādēļ, ka, pirmkārt, tirgus nepilnības tika izvērtētas, izmantojot tikai datus par 2004. un 2005. gadu, un, otrkārt, netika veikta tirgus prognozes analīze, lai pārbaudītu, vai nav konstatējama tirgus nepilnība visā pakalpojuma ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi piemērošanas laikā.
   Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēji pārmet Vispārējai tiesai, ka tās pamatojums esot pretrunīgs.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Tiesas spriedums (2016. gada 10. maijs) lietā E-19/15 – EBTA Uzraudzības iestāde/Lihtenšteinas Firstiste (EEZ/EBTA valsts saistību neizpilde – Iepriekšēju atļauju shēmas uzņēmējdarbības uzsākšanai un pārrobežu pakalpojumu sniegšanai – Direktīva 2006/123/EK – EEZ līguma 31. pants – EEZ līguma 36. pants – Pamatojums – Samērīgums)

text:
               2.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 66/30

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2016. gada 10. maijs)
   lietā E-19/15
   EBTA Uzraudzības iestāde/Lihtenšteinas Firstiste
   (EEZ/EBTA valsts saistību neizpilde – Iepriekšēju atļauju shēmas uzņēmējdarbības uzsākšanai un pārrobežu pakalpojumu sniegšanai – Direktīva 2006/123/EK – EEZ līguma 31. pants – EEZ līguma 36. pants – Pamatojums – Samērīgums)
   (2017/C 66/09)
   Lietā E-19/15, EBTA Uzraudzības iestāde/Lihtenšteinas Firstiste – PIETEIKUMS paziņojumam, ka, saglabājot spēkā valsts noteikumus par iepriekšēju atļauju shēmām uzņēmumiem, kas vēlas uzsākt uzņēmējdarbību un/vai sniegt pārrobežu pakalpojumus Lihtenšteinā, Lihtenšteinas Firstiste nav izpildījusi savas saistības, kas izriet no 9., 10., 13. un 16. panta tiesību aktā, kurš minēts EEZ līguma X pielikuma 1. punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīva 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū) un kurš pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, un ciktāl uzņēmējdarbība un pārrobežu pakalpojumu sniegšana neietilpst šā tiesību akta darbības jomā, saistības, kas izriet no EEZ līguma 31. un 36. panta, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson (tiesnesis referents), 2016. gada 10. maijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Ar šo Tiesa:

               1)

               paziņo, ka Lihtenšteinas Firstiste nav izpildījusi savas saistības, kas izriet no 9., 10., 13. un 16. panta tiesību aktā, kurš minēts EEZ līguma X pielikuma 1. punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīva 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū) un kurš pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu,

                           a)

                           saglabājot spēkā Lihtenšteinas tirdzniecības likuma 7. pantu, ar ko izveido iepriekšējās atļaujas saņemšanas shēmu uzņēmumiem, kas vēlas uzsākt uzņēmējdarbību Lihtenšteinā;

                           b)

                           saglabājot spēkā Lihtenšteinas tirdzniecības likuma 8. panta 1) punktu tiktāl, ciktāl tas paredz nosacījumus, kas nav skaidri un nepārprotami, attiecībā uz iepriekšējās atļaujas piešķiršanu uzņēmumiem, kuri vēlas uzsākt uzņēmējdarbību Lihtenšteinā, proti, nosacījumiem, kas paredz, ka ir jānodrošina vajadzīgais personāls un pietiekamas vācu valodas zināšanas;

                           c)

                           nenodrošinot, ka Lihtenšteinas tirdzniecības likumā paredzētie iepriekšējās atļaujas nosacījumi nedublē prasības un pārbaudes, kuras ir līdzvērtīgas vai būtībā salīdzināmas pēc to mērķa un kuras pakalpojumu sniedzējam jau piemēro citā EEZ valstī;

                           d)

                           nenodrošinot Lihtenšteinas tirdzniecības likumā paredzētās iepriekšējās atļaujas skaidru procedūru un formalitāšu formulējumu; un

                           e)

                           saglabājot spēkā Lihtenšteinas tirdzniecības likuma 21. pantu, kas paredz, ka uzņēmumiem ir iepriekš jāpaziņo par savu nodomu sniegt pārrobežu pakalpojumus Lihtenšteinā;

               2)

               apliecina, ka, ciktāl uz pakalpojumiem, kas minēti Lihtenšteinas tirdzniecības likumā nav attiecināms tiesību akts, kurš minēts EEZ līguma X pielikuma 1. punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīva 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū) un kurš pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Lihtenšteinas Firstiste nav izpildījusi savas saistības, kas izriet no EEZ līguma 31. un 36. panta,

                           a)

                           saglabājot spēkā Lihtenšteinas tirdzniecības likuma 7. pantu; un

                           b)

                           saglabājot spēkā Lihtenšteinas tirdzniecības likuma 21. pantu;

               3)

               piespriež Lihtenšteinas Firstistei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-358/06: Tiesas astotās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 11. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/29

         Tiesas astotās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 11. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-358/06) (1)

   (2007/C 183/53)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 294, 14.10.2006.


title: Lieta C-54/11: Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 5. jūlija rīkojums ( Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — JPMorgan Chase Bank, NA, J.P. Morgan Securities Limited/Berliner Verkehrsbetriebe (BVG), Anstalt des öffentlichen Rechts

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/30

         Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 5. jūlija rīkojums (Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — JPMorgan Chase Bank, NA, J.P. Morgan Securities Limited/Berliner Verkehrsbetriebe (BVG), Anstalt des öffentlichen Rechts

   (Lieta C-54/11) (1)

   2011/C 311/49
   Tiesvedības valoda — angļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 120, 16.04.2011.


title: Lieta C-307/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State (Nīderlande) 2009. gada 3. augusta rīkojumu — Vicoplus SC PUH/Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/34

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State (Nīderlande) 2009. gada 3. augusta rīkojumu — Vicoplus SC PUH/Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
   (lieta C-307/09)
   2009/C 267/62
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs:
      Vicoplus SC PUH

      Atbildētājs:
      Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 49. un 50. pants ir interpretējami tādejādi, ka ar tiem nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā Wet arbeid vreemdelingen 2. pantu apvienojumā ar Wet arbeid vreemdelingen īstenošanas noteikumu 1e. panta 1. punkta c) apakšpunktu, saskaņā ar kuru, lai nosūtītu darba ņēmējus Direktīvas 96/71/EK (1) 1. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē, ir nepieciešama darba atļauja?

               2)

               Ar kādu kritēriju palīdzību var noteikt, ka runa ir par darba ņēmēju nosūtīšanu Direktīvas 96/71/EK 1. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīva 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā (OV 1997, L 18, 1. lpp.)


title: Lieta C-283/07: Tiesas (astotā palāta) 2008. gada 22. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 75/442/EEK — 1. pants — Atkritumu jēdziens — Atliekas, ko paredzēts izmantot melnajā metalurģijā — No augstas kvalitātes atkritumiem iegūta degviela — Nepareiza transponēšana)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/12

         Tiesas (astotā palāta) 2008. gada 22. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-283/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 75/442/EEK - 1. pants - “Atkritumu’ jēdziens - Atliekas, ko paredzēts izmantot melnajā metalurģijā - No augstas kvalitātes atkritumiem iegūta degviela - Nepareiza transponēšana)
   (2009/C 44/20)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Zadra un J.-B. Laignelot)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. Braguglia, pārstāvis, un G. Fiengo, avvocato dello Stato)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvas 75/442/EEK par atkritumiem (OV L 194, 47. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1991. gada 18. marta Direktīvu 91/156/EEK (OV L 78, 32. lpp.), 1. panta a) punkta pārkāpums — Degviela, kas iegūta no atkritumiem (CDR-Q), un metāllūžņi, kurus paredzēts izmantot melnajā metalurģijā un metalurģijā — Izslēgšana no valsts likuma, ar ko tiek īstenota transponēšana, piemērošanas jomas
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieņemot un paturot spēkā tādas tiesību normas kā:

                           —

                           2004. gada 15. decembra Likuma Nr. 308, ar ko valdība tiek pilnvarota reformēt, koordinēt un papildināt tiesību aktus vides jomā un tiešos piemērošanas pasākumus, 1. panta 25.–27. punktu un 29. punkta a) apakšpunktu un

                           —

                           2004. gada 15. decembra Likuma Nr. 3081. panta 29. punkta b) apakšpunktu, kā arī 2006. gada 3. aprīļa Likuma-dekrēta Nr. 152, ar ko paredz noteikumus vides jomā, 183. panta 1. punkta s) apakšpunktu un 229. panta 2. punktu;

                     ar kuriem, attiecīgi, atsevišķas atliekas, ko paredzēts izmantot melnajā metalurģijā un metalurģijā, un degviela, kura iegūta no augstas kvalitātes atkritumiem (CDR-Q), a priori ir izslēgtas no Itālijas tiesību aktu par atkritumiem, ar kuriem ir transponēta Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīva 75/442/EEK par atkritumiem, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1991. gada 18. marta Direktīvu 91/156/EEK, piemērošanas jomas, Itālijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 1. panta a) punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 199, 25.8.2007.


title: Lieta C-283/16: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 9. februāra spriedums (High Court of Justice, Family Division (England and Wales) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – M. S./P. S. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EK) Nr. 4/2009 — 41. panta 1. punkts — Nolēmumu izpildes atzīšana un sadarbība uzturēšanas saistību lietās — Citā dalībvalstī pieņemta nolēmuma atzīšana — Pieteikuma tieša iesniegšana izpildes dalībvalsts kompetentajai iestādei — Valsts tiesību akti, kuros noteikts pienākums vērsties izpildes dalībvalsts centrālajā iestādē

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/22

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 9. februāra spriedums (High Court of Justice, Family Division (England and Wales) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – M. S./P. S.

   (Lieta C-283/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 4/2009 - 41. panta 1. punkts - Nolēmumu izpildes atzīšana un sadarbība uzturēšanas saistību lietās - Citā dalībvalstī pieņemta nolēmuma atzīšana - Pieteikuma tieša iesniegšana izpildes dalībvalsts kompetentajai iestādei - Valsts tiesību akti, kuros noteikts pienākums vērsties izpildes dalībvalsts centrālajā iestādē)
   (2017/C 104/32)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice, Family Division (England and Wales)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: M. S.

      Atbildētājs: P. S.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2008. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 4/2009 par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās IV nodaļas normas, un konkrēti tās 41. panta 1. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka uzturlīdzekļu kreditors, kuram par labu dalībvalstī ir pieņemts nolēmums un kurš vēlas panākt tā izpildi citā dalībvalstī, var tieši iesniegt pieteikumu šīs pēdējās minētās dalībvalsts kompetentajai iestādei, šajā gadījumā specializētai tiesai, un tam nevar noteikt pienākumu iesniegt savu pieteikumu šai kompetentajai iestādei ar izpildes dalībvalsts centrālās iestādes starpniecību;

               2)

               dalībvalstīm ir jānodrošina pilnīga Regulas Nr. 4/2009 41. panta 1. punktā paredzēto tiesību efektivitāte, attiecīgajā gadījumā grozot to procesuālas normas. Katrā ziņā valsts tiesai ir jāpiemēro šī 41. panta 1. punkta noteikumi, vajadzības gadījumā nepiemērojot pretrunā esošas valsts tiesību normas un līdz ar to ļaujot uzturlīdzekļu kreditoram iesniegt savu pieteikumu tieši izpildes dalībvalsts kompetentajai iestādei, pat ja valsts tiesībās tas nav paredzēts.

      (1)  OV C 279, 1.8.2016.


title: Lieta T-609/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā – Laverana /ITSB ( “ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION” )

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/24

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā – Laverana/ITSB (“ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION”)
   (Lieta T-609/14)
   2014/C 361/36
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Vācija) (pārstāvji – J. Wachinger, M. Zöbisch un D. Chatterjee, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 2. jūnija lēmumu lietā R 123/2014-4;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5. un 35. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 9 22  986

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               nepareiza pilnvaru izmantošana lēmumā, kas balstīts uz konkurences tiesību apsvērumiem.


title: Lieta F-117/14: Prasība, kas celta 2014. gada 23. oktobrī  – ZZ /Komisija

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/56

         Prasība, kas celta 2014. gada 23. oktobrī – ZZ/Komisija
   (Lieta F-117/14)
   (2015/C 007/70)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – J.-N. Louis, R. Metz un D. Verbeke, avocats)

      Atbildētāja: Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumus par prasītāja pensijas tiesību pārskaitīšanu uz Savienības pensiju shēmu, piemērojot jaunos vispārējos īstenošanas noteikumus par Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. pantu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 10. marta un 20. maija lēmumus par prasītāja pensijas tiesību, kas iegūtas pirms stāšanās amatā Komisijā, aprēķināšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.