title: Lieta T-358/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 28. aprīļa rīkojums — PubliCare Marketing Communications /ITSB ( Publicare ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes Publicare reģistrācjas pieteikums — Termiņš prasības celšanai — Neparedzētie apstākļi — Atvainojama maldība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               21.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 158/17

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 28. aprīļa rīkojums — PubliCare Marketing Communications/ITSB (“Publicare”)
   (Lieta T-358/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Publicare’ reģistrācjas pieteikums - Termiņš prasības celšanai - Neparedzētie apstākļi - Atvainojama maldība - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2008/C 158/27)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PubliCare Marketing Communication GmbH, Frankfurte pie Mainas (Vācija) (pārstāvis — B. Mohr, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 27. jūnija lēmumu lietā R 157/2007-4 attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “Publicare” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               PubliCare Marketing Communication GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 283, 24.11.2007.


title: Lieta C-43/06: Tiesas (sestā palāta) spriedums 2007. gada 24. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 85/384/EEK — Arhitekti — Diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēja atzīšana — Nepieciešamība nokārtot iestāšanās eksāmenu arhitektu kolēģijā)

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/4

         Tiesas (sestā palāta) spriedums 2007. gada 24. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-43/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 85/384/EEK - Arhitekti - Diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēja atzīšana - Nepieciešamība nokārtot iestāšanās eksāmenu arhitektu kolēģijā)
   (2007/C 155/06)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un P. Guerra e Andrade)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvis — L. Fernandes)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvas 85/384/EEK par arhitektu diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu, tostarp par pasākumiem, kas palīdz sekmīgi īstenot tiesības veikt uzņēmējdarbību un brīvību sniegt pakalpojumus (OV L 223, 15. lpp.), 2. un 10. panta pārkāpums — Prasība citu dalībvalstu arhitektiem, kuri nav attiecīgās valsts [arhitektu] kolēģijas locekļi, darbībai arhitekta profesijā kārtot iestāšanās eksāmenu uzņemošās valsts arhitektu kolēģijā
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Pieprasīdama, lai citās dalībvalstīs iegūtās arhitekta profesionālās kvalifikācijas īpašnieki, kas nav citas dalībvalsts kolēģijas locekļi, kārtotu iestāšanās eksāmenu Portugāles Arhitektu kolēģijā, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvas 85/384/EEK par arhitektu diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu, tostarp par pasākumiem, kas palīdz sekmīgi īstenot tiesības veikt uzņēmējdarbību un brīvību sniegt pakalpojumus, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 14. maija Direktīvu 2001/19/EK, 2. un 10. pants;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 86, 8.4.2006.


title: Lieta T-292/16: Prasība, kas celta 2016. gada 7. jūnijā – Kaane American International Tobacco/EUIPO – Global Tobacco (“GOLD MONT Super Slims”)

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/36

         Prasība, kas celta 2016. gada 7. jūnijā – Kaane American International Tobacco/EUIPO – Global Tobacco (“GOLD MONT Super Slims”)
   (Lieta T-292/16)
   (2016/C 279/51)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kaane American International Tobacco Co. Ltd. (Jebel Ali, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvji – G. Hinarejos Mulliez, I. Valdelomar Serrano, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Global Tobacco FZCO (Dubaija, Apvienotie Arābu Emirāti)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “GOLD MONT ORIGINAL Super Slims” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11 361 714

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 8. aprīļa lēmums lietā R 2492/2014-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pieņemt šo apelācijas sūdzību;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               apturēt apelācijas procesu R 2492/2014-4 līdz lēmums paralēlā procesā R 1857/2015-4 (par kuru šobrīd celta prasība Vispārējā tiesā) kļūst galīgs;

               —

               piespriest EUIPO (Apelācijas padomei) vai pakārtoti – otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               vienlīdzības likuma priekšā un objektivitātes principu pārkāpums.


title: Lieta C-11/08: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 3. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Maltas Republika

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/18

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 3. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Maltas Republika
   (Lieta C-11/08) (1)

   (2009/C 6/33)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 51, 23.2.2008.


title: Lieta C-279/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 6. jūnijā iesniedza Landgerichts Hannover (Vācija) – Catharina Smets , Franciscus Vereijken / TUIfly GmbH

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 6. jūnijā iesniedza Landgerichts Hannover (Vācija) – Catharina Smets, Franciscus Vereijken/TUIfly GmbH

   (Lieta C-279/14)
   2014/C 303/23
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Landgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Catharina Smets, Franciscus Vereijken

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai Regula Nr. 261/2004 (1), ņemot vērā tās preambulas 15. apsvērumu, ir interpretējama tādējādi, ka ārkārtējo apstākļu iestāšanās, kura gaisa pārvadātājam liek pēc to iestāšanās lidojumus apzināti novirzīt un vispirms izpildīt tieši ārkārtējo apstākļu skartos lidojumus, attaisno kavēšanos regulas 5. panta izpratnē, un gaisa pārvadātājs var tikt atbrīvots no tā pienākuma samaksāt pasažierim, kura lidojums tika izpildīts tikai pēc tam, kad minētie apstākļi tika novērsti un varēja tikt izpildīti visi lidojumi, kompensāciju saskaņā ar Regulas Nr. 261/2004 5. panta 1. punkta c) apakšpunktu?

               2)

               Vai Regulas Nr. 261/2004s 5. panta 3. punkts šajā ziņā ir interpretējams tādējādi, ka gaisa pārvadātājs, kurš lidojumus veic pēc rotācijas sistēmas, ir veicis visus iespējamos pasākumus un līdz ar to tiek atbrīvots no sava kompensācijas samaksas pienākuma, ja tas pasažierus, kuru lidojums būtiski ir jau nokavējies tieši ārkārtējo apstākļu dēļ, primāri pārvadā ar rotācijas sistēmā patiesībā citos lidojumos izmantojamiem lidaparātiem?

               3)

               Vai atbilstoši preambulas 15. apsvērumam ir jāuzskata, ka ārkārtēji apstākļi ir pieņemami tikai saistībā ar gaisa kuģi, kuru streiks skar tieši un no kura var būt atkarīgi viens vai vairāki šī gaisa kuģa lidojumi, vai šis loks paplašināms attiecībā uz vairākiem gaisa kuģiem?

               4)

               Vai Regulas Nr. 261/2004 5. panta 3. punktā noteikto iespējamo pasākumu ietvaros gaisa pārvadātājam ir atļauts strīda seku samazināšanai izmantot neskartos gaisa kuģus saistībā ar tieši skartajiem pasažieriem un tādējādi sadalīt streika sekas starp vairākiem gaisa kuģiem un pasažieriem?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta T-44/06: Vispārējās tiesas 2010. gada 7. jūlija spriedums — Komisija/ Hellenic Ventures u.c. (Šķīrējtiesas klauzula — Rīcība sākumkapitāla izveidei un attīstībai — Līguma izbeigšana — Pret sabiedrības partneriem vērsta prasība — Nepieņemamība — Avansu atmaksa — Procenti)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/34

         Vispārējās tiesas 2010. gada 7. jūlija spriedums — Komisija/Hellenic Ventures u.c.
   (Lieta T-44/06) (1)

   (Šķīrējtiesas klauzula - Rīcība sākumkapitāla izveidei un attīstībai - Līguma izbeigšana - Pret sabiedrības partneriem vērsta prasība - Nepieņemamība - Avansu atmaksa - Procenti)
   2010/C 221/53
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Patakia, kam palīdz S. Chatzigiannis, avocat)

      Atbildētāji: Hellenic Ventures — Elliniki Etaireia Epicheirimatikis Protovoulias AE (Atēnas, Grieķija), Konstantinos Katsigiannis (Atēnas), Panagiotis Chronopoulos (Atēnas) un Nikolaos Poulakos (Atēnas) (pārstāvji — V. Christianos un V. Vlassi, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši EKL 238. pantam, ar kuru Komisija lūdz piespriest atbildētājiem atmaksāt avansa maksājumu, ko tā pārskaitīja, izpildot starp Komisiju un sabiedrību atbildētāju noslēgto līgumu “Seed Fund 601”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Hellenic Ventures — Elliniki Etaireia Epicheirimatikis Protovoulias AE samaksā Eiropas Komisijai summu EUR 70 000, kam pieskaita nokavējuma procentus atbilstoši Beļģijas likumos noteiktajai likmei, sākot no 1999. gada 25. aprīļa līdz parāda nomaksai pilnībā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Hellenic Ventures atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus, izņemot Konstantinos Katsigiannis, Panagiotis Chronopoulos un Nikolaos Poulakos tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Komisija atlīdzina Katsigiannis, Chronopoulos un Poulakos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 86, 08.04.2006.


title: Lieta C-122/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 16. decembra spriedumu lietā T-152/09 Bernhard Rintisch /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2012. gada 5. martā iesniedza Bernhard Rintisch

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 16. decembra spriedumu lietā T-152/09 Bernhard Rintisch/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2012. gada 5. martā iesniedza Bernhard Rintisch

   (Lieta C-122/12 P)
   2012/C 165/17
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Bernhard Rintisch (pārstāvis — A. Dreyer, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), Valfleuri Pâtes alimentaires SA

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 16. decembra spriedumu lietā T-152/09;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka pārsūdzētais spriedums ir atceļams, jo Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 74. panta 2. punktu [tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 (2) 76. panta 2. punkts] un esot notikusi pilnvaru nepareiza izmantošana. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka nospriežot, ka Apelāciju padome pamatoti nav ņēmusi vērā apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniegtos dokumentus un pierādījumu, Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Regulas (EK) Nr. 40/94 74. panta 2. punktu. Vispārējā tiesa esot nepareizi nospriedusi, ka, atsakoties ņemt vērā minētos dokumentus, Apelāciju padome ir likumīgi atteikusies īstenot rīcības brīvību.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, OV L 11, 1. lpp.

      (2)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta C-382/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 4. jūlijā iesniedza Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) — C . E . Franzen u.c./ Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank ( Svb )

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 4. jūlijā iesniedza Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) — C. E. Franzen u.c./Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb)
   (Lieta C-382/13)
   2013/C 274/14
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Centrale Raad van Beroep

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Prasītāji: C. E. Franzen, H. D. Giesen, F. van den Berg

      Atbildētāja: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb)

      Prejudiciālie jautājumi

               1a.

               Vai Regulas Nr. 1408/71 (1) 13. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uz dalībvalsts rezidentiem, kuri ietilpst šīs regulas piemērošanas jomā un kuri, pamatojoties uz pagaiddarbinieka līgumu, strādā algotā darbā citā dalībvalstī ne vairāk kā divas vai trīs dienas mēnesī, šī iemesla dēļ šajā dalībvalstī attiecas nodarbinātības valsts sociālā nodrošinājuma tiesību akti?

               1b.

               Ciktāl uz 1a jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai uz minētajiem rezidentiem šajā gadījumā attiecas nodarbinātības valsts sociālā nodrošinājuma tiesību akti tiklab dienās, kad tiek veikts darbs, kā arī dienās, kad darbs netiek veiktas, un, ja tā ir, cik ilgi vēl pēc pēdējā faktiski veiktā darba turpinās šo tiesību aktu attiecināmība?

               2)

               Vai Regulas Nr. 1408/71 13. panta 2. punkta a) apakšpunkts, skatot to kopā ar 13. panta 1. punktu, nepieļauj, ka migrējošs darba ņēmējs, uz kuru attiecas nodarbinātības valsts sociālā nodrošinājuma tiesību akti, saskaņā ar dzīvesvietas valsts tiesisko regulējumu šajā valstī tiek uzskatīts par apdrošinātu saskaņā ar AOW (Algemene Ouderdomswet [Vispārējo likumu par vecuma apdrošināšanu])?

               3a.

               Vai Savienības tiesības, it īpaši noteikumi par darba ņēmēju un/vai Savienības pilsoņu brīvu pārvietošanos ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs tiesvedības apstākļos tie nepieļauj, ka piemēro tādu valsts tiesību normu kā AOW un/vai AKW (Algemene Kinderbijslagwet [Vispārējā likuma par bērnu pabalstiem]) 6.a pantu, saskaņā ar kuru migrējošs darba ņēmējs, kas dzīvo Nīderlandē, šajā valstī tiek izslēgts no AOW un/vai AKW paredzētās apdrošināšanas tāpēc, ka uz viņu attiecas tikai Vācijas sociālā nodrošinājuma tiesību akti, un pat tad, ja šis darba ņēmējs Vācijā ir izslēgts no vecuma pensiju apdrošināšanas kā nebūtiski nodarbināta persona un viņam nav tiesību saņemt ģimenes pabalstu?

               3b.

               Vai, atbildot uz 3a jautājumu, vēl ir nozīme tam, ka bija iespēja pievienoties brīvprātīgajai apdrošināšanai saskaņā ar AOW vai lūgt, lai Svb panāk vienošanos Regulas Nr. 1408/71 17. panta izpratnē?

      (1)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.).


title: Lieta T-572/11: Prasība, kas celta 2011. gada 4. novembrī — Hassan /Padome

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/54

      Prasība, kas celta 2011. gada 4. novembrī — Hassan/Padome
      (Lieta T-572/11)
      (2012/C 25/106)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Samir Hassan (Damas, Sīrija) (pārstāvji — E. Morgan de Rivery un E. Lagathu, avocats)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 263. pantu, atcelt:

                              —

                              Padomes 2011. gada 23. augusta Īstenošanas lēmumu 2011/515/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/273/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, daļā, kurā Samir Hassan ir ietverts sarakstā, kas iekļauts minētā Padomes 2011. gada 9. maija Lēmuma 2011/273/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju pielikuma sarakstā;

                              —

                              Padomes 2011. gada 23. augusta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 843/2011, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, daļā, kurā Samir Hassan ir ietverts sarakstā, kas iekļauts Padomes 2011. gada 9. maija Regulas (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā II pielikumā;

                  —

                  pamatojoties uz LESD 268. un 340. pantu, atlīdzināt Hassan nodarīto kaitējumu, nosakot iepriekš minētos ierobežojošus pasākumus pret viņu, un šajā ziņā:

                              —

                              atzīt Eiropas Savienības Padomes ārpuslīgumisko atbildību par [Hassan] nodarīto un paredzamo [nākotnē iespējamo] mantisko kaitējumu un morālo kaitējumu;

                              —

                              piešķirt Hassan summu EUR 250 000 mēnesī, skaitot no 2011. gada 1. septembra, lai atlīdzinātu nodarīto mantisko kaitējumu;

                              —

                              piešķirt Hassan simbolisku summu — vienu (1) euro — par nodarīto morālo kaitējumu, un

                              —

                              piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt paredzamo [nākotnē iespējamo] mantisko kaitējumu;

                  —

                  katrā ziņā piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

                  1)

                  Ar pirmo pamatu tiek norādīts uz acīmredzamu Padomes kļūdu faktu vērtējumā un tās rezultātā — kļūdu tiesību piemērošanā.

                  2)

                  Ar otro pamatu tiek norādīts uz pienākuma norādīt pamatojumu, tiesību uz aizstāvību un efektīvu tiesību aizsardzību tiesā pārkāpumu.

                  3)

                  Ar trešo pamatu tiek norādīts uz īpašumtiesību un samērīguma principa pārkāpumu.

                  4)

                  Ar ceturto pamatu tiek norādīts uz prasītāja nevainīguma prezumpcijas pārkāpumu.

                  5)

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi pati savas ierobežojošo pasākumu īstenošanas un vērtēšanas pamatnostādnes kopējās ārpolitikas un drošības politikas jomā.

                  6)

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir nepareizi izmantojusi pilnvaras.

                  7)

                  Septītais pamats ir par kaitējuma, kas nodarīts, Padomei veicot pretlikumīgos pasākumus, atlīdzināšanu.


title: Lieta T-221/07: Prasība, kas celta 2007. gada 26. jūnijā — Ungārijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/41

         Prasība, kas celta 2007. gada 26. jūnijā — Ungārijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta T-221/07)
   (2007/C 199/77)
   Tiesvedības valoda — ungāru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ungārijas Republika (pārstāvis — J. Fazekas, pārstāvis)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 16. aprīļa Lēmumu C(2007) 1689 (galīgā redakcija) par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plānu, ko Ungārijas paziņoja saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas 2007. gada 16. aprīļa lēmumu par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plānu, ko Ungārijas paziņoja saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK (1). Saskaņā ar apstrīdēto lēmumu Ungārijas valsts sadales plāns neatbilst zināmiem Direktīvas 2003/87 III pielikumā noteiktiem kritērijiem.
   Prasītāja savu prasību pamato ar to, ka Direktīva 2003/87 un it īpaši tās 9. panta 3. punkts nedod Komisijai tiesības noteikt kopējo emisijas kvotu daudzumu, ko var piešķirt dalībvalstis, neņemot vērā ne dalībvalstu atbilstoši minētās direktīvas 9. panta 1. punktam un 11. panta 2. punktam izstrādātos un paziņotos sadales plānus, ne šajos plānos dalībvalstu noteikto piešķiramo emisijas kvotu daudzumu.
   Ja Pirmās instances tiesa nolemtu, ka Direktīva 2003/87 Komisijai dod šādas tiesības, prasītāja apgalvo, ka šī iestāde esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, novērtējot kopējo piešķiramo emisijas kvotu daudzumu, kas norādīts valsts sadales plānā. Ungārija apgalvo, ka Komisija savā vērtējumā, pirmkārt, nav ņēmusi vērā sadales plānā ietvertos datus un aprēķinus, tādējādi pārkāpjot proporcionalitātes principu, un, otrkārt, ir izmantojusi acīmredzami nepareizus datus un neatbilstošus aprēķinus, kas nenovēršami noveda pie kļūdainas kopējā daudzuma noteikšanas.
   Prasītāja turklāt apgalvo, ka atbildētāja procesa laikā ir pārkāpusi lojālas sadarbības principu, jo tā, pirmkārt, aprēķina metodi un datus, kas izmantoti, lai noteiktu kopējo piešķiramo emisijas kvotu daudzumu, noteica, pastāvīgi un detalizēti nekonsultējoties ar dalībvalstīm (ieskaitot Ungāriju), un, otrkārt, neņēma vērā papildu informāciju, ko tai sniedza prasītāja un ko tā pati bija pieprasījusi procesa laikā.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka Komisija nav pietiekami izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, jo, pirmkārt, tā pietiekami nepamatoja to, kāpēc tā neņēma vērā Ungārijas paziņoto sadales plānu, kā arī tajā ietvertos datus un aprēķinus, otrkārt, pietiekami nepamatoja arī šīs iestādes izmantoto datu un aprēķinu atbilstību un, treškārt, vispār nepamatoja to, kāpēc tā neņēma vērā Ungārijas sniegto papildu informāciju, ko tā pati bija pieprasījusi procesa laikā.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.).


title: Lieta C-208/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgerichtshof (Austrija) 2009. gada 10. jūnija rīkojumu — Ilonka Sayn-Wittgenstein

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgerichtshof (Austrija) 2009. gada 10. jūnija rīkojumu — Ilonka Sayn-Wittgenstein
   (Lieta C-208/09)
   2009/C 193/15
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Ilonka Sayn-Wittgenstein

      Atbildētājs: Landeshauptmann von Wien

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ar EKL 18. pantu ir pretrunā tāds tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru dalībvalsts kompetentās iestādes var atteikties atzīt tādu (pieauguša) adoptēta bērna uzvārdu — ja tajā ir ietverta dalībvalstī nepieļaujama (arī no konstitucionālo tiesību viedokļa) aristokrātiskā titula norāde — kurš ir ticis piešķirts citā dalībvalstī?


title: Lieta C-161/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 29. martā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Itālija) — Idrodinamica Spurgo Velox u.c./ Acquedotto Pugliese SpA

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 29. martā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Itālija) — Idrodinamica Spurgo Velox u.c./Acquedotto Pugliese SpA

   (Lieta C-161/13)
   2013/C 189/04
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Idrodinamica Spurgo Velox u.c.

      Atbildētāja: Acquedotto Pugliese SpA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 1992/13/EEK (1) 1., 2.a, 2.c un 2.f pants ir interpretējami tādējādi, ka termiņš prasības celšanai, lai panāktu, ka tiek atzīts, ka ir pārkāpts tiesiskais regulējums publisko iepirkumu piešķiršanas jomā, sākas dienā, kurā prasītājs ir uzzinājis vai kurā tam, ievērojot parasto rūpību, vajadzēja uzzināt par šāda pārkāpuma esamību?

               2)

               Vai Direktīvas 1992/13/EEK 1., 2.a, 2.c un 2.f pants nepieļauj valsts procesuālās normas vai interpretācijas praksi, kādas minētas pamatlietā, ar ko tiesai ir atļauts atzīt par nepieņemamu prasību, kura celta, lai panāktu, ka tiek atzīts, ka ir pārkāpts tiesiskais regulējums publisko iepirkumu piešķiršanas jomā, kad prasītājs pēc formālā paziņojuma, kurā minētas lēmuma par galīgo piešķiršanu būtiskās sastāvdaļas, ir uzzinājis par pārkāpumu līgumslēdzējas iestādes rīcības dēļ?

      (1)  Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīva 92/13/EEK, ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē (OV L 76, 14. lpp.).


title: Lieta C-327/08: Prasība, kas celta 2008. gada 17. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/15

         Prasība, kas celta 2008. gada 17. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-327/08)
   (2008/C 285/26)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozet un D. Kukovec)

      Atbildētāja: Francijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka,
               pieņemot un paturot spēkā 2005. gada 20. oktobra dekrēta Nr. 2005-1308 44-1. pantu, 2005. gada 30. decembra dekrēta Nr. 2005-1742 46-1. pantu un 2006. gada 1. augusta dekrēta Nr. 2006-975 80-1-1. pantu, par cik šīs tiesību normas paredz iespēju līgumslēdzējām iestādēm un/vai līgumslēdzējiem subjektiem, samazināt saprātīgu laikposmu, kas būtu jāievēro, starp paziņošanu pretendentam un līguma parakstīšanu, bez jebkādiem ierobežojumiem laikā un valsts tiesiskajā regulējumā tam iepriekš neparedzot nekādus objektīvus nosacījumus,
               un
               pieņemot un paturot spēkā jaunā Civilprocesa kodeksa, kas grozīts ar 2005. gada 20. oktobra dekrētu Nr. 2005-1308, 1441-1. pantu, par cik šī tiesību norma paredz 10 dienu termiņu, kura laikā attiecīgajām līgumslēdzējām iestādēm un/vai līgumslēdzējiem subjektiem jāsniedz atbilde, liedzot izmantot tiesiskās aizsardzības līdzekļus pirms līguma noslēgšanas pirms iepriekš minētās atbildes un neatceļot termiņu, kas jāievēro starp paziņošanu pretendentam un līguma parakstīšanu,
               Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti Direktīvā Nr. 89/665/EEK (1) un Direktīvā 92/13/EEK (2), kā tās interpretējusi Tiesa spriedumā lietā C-81/98 Alcatel un lietā C-212/02 Komisija/Austrija, it īpaši Direktīvas 89/665/EEK 2. panta 1. punktā un Direktīvas 92/13/EEK 2. panta 1. punktā;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija savas prasības pamatojumam izvirza divus iebildumus.
   Paužot pirmo iebildumu, Komisija pārmet atbildētājai, ka tā dod līgumslēdzējām iestādēm steidzamos gadījumos pilnvaras saīsināt minimālo ievērojamo laikposmu starp lēmumu piešķirt publisko iepirkumu līguma slēgšanas tiesības paziņošanu visiem pretendentiem un attiecīgā līguma parakstīšanu par 10 dienām attiecībā uz visiem pretendentiem. Pirmkārt, steidzamību, par ko ir runa Francijas tiesiskajā regulējumā, novērtē līgumslēdzēja iestāde, un tam nav paredzēti nekādi objektīvi nosacījumi. Otrkārt, iepriekš minētajā tiesiskajā regulējumā nav paredzētas nekādas garantijas, ka dienu skaits, par cik ir samazināts termiņš, tiks paziņots pretendentiem, kam var būt tādas sekas, ka iepriekš minētie pretendenti celtu prasību pirms līguma noslēgšanas par lēmumu, ar ko tiek piešķirtas publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības, tad, kad attiecīgais līgums ir jau parakstīts. Šāda situācija ir noteikti pretrunā ar Direktīvas 89/665/EEK un Direktīvas 92/13/EEK mērķi, ko apstiprina Tiesas judikatūra un kas ir ieviest efektīvus un ātrus tiesību aizsardzības līdzekļus attiecībā uz līgumslēdzējas iestādes prettiesiskiem lēmumiem stadijā, kurā šādas kļūdas vēl ir iespējams labot.
   Paužot otro iebildumu, Komisija pārmet atbildētājai, ka tā, paredzot Francijas tiesiskajā regulējumā laikposmu pirms obligātās brīdinājuma vēstules nosūtīšanas līgumslēdzējai iestādei, kas neaptur termiņu, kurš jāievēro, starp lēmuma piešķirt publisko iepirkumu līguma slēgšanas tiesības paziņošanu un attiecīgā līguma parakstīšanu, nav ievērojusi iepriekš minēto direktīvu lietderīgo iedarbību. Tā kā noraidītajiem pretendentiem tiktu izslēgta iespēja celt prasību laikposmā, kas paredzēts atbildei uz brīdinājuma vēstuli un kas ir 10 dienas, atbilde, ko, beidzoties šim termiņam, sniegtu līgumslēdzēja iestāde, liedz noraidītajam pretendentam izmantot efektīvus tiesību aizsardzības līdzekļus, jo šajā brīdī līgums jau būs parakstīts.

      (1)  Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīva 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārsūdzības] procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām [publisko piegādes un būvdarbu līgumu slēgšanas tiesības] (OV L 395, 33. lpp.), kas grozīta ar Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvu 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai [publisko pakalpojumu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai] (OV L 209 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīva 92/13/EEK, ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu [publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību] piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē (OV L 76, 14. lpp.).


title: Lieta C-225/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2008. gada 12. marta spriedumu lietā T-443/07 Nuova Agricast Srl/Eiropas Kopienu Komisija 2008. gada 23. maijā iesniegusi Nuova Agricast Srl

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/24

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2008. gada 12. marta spriedumu lietā T-443/07 Nuova Agricast Srl/Eiropas Kopienu Komisija 2008. gada 23. maijā iesniegusi Nuova Agricast Srl
   (lieta C-225/08 P)
   2009/C 267/41
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja:
      Nuova Agricast Srl (pārstāvis — M. A. Calabrese, avvocato)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Ar 2009. gada 29. jūnija rīkojumu Eiropas Kopienu Tiesa (astotā palāta) ir noraidījusi apelācijas sūdzību.


title: Lieta C-372/07: Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 2. oktobra spriedums ( Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nicole Hassett / South Eastern Health Board , Cheryl Doherty / North Western Health Board (Jurisdikcija — Regula (EK) Nr. 44/2001 — 22. panta 2. punkts — Strīdi par sabiedrību institūciju pieņemto lēmumu spēkā esamību — Domicila valsts tiesu izņēmuma jurisdikcija — Ārstu savstarpējās aizsardzības organizācija)

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/10

         Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 2. oktobra spriedums (Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nicole Hassett/South Eastern Health Board, Cheryl Doherty/North Western Health Board

   (Lieta C-372/07) (1)

   (Jurisdikcija - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 22. panta 2. punkts - Strīdi par sabiedrību institūciju pieņemto lēmumu spēkā esamību - Domicila valsts tiesu izņēmuma jurisdikcija - Ārstu savstarpējās aizsardzības organizācija)
   (2008/C 301/19)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa
   Supreme Court
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Nicole Hassett, Cheryl Doherty

      Atbildētāji: South Eastern Health Board, North Western Health Board

      Klātesot: Raymond Howard, Medical Defence Union Ltd, MDU Services Ltd, Brian Davidson, Medical Defence Union Ltd, MDU Services Ltd

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Supreme Court — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.) 22. panta 2. punkta interpretācija — Mediķu savstarpējas aizstāvības organizācija, kuras juridiskā forma ir sabiedrība, kura dibināta saskaņā ar dalībvalsts tiesību normām, ar mērķi sniegt palīdzību un kompensāciju tās biedriem, kas praktizē šajā un citā dalībvalstī — Palīdzības vai kompensācijas sniegšana, kas ir atkarīga no šīs sabiedrības Valdes, kurai ir absolūta rīcības brīvība, lēmuma — Lēmuma, ar kuru atteikts sniegt palīdzību vai piešķirt kompensāciju citā dalībvalstī praktizējošam mediķim, apstrīdēšana — Dalībvalsts, kurā sabiedrībai ir domicils, tiesu izņēmuma jurisdikcija saskaņā ar regulas 22. panta 2. punktu
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 22. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda prasība kā pamata lietā izskatāmā prasība, kuras ietvaros viens no lietas dalībniekiem apgalvo, ka ar sabiedrības institūcijas pieņemto lēmumu ir tikušas pārkāptas tiesības, kas, kā uzskata šis lietas dalībnieks, tam izriet no šīs sabiedrības statūtiem, neattiecas uz sabiedrības institūciju pieņemto lēmumu spēkā esamību šīs tiesību normas izpratnē.

      (1)  OV C 283, 24.11.2007.


title: Lieta C-497/12: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 2. jūlija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas/Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 49., 102. un 106. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Nediskriminācijas princips — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 15. pants — Nepieņemamība

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/2

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 2. jūlija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas/Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania

   (Lieta C-497/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 49., 102. un 106. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Nediskriminācijas princips - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 15. pants - Nepieņemamība)
   (2015/C 294/02)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas

      Atbildētāji: Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania

      Rezolutīvā daļa:

   Jautājumi, kuri uzdoti ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniegusi Tribunale amministrativo regionale per la Sicilia (Itālija) ar 2012. gada 9. oktobra lēmumu, un kurus šī tiesa ir paturējusi spēkā, ir nepieņemami.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta C-241/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2016. gada 26. februāra spriedumu lietā T-507/14 Vedran Vidmar un Darko Graf/Eiropas Komisija 2016. gada 26. aprīlī iesniedza Darko Graf

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2016. gada 26. februāra spriedumu lietā T-507/14 Vedran Vidmar un Darko Graf/Eiropas Komisija 2016. gada 26. aprīlī iesniedza Darko Graf

   (Lieta C-241/16 P)
   (2016/C 251/16)
   Tiesvedības valoda – horvātu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Darko Graf (pārstāvis – L. Duvnjak, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt pilnībā Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 26. februāra spriedumu lietā T-507/14 un apmierināt prasītāja prasījumus tiesvedībā pirmajā instancē, kas norādīti to 2014. gada 1. jūlija prasības pieteikumā, kā arī piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas radušies apelācijas sūdzības iesniedzējam šajā tiesvedībā;

               —

               pakārtoti, atcelt pilnībā Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 26. februāra spriedumu lietā T-507/14 un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā pieņem jaunu spriedumu, kā arī piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas radušies apelācijas sūdzības iesniedzējam šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs apstrīd šādus apstrīdētā sprieduma punktus:

               —

               40. punkts, kurā ir atzīts, ka ES iestādes aktīva prettiesiska rīcība ir tikai viens no nepieciešamajiem elementiem, lai rasots ES ārpuslīgumiskā atbildība, ņemot vērā to, ka šis Vispārējās tiesas apgalvojums ir pretrunā Līguma par Eiropas Savienības darbību 340. panta otrajai daļai un Tiesas judikatūrai (Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 1992. gada 19. maija spriedums Mulder/Padome un Komisija, apvienotās lietas C-104/89 un C-37/90);

               —

               47. punkts, kurā pretrunā Akta par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai (turpmāk tekstā – “Pievienošanās akts”) 36. panta un VII pielikuma noteikumiem saistības, kuras Horvātijas Republika ir uzņēmusies attiecībā uz ES sarunu par pievienošanos ES laikā, ir kļūdaini nosauktas par “principiem”, ņemot vērā to, ka šajā lietā runa nav par principiem, bet 11 konkrētām saistībām, ko Horvātijas Republika ir uzņēmusies attiecībā uz ES un kas stājās spēkā 2011. gada 9. decembrī;

               —

               48. –52. punkts, ņemot vērā to, ka Pievienošanās akta 36. pants un VII pielikums stājās spēkā 2011. gada 9. decembrī, kad bija spēkā un bija piemērojama Horvātijas Republikas 2010. gada 15. decembra tiesu reformas stratēģija 2011.–2015. gadam un Horvātijas Republikas valdības 2010. gada 20. maija pārskatītais darbības plāns tiesu reformai, vēlāk Horvātijas Republikas šos aktus atcēla, ko pirms tam bija atļāvusi Komisija sava 2012. gada 10. oktobra Visaptverošā Horvātijas pārraudzības ziņojuma 3. punktā, kas ļāva Horvātijas Republikai pieņemt jaunu tiesisko regulējumu par tiesu izpildītājiem, kas bija pretrunā vispārējiem tiesiskās paļāvības un tiesiskās noteiktības aizsardzības principiem, ņemot vērā to, ka attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju šo tiesību aktu atcelšanai bija acīmredzams atpakaļejošs spēks un ka pēc 2011. gada 9. decembra Horvātijas Republika pieņēma nevis jaunu tiesu reformas stratēģiju, bet tikai tiesu sistēmas attīstības stratēģiju 2013.–2018. gadam, un pēdējā Horvātijas Republikas pieņemtā tiesu reformas stratēģija bija tieši tā, kas bija spēkā 2011. gada 9. decembrī (skat. piemēram, spriedumus, 1974. gada 30. janvāris, Louwage/Komisija, 148/73, EU:C:1974:7, 12. un 28. punkts; 1998. gada 17. decembris, Embassy Limousines&Services/Parlaments, T-203/96, EU:T:1998:302, 74. –88. punkts, un, 1975. gada 14. maijs, CNTA/Komisija,74/74, EU:C:1975:59, 41. –44. punkts), jāprecizē, ka Vispārējā tiesa, 53. punktā norādot, ka “no tā [..] nebūtu jāsecina, ka Horvātijas iestādēm [..] bija pilnīga rīcības brīvība grozīt tiesu reformas stratēģiju 2011. –2015. gadam un darbības plānu 2010. gadam. Ņemot vērā Pievienošanās akta noteikumus, it īpaši tā 36. pantu un VII pielikumu, šīm iestādēm bija jāievēro ne tikai 1. saistība, bet arī visas šajā pielikumā paredzētās saistības”, ir apstiprinājusi šīs apelācijas sūdzības iesniedzēja prasības par kompensāciju pamatotību;

               —

               54.–57. punkts un 59.–63. punkts, kas attiecas uz to, ka Komisija nav pildījusi savu pienākumu atbilstoši Pievienošanās akta 36. punktam uzraudzīt, lai Horvātijas Republika pilda savas saistības atbilstoši Pievienošanās akta VII pielikuma 3. punktam turpināt uzlabot savas tiesu sistēmas efektivitāti, ņemot vērā to, ka no prasības pieteikuma pielikumiem izriet, ka Komisija ir norādījusi informāciju savās pārraudzības tabulās par laikposmu no 2012. gada 1. septembra līdz 2013. gada 28. februārim, tajās iekļaujot kļūdainus datus, ko sniegusi Horvātijas Tieslietu ministrija par to, ka samazinās tiesvedības un izpildes procedūras Horvātijas municipālajās un komerctiesās, nekādi nepārbaudot vai neanalizējot ar līdzīgu avotu vai aprēķinu starpniecību, tādējādi pierādot būtisku nolaidību, ņemot vērā šo tabulu izstrādes nozīmi;

               —

               68. punkts, ņemot vērā to, ka, nepildot savu pienākumu atbilstoši Pievienošanās akta 36. pantam uzraudzīt, ka Horvātijas Republika pilda savas saistības attiecībā uz valsts tiesu izpildītāju darbības sākumu, proti, 2012. gada 1. janvāri, Komisija nav arī izpildījusi savu pienākumu atbilstoši LES 17. pantam uzraudzīt to, kā Horvātijas Republika piemēro Līgumu par pievienošanos Eiropas Savienībai, kas ir viens no ES pamatlīgumiem;

               —

               69.–82. punkts, ņemot vērā to, ka, lai apelācijas sūdzības iesniedzējam rastos tiesiskā paļāvība pēc 2011. gada 9. decembra, nebija nepieciešamas Komisijas vēlākas saskanīgas un tiešas darbības, jo šajā lietā apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesiskā paļāvība radās pirms šī datuma.


title: Lieta T-41/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 28. janvāra spriedums – Argo Development and Manufacturing /ITSB – Clapbanner  (Reklāmas priekšmetu atveidojums) Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo reklāmas priekšmetu — Agrāki Kopienas dizainparaugi — Spēkā neesamības pamati — Novitāte — Individuāls raksturs — Informēts lietotājs — Autora brīvības pakāpe — Atšķirīgs kopējais iespaids — Regulas (EK) Nr. 6/2002 4., 5., 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/23

         Vispārējās tiesas 2015. gada 28. janvāra spriedums – Argo Development and Manufacturing/ITSB – Clapbanner (Reklāmas priekšmetu atveidojums)
   (Lieta T-41/14) (1)

   (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo reklāmas priekšmetu - Agrāki Kopienas dizainparaugi - Spēkā neesamības pamati - Novitāte - Individuāls raksturs - Informēts lietotājs - Autora brīvības pakāpe - Atšķirīgs kopējais iespaids - Regulas (EK) Nr. 6/2002 4., 5., 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 089/26)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Argo Development and Manufacturing Ltd (Ra’anana, Izraēla) (pārstāvis – B. Brisset, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji A. Pohlmann, vēlāk S. Hanne)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Clapbanner Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju trešās padomes 2013. gada 22. oktobra lēmumu lietā R 981/2012-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Argo Development and Manufacturing Ltd un Clapbanner Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Argo Development and Manufacturing Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 129, 28.4.2014.


title: Lieta C-239/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2016. gada 26. februāra spriedumu apvienotajās lietās T-546/13, T-108/14 un T-109/14 Ante Šumelj u.c./Eiropas Komisija 2016. gada 25. aprīlī iesniedza Ante Šumelj u.c.

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2016. gada 26. februāra spriedumu apvienotajās lietās T-546/13, T-108/14 un T-109/14 Ante Šumelj u.c./Eiropas Komisija 2016. gada 25. aprīlī iesniedza Ante Šumelj u.c.
   (Lieta C-239/16 P)
   (2016/C 251/14)
   Tiesvedības valoda – horvātu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Ante Šumelj, Dubravka Bašljan, Đurđica Crnčević, Miroslav Lovreković, Drago Burazer, Nikolina Nežić, Blaženka Bošnjak, Bosiljka Grbašić, Tea Tončić, Milica Bjelić, Marijana Kruhoberec, Davor Škugor, Ivan Gerometa, Kristina Samardžić, Sandra Cindrić, Sunčica Gložinić, Tomislav Polić, Vlatka Pižeta (pārstāvis – M. Krmek, odvjetnik)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               apmierināt prasībā un apelācijas sūdzībā izvirzītos prasījumus;

               —

               piespriest otrai lietas dalībniecei atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Attiecībā uz Vispārējās tiesas spriedumu apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza vairākus tiesību pamatus:

               1.

               Apelācijas sūdzības iesniedzēji uzskata, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiem nelabvēlīgu kļūdu tiesību piemērošanā, nenospriežot, ka Komisija nav ievērojusi savu pienākumu pārraudzīt Līguma par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai piemērošanu daļā, kas attiecas uz tiesu izpildītāja profesijas izveidošanu Horvātijas Republikas tiesību sistēmā atbilstoši Pievienošanās akta 36. pantam, kurā skaidri ir paredzēts: “Komisija rūpīgi pārrauga visas saistības, ko Horvātija ir uzņēmusies sarunu laikā, tostarp saistības, kuras jāizpilda pirms pievienošanās dienas vai pievienošanās dienā”. Komisijas veiktā pārraudzība it īpaši attiecās uz Horvātijas saistībām tiesu varas un pamattiesību jomā (VII pielikums).

               2.

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, sprieduma 57. punktā apgalvojot (pretēji tam, kas noteikts šī paša sprieduma 52. punktā), ka ne no vienas no Pievienošanās akta VII pielikumā ietvertajām saistībām, uz kurām atsaucās prasītāji, neizriet pienākums Horvātijas Republikai ieviest tiesu izpildītāja profesiju un tātad arī ne pienākums Komisijai uz šā pamata izmantot Pievienošanās akta 36. pantā paredzētos rīcības līdzekļus, lai novērstu Likuma par tiesu izpildītājiem atcelšanu.
               Horvātijas Republikas un Eiropas Savienības sarunas esot bijušas ilgas, un atšķirībā no pārējām sadaļām 23. sadaļa, kas esot pēdējā un vissarežģītākā, tika izstrādāta atbilstoši Eiropas Savienības labai praksei un attiecoties uz politiskajiem kritērijiem, kuri ir Horvātijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai priekšnosacījumi. Sarunas tika noslēgtas 2011. gada 30. jūnijā, pēc tam, kad 2011. gada 12. maijā Horvātijas valdība bija iesniegusi Eiropas Savienības prezidentvalstij ziņojumu par 23. sadaļā paredzēto saistību izpildi. Minētajā ziņojumā Horvātijas Republika desmit punktos esot izklāstījusi konkrētas saistības attiecībā uz Pievienošanās līgumu (Pievienošanās akta 36. pants) un esot apņēmusies tās ievērot. Atbilstoši saistībai Nr. 1 un saistībai Nr. 3, uz kuru noteikumiem (saistībā ar tiesu izpildītāju amata izveidošanu) tiesvedībā atsaucās apelācijas sūdzības iesniedzējas, Horvātijas Republikai bija skaidri noteikts pienākums izveidot tiesu izpildītāju amatu.

               3.

               Turklāt Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā (pretēji tiesiskās noteiktības principam), pirms tam – sprieduma 47.–51. punktā – norādot, ka saistība Nr. 1 neattiecas uz noteiktu tiesu sistēmas reformas stratēģiju un rīcības plānu, kas bija spēkā laikposmā no sarunu pabeigšanas līdz likumu, kas reglamentēja tiesu izpildītāju profesiju, atcelšanai. Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka atsaukšanās uz citu tiesu sistēmas reformas stratēģiju, ko Komisija minējusi tālāk savos dokumentos, nevis uz 2011. gada Tiesu sistēmas reformas stratēģiju un 2011. gada Rīcības plānu, ar kuriem Horvātijas Republikai bija noteikts pienākums izveidot tiesu izpildītāju amatu, esot uzskatāma par bīstamu precedentu, kas neatbilst līdzsvarotai juridiskajai interpretācijai.

               4.

               Tāpat Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, sprieduma 55. punktā apgalvojot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēji nebija minējuši nevienu konkrētu pārkāpumu, izņemot tiesiskās paļāvības aizsardzības principa neievērošanu, ņemot vērā, ka apelācijas sūdzības iesniedzēji visā tiesvedības laikā bija norādījuši uz tādiem pārkāpumiem kā diskriminācija, tiesību uz darbu pārkāpums un tiesiskās noteiktības pārkāpums. Esot vienkārši neticami, ka Vispārējā tiesa pārsūdzētajā spriedumā pilnībā ignorēja (neveicot nevienu atsauci) tiesiskās drošības (tiesiskās noteiktības) principu, no kura atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai izriet tiesiskās paļāvības aizsardzības princips.

               5.

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka Līguma par Eiropas Savienību 13. pantam nav nozīmes šajā tiesvedībā. Taču, lai kāda rīcība tiktu atzīta par prettiesisku, pārkāpumam neesot obligāti jāattiecas uz Savienības pozitīvajām tiesībām, proti, rakstveida normām, bet runa varot būt arī par vispārējo tiesību principu (noteiktības princips) pārkāpumu, kā tas ir LES 13. panta pārkāpuma gadījumā. Savienības institucionālā ietvara mērķis ir popularizēt tās vērtības, īstenot tās mērķus, aizstāvēt Savienības, tās pilsoņu un dalībvalstu intereses, kā arī nodrošināt savas politikas un rīcības konsekvenci, efektivitāti un turpinātību. Vispārējie tiesību principi esot daļa no Eiropas Savienības tiesību sistēmas.

               6.

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atbilstoši Līguma par Eiropas Savienību 17. pantam neņemot vērā, ka apelācijas sūdzības iesniedzēji ir tikuši nozīmēti, proti, izraudzīti, lai aizņemtu tiesu izpildītāju amatus, 23. sadaļas noslēgšanas brīdī, t.i., tad, kad tika noteikta tiesas varas sistēmas reforma, kurā kā viens no elementiem ietilpst tiesu izpildītāji. Proti, tiklīdz tika pabeigtas pievienošanās sarunas starp Horvātijas Republiku un Eiropas Savienību, it īpaši līdz ar konkrētu pasākumu noteikšanu, un ņemot vērā Vīnes konvencijas 26. pantu, apelācijas sūdzības iesniedzējiem esot bijušas tiesības uz tiesisku noteiktību saistībā ar viņu izvēlētās profesijas praktizēšanu.

               7.

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nesecinot, ka, ņemot vērā Pievienošanās akta 36. panta imperatīvās normas, Komisijai ir bijis jāpārrauga tā piemērošana un jāveic visi nepieciešamie pasākumi, lai Horvātijas Republika ievērotu savas saistības. Ņemot vērā, ka Komisija neesot rīkojusies atbilstoši Līguma par Eiropas Savienību 17. pantam, tā esot pārkāpusi šo tiesību normu, nelabvēlīgi ietekmējot apelācijas sūdzības iesniedzējus.

               8.

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nesecinot, ka Līgums par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai ir bijis sarunu rezultāts un ka līdz ar to tas rada pienākumus un rada tiesiskas sekas atbilstoši Eiropas Savienības tiesību aktiem un tiesību sistēmai. Konkrētajā lietā Pievienošanās līgums garantē apelācijas sūdzības iesniedzējiem tiesības uz darbu un uz jaunas profesijas izveidošanu, kurai viņi esot tikuši izraudzīti. Ņemot vērā Līguma noteikumus, apelācijas sūdzības iesniedzēji pamatoti sagaidīja, ka viņi sāks pildīt amata pienākumus, kuriem viņi ir bijusi izraudzīti pēc visu tiesību aktos paredzēto priekšnosacījumu izpildes (veiksmīgi izturot eksāmenus, aizejot no iepriekšējās darba vietas, aprīkojot savus birojus).


title: Lieta T-346/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 14. marta spriedums – Bank Tejarat/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Prasītāja atkārtota iekļaušana sarakstos — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Res judicata spēks — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Pamattiesības

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/17

         Vispārējās tiesas 2017. gada 14. marta spriedums – Bank Tejarat/Padome
   (Lieta T-346/15) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Prasītāja atkārtota iekļaušana sarakstos - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Res judicata spēks - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Pamattiesības)
   (2017/C 129/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bank Tejarat (Teherāna, Irāna) (pārstāvji – S. Zaiwalla, P. Reddy un A. Meskarian, solicitors, M. Brindle, QC, un R. Blakeley, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bishop un A. Vitro)

      Priekšmets

   Prasība saskaņā ar LESD 236. pantu atcelt Padomes 2015. gada 7. aprīļa lēmumu (KĀDP) 2015/556, ar kuru groza Padomes Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV 2015, L 92, 101. lpp.), un Padomes 2015. gada 7. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2015/549, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2015, L 92, 12. lpp.), ciktāl tie attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bank Tejarat atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 302, 14.9.2015.


title: Lieta C-385/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 30. jūlijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Elenca Srl/Ministero dell'Interno

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 30. jūlijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Elenca Srl/Ministero dell'Interno

   (Lieta C-385/10)
   ()
   2010/C 274/21
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Elenca Srl

      Atbildētāja: Ministero dell'Interno

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai pirmajā instancē apstrīdētais apkārtraksts un tajā minētās valsts tiesību normas (t.i. Iekšlietu ministrijas 2009. gada 18. maija apkārtraksts Nr. 4853 un īpaši 2006. gada 2. aprīļa likumdošanas dekrēts Nr. 152) ir saderīgs ar Kopienu tiesībām un ar iepriekš minētajām tiesību normām; it īpaši, vai minētās tiesību normas ir pretrunā Direktīvā 89/106/EEK (1) paredzētajiem principiem un noteikumiem par būvizstrādājumiem, kas nekādā veidā neparedz EK marķējumu, bet tieši pretēji paredz (6. panta 1. un 2. punkts), ka dalībvalstis “savā teritorijā nekavē tādu ražojumu brīvu apriti, laišanu tirgū vai izmantošanu, kuri atbilst [šīs direktīvas] noteikumiem”, nodrošinot, ka “šādu ražojumu izmantošanu mērķim, kam tie ir paredzēti, nekavē noteikumi vai nosacījumi, kurus izvirza valsts iestādes vai privātas organizācijas, kas darbojas kā valsts uzņēmums vai valsts iestāde un izmanto savu monopolstāvokli,” un ļaujot “savā teritorijā laist tirgū ražojumus, uz kuriem neattiecas 4. panta 2. punkts, ja tie atbilst valsts normatīvajiem un administratīvajiem aktiem, kas ir saskaņā ar Līgumu, līdz tam laikam, kad Eiropas tehniskās specifikācijas, kuras minētas II un III nodaļā, neparedz ko citu”.

               2)

               Vai apstrīdētais apkārtraksts un tajā minētās valsts tiesību normas ir pretrunā Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 28.–31. pantam, kas aizliedz importa ierobežojumus un pasākumus ar līdzvērtīgu iedarbību tiktāl, ciktāl citas Kopienu dalībvalsts izcelsmes preces tirdzniecības pakļaušana tehniskai prasībai, kā tas ir aplūkojamajā lietā, t.i., EK zīmes uzlikšanai — kas varētu būt iespējama un likumīga tikai tad, ja pastāvētu atbilstoša saskaņota tiesību norma — faktiski kavē attiecīgās preces importu un izplatīšanu Itālijas teritorijā, kas ir pretrunā principiem, kuri ir paredzēti minētajās EK līguma un Kopienu tiesību normās, kas garantē brīvību un konkurenci un kas prasa piemērot principus, kas var nodrošināt nediskriminējošu un objektīvu attieksmi, kā arī pārskatāmību, samērīgumu un atsevišķu uzņēmumu tiesību ievērošanu?

               3)

               Vai saskaņā ar Kopienu tiesību normām, kuru mērķis ir garantēt efektīvu konkurenci arī nozarē, uz kuru attiecas izskatāmais strīds, valsts likumdevējam un administrācijai būtu vajadzējis atturēties pieņemt normatīvus aktus, kas norādīti iepriekš minētajā apkārtrakstā un likumdošanas dekrētā Nr. 152/2006?

               4)

               Visbeidzot, vai Eiropas tiesībās garantēto plurālisma un konkurences aizsardzību nozarē nodrošina valsts tiesību akts — piemēram, likumdošanas dekrēts Nr. 152/2006 (īpaši ņemot vērā 285. pantu un IX pielikuma II daļas 2.7. un 3.4. punktu) — kas paredz un nosaka iepriekš minētās robežas?

      (1)  OV L 40, 12. lpp.


title: Lieta F–100/05: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 14. novembra spriedums — Chatziioannidou pret Komisiju (Ierēdņi — Pensijas — Tiesības uz pensiju, kas iegūtas pirms stāšanās Kopienu dienestā — Pārnešana uz Kopienu režīmu — Izdienas gadu aprēķināšana — Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts — Noteikumu par pārnestās summas monetāro konversiju nepiemērošana sakarā ar euro ieviešanu)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/83

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 14. novembra spriedums — Chatziioannidou pret Komisiju
   (Lieta F–100/05) (1)

   (Ierēdņi - Pensijas - Tiesības uz pensiju, kas iegūtas pirms stāšanās Kopienu dienestā - Pārnešana uz Kopienu režīmu - Izdienas gadu aprēķināšana - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts - Noteikumu par pārnestās summas monetāro konversiju nepiemērošana sakarā ar euro ieviešanu)
   (2006/C 326/167)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eleni Chatziioannidou, Auderghem (Beļģija) (pārstāvis — S. A. Pappas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Martin un K. Herrmann)
   Priekšmets
   Komisijas lēmuma par Grieķijā iegūto tiesību uz pensiju pārnešanu uz Kopienu režīmu, atcelšana.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2004. gada 30. novembra un 2005. gada 20. februāra lēmumus par prasītājas izdienas gadu aprēķināšanu pēc Grieķijā iegūto tiesību uz pensiju aktuārā ekvivalenta pārnešanas uz Kopienu režīmu;

               2)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 10, 14.01.2006., 25. lpp., (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T–387/05 un ar 15.12.2005. rīkojumu nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai).


title: Lieta C-334/08: Prasība, kas celta 2008. gada 18. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/39

         Prasība, kas celta 2008. gada 18. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-334/08)
   (2008/C 223/65)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Aresu un A. Caeiros)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kuri paredzēti EKL 10. pantā, Padomes 2000. gada 29. septembra Lēmuma 2000/597/EK, Euratom
                   (1) par Eiropas Kopienu pašu resursu sistēmu 8. pantā un Padomes 2000. gada 22. maija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 (2), ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, 2., 6., 10., 11. un 17. pantā, jo tā ir atteikusies Komisijas rīcībā nodot tādiem muitas maksājumiem atbilstošus pašu resursus, kas izriet no tā, ka Muitas departamenta direkcija Apūlijas un Bazilikatas reģioniem ar atrašanās vietu Bari 1997. gada 27. februārī ir piešķīrusi prettiesiskas atļaujas izveidot un pārvaldīt Taranto C tipa muitas noliktavas un vēlāk ir piešķīrusi atļaujas veikt pārstrādi muitas kontrolē un ievešanu pārstrādei, līdz tās tika atceltas 2002. gada 4. decembrī;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību Eiropas Kopienu Komisija pārmet Itālijas valdībai, ka tā ir atteikusies Eiropas Kopienas rīcībā nodot pašu resursus — aptuveni 23 miljonus euro — par dažām prettiesiskām muitas atļaujām, kuras ir piešķirtas Taranto laikā no 1997. gada februāra līdz 2002. gada decembrim.
   Strīda priekšmets būtībā ir par atbildību par summām saistībā ar resursiem, kuri nav segti attiecīgo prettiesisko darbību dēļ. Itālijas valdība uzskata, ka tā nav atbildīga par nesaņemtajiem ienākumiem sakarā ar minēto prettiesiskumu, jo šo prettiesiskumu var vienīgi pārmest ierēdņiem, kuri ir radījuši zaudējumus. Savukārt Komisija ir pārliecināta, ka spēkā esošais Kopienu tiesiskais regulējums uzliek Itālijai pienākumu uzņemties atbildību par visām finansiālajām sekām, kuras radušās no ierēdņu, kas rīkojas tās vārdā un labā, darbības, tostarp prettiesiskas darbības.

      (1)  OV L 253, 42. lpp.

      (2)  OV L 130, 1. lpp.


title: Lieta C-43/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. janvārī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Hauptzollamt Köln/Kronos Titan GmbH

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. janvārī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Hauptzollamt Köln/Kronos Titan GmbH

   (Lieta C-43/13)
   2013/C 123/14
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Hauptzollamt Köln

      Atbildētāja: Kronos Titan GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvas 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (1), 2. panta 3. punktā ir paredzēts, ka, apliekot ar nodokli energoproduktus, kas nav to energoproduktu vidū, attiecībā uz kuriem direktīvā ir noteikta nodokļa summa, tiek piemērota nodokļa likme, kas valsts tiesībās ir noteikta attiecībā uz energoprodukta izmantošanu par kurināmo, ciktāl šāds cits energoprodukts tāpat tiek izmantots kā kurināmais? Vai arī tad, ja šāds cits energoprodukts, to izmantojot kā kurināmo, ir ekvivalents konkrētam energoproduktam, var piemērot dalībvalsts tiesībās attiecībā uz šo energoproduktu noteikto nodokļa likmi, arī ja runa ir par vienotu nodokļa likmi, neņemot vērā to, vai tas tiek izmantots kā degviela vai kā kurināmais?

      (1)  OV L 283, 51. lpp.


title: Lieta C-243/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Budaörsi Városi Bíróság (Ungārija) 2008. gada 2. jūnija rīkojumu — Pannon GSM Zrt. / Erzsébet Sustikné Győrfi

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Budaörsi Városi Bíróság (Ungārija) 2008. gada 2. jūnija rīkojumu — Pannon GSM Zrt./Erzsébet Sustikné Győrfi

   (Lieta C-243/08)
   (2008/C 247/03)
   Tiesvedības valoda — ungāru
   Iesniedzējtiesa
   Budaörsi Városi Bíróság
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Pannon GSM Zrt.

      Atbildētāja: Erzsébet Sustikné Győrfi

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK (1) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punktu — saskaņā ar kuru dalībvalstis nosaka, ka negodīgi noteikumi, kas izmantoti pārdevēja vai piegādātāja ar patērētāju noslēgtā līgumā, atbilstoši savas valsts tiesību aktiem nav saistoši patērētājam — var interpretēt tādējādi, ka tam, ka pārdevēja vai piegādātāja noteikts negodīgs noteikums patērētājam nav saistošs, nav iedarbības ipso iure, bet tā ir vienīgi gadījumā, ja patērētājs attiecīgo negodīgo noteikumu sekmīgi apstrīd, iesniedzot tam paredzētu lūgumu?

               2)

               Vai patērētāja aizsardzībai, kas garantēta Direktīvā 93/13/EEK, ir vajadzīgs, lai — neatkarīgi nedz no procedūras veida, nedz no tā, vai tā ir vai nav balstīta uz sacīkstes principu — valsts tiesa pēc savas ierosmes, pat ja nav iesniegts lūgums, lai apstrīdētu noteikumu kā negodīgu, izvērtē, vai tai iesniegtais līgums ietver negodīgus noteikumus, un šādi pēc savas ierosmes, pārbaudot lietas piekritību sev, pārbauda pārdevēja vai piegādātāja paredzētos noteikumus?

               3)

               Ja uz otro jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši: kādi kritēriji valsts tiesai jāņem vērā un jāizvērtē, veicot šo pārbaudi?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.).


title: Lieta F-38/11: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 5. jūlija rīkojums — Alari /Parlaments (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2009. gada paaugstināšana amatā — Starpiestāžu pārcelšana laikā, kad ierēdnis tiktu paaugstināts amatā nosūtošajā iestādē — Iestāde, kuras kompetencē ir lemt par pārceltā ierēdņa paaugstināšanu amatā)

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/51

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 5. jūlija rīkojums — Alari/Parlaments
   (Lieta F-38/11) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2009. gada paaugstināšana amatā - Starpiestāžu pārcelšana laikā, kad ierēdnis tiktu paaugstināts amatā nosūtošajā iestādē - Iestāde, kuras kompetencē ir lemt par pārceltā ierēdņa paaugstināšanu amatā)
   2011/C 282/95
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gianluigi Alari (Bertrange, Luksemburga) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J. -N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — S. Alves un M. Ecker)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu par prasītāja nepaaugstināšanu amatā 2009. gada paaugstināšanas amatā ietvaros

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu;

               2)

               Eiropas Parlaments sedz savus, kā arī atlīdzina prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 179, 18.06.2011., 22. lpp.


title: Lieta C-13/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 11. janvārī iesniedza Tribunal da Relação de Guimarães (Portugāle) — Maria das Dores Meira da Silva/Zurich — Companhia de Seguros SA

text:
               26.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 11. janvārī iesniedza Tribunal da Relação de Guimarães (Portugāle) — Maria das Dores Meira da Silva/Zurich — Companhia de Seguros SA

   (Lieta C-13/11)
   2011/C 95/08
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal da Relação de Guimarães

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Maria das Dores Meira da Silva

      Atbildētāja: Zurich — Companhia de Seguros SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ceļu satiksmes negadījumā, kurā ir iesaistīts transporta līdzeklis un gājējs, kurš šķērso ceļu, un kurā gājējam tiek nodarīti miesas bojājumi un tiek bojāts īpašums, zaudējumu atlīdzības liegšana par šādu kaitējumu, ja kaitējumu radošo notikumu ir izraisījusi gājēja rīcība — saskaņā ar Portugāles Civilkodeksa 505. un 570. panta interpretāciju — ir pretrunā Kopienu tiesībām un it īpaši Pirmās direktīvas (72/166/EEK) (1) 3. panta 1. punktam, Otrās direktīvas (84/5/EEK) (2) 2. panta 1. punktam un Trešās direktīvas (90/232/EEK) (3) 1.a pantam, kas iestrādāts ar Piektās direktīvas (2005/14/EK) (4) 4. pantu (visas šīs direktīvas attiecas uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu), ņemot vērā Tiesas judikatūru attiecībā uz apstākļiem, kādos var tikt liegta zaudējumu atlīdzība, pamatojoties uz obligāto atbildību, kas rodas sakarā ar transporta līdzekļu satiksmi?

               2)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā, proti, ja zaudējumu atlīdzības liegšana ir pretrunā Kopienu tiesībām, vai iepriekš minēto Portugāles Civilkodeksa noteikumu interpretācija, saskaņā ar kuru šāda zaudējumu atlīdzība ir ierobežojama vai samazināma, ņemot vērā, pirmkārt, gājēja vainu un, otrkārt, transporta līdzekļa radīto risku negadījuma radīšanā, atbilst iepriekš minētajām Kopienu direktīvām?

      (1)  Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīva 72/166/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību, OV L 103, 1. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā, 06/01. sējums, 10.–12. lpp.

      (2)  Padomes 1983. gada 30. decembra Otrā direktīva par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, OV 1984, L 8, 17. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā, 06/07. sējums, 3.–6. lpp.

      (3)  Padomes 1990. gada 14. maija Trešā Direktīva 90/232/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu, OV L 129, 33. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā, 06/01. sējums, 249.–251. lpp.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/14/EK, ar ko groza Padomes Direktīvas 72/166/EEK, 84/5/EEK, 88/357/EEK un 90/232/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/26/EK attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu lietošanu, OV L 149, 14. lpp.


title: Lieta C-620/15: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 27. aprīļa spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A-Rosa Flussschiff GmbH/Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), kas ir Urssaf du Bas-Rhin tiesību pārņēmēja, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Migrējoši darba ņēmēji — Sociālais nodrošinājums — Piemērojamie tiesību akti — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 14. panta 2. punkta a) apakšpunkts — Regula (EEK) Nr. 574/72 — 12.a panta 1.a punkts — Nolīgums starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju — Kuģa apkalpe — Darba ņēmēji, kas norīkoti darbā citā dalībvalstī — Filiāle Šveicē — Apliecība E 101 — Pierādījuma spēks

text:
               26.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/4

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 27. aprīļa spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A-Rosa Flussschiff GmbH/Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), kas ir Urssaf du Bas-Rhin tiesību pārņēmēja, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden

   (Lieta C-620/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Migrējoši darba ņēmēji - Sociālais nodrošinājums - Piemērojamie tiesību akti - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - 14. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Regula (EEK) Nr. 574/72 - 12.a panta 1.a punkts - Nolīgums starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju - Kuģa apkalpe - Darba ņēmēji, kas norīkoti darbā citā dalībvalstī - Filiāle Šveicē - Apliecība E 101 - Pierādījuma spēks)
   (2017/C 202/06)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: A-Rosa Flussschiff GmbH

      Atbildētājas: Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), kas ir Urssaf du Bas-Rhin tiesību pārņēmēja, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1972. gada 21. marta Regulas (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka izpildes kārtību Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulai (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, – redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, un ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 13. aprīļa Regulu (EK) Nr. 647/2005, – 12.a panta 1.a punkts ir interpretējams tādējādi, ka apliecība E 101, ko atbilstoši Regulas Nr. 1408/71 – redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Regulu Nr. 118/97, kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 13. aprīļa Regulu (EK) Nr. 647/2005, – 14. panta 2. punkta a) apakšpunktam izdevusi kādas dalībvalsts kompetentās iestādes izraudzītā institūcija, ir saistoša gan dalībvalsts, kurā tiek veikts darbs, sociālā nodrošinājuma iestādēm, gan šīs dalībvalsts tiesām, pat ja tās ir konstatējušas, ka attiecīgā darba ņēmēja darba nosacījumi acīmredzami neietilpst šīs Regulas Nr. 1408/71 normas materiāltiesiskajā piemērošanas jomā.

      (1)  OV C 48, 8.2.2016.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 14. oktobrī lietā C-340/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Dalībvalsts pienākumu neizpilde — Direktīva 92/50/EEK — Procedūra valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai — Atbalsta sniegšana attīrīšanas stacijas projekta vadībā — Ideju projekta konkursa uzvarētāja (izraudzīšana), nepublicējot EKOV paziņojumu par līguma piešķiršanu (paziņojumu par iepirkumu))

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/12

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2004. gada 14. oktobrī
   lietā C-340/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (1)

   (Dalībvalsts pienākumu neizpilde - Direktīva 92/50/EEK - Procedūra valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai - Atbalsta sniegšana attīrīšanas stacijas projekta vadībā - Ideju projekta konkursa uzvarētāja (izraudzīšana), nepublicējot EKOV paziņojumu par līguma piešķiršanu (paziņojumu par iepirkumu))
   (2004/C 300/24)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-340/02 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2002. gada 24. septembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis - M. Nolin) pret Francijas Republiku (pārstāvji - M. de Bergues, S. Pailler un D. Petrausch), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši S. von Bahr un K. Schiemann (referents), ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretārs R. Grass, 2004. gada 14. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               sakarā ar to, ka Communauté Urbaine du Mans ir piešķīrusi [līgumu] par atbalstu Chauviniére attīrīšanas stacijas projekta vadībā, nepublicējot paziņojumu par iepirkumu Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Direktīva 92/50/EEK par procedūru saskaņošanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai un jo īpaši tās 15. panta 2. punkts;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 289, 23.11.2002.


title: Lieta C-154/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 20. janvāra spriedumu lietā T-460/07 Nokia Oyj /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2010. gada 1. aprīlī iesniedza Nokia Oyj

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 20. janvāra spriedumu lietā T-460/07 Nokia Oyj/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2010. gada 1. aprīlī iesniedza Nokia Oyj

   (Lieta C-154/10 P)
   2010/C 179/25
   Tiesvedības valoda — somu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Nokia Oyj (pārstāvis — C. Rehaag, asianajaja)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Medion AG

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt spriedumu lietā T-460/07;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-460/07, jo Vispārējā tiesa tajā kļūdaini esot nospriedusi, ka starp preču zīmēm “LIFE” un “LIFE BLOG” pastāv sajaukšanas iespēja, un līdz ar to esot kļūdaini piemērojusi Regulas Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu. Tādējādi tā esot pārkāpusi Savienības tiesības.
   Lai gan Vispārējā tiesa attiecībā uz preču zīmju līdzību esot konstatējusi, ka salīdzinājuma priekšmets esot preču zīmes “LIFE” un “LIFE BLOG”, tomēr turpmāk tā viennozīmīgi esot rīkojusies pretrunā ar šo konstatāciju, jo tā saistībā ar preču zīmju līdzības pamatojumu esot novērtējusi tikai vienotās preču zīmes “LIFE BLOG” elementu “LIFE”.
   Šajā sakarā Vispārējā tiesa esot veikusi kļūdainu vērtējumu par to, kuri patērētāji ietilpst konkrētajā sabiedrības daļā un kā patērētāji šīs preču zīmes uztver, un tādējādi tā esot pārkāpusi Tiesas judikatūrā atzītos principus.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-511/14: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 16. jūnija spriedums (Tribunale di Bologna (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pebros Servizi Srl/Aston Martin Lagonda Ltd Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 805/2004 — Eiropas izpildes rīkojums neapstrīdētiem prasījumiem — 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Apstiprināšanas prasības — Aizmugurisks spriedums — Jēdziens “neapstrīdēts prasījums” — Vienas puses procesuālā rīcība, kas var tikt pielīdzināta “prasījuma neapstrīdēšanai”

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/6

         Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 16. jūnija spriedums (Tribunale di Bologna (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pebros Servizi Srl/Aston Martin Lagonda Ltd

   (Lieta C-511/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 805/2004 - Eiropas izpildes rīkojums neapstrīdētiem prasījumiem - 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Apstiprināšanas prasības - Aizmugurisks spriedums - Jēdziens “neapstrīdēts prasījums” - Vienas puses procesuālā rīcība, kas var tikt pielīdzināta “prasījuma neapstrīdēšanai”)
   (2016/C 305/08)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Bologna

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Pebros Servizi Srl

      Atbildētāja: Aston Martin Lagonda Ltd

      Rezolutīvā daļa:

   Nosacījumi, saskaņā ar kuriem aizmuguriska sprieduma gadījumā prasījums tiek uzskatīts par “neapstrīdētu” Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 805/2004, ar ko izveido Eiropas izpildes rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem, 3. panta 1. punkta otrās daļas b) apakšpunkta izpratnē, ir jānosaka autonomi vienīgi atbilstoši šai regulai.

      (1)  OV C 34, 2.2.2015.


title: Lieta T-289/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 10. novembra rīkojums – Ledra Advertising /Komisija un ECB Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus — Programma Kipras stabilitātes atbalstam — Starp Kipras Republiku un ESM noslēgtais saprašanās memorands par specifiskiem ekonomiskās politikas nosacījumiem — Vispārējās tiesas kompetence — Cēloņsakarība — Prasība, kas daļēji ir nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/28

         Vispārējās tiesas 2014. gada 10. novembra rīkojums – Ledra Advertising/Komisija un ECB
   (Lieta T-289/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus - Programma Kipras stabilitātes atbalstam - Starp Kipras Republiku un ESM noslēgtais saprašanās memorands par specifiskiem ekonomiskās politikas nosacījumiem - Vispārējās tiesas kompetence - Cēloņsakarība - Prasība, kas daļēji ir nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)
   (2015/C 026/34)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ledra Advertising Ltd (Nikosija, Kipra) (pārstāvji – C. Paschalides, solicitor, un A. Paschalides, advokāts)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Smulders un J. P. Keppenne) un Eiropas Centrālā banka (ECB) (pārstāvji – A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan un F. Athanasiou, pārstāvji, kam palīdz W. Bussian, W. Devroe un D. Arts, advokāti)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt 2013. gada 26. aprīlī starp Kipras Republiku un Eiropas Stabilitātes mehānismu (ESM) noslēgtā saprašanās memoranda par specifiskiem ekonomiskās politikas nosacījumiem 1.23.–1.27. punktus un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību, kurus esot cietusi prasītāja saprašanās memoranda 1.23.–1.27. punktu iekļaušanas šajā memorandā dēļ un Komisijas uzraudzības pienākuma pārkāpuma dēļ

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Ledra Advertising Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas un Eiropas Centrālās bankas (ECB) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 226, 3.8.2013.


title: Lieta T-750/14: Prasība, kas celta 2014. gada 6. novembrī  – Segimerus /ITSB – Ergo Versicherungsgruppe  ( “ELGO” )

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/36

         Prasība, kas celta 2014. gada 6. novembrī – Segimerus/ITSB – Ergo Versicherungsgruppe (“ELGO”)
   (Lieta T-750/14)
   (2015/C 026/46)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Segimerus Ltd (Preston, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – F. Henkel, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Ergo Versicherungsgruppe AG (Diselorfa, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “ELGO” – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 292 498

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 22. augusta lēmums lietā R 473/2014–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un nodot lietu atpakaļ Iebildumu nodaļai;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu un nodot lietu atpakaļ Apelāciju padomei;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

   Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrā teikuma pārkāpums.


title: Lieta T-171/12: Prasība, kas celta 2012. gada 12. aprīlī — Peri /ITSB (Savilces forma)

text:
               23.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/18

         Prasība, kas celta 2012. gada 12. aprīlī — Peri/ITSB (Savilces forma)
   (Lieta T-171/12)
   2012/C 184/32
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Peri GmbH (Weißenhorn, Vācija) (pārstāve — J. Dönch, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 26. janvāra lēmumu lietā R 1209/2011-1;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: trīsdimensiju preču zīme savilces formā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 6. un 19. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 9 462 078

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un e) apakšpunkta i) und ii) punkta pārkāpums


title: Lieta T-551/10: Prasība, kas celta 2010. gada 26. novembrī — Fri-El Acerra /Komisija

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/52

         Prasība, kas celta 2010. gada 26. novembrī — Fri-El Acerra/Komisija
   (Lieta T-551/10)
   ()
   2011/C 30/92
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fri-El Acerra Srl (Acerra, Napoli, Itālija) (pārstāvji — M. Todino, advokāts, P. Fattori, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 15. septembra lēmumu par valsts atbalstu Nr. C 8/2009, ar ko tā par nesaderīgu ar iekšējo tirgu ir atzinusi atbalsta pasākumu, kuru Itālijas Republika bija paredzējusi īstenot par labu Fri-El Acerra s.r.l.;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā prasītāja apstrīd Komisijas lēmumu, ar ko par nesaderīgu ar kopējo tirgu ir atzīts atbalsts, kuru prasītājai piešķīrušas Itālijas iestādes saistībā ar centrāles, kas darbināma ar biomasu, būvniecību Acerra.
   1.   Pirmais pamats: nepareiza LESD 107. panta 3. punkta piemērošana, nepareiza Valstu reģionālā atbalsta pamatnostādņu piemērošana un judikatūras par [atbalsta] stimulējošo iedarbību sagrozīšana.
   Prasītāja uzskata, ka Komisija nepareizi esot piemērojusi Valstu reģionālā atbalsta pamatnostādņu 2007.–2013. gadam 38. punktā paredzēto būtisko un hronoloģisko nosacījumu, piešķirot tam absolūtu spēku attiecībā uz atbalsta stimulējošo iedarbību un neaplūkojot atbalsta būtību. Tādējādi Komisija esot sniegusi šī nosacījuma formālu interpretāciju, kas ir pretrunā tam, kas ir noteikts judikatūrā par [atbalsta] stimulējošo iedarbību, un neesot atbilstoši novērtējusi lietas dalībnieku iesniegtos dokumentus.
   2.   Otrais pamats: vispārējo Kopienu tiesību principu pārkāpums un it īpaši tempus regit actum un tiesiskās paļāvības principu pārkāpums.
   Prasītāja uzskata, ka Komisija nepareizi ir atzinusi, ka 2006. gadā publicētajās 2007. gada pamatnostādnēs paredzētais būtiskais nosacījums ir piemērojams faktiem, kas radušies pirms šo pamatnostādņu publicēšanas. Šāda piemērošana esot pretrunā tādiem Kopienu tiesību pamatprincipiem kā tempus regit actum principam, kas paredz, ka tiesību norma nav piemērojama ar atpakaļejošu spēku, kā arī tiesiskās paļāvības principam.
   3.   Trešais pamats: Acīmredzama kļūda vērtējumā tiktāl, ciktāl Komisija ir sagrozījusi faktus, kļūdaini vērtējot nosacījumu par darba vietu skaita palielināšanu, kā arī enerģijas apmēru, kas nodrošināts Acerra rūpnieciskajai zonai, un kļūdaini secinot, ka projekts tikai pavisam nelielā mērā sekmē reģionālo enerģētikas politiku un reģionālo attīstību.
   Šis pamats ir pamatots ar apsvērumiem, saskaņā ar kuriem atbildētāja:
   formāli un pretēji pati savai praksei šajā jomā ir vērtējusi nosacījumu par darba vietu skaita palielināšanu, aplūkojot to atsevišķi no tirgus veida un no ekonomiskā konteksta, kādā iekļaujas atbalsta projekts;
   turklāt nav atbilstoši novērtējusi tiešo labumu, ko Fri-El saražotā elektroenerģija sniedz Acerra rūpnieciskajai zonai, jo nav ņēmusi vērā Itālijas tiesisko regulējumu enerģētikas jomā un rūpnieciskās ražošanas un reģionālās attīstības veicināšanas netiešo iedarbību;
   neesot ņēmusi vērā Fri-El Acerra ieguldījumu reģionālās enerģētikas politikas īstenošanā, kuras mērķis ir līdz 2013. gadam panākt to, ka zināms daudzums elektroenerģijas tiek ražots no atjaunojamiem avotiem.
   4.   Ceturtais pamats: acīmredzama kļūda vērtējumā, jo Komisija esot kļūdaini novērtējusi atbalsta neatbilstību vides jomā pieņemto pamatnostādņu nozīmē.
   Prasītāja uzskata, ka Komisija esot nepareizi apgalvojusi, ka Itālijas iestādes un Fri-El Acerra nav iesniegušas atbilstošu dokumentāciju. Turklāt tā neesot piemērojusi nosacījumu par veicināšanu, kā tas ir paredzēts pamatnostādnēs, kurās ir paredzēta būtiska, nevis tikai formāla pārbaude.


title: Lieta C-293/07: Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīvas 74/409/EEK un 92/43/EEK — Savvaļas puntu aizsardzība — Īpaši aizsargājamās teritorijas — Nepietiekami aizsardzības pasākumi)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/4

         Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-293/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīvas 74/409/EEK un 92/43/EEK - Savvaļas puntu aizsardzība - Īpaši aizsargājamās teritorijas - Nepietiekami aizsardzības pasākumi)
   (2009/C 32/06)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Konstantinidis, D. Recchia un M. Patakia)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvis — E. Skandalou)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp.) 4. panta 1. un 2. punkta kopā ar 4. panta 4. punktu šajā direktīvā, kurā grozījumi izdarīti ar 6. panta 2.–4. punktu Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvā 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.), pārkāpums — Īpaši aizsargājamo teritoriju neaizsargāšana — Darbības, kas var kaitēt visām īpaši aizsargājamām teritorijām un negatīvi ietekmēt īpaši aizsargājamo teritoriju un sugu, kuru dēļ šīs teritorijas ir noteiktas, aizsardzības mērķus
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi saskaņota, īpaša un pilnīga tiesiskā regulējuma pieņemšanai un piemērošanai, kas varētu nodrošināt īpaši aizsargājamo teritoriju atbilstošu pārvaldību un efektīvu aizsardzību, ņemot vērā aizsardzības mērķus Direktīvā 79/409/EEK attiecībā uz savvaļas putnu aizsardzību, Grieķijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas, kas grozīta ar Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 2. punktu, 4. panta 1. un 2. punkta, kā arī 4. panta 4. punkta pirmā teikuma apvienotos noteikumus;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 182, 04.08.2007.


title: Lieta C-423/05: Tiesas (septītā palāta) spriedums 2007. gada 29. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Atkritumu apsaimniekošana — Direktīva 75/442/EEK un Direktīva 1999/31/EK — Nelikumīgi vai nekontrolēti poligoni)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/13

         Tiesas (septītā palāta) spriedums 2007. gada 29. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-423/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Atkritumu apsaimniekošana - Direktīva 75/442/EEK un Direktīva 1999/31/EK - Nelikumīgi vai nekontrolēti poligoni)
   (2007/C 96/21)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Caeiros un M. Konstantinidis)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un O. Christmann)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — 4., 8. un 9. panta Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvā 75/442/EEK par atkritumiem (OV L 194, 39. lpp.), kas grozīta ar Padomes 1991. gada 18. marta Direktīvu 91/156/EEK, ar ko groza Direktīvu 75/442/EEK par atkritumiem (OV L 78, 32. lpp.), un 14. panta a), b) un c) punkta Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvā 99/31/EK par atkritumu poligoniem (OV L 182, 1. lpp.) pārkāpums — Tādu pasākumu trūkums, kas vajadzīgi nelikumīgu vai nekontrolētu poligonu slēgšanai vai to stāvokļa uzlabošanai
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu 4., 8. un 9. panta Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvā 75/442/EEK par atkritumiem, kas grozīta ar Padomes 1991. gada 18. marta Direktīvu 91/156/EEK, un 14. panta a), b) un c) punkta Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvā 99/31/EK par atkritumu poligoniem ievērošanu, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar minētajiem noteikumiem;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 48, 25.2.2006.


title: Lieta T-273/08: Prasība, kas celta 2008. gada 14. jūlijā — X Technology Swiss /ITSB — Ipko-Amcor ( First-On-Skin )

text:
               13.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/14

         Prasība, kas celta 2008. gada 14. jūlijā — X Technology Swiss/ITSB — Ipko-Amcor (“First-On-Skin”)
   (Lieta T-273/08)
   (2008/C 236/24)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: X Technology Swiss GmbH, Wollerau (Šveice) (pārstāvis — A. Herbertz, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Ipko-Amcor BV, Zoetermeer (Nīderlande)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 15. maija lēmumu lietā R 281/2007-4 grozīt tādējādi, ka iebildumi tiek noraidīti.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja;

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “First-On-Skin” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18., 23. un 25. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 019 981);

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Ipko-Amcor BV;

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “FIRST” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē (Beniluksa valstīs reģistrēta ar Nr. 401 666), pie kam iebildumi ir vērsti pret reģistrāciju attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē;

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt iebildumu nodaļas lēmumu;

      Izvirzītie pamati: starp pretstatītajām preču zīmēm neesot sajaukšanas iespējas.