title: Lieta C-70/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 9. februārī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – NCG Banco, S. A. (šobrīd – Abanca Corporación Bancaria, S. A.)/Alberto García Salamanca Santos

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 9. februārī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – NCG Banco, S. A. (šobrīd – Abanca Corporación Bancaria, S. A.)/Alberto García Salamanca Santos

   (Lieta C-70/17)
   (2017/C 121/24)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: NCG Banco, S. A. (šobrīd – Abanca Corporación Bancaria, S. A.)

      Atbildētājs: Alberto García Salamanca Santos

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 93/13/EEZ (1) 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj iespēju valsts tiesai, izvērtējot, vai ir negodīgs hipotekārā aizdevuma līgumā, kas noslēgts ar patērētāju, iekļauts noteikums par kredīta pirmstermiņa atmaksu, kurā papildus citiem gadījumiem, kad netiek veikti vairāki ikmēneša maksājumi, ir paredzēta pirmstermiņa atmaksa arī gadījumā, ja netiek veikts viens ikmēneša maksājums, izvērtēt tikai tā līguma noteikuma negodīgumu, kurā ir runa par vienu gadījumu vai viena ikmēneša maksājuma neveikšanu, un noteikumu par kredīta pirmstermiņa atmaksu saistībā ar vairāku ikmēneša maksājumu neveikšanu, kuram arī šajā noteikumā ir vispārējs raksturs, uzskatīt par joprojām spēkā esošu, neatkarīgi no tā, vai uz laiku, kad šī iespēja tiek īstenota, ir jāattiecina kādi īpaši secinājumi par spēkā neesamību vai negodīgumu?

               2)

               Vai valsts tiesai ir tiesības saskaņā ar Direktīvu 93/13 – tiklīdz aizdevuma vai kredīta līgumā, kuram ir pievienota hipotekārs nodrošinājums, iekļautais noteikums par kredīta pirmstermiņa atmaksu tiek atzīts par negodīgu, – uzskatīt, ka papildu valsts tiesību noteikuma piemērošana, lai arī tas rada pamatu piespiedu atsavināšanas procesa uzsākšanai vai turpināšanai pret patērētāju, ir labvēlīgāka patērētājam nekā minētā īpašā piespiedu atsavināšanas procesa apturēšana, un atļaut kreditoram uzsākt tiesvedību, lai pārtrauktu aizdevuma vai kredīta līgumu, vai pieprasītu atmaksāt nesamaksātās summas, un attiecīgi nodrošināt nelabvēlīga sprieduma izpildi bez priekšrocībām, kādas īpašais piespiedu atsavināšanas process rada patērētājam?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta T-533/93: Pirmās instances tiesas 2009. gada 23. jūlija rīkojums — Bouma u.c./Padome un Komisija

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/21

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 23. jūlija rīkojums — Bouma u.c./Padome un Komisija
   (Lieta T-533/93) (1)

   2009/C 233/39

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 334, 09.12.1993.


title: Lieta C-331/07: Prasība, kas celta 2007. gada 16. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/4

         Prasība, kas celta 2007. gada 16. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-331/07)
   (2007/C 247/06)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Tserepa-Lacombe un F. Erlbacher)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveicot visus pasākumus, kas nepieciešami, lai novērstu būtisku personāla trūkumu par veterināro kontroli atbildīgajos dienestos Grieķijā, kas var apdraudēt Kopienu veterināro tiesību aktu pareizu un efektīvu piemērošanu, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētie tiesību akti;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību Komisija lūdz Tiesu atzīt, ka, neveicot administratīvus pasākumus, kas saskaņā ar tiesību aktiem ir nepieciešami, pirmkārt, lai īstenotu pienākumu, kurš paredzēts 4. panta 2. punkta c) apakšpunktā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulā (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (OV L 165, 30.04.2004., 1. lpp., labojumi — OV L 191, 28.05.2004., 1. lpp., turpmāk tekstā — “Regula Nr. 882/2004”), kā arī pienākumu pieņemt darbā pietiekamu skaitu kvalificētu un pieredzējušu darbinieku, lai varētu efektīvi veikt oficiālo kontroli, un, otrkārt, lai īstenotu pienākumu, kas paredzēts Kopienu veterināro tiesību aktu noteikumos par finansējumu personālam, kas nepieciešams, lai veiktu paredzētās veterinārās kontroles, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī regula.
   Komisija norāda, ka Kopienu veterinārie tiesību akti uzliek dalībvalstīm pienākumu nodrošināt, ka tiek veikts ievērojams skaits pārbaužu un kontroļu, kas saistītas ar tajā paredzēto nosacījumu un noteikumu piemērošanu. Tādējādi dažas normas, proti, Regulas Nr. 882/2004 4. panta 2. punkta c) apakšpunkts paredz, ka dalībvalstīm ir jāpieņem darbā pietiekams skaits atbilstoši kvalificētu un pieredzējušu darbinieku, lai varētu veikt veterinārās kontroles. Turklāt liela daļa šo normu vai nu skaidri paredz, ka ir jāveic dažas veterinārās kontroles, kuru veikšanas kārtība ir vairāk vai mazāk noteikta, vai arī paredz nosacījumus un noteikumus, kas norāda uz to, ka veterinārā kontrole pastāv.
   Tomēr, pamatojoties uz lielu skaitu Komisijas Pārtikas un veterinārā biroja (PVB) darba ziņojumiem, Komisija apgalvo, ka argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigās un pat vēl pēc minētā termiņa, neraugoties uz dažu Grieķijas iestāžu centieniem, Grieķijas Republika nav veikusi visus pasākumus, kas nepieciešami, lai novērstu norādītos trūkumus. Sākot no 1998. gada, PVB veica lielu skaitu pārbaužu Grieķijā, kuru laikā tas konstatēja, ka kompetentajos dienestos visos administratīvajos līmeņos trūkst personāla, lai veiktu Kopienu tiesību aktos paredzētās oficiālās kontroles. Konstatētā trūkuma rezultātā, kā uzskata Komisijas speciālisti, oficiālās kontroles, kas nepieciešamas, lai nodrošinātu efektīvu Kopienu tiesību aktu piemērošanu dzīvnieku aizsardzības jomā, nevarēja tikt veiktas, dzīvnieku slimību apkarošanas un ierobežošanas programmas nebija pabeigtas, un normas par dzīvnieku labturību nebija ievērotas.
   Grieķijas iestādēm nosūtītie ieteikumi galvenokārt nav izpildīti vai ir nepietiekami izpildīti. Darba ziņojumi rada samērā biedējošu iespaidu par Grieķijā veiktajām oficiālajām kontrolēm.


title: Lieta T-155/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 26. oktobra spriedums – Kaddour/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju — Līdzekļu iesaldēšana — Agrāku aktu atcelšana ar Vispārējās tiesas spriedumu — Jauni akti, ar kuriem prasītāja vārds ir iekļauts sarakstos — Prasība atcelt tiesību aktu — Reglamenta 76. panta d) punkts — Prasības pieteikuma saturs — Pieņemamība — Pienākums norādīt pamatojumu — Pierādīšanas pienākums — Īpašumtiesības — Darījumdarbības brīvība

text:
               12.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/18

         Vispārējās tiesas 2016. gada 26. oktobra spriedums – Kaddour/Padome
   (Lieta T-155/15) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Agrāku aktu atcelšana ar Vispārējās tiesas spriedumu - Jauni akti, ar kuriem prasītāja vārds ir iekļauts sarakstos - Prasība atcelt tiesību aktu - Reglamenta 76. panta d) punkts - Prasības pieteikuma saturs - Pieņemamība - Pienākums norādīt pamatojumu - Pierādīšanas pienākums - Īpašumtiesības - Darījumdarbības brīvība)
   (2016/C 462/22)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Khaled Kaddour (Damaska, Sīrija) (pārstāvji – sākotnēji A. Boesch, D. Amaudruz, M. Ponsard, advokāti, V. Davies, solicitor, un T. Eicke, QC, vēlāk V. Davies, T. Eicke un V. Wilkinson, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – G. Étienne un S. Kyriakopoulou)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un kurā lūgts atcelt Padomes 2015. gada 26. janvāra Īstenošanas lēmumu 2015/117/KĀDP, ar kuru īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2015, L 20, 85. lpp.), un Padomes 2015. gada 26. janvāra Īstenošanas regulu (ES) 2015/108, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV 2015, L 20, 2. lpp.), ciktāl prasītāja vārds ir ticis iekļauts tādu personu un vienību sarakstā, kam piemēro ierobežojošus pasākumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Khaled Kaddour sedz savus tiesāšanās izdevumus pats, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus šajā instancē un pagaidu noregulējuma tiesvedībā.

      (1)  OV C 190, 8.6.2015.


title: Lieta T-426/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 26. oktobra spriedums — Bayerische Asphaltmischwerke /ITSB — Koninklijke BAM Groep ( “bam” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “BAM” reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka grafiska preču zīme “BAM” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Preču līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/17

         Vispārējās tiesas 2011. gada 26. oktobra spriedums — Bayerische Asphaltmischwerke/ITSB — Koninklijke BAM Groep (“bam”)
   (Lieta T-426/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “BAM” reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka grafiska preču zīme “BAM” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Preču līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 355/29
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bayerische Asphaltmischwerke GmbH & Co. KG für Straßenbaustoffe (Hofolding, Vācija) (pārstāvji — G. Würtenberger un R. Kunze, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Koninklijke BAM Groep NV (Bunnik, Nīderlande) (pārstāvji — sākotnēji J. van Manen, pēc tam J. van Manen un M. van de Braak, visbeidzot J. van Manen un R. Sjoerdsma, avocats)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2009. gada 11. augusta lēmumu lietā R 1005/2008-2 par iebildumu procesu starp Bayerische Asphaltmischwerke GmbH & Co. KG für Straßenbaustoffe un Koninklijke BAM Groep NV

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Asphaltmischwerke GmbH & Co. KG für Straßenbaustoffe sedz savus un atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Koninklijke BAM Groep NV tiesāšanās izdevums, tostarp, attiecībā uz Koninklijke BAM Groep NV, nepieciešamos izdevumus saistībā ar procesu Apelāciju padomē.

      (1)  OV C 11, 16.01.2010.


title: Lieta C-60/07: Tiesas (septītā palāta) spriedums 2007. gada 8. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2004/33/EK — Tehniskās prasības asinīm un asins komponentiem — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/22

         Tiesas (septītā palāta) spriedums 2007. gada 8. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-60/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2004/33/EK - Tehniskās prasības asinīm un asins komponentiem - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2007/C 315/37)
   Tiesvedības valoda — čehu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Šimerdová un L. Pignataro)

      Atbildētāja: Čehijas Republika (pārstāvis — T. Boček)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2004. gada 22. marta Direktīvu 2004/33/EK par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/98/EK piemērošanu attiecībā uz dažām tehniskajām prasībām asinīm un asins komponentiem (OV L 91, 25. lpp.), nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2004. gada 22. marta Direktīvu 2004/33/EK par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/98/EK piemērošanu attiecībā uz dažām tehniskajām prasībām asinīm un asins komponentiem, Čehijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Čehijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 69, 24.3.2007.


title: Lieta C-4/16: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 2. marta spriedums (Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – J. D./Prezes Urzędu Regulacji Energetyki Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Direktīva 2009/28/EK — 2. panta otrās daļas a) punkts — No atjaunojamajiem energoresursiem saražotā enerģija — Hidroenerģija — Jēdziens — Enerģija, ko saražo maza hidroelektrostacija, kura atrodas pie cita uzņēmuma notekūdeņu ieplūdēm

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/7

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 2. marta spriedums (Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – J. D./Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

   (Lieta C-4/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Direktīva 2009/28/EK - 2. panta otrās daļas a) punkts - No atjaunojamajiem energoresursiem saražotā enerģija - Hidroenerģija - Jēdziens - Enerģija, ko saražo maza hidroelektrostacija, kura atrodas pie cita uzņēmuma notekūdeņu ieplūdēm)
   (2017/C 121/09)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Apelacyjny w Warszawie

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: J. D.

      Atbildētājs: Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvas 2009/28/EK par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK, 2. panta otrās daļas a) punktā ietvertais jēdziens “enerģija, kas iegūta no atjaunojamiem energoresursiem” ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ietilpst enerģija, ko ražo maza hidroelektrostacija, kas nav ne sūkņu hidroakumulācijas elektrostacija, ne arī caurteces hidroelektrostacija ar sūkņa funkciju un kas atrodas pie cita uzņēmuma rūpniecības notekūdeņu ieplūdēm, kurš ūdeni iepriekš ir ieguvis savām vajadzībām.

      (1)  OV C 111, 29.3.2016.


title: Lieta T-596/15: Prasība, kas celta 2015. gada 19. oktobrī – Batmore Capital/ITSB — Univers Poche (“POCKETBOOK”)

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/37

         Prasība, kas celta 2015. gada 19. oktobrī – Batmore Capital/ITSB — Univers Poche (“POCKETBOOK”)
   (Lieta T-596/15)
   (2015/C 414/48)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Batmore Capital Ltd (Tortola, British Virgin Islands) (pārstāvis – D. Masson, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Univers Poche (Parīze, Francija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “POCKETBOOK”, starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – reģistrācijas pieteikums Nr. 1 034 872

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 30. jūlija lēmums lietā R 1952/2014-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu;

               —

               pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               attiecībā uz Kopienu reģistrēt starptautisko preču zīmes reģistrāciju Nr. 1 034 872;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt prasītājai šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               preču un pakalpojumu līdzības kļūdains vērtējums;

               —

               sajaukšanas iespējas starp konfliktējošajiem apzīmējumiem kļūdains vērtējums.


title: Lieta C-131/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 17. martā iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) — Pfeifer & Langen Kommanditgesellschaft/Hauptzollamt Aachen

text:
               18.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 17. martā iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) — Pfeifer & Langen Kommanditgesellschaft/Hauptzollamt Aachen

   (Lieta C-131/11)
   2011/C 179/12
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Finanzgericht Düsseldorf

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Pfeifer & Langen Kommanditgesellschaft

      Atbildētājs: Hauptzollamt Aachen

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Komisijas 1982. gada 8. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1443/82, kas nosaka sīki izstrādātus noteikumus kvotu sistēmas piemērošanai cukura nozarē (1), 3. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādejādi, ka šī tiesību norma attiecas arī uz virs kvotas saražoto cukuru, ko kompetentā iestāde vēlāk, veicot pārbaudi, atrod pie ražotāja?

      (1)  OV L 158, 17. lpp.


title: Lieta T-520/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. jūlijā  – bd breyton-design /ITSB ( “RACE GTP” )

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/50

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. jūlijā – bd breyton-design/ITSB (“RACE GTP”)
   (Lieta T-520/14)
   2014/C 303/59
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: bd breyton-design GmbH (Stockach, Vācija) (pārstāvji – T. Raab un H. Lauf, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 27. marta lēmumu lietā R 1230/2013–1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “RACE GTP” saistībā ar precēm, kas ietilpst 12. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 0 18  918

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta un 7. panta 2. punkta pārkāpums


title: Lieta C-328/08: Prasība, kas celta 2008. gada 17. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Somijas Republika

text:
               13.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/12

         Prasība, kas celta 2008. gada 17. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Somijas Republika
   (Lieta C-328/08)
   (2008/C 236/20)
   Tiesvedības valoda — somu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Wölker un I. Koskinen)

      Atbildētāja: Somijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu (1) prasības, vai katrā ziņā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Somijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Somijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2007. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV 2004, L 143, 56. lpp.


title: Lieta C-78/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 10. februārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Giovanni Pesce u.c./Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento della Protezione Civile u.c.

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 10. februārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Giovanni Pesce u.c./Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento della Protezione Civile u.c.
   (Lieta C-78/16)
   (2016/C 156/34)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Giovanni Pesce, Cosima Tomaselli, Angela Tomaselli

      Atbildētāji: Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento della Protezione Civile, Commissario delegato OCDPC n. 225/2015, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Regione Puglia

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīva 2000/29/EK (1), ar vēlākajiem papildinājumiem un grozījumiem, it īpaši noteikumi, kas paredzēti 11. panta 3. punktā, 13.c panta 7. punktā, 16. panta 1., 2., 3. un 5. punktā, kā arī samērīguma, loģiskuma un saprātīguma princips liedz piemērot Eiropas Komisijas Īstenošanas lēmuma 2015/789/ES (2) 6. panta 2. un 4. punktu, kas Itālijas tiesiskajā regulējumā īstenots ar Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali (Lauksaimniecības, pārtikas un mežsaimniecības politikas ministrija) dekrēta 8. panta 2. un 4. punktu, tajā daļā, kurā tas nosaka, ka 100 m rādiusā ap augiem, kas ir pārbaudīti un atzīti par inficētiem ar konkrēto organismu, ir nekavējoties jāaizvāc saimniekaugi, neatkarīgi no to veselības stāvokļa, un vienlaikus paredz, ka dalībvalstij pirms 2. punktā minēto augu aizvākšanas ir jāveic atbilstošas fitosanitāras apstrādes pret konkrētā organisma pārnēsātājiem (kukaiņiem) un augiem, kuri var būt pārnēsātāju (kukaiņu) saimniekaugi, un šīs apstrādes attiecīgā gadījumā var ietvert augu aizvākšanu?

               2)

               Vai Direktīva 2000/29/EK, ar vēlākajiem papildinājumiem un grozījumiem, it īpaši noteikumi, kas paredzēti 16. panta 1. punktā ar vārdkopu “vajadzīgos pasākumus, lai iznīcinātu vai, ja tas nav iespējams, aizkavētu attiecīgo kaitīgo organismu izplatīšanos”, liedz piemērot Eiropas Komisijas [Īstenošanas] lēmuma 2015/789/ES 6. panta 2. punktu – kas Itālijas tiesiskajā regulējumā īstenots ar Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali dekrēta 8. panta 2. punktu – tajā daļā, kurā tas paredz saimniekaugu tūlītēju aizvākšanu, neatkarīgi no to veselības stāvokļa, 100 metru rādiusā ap augiem, kas ir pārbaudīti un atzīti par inficētiem?

               3)

               Vai Direktīvas 2000/29/EK 16. panta 1., 2., 3. un 5. punkts, un samērīguma, loģiskuma un lietas taisnīgas izskatīšanas princips liedz interpretēt Eiropas Komisijas Īstenošanas lēmuma 2015/789/ES 6. panta 2. un 4. punktu – kas Itālijas tiesiskajā regulējumā īstenots ar Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali dekrēta 8. panta 2. un 4. punktu – tādējādi, ka 2. punktā minētais izskaušanas pasākums var tikt noteikts pirms un neatkarīgi no tā paša 6. panta 3. un 4. punktā paredzēto pasākumu preventīvas piemērošanas?

               4)

               Vai piesardzības, piemērotības un samērīguma princips liedz piemērot Eiropas Komisijas Īstenošanas lēmuma 2015/789/ES 6. panta 2., 3. un 4. punktu, kas Itālijas tiesiskajā regulējumā īstenots ar Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali dekrēta 8. panta 2. un 4. punktu, tajā daļā, kurā tas nosaka saimniekaugu izskaušanas pasākumus 100 metru rādiusā ap augiem, kas atzīti par inficētiem ar organismu “Xylella fastidiosa (Wells et al.)”, bez atbilstoša zinātniska pamatojuma, kas skaidri apliecinātu cēloņsakarību starp organisma klātbūtni un par inficētiem uzskatīto augu iedegu?

               5)

               Vai LESD 296. panta 2. punkts un Nicas Hartas 41. pants liedz piemērot Eiropas Komisijas Īstenošanas lēmuma 2015/789/ES 6. panta 2. un 4. punktu tajā daļā, kurā tas paredz saimniekaugu tūlītēju aizvākšanu, neatkarīgi no to veselības stāvokļa, 100 metru rādiusā ap augiem, kas pārbaudīti un atzīti par inficētiem, jo tam nav atbilstoša pamatojuma?

               6)

               Vai piemērotības un samērīguma princips liedz piemērot Eiropas Komisijas Īstenošanas lēmumu 2015/789/ES – kas Itālijas tiesiskajā regulējumā īstenots ar Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali dekrētu – kas paredz pasākumus, lai aizvāktu saimniekaugus, neatkarīgi no to veselības stāvokļa, augus, par kuriem zināms, ka tie ir inficēti ar minēto organismu, un augus ar simptomiem, kas liecina par iespējamu inficēšanos ar organismu “Xylella fastidiosa (Wells et al.)”, vai attiecībā uz kuriem ir aizdomas par inficēšanos ar šo organismu, neparedzot nekādu kompensāciju īpašniekiem, kurus nevar vainot par konkrētā organisma izplatīšanos?

      (1)  Padomes 2000. gada 8. maija Direktīva 2000/29/EK par aizsardzības pasākumiem pret tādu organismu ievešanu, kas kaitīgi augiem vai augu produktiem, un pret to izplatību Kopienā (OV L 169, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2015. gada 18. maija Īstenošanas lēmums (ES) par pasākumiem, kas veicami, lai novērstu Xylella fastidiosa (Wells et al.) ievešanu un izplatīšanos Savienībā (OV L 125, 36. lpp.).


title: Lieta T-71/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. jūlija spriedums — Promat /ITSB — Prosima Comercial ( PROSIMA PROSIMA COMERCIAL S.A. ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes PROSIMA PROSIMA COMERCIAL S.A. reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme PROMINA — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Preču līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/34

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. jūlija spriedums — Promat/ITSB — Prosima Comercial (“PROSIMA PROSIMA COMERCIAL S.A.”)
   (Lieta T-71/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “PROSIMA PROSIMA COMERCIAL S.A.” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “PROMINA” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Preču līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2009/C 205/62
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Promat GmbH, Ratingena (Vācija) (pārstāvji — sākotnēji S. Beckmann, pēc tam H. Alt, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji A. Poch, pēc tam G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Prosima Comercial, SA, Barselona (Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 27. novembra lēmumu lietā R 574/2007-2 saistībā ar iebildumu procesu starp Promat GmbH un Prosima Comercial, SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Promat GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 92, 12.04.2008.


title: Lieta T-519/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 13. jūlija rīkojums – myToys.de/EUIPO – Laboratorios Indas (“myBaby”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “myBaby” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MAYBABY”, agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “May BaBy” un agrāka valsts vārdiskā preču zīme “MAY BABY” — “Pretapelācijas” sūdzība — Regulas (EK) 216/96 8. panta 3. punkts — Apstiprinošs lēmums — Nepieņemamība

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/29

         Vispārējās tiesas 2017. gada 13. jūlija rīkojums – myToys.de/EUIPO – Laboratorios Indas (“myBaby”)
   (Lieta T-519/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “myBaby” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MAYBABY”, agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “May BaBy” un agrāka valsts vārdiskā preču zīme “MAY BABY” - “Pretapelācijas” sūdzība - Regulas (EK) 216/96 8. panta 3. punkts - Apstiprinošs lēmums - Nepieņemamība)
   (2017/C 300/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: myToys.de GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvji – C. Hauss-Löhde un M. Mette, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – H. Kunz)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Laboratorios Indas, SA (Pozuelo de Alarcon, Spānija) (pārstāvis – M. de Justo Bailey, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 17. jūnija lēmumu lietā R 1002/2014-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Laboratorios Indas un myToys.de

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               myToys.de GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Laboratorios Indas, SA tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 363, 3.11.2015.


title: Lieta T-306/07: Prasība, kas celta 2007. gada 9. augustā — Offshore Legends /ITSB — Acteon [ OFFSHORE LEGENDS (zilā, melnā un zaļā krāsā)]

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/49

         Prasība, kas celta 2007. gada 9. augustā — Offshore Legends/ITSB — Acteon [“OFFSHORE LEGENDS” (zilā, melnā un zaļā krāsā)]
   (Lieta T-306/07)
   (2007/C 269/88)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Offshore Legends NV, Nevele (Beļģija) (pārstāvji — P. Maeyaert un N. Clarembeaux, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (ITSB) (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Acteon SARL, Saint-Tropez (Francija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt daļēji Apelāciju otrās padomes 2007. gada 29. maija lēmumu (lieta R 1038/2006-2);

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Offshore Legends” zilā, melnā un zaļā krāsā attiecībā uz 3., 9., 14., 18., 20., 24., 25., 28. un 35. klasē ietilpstošajām precēm — reģistrācijas pieteikums Nr. 2 997 021

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Acteon SARL

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts un starptautiska grafiska preču zīme “Offshore One” attiecībā uz 16., 18. un 25. klasē ietilpstošajām precēm

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu daļā, kas attiecas uz iebildumu noraidīšanu saistībā ar 18. un 25. klasē ietilpstošajām precēm

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome ir pieļāvusi kļūdu vērtējumā saistībā ar sajaukšanas iespēju un, it īpaši, kļūdu vērtējumā saistībā ar attiecīgo preču zīmju līdzību.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-18/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Kammarrätten i Jönköping (Zviedrija) 2007. gada 22. janvāra rīkojumu — Mattias Jalkhed pret Jordbruksverket

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Kammarrätten i Jönköping (Zviedrija) 2007. gada 22. janvāra rīkojumu — Mattias Jalkhed pret Jordbruksverket

   (Lieta C-18/07)
   (2007/C 56/42)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Iesniedzējtiesa
   Kammarrätten i Jönköping
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Mattias Jalkhed

      Atbildētājs: Jordbruksverket

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai valsts tiesību norma, kas aizliedz turēt savvaļas putnus kā mājdzīvniekus vai vaļasprieka vajadzībām, EK Līguma 28. panta nozīmē veido importa kvantitatīvu ierobežojumu vai pasākumu ar līdzvērtīgu iedarbību, ja minētā norma nozīmē, ka attiecīgajā dalībvalstī nav atļauts ievest šādu putnu no citas dalībvalsts?

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai, neskatoties uz to, minēto valsts tiesību normu var uzskatīt par saderīgu ar Kopienu tiesību normām, ņemot vērā to, ka šīs normas pamatā kompetentas valsts iestādes skatījumā ir grūtības pielāgot savvaļas putna dabisko uzvedību nebrīves apstākļiem (proti, putna sociālo uzvedību, medību uzvedību un kustību brīvības nepieciešamību) un to pieradināšanas trūkums, kas to aprūpes laikā, tiem rada bailes un nevēlamu stresu?

                           a)

                           kāda ir iespējamā nozīme tam, ka minētā valsts tiesību norma ir paziņota Komisijai kā tehnisko noteikumu projekts saskaņā ar Direktīvu 98/34/EK (1) (kurā izdarīti grozījumi ar Direktīvu 98/48/EK) un Komisija šajā sakarā pret to nav iebildusi (salīdzinājumā, pirmkārt, ar šīs direktīvas 8. panta 5. punkta otro apakšpunktu)?

                           b)

                           kāda ir iespējamā nozīme tam, ka Kopienas līmenī nav saskaņoti noteikumi par, inter alia, tādu savvaļas putnu, kā lietā apskatītie, ievešanu un turēšanu (pretēji situācijai saskaņā ar noteikumiem, kas tika apskatīti Tiesas 1998. gada 19. novembra spriedumā lietā C-162/97 Nilsson u.c.])?

      (1)  OV L 204, 37. lpp.


title: Lieta T-522/15: Prasība, kas celta 2015. gada 10. septembrī – CCPL u.c./Komisija

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/52

         Prasība, kas celta 2015. gada 10. septembrī – CCPL u.c./Komisija
   (Lieta T-522/15)
   (2015/C 354/63)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC (Redžo nell’Emīlija, Itālija), Coopbox group SpA (Redžo nell’Emīlija, Itālija), Poliemme Srl (Redžo nell’Emīlija, Itālija), Coopbox Hispania, SL (Lorka, Spānija), Coopbox Eastern s.r.o. (Nove Mesto pie Vāhas [Nové Mesto nad Váhom], Slovākija) (pārstāvji – S. Bariatti, advokāte, E. Cucchiara, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt prasītājām uzlikto naudas sodu vai

               —

               pakārtoti, samazināt tā apmēru un

               —

               jebkurā gadījumā piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir par Eiropas Komisijas 2015. gada 24. jūnija Lēmumu C(2015) 4336 final par Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. panta pārkāpumu lietā AT.39563 – Pārtikas produktu iepakojumi mazumtirdzniecībai
   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārsniegtas pilnvaras, jo no pārkāpuma izrietošu seku esamības jautājumā nav veikta pietiekama izmeklēšana un pietiekami norādīts pamatojums:

                           —

                           proti, kā izriet no lietas materiāliem un apstrīdētajā lēmumā atzinusi pati Komisija, pārmestās rīcības esot praktiski palikušas neīstenotas. Šis apstāklis būtu bijis pienācīgi jāņem vērā, kopumā novērtējot pārkāpumu smagumu un tātad – nosakot piemērojamo naudas sodu apmēru. Savukārt apstrīdētajā lēmumā šis aspekts bez nekāda pamatojuma ir atstāts bez ievērības.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot sankcijas pamatapmēru, esot pārkāpti samērīguma un piemērotības principi:

                           —

                           proti, naudas soda pamatapmēra aprēķināšanai apstrīdētajā lēmumā ir ņemts vērā rādītājs, kas atbilst apgrozījumam pēdējā gadā, kad notikusi dalība pārkāpumā, lai gan šis rādītājs nebūt neatspoguļo prasītāju un pārējo lietā iesaistīto pušu faktisko ietekmi tirgū.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts:

                           —

                           proti, rādītājs, ko Komisija ņēmusi vērā, lai aprēķinātu Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 2. punktā paredzēto 10 % robežvērtību, ir acīmredzami kļūdains, jo tajā:

                                       —

                                       ir ietverts viss CCPL grupas apgrozījums, lai arī Komisija patiesībā nav pierādījusi šīs grupas mātesuzņēmuma tā dēvēto parental liability;

                                       —

                                       ir ietverts tādu struktūru apgrozījums, kuras minētā lēmuma pieņemšanas brīdī CCPL grupā vairs neietilpa;

                                       —

                                       vispār nav ņemti vērā īpašie CCPL grupai piedēvētā apgrozījuma veidošanās apstākļi.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka sankcijas apmēra noteikšanā esot pārkāpti samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principi:

                           —

                           proti, apstrīdētajā lēmumā neesot vispār ņemta vērā iepakojuma nozarē valdošā smagā krīze, un prasītājām uzliktais naudas sods esot acīmredzami un nepamatoti nesamērīgs salīdzinājumā ar pārējām iesaistītajiem pusēm uzlikto naudas sodu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija neesot izpildījusi LESD 296. pantā noteikto pienākumu norādīt pamatojumu, jo tikai daļēji ņēmusi vērā CCPL grupas iesniegto informāciju par tās maksātspējas neesamību:

                           —

                           proti, apstrīdētajā lēmumā, lai arī atzīstot, ka prasītājas ir skārusi ārkārtīgi smaga krīze, šī situācija neesot pietiekami ņemta vērā, nosakot sankcijas apmēru.


title: Lieta T-208/11: Prasība, kas celta 2011. gada 11. aprīlī — LTTE /Padome

text:
               18.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/17

         Prasība, kas celta 2011. gada 11. aprīlī — LTTE/Padome
   (Lieta T-208/11)
   2011/C 179/30
   Tiesvedības valoda — anglu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE) (Herning, Dānija) (pārstāvis — V. Koppe, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 83/2011 (1) tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               noteikt, ka prasītājam nav piemērojama Padomes Regula (EK) Nr. 2580/2001 (2);

               —

               piespriest prasītājam izdevumu ar procentu atlīdzību.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā prasītājs lūdz daļēji atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 83/2011 tiktāl, ciktāl prasītāja nosaukums ir tādu juridisku un fizisku personu, grupu un vienību sarakstā, kuru līdzekļi un saimnieciskie resursi tiek iesaldēti saskaņā ar šo regulu.
   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 83/2011 nav spēkā tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju, un/vai Padomes Regula (EK) Nr. 2580/2001 nav piemērojama tāpēc, ka nav ņemtas vērā bruņotu konfliktu tiesības.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 83/2011 nav spēkā tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju, jo prasītāju nevar kvalificēt kā teroristu grupu atbilstoši definīcijai, kas sniegta Padomes Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP (3) 1. panta 3. punktā. Šajā ziņā prasītājs apgalvo, ka tā darbība nav uzskatāma par pārkāpumu saskaņā ar starptautiskajām humanitārajām tiesībām vai valsts krimināltiesībām, kuras nav piemērojamas bruņotu konfliktu situācijām.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 83/2011 nav spēkā tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju, jo neviena kompetenta iestāde nav pieņēmusi lēmumu, kā tas prasīts Padomes Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP 1. panta 4. punktā.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 83/2011 nav spēkā tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju, jo Padome nav veikusi nekādu pārskatīšanu (atjaunināšanu), kā tas ir prasīts Padomes Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP 1. panta 6. punktā. Prasītājs apgalvo, ka, tā kā tas savu mērķu sasniegšanai vairs neizmanto militārus līdzekļus un Šrilankā vairs aktīvi nedarbojas, šādas pārskatīšanas rezultātā būtu izdarīts secinājums, ka prasītājs ir jāsvītro no saraksta.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 83/2011 nav spēkā tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju, jo šajā regulā nav ievērots pienākums norādīt pamatojumu, tādējādi pārkāpjot LESD 296. pantu.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 83/2011 nav spēkā tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju, jo ar šo regulu ir pārkāptas prasītāja tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

      (1)  Padomes 2011. gada 31. janvāra Īstenošanas regula (ES) Nr. 83/2011, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) Nr. 610/2010 (OV L 28, 14. lpp.).

      (2)  Padomes 2001. gada 27. decembra Regula (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām (OV L 344, 70. lpp.).

      (3)  Padomes 2001. gada 27. decembra Kopējā nostāja par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu (OV L 344, 93. lpp.).


title: Lietas C-307/04 P izslēgšana no reģistra

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/24

         Lietas C-307/04 P (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 57/41)

      tiesvedības valoda – angļu

   2004. gada 25. novembrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-307/04 P SEC Corporation pret Eiropas Kopienu Komisiju.

      (1)  OV C 239, 25.09.2004.


title: Lieta T-438/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 9. marta rīkojums – Port autonome du Centre et de l’Ouest u.c./Komisija Valsts atbalsts — Uzņēmumu ienākuma nodoklis — Beļģijas piešķirts valsts atbalsts Beļģijas ostām — Komisijas vēstule, ar kuru dalībvalsts tiek informēta par sākotnējo pārbaudi par šī atbalsta nesaderību ar iekšējo tirgu un par iespējamu atbilstošu pasākumu noteikšanu — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/46

         Vispārējās tiesas 2016. gada 9. marta rīkojums – Port autonome du Centre et de l’Ouest u.c./Komisija
   (Lieta T-438/15) (1)

   (Valsts atbalsts - Uzņēmumu ienākuma nodoklis - Beļģijas piešķirts valsts atbalsts Beļģijas ostām - Komisijas vēstule, ar kuru dalībvalsts tiek informēta par sākotnējo pārbaudi par šī atbalsta nesaderību ar iekšējo tirgu un par iespējamu atbilstošu pasākumu noteikšanu - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   (2016/C 156/62)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Port autonome du Centre et de l’Ouest SCRL (Laluvjēra, Beļģija), Port autonome de Namur (Namūra, Beļģija), Port autonome de Charleroi (Šarleruā, Beļģija) un Région wallonne (Beļģija) (pārstāvis – J. Vanden Eynde, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Noë un B. Stromsky)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, kas, iespējams, ietverts Komisijas 2015. gada 1. jūnija vēstulē un kurā tiek uzskatīts, ka Beļģijas ostu atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa ir pastāvošs valsts atbalsts, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu (Valsts atbalsts SA.38393 (2014/CP))

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Port autonome du Centre et de l’Ouest SCRL, Port autonome de Namur, Port autonome de Charleroi un Région wallonne sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Port autonome de Liège un Société régionale du port de Bruxelles sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 337, 12.10.2015.


title: Lieta T-36/13: Prasība, kas celta 2013. gada 21. janvārī — Erreà Sport /ITSB — Facchinelli ( “ANTONIO BACIONE” )

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/29

         Prasība, kas celta 2013. gada 21. janvārī — Erreà Sport/ITSB — Facchinelli (“ANTONIO BACIONE”)
   (Lieta T-36/13)
   2013/C 79/50
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Erreà Sport SpA (Torrile, Itālija) (pārstāvji — D. Caneva un G. Fucci, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Antonio Facchinelli (Dalang, Ķīna)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 24. oktobra lēmumu R 1561/2011-1 un tādējādi noraidīt Antonio Facchinelli iesniegto reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz visām precēm, kas ir publicēts Kopienas Preču zīmju biļetenā Nr. 117/2010;

               —

               atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas Errèa Sport S.p.A. radušies šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Antonio Facchinelli

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kurā ir ietverti vārdiski elementi “ANTONIO BACIONE”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 14., 18. un 25. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 056 037

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiska preču zīme, kurā ir ietverts vārdisks elements “erreà”, un grafiska preču zīme, kurā ir ietverti divi savīti rombi, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 9., 14., 16., 18., 25., 28., 35. un 41. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpums


title: Lieta F-29/15: Prasība, kas celta 2015. gada 17. februārī –ZZ/Kopuzņēmums ECSEL

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/50

         Prasība, kas celta 2015. gada 17. februārī –ZZ/Kopuzņēmums ECSEL

   (Lieta F-29/15)
   (2015/C 146/69)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – Vasileios A.Christianos, advokāts)

      Atbildētājs: Kopuzņēmums ECSEL

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atlīdzināt morālo kaitējumu, kas prasītājam esot radies atbildētāja prettiesiskās rīcības dēļ, sagatavojot prasītāja novērtējuma ziņojumu par 2012. gadu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               piespriest Kopuzņēmumam ECSEL atlīdzināt morālo kaitējumu, kas nodarīts visu prasības pieteikumā minēto nelikumīgo darbību dēļ, samaksājot prasītājam četrdesmit tūkstošus euro (EUR 40  000), pieskaitot procentus no sprieduma pasludināšanas dienas līdz minētās summas pilnīgai samaksai;

               —

               piespriest Kopuzņēmumam ECSEL atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-164/07 P: Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. jūnija spriedums — Sundholm /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Karjeras attīstības ziņojums — 2003. gada novērtējums — Tiesības uz aizstāvību — Nepieņemama apelācijas sūdzība — Nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/23

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. jūnija spriedums — Sundholm/Komisija
   (Lieta T-164/07 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Karjeras attīstības ziņojums - 2003. gada novērtējums - Tiesības uz aizstāvību - Nepieņemama apelācijas sūdzība - Nepamatota apelācijas sūdzība)
   (2008/C 197/40)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Asa Sundholm, Brisele (Beļģija) (pārstāvji –S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un M. D. Martin, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 1. marta spriedumu lietā F-30/05 Sundholm/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), lai šo spriedumu atceltu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Asa Sundholm sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 155, 7.7.2007.


title: Lieta C-256/11: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 15. novembra spriedums ( Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Murat Dereci, Vishaka Heiml, Alban Kokollari, Izunna Emmanuel Maduike, Dragica Stevic/Bundesministerium für Inneres (Savienības pilsonība — Trešo valstu pilsoņu, kuri ir Savienības pilsoņu ģimenes locekļi, uzturēšanās tiesības — Atteikums, kurš pamatots ar pilsoņa tiesību uz brīvu pārvietošanos neīstenošanu — Iespējama atšķirīga attieksme, salīdzinot ar Savienības pilsoņiem, kuri ir īstenojuši tiesības uz brīvu pārvietošanos — EEK un Turcijas Asociācijas nolīgums — Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 13. pants — Papildu protokola 41. pants — Klauzulas par “atturēšanos no jebkādas darbības” )

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/20

      Tiesas (virspalāta) 2011. gada 15. novembra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Murat Dereci, Vishaka Heiml, Alban Kokollari, Izunna Emmanuel Maduike, Dragica Stevic/Bundesministerium für Inneres

      (Lieta C-256/11) (1)

      (Savienības pilsonība - Trešo valstu pilsoņu, kuri ir Savienības pilsoņu ģimenes locekļi, uzturēšanās tiesības - Atteikums, kurš pamatots ar pilsoņa tiesību uz brīvu pārvietošanos neīstenošanu - Iespējama atšķirīga attieksme, salīdzinot ar Savienības pilsoņiem, kuri ir īstenojuši tiesības uz brīvu pārvietošanos - EEK un Turcijas Asociācijas nolīgums - Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 13. pants - Papildu protokola 41. pants - Klauzulas par “atturēšanos no jebkādas darbības”)
      (2012/C 25/33)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgerichtshof

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāji: Murat Dereci, Vishaka Heiml, Alban Kokollari, Izunna Emmanuel Maduike, Dragica Stevic

         Atbildētāja: Bundesministerium für Inneres

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgerichtshof — LESD 20. panta, Nolīguma par asociācijas izveidi starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju 1970. gada 23. novembra Papildprotokola, ar ko noteikti pasākumi abu spēkā stāšanās nodrošināšanai (OV 1972, L 293, 4. lpp.), 41. panta 1. punkta, kā arī ar minēto Nolīgumu izveidotās Asociācijas padomes 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas attīstīšanu 13. panta interpretācija — Savienības pilsonība — Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesības brīvi uzturēties dalībvalsts teritorijā — Situācija, kad Savienības pilsonis uzturas dalībvalstī, kuras pilsonis viņš ir — Nosacījumi uzturēšanās atļauju piešķiršanai trešo valstu pilsoņu ģimenes locekļiem

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Savienības tiesības, tostarp to noteikumi par Savienības pilsonību, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās pieļauj, ka dalībvalsts trešās valsts pilsonim, ja šis pilsonis vēlas dzīvot kopā ar savu ģimenes locekli — Savienības pilsoni, kurš dzīvo šajā dalībvalstī, kuras pilsonība viņam ir, un kurš nekad nav izmantojis savas tiesības uz brīvu pārvietošanos, atsaka uzturēšanos tās teritorijā, ja vien šāda atteikšana attiecīgajam Savienības pilsonim neliedz faktiski izmantot tiesības, kas piešķirtas saskaņā ar Savienības pilsoņa statusu; tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

                  2)

                  Papildu protokola, kurš 1970. gada 23. novembrī parakstīts Briselē un kurš Kopienas vārdā noslēgts, apstiprināts un ratificēts ar Padomes 1972. gada 19. decembra Regulu (EEK) Nr. 2760/72, 41. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda jauna tiesiskā regulējuma ieviešana, kurā paredzēts vairāk ierobežojumu nekā agrākajā regulējumā, ir jāuzskata par “jaunu ierobežojumu” šīs tiesību normas izpratnē, ja ar pašu agrāko regulējumu ticis atvieglots agrākais regulējums par Turcijas pilsoņu brīvības veikt uzņēmējdarbību veikšanas nosacījumiem brīdī, kad šis protokols stājās spēkā attiecīgajā dalībvalstī.

         (1)  OV C 219, 23.07.2011.


title: Lieta C-584/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 2. marta spriedums (Tribunal administratif de Melun (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Glencore Céréales France/Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 — Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzība — 3. pants — Regula (EEK) Nr. 3665/87 — 11. pants — Nepamatoti saņemtas eksporta kompensācijas atgūšana — Regula (EEK) Nr. 3002/92 — 5.a pants — Nelikumīgi piešķirta garantija — Maksājamie procenti — Noilguma termiņš — Termiņa sākums — Termiņa pārtraukšana — Maksimālais ierobežojums — Ilgāks termiņš — Piemērojamība

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 2. marta spriedums (Tribunal administratif de Melun (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Glencore Céréales France/Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

   (Lieta C-584/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 - Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzība - 3. pants - Regula (EEK) Nr. 3665/87 - 11. pants - Nepamatoti saņemtas eksporta kompensācijas atgūšana - Regula (EEK) Nr. 3002/92 - 5.a pants - Nelikumīgi piešķirta garantija - Maksājamie procenti - Noilguma termiņš - Termiņa sākums - Termiņa pārtraukšana - Maksimālais ierobežojums - Ilgāks termiņš - Piemērojamība)
   (2017/C 121/07)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif de Melun

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Glencore Céréales France

      Atbildētājs: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais noilguma termiņš ir piemērojams pamatlietā aplūkoto procentu prasījumu atmaksāšanai, kas ir jāmaksā, pamatojoties uz Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulas (EEK) Nr. 3665/87, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem, kas grozīta ar Komisijas 1997. gada 18. marta Regulu (EK) Nr. 495/97, 11. panta 3. punktu, un Komisijas 1992. gada 16. oktobra Regulas (EEK) Nr. 3002/92, kas nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus intervences produktu izmantošanas un/vai galamērķa pārbaudei, kas grozīta ar Komisijas 1996. gada 26. aprīļa Regulu (EK) Nr. 770/96, 5.a pantu;

               2)

               Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tas, ka tirgus dalībnieks ir pamatlietā aplūkoto procenta maksājumu parādnieks, nav “nepārtraukts vai vairākkārtējs pārkāpums” šīs tiesību normas izpratnē. Jāuzskata, ka šie parādi izriet no tā paša pārkāpuma Regulas Nr. 2988/95 1. panta 1. punkta izpratnē, kas ir radījis nepamatoti saņemtā atbalsta un naudas summu, kuras veido pamatparādu, atgūšanu;

               3)

               Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz pamatlietā aplūkotajām darbībām, kas izraisīja administratīvo pasākumu veikšanu procentu parādu atgūšanai, šī 3. panta 1. punkta pirmajā daļā paredzētais noilguma termiņš sākas dienā, kad tika izdarīts pārkāpums, kas izraisīja nepamatoti saņemtā atbalsta un naudas summu atgūšanu, uz kuru pamata tiek aprēķināti šie procenti, proti, šo pārkāpumu izraisošā apstākļa dienā, tas ir, darbības vai bezdarbības, vai kaitējuma, kas radies pēdējais, dienā;

               4)

               Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta ceturtā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz pamatlietā aplūkotajām darbībām, kas izraisīja administratīvo pasākumu veikšanu procentu parādu atgūšanai, noilgums iestājas tad, kad ir beidzies šī 3. panta 1. punkta ceturtajā daļā paredzētais termiņš, ja šajā termiņā kompetentā iestāde, kura gan ir pieprasījusi atmaksāt attiecīgā tirgus dalībnieka nepamatoti saņemto atbalstu vai summas, tomēr nav pieņēmusi nevienu lēmumu attiecībā uz šiem procentiem;

               5)

               Regulas Nr. 2988/95 3. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesībās paredzētais noilguma termiņš, kas ir ilgāks par šīs regulas 3. panta 1. punktā paredzēto termiņu, situācijā, kāda ir aplūkota pamatlietā, var tikt piemērots attiecībā uz tādu prasījumu atgūšanu, kas radušies pirms šī termiņa spēkā stāšanās un vēl nav atmaksāti, piemērojot šo pēdējo tiesību normu.

      (1)  OV C 38, 1.2.2016.


title: Lieta C-210/07: Prasība, kas celta 2007. gada 20. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/14

         Prasība, kas celta 2007. gada 20. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-210/07)
   (2007/C 129/25)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Vidal Puig un P. Dejmek)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot visus normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/49/EK (1) par drošību Kopienas dzelzceļos un par Padomes Direktīvas 95/18/EK par dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanu un Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas sadali un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu un drošības sertifikāciju grozījumiem (Dzelzceļu drošības direktīva) prasības, vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 33. pants;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2004/49/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2006. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 164, 44. lpp.


title: Lieta T-696/15: Prasība, kas celta 2015. gada 1. decembrī – Bodegas Vega Sicilia/ITSB (“TEMPOS VEGA SICILIA”)

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/71

         Prasība, kas celta 2015. gada 1. decembrī – Bodegas Vega Sicilia/ITSB (“TEMPOS VEGA SICILIA”)
   (Lieta T-696/15)
   (2016/C 038/95)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bodegas Vega Sicilia, SA (Valbuena de Duero, Spānija) (pārstāve – S. Alonso Maruri, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “TEMPOS VEGA SICILIA” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 066 121

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 30. septembra lēmums lietā R 285/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt un tādējādi atzīt par spēkā neesošu ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 30. septembra lēmumu lietā R 285/2015–4;

               —

               atcelt un tādējādi atzīt par spēkā neesošu ITSB 2014. gada 8. decembra lēmumu par atteikumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta j) apakšpunkta, to aplūkojot kopsakarā ar Regulas Nr. 491/2009 par vīna tirgus organizāciju 118.l pantu, pārkāpums.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 13. jūlijā lietā T-260/97 Camar Srl pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju (Tirgu kopīga organizācija — Banāni — Importa režīms — Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība — Zaudējumu novērtējums)

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/12

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 13. jūlijā
   lietā T-260/97 Camar Srl pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Tirgu kopīga organizācija - Banāni - Importa režīms - Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība - Zaudējumu novērtējums)
   (2005/C 229/23)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā T-260/97 Camar Srl, Florence (Itālija), ko pārstāv V. Viskardini Dona [W. Viscardini Donà], M. Paolins [M. Paolin] un S. Dona [S. Donà], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Savienības Padomi, ko sākotnēji pārstāvēja Dž. P. Hikss [J. P. Hix] un A. Tanka [A. Tanca], pēc tam — Dž. P. Hikss [J. P. Hix] un F. Rudžeri Laderči [F. Ruggeri Laderchi], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā, un Eiropas Kopienu Komisiju, ko sākotnēji pārstāvēja H. van Vlīts [H. van Vliet], pēc tam — K. van der Houverts [C. Van der Hauwaert] un L. Visadžo [L. Visaggio], kuriem palīdz A. Dal Fero [A. Dal Ferro], advokāts, ko atbalsta Francijas Republika, kuru pārstāv K. Rispāla-Belanžē [K. Rispal-Bellanger] un K. Vasaka [C. Vasak], pārstāves, kas norādīja adresi Luksemburgā, par zaudējumu summas noteikšanu, ko Komisijai piespriests izmaksāt prasītājam pēc tam, kad ar Pirmās instances tiesas 2000. gada 8. jūnija starpspriedumu lietā Camar un Tico/Komisija un Padome (T-79/96, T-260/97 un T-117/98, Recueil 2000, II-2193. lpp.) tika atcelts Komisijas 1997. gada 17. jūlija Lēmums, ar kuru noraidīts pieteikums pieņemt pārejas posma pasākumus, ko iesniedzis prasītājs atbilstoši Padomes 1993. gada 13. februāra Regulas (EEK) Nr. 404/93 par banānu tirgus kopīgo organizāciju (OV L 47, 1. lpp.) 30. pantam, Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs I. Legāls [H. Legal], tiesneši P. Mengoci [P. Mengozzi] un I. Višņevska-Bjalecka [I. Wiszniewska-Białecka], sekretārs H. Palasio Gonsaless [J. Palacio González], galvenais administrators, 2005. gada 13. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Komisija izmaksā prasītājam atlīdzību EUR 5 024 192 apmērā.

               2)

               Šo atlīdzību pārvērtē atbilstoši šī sprieduma 139. līdz 141. un 145. punktā noteiktajiem kritērijiem.

               3)

               Pārvērtētajai atlīdzībai pieskaita nokavējuma procentus, ko skaita, sākot no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz pilnīgai atlīdzības samaksai. Piemērojamo procentu likmi aprēķina, pamatojoties uz galvenajām refinansēšanas darbībām noteikto Eiropas Centrālās Bankas likmi, kas piemērojama attiecīgajā laika posmā un kas palielināta par diviem punktiem.

               4)

               Komisija sedz 90 % no tiesāšanās izdevumiem, kas radušies šajā procesa stadijā, kurā ņemts vērā Pirmās instances tiesas 2000. gada 8. jūnija spriedums lietā Camar un Tico/Komisija un Padome (T-79/96, T-260/97 un T-117/98, Recueil 2000, II-2193. lpp.).

               5)

               Padome sedz 10 % no tiesāšanās izdevumiem, kas radušies šajā procesa stadijā, kurā ņemts vērā Pirmās instances tiesas 2000. gada 8. jūnija spriedums lietā Camar un Tico/Komisija un Padome (T-79/96, T-260/97 un T-117/98, Recueil 2000, II-2193. lpp.).

               6)

               Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 357, 22.11.1997.


title: Lieta T-328/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 1. jūlija spriedums — Apple Computer /ITSB — TKS-Teknosoft ( QUARTZ ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes QUARTZ reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrāka grafiska preču zīme QUARTZ — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Preču līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/46

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 1. jūlija spriedums — Apple Computer/ITSB — TKS-Teknosoft (“QUARTZ”)
   (Lieta T-328/05) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “QUARTZ’ reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrāka grafiska preču zīme “QUARTZ’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Preču līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2008/C 209/79)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Apple Computer, Inc., Cupertino, Kalifornija (Amerikas Savienotās valstis) (pārstāvji — P. Rawlinson, S. Jones, J. Rutter un T.M. D'Souza Culora, solicitors)

      Atbildētājs:Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. García Murillo)
   Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: TKS-Teknosoft SA, Trélex (Šveice) (pārstāvji — C. Moreau, T. van Innis un K. Manhaeve, avocats)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2005. gada 27. aprīļa lēmumu (lieta R 416/2004-4) par iebildumu procesu starp TKS-Teknosoft SA un Apple Computer, Inc.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Apple Computer, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 281, 18.11.2005.


title: Lieta T-618/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 28. septembra spriedumu lietā F-13/10 De Nicola /EIB 2011. gada 6. decembrī iesniedza Carlo De Nicola

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/65

      Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 28. septembra spriedumu lietā F-13/10 De Nicola/EIB 2011. gada 6. decembrī iesniedza Carlo De Nicola

      (Lieta T-618/11 P)
      (2012/C 25/125)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis — L. Isola, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Investīciju banka

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt:

                  —

                  2009. gada 23. septembra pasākumu daļā, kurā Pārsūdzību izskatīšanas komiteja ir noraidījusi apelācijas sūdzības iesniedzēja sūdzību par 2008. gada novērtējuma ziņojumu, kā arī visus ar to saistītos aktus;

                  —

                  visu 2008. gada novērtējuma ziņojumu;

                  —

                  paaugstinājumus amatā, par kuriem lēmums pieņemts 2009. gada 18. martā;

                  —

                  visus saistītos, izrietošos un pirms tam veiktos pasākumus, tostarp Personāldaļas direktorāta izdotās vadlīnijas (pirmajā instancē apelācijas sūdzības iesniedzējs bija vienīgi lūdzis tās nepiemērot);

                  —

                  piespriest EIB atlīdzināt nodarīto morālo un mantisko kaitējumu, atlīdzināt izdevumus, samaksāt procentu maksājumu un atlīdzināt kaitējumu, kas izriet no apmierinātā prasījuma monetārās vērtības samazināšanās;

                  —

                  piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šī apelācijas sūdzība ir vērsta pret Civildienesta tiesas 2011. gada 28. septembra spriedumu, ar kuru šī tiesa noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzēja celto prasību, kuras mērķis bija panākt, pirmkārt, Eiropas Investīciju bankas Pārsūdzību izskatīšanas komitejas 2009. gada 23. septembra lēmuma atcelšanu, otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja 2008. gada novērtējuma ziņojuma atcelšanu, treškārt, 2009. gada 18. marta lēmumu par paaugstināšanu amatā atcelšanu, ceturtkārt, lēmuma par atteikumu paaugstināt amatā atcelšanu un, piektkārt, piespriest bankai atlīdzināt morālo un materiālo kaitējumu, kas viņam šķietami ticis nodarīts.
      Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda uz šādiem pamatiem:

                  A)

                  Par lūgumu atcelt tiesību aktu

                              1)

                              apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Civildienesta tiesa nav pēc būtības izvērtējusi lūgumu atcelt Pārsūdzību izskatīšanas komitejas lēmumu, kurš ir ietverts viņa personīgajā lietā un varētu nelabvēlīgi ietekmēt viņa karjeras attīstību;

                              2)

                              apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka, tā kā, norādot dažādus pamatus, tika apstrīdēti divi dažādi akti, Civildienesta tiesa nevarēja likumīgi atteikties pieņemt nolēmumu šajā ziņā, vēl jo vairāk tādēļ, ka, pirmkārt, šī pati tiesa vienmēr ir noraidījusi atvasināto spēkā neesamību (kas attiecas uz saistītiem, izrietošiem un pirms tam veiktiem pasākumiem, kuri nav patstāvīgi, bet ir cieši saistīti ar par spēkā neesošiem un/vai nepiemērojamiem atzītajiem aktiem), un, otrkārt, ka De Nicola ir arī acīmredzama interese, lai Pārsūdzību izskatīšanas komiteja —, kas izskata sūdzību pēc būtības un kas atšķirībā no Vispārējās tiesas var pat aizstāt attiecībā pret apelācijas sūdzības iesniedzēju augstākstāvošo ierēdņu sniegto vērtējumu ar savējo, — pieņemtu jaunu nolēmumu;

                              3)

                              attiecībā uz prasību, kas ir vērsta pret novērtējuma ziņojumu, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Civildienesta tiesa pati pēc savas ierosmes vispirms ir nelikumīgi atteikusies ņemt vērā daudzkārtējo un ar dokumentiem apliecināto pazemošanu, ko viņam ir nācies pieredzēt attiecīgajā gadā, tādējādi apgriežot pierādīšanas pienākumu, un līdz ar to nav pieņēmusi nolēmumu par gandrīz visiem viņa izvirzītajiem iebildumiem: sākot no atsevišķu darba pienākumu ar neatbilstošiem mērķiem un izrādītās īpašās iniciatīvas neņemšanas vērā līdz pat viņu vērtētāju nelabticībai utt.;

                              4)

                              tāpat apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda uz kļūdainu pamatojumu, kas bieži vien ir radies prasības sagrozīšanas rezultātā, kā arī uz pamata par “novērtējuma ziņojuma sagatavošanas praktisko vadlīniju” nelikumīgumu neizvērtēšanu, kuras ļaujot paaugstināt amatā “draugus” un nevis “labākos” un izvairīties no tiesas veiktās pārbaudes, pārveidojot ikgadējās novērtēšanas absolūto raksturu uz relatīvu un nekādi neprecizējot nosacījumus, atbilstoši kuriem sniegums var tikt atzīts par izcilu, ļoti labu, atbilstošu prasībām vai nepietiekamu;

                              5)

                              visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzējs apstrīd to kritēriju nenorādīšanu, kuri ir tikuši izmantoti, lai interpretētu viņa Pārsūdzību izskatīšanas komitejā iesniegto lūgumu un lai izslēgtu iespēju, ka, apstrīdot savu nepaaugstināšanu amatā, viņš nav vēlējies apstrīdēt EIB pamatoti veiktās paaugstināšanas amatā.

                  B)

                  Par lūgumu atlīdzināt kaitējumu

                              6)

                              attiecībā uz tā morālā un mantiskā kaitējuma atlīdzināšanu, kas izriet no bankas prettiesiskās rīcības, De Nicola vēlreiz apgalvo, ka Civildienesta tiesas pašas pēc savas ierosmes izvirzītie aizstāvības pamati ir nepieņemami, tiktāl, ciktāl tā vispirms ir ierobežojusi prasību, pamatojoties uz iebildēm, kuras EIB nebija izvirzījusi, un tad ir to noraidījusi, norādot uz šobrīd izskatīšanas stadijā esošu lietu, no kuras tālākas uzturēšanas attiecīgais lietas dalībnieks ir atteicies un kura vairs nepastāv vai nu tādēļ, ka tā nav bijusi pamatota, tādēļ, ka tā nav bijusi paredzēta procesuālajā kodeksā vai tādēļ, ka — ārkārtas gadījumā — citā tiesvedības stadijā tiek izskatīts varbūtēji līdzīgs prasījums;

                              7)

                                 De Nicola norāda arī uz lūguma piemērot attiecīgajos valsts tiesību aktos paredzētos noilguma termiņus neizvērtēšanu, pamatojoties gan uz to, ka viņa darba līgumam ir privāttiesisks raksturs, gan uz to, ka, tā kā viņš ir neaizsargātākā līguma puse, viņam ir tiesības uz labvēlīgāko noteikumu piemērošanu;

                              8)

                              visbeidzot apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda uz premisas, uz kuru ir balstījusies Civildienesta tiesa, kļūdaino raksturu, ņemot vērā to, ka viņš bija vēlējies apstrīdēt sava darba devēja prettiesisko rīcību, bet tiesa nav veikusi prettiesiska akta identificēšanu, pamatojoties uz tādu noteikumu piemērojamību viņa privāttiesiska rakstura darba līgumam, kuri expressis verbis attiecas vienīgi uz civildienestā esošiem ierēdņiem.


title: Lieta C-441/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. oktobrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Almer Beheer BV u.c./Van den Dungen Vastgoed BV u.c.

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. oktobrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Almer Beheer BV u.c./Van den Dungen Vastgoed BV u.c.
   (Lieta C-441/12)
   2013/C 9/48
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Almer Beheer BV u.c.

      Atbildētājas: Van den Dungen Vastgoed BV u.c.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2003/71 (1) 3. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka šajā direktīvā paredzētais pienākums publicēt prospektu principā (proti, neraugoties uz direktīvā paredzētajiem atbrīvojumiem un izņēmumiem atsevišķos gadījumos) attiecas arī uz vērtspapīru piespiedu izsolēm?

               2)

                           a)

                           Ja uz 1. jautājumu tiktu atbildēts apstiprinoši: vai Direktīvas 2003/71 1. panta 2. punkta h) apakšpunktā minētais jēdziens “piedāvājumā iekļauto vērtspapīru kopējā samaksa [vērtība]” šajā gadījumā ir interpretējams tādējādi, ka vērtību piespiedu izsoļu gadījumā noteikt, ņemot vērā vērtību, kāda būs saprātīgi sagaidāmajiem ieņēmumiem piespiedu izsoles īpašā rakstura dēļ, pat ja saprātīgi sagaidāmie ieņēmumi ir būtiski zemāki par tirgus vērtību?

                           b)

                           Ja uz 1. jautājumu tiktu atbildēts apstiprinoši, bet uz 2. jautājumu noliedzoši: kā šādā situācijā, īpaši vērtspapīru piespiedu izsoļu gadījumā, ir interpretējams Direktīvas 2003/71 1. panta 2. punkta h) apakšpunktā lietotais jēdziens “piedāvājumā iekļauto vērtspapīru kopējā samaksa [vērtība]”?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīva 2003/71/EK par prospektu, kurš jāpublicē, publiski piedāvājot vērtspapīrus vai atļaujot to tirdzniecību, un par Direktīvas 2001/34/EK grozījumiem (OV L 345, 64. lpp.).


title: Lieta C-362/08 P: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 26. janvāra spriedums — Internationaler Hilfsfonds eV /Eiropas Komisija (Apelācija — Piekļuve iestāžu dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Prasība atcelt tiesību aktu — Apstrīdama akta jēdziens EKL 230. panta izpratnē)

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/9

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 26. janvāra spriedums — Internationaler Hilfsfonds eV/Eiropas Komisija
   (Lieta C-362/08 P) (1)

   (Apelācija - Piekļuve iestāžu dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Prasība atcelt tiesību aktu - “Apstrīdama akta” jēdziens EKL 230. panta izpratnē)
   2010/C 63/14
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs:
      Internationaler Hilfsfonds eV (pārstāvji — H. Kaltenecker un R. Karpenstein, Rechtsanwälte)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Costa de Oliveira, S. Fries un T. Scharf)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2008. gada 5. jūnija spriedumu lietā T-141/05 Internationaler Hilfsfonds/Komisija, ar ko Pirmās instances tiesa kā nepieņemamu noraidīja prasību atcelt iespējamo lēmumu, kas esot bijis iekļauts Komisijas 2005. gada 14. februāra vēstulē, ar kuru prasītājam tika atteikta piekļuve noteiktiem dokumentiem lietā attiecībā uz līgumu LIEN 97-2011 par Kazahstānā organizētas medicīniskās palīdzības programmas līdzfinansēšanu — Prasības atcelt tiesību aktu, kas ir celta par aktu, ar ko vienīgi apstiprina agrāku noteiktajā termiņā neapstrīdētu lēmumu, nepieņemamība — Apstrīdētā akta nepareiza kvalifikācija — Prasības atcelt tiesību aktu, kas celta par aktu, kas uzskatāms par sākotnējo atbildi Regulas Nr. 1049/2001 7. panta 1. punkta izpratnē, nepieņemamība — Regulas Nr. 1049/2001 7. panta 2. punkta kļūdaina interpretācija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2008. gada 5. jūnija spriedumu lietā T-141/05 Internationaler Hilfsfonds/Komisija;

               2)

               noraidīt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā Eiropas Kopienu Komisijas izvirzīto iebildi par nepieņemamību;

               3)

               nosūtīt lietu Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, lai tā taisītu spriedumu par Internationaler Hilfsfonds eV prasību atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2005. gada 14. februāra lēmumu, ar kuru tai tika atteikta piekļuve dažiem Komisijas rīcībā esošajiem dokumentiem;

               4)

               Eiropas Komisija atlīdzina šīs instances tiesāšanās izdevumus, kā arī tos pirmās instances tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti ar iebildi par nepieņemamību;

               5)

               atlikt lēmuma pieņemšanu par pārējiem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Lieta C-628/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 24. novembrī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) – The Trustees of the BT Pension Scheme/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/38

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 24. novembrī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) – The Trustees of the BT Pension Scheme/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

   (Lieta C-628/15)
   (2016/C 038/52)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: The Trustees of the BT Pension Scheme

      Atbildētājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ņemot vērā, ka Tiesa savā atbildē uz 4. jautājumu 2006. gada 12. decembra spriedumā lietā C-446/04 Test Claimants in the FII Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue (EU:C:2006:774) noteica, ka EK līguma 43. un 56. pantam – tagad Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. un 63. pantam – ir pretrunā dalībvalsts tiesību akti, kuros sabiedrībām rezidentēm, kuras saviem akcionāriem izmaksā dividendes, kuru izcelsme ir to saņemtās ārvalstu izcelsmes dividendes, ir piešķirtas tiesības izvēlēties, ka tām tiek piemēroti nodokļi atbilstoši sistēmai, kas tām ļauj atgūt avansā samaksāto sabiedrību ienākuma nodokli, bet kas, pirmkārt, šīm sabiedrībām uzliek pienākumu samaksāt minēto sabiedrību ienākuma nodokli avansa veidā un lūgt tā vēlāku atmaksu un, otrkārt, neparedz nodokļa atlaidi to akcionāriem, lai gan tie šādu nodokļu atlaidi saņemtu gadījumā, kad dividendes izmaksā sabiedrība rezidente, pamatojoties uz valsts izcelsmes dividendēm: vai saskaņā ar ES tiesību aktiem šiem akcionāriem ir piešķirtas kādas tiesības saskaņā ar LESD 63. pantu vai citādi gadījumos, ja viņi saņem dividendes, kuras izvēlēts maksāt saskaņā ar šo sistēmu; it īpaši, ja akcionārs ir tās pašas dalībvalsts rezidents kā dividendes izmaksājošā sabiedrība?

               2)

               Ja 1. jautājumā minētajam akcionāram pašam nav tiesību saskaņā ar LESD 63. pantu, vai tam ir tiesības atsaukties uz jebkuru dividendes izmaksājošās sabiedrības tiesību, kas tai izriet no LESD 49. vai 63. panta, pārkāpumu?

               3)

               Ja atbilde uz 1. vai 2. jautājumu ir tāda, ka akcionāram ir tiesības saskaņā ar ES tiesību aktiem vai tas var atsaukties uz ES tiesību aktiem, vai ES tiesību aktos ir noteiktas jebkādas prasības attiecībā uz tiesību aizsardzības līdzekli, kas ir jānodrošina akcionāram saskaņā ar valsts tiesību aktiem?

               4)

               Vai Tiesas atbilde uz šiem jautājumiem kaut kādā veidā mainās, ja:

                           a)

                           akcionāram nav jāmaksā ienākuma nodoklis dalībvalstī ne par kādām saņemtajām dividendēm, kā rezultātā dividenžu izmaksāšanas gadījumā, ko veic sabiedrība rezidente ārpus iepriekš minētās sistēmas, nodokļu atlaide, uz kuru ir tiesības akcionāram saskaņā ar valsts tiesību aktiem, var izraisīt nodokļu atlaides samaksu akcionāram, ko veic dalībvalsts;

                           b)

                           valsts tiesa ir nolēmusi, ka izskatītais valsts tiesību normā pieļautais ES tiesību aktu pārkāpums nebija pietiekami nopietns, lai izraisītu dalībvalsts atbildību par zaudējumu atlīdzību dividendes izmaksājošās sabiedrības labā saskaņā ar principiem, kas ir noteikti apvienotajās lietās C-46/93 un C-48/93 Brasserie du Pêcheur SA/Vācijas Federatīvā Republika un The Queen/Secretary of State for Transport, ex parte Factortame Ltd u.c. (EU:C:1996:79); vai ka

                           c)

                           dažos, bet ne visos gadījumos dividendes izmaksājošā sabiedrība saskaņā ar minēto sistēmu var būt palielinājusi visiem akcionāriem izmaksāto dividenžu lielumu, lai nodrošinātu naudas summu, kas ir līdzvērtīga tai, ko no nodokļiem atbrīvots akcionārs būtu saņēmis no dividendēm, kas izmaksātas ārpus šīs sistēmas?


title: Lieta C-495/13 P: Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 22. janvāra rīkojums – GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Villiger Söhne GmbH Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Grafiska krāsaina preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “LIBERTE american blend” uz sarkana fona — Kopienas vārdiskas preču zīmes “La LIBERTAD” īpašnieka iebildumi — Reģistrācijas atteikums

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/7

         Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 22. janvāra rīkojums – GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Villiger Söhne GmbH

   (Lieta C-495/13 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Grafiska krāsaina preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “LIBERTE american blend” uz sarkana fona - Kopienas vārdiskas preču zīmes “La LIBERTAD” īpašnieka iebildumi - Reģistrācijas atteikums)
   (2015/C 146/09)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (pārstāvji – I. Memmler un S. Schulz, advokātes)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka), Villiger Söhne GmbH (pārstāve – B. Pikolin, advokāte)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 325, 9.11.2013.


title: Lieta C-443/15: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 24. novembra spriedums (The Labour Court, Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – David L. Parris/Trinity College Dublin u.c. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā — Direktīva 2000/78/EK — 2. pants — Aizliegums diskriminēt dzimumorientācijas un vecuma dēļ — Valsts pensiju shēma — Apgādnieka zaudējuma pabalsta samaksa civilpartnerim — Nosacījums — Partnerattiecību reģistrēšana līdz minētajā shēmā apdrošinātās personas sešdesmitajai dzimšanas dienai — Civiltiesiska savienība — Neiespējamība attiecīgajā dalībvalstī līdz 2010. gadam — Dibinātas ilgstošas attiecības — 6. panta 2. punkts — Atšķirīgas attieksmes vecuma dēļ pamatojums

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/11

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 24. novembra spriedums (The Labour Court, Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – David L. Parris/Trinity College Dublin u.c.
   (Lieta C-443/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - Direktīva 2000/78/EK - 2. pants - Aizliegums diskriminēt dzimumorientācijas un vecuma dēļ - Valsts pensiju shēma - Apgādnieka zaudējuma pabalsta samaksa civilpartnerim - Nosacījums - Partnerattiecību reģistrēšana līdz minētajā shēmā apdrošinātās personas sešdesmitajai dzimšanas dienai - Civiltiesiska savienība - Neiespējamība attiecīgajā dalībvalstī līdz 2010. gadam - Dibinātas ilgstošas attiecības - 6. panta 2. punkts - Atšķirīgas attieksmes vecuma dēļ pamatojums)
   (2017/C 030/10)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      The Labour Court, Ireland

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Dr. David L. Parris

      Atbildētāji: Trinity College Dublin, Higher Education Authority, Department of Public Expenditure and Reform and Department of Education and Skills

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesiskais regulējums, kurā arodpensiju shēmas ietvaros dalībniekus pārdzīvojušo reģistrēto partneru tiesības uz apgādnieka zaudējuma pabalstu ir pakļautas nosacījumam, ka reģistrētās partnerattiecības ir noslēgtas līdz dalībnieka 60 gadu vecuma sasniegšanai, kaut gan valsts tiesībās attiecīgajam dalībniekam nav bijis atļauts noslēgt reģistrētas partnerattiecības pirms šīs vecuma robežas sasniegšanas, nerada diskrimināciju dzimumorientācijas dēļ;

               2)

               Direktīvas 2000/78 2. pants un 6. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, kurā arodpensiju shēmas ietvaros dalībniekus pārdzīvojušo reģistrēto partneru tiesības uz apgādnieka zaudējuma pabalstu ir pakļautas nosacījumam, ka reģistrētās partnerattiecības ir noslēgtas līdz dalībnieka 60 gadu vecuma sasniegšanai, kaut gan valsts tiesībās attiecīgajam dalībniekam nav bijis atļauts noslēgt reģistrētas partnerattiecības pirms šīs vecuma robežas sasniegšanas, nerada diskrimināciju vecuma dēļ;

               3)

               Direktīvas 2000/78 2. pants un 6. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā nevar radīt diskrimināciju dzimumorientācijas un vecuma kombinētas iedarbības dēļ, ja šis tiesiskais regulējums neveido diskrimināciju ne dzimumorientācijas, ne vecuma dēļ, aplūkojot izolēti.

      (1)  OV C 354, 26.10.2015.


title: Lietas C-156/02 izslēgšana no reģistra

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/31

         Lietas C-156/02 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 217/61)

      (tiesvedības valoda — vācu)

   2005. gada 6. jūnijā Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-156/02 Maria Purschke/Landesversicherungsanstalt Oberbayern (Federālās Sociālās tiesas [Bundessozialgercht] lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu).

      (1)  OV C 180, 27.07.2002.


title: Lieta C-36/10: Prasība, kas celta 2010. gada 22. janvārī — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/17

         Prasība, kas celta 2010. gada 22. janvārī — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-36/10)
   2010/C 80/32
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Sipos un J.-B. Laignelot)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveicot visus pasākumus, lai pareizi transponētu Padomes 1996. gada 9. decembra Direktīvas 96/82/EK par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kuros iesaistītas bīstamas vielas (1), kurā izdarīti grozījumi ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 16. decembra Direktīvu 2003/105/EK (2), 12. panta 1. punkta otro daļu, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Eiropas Komisija prasībā apgalvo, ka atbildētāja nav pareizi īstenojusi Direktīvas 96/82/EK 12. panta 1. punkta otro daļu galvaspilsētas Briseles reģionā. Lai novērstu lielus nelaimes gadījumus un ierobežotu šādu gadījumu sekas, šajā tiesību normā dalībvalstīm ir noteikts pienākumus gādāt par to, lai zemes sadalīšanas un izmantošanas politikā būtu ilglaicīgi paredzēts, ka ir jāsaglabā pietiekams atstatums starp uzņēmumiem, uz kuriem attiecas šī direktīva, no vienas puses, un dzīvojamām zonām, ēkām un bieži apmeklētām vai izklaides vietām, kas minētas šīs direktīvas 12. pantā, no otras puses. No Briseles iestāžu iesniegto tiesību normu analīzes izrietot, ka tās attiecas tikai uz būvatļauju vai zemes sadales atļauju piešķiršanu, kas noteikti ir vēlāka stadija par zemes sadalīšanas un izmantošanas politikas izstrādi. Tādejādi reģionālie pasākumi neesot pilnīgi, jo tie neattiecas uz visu šīs politikas noteikšanas un īstenošanas procedūru.

      (1)  OV 1997, L 10, 13. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 9. decembra Direktīva 2003/105/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 96/82/EK par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kas saistīti ar bīstamām vielām (OV L 345, 97. lpp.).


title: Lieta T-127/12: Prasība, kas celta 2012. gada 22. martā — Free /ITSB — Noble Gaming ( “FREEVOLUTION TM” )

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/23

         Prasība, kas celta 2012. gada 22. martā — Free/ITSB — Noble Gaming (“FREEVOLUTION TM”)
   (Lieta T-127/12)
   2012/C 165/40
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Free (Parīze, Francija) (pārstāvis — Y. Coursin, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Noble Gaming Ltd (Prāga, Čehijas Republika)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 13. decembra lēmumu lietā R 2326/2010-2;

               —

               nospriest, ka minētās agrākās preču zīmes un it īpaši Francijas vārdiska preču zīme “FREE” Nr. 1734391 ir līdzīgas apstrīdētajai preču zīmei “FREEVOLUTION TM” Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un a fortiori tās 8. panta 5. punkta izpratnē;

               —

               nospriest, ka, pamatojoties uz Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu un a fortiori uz tās 8. panta 5. punktu, apstrīdētās preču zīmes reģistrācijas pieteikums ir jānoraida, un

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus gan procesā Vispārējā tiesā, gan ITSB.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “FREEVOLUTION TM”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9, 41. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8206443

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Francijas grafiska preču zīme “free LA LIBERTÉ N’A PAS DE PRIX” Nr. 99785839 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 38 klasē, Francijas vārdiska preču zīme “FREE” Nr. 1734391; Francijas vārdiska preču zīme “FREE MOBILE” Nr. 73536224 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē, firma “FREE”, kas tiek izmantota komercdarbībā Francijā, domēna nosaukums “FREE.FR”, kas tiek izmantots komercdarbībā

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus pilnībā noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums, jo abu šo tiesību normu izpratnē apzīmējumu līdzības novērtēšanā ir jāveic nošķiršana, Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo pastāvot sajaukšanas iespēja starp konfliktējošajām preču zīmēm, un Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpums, jo pastāv saikne starp preču zīmēm “FREE” un “FREEVOLUTION TM” tādējādi, ka apstrīdētās preču zīmes esamība radītu kaitējumu preču zīmes “FREE” reputācijai


title: Lieta T-126/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/41

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-126/06) (1)

   (2008/C 327/74)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 143, 17.6.2006.