title: Lieta T-729/15 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 20. jūlija rīkojums – MSD Animal Health Innovation un Intervet international/EMA Pagaidu noregulējums — Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — EMA rīcībā esošie dokumenti, kas ietver informāciju, ko uzņēmums iesniedzis saistībā ar pieteikumu tirdzniecības atļaujas saņemšanai attiecībā uz zālēm — Lēmums piešķirt trešajai personai piekļuvi dokumentiem — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamība — Fumus boni juris — Interešu izsvēršana

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/48

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 20. jūlija rīkojums – MSD Animal Health Innovation un Intervet international/EMA

   (Lieta T-729/15 R)
   (Pagaidu noregulējums - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - EMA rīcībā esošie dokumenti, kas ietver informāciju, ko uzņēmums iesniedzis saistībā ar pieteikumu tirdzniecības atļaujas saņemšanai attiecībā uz zālēm - Lēmums piešķirt trešajai personai piekļuvi dokumentiem - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamība - Fumus boni juris - Interešu izsvēršana)
   (2016/C 335/63)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: MSD Animal Health Innovation GmbH (Schwabenheim, Vācija) un Intervet international BV (Boxmeer, Nīderlande) (pārstāvji – P. Bogaert, advokāts, B. Kelly un H. Billson, solicitors, J. Stratford, QC, un C. Thomas, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra (EMA) (pārstāvji – T. Jabłoński, N. Rampal Olmedo, A. Spina, A. Rusanov un S. Marino)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru būtībā tiek prasīts apturēt EMA2015. gada 25. novembra Lēmuma EMA/785809/2015, ar kuru trešajai personai atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulai (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.) ir piešķirta piekļuve noteiktiem dokumentiem, kas ietver informāciju, kura ir tikusi iesniegta saistībā ar pieteikumu tirdzniecības atļaujas saņemšanai attiecībā uz veterinārajām zālēm Bravecto, piemērošanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apturēt Eiropas Zāļu aģentūras (EMA) 2015. gada 25. novembra Lēmuma EMA/722323/2015, ar kuru trešajai personai atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulai (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem ir piešķirta piekļuve toksikoloģisko izmēģinājumu ziņojumiem: C 45151/28 dienu iedarbības caur ādu toksicitātes izmēģinājums (6 stundu uzlikšana ar puspieguļošu pārsēju) Wistar žurkām, C 45162/28 dienu orālās toksicitātes izmēģinājums (piespiedu barošana) Wistar žurkām un C 88913/28 dienu iedarbības caur ādu toksicitātes izmēģinājums (6 stundu uzlikšana ar puspieguļošu pārsēju) Wistar žurkām, piemērošanu;

               2)

               uzdot EMA nepubliskot 1. punktā minētos ziņojumus;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta F-12/07: Prasība, kas celta 2007. gada 26. februārī — O'Connor /Komisija

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/57

         Prasība, kas celta 2007. gada 26. februārī — O'Connor/Komisija
   (Lieta F-12/07)
   (2007/C 95/115)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Elizabeth O'Connor, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, ar ko maksimālais bezdarbnieka pabalsta piešķiršanas periods prasītājai ir noteikts 11 mēneši un 25 dienas;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, kas ir bijusī Komisijas ierēdne, bija nodarbināta Komisijā bez pārtraukuma no 2001. gada 16. janvāra līdz 2005. gada 31. decembrim, pamatojoties uz sešiem dažādiem terminētiem līgumiem, kas bija noslēgti šādā secībā: pirmais pagaidu darbinieka līgums, pirmais palīgdarbinieka līgums, otrais pagaidu darbinieka līgums, otrais palīgdarbinieka līgums, trešais pagaidu darbinieka līgums un visbeidzot, līgumdarbinieka līgums.
   Administrācija prasītājai atzina tiesības saņemt bezdarbnieka pabalstu ne ilgāk kā 11 mēnešus un 25 dienas, jo uzskatīja, ka periodi, uz kuriem attiecas palīgdarbinieka līgumi, ir jāpielīdzina periodiem, kas nostrādāti pie darba devēja, kas nav Kopienu iestādes.
   Pamatojot savu prasību, prasītāja, pirmkārt, norāda, ka Komisija esot ļaunprātīgi izmantojusi tiesības, nodarbinot viņu savā dienestā ilgāk kā piecus gadus, pamatojoties uz dažādiem terminētiem līgumiem un dažādos statusos. Otrkārt, Komisija esot kļūdaini piemērojusi Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 28. a panta 4. punktu un 96. panta 4. punktu, jo periods, kurā prasītāja strādāja kā palīgdarbinieks, neesot ņemts vērā, piemērojot šīs normas.


title: Lieta C-341/07: Prasība, kas celta 2007. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/30

         Prasība, kas celta 2007. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-341/07)
   (2007/C 211/57)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — W. Wils un P. Dejmek, pārstāvji)

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu (1), vai katrā ziņā nedarot tos zināmus Komisijai, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Zviedrijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2006. gada 28. aprīlī.

      (1)  OV 2004 L 157, 45. lpp.


title: Lieta C-699/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 24. decembrī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Brockenhurst College

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 24. decembrī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Brockenhurst College

   (Lieta C-699/15)
   (2016/C 078/10)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Atbildētāja: Brockenhurst College

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Attiecībā uz PVN direktīvas (1) 132. panta 1. punkta i) apakšpunktu, vai restorānu pakalpojumi un izklaides pakalpojumi, ko par maksu izglītības iestāde sniedz sabiedrības locekļiem (kas nav izglītības pamata pakalpojuma saņēmēji) un kuri ir “cieši saistīti” ar izglītības nodrošināšanu apstākļos, kad studenti (kas ir izglītības pamata pakalpojuma saņēmēji) izglītības procesa gaitā un kā būtisku daļu no izglītības veicina šo pakalpojumu sniegšanu?

               2)

               Nosakot, vai restorānu pakalpojumu un izklaides pakalpojumu sniegšana ir atbrīvojama no nodokļa 132. panta 1. punkta i) apakšpunkta ietvaros kā pakalpojumi, kas “cieši saistīti” ar izglītības sniegšanu:

                           a.

                           vai būtiski ir tas, ka studenti gūst labumu no iesaistīšanās attiecīgo pakalpojumu sniegšanā, nevis no attiecīgo pakalpojumu sniegšanas priekšmeta;

                           b.

                           vai būtiski ir tas, ka šos sniegtos pakalpojumus ne tieši, ne netieši nesaņem un nepatērē studenti, bet saņem un patērē tie sabiedrības locekļi, kuri maksā par tiem un kuri nav izglītības pamata pakalpojuma saņēmēji;

                           c.

                           vai būtiski ir tas, ka, raugoties no parasto attiecīgo pakalpojumu saņēmēju (tas ir, sabiedrības locekļu, kuri par tiem maksā) viedokļa, mērķis ir saņemt šo pakalpojumu kā tādu, nevis izmantot to kā līdzekli, lai vislabākajos apstākļos izmantotu kādu citu pakalpojumu;

                           d.

                           vai būtiski ir tas, ka no studentu viedokļa attiecīgo pakalpojumu mērķis nav saņemt šo pakalpojumu kā tādu, bet piedalīšanās pakalpojumu sniegšanas sagatavošanā ir līdzeklis kā vislabākajos apstākļos izmantot izglītības pamata pakalpojumu;

                           e.

                           cik daudz ir jāņem vērā nodokļu neitralitātes princips?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-471/11: Prasība, kas celta 2011. gada 5. septembrī — Éditions Jacob /Komisija

text:
               15.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/9

         Prasība, kas celta 2011. gada 5. septembrī — Éditions Jacob/Komisija
   (Lieta T-471/11)
   2011/C 305/11
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Éditions Odile Jacob SAS (Parīze, Francija) (pārstāvji — O. Fréget, M. Struys un L. Eskenazi, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 13. maija Lēmumu Nr. SG-Greffe(2011) D/C(2011)3503, kas pieņemts lietā COMP/M.2978 Lagardère/Natexis/VUP pēc Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra sprieduma lietā T-452/04 Éditions Odile Jacob/Komisija pasludināšanas un ar kuru Komisija vēlreiz ir atzinusi Wendel par atsavināto aktīvu ieguvēju saskaņā ar saistībām, kas izriet no Komisijas 2004. gada 7. janvāra lēmuma, ar kuru tā ir atļāvusi Lagardère/Natexis/VUP koncentrāciju;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijai bija acīmredzami neiespējami pieņemt apstiprinošu lēmumu, ar kuru ex post un turklāt ar atpakaļejošu spēku Wendel tiek atzīts par Editis aktīvu ieguvēju 2004. gadā. Prasītāja apgalvo, ka:

                           —

                           šādi rīkodamās, neņemot vērā visas sekas, kas izriet no Vispārējās tiesas konstatētās nelikumības attiecībā uz pilnvarotās personas, kas atbildīga par aktīvu nodošanas uzraudzību, neatkarības trūkumu, Komisija ir pārkāpusi LESD 266. pantu, un

                           —

                           nosakot par apstrīdētā lēmuma spēkā stāšanās datumu 2004. gada 30. jūliju, Komisija esot pārkāpusi atpakaļejoša spēka aizlieguma principu, neņemdama vērā Tiesas judikatūru, saskaņā ar kuru spēkā stāšanās ar atpakaļejošu datumu ir aizliegta, izņemot, ja tiek ievēroti divi nosacījumi, proti, to kategoriski pieprasa vispārējās intereses, kā arī ieinteresēto personu tiesiskā paļāvība tiek pienācīgi ievērota. Prasītāja apgalvo, ka šajā gadījumā šie abi nosacījumi nav ievēroti.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajam lēmumam trūkst juridiska pamata, jo Komisijas 2004. gada 7. janvāra lēmums, ar kuru tika atļauta koncentrācija, kļuva nepiemērojams pēc tam, kad Vispārējā tiesa konstatēja, ka Lagardère nav ievērojis dažas saistības.

               3)

               Ar trešo un ceturto pamatu tiek apgalvotas kļūdas tiesību piemērošanā un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kuras Komisija ir pieļāvusi, novērtējot Wendel kandidatūru gan 2004. gadā, gan arī attiecībā uz jauno atzīšanas lēmumu, kā arī kļūdas, kas izriet, pirmkārt, no apstākļa, ka, lai pieņemtu apstrīdēto lēmumu, tika ņemta vērā informācija, kas ir vēlāka par 2004. gada 30. jūliju, un, otrkārt, šī vēlākā informācija tika ņemta vērā selektīvi un daļēji.

               4)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvota pilnvaru nepareiza izmantošana, it īpaši jo, pieņemot ex post lēmumu, ar kuru ar atpakaļejošu spēku tiek atzīta prettiesiskā aktīvu nodošana, kā arī, apstiprinot jaunu pilnvaroto personu, kuras vienīgais pienākums bija iesniegt ziņojumu, kas apliecina, ka Wendel atbilst atsavināto aktīvu pārņēmējam izvirzītajām prasībām, Komisija nav ievērojusi LESD 266. panta un Regulas Nr. 4064/89 (1), kurā tostarp ir paredzēta iespēja atsaukt apstiprinājuma lēmumu un uzlikt sodu personām, kas izdarījušas šo nelikumību, mērķiem.

               5)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvota pamatojuma neesamība, jo apstrīdētā lēmuma pamatojums vienlaicīgi ir gan nepietiekams, gan pretrunīgs.

      (1)  Padomes 1989. gada 21. decembra Regula (EEK) Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli (OV L 395, 1. lpp; pēc labojumu izdarīšanas pilnībā publicēta atkārtoti OV 1990, L 257, 13. lpp.).


title: Lieta T-120/12: Prasība, kas celta 2012. gada 9. martā — Shahid Beheshti University /Padome

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/22

         Prasība, kas celta 2012. gada 9. martā — Shahid Beheshti University/Padome
   (Lieta T-120/12)
   2012/C 165/38
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Shahid Beheshti University (Teherāna, Irāna) (pārstāvis — J.-M. Thouvenin, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 23. maija Lēmumu 2011/299/KĀDP tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               saskaņā ar LESD 277. pantu atzīt par prasītājai nepiemērojamu 2010. gada 26. jūlija Lēmumu 2010/413/KĀDP;

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 503/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               saskaņā ar LESD 277. pantu atzīt par prasītājai nepiemērojamu Regulu (ES) Nr. 961/2010, un

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju; un

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011 tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju; un

               —

               atcelt lēmumu, kas ir ietverts Padomes 2011. gada 5. decembra vēstulē prasītājai, un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Lēmumam 2010/413/KĀDP, kas ir Lēmuma 2011/299/KĀDP juridiskais pamats, nav juridiskā pamata, kā arī tas, ka ir pārkāpti Līgumi un starptautiskās tiesības. Līdz ar to Lēmums 2010/413/KĀDP esot jāuzskata par prasītājai nepiemērojamu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Regulai Nr. 961/2010, kas ir Īstenošanas regulas Nr. 503/2011 juridiskais pamats, nav juridiskā pamata. Prasītāja apgalvo, ka ar LESD 215. pantu nevar juridiski pamatot Regulu Nr. 961/2010, jo Lēmums 2010/413/KĀDP, kura mērķis ir īstenot to Savienības iekšējā kārtībā, netika pieņemts saskaņā ar LES V sadaļas 2. nodaļu. Līdz ar to Regula Nr. 961/2010 esot jāatzīst par prasītājai nepiemērojamu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LESD 215. pants procedūras laikā, kad prasītāja ar Īstenošanas regulu Nr. 503/2011 tika iekļauta Regulas Nr. 961/2010 VIII pielikumā.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ar Lēmumu 2011/299/KĀDP un Īstenošanas regulu Nr. 503/2011 esot pārkāptas prasītājas tiesības uz aizstāvību, laba pārvaldība un tiesības uz efektīvu tiesas aizsardzību, jo Padome nav ievērojusi tiesības tikt uzklausītam, pienākumu paziņot un pienākumu norādīt pietiekamu pamatojumu.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz īpašumu.

               7)

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka prasītājas iekļaušana sodīto vienību skaitā notikusi kļūdas rezultātā, jo prasītāja kā publiska universitāte ir juridiska persona, kas nepārstāv aizsardzības ministriju un kurai nav bruņoto spēku loģistikas atbalsta administrācijā, kā arī tā nepieder un to nekontrolē šī ministrija, nedz arī tā ir iesaistīta zinātniskajos pētījumos par kodolieročiem.


title: Lieta C-501/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 15. jūlija spriedumu lietā T-24/13 Cactus S. A./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2015. gada 22. septembrī iesniedza Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/18

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 15. jūlija spriedumu lietā T-24/13 Cactus S. A./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2015. gada 22. septembrī iesniedza Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-501/15 P)
   (2015/C 414/22)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard-Monguiral)

      Otra lietas dalībniece: Cactus S. A.

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pilnībā apmierināt apelācijas sūdzību;

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               piespriest Cactus S. A. atlīdzināt Biroja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Saskaņā ar spriedumu “IP Translator” klases nosaukuma apzīmējums var aptvert visas preces un pakalpojumus, kas iekļauti šīs klases alfabētiskajā sarakstā. Tomēr šis apzīmējums nevar tikt attiecināts uz visām konkrētajā klasē ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem. Vispārējā tiesa ir nepareizi piemērojusi spriedumu “IP Translator” un pārkāpusi Regulas par Kopienas preču zīmi (1) 28. pantu un Regulas, ar kuru tiek īstenota Regula par Kopienas preču zīmi, 2. noteikumu, attiecinot 35. klases nosaukuma apzīmējumu uz visiem pakalpojumiem, kas ietilpst šajā klasē. Tā kā ne mazumtirdzniecības pakalpojumi, ne “dabisko augu un ziedu, sēklu; svaigu augļu un dārzeņu mazumtirdzniecība” nav iekļauti 35. klases alfabētiskajā sarakstā, agrākās Kopienas preču zīmes nav aizsargātas attiecībā uz šādiem pakalpojumiem. Visām preču zīmēm, tostarp tām, kuru reģistrācijas pieteikumi iesniegti pirms sprieduma “Praktiker”, piemērojamā prasība konkrēti norādīt preces vai preču veidus, uz kuriem attiecas mazumtirdzniecības pakalpojumi, arī nepieļauj Vispārējās tiesas secinājumu, ka 35. klases nosaukuma vispārīgais apzīmējums attiecas uz visa veida preču mazumtirdzniecības pakalpojumiem.
   Konstatējumā, ka vienīgi stilizēta kaktusa izmantošana neizmaina agrākas grafiskas preču zīmes atšķirtspēju Regulas par Kopienas preču zīmi 15. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē, ir pieļautas četras kļūdas tiesību piemērošanā. Balstot savu secinājumu vienīgi uz to, ka logo un vārdiskais elements ir semantiski saskaņoti, Vispārējā tiesa nav izvērtējusi to, cik atšķirtspējīgs un būtisks agrākajā kombinētajā preču zīmē ir vārdiskais elements “Cactus”. Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā vizuālo un (iespējams) fonētisko atšķirību starp logo un kombinēto preču zīmi, tā kļūdaini ir balstījusi savu konstatējumu uz Luksemburgas sabiedrības iepriekšējām zināšanām par agrāko kombinēto preču zīmi un nav ņēmusi vērā visas Eiropas sabiedrības uztveri.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta T-206/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 23. septembra spriedums – Hüpeden/Padome un Komisija Ārpuslīgumiskā atbildība — Dempings — Dažu sagatavotu vai konservētu Ķīnas izcelsmes citrusaugļu imports — Regula (EK) Nr. 1355/2008, ko Tiesa atzinusi par spēkā neesošu — Kaitējums, kas prasītājai esot radīts, pieņemot regulu — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Iekšēju tiesību aizsardzības līdzekļu izsmelšana — Pieņemamība — Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums — Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 7. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkta a) apakšpunkts) — Rūpības pienākums — Cēloņsakarība

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/46

         Vispārējās tiesas 2015. gada 23. septembra spriedums – Hüpeden/Padome un Komisija
   (Lieta T-206/14) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Dempings - Dažu sagatavotu vai konservētu Ķīnas izcelsmes citrusaugļu imports - Regula (EK) Nr. 1355/2008, ko Tiesa atzinusi par spēkā neesošu - Kaitējums, kas prasītājai esot radīts, pieņemot regulu - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Iekšēju tiesību aizsardzības līdzekļu izsmelšana - Pieņemamība - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums - Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 7. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkta a) apakšpunkts) - Rūpības pienākums - Cēloņsakarība)
   (2015/C 389/50)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hüpeden & Co. (GmbH & Co.) KG (Hamburga, Vācija) (pārstāvis – K. Landry, advokāts)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – J.-P. Hix, pārstāvis, kuram palīdz: sākotnēji D. Geradin un N. Tuominen, vēlāk N. Tuominen, advokāti) un Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer)

      Priekšmets

   Prasība atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājai esot radīts, pieņemot Padomes 2008. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 1355/2008, ar ko uzliek galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas uzlikts par dažu sagatavotu vai konservētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes citrusaugļu (proti, mandarīnu utt.) importu (OV L 350, 35. lpp.), kas atzīta par spēkā neesošu ar Tiesas 2012. gada 22. marta spriedumu GLS (C-338/10, Krājums, EU:C:2012:158)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Hüpeden & Co. (GmbH & Co.) KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 7.7.2014.


title: lieta C-292/07: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 23. aprīļa spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Publiskie iepirkumi — Direktīva 2004/18/EK — Būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 23. aprīļa spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (lieta C-292/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Publiskie iepirkumi - Direktīva 2004/18/EK - Būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2009/C 141/07
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Stromsky, D. Kukovec un M. Konstantinidis)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — D. Haven un J.-C. Halleux)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Noteikumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts [būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publiskā iepirkuma] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.), prasības, nepieņemšana noteiktajā termiņā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu vai pareizi un/vai pilnībā transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2005. gada 19. decembra Regulu (EK) Nr. 2083/2005, 1. panta 2. punkta b) apakšpunktu, lasot to kopā ar I pielikumu, kā arī 9. panta 1. punkta otro teikumu un 8. punkta a) apakšpunkta i) un iii) ievilkumu, 23. panta 2. punktu, 30. panta 2.-4. punktu, 31. panta 1. punkta c) apakšpunktu, 38. panta 1. punktu, 43. panta pirmās daļas d) apakšpunktu, 44. panta 2. punkta otro daļu un 3. un 4. punktu, 46. panta pirmo daļu, 48. panta 2. punkta f) apakšpunktu, 55. panta 1. punkta otrās daļas d) un e) apakšpunktu un 3. punktu, 67. panta 2. punkta otro un trešo daļu, 68. panta a) apakšpunkta pirmo daļu, 72. pantu un 74. panta 1. punktu, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 08.09.2007.


title: Lieta C-459/03: Tiesas (virspalāta) spriedums  2006. gada 30. maijā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju (Valsts pienākumu neizpilde — ANO Jūras tiesību konvencija — XII daļa — Jūras vides aizsardzība un saglabāšana — Šajā konvencijā paredzētā strīdu risināšanas kārtība — Īrijas uzsāktā šķīrējtiesas tiesvedība pret Apvienoto Karalisti — Strīds par rūpnīcu MOX Sellafīldā (Apvienotā Karaliste) — Īrijas jūra — EKL 292. pants un EAEK 193. pants — Apņemšanās nenodot strīdu par Līguma interpretāciju un piemērošanu risināšanas veidam, ko Līgums neparedz — Jaukts līgums — Kopienas kompetence — EKL 10. pants un EAEK 192. pants — Pienākums sadarboties)

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/2

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 30. maijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju
   (Lieta C-459/03) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - ANO Jūras tiesību konvencija - XII daļa - Jūras vides aizsardzība un saglabāšana - Šajā konvencijā paredzētā strīdu risināšanas kārtība - Īrijas uzsāktā šķīrējtiesas tiesvedība pret Apvienoto Karalisti - Strīds par rūpnīcu MOX Sellafīldā (Apvienotā Karaliste) - Īrijas jūra - EKL 292. pants un EAEK 193. pants - Apņemšanās nenodot strīdu par Līguma interpretāciju un piemērošanu risināšanas veidam, ko Līgums neparedz - Jaukts līgums - Kopienas kompetence - EKL 10. pants un EAEK 192. pants - Pienākums sadarboties)
   (2006/C 165/04)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. J. Kaujpers [P. J. Kuijper] un B. Martenčuks [B. Martenczuk], pārstāvji)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — K. Džeksone [C. Jackson] un K. Gibsa [C. Gibbs], pārstāves, kam palīdz R. Plenders [R. Plender], QC)

      Atbildētāja: Īrija (pārstāvji — R. Breidijs [R. Brady] un D. O'Hagans [D. O'Hagan], pārstāvji, kam palīdz P. Srīnens [P. Sreenan] un E. Ficsimonss [E. Fitzsimons], SC, P. Sends [P. Sands], QC, un N. Hailenda [N. Hyland], BL)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Zviedrijas Karaliste (pārstāve — K. Vistranda [K. Wistrand], pārstāve)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Īrijas prasības celšana pret Apvienoto Karalisti Apvienoto Nāciju Jūras tiesību konvencijas šķīrējtiesā — Eiropas Kopienu Tiesas ekskluzīvās kompetences pārkāpšana — Pienākuma sadarboties pārkāpums
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               uzsākot strīdu noregulēšanas procedūru pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti saskaņā ar Apvienot Nāciju Jūras tiesību konvenciju saistībā ar rūpnīcu MOX, kas izvietota Sellafīldā (Apvienotā Karaliste), Īrija nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar EKL 10. pantu, EKL 292. pantu, EAEK 192. pantu un EAEK 193. pantu;

               2)

               Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 7, 10.01.2004.


title: Lieta C-40/14: Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 20. novembra spriedums ( Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon/Utopia SARL Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Muitas savienība un kopējais muitas tarifs — Atbrīvojums no ievedmuitas nodokļiem — Dzīvnieki, kas ir īpaši sagatavoti izmantošanai laboratorijā — Publisko tiesību iestāde vai sabiedriskā labuma iestāde, vai privāta iestāde, kas saņēmusi atļauju — Importētājs, kura klienti ir šādas iestādes — Iepakojums — Būri dzīvnieku pārvadāšanai

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/8

         Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 20. novembra spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon/Utopia SARL

   (Lieta C-40/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas savienība un kopējais muitas tarifs - Atbrīvojums no ievedmuitas nodokļiem - Dzīvnieki, kas ir īpaši sagatavoti izmantošanai laboratorijā - Publisko tiesību iestāde vai sabiedriskā labuma iestāde, vai privāta iestāde, kas saņēmusi atļauju - Importētājs, kura klienti ir šādas iestādes - Iepakojums - Būri dzīvnieku pārvadāšanai)
   (2015/C 026/10)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières un Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon

      Atbildētāja: Utopia SARL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1983. gada 28. marta Regulas (EEK) Nr. 918/83, ar kuru izveido Kopienas sistēmu atbrīvojumiem no muitas nodokļiem, kurā grozījumi ir izdarīti ar Aktu par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, 60. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja dzīvnieki, kas ir īpaši sagatavoti izmantošanai laboratorijā un kurus importētājs ieved Savienības teritorijā, ir paredzēti publisko tiesību iestādei vai sabiedriskā labuma iestādei, vai privātai iestāde, kura saņēmusi atļauju, kas galvenokārt nodarbojas ar izglītības jautājumiem vai zinātnisko pētniecību, šis importētājs, lai gan tas pats nav šāda iestāde, var izmantot šajā pantā attiecībā uz šo preču veidu paredzēto atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļiem;

               2)

               Kombinētās nomenklatūras, kas ietverta Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kurā grozījumi ir izdarīti ar Komisijas 2003. gada 11. septembra Regulu (EK) Nr. 1789/2003, I pielikumā, vispārīgo interpretācijas noteikumu 5. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka būri, ko izmanto laboratoriskiem pētījumiem paredzētu dzīvu dzīvnieku pārvadāšanai, neietilpst iepakojuma kategorijā, kas ir klasificējams kopā ar šajā iepakojumā ietvertajām precēm.

      (1)  OV C 102, 7.4.2014.


title: Lieta T-154/15 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 20. maija rīkojums – Jaber/Padome Pagaidu noregulējums — Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju — Līdzekļu iesaldēšana un ierobežojumi ieceļošanai Savienības teritorijā un tās šķērsošanai — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Formas prasību neievērošana — Nepieņemamība

text:
               6.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/21

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 20. maija rīkojums – Jaber/Padome
   (Lieta T-154/15 R)
   (Pagaidu noregulējums - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana un ierobežojumi ieceļošanai Savienības teritorijā un tās šķērsošanai - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Formas prasību neievērošana - Nepieņemamība)
   (2015/C 221/29)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Aiman Jaber (Lattakia, Sīrija) (pārstāvji – A. Boesch, D. Amaudruz un M. Ponsard, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Priekšmets

   Pieteikums par to pasākumu izpildes apturēšanu, kas prasītājam piemēroti ar Padomes 2015. gada 26. janvāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2015/108, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 20, 2. lpp.), un Padomes 2015. gada 26. janvāra Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2015/117, ar kuru īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 20, 85. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-456/10: Prasība, kas celta 2010. gada 1. oktobrī — Timab Industries un CFPR /Komisija

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/46

         Prasība, kas celta 2010. gada 1. oktobrī — Timab Industries un CFPR/Komisija
   (Lieta T-456/10)
   ()
   2010/C 346/91
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Timab Industries (Dinard, Francija) un Cie financière et de participations Roullier (CFPR) (Saint-Malo, Francija) (pārstāvis — N. Lenoir, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               galvenokārt, atcelt lēmumu;

               —

               pakārtoti, atcelt lēmuma 1. pantu it īpaši tiktāl, ciktāl tajā ir apgalvots, ka CFPR un Timab ir piedalījušies darbībās, kas ir saistītas ar tirdzniecības nosacījumiem un kompensāciju sistēmu;

               —

               katrā ziņā grozīt lēmuma 2. pantu un būtiski samazināt naudas sodu, kas CFPR un Timab uzlikts kopīgi un solidāri;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāji lūdz, galvenokārt, atcelt Komisijas 2010. gada 20. jūlija Lēmumu C(2010) 5001, galīgā redakcija, par LESD 101. panta un Eiropas Ekonomikas zonas līguma (turpmāk tekstā — “EEZ”) 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/38866 — Fosfāti dzīvnieku barošanai), kurš attiecas uz aizliegtu vienošanos Eiropas dzīvnieku barošanai paredzētu fosfātu tirgū, tirdzniecības kvotu piešķiršanu, cenu un tirdzniecības nosacījumu saskaņošanu un apmaiņu ar konfidenciālu komercinformāciju.
   Prasības pamatojumam prasītāji izvirza astoņus pamatus attiecīgi par:

               —

               tiesību uz aizstāvību, tiesiskās paļāvības un labas pārvaldības principu, kā arī Regulas Nr. 773/2004 (1) un paziņojuma par izlīguma procedūras kārtību karteļu lietās (2) pārkāpumu tādēļ, ka prasītājiem tika uzlikts sods par to, ka tie ir izstājās no sarunām, kas uzsāktas, lai panāktu izlīgumu saskaņā ar Regulas Nr. 773/2004 10.a pantu, jo iespējamais naudas sods, ko Komisija bija noteikusi sarunu par izlīgumu laikā, vēlāk tika palielināts par 25 %, lai arī, pirmkārt, iespējamo naudas sodu nedrīkstēja palielināt vairāk nekā par 10 % pēc atteikuma turpināt izlīguma procedūru un, otrkārt, pārkāpuma ilgums tika samazināts par 60 %;

               —

               nepietiekamu un pretrunīgu pamatojumu, kā arī tiesību uz aizstāvību un pierādīšanas pienākuma pārkāpumu, jo prasītājiem tika inkriminētas darbības, kurās tie nav piedalījušies, lai arī Komisijai nebija pierādījumu par šādu dalību;

               —

               stingrāka represīva likuma atpakaļejoša spēka aizlieguma principa pārkāpumu un tiesiskās paļāvības, vienlīdzīgas attieksmes un tiesiskās drošības principu pārkāpumu, jo naudas soda summa tika noteikta, piemērojot 2006. gada pamatnostādnes (3), lai arī prasītājiem piedēvētie pārkāpumi notika pirms šo pamatnostādņu publicēšanas; šīs 2006. gada pamatnostādņu piemērošanas ar atpakaļejošu spēku dēļ naudas soda apmērs tika palielināts;

               —

               Regulas Nr. 1/2003 (4) 23. panta pārkāpumu, samērīguma, individuālas soda uzlikšanas un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpumu, jo uzliktais naudas sods neatspoguļo nedz attiecīgo darbību ilgumu, nedz smagumu;

               —

               acīmredzamu kļūdu prasītājiem pārmesto darbību smaguma vērtējumā un vienlīdzīgas attieksmes principa, samērīguma un individuālas soda uzlikšanas principa pārkāpumu, nosakot pamata summu, jo Komisija nav ņēmusi vērā, ka pārkāpumiem nebija būtisku seku un ka Timab bija aizliegtās vienošanās dalībnieks mazākā mērā nekā citi dalībnieki;

               —

               kļūdu vērtējumā un individuālas soda uzlikšanas un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpumu, atsakoties ņemt vērā jebkādus prasītāju atbildību mīkstinošus apstākļus, neraugoties uz to, ka tie bija atkarīgi no citiem aizliegtās vienošanās dalībniekiem, un to, ka Timab ir rīkojies kā konkurents;

               —

               tiesību uz aizstāvību, vienlīdzīgas attieksmes principa un paziņojuma par iecietību (5) pārkāpums, jo naudas soda apmēra samazinājums, kas sarunu par izlīgumu laikā prasītājiem tika piešķirts iecietības ietvaros, tika būtiski samazināts pēc tam, kad prasītāji izstājās no minētajām sarunām;

               —

               acīmredzamu kļūdu vērtējumā par prasītāju maksātspēju un vienlīdzīgas attieksmes principa, kā arī LES 3. panta kopā ar Lisabonas līguma pielikuma 17. protokolu pārkāpumu, prasītāju maksātspējai piemērojot 2006. gada pamatnostādņu noteikumus, neņemot vērā nedz ārkārtas apstākļus, kas radās Eiropas lauksaimniecības krīzes dēļ, nedz īpašo uz prasītāju izdarīto saimniecisko un sociālo spiedienu.

      (1)  Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regula (EK) Nr. 773/2004 par lietas izskatīšanu saskaņā ar [LESD 101. un 102. pantu], ko vada Komisija (OV L 123, 18. lpp.).

      (2)  Komisijas paziņojums par izlīguma procedūras kārtību karteļu lietās, lai pieņemtu lēmumus saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 7. un 23. pantu (OV 2008, C 167, 1. lpp.).

      (3)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).

      (4)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [LESD 101. un 102. pantā] (OV 2003, L 1, 1. lpp.).

      (5)  Komisijas paziņojumā par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu karteļu gadījumos (OV 2002, C 45, 3. lpp.).


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā VēstnesīOV C 273, 6.11.2004..

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/31

         (2004/C 284/60)

      Tiesas pēdējā publikācija

         Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 273, 6.11.2004.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 262, 23.10.2004.

      OV C 251, 9.10.2004.

      OV C 239, 25.9.2004.

      OV C 228, 11.9.2004.

      OV C 217, 28.8.2004.

      OV C 201, 7.8.2004.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta C-123/07: Prasība, kas celta 2007. gada 28. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/32

         Prasība, kas celta 2007. gada 28. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-123/07)
   (2007/C 95/61)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un H. van Vliet)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2002/27/EK, ar ko groza Direktīvu 2001/83/EK (1) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 30. oktobrī.

      (1)  OV L 136, 34. lpp.


title: Lieta C-77/14: Prasība, kas celta 2014. gada 12. februārī – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/25

         Prasība, kas celta 2014. gada 12. februārī – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-77/14)
   2014/C 102/35
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Stromsky un A. Marcoulli)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, noteiktajā termiņā neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai atgūtu atbalstu, kas atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar kopējo tirgu saskaņā ar Komisijas 2011. gada 13. jūlija Lēmuma (1) C(2011) 4916, galīgā redakcija, par valsts atbalstu, ko Grieķija piešķīrusi Aluminium of Greece SA (atbalsts Nr. SA.26117 – C 2/10, ex NN 62/09), 1. pantu, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par saskaņā ar 4. pantu veiktajiem pasākumiem, Grieķijas Republika nav izpildījusi minētā lēmuma 2., 3. un 4. pantā, kā arī Līgumā par Eiropas Savienības darbību paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisijas prasības priekšmets ir Komisijas lēmuma par nelikumīgo valsts atbalstu, kas piešķirts sabiedrībai Aluminium SA un kas ir jāatgūst Public Power Corporation (PPC), neizpilde, ko pieļāvusi Grieķijas Republika.
   Komisija uzsver, ka Grieķijai bija jānodrošina, lai attiecīgais lēmums tiktu izpildīts četru mēnešu laikā, sākot no tā paziņošanas brīža. Lēmums tika paziņots 2011. gada 14. jūlijā un Komisija nebija piešķīrusi nekādu tā izpildes termiņa pagarinājumu. Līdz ar to atbilstības nodrošināšanai paredzētais termiņš formāli beidzās 2011. gada 14. novembrī.
   Komisija atgādina, ka saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru vienīgais attaisnojošais pamatojums, uz kuru dalībvalsts var atsaukties saistībā ar prasību sakarā ar pienākumu neizpildi, ko Komisija ir cēlusi atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 2. punktam, ir absolūta lēmuma pareizas izpildes neiespējamība.
   Tomēr šajā lietā Grieķijas iestādes nevienā brīdī nav izvirzījušas argumentu par absolūtu izpildes neiespējamību. Tieši pretēji – tās jau sākotnēji bija paudušas savu vēlmi izpildīt lēmumu pēc iespējas ātrāk. Komisija tomēr norāda, ka brīdī, kad tā cēla šo prasību, Grieķijas iestādes vēl nebija veikušas pasākumus pat daļējai šā lēmuma izpildei.
   Tāpat Komisija norāda, ka rīkojums par atbalsta summas samaksu, ko PPC bija saņēmis attiecībā uz Aluminium SA, tika apturēts ar Monomeles Protodikeio Athinon (Atēnu pirmās instances tiesa viena tiesneša sastāvā) spriedumu. Komisija uzskata, ka minētā valsts tiesa, apturot rīkojuma par samaksu izpildi, nav ievērojusi Tiesas pastāvīgajā judikatūrā noteiktos nosacījumus valsts tiesību akta, kas pieņemts Savienības tiesību (2) īstenošanai, piemērošanas apturēšanai.
   Komisija uzskata, ka Grieķija nav veikusi pasākumus, kas vajadzīgi lēmuma izpildei, nedz saskaņā ar risinājumu, kas tika apspriests starp Komisijas dienestiem un kompetentajām Grieķijas iestādēm, nedz arī kādā citā atbilstošā veidā.

      (1)  OV L 166, 27.6.2012., 83.–89. lpp.

      (2)  1991. gada 21. februāra spriedums apvienotajās lietās C-143/88 un C-92/89 Zuckerfabrik Süderdithmarschen AG u.c. (Recueil, I-415. lpp.) un 1995. gada 9. novembra spriedums lietā C-465/93 Atlanta FruchthandelsgesellschaftmbH u.c. (Recueil, I-3761. lpp.).


title: Lieta F-138/12: Prasība, kas celta 2012. gada 14. novembrī — ZZ /Komisija

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/75

         Prasība, kas celta 2012. gada 14. novembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-138/12)
   2013/C 26/157
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt EPSO lēmumu neiekļaut prasītāju to personu sarakstā, kas ir izturējušas apmācību nobeiguma pārbaudījumus, kuri ietilpst sertifikācijas procedūrā, kā arī prasība atlīdzināt zaudējumus

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt EPSO lēmumu neiekļaut prasītāju to personu sarakstā, kas ir izturējušas apmācību nobeiguma pārbaudījumus, kuri ietilpst sertifikācijas procedūrā;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājam EUR 10 000 par nodarīto kaitējumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: lieta T-433/05: Prasība, kas celta  2005. gada 18. novembrī  —  Sanchez Ferriz  pret Komisiju

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/35

         Prasība, kas celta 2005. gada 18. novembrī — Sanchez Ferriz pret Komisiju
   (lieta T-433/05)
   (2006/C 36/73)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carlos Sanchez Ferriz (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2004. gadā amatā paaugstināto ierēdņu sarakstu (1) attiecībā uz to, ka tajā nav minēts prasītāja vārds, un, pakārtoti, atcelt ar šī lēmuma sagatavošanu saistītos aktus;

               —

               atcelt par 2004. gadu piešķirtos punktus paaugstināšanai, īpaši pamatojoties uz Paaugstināšanas komiteju ieteikumiem;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, Komisijas ierēdnis, apstrīd lēmumu par viņa nepaaugstināšanu amatā 2004. gadā. Savu prasību viņš pamato ar to, ka apstrīdētā lēmuma pieņemšanas laikā ziņojums par viņa karjeras attīstību laikposmā no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim vēl nebija galīgi pieņemts. Turklāt viņš uzskata, ka Komisija, piešķirot “prioritātes punktus”, lai noteiktu ierēdņu paaugstināšanas kārtību, ir pievērsusi pārāk lielu uzmanību “atlikušajiem” ierēdņiem, kas iepriekšējos gados nav tikuši paaugstināti, lai gan viņi bija sasnieguši paaugstināšanas robežu. Prasītājs vispārīgi kritizē arī to, ka punktu piešķiršana, viņaprāt, ir notikusi, neizvērtējot nopelnus, kā tas ir nepieciešams izdarot paaugstināšanu.
   Šo iemeslu dēļ prasītājs norāda, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 45. pants, vispārīgie izpildes noteikumi un Komisijas administratīvās vadlīnijas ierēdņu novērtēšanai un paaugstināšanai amatā, kā arī nediskriminācijas princips, patvaļīgas rīcības aizlieguma princips, pienākums norādīt pamatojumu, tiesiskās paļāvības aizsardzības princips un pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses.

      (1)  2004. gada 30. novembra Administrācijas paziņojumā Nr. 130 publicētais saraksts.


title: Lieta T-414/07: Prasība, kas celta 2007. gada 19. novembrī — Euro-Information /ITSB (vienu karti turošas rokas un trīs trīsstūru attēls)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/45

         Prasība, kas celta 2007. gada 19. novembrī — Euro-Information/ITSB (vienu karti turošas rokas un trīs trīsstūru attēls)
   (Lieta T-414/07)
   (2008/C 22/85)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Européenne de traitement de l'Information (Euro-Information), Strasbūra (Francija) (pārstāvji — P. Greffe un M. Chaminade, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 6. septembra lēmumu lietā R-290/2007-1 atcelt tiktāl, ciktāl ar to noraidīta prasītājas Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma Nr. 5 225 776 reģistrācija attiecībā uz preču un pakalpojumu, kas ietilpst 9., 35., 36., 38. un 42. klasē, daļu;

               —

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 5 225 776 reģistrēt attiecībā uz visām pieteiktajām precēm un pakalpojumiem.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, ko veido vienu karti turošas rokas, kam seko trīs melni trīsstūri, attēls attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 35., 36., 38. un 42. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 225 776);

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrāciju daļēji atteikt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: prasītāja norāda, ka pretēji tam, ko ITSB Apelāciju padome konstatēja apstrīdētajā lēmumā, elementi, kas veido preču zīmi, kuras reģistrācija daļēji tika atteikta, attiecībā uz reģistrācijai pieteiktajām precēm un pakalpojumiem esot atšķirtspējīgi un neparasti un, attiecīgi, to kombinācija esot uzskatāma par atšķirtspējīgu un neparastu


title: Lietas T-313/99 izslēgšana no reģistra

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/54

         Lietas T-313/99 (1) izslēgšana no reģistra
   (2004/C 300/107)

      (tiesvedības valoda - holandiešu)

   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas otrās palātas (paplašinātais sastāvs) priekšsēdētājs 2004. gada 5. oktobrī ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-313/99 Veka B.V./Eiropas Kopienu Komisija.

      (1)  OV C 63, 4.3.2000.


title: Lieta T-378/13: Prasība, kas celta 2013. gada 23. jūlijā — Apple and Pear Australia un Star Fruits Diffusion /ITSB — Carolus C . ( “English pink” )

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/49

         Prasība, kas celta 2013. gada 23. jūlijā — Apple and Pear Australia un Star Fruits Diffusion/ITSB — Carolus C. (“English pink”)
   (Lieta T-378/13)
   2013/C 260/88
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Apple and Pear Australia Ltd (Victoria, Austrālija) un Star Fruits Diffusion (Caderousse, Francija) (pārstāvji — T. de Haan un P. Péters, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Carolus C. BVBA (Nieuwerkerken, Beļģija)

      Prasītāju prasījumi:

               —

               galvenokārt, grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 29. maija lēmumu lietā R 1215/2011-4 tādējādi, ka prasītāju Apelāciju padomē iesniegtā apelācijas sūdzība ir pamatota un līdz ar to prasītāju iebildumi ir jāapmierina;

               —

               pakārtoti, pilnībā atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 29. maija lēmumu lietā R 1215/2011-4 un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Carolus C.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “English pink” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 31. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 610 768

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieces: prasītājas

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “PINK LADY” un grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “Pink Lady”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16., 29., 30., 31. un 32. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               principa par res judicata spēku pārkāpums;

               —

               vispārējo tiesiskās noteiktības, labas pārvaldības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-469/11 P: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 8. novembra spriedums — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE /Eiropas Komisija (Apelācija — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Savienības konkursa procedūrā iesniegta piedāvājuma noraidīšana — Noilguma termiņš — Termiņa sākums — Termiņa, kas noteikts, pamatojoties uz apsvērumiem par attālumu, piemērošana)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/20

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 8. novembra spriedums — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Eiropas Komisija
   (Lieta C-469/11 P) (1)

   (Apelācija - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Savienības konkursa procedūrā iesniegta piedāvājuma noraidīšana - Noilguma termiņš - Termiņa sākums - Termiņa, kas noteikts, pamatojoties uz apsvērumiem par attālumu, piemērošana)
   2013/C 9/32
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (pārstāvis — N. Korogiannakis, dikigoros)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Manhaeve un M. Wilderspin)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas 2011. gada 22. jūnija spriedumu lietā T-409/09 Evropaïki Dynamiki/Komisija, ar kuru kā daļēji nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota ir noraidīta prasība par zaudējumu atlīdzību, kurā lūgta tāda kaitējuma atlīdzināšana, kas, iespējams, radies apelācijas sūdzības iesniedzējai, pieņemot Komisijas lēmumu, ar kuru ir noraidīts apelācijas sūdzības iesniedzējas iesniegtais piedāvājums konkursa procedūras laikā — Termiņi prasību celšanai — Apsvērumi par attālumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 331, 12.11.2011.


title: Lieta T-335/13: Prasība, kas celta 2013. gada 19. jūnijā — BT Limited Belgian Branch /Komisija

text:
               24.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/12

         Prasība, kas celta 2013. gada 19. jūnijā — BT Limited Belgian Branch/Komisija
   (Lieta T-335/13)
   2013/C 245/15
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: BT Limited Belgian Branch (Diegem, Beļģija) (pārstāvji — T. Leeson, Solicitor un C. Stockford, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt prasītājam 2013. gada 19. aprīlī paziņoto lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja piedāvājums slēgtās procedūras DIGIT/R2/PR/2011/039 ietvaros un līgumslēgšanas tiesības piešķirtas citam pretendentam;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               pakārtoti, iecelt neatkarīgu ekspertu, kas izvērtētu cita pretendenta piedāvājuma atbilstību konkursa specifikācijai, un apturēt lēmuma izpildi, līdz eksperts būs iesniedzis savu atzinumu; atcelt arī Informātikas Ģenerāldirektorāta (DIGIT) lēmumu un piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               gadījumā, ja DIGIT noslēgs līgumu par Eiropas telemātikas pakalpojumu iestāžu datu savstarpējas apmaiņu (S-TESTA), piespriest Komisijai atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājam radušies nelikumīgā DIGIT lēmuma dēļ.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka DIGIT ir pārkāpis pārskatāmības principu, kā arī nav izpildījis Finanšu regulas (1) 113. pantā un LESD 296. pantā ietverto pienākumu norādīt pamatojumu. Tas tādēļ, ka, tā kā līgumslēdzēja iestāde pārmērīgi ir slēpusi cita pretendenta novērtējuma ziņojumu, BT nav bijusi iespēja pārbaudīt, vai līgumslēdzēja iestāde ir taisnīgi novērtējusi konkursa dalībnieka piedāvājumu.
               Turklāt prasītājs norāda, pirmkārt, ka DIGIT pietiekami nav pamatojis cita pretendenta novērtējuma ziņojuma lielas daļas neatklāšanu un, otrkārt, ka pat gadījumos, kad DIGIT ir sniedzis pamatojumu, tas neesot pieņemams.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka DIGIT metode piedāvājumu izvērtēšanai nav saderīga ar vispārējiem principiem, ieskaitot pārskatāmības un taisnīgas un godīgas attieksmes principu, ko piemēro publiskās konkursa procedūrās. It īpaši tas, ka a) DIGIT vērtējuma skala netika iepriekš publiskota un ka b) tās struktūra ir bijusi neparasta, pretendentam ir radījusi nelikumīgu priekšrocību.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav saskanīgi novērtējuma ziņojumā atrodamie DIGIT komentāri un cita pretendenta piedāvājumam piešķirtie attiecīgie punkti. Šīs pretrunas padara lēmumu par spēkā neesošu, jo tās par spēkā neesošu padara lēmuma pamatojumu.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka DIGIT esot akceptējis cita pretendenta piedāvājumu, neraugoties uz neparasti zemās cenas piedāvājumu, kā rezultātā pretendents no šīs konkursa procedūras būtu bijis jāizslēdz. Šai sakarā prasītājs apstiprina, ka šo pamatu nevar atspēkot ar DIGIT apgalvojumu, ka tas šo piedāvājumu esot vērtējis noteikumu par neparasti zemām cenām kontekstā. Vispārīga atsauce uz piemērojamo regulējumu nevar aizstāt atbilstošu tādu iemeslu pamatojumu, kuru dēļ veiktās analīzes sakarā DIGIT tomēr pieņēma lēmumu citu pretendentu neizslēgt no konkursa procedūras.
               Pakārtoti šim pamatam prasītājs apgalvo, ka cita pretendenta piedāvātā cena tā piedāvājumā reāli nav iespējama un nekādi nevar atbilst piedāvājumam, ar kuru ir izpildītas konkursa prasības. Šai sakarā BT lūdz Vispārējo tiesu iecelt neatkarīgu ekspertu, lai tas noteiktu, vai attiecīgajā piedāvājumā tik tiešām ir ievērota noteikta konkursa specifikācija.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka lēmums nav spēkā, jo aprēķinātā līguma summa šajā dokumentā nav pietiekami pamatota.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka DIGIT kompetencē nav pieņemt apstrīdēto lēmumu, jo tai nav atbilstošu deleģēto pilnvaru.

      (1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV 2002, L 248, 1. lpp.).


title: Lieta C-569/13: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 10. septembra spriedums (Förvaltningsrätten i Malmö (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bricmate AB/Tullverket Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tirdzniecības politika — Antidempinga maksājums, kas uzlikts Ķīnas izcelsmes keramikas flīžu importam — Īstenošanas regula (ES) Nr. 917/2011 — Spēkā esamība — Regula (EK) Nr. 1225/2009 — 3. panta 2., 3., 5. un 6. punkts, 17. pants un 20. panta 1. punkts — Kaitējuma un cēloņsakarības noteikšana — Kļūdas faktos un acīmredzamas kļūdas vērtējumā — Rūpības pienākums — Atlasē iekļautā importētāja iesniegto pierādījumu izvērtēšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/5

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 10. septembra spriedums (Förvaltningsrätten i Malmö (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bricmate AB/Tullverket

   (Lieta C-569/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tirdzniecības politika - Antidempinga maksājums, kas uzlikts Ķīnas izcelsmes keramikas flīžu importam - Īstenošanas regula (ES) Nr. 917/2011 - Spēkā esamība - Regula (EK) Nr. 1225/2009 - 3. panta 2., 3., 5. un 6. punkts, 17. pants un 20. panta 1. punkts - Kaitējuma un cēloņsakarības noteikšana - Kļūdas faktos un acīmredzamas kļūdas vērtējumā - Rūpības pienākums - Atlasē iekļautā importētāja iesniegto pierādījumu izvērtēšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību)
   (2015/C 363/05)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Förvaltningsrätten i Malmö

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Bricmate AB

      Atbildētājs: Tullverket

      Rezolutīvā daļa:

   Izvērtējot iesniedzējtiesas uzdoto prejudiciālo jautājumu, nav atklāts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Padomes 2011. gada 12. septembra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 917/2011, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes keramikas flīžu importam, spēkā esamību.

      (1)  OV C 15, 18.1.2014.


title: Lieta C-538/14: Prasība, kas celta 2014. gada 26. novembrī  – Eiropas Komisija/Somijas Republika

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/15

         Prasība, kas celta 2014. gada 26. novembrī – Eiropas Komisija/Somijas Republika
   (Lieta C-538/14)
   (2015/C 034/17)
   Tiesvedības valoda – somu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – I. Koskinen un D. Martin)

      Atbildētāja: Somijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nenozīmējot kompetento iestādi, lai darba dzīvē īstenotu uzdevumus, kuri paredzēti Padomes 2000. gada 29. jūnija Direktīvas 2000/43/EK, ar ko ievieš vienādas attieksmes principu pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības (1), 13. pantā, un nenodrošinot, ka minētie uzdevumi faktiski tiek īstenoti, Somijas Republika nav izpildījusi minētās direktīvas 3. panta 1. punktā un 13. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Somijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Saskaņā ar Direktīvas 2000/43/EK 3. panta 1. punktu minētās direktīvas piemērošanas jomā ietilpst arī darba dzīve. Atbilstoši šīs direktīvas 13. pantam dalībvalstis nozīmē iestādi vai iestādes, lai veicinātu vienādu attieksmi pret personām bez diskriminācijas rasu vai etniskās piederības dēļ un lai nodrošinātu, ka vismaz vienas nozīmētās iestādes kompetencē saistībā ar šajā pantā minētajiem jautājumiem un uzdevumiem būtu rīkoties darba dzīves jautājumos. Ņemot vērā, ka saskaņā ar Somijas tiesībām nav nozīmēta neviena iestāde, lai īstenotu Direktīvas 2000/43/EK 13. pantā paredzētos uzdevumus darba dzīves jautājumos, Somijas Republika nav izpildījusi minētās direktīvas 3. panta 1. punktā un 13. pantā paredzētos pienākumus.

      (1)  OV L 180, 22. lpp.


title: lieta C-450/04: Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 27. oktobrī

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/7

         Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 27. oktobrī
   (lieta C-450/04)
   (2004/C 314/13)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 27. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Francijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv C. O'Reilly un A.-M. Rouchaud-Joët, pārstāves, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot visus normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2001. gada 28. maija Direktīvas Nr. 2001/40/EK par tādu lēmumu savstarpēju atzīšanu, kas attiecas uz trešo valstu valstspiederīgo personu izraidīšanu (1), prasības, vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesību sistēmā beidzies 2002. gada 2. decembrī.

      (1)  OV L 149, 2.6.2001., 34. lpp.


title: Lieta C-453/07: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 25. septembra spriedums ( Verwaltungsgericht Giessen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hakan Er / Wetteraukreis (EEK un Turcijas Asociācijas līgums — Asociācijas padomes Lēmums Nr. 1/80 — 7. panta pirmās daļas otrais ievilkums — Turcijas izcelsmes darba ņēmēja pieauguša bērna uzturēšanās tiesības — Atalgota darba veikšanas neesamība — Iegūto tiesību zaudēšanas nosacījumi)

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/12

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 25. septembra spriedums (Verwaltungsgericht Giessen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hakan Er/Wetteraukreis

   (Lieta C-453/07) (1)

   (EEK un Turcijas Asociācijas līgums - Asociācijas padomes Lēmums Nr. 1/80 - 7. panta pirmās daļas otrais ievilkums - Turcijas izcelsmes darba ņēmēja pieauguša bērna uzturēšanās tiesības - Atalgota darba veikšanas neesamība - Iegūto tiesību zaudēšanas nosacījumi)
   (2008/C 301/22)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgericht Giessen
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Hakan Er

      Atbildētājs: Wetteraukreis

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgericht Giessen — Asociācijas Padomes 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas nodibināšanu 7. panta pirmās daļas otrā ievilkuma, kā arī 1970. gada 23. novembrī parakstītā un ar Padomes 1972. gada 19. decembra Regulu (EEK) Nr. 2760/72 (OV L 293, 1. lpp.) Kopienas vārdā noslēgtā un apstiprinātā papildprotokola attiecībā uz pārejas posmu, kas paredzēts Nolīgumā par asociācijas izveidi starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju, 59. panta interpretācija — Turcijas pilsoņa, kas kā nepilngadīga persona ir iebraucis dalībvalsts teritorijā ģimenes apvienošanās ietvaros — Uzturēšanās tiesību zaudēšana — Likumīgas ekonomiskās darbības neesamība pēc ieinteresētas personas pilngadība sasniegšanas
   Rezolutīvā daļa:
   Turcijas pilsonis, kuram bērna vecumā tika atļauts iebraukt dalībvalsts teritorijā ģimenes apvienošanās ietvaros un kuram saskaņā ar Asociācijas Padomes, kas tika izveidota saskaņā ar līgumu, ar ko nodibināta asociācija starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju, 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas nodibināšanu 7. panta pirmās daļas otro ievilkumu ir brīva pieeja jebkuram atalgotam darbam pēc tā izvēles, no šīm tiesībām uz brīvu pieeju darbam izrietošās uzturēšanās tiesības šajā dalībvalstī nezaudē pat tad, ja, sasniedzot 23 gadu vecumu, viņš kopš skolas apmeklējuma beigām 16 gadu vecumā nav strādājis atalgotu darbu un ir piedalījies darba meklēšanas palīdzības valsts programmās, tās tomēr pārtraucot pirms to beigām.

      (1)  OV C 297, 08.12.2007.


title: Lieta T-659/16: Prasība, kas celta 2016. gada 16. septembrī – LG Electronics/EUIPO (“Second Display”)

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/59

         Prasība, kas celta 2016. gada 16. septembrī – LG Electronics/EUIPO (“Second Display”)
   (Lieta T-659/16)
   (2016/C 402/70)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: LG Electronics, Inc. (Seula, Dienvidkoreja) (pārstāvji – T. de Haan un P. Péters, lawyers)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Second Display” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 362 248

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 10. jūnija lēmums lietā R 106/2016-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājai procesā EUIPO Apelācijas pirmajā padomē radušos izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta, aplūkojot kopsakarā ar Regulas Nr. 207/2009 75. pantu, pārkāpums


title: Lieta C-395/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 22. jūlijā iesniedza Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona (Spānija) – Mohamed Daouidi/Bootes Plus S.L.

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 22. jūlijā iesniedza Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona (Spānija) – Mohamed Daouidi/Bootes Plus S.L.

   (Lieta C-395/15)
   (2015/C 354/22)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Mohamed Daouidi

      Atbildētāji: Bootes Plus S.L., Fondo de Garantía Salarial un Ministerio Fiscal

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (1) 21. panta 1. punktā noteiktais vispārējais diskriminācijas aizliegums ir jāinterpretē tādējādi, ka tā aizlieguma un aizsardzības jomā var ietilpt darba devēja lēmums atlaist darba ņēmēju, kurš līdz tam brīdim ir ticis novērtēts kā profesionālis, tikai tāpēc, ka nelaimes gadījuma darbā dēļ viņam uz nenoteiktu laiku ir pārejoša darbnespēja, laikā, kad viņš saņēma sociālās nodrošināšanas pabalstus un medicīnisko palīdzību?

               2)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 30. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka aizsardzība, kas ir jānodrošina acīmredzami patvaļīgi un bez iemesla atlaistam darba ņēmējam, ir valsts tiesību aktos paredzētā aizsardzība attiecībā uz jebkāda veida atlaišanu, ar kuru ir pārkāptas pamattiesības?

               3)

               Vai darba devēja lēmums atlaist darba ņēmēju, kurš līdz tam brīdim ir ticis novērtēts kā profesionālis, tikai tāpēc, ka nelaimes gadījuma darbā dēļ viņam uz nenoteiktu laiku ir pārejoša darbnespēja, laikā, kad viņš saņēma sociālās nodrošināšanas pabalstus un medicīnisko palīdzību, ietilpst Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 3., 15., 31. panta, 34. panta 1. punkta un 35. panta 1. punkta (viena, dažu vai visu pantu) piemērošanas vai un/vai aizsardzības jomā?

               4)

               Ja atbilde uz trim iepriekšējiem jautājumiem (vai uz vienu no tiem) ir apstiprinoša un tiek interpretēts, ka lēmums atlaist darba ņēmēju, kurš līdz tam brīdim ir ticis novērtēts kā profesionālis, tikai tāpēc, ka nelaimes gadījuma darbā dēļ viņam uz nenoteiktu laiku ir pārejoša darbnespēja, laikā, kad viņš saņēma sociālās nodrošināšanas pabalstus un medicīnisko palīdzību, ir Eiropas Savienības Pamattiesību hartas viena vai vairāku pantu piemērošanas un/vai aizsardzības jomā, vai valsts tiesa var tos piemērot, lai atrisinātu strīdu starp privātpersonām, pieņemot, ka – atkarībā no tā, vai runa ir par “tiesībām” vai “principiem” – tiem ir horizontāla iedarbība vai ir jāpiemēro “atbilstīgas interpretācijas princips”?
               Ja atbildes uz četriem iepriekšējiem jautājumiem ir noraidošas, piektais jautājums ir šāds:

               5)

               Vai darba devēja lēmums atlaist darba ņēmēju, kurš līdz tam brīdim ir ticis novērtēts kā profesionālis, tikai tāpēc, ka negadījuma darbā dēļ viņam uz nenoteiktu laiku ir darbnespēja, ietilpst jēdzienā “tieša diskriminācija invaliditātes dēļ”, kas ir viens no Direktīvas 2000/78 (2) 1., 2. un 3. pantā paredzētajiem diskriminācijas pamatiem?

      (1)  OV 2000 C 364, 1. lpp.

      (2)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.).


title: Lieta C-633/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 30. novembrī iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – London Borough of Ealing/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 30. novembrī iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – London Borough of Ealing/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

   (Lieta C-633/15)
   (2016/C 059/05)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: London Borough of Ealing

      Atbildētājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai saskaņā ar PVN Direktīvas (1) 133. panta pēdējo daļu Apvienotā Karaliste var piemērot publisko tiesību subjektiem nosacījumu, kas ietverts šī panta d) apakšpunktā, i) apstākļos, ja 1989. gada 1. janvārī šādi atbilstoši darījumi tajā tika aplikti ar nodokli, bet citiem sporta pakalpojumiem tajā pašā laikā tika piemērots atbrīvojums, un ii) apstākļos, ja saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu atbilstoši darījumi netika atbrīvoti no nodokļa pirms Apvienotā Karaliste piemēroja nosacījumu, kas ietverts 133. panta d) apakšpunktā?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Apvienotā Karaliste nosacījumu, kas ietverts PVN Direktīvas 133. panta d) apakšpunktā, var piemērot bezpeļņas organizācijām, kas ir publisko tiesību subjekti, vienlaikus šo nosacījumu nepiemērojot bezpeļņas organizācijām, kas nav publisko tiesību subjekti?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, vai Apvienotā Karaliste var izslēgt no 132. panta 1. punkta m) apakšpunktā ietvertā atbrīvojuma visas bezpeļņas organizācijas, kas ir publisko tiesību subjekti, neizvērtējot katrā atsevišķā gadījumā, vai atbrīvojuma piešķiršana radītu konkurences izkropļojumus, kaitējot uzņēmumiem, kas ir PVN maksātāji?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-412/11: Prasība, kas celta 2011. gada 5. augustā — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               8.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/16

         Prasība, kas celta 2011. gada 5. augustā — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-412/11)
   2011/C 298/29
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J.-P. Keppenne un H. Støvlbæk)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, veicot nepietiekamus pasākumus Pirmās dzelzceļa paketes īstenošanai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi grozītās Direktīvas 91/440/EEK (1) 6. panta 3. punktā un II pielikumā, kā arī Direktīvas 2001/14/EK (2) 14. panta 2. punktā paredzētos pienākums;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija apstrīd lietā aplūkotās valsts tiesību normas tiktāl, ciktāl tās paredz, ka satiksmes traucējumu gadījumā sliežu ceļu piešķīrumu sadali veic société nationale des chemins de fer luxembourgeois (Luksemburgas Valsts dzelzceļu sabiedrība) (“CFL”), nevis neatkarīga valsts struktūra. Līdz ar to CFL piedalās būtisku funkciju nodrošināšanā, kas (savukārt) citām sabiedrībām negarantē vienlīdzīgu un nediskriminējošu piekļuvi infrastruktūrai.
   Atbildot uz Luksemburgas iestāžu celtajiem iebildumiem, Komisija norāda, ka, pirmkārt, Luksemburgas iestāžu apgalvojums, ka satiksmes traucējumu gadījumā sliežu ceļu piešķīrumi netiek pārdalīti, ir nepareizs. Gadījumā, kad vairs nav iespējams ievērot vilcienu kustības sarakstu, CFL ļauj vilcienu kustību ar nokavēšanos, kas esot sliežu ceļu piešķīrumu pārdale. Otrkārt, Komisija iebilst pret argumentāciju, saskaņā ar kuru Direktīvas 2001/14/EK 29. pants esot lex specialis, kas ir atkāpe no vispārējā noteikuma un ļaujot pamatot sliežu ceļu piešķīrumu sadali, ko satiksmes traucējumu gadījumā veic CFL.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīva 2001/12/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 91/440/EEK par Kopienas dzelzceļa attīstību (OV L 75, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīva 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju (OV L 75, 29. lpp.).


title: Lieta T-232/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Trevor Hutchings iesniedza 2005. gada 15. jūnijā

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/24

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Trevor Hutchings iesniedza 2005. gada 15. jūnijā
   (Lieta T-232/05)
   (2005/C 229/54)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 15. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Trevors Hačings [Trevor Hutchings], ar dzīvesvietu Briselē, kuru pārstāv Sebastians Orlandi [Sebastien Orlandi], Havjērs Martins Membjela [Xavier Martin Membiela], Alberts Kūlens [Albert Coolen] un Etjēns Maršals [Etienne Marchal], kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Komisijas lēmumu, ar ko prasītājs klasificēts B4 pakāpes 1. līmenī;

               2)

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs apstrīd Komisijas lēmumu par pieņemšanu darbā B4 nevis B3 (B7) pakāpē, kā tas bija norādīts Komisijas pirmajā darbā. Tas norāda, ka ir pārkāpts princips pacta sunt servanda, jo Komisija vienpusēji ir mainījusi darba līguma būtisku sastāvdaļu.
   Tāpat prasītājs uzsver, ka ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas, tiesiskās paļāvības princips, kā arī darba piedāvājuma nosacījumi.


title: Lieta C-123/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 20. oktobra spriedums ( Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Waltraud Brachner/Pensionsversicherungsanstalt (Sociālā politika — Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm sociālā nodrošinājuma jomā — Direktīva 79/7/EEK — 3. panta 1. punkts un 4. panta 1. punkts — Valsts pensiju ikgadējās indeksācijas sistēma — Pensiju ārkārtas palielinājums par 2008. gadu — Šā pensiju palielinājuma nepiemērošana pensijām, kuras ir zemākas par kompensējošās piemaksas saņemšanai noteikto minimumu — Šā minimuma ārkārtas palielinājums par 2008. gadu — Kompensējošās piemaksas nepiešķiršana pensionāriem, kuru ienākumi, pieskaitot viņa laulātā, ar kuru viņš dzīvo kopīgā mājsaimniecībā, ienākumus, pārsniedz minēto minimumu — Direktīvas piemērošanas joma — Netieša sieviešu diskriminācija — Pamatojums — Neesamība)

text:
               10.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 362/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 20. oktobra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Waltraud Brachner/Pensionsversicherungsanstalt

   (Lieta C-123/10) (1)

   (Sociālā politika - Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm sociālā nodrošinājuma jomā - Direktīva 79/7/EEK - 3. panta 1. punkts un 4. panta 1. punkts - Valsts pensiju ikgadējās indeksācijas sistēma - Pensiju ārkārtas palielinājums par 2008. gadu - Šā pensiju palielinājuma nepiemērošana pensijām, kuras ir zemākas par kompensējošās piemaksas saņemšanai noteikto minimumu - Šā minimuma ārkārtas palielinājums par 2008. gadu - Kompensējošās piemaksas nepiešķiršana pensionāriem, kuru ienākumi, pieskaitot viņa laulātā, ar kuru viņš dzīvo kopīgā mājsaimniecībā, ienākumus, pārsniedz minēto minimumu - Direktīvas piemērošanas joma - Netieša sieviešu diskriminācija - Pamatojums - Neesamība)
   2011/C 362/09
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Waltraud Brachner

      Atbildētāja: Pensionsversicherungsanstalt

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberster Gerichtshof — Padomes 1978. gada 19. decembra Direktīvas 79/7/EEK par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos (OV L 6, 24. lpp.) 4. panta interpretācija — Pensiju indeksēšana — Sieviešu netieša diskriminācija — Valts tiesiskais regulējums, kurā personu grupai, kura saņem par minimālajiem ienākumiem mazāku pensiju un kuru veido lielākoties sievietes, ir paredzēts mazāks indekss nekā tiem, kas saņem lielākas pensijas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1978. gada 19. decembra Direktīvas 79/7/EEK par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pensiju ikgadējās indeksācijas sistēma, kāda tiek aplūkota pamata lietā, ietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā un līdz ar to uz to attiecas šīs direktīvas 4. panta 1. punktā noteiktais diskriminācijas aizliegums;

               2)

               Direktīvas 79/7 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ņemot vērā iesniedzējtiesā iesniegtos statistikas datus un trūkstot pretējiem pierādījumiem, tā varētu pamatoti uzskatīt, ka šai tiesību normai pretrunā ir valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru pensiju ārkārtas palielinājums netiek piemērots ievērojami lielākam pensionāru sieviešu nekā pensionāru vīriešu procentuālajam īpatsvaram;

               3)

               Direktīvas 79/7 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja, veicot pārbaudi, kas ir iesniedzējtiesas pienākums, lai atbildētu uz otro jautājumu, tā nonāktu pie secinājuma, saskaņā ar kuru faktiski ievērojami lielāks procentuālais īpatsvars pensionāru sieviešu nekā pensionāru vīriešu ir nelabvēlīgā situācijā, jo uz minimālajām pensijām neattiecas pamata lietā aplūkotajā indeksācijas sistēmā paredzētais ārkārtas palielinājums, šī nelabvēlīgā situācija nevar tikt pamatota ar to, ka strādājošās sievietes agrāk pensionējas [un] ka viņas ilgāku laikposmu saņem savu pensiju, ne arī ar to, ka tajā pašā 2008. gadā uz kompensējošās piemaksas saņemšanai noteikto minimumu arī attiecās ārkārtas palielinājums.

      (1)  OV C 148, 5.6.2010.


title: Lieta F-108/14: Prasība, kas celta 2014. gada 10. oktobrī  – ZZ /Komisija

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/46

         Prasība, kas celta 2014. gada 10. oktobrī – ZZ/Komisija
   (Lieta F-108/14)
   (2015/C 026/60)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – S. Orlandi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu par prasītāja pensijas tiesību noteikšanu attiecībā uz šo tiesību pārskaitīšanu Savienības pensiju shēmā, piemērojot jaunos Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta Vispārīgos īstenošanas noteikumus

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta Vispārīgo īstenošanas noteikumu 9. pants ir prettiesisks;

               —

               atcelt 2014. gada 16. janvāra lēmumu noteikt pensijas tiesības, kuras prasītājs ieguvis pirms viņa stāšanās amatā, saistībā ar šo tiesību pārskaitīšanu Eiropas Savienības iestāžu pensiju shēmā, piemērojot 2011. gada 3. marta Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta Vispārīgos īstenošanas noteikumus;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-87/11: Prasība, kas celta 2011. gada 13. septembrī — ZZ/FRONTEX

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/45

         Prasība, kas celta 2011. gada 13. septembrī — ZZ/FRONTEX

   (Lieta F-87/11)
   2011/C 347/83
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — S. A. Pappas, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (FRONTEX)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu neatjaunot prasītāja pagaidu darbinieka līgumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt FRONTEX izpilddirektora 2010. gada 16. decembra lēmumu;

               —

               piespriest aģentūrai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-96/05: Civildienesta tiesas  2006. gada 21. marta  rīkojums —  Marenco  pret Komisiju

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/35

         Civildienesta tiesas 2006. gada 21. marta rīkojums — Marenco pret Komisiju
   (Lieta F-96/05) (1)

   (2006/C 108/65)

      Tiesvedības valoda — franču

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 10, 14.01.2006.


title: Lieta C-309/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar House of Lords (Apvienotā Karaliste) 2006. gada 17. jūlija rīkojumu — Marks & Spencer plc pret Her Majesty's Commissioners of Custom

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar House of Lords (Apvienotā Karaliste) 2006. gada 17. jūlija rīkojumu — Marks & Spencer plc pret Her Majesty's Commissioners of Custom

   (Lieta C-309/06)
   (2006/C 261/18)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa
   House of Lords
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Marks & Spencer plc

      Atbildētājs: Her Majesty's Commissioners of Customs

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tad, ja saskaņā ar Sestās PVN direktīvas (1) 28. panta 2. punkta a) apakšpunktu (pirms un pēc grozījumiem, kas veikti 1992. gadā ar Direktīvu 92/77) dalībvalsts savos PVN tiesību aktos ir saglabājusi nodokļa atvieglojumu ar priekšnodokļa atmaksu, kas attiecas uz noteikta veida piegādēm, tirgotājam, kas veic šādas piegādes, ir Kopienu tiesībās paredzētas tiesības, uz kurām tas var tieši atsaukties, — maksāt nodokli ar nulles nodokļa likmi?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noraidoša, vai tad, ja saskaņā ar Sestās PVN direktīvas 28. panta 2. punkta a) apakšpunktu (pirms un pēc grozījumiem, kas veikti 1992. gadā ar Direktīvu 92/77) dalībvalsts savos PVN tiesību aktos ir saglabājusi nodokļa atvieglojumu ar priekšnodokļa atmaksu, kas attiecas uz noteikta veida piegādēm, bet ir kļūdaini interpretējusi valsts tiesību normas, kā rezultātā noteikta veida piegādēm, uz kurām saskaņā ar valsts tiesību normām attiecas nodokļa atvieglojumi ar priekšnodokļa atmaksu, tiek piemērota standarta nodokļu likme, ir piemērojami Kopienu tiesību vispārējie principi, ieskaitot nodokļu neitralitātes principu, kas tirgotājam, kas veic šādas piegādes, piešķir tiesības atgūt kļūdaini atvilktās summas?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai Kopienu tiesību vienlīdzīgas attieksmes un nodokļu neitralitātes princips pēc būtības tiek piemēroti tādejādi, ka tie tiktu pārkāpti, ja attiecīgajam tirgotājam neatmaksātu visu summu par veiktajām piegādēm, kas kļūdaini atvilkta, apstākļos, kuros:

                           i)

                           tirgotājs neattaisnoti iedzīvotos, ja viņam tiktu atmaksāta pilna summa;

                           ii)

                           valsts tiesību normas paredz, ka pārmaksātais nodoklis nevar tikt atmaksāts tāda apjomā, kura atmaksas rezultātā tirgotājs neattaisnoti iedzīvotos; bet

                           iii)

                           valsts tiesību normas neparedz tiesību normu, kas būtu līdzīga tai, kas norādīta ii) apakšpunktā, gadījumam, ja “tirgotājs, kuram veicama atmaksa” to lūdz (“Tirgotājs, kuram veicama atmaksa”, ir nodokļu maksātājs, kurš noteiktā atskaites periodā neveic PVN maksājumus kompetentām valsts iestādēm, bet gan saņem no tām maksājumus, jo šajā periodā PVN apjoms, kuru viņš ir tiesīgs atskaitīt, pārsniedz PVN apjomu, kas ir maksājams par viņa veiktajām piegādēm)?

               4)

               Vai atbildi uz 3. jautājumu ietekmē tas, vai pastāv pierādījumi par to, ka atšķirīga attieksme pret tirgotājiem, kas lūdz atmaksāt pārmaksāto deklarējamo maksājamo nodokli, un tirgotājiem, kas pieprasa papildu summas, atskaitot priekšnodokļi (kas rodas pārmērīga deklarējamā nodokļa maksājamā rezultātā), rada tirgotājiem, kas lūdz atmaksāt pārmaksāto deklarējamo maksājamo nodokli, finansiālus zaudējumus un nostāda tos nelabvēlīgākā stāvoklī, un ja jā, — kādā veidā?

               5)

               Ja situācijā, kas aprakstīta 3. jautājumā, ir piemērojams Kopienu tiesību vienlīdzīgas attieksmes un nodokļu neitralitātes princips, kas citādi tiktu pārkāpti, vai Kopienu tiesības pieprasa vai atļauj tiesai apsvērt atšķirību attieksmē, apmierinot tirgotāja prasību par pārmaksātā nodokļa atmaksu tā, ka viņš neattaisnoti iedzīvotos, vai arī pieprasa vai atļauj tiesai noteikt cita veida atlīdzību (un, ja jā, — kādu)?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā PVN direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Apvienotās lietas T-339/10 un T-532/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 29. janvāra spriedums — Cosepuri / EFSA (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Atspoles tipa transporta pakalpojumi Itālijā un Eiropā — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Lēmums piešķirt līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam — Ārpuslīgumiskā atbildība — Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Izraudzītā pretendenta piedāvājums — Piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar trešās personas komerciālo interešu aizsardzību)

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/15

         Vispārējās tiesas 2013. gada 29. janvāra spriedums — Cosepuri/EFSA

   (Apvienotās lietas T-339/10 un T-532/10) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Atspoles tipa transporta pakalpojumi Itālijā un Eiropā - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Lēmums piešķirt līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam - Ārpuslīgumiskā atbildība - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Izraudzītā pretendenta piedāvājums - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar trešās personas komerciālo interešu aizsardzību)
   2013/C 71/22
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cosepuri Soc. coop. pA (Boloņa, Itālija) (pārstāvis — F. Fiorenza, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA) (pārstāvji — D. Detken un S. Gabbi, pārstāvji, kuriem palīdz, J. Stuyck un A.-M. Vandromme, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt konkursa procedūru CFT/EFSA/FIN/2010/01 par atspoles tipa transporta pakalpojumu nodrošināšanu Itālijā un Eiropā (OV 2010/S 51–074689) un prasība atlīdzināt zaudējumus (lieta T-339/10), kā arī prasība atcelt EFSA2010. gada 15. septembra lēmumu, ar kuru prasītājai atteikts piešķirt piekļuvi attiecīgajā konkursa procedūrā izraudzītā pretendenta piedāvājumam (lieta T-532/10)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Cosepuri Soc. Coop. pA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010.


title: Lieta C-420/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Court of Appeal ( Civil Division ) ( England and Wales ) 2007. gada 13. septembra rīkojumu — Meletis Apostolides / David Charles Orams , Linda Elizbeth Orams

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales) 2007. gada 13. septembra rīkojumu — Meletis Apostolides/David Charles Orams, Linda Elizbeth Orams

   (Lieta C-420/07)
   (2007/C 297/34)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Meletis Apostolides

      Atbildētāji: David Charles Orams, Linda Elizbeth Orams

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Šajā jautājumā

                           —

                           termins “valdības kontrolētā daļa” attiecas uz to Kipras Republikas daļu, kuru pilnībā kontrolē Kipras Republikas valdība; un

                           —

                           termins “ziemeļu daļa” attiecas uz to Kipras Republikas daļu, kuru Kipras Republikas valdība pilnībā nekontrolē.

                     Vai tas, ka atbilstoši 2003. gada Kipras Pievienošanās akta ES 10. protokola 1. panta 1. punktam tiek apturēta acquis communautaire piemērošana ziemeļu daļai, liedz dalībvalsts tiesai atzīt un izpildīt spriedumu, kuru ir pieņēmusi Kipras Republikas tiesa, kas atrodas valdības kontrolētajā daļā, attiecībā uz zemi ziemeļu daļā, ja šāda atzīšana un izpilde tiek lūgta atbilstoši Padomes 2000. gada 22. decembra Regulai (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) (OV L 12, 1. lpp.) (turpmāk tekstā — “Regula 44/2001”), kas ir acquis communautaire daļa?

               2.

               Vai Regulas 44/2001 35. panta 1. punkts ļauj vai liek dalībvalsts tiesai atteikt citas dalībvalsts tiesu sprieduma izpildi attiecībā uz zemes īpašumu šīs pēdējās dalībvalsts daļā, kuru pilnībā nekontrolē šīs dalībvalsts valdība? Konkrēti, vai šāds spriedums ir pretrunā Regulas 44/2001 22. pantam?

               3.

               Vai dalībvalsts tiesas, kura atrodas šīs valsts daļā, kuru pilnībā kontrolē šīs valsts valdība, spriedumu par zemes īpašumu šajā valstī, kurš atrodas šīs valsts daļā, kuru pilnībā nekontrolē šīs valsts valdība, var atteikt atzīt un izpildīt atbilstoši Regulas 44/2001 34. panta 1. punktam tādēļ, ka šo spriedumu praktiski nav iespējams izpildīt vietā, kurā atrodas attiecīgais zemes īpašums, kaut gan spriedumu var izpildīt dalībvalsts valdības kontrolētajā daļā?

               4.

               Ja

                           —

                           pret atbildētāju ir ticis pieņemts aizmuguriski taisīts spriedums;

                           —

                           atbildētājs pēc tam izcelsmes tiesā ir uzsācis tiesvedību, pārsūdzot aizmuguriski taisīto spriedumu; bet

                           —

                           viņa prasība ir tikusi noraidīta pēc pilnīgas un taisnīgas uzklausīšanas tādēļ, ka viņš nav izvirzījis pamatotu aizstāvību (kas atbilstoši valsts tiesību aktiem ir priekšnoteikums šāda sprieduma atcelšanai),

                     vai atbildētājs, pamatojoties uz Regulas 44/2001 34. panta 2. punktu, var apstrīdēt sākotnējā aizmuguriski taisītā sprieduma vai sprieduma par prasību atcelt aizmuguriski taisīto spriedumu izpildi tāda iemesla dēļ, ka viņam dokuments, ar kuru tika ierosināta lieta, netika uzrādīts pietiekami laicīgi un tādā veidā, lai viņš varētu nodrošināt sev aizstāvību pirms sākotnējā aizmuguriski taisītā sprieduma pieņemšanas? Vai ir nozīme tam, ka tiesas sēdē tika izskatīta tikai atbildētāja aizstāvība pret prasību?

               5.

               Piemērojot testu Regulas 44/2001 34. panta 2. punktā par to, vai atbildētājam “dokuments, ar kuru ierosināta lieta, vai līdzīgs dokuments nav uzrādīts pietiekami laicīgi [un tādā veidā], lai viņš varētu nodrošināt sev aizstāvību”, kādiem apsvērumiem ir nozīme attiecībā uz šo izvērtējumu? It sevišķi:

                           a)

                           Ja dokuments faktiski tika uzrādīts atbildētājam personīgi, vai ir nozīme izvērtējumam attiecībā uz atbildētāja vai viņa juristu darbībām (vai bezdarbību) pēc dokumenta uzrādīšanas?

                           b)

                           Kāda — ja vispār kāda — nozīme būtu konkrētajai atbildētāja vai viņa juristu rīcībai vai grūtībām, ar ko tie ir saskārušies?

                           c)

                           Vai ir nozīme tam, ka atbildētāja jurists būtu varējis ierasties tiesā pirms aizmuguriski taisītā sprieduma pieņemšanas?

      (1)  OV L 12, 1. lpp.