title: Lieta T-595/10: Vispārējās tiesas 2014. gada 18. jūnija spriedums – Cantina Broglie 1 /ITSB – Camera di Commercio , Industria , Artigianato e Agricoltura di Verona ( “RIPASSA” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “RIPASSA” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “VINO DI RIPASSO”  — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. pants — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/24

         Vispārējās tiesas 2014. gada 18. jūnija spriedums – Cantina Broglie 1/ITSB – Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (“RIPASSA”)
   (Lieta T-595/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “RIPASSA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “VINO DI RIPASSO” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. pants - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2014/C 253/33
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cantina Broglie 1 Srl (Peschiera del Garda, Itālija) (pārstāvji – A. Rizzoli, advokāts, kuram atļauts aizstāt A. Zenato)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Bullock)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (Verona, Itālija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 30. septembra lēmumu lietā R 63/2010–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona un Alberto Zenato k-gu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 30. septembra lēmumu lietā R 63/2010–1;

               2)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus procesā Apelāciju padomē.

      (1)  OV C 72, 5.3.2011.


title: Lieta C-212/05: Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 18. jūlijā ( Bundessozialgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gertraud Hartmann / Freistaat Bayern (Pārrobežu darba ņēmējs — Regula (EEK) Nr. 1612/68 — Dzīvesvietas pārcelšana uz citu dalībvalsti — Nestrādājošs laulātais — Bērna kopšanas pabalsts — Laulātajam atteikta piešķiršana — Sociālā priekšrocība — Dzīvesvietas nosacījums)

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/4

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 18. jūlijā (Bundessozialgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gertraud Hartmann/Freistaat Bayern

   (Lieta C-212/05) (1)

   (Pārrobežu darba ņēmējs - Regula (EEK) Nr. 1612/68 - Dzīvesvietas pārcelšana uz citu dalībvalsti - Nestrādājošs laulātais - Bērna kopšanas pabalsts - Laulātajam atteikta piešķiršana - Sociālā priekšrocība - Dzīvesvietas nosacījums)
   (2007/C 211/05)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundessozialgericht
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Gertraud Hartmann

      Atbildētāja: Freistaat Bayern

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundessozialgericht — Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.) interpretācija — Darba ņēmēja jēdziens — Vācijas ierēdnis, kas pārcēlis savu dzīvesvietu uz Austriju, bet turpina strādāt Vācijā — Atteikums piešķirt bērna kopšanas pabalstu (Erziehungsgeld) viņa sievai, kas ir Austrijas pilsone, dzīvo Austrijā un nestrādā Vācijā — Sociālā priekšrocība
   Rezolutīvā daļa

               1)

               dalībvalsts pilsonis, kas, saglabājot savas darba attiecības šajā valstī, ir pārcēlis savu dzīvesvietu uz citu dalībvalsti un kopš tā laika strādā kā pārrobežu darba ņēmējs, var atsaukties uz “migrējoša darba ņēmēja” statusu Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā izpratnē;

               2)

               tādos apstākļos kā pamata prāvā Regulas Nr. 1612/68 7. panta 2. punkts aizliedz migrējoša darba ņēmēja, kurš strādā kādā dalībvalstī, nestrādājošam laulātajam, kurš dzīvo citā dalībvalstī, nepiešķirt tādu sociālo priekšrocību kā Vācijas bērna kopšanas pabalsts tāpēc, ka viņam pirmajā minētajā valstī nav ne pastāvīgās dzīvesvietas, ne parastās dzīvesvietas.

      (1)  OV C 193, 6.8.2005.


title: Lieta C-155/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. aprīlī iesniedza Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) — Williams un citi/British Airways plc

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/23

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. aprīlī iesniedza Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) — Williams un citi/British Airways plc

      (Lieta C-155/10)
      (2010/C 161/32)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Iesniedzējtiesa

         Supreme Court of the United Kingdom

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītājs: Williams un citi

         Atbildētājs: British Airways plc

         Prejudiciālie jautājumi

                  i)

                  Ciktāl, ja vispār, Eiropas tiesības definē vai noteic jebkādas prasības par maksājumu, kas veicami attiecībā uz apmaksāta ikgadējā atvaļinājuma posmiem, raksturu un/vai apmēru; un 2) ciktāl, ja vispār, dalībvalstis var noteikt, kā šādi maksājumi aprēķināmi, atbilstoši a) Padomes Direktīvas 93/104/EK (1) un Direktīvas 2003/88/EK (2) 7. pantam un b) Padomes Direktīvas 2000/79/EK (3) pielikumā esošā Eiropas Nolīguma 3. noteikumam?

                  ii)

                  Proti, vai pietiek ar to, ka saskaņā ar valsts tiesību aktiem un/vai praksi un/vai saskaņā ar darba devēju un darbinieku noslēgtiem koplīgumiem un/vai līgumiskām vienošanām veiktais maksājums dod iespēju un mudina darbinieku pieprasīt un izmantot šo vārdu vistiešākajā nozīmē savu ikgadējo atvaļinājumu; un vai tas neietver nekādu būtisku risku, ka darbinieks to nedarīs?

                  iii)

                  Vai arī tiek prasīts, ka samaksai vai nu a) precīzi jāatbilst darbinieka “parastajai” samaksai, vai arī b) tai ir jābūt vispārīgi pielīdzināmai šai samaksai?

            Ja uz iii) jautājuma a) vai b) daļu ir jāsniedz apstiprinoša atbilde:

                  iv)

                  Vai nozīmīgs ir vērtējums vai salīdzinājums a) samaksa, ko darbinieks būtu nopelnījis konkrētā atvaļinājuma laikā, ja viņš vai viņa būtu strādājis(-usi), nevis izmantojis(-usi) atvaļinājumu, vai b) samaksa, ko viņš vai viņa nopelnīja kādā citā — un ja tā, tad kādā,– laika posmā, kad viņš vai viņa strādāja?

                  v)

                  Kā jānosaka “parastā” vai “pielīdzināmā” samaksa apstākļos, kad a) darbinieka atlīdzība darba laikā tiek papildināta, ja un tiktāl, ciktāl viņš vai viņa veic konkrētu darbu; b) pastāv ikgadējais vai cits ierobežojums apmēram, līdz kuram, vai laikam, kurā darbinieks drīkst veikt šo darbu, un šis ierobežojums jau ir pārsniegts vai ir gandrīz pārsniegts laikā (laikos), kad tiek izmantots ikgadējais atvaļinājums, līdz ar to darbiniekam faktiski nebūtu atļauts veikt šo darbu, ja viņš būtu strādājis, nevis devies atvaļinājumā?

         (1)  Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīva 93/104/EK par dažiem darba laika organizācijas aspektiem (OV L 307, 18. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīva 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV L 299, 9. lpp.).

         (3)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/79/EK par Eiropas Nolīgumu par civilās aviācijas mobilo darba ņēmēju darba laika organizēšanu, kas noslēgts starp Eiropas Aviokompāniju asociāciju (AEA), Eiropas Transporta darbinieku federāciju (ETF), Eiropas Lidotāju asociāciju (ECA), Eiropas Reģionālo aviokompāniju asociāciju (ERA) un Starptautisko aviosabiedrību asociāciju (IACA) (dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 302).


title: Lieta C-359/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 19. jūlijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) — Irtel Srl/Comune di Venegono Inferiore

text:
               25.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 19. jūlijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) — Irtel Srl/Comune di Venegono Inferiore

   (Lieta C-359/10)
   ()
   2010/C 260/11
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Irtel Srl

      Atbildētāja: Comune di Venegono Inferiore

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2006/123/EK (1) 15. un 16. pants pieļauj tādus valsts tiesību noteikumus, kādi ir paredzēti 2008. gada 29. novembra Likumdošanas dekrēta Nr. 185 32. panta 7.a punktā, kas tika iekļauts ar 2009. gada 28. janvāra aizstājējlikumu Nr. 2 un pēc tam attiecīgi tika grozīts ar 2009. gada 27. februāra Likumu Nr. 14, saskaņā ar kuriem, izņemot attiecībā uz tām sabiedrībām, kuru lielākā kapitāla daļa ir valsts kapitāls:

                           —

                           nav spēkā visi tie publiskā iepirkuma līgumi attiecībā uz nodokļu un citu pašvaldību ienākumu samaksu, aprēķinu un iekasēšanu, kas ir piešķirti personām, kuras nav izpildījušas finansiālo prasību, atbilstoši kurai minimālā apmaksātā kapitāla apmēram ir jābūt vismaz EUR 10 miljonu apmērā;

                           —

                           personām, kuras ir reģistrētas to personu sarakstā, kurām ir atļauts veikt darbības attiecībā uz nodokļu un citu pašvaldību ienākumu aprēķinu un iekasēšanu, ir pienākums sava uzņēmuma kapitālu palielināt līdz iepriekš norādītajam minimālajam apmēram saskaņā ar 1997. gada 15. decembra Likumdošanas dekrēta Nr. 446, kā tas tika grozīts, 53. panta 3. punktu;

                           —

                           tikmēr, kamēr nav izpildīts iepriekš minētais pienākums attiecībā uz sabiedrības kapitāla palielināšanu, ir aizliegts noslēgt jaunus līgumus vai piedalīties publiskajos iepirkumos, kuri attiecas uz pakalpojumiem saistībā ar nodokļu un citu pašvaldību ienākumu samaksu, aprēķinu un iekasēšanu?

               2)

               Vai EKL 3., 10., 43., 49. un 81. pants pieļauj tādus valsts tiesību noteikumus, kādi ir paredzēti 2008. gada 29. novembra Likumdošanas dekrēta Nr. 185 32. panta 7.a punktā, kas tika iekļauts ar 2009. gada 28. janvāra aizstājējlikumu Nr. 2 un pēc tam attiecīgi tika grozīts ar 2009. gada 27. februāra Likumu Nr. 14, saskaņā ar kuriem, izņemot attiecībā uz tām sabiedrībām, kuru lielākā kapitāla daļa ir valsts kapitāls:

                           —

                           nav spēkā visi tie publiskā iepirkuma līgumi attiecībā uz nodokļu un citu pašvaldību ienākumu samaksu, aprēķinu un iekasēšanu, kas ir piešķirti personām, kuras nav izpildījušas finansiālo prasību, atbilstoši kurai minimālā apmaksātā kapitāla apmēram ir jābūt vismaz EUR 10 miljonu apmērā;

                           —

                           personām, kuras ir reģistrētas to personu sarakstā, kurām ir atļauts veikt darbības attiecībā uz nodokļu un citu pašvaldību ienākumu aprēķinu un iekasēšanu, ir pienākums sava uzņēmuma kapitālu palielināt līdz iepriekš norādītajam minimālajam apmēram saskaņā ar 1997. gada 15. decembra Likumdošanas dekrēta Nr. 446, kā tas tika grozīts, 53. panta 3. punktu;

                           —

                           tikmēr, kamēr nav izpildīts iepriekš minētais pienākums attiecībā uz sabiedrības kapitāla palielināšanu, ir aizliegts noslēgt jaunus līgumus vai piedalīties publiskajos iepirkumos, kuri attiecas uz pakalpojumiem saistībā ar nodokļu un citu pašvaldību ienākumu samaksu, aprēķinu un iekasēšanu?

      (1)  OV L 376, 36. lpp.


title: Lieta T-286/09: Vispārējās tiesas 2014. gada 12. jūnija spriedums – Intel /Komisija Konkurence — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Mikroprocesoru tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 82. panta un EEZ līguma 54. panta pārkāpums — Lojalitātes atlaides — “Klaji” ierobežojumi — Atzīšana par ļaunprātīgu rīcību — Tikpat efektīva konkurenta novērtēšana — Komisijas starptautiskā kompetence — Komisijas pienākums veikt izmeklēšanu — Robežas — Tiesības uz aizstāvību — Labas pārvaldības princips — Kopējā stratēģija — Naudas sodi — Vienots un turpināts pārkāpums — 2006. gada Pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/8

         Vispārējās tiesas 2014. gada 12. jūnija spriedums – Intel/Komisija
   (Lieta T-286/09) (1)

   (Konkurence - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Mikroprocesoru tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 82. panta un EEZ līguma 54. panta pārkāpums - Lojalitātes atlaides - “Klaji” ierobežojumi - Atzīšana par ļaunprātīgu rīcību - Tikpat efektīva konkurenta novērtēšana - Komisijas starptautiskā kompetence - Komisijas pienākums veikt izmeklēšanu - Robežas - Tiesības uz aizstāvību - Labas pārvaldības princips - Kopējā stratēģija - Naudas sodi - Vienots un turpināts pārkāpums - 2006. gada Pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai)
   2014/C 245/10
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Intel Corp. (Wilmington, Delavēra, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – sākotnēji K. Bacon, barrister, M. Hoskins, N. Green, QC, S. Singla, barrister, I. Forrester, QC, A. Parr, R. Mackenzie, solicitors, un D. Piccinin, barrister, vēlāk I. Forrester, A. Parr, R. Mackenzie un D. Piccinin)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Christoforou, N. Khan, V. Di Bucci un M. Kellerbauer)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Association for Competitive Technology, Inc. (Vašingtona, Kolumbijas apgabals, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – J.-F. Bellis, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir) (Parīze, Francija) (pārstāvji – sākotnēji J. Franck, vēlāk E. Nasry, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 13. maija Lēmumu C (2009) 3726, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 82. pantu un EEZ līguma 54. pantu (Lieta COMP/C-3/37.990 – Intel) vai, pakārtoti, prasību atcelt vai samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Intel Corp. sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, izņemot tos, kas Komisijai radušies saistībā ar Association for Competitive Technology, Inc. iestāšanos lietā, kā arī tos, kas radušies Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir);

               3)

               Association for Competitive Technology sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus saistībā ar tās iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 220, 12.9.2009.


title: Lieta T-29/07: Prasība, kas celta 2007. gada 9. februārī — Lactalis Gestion Lait un Lactalis Investissements pret Padomi

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/27

         Prasība, kas celta 2007. gada 9. februārī — Lactalis Gestion Lait un Lactalis Investissements pret Padomi
   (Lieta T-29/07)
   (2007/C 69/56)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Lactalis Gestion Lait SNC un Lactalis Investissements SNC, Laval (Francija) (pārstāvis — A. Philippart, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt, ka Direktīvas 67/227/EEK 1. panta pirmā daļa, kuru paskaidro ceturtais apsvērums, liek dalībvalstīm atcelt un aizvietot kumulatīvo daudzpakāpju apgrozījuma nodokļu sistēmas, kas traucē konkurenci un kavē tirdzniecību starp dalībvalstīm;

               —

               atzīt, ka Direktīvas 67/227/EEK 1. panta trešā daļa, kuru paskaidro astotais apsvērums, aizliedz dalībvalstīm (vecajām vai jaunajām) turpināt vai ieviest pasākumus, ar kuriem paredzēts pēc vienotas likmes izlīdzināt apgrozījuma nodokļus par importu un eksportu dalībvalstu savstarpējā tirdzniecībā;

               —

               atzīt, ka Pirmās direktīvas 67/227/EEK 1. pants kumulatīvo daudzpakāpju apgrozījuma nodokļu sistēmas aizvieto ar kopēju PVN sistēmu un ka turpmāk ir jāaizliedz kumulatīvo daudzpakāpju nodokļu saglabāšana vai ieviešana, kas traucē konkurenci un kavē tirdzniecību starp dalībvalstīm;

               —

               atzīt, ka pretēji mērķim, kas noteikts Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvā 2006/112/EK par kopējo PVN sistēmu, atceļot Pirmo direktīvu 67/227/EEK, izņemot tās 2. pantu, kur definētas PVN iezīmes, tā veido pastāvošo tiesību aktu PVN jomā nepilnīgu un kļūdainu ainu, ka arī negatīvi ietekmē tiesību aktu par apgrozījuma nodokļiem saskaņošanu;

               —

               atzīt, ka atceļot visas atsauces uz kumulatīvo daudzpakāpju nodokļu aizlieguma principu un tādējādi atļaujot turpināt vai atkārtoti ieviest apgrozījuma nodokļus, kas varētu traucēt konkurenci un kavēt tirdzniecību starp dalībvalstīm, Padome neievēro EKL 3. un 93. pantā noteiktos mērķus, kā arī tieši un individuāli ietekmē prasītāju intereses;

               —

               atcelt Direktīvas 2006/112/EK 411. panta 1. punktu, jo ar to ir atcelts Padomes Direktīvas 67/227/EEK ceturtais un astotais apsvērums, ka arī 1. panta pirmā un trešā daļa, un ir acīmredzami pārkāpts EKL 3. un 93. pants;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt prasītājiem visus šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītāji lūdz atcelt Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo PVN sistēmu (1) 411. panta 1. punktu, jo ar to ir atcelta Padomes 1967. gada 11. aprīļa Pirmās direktīvas 67/227/EEK par dalībvalstu tiesību aktu par apgrozījuma nodokļiem saskaņošanu (2) 1. panta pirmā un trešā daļa, ar ko paredz atcelt un aizliedz saglabāt vai ieviest kumulatīvos daudzpakāpju nodokļus.
   Prasītāji apgalvo, ka Padome, pieņemot šādu direktīvu, nav ievērojusi Līguma mērķus, kas noteikti EKL 3. un 93. pantā, kur ir paredzēta tiesību aktu par apgrozījuma nodokļiem saskaņošana. Tie turklāt norāda, ka, ar Direktīvu 2006/112/EK atceļot Direktīvu 67/227/EEK, tiek apšaubīts kumulatīvo daudzpakāpju nodokļu aizlieguma princips, kuri prasītāju skatījumā kā tādi var traucēt konkurenci un kavēt tirdzniecību starp dalībvalstīm.

      (1)  OV L 347, 1. lpp.

      (2)  OV L 71, 1301. lpp.


title: Lieta T-224/16: Prasība, kas celta 2016. gada 10. maijā – Messe Friedrichshafen/EUIPO - El Corte Inglés (“Out Door”)

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/34

         Prasība, kas celta 2016. gada 10. maijā – Messe Friedrichshafen/EUIPO - El Corte Inglés (“Out Door”)
   (Lieta T-224/16)
   (2016/C 232/44)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Messe Friedrichshafen GmbH (Friedrichshafen, Vācija) (pārstāvis –W. Schulte Hemming, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme melnā, dzeltenā un oranžā krāsā, kas ietver vārdiskus elementus “Out Door” – reģistrācijas pieteikums Nr. 6 938 864

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 8. februāra lēmums lietā R 2302/2011–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir atteikta preču zīmes “Out Door” reģistrācija (reģistrācijas Nr: 006938864) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 25., 28., 35., 37., 38., 41., 42., 43. un 45. preču un pakalpojumu klasē;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir atteikta preču zīmes “Out Door” reģistrācija (reģistrācijas Nr: 006938864) attiecībā uz šādām 35. klasē ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem:

                  “kongresu, konferenču, semināru un darbsemināru, gadatirgu vai izstāžu saimnieciskos un reklāmas nolūkos arī tiešsaistē un citos elektroniskajos mēdijos organizēšana un rīkošana; dalības gadatirgos organizēšana; tirdzniecības veicināšana un tirdzniecības, piedāvājuma un saimniecisko kontaktu, kā arī patēriņa un kapitālpreču nozares tirdzniecības darījumu tiešsaistē un citos elektroniskajos mēdijos starpniecība ar virtuālā gadatirgus palīdzību; stāvvietu un gadatirgu stendu, tostarp ar tiem saistītos aprīkojuma priekšmetus (ciktāl tie ietilpst šajā klasē), piedāvāšana un izīrēšana; reklāma izstāžu dalībniekiem un reklāmas paziņojumi; gadatirgu stendu un skatuvju dekorācija”;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt prasītajai ar prasības celšanu saistītos tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamatsi:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta pārkāpums.


title: Lieta C-428/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. septembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – DHL Express (Italy) srl , DHL Global Forwarding (Italy) SpA / Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. septembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – DHL Express (Italy) srl, DHL Global Forwarding (Italy) SpA/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

   (Lieta C-428/14)
   (2014/C 462/21)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: DHL Express (Italy) srl, DHL Global Forwarding (Italy) SpA

      Otra puse apelācijas tiesvedībā: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Citi lietas dalībnieki

   Schenker Italiana S.p.A.
   Agility Logistics S. R. L.

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai LESD 101. pants, LES 4. panta 3. punkts un Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka:

               1)

               VKI [valsts konkurences iestāde] savā praksē nevar atkāpties no instrumentiem, kuri paredzēti un pieņemti Eiropas konkurences tīklā, it īpaši no Iecietības paraugprogrammas, tādā lietā kā pamatlietā, un kas nav pretrunā Eiropas Savienības Tiesas nolemtajam 2011. gada 14. jūnija spriedumā lietā C-360/09 21. un 22. punktā?

               2)

               starp galveno pieteikumu par atbrīvojumu no naudas soda, kuru uzņēmums ir iesniedzis vai grasās iesniegt Komisijai, un vienkāršoto pieteikumu par atbrīvojumu no naudas soda, kuru uzņēmums ir iesniedzis attiecībā uz to pašu aizliegto vienošanos, pastāv tāda juridiska saikne, ka VKI – neraugoties uz to, kas paredzēts Komisijas paziņojuma par sadarbību konkurences iestāžu tīklā 38. punktā – ir pienākums saskaņā ar 2006. gada Eiropas Konkurences tīkla Iecietības paraugprogrammas 22. punktu (kurš 2012. gada Eiropas Konkurences tīkla Iecietības paraugprogrammā ir kļuvis par 24. punktu) un ar to saistītās Paskaidrojošās piezīmes Nr. 45 (kas 2012. gada Iecietības paraugprogrammā ir kļuvusi par Paskaidrojošo piezīmi Nr. 49): a) izvērtēt vienkāršoto pieteikumu, ņemot vērā galveno pieteikumu par atbrīvojumu no naudas soda, novērtējot, vai vienkāršotajā pieteikumā precīzi ir atspoguļots galvenā pieteikuma saturs; b) pakārtoti – ja VKI uzskata, ka saņemtajam vienkāršotajam pieteikumam ir ierobežotāka materiālā piemērošanas joma nekā galvenajā tā paša uzņēmuma iesniegtajā pieteikumā, attiecībā uz kuru Komisija šim uzņēmumam ir piešķīrusi nosacītu atbrīvojumu no naudas soda, – sazināties ar Komisiju vai to pašu uzņēmumu, lai noskaidrotu, kur pēc vienkāršotā pieteikuma iesniegšanas tā savā iekšējā izmeklēšanā ir identificējusi konkrētus un īpašus rīcības piemērus segmentā, uz kuru eventuāli attiecas galvenais pieteikums par atbrīvojumu no naudas soda, bet ne vienkāršotais pieteikums?

               3)

               saskaņā ar 2006. gada Eiropas Konkurences tīkla Iecietības paraugprogrammas 3. un 22.–24. punktu un Paskaidrojošām piezīmēm Nr. 8, 41, 45 un 46, un ņemot vērā ar 2012. gada Eiropas Konkurences tīkla Iecietības paraugprogrammas 24.–26. punktu un Paskaidrojošajām piezīmēm Nr. 44 un 49 ieviestos labojumus, VKI, kura pamatlietas faktu norises laikā piemēroja pamatlietā aprakstīto iecietības programmu, attiecībā uz konkrēto slepeno aizliegto vienošanos, saistībā ar kuru pirmais uzņēmums varētu būt iesniedzis vai grasījās iesniegt Komisijai galveno pieteikumu par atbrīvojumu no naudas soda, varētu leģitīmi saņemt: a) tikai šī uzņēmuma iesniegto vienkāršoto pieteikumu par atbrīvojumu no naudas soda vai b) arī papildu vienkāršotos pieteikumus par atbrīvojumu no naudas soda, kurus iesnieguši citi uzņēmumi, kuri vispirms Komisijai ir iesnieguši “nepieņemamu” pieteikumu par atbrīvojumu no naudas soda vai pieteikumu par naudas soda samazināšanu, it īpaši ja šo pēdējo minēto uzņēmumu galvenie pieteikumi tika iesniegti pēc tam, kad pirmajam uzņēmumam tika piešķirts nosacīts atbrīvojums no naudas soda?

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-276/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Corte d'appello di Firenze (Itālija) 2007. gada 11. jūnija rīkojumu — Nancy Delay / Università degli studi di Firenze, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) , Itālijas Republika

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Corte d'appello di Firenze (Itālija) 2007. gada 11. jūnija rīkojumu — Nancy Delay/Università degli studi di Firenze, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Itālijas Republika
   (Lieta C-276/07)
   (2007/C 211/27)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Corte d'appello di Firenze
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Nancy Delay

      Atbildētāji: Universita' degli studi di Firenze, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Itālijas Republika
   Prejudiciālais jautājums
   Vai Dibināšanas līguma 39. pants un atvasinātie tiesību akti (tostarp no 2001. gada 21. jūnija sprieduma lietā C-212/99 un 2006. gada 18. jūlija sprieduma lietā C-119/04 izrietošā interpretācija) var tikt interpretēti tādā nozīmē, ka ir likumīgs tāds tiesiskais regulējums, kas tiek attiecināts uz tā sauktajiem “apmaiņas lektoriem”, kuri iepriekš ir pieņemti darbā, pamatojoties uz darba līgumu uz noteiktu laiku (saskaņā ar Likumu Nr. 62/1967), un kas gadījumā, ja šāds līgums tiek aizvietots ar līgumu uz nenoteiktu laiku, nenodrošina visu to tiesību aizsardzību, kuras iegūtas, sākot no to pirmās nodarbinātības dienas, rada sekas ne tikai attiecībā uz atalgojuma paaugstinājumu, bet arī attiecībā uz darba stāža ņemšanu vērā un darba devēja veiktajām iemaksām sociālā nodrošinājuma sistēmā?


title: Lieta T-375/03: Pirmās instances tiesas 2007. gada 20. septembra spriedums — Fachvereinigung Mineralfaserindustrie /Komisija (Valsts atbalsti — Pasākumi izolācijas materiālu no atjaunojamām izejvielām izmantošanas veicināšanai — Lēmums, ar kuru atbalsti tiek atzīti par saderīgiem ar kopējo tirgu — Iepriekšējas pārbaudes procedūra — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Ieinteresētās personas jēdziens EKL 88. panta 2. punkta izpratnē — Komisijas pienākums uzsākt procedūru, kas balstīta uz sacīkstes principu)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/44

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 20. septembra spriedums — Fachvereinigung Mineralfaserindustrie/Komisija
   (Lieta T-375/03) (1)

   (Valsts atbalsti - Pasākumi izolācijas materiālu no atjaunojamām izejvielām izmantošanas veicināšanai - Lēmums, ar kuru atbalsti tiek atzīti par saderīgiem ar kopējo tirgu - Iepriekšējas pārbaudes procedūra - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Ieinteresētās personas jēdziens EKL 88. panta 2. punkta izpratnē - Komisijas pienākums uzsākt procedūru, kas balstīta uz sacīkstes principu)
   (2007/C 269/78)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fachvereinigung Mineralfaserindustrie eV Deutsche Gruppe der Eurima — European Insulation Manufacturers Association, Frankfurte pie Mainas (Vācija) (pārstāvji — T. Schmidt-Kötters, D. Uwer un K. Najork, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Kreuschitz un M. Niejahr)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — sākotnēji W.-D. Plessing, M. Lumma un C. Schulze-Bahr, vēlāk W.-D. Plessing un C. Schulze-Bahr)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2003. gada 9. jūlija galīgo Lēmumu C (2003) 1473, ar kuru par saderīgiem ar kopējo tirgu ir atzīti pasākumi, kurus Vācijas iestādes paredz pieņemt, lai veicinātu izolācijas materiālu no atjaunojamām izejvielām izmantošanu (atbalsts Nr. 694/2002)
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Fachvereinigung Mineralfaserindustrie eV Deutsche Gruppe der Eurima — European Insulation Manufacturers Association sedz savus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Vācijas Federatīvā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 35, 7.2.2004.


title: Lieta T-81/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 4. jūlija spriedums – Pirelli Tyre/EUIPO (Divu izliektu līniju uz riepas sānvirsmas pozīcija) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības preču zīmes, kuru veido divas izliektas līnijas, kas attīstās aploces virzienā un izvietotas uz riepas sānvirsmas, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts — Regulas Nr. 207/2009 75. pants — Regulas Nr. 207/2009 76. pants

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/39

         Vispārējās tiesas 2017. gada 4. jūlija spriedums – Pirelli Tyre/EUIPO (Divu izliektu līniju uz riepas sānvirsmas pozīcija)
   (Lieta T-81/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības preču zīmes, kuru veido divas izliektas līnijas, kas attīstās aploces virzienā un izvietotas uz riepas sānvirsmas, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts - Regulas Nr. 207/2009 75. pants - Regulas Nr. 207/2009 76. pants)
   (2017/C 277/57)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pirelli Tyre SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji – T. M. Müller un F. Togo, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – L. Rampini)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 9. decembra lēmumu lietā R 1019/2015-1 attiecībā uz pieteikumu par pozīcijas preču zīmes, kuru veido divas izliektas līnijas, kas attīstās aploces virzienā un izvietotas uz riepas sānvirsmas, reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Pirelli Tyre SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 156, 2.5.2016.


title: Lieta C-20/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 15. janvārī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) — Daniel Unland/Land Berlin

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 15. janvārī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) — Daniel Unland/Land Berlin

   (Lieta C-20/13)
   2013/C 86/19
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Daniel Unland

      Atbildētāja: Land Berlin

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Savienības primārās un/vai sekundārās tiesības, šajā gadījumā it īpaši Direktīva 2000/78/EK (1), kurās noteikts pilnīgs nepamatotas diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums, ir jāinterpretē tādējādi, ka šis aizliegums attiecas arī uz valsts tiesību normām par federālās zemes tiesnešu atalgojumu?

               2)

               Ja uz 1. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai no šo Savienības primāro un/vai sekundāro tiesību interpretācijas izriet, ka valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru tiesneša pamatalgas apmērs, viņam stājoties amatā, un viņa turpmākais pamatalgas pieaugums noteicoši ir atkarīgs no viņa vecuma, ir uzskatama par tiešu vai netiešu diskrimināciju vecuma dēļ?

               3)

               Ja arī uz 2. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai šādas valsts tiesību normas attaisnošana ar likumdošanas mērķi atlīdzināt darba pieredzi un/vai sociālās prasmes ir pretrunā Savienības primāro un/vai sekundāro tiesību interpretācijai?

               4)

               Ja arī uz 3. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai, kamēr nav ieviesti nediskriminējoši tiesību akti par atalgojumu, Savienības primāro un/vai sekundāro tiesību interpretācijai atbilst kādas citas tiesiskās sekas, nevis algas izmaksāšana ar atpakaļejošu spēku diskriminētajām personām atbilstoši viņu atalgojuma pakāpes augstākajam līmenim?
               Vai tādējādi diskriminācijas aizlieguma pārkāpuma tiesiskās sekas izriet no pašām Savienības primārajām un/vai sekundārajām tiesībām, šajā gadījumā it īpaši no Direktīvas 2000/78/EK, vai tiesības izriet tikai no Eiropas tiesībām atbilstošas valsts atbildības Savienības tiesību nepilnīgas transponēšanas dēļ?

               5)

               Vai Savienības primāro un/vai sekundāro tiesību interpretācijai ir pretrunā valsts pasākums, atbilstoši kuram tiesības uz (pēc)apmaksu vai tiesības uz kompensāciju ir atkarīgas no tā, vai tiesnesis tās ir izmantojis savlaicīgi?

               6)

               Ja uz 1.–3. jautājumu tiek sniegtas apstiprinošas atbildes: vai no Eiropas primāro un/vai sekundāro tiesību aktu interpretācijas izriet, ka pārejas likums, ar kuru esošie tiesneši parejas dienā tika iekļauti jaunās sistēmas līmenī, tikai pamatojoties uz pamatalgas summu, kas aprēķināta saskaņā ar veco (diskriminējošo) atalgojuma tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram turpmākā virzība uz augstākajiem līmeņiem tiek noteikta tikai atbilstoši laikam, kas nostrādāts pēc pārejas likuma stāšanās spēkā, neatkarīgi no tiesneša kopējā nostrādātā laika, nozīmē, ka tiek saglabāta pastāvošā diskriminācija vecuma dēļ, kas turpinās līdz attiecīgais tiesnesis sasniedz augstāko atalgojuma līmeni?

               7)

               Ja arī uz 6. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai neierobežoti ilgstošas nevienlīdzīgas attieksmes attaisnošana ar likumdošanas mērķi, saskaņā ar kuru ar pārejas likumu bija jāaizsargā ne (tikai) pārejas dienā esošo tiesnešu iegūtās tiesības, bet (arī) paļāvība uz dzīves laikā gūtajiem ienākumiem atbilstoši attiecīgajai atalgojuma pakāpei, kas bija paredzēta vecajā atalgojuma tiesiskajā regulējumā, kā arī nodrošināt jaunajiem tiesnešiem labāku atalgojumu nekā esošajiem tiesnešiem, ir pretrunā Eiropas primāro un/vai sekundāro tiesību aktu interpretācijai?
               Vai esošo tiesnešu ilgstošo diskrimināciju var attaisnot tādējādi, ka tiesiskā regulējuma alternatīvas gadījumā (arī esošo tiesnešu individuāla iekļaušana atbilstoši nostrādātajam laikam) rastos pārmērīgi administratīvie izdevumi?

               8)

               Ja 7. jautājumā minētais attaisnojums netiek pieņemts: vai, kamēr arī attiecībā uz esošajiem tiesnešiem nav ieviesti nediskriminējoši tiesību akti par atalgojumu, Eiropas primāro un/vai sekundāro tiesību aktu interpretācijai atbilst kādas citas tiesiskās sekas, nevis algas ilgstoša, ar atpakaļejošu spēku veikta izmaksāšana esošajiem tiesnešiem atbilstoši viņu atalgojuma pakāpes augstākajam līmenim?

               9)

               Ja uz 1.–3. jautājumu tiek sniegtas apstiprinošas atbildes un uz 6. jautājumu — noliedzoša: vai no Eiropas primāro un/vai sekundāro tiesību aktu interpretācijas izriet, ka tiesiskais regulējums pārejas likumā, atbilstoši kuram esošajiem tiesnešiem, kuri uz pārejas brīdi bija sasnieguši noteiktu vecumu, no konkrētas atalgojuma pakāpes ir iespēja saņemt ātrāku algas palielinājumu nekā gados jaunākiem esošajiem tiesnešiem pārejas dienā, ir uzskatama par tiešu vai netiešu diskrimināciju vecuma dēļ?

               10)

               Ja uz 9. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai neierobežoti ilgstošas nevienlīdzīgas attieksmes attaisnošana ar likumdošanas mērķi, saskaņā ar kuru ar pārejas likumu bija jāaizsargā ne (tikai) pārejas dienā iegūtās tiesības, bet (arī) paļāvība uz dzīves laikā gūtajiem ienākumiem atbilstoši attiecīgajai atalgojuma pakāpei, kas bija paredzēta vecajā atalgojuma tiesiskajā regulējumā, ir pretrunā Eiropas primāro un/vai sekundāro tiesību aktu interpretācijai?

               11)

               Ja uz 10. jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde: vai, kamēr arī attiecībā uz esošajiem tiesnešiem nav ieviesti nediskriminējoši tiesību akti par atalgojumu, Eiropas primāro un/vai sekundāro tiesību aktu interpretācijai atbilst kādas citas tiesiskās sekas, nevis tāda paša algas pieauguma ilgstoša, ar atpakaļejošu spēku veikta izmaksāšana visiem esošajiem tiesnešiem kā 9. jautājumā minētajiem tiesnešiem, kuriem sniegtas priekšrocības?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.).


title: Lieta C-375/15: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 25. janvāra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG/Verein für Konsumenteninformation Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2007/64/EK — Maksājumu pakalpojumi iekšējā tirgū — Pamatlīgumi — Iepriekšēja vispārējā informācija — Prasība sniegt šo informāciju papīra formā vai izmantojot citu pastāvīgu informācijas nesēju — Informācija, kas sniegta, izmantojot tiešsaistes bankas interneta vietnē integrētu elektronisko pastkasti

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/3

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 25. janvāra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG/Verein für Konsumenteninformation

   (Lieta C-375/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2007/64/EK - Maksājumu pakalpojumi iekšējā tirgū - Pamatlīgumi - Iepriekšēja vispārējā informācija - Prasība sniegt šo informāciju papīra formā vai izmantojot citu pastāvīgu informācijas nesēju - Informācija, kas sniegta, izmantojot tiešsaistes bankas interneta vietnē integrētu elektronisko pastkasti)
   (2017/C 078/03)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG

      Atbildētāja: Verein für Konsumenteninformation

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Direktīvas 2007/64/EK par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū, ar ko groza Direktīvas 97/7/EK, 2002/65/EK, 2005/60/EK un 2006/48/EK un atceļ Direktīvu 97/5/EK, kurā grozījumi ir izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīvu 2009/111/EK, 41. panta 1. punkts un 44. panta 1. punkts, lasot tos kopsakarā ar šīs direktīvas 4. panta 25. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka izmaiņas informācijā un nosacījumos, kas paredzēti minētās direktīvas 42. pantā, kā arī izmaiņas pamatlīgumā, kuras maksājumu pakalpojumu sniedzējs nodod šo pakalpojumu lietotājam, izmantojot elektronisko pastkasti, kas integrēta tiešsaistes bankas interneta vietnē, var tikt uzskatītas par tādām, kas sniegtas uz pastāvīga informācijas nesēja šo tiesību normu izpratnē, ja ir izpildīti divi kumulatīvi nosacījumi:

               —

               šī interneta vietne ļauj šim lietotājam uzglabāt informāciju, kas adresēta personīgi viņam, tā, lai viņš varētu tai piekļūt un neizmainītā veidā to atveidot atbilstošā laikposmā un lai nepastāvētu iespēja vienpusēji izmainīt tās saturu ne šim pakalpojumu sniedzējam, ne citam profesionālās darbības veicējam, un

               —

               ja maksājumu pakalpojumu lietotājam ir pienākums aplūkot minēto interneta vietni, lai iepazītos ar minēto informāciju, šī informācijas nodošana notiek vienlaikus ar maksājumu pakalpojumu sniedzēja aktīvām darbībām, kas vērstas uz to, lai šim lietotājam darītu zināmu minētās informācijas esamību un pieejamību minētajā interneta vietnē.

         Gadījumā, ja maksājumu pakalpojumu lietotājam ir pienākums aplūkot šādu vietni, lai iepazītos ar konkrēto informāciju, tā vienkārši ir nodota šī lietotāja rīcībā Direktīvas 2007/64, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/111, 36. panta 1. punkta pirmā teikuma izpratnē, jo šīs informācijas nodošana nenotiek vienlaikus ar maksājumu pakalpojumu sniedzēja aktīvu darbību.

      (1)  OV C 354, 26.10.2015.


title: Lieta C-222/11 P: Tiesas (sestā palāta) 2011. gada 1. decembra rīkojums — Longevity Health Products, Inc. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Performing Science LLC (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 7. panta 1. punkta d) apakšpunkts — Vārdisks apzīmējums “5 HTP” — Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu — Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/12

         Tiesas (sestā palāta) 2011. gada 1. decembra rīkojums — Longevity Health Products, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Performing Science LLC

   (Lieta C-222/11 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 7. panta 1. punkta d) apakšpunkts - Vārdisks apzīmējums “5 HTP” - Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)
   2012/C 73/21
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Longevity Health Products, Inc. (pārstāvis — J. Korab, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider) un Performing Science LLC

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2011. gada 9. marta spriedumu lietā T-190/09 — Longevity Health Products/ITSB — Performing Science (“5 HTP”) saistībā ar prasību, kas celta par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 21. aprīļa lēmumu lietā R 595/2008-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Performing Science LLC un Longevity Health Products, Inc. — Vārdiska apzīmējuma “5 HTP” atšķirtspēja

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Longevity Health Products, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 252, 27.08.2011.


title: Lieta T-430/03: Pirmās instances tiesas 2007. gada 15. marta spriedums — Dascalu /Komisija (Ierēdņi — Iecelšana amatā — Klasificēšana pakāpē un līmenī — Tiesas judikatūras piemērošana — Civildienesta noteikumu 5. pants, 31. panta 2. punkts, 32. panta otrā daļa, 45. un 62. pants)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/37

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 15. marta spriedums — Dascalu/Komisija
   (Lieta T-430/03) (1)

   (Ierēdņi - Iecelšana amatā - Klasificēšana pakāpē un līmenī - Tiesas judikatūras piemērošana - Civildienesta noteikumu 5. pants, 31. panta 2. punkts, 32. panta otrā daļa, 45. un 62. pants)
   (2007/C 95/73)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Iosif Dascalu, Kraainem, Beļģija (pārstāvis — N. Lhoëst, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji — C. Berardis-Kayser, L. Lozano Palacios un H. Krämer; vēlāk — C. Berardis-Kayser un H. Krämer)
   Priekšmets
   Pirmkārt, atcelt Komisijas 2002. gada 23. decembra un 2003. gada 14. aprīļa lēmumus, ar ko groza prasītāja pakāpes klasifikāciju tiktāl, ciktāl tajos noteikts, ka viņa iecelšanas amatā brīdī viņam bija piešķirta A6 pakāpe, 1 līmenis un ka tie no finansiālā viedokļa ir spēkā, sākot no 1995. gada 5. oktobra, un ar tiem nav atjaunota prasītāja karjera attiecībā uz pakāpi, un tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumus, ar kuriem noraidītas prasītāja sūdzības, kā arī, otrkārt, atlīdzināt ar šiem lēmumiem nodarīto kaitējumu.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Atcelt Komisijas 2003. gada 14. aprīļa lēmumu tiktāl, ciktāl tajā kā sākuma punkts šī lēmuma spēkā esamībai no finansiālā viedokļa ir noteikts 1995. gada 5. oktobris.

               2)

               Komisija veiks prasītāja un citu no 1993. gada 16. aprīļa A5 pakāpē un pēc tam no 1998. gada 16. janvāra A4 pakāpē paaugstināto ierēdņu nopelnu salīdzinošu vērtējumu.

               3)

               Ja pēc šī vērtējuma Komisija nevarēs prasītāju paaugstināt pakāpē, kas, iespējams, ir pamatota, tad lietas dalībnieki tiek aicināti vienoties par pienācīgu kompensāciju, attiecīgajā gadījumā ņemot vērā prasītāja prasību par zaudējumu atlīdzību.

               4)

               Lietas dalībnieki informēs Pirmās instances tiesu trīs mēnešu laikā, sākot no šī sprieduma pasludināšanas dienas, par savstarpēji noslēgtās vienošanās saturu vai, ja tā netiks panākta, tad savus prasījumus par nodarīto zaudējumu apmēru.

               5)

               Pārējā daļā prasību noraidīt.

               6)

               Lēmumu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.

      (1)  OV C 47, 21.2.2004.


title: Apvienotās lietas T-392/03, T-408/03, T-414/03 un T-435/03: Pirmās instances tiesas 2008. gada 25. septembra rīkojums — Regione Siciliana /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — ERAF — Finanšu atbalsta atcelšana — Jau izmaksātu summu atgūšana — Prasība maksāt nokavējuma procentus — Ieskaits — Reģionālā vai vietējā iestāde — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/33

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 25. septembra rīkojums — Regione Siciliana/Komisija
   (Apvienotās lietas T-392/03, T-408/03, T-414/03 un T-435/03) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - ERAF - Finanšu atbalsta atcelšana - Jau izmaksātu summu atgūšana - Prasība maksāt nokavējuma procentus - Ieskaits - Reģionālā vai vietējā iestāde - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   (2008/C 313/59)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Regione Siciliana, Itālija (pārstāvji — G. Aiello un A. Cingolo, avvocati dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. de March, L. Flynn un G. Wilms, piedaloties A. Dal Ferro, avocat)
   Priekšmets
   Lietas T-392/03 priekšmets ir prasība atcelt Komisijas 2003. gada 6. oktobra vēstuli attiecībā uz veidu, kā atgūt summas, ko izmaksājis Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) infrastruktūras projektam, sauktam par dambi uz Džibēzi, kā arī ar to saistītos iepriekšējos un atvasinātos dokumentus; lietā T-408/03 tiek prasīts atcelt 2003. gada 6. oktobra vēstuli, attiecībā uz veidu, kā atgūt summas, ko izmaksājis ERAF infrastruktūras projektiem sauktiem par “Aragona Favara” un “Katānijas līdzenums”, kā arī ar to saistītos iepriekšējos un atvasinātos dokumentus, to starpā Komisijas 2003. gada 13. augusta un 2003. gada 14. augusta vēstules; lietā T-414/03 tiek prasīts atcelt 2003. gada 6. oktobra vēstuli attiecībā uz veidu, kā atgūt summas, ko izmaksājis ERAF infrastruktūras projektam sauktam “Messīnas-Palermo autoceļš”, kā arī ar to saistītos iepriekšējos un atvasinātos dokumentus, tostarp Komisijas 2002. gada 25. septembra debeta paziņojumu Nr. 3240406591, un lietā T-435/03 tiek prasīts atcelt Komisijas 2003. gada 24. oktobra vēstuli par ieskaitu starp Komisijas prasījumiem un parādiem, kas saistīti ar ERAF atbalstu projektiem “Porto Empedocle”, “dambis uz Džibēzi”, “Messīnas-Palermo autoceļš”, “Aragona Favara” un “Katānijas līdzenums”, kā arī ar to saistītos iepriekšējos un atvasinātos dokumentus
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt kā nepieņemamas;

               2)

               Regione Siciliana atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 35, 7.2.2004.


title: Lieta C-315/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 2. jūlijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Marchon Germany GmbH / Yvonne Karaszkiewicz

text:
               22.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 2. jūlijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Marchon Germany GmbH/Yvonne Karaszkiewicz

   (Lieta C-315/14)
   2014/C 329/04
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Marchon Germany GmbH

      Atbildētāja: Yvonne Karaszkiewicz

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 1986. gada 18. decembra Direktīvas 86/653/EEK par dalībvalstu tiesību aktu koordinēšanu attiecībā uz pašnodarbinātiem tirdzniecības pārstāvjiem (1) 17. panta 2. punkta a) apakšpunkta pirmais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj, ka tiek piemērots tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru “jauni klienti” varētu būt arī tādi tirdzniecības pārstāvja atrasti klienti, kuriem, lai arī tiem tā izplatīto produktu no produktu klāsta dēļ ir darījumu attiecības ar uzņēmēju pilnvarotāju, tomēr tās nav saistībā ar tiem produktiem, par kuriem uzņēmējs pilnvarotājs ir pieņēmis tirdzniecības pārstāvi?

      (1)  OV L 382, 17. lpp.


title: Lieta F-23/11 RENV: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 15. oktobra spriedums – AY/Padome Civildienests — Ierēdņi — Lietas nodošana atpakaļ Civildienesta tiesā pēc nolēmuma atcelšanas — Paaugstināšana amatā — 2010. gada paaugstināšana amatā — Salīdzinošs nopelnu izvērtējums — Lēmums nepaaugstināt prasītāju amatā

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/47

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 15. oktobra spriedums – AY/Padome
   (Lieta F-23/11 RENV) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Lietas nodošana atpakaļ Civildienesta tiesā pēc nolēmuma atcelšanas - Paaugstināšana amatā - 2010. gada paaugstināšana amatā - Salīdzinošs nopelnu izvērtējums - Lēmums nepaaugstināt prasītāju amatā)
   (2014/C 431/74)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AY (pārstāvis – É. Boigelot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bauer un A. F. Jensen)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes lēmumu neiekļaut prasītāju to ierēdņu sarakstā, kas 2010. gada paaugstināšanas amatā ietvaros paaugstināti AST 9 pakāpē, un atlīdzināt nodarīto morālo kaitējumu. Lieta T-167/12 P nodota atpakaļ Civildienesta tiesai pēc kasācijas sūdzības.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               AY sedz savus tiesāšanās izdevumus, attiecīgi, lietās F-23/11, T-167/12 P un F-23/11 RENV, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes izdevumus lietā F-23/11;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus lietās T-167/12 P un F-23/11 RENV.

      (1)  OV C 226, 30.7.2011., 31. lpp.


title: Lieta C-681/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 23. decembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Diageo Brands BV/Simiramida-04 EOOD

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/11

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 23. decembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Diageo Brands BV/Simiramida-04 EOOD

      (Lieta C-681/13)
      (2014/C 71/18)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hoge Raad der Nederlanden

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Diageo Brands BV

         Atbildētāja: Simiramida-04 EOOD

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regulas (EK) Nr. 44/2001 (1) 34. panta ievads un 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šis atteikuma pamats attiecas arī uz gadījumu, kad izcelsmes dalībvalsts tiesas nolēmums ir acīmredzamā pretrunā Savienības tiesībām un šī tiesa to ir atzinusi?

                  2)

                              a)

                              Vai Regulas (EK) Nr. 44/2001 34. panta ievads un 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas, ka puse nav izmantojusi nolēmuma izcelsmes valstī pieejamos tiesību aizsardzības līdzekļus, liedz tai derīgi atsaukties uz šo atteikuma pamatu?

                              b)

                              Ja atbilde uz 2 (a) jautājumu ir apstiprinoša, vai tā būtu citāda, ja tiesību aizsardzības līdzekļu izmantošana nolēmuma izcelsmes valstī bija bezjēdzīga, jo jāpieņem, ka tā nebūtu novedusi pie cita nolēmuma?

                  3)

                  Vai Regulas 2004/48/EK (2) 14. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šī norma attiecas arī uz pušu izdevumiem dalībvalstī sakarā ar prasību par kaitējuma atlīdzību, ja prasība un aizstāvība attiecas uz apgalvoto atbildētājas atbildību sakarā ar tās uzlikto arestu un paziņojumiem, kurus tā veica savu preču zīmes tiesību īstenošanai citā dalībvalstī, un šajā ziņā rodas jautājums par pēdējās minētās dalībvalsts tiesas sprieduma atzīšanu pirmajā minētajā dalībvalstī?

         (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu (OV L 157, 45. lpp.).


title: Lieta C-441/13: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 22. janvāra spriedums (Handelsgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pez Hejduk/EnergieAgentur.NRW GmbH Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (EK) Nr. 44/2001 – 5. panta 3. punkts – Īpašā jurisdikcija lietās par neatļautu darbību vai kvazideliktu – Autortiesības – Dematerializēts saturs – Izvietošana tiešsaistē – Vietas, kur kaitējums radīts, noteikšana – Kritēriji

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/7

      Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 22. janvāra spriedums (Handelsgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pez Hejduk/EnergieAgentur.NRW GmbH

      (Lieta C-441/13) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 5. panta 3. punkts - Īpašā jurisdikcija lietās par neatļautu darbību vai kvazideliktu - Autortiesības - Dematerializēts saturs - Izvietošana tiešsaistē - Vietas, kur kaitējums radīts, noteikšana - Kritēriji)
      (2015/C 107/08)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Handelsgericht Wien

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Pez Hejduk

         Atbildētāja: EnergieAgentur.NRW GmbH

         Rezolutīvā daļa:

      Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka apgalvota autortiesību un autortiesību blakustiesību, kuras nodrošina tā dalībvalsts, kuras tiesā notikusi vēršanās, pārkāpuma gadījumā tai ir jurisdikcija atbilstoši kaitējuma rašanās vietai izskatīt prasību par atbildību par šo tiesību aizskārumu saistībā ar aizsargātu fotogrāfiju izvietošanu tiešsaistē interneta vietnē, kas ir pieejama tās teritorijā. Šai tiesai ir jurisdikcija, tikai lai noteiktu kaitējumu, kas radīts šīs tiesas dalībvalsts teritorijā.

         (1)  OV C 313, 26.10.2013.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 8. jūnijā lietā T-287/03 Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA) pret Eiropas Kopienu Komisiju (Prasība atcelt tiesību aktu — Pieeja dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Atteikums izsniegt dalībvalsts izdotu dokumentu bez tās iepriekšējas piekrišanas)

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/18

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 8. jūnijā
   lietā T-287/03 Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA) pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Pieeja dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Atteikums izsniegt dalībvalsts izdotu dokumentu bez tās iepriekšējas piekrišanas)
   (2005/C 229/39)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā T-287/03 Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA), Portiči [Portici] (Itālija), ko pārstāv M. Kalabrēse [M. Calabrese], advokāts, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv V. di Buči [V. Di Bucci] un P. Ālto [P. Aalto], pārstāvji, par prasību atcelt Komisijas lēmumu, ar ko prasītājai atteikta pieeja konkrētiem dokumentiem par valsts atbalstu, kas ar Komisijas 2000. gada 12. jūlija lēmumu [SG (2000) D105754 — Atbalsts Nr. 715/99] atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu, Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Vilars [M. Vilaras], tiesneši F. Deuss [F. Dehousse] un D. Švābi [D. Šváby], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 8. jūnijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 239, 04.10.2003.


title: Lieta F-50/06: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2007. gada 25. aprīļa spriedums — Lebedef-Caponi /Komisija (Ierēdņi — Novērtējums — Karjeras attīstības ziņojums — 2004. gada novērtējums — Civildienesta noteikumu 43. panta VĪN — Civildienesta noteikumu 26. pants)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/40

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2007. gada 25. aprīļa spriedums — Lebedef-Caponi/Komisija
   (Lieta F-50/06) (1)

   (Ierēdņi - Novērtējums - Karjeras attīstības ziņojums - 2004. gada novērtējums - Civildienesta noteikumu 43. panta VĪN - Civildienesta noteikumu 26. pants)
   (2007/C 96/83)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Maddalena Lebedef-Caponi, Senningerberg (Luksemburga) (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Curall un H. Kraemer)
   Priekšmets
   Prasītājas karjeras attīstības ziņojuma par laika posmu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim atcelšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Lebedef-Caponi karjeras attīstības ziņojumu par laika posmu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 154, 1.7.2006., 27. lpp.


title: Lieta C-388/12: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 14. novembra spriedums ( Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche — Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Comune di Ancona/Regione Marche (Struktūrfondi — Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) — Struktūrfonda finansiālais ieguldījums — Izdevumu atbilstības kritēriji — Regula (EK) Nr. 1260/1999 — 30. panta 4. punkts — Darbības pastāvības princips — Darbības “būtisku pārmaiņu” jēdziens — Koncesijas līguma slēgšanas tiesību piešķiršana bez iepriekšējas publikācijas un konkursa izsludināšanas)

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/12

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 14. novembra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche — Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Comune di Ancona/Regione Marche

   (Lieta C-388/12) (1)

   (Struktūrfondi - Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) - Struktūrfonda finansiālais ieguldījums - Izdevumu atbilstības kritēriji - Regula (EK) Nr. 1260/1999 - 30. panta 4. punkts - Darbības pastāvības princips - Darbības “būtisku pārmaiņu” jēdziens - Koncesijas līguma slēgšanas tiesību piešķiršana bez iepriekšējas publikācijas un konkursa izsludināšanas)
   2014/C 9/17
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Comune di Ancona

      Atbildētājs: Regione Marche

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche — Padomes Regulas (EK) Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (OV L 161, 1. lpp.), 30. panta 4. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Kopienas finanšu palīdzības atcelšana un atgūšana — Jēdziens “būtiskas pārmaiņas” — Saistība starp, pirmkārt, nosacījumu par pārmaiņām, kas ietekmē darījuma raksturu vai nosacījumu, saskaņā ar kuru tas ir īstenots, un, otrkārt, nosacījumu attiecībā uz nosacījuma par nepamatotu priekšrocību uzņēmumam vai publisko tiesību iestādei neesamību pārmaiņām — Funkcionāla rakstura pārmaiņas — Nosacījums par finansēto darījumu saderību ar Savienības noteikumiem publisko iepirkumu jomā — Finansētās būves mērķa daļēja maiņa un tās apsaimniekošanas koncesijas nodošana privāttiesību komersantam, neievērojot publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1999. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem, 30. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētajās pārmaiņās ietilpst gan tās, kas ir notikušas būves celtniecības laikā, gan tās, kas ir notikušas pēc tam, tostarp tās apsaimniekošanas laikā, ciktāl šīs pārmaiņas ir notikušas minētajā tiesību normā paredzētajā piecu gadu termiņā;

               2)

               Regulas Nr. 1260/1999 30. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai varētu izvērtēt, vai koncesijas piešķiršana nerada lielus ienākumus koncesijas piešķīrējam vai nepamatotu priekšrocību koncesionāram, nav sākotnēji jāpārbauda, vai nodotajai būvei ir veiktas būtiskas pārmaiņas;

               3)

               Regulas Nr. 1260/1999 30. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī tiesību norma attiecas gan uz fiziskām pārmaiņām tādējādi, ka uzceltā būve neatbilst tai, kas bija paredzēta projektā, kuram tika piešķirts finansējums, gan uz funkcionālām pārmaiņām, ar nosacījumu, ka gadījumā, kad pārmaiņas izpaužas kā būves izmantošana darbībām, kas sākotnēji nebija paredzētas projektā, kuram tika piešķirts finansējums, šādām pārmaiņām ir jāspēj būtiski samazināt attiecīgās darbības spējas sasniegt tai noteikto mērķi;

               4)

               tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, Savienības tiesībām nav pretrunā tas, ka ar būvi saistītu sabiedrisko pakalpojumu koncesija tiek piešķirta, nerīkojot konkursa procedūru, ja šī piešķiršana atbilst pārskatāmības principam — lai tas tiktu ievērots, uzņēmumam, kas atrodas dalībvalstī, kura nav koncedējošās valsts iestādes dalībvalsts, ir jāļauj piekļūt atbilstošai informācijai par šo koncesiju, pirms tā tiek piešķirta, lai šis uzņēmums, ja tas to vēlas, varētu izrādīt savu interesi par minētās koncesijas iegūšanu, tomēr nenosakot par pienākumu veikt konkursa procedūru, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 295, 29.9.2012.


title: Lieta C-447/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2011. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-192/06 Caffaro /Komisija 2011. gada 31. augustā iesniedza Caffaro Srl , attiecībā uz kuru ir uzsākta īpaša administratīva procedūra (agrāk — Caffaro Srl )

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/28

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2011. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-192/06 Caffaro/Komisija 2011. gada 31. augustā iesniedza Caffaro Srl, attiecībā uz kuru ir uzsākta īpaša administratīva procedūra (agrāk — Caffaro Srl)
   (Lieta C-447/11 P)
   2011/C 311/46
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Caffaro Srl, attiecībā uz kuru ir uzsākta īpaša administratīva procedūra (agrāk — Caffaro Srl) (pārstāvji — A. Santa Maria, C. Biscaretti di Ruffia un E. Gambaro, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu un līdz ar to par spēkā neesošu atzīt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu C(2006) 1766, galīgā redakcija, tiktāl, ciktāl apelācijas sūdzības iesniedzējai solidāri ar SNIA S.p.A. ir uzlikts naudas sods 1,078 miljonu euro apmērā, vai — pakārtoti –

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu un līdz ar to atcelt lēmumu tajās daļās, kuras minētas šajā apelācijas sūdzībā izvirzītajos pamatos, kurus Tiesa atzīs par pamatotiem un atbilstošiem, lai tos apmierinātu;

               —

               pakārtotāk — samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējai uzliktā naudas soda apmēru, nosakot simbolisku summu, vai šo apmēru būtiski samazināt, ņemot vērā apelācijas sūdzībā minētos tiesiskos pamatus un faktiskos apstākļus;

               —

               vēl pakārtotāk — nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā vēlreiz pieņem nolēmumu, ņemot vērā norādes un kritērijus, kurus Tiesa vēlēsies precizēt, izskatot šo apelācijas sūdzību;

               —

               katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Izvirzot pirmo pamatu, Caffaro norāda uz LESD 101. panta, Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. un 3. punkta un Komisijas Pamatnostādņu naudas sodu aprēķināšanai (2) pārkāpumu, faktu un atsevišķu pierādījumu nepareizu piemērošanu un sagrozīšanu, pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, kā arī pamatojuma nepietiekamību un pretrunīgumu tiktāl, ciktāl Vispārējā tiesa par būtisku neatzina Caffaro ekonomiski atkarīgo stāvokli attiecīgajā tirgū un tās ciesto kaitējumu aizliegtās vienošanās dēļ.
   Ar otro pamatu Caffaro apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, kā arī Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 2. un 3. punktu un Komisijas Pamatnostādnes naudas sodu aprēķināšanai attiecībā uz atsauces gadu, kuru Komisija bija ņēmusi vērā, piemērojot diferencētu pieeju. Precīzāk, apelācijas sūdzības iesniedzēja kritizē to, ka attiecībā uz visiem apgalvotā pārkāpuma dalībniekiem (izņemot Caffaro) tika ņemtas vērā tirgus daļas 1999. gadā.
   Izvirzot trešo pamatu, apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Vispārējai tiesai, ka tā ir uzskatījusi, ka attiecībā uz Caffaro dalības pārkāpumā ilgumu nav bijusi būtiska apelācijas sūdzības iesniedzējas nepiedalīšanās 1998. gada 26. novembra prettiesiskajās sarunās. Apelācijas sūdzības iesniedzēja it īpaši norāda uz Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 2. un 3. punkta un Komisijas Pamatnostādņu naudas sodu aprēķināšanai pārkāpumu, ņemot vērā pārkāpuma ilgumu, pamatojuma trūkumu, kļūdainu faktu vērtējumu un pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu.
   Ar ceturto pamatu par Komisijas rīcības attiecībā pret apelācijas sūdzības iesniedzēju uzsākšanas noilgšanu un novēloto raksturu Caffaro norāda uz kļūdainu Regulas (EK) Nr. 1/2003 25. panta piemērošanu, faktu sagrozīšanu un nepareizu piemērošanu, pilnvaru nepareizu izmantošanu, ES vispārīgo tiesību principu pārkāpumu, tās tiesību uz aizstāvību aizskārumu, kā arī pārsūdzētā sprieduma nepamatošanu. Caffaro it īpaši pārmet Vispārējai tiesai, ka tā nav ņēmusi vērā Komisijas pirms informācijas pieprasījuma nosūtīšanas apelācijas sūdzības iesniedzējai īstenoto bezdarbību, kas ilga gadu pēc noilgumu pārtraucošas darbības un kuru nepamatoja nekādi ar izmeklēšanu saistīti iemesli vai konkrēti argumenti.
   Izvirzot piekto pamatu, apelācijas sūdzības iesniedzēja, visbeidzot, uzskata, ka pārsūdzētais spriedums nav pamatots un ka tajā ir kļūdaini izvērtēti atbildību mīkstinošie apstākļi, kurus tā bija minējusi Komisijai. Tā uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi procesuālos noteikumus un ir kļūdaini tai par sliktu izvērtējusi atsevišķus pierādījumus.

      (1)  OV L 1, 1. lpp.

      (2)  OV 1998, C 9, 3. lpp.


title: Lieta F-73/10: Prasība, kas celta 2010. gada 3. septembrī — Coedo Suárez /Padome

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/63

         Prasība, kas celta 2010. gada 3. septembrī — Coedo Suárez/Padome
   (Lieta F-73/10)
   ()
   2010/C 301/101
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ángel Coedo Suárez (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues, A. Blot un C. Bernard Glanz, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Atbildētājas lēmuma, ar kuru ir noraidīta prasītāja prasība atlīdzināt zaudējumus un prasība par ciestā mantiskā un morālā kaitējuma atlīdzināšanu, atcelšana.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja prasība atlīdzināt zaudējumus, un pēc vajadzības iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar kuru ir noraidīta sūdzība;

               —

               attiecībā uz mantiskā kaitējuma atlīdzināšanu, piespriest atbildētājai samaksāt summu, kas ir noteikta provizoriski un ex aequo et bono EUR 450 000 apmērā, tai pieskaitot nokavējuma procentus pēc likumā noteiktās likmes sprieduma pasludināšanas dienā;

               —

               attiecībā uz morālā kaitējuma atlīdzināšanu, galvenokārt, piespriest atbildētājai atjaunot prasītāja stāvokli pareizā un pienācīgā formā un viņam samaksāt simbolisku vienu euro, vai, pakārtoti, viņam samaksāt summu, kas ir noteikta provizoriski un ex aequo et bono EUR 300 000 apmērā, tai pieskaitot nokavējuma procentus pēc likumā noteiktās likmes sprieduma pasludināšanas dienā;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-459/14: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 16. jūlija rīkojums (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fadil Cocaj/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/23

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 16. jūlija rīkojums (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fadil Cocaj/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal
   (Lieta C-459/14) (1)

   (2015/C 398/31)
   Tiesvedības valoda – ungāru
   Tiesas (otrā palāta) priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 7, 12.1.2015.


title: Lieta T-68/03: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Olympiaki Aeroporia Ypiresies /Komisija (Valsts atbalsts — Atbalsts pārstrukturēšanai, ko Grieķijas Republika ir piešķīrusi aviokompānijai Olympic Airways — Lēmums, ar kuru atbalsts tiek atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgo un uzlikts pienākums to atgūt — Ļaunprātīgi izmantots atbalsts — Jauni atbalsti — Pierādīšanas pienākums — Tiesības tikt uzklausītam — Privātā aizdevēja kritērijs — Kļūda faktos — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pamatojums — EKL 87. panta 1. punkts un 3. punkta c) apakšpunkts)

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/22

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Olympiaki Aeroporia Ypiresies/Komisija
   (Lieta T-68/03) (1)

   (Valsts atbalsts - Atbalsts pārstrukturēšanai, ko Grieķijas Republika ir piešķīrusi aviokompānijai Olympic Airways - Lēmums, ar kuru atbalsts tiek atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgo un uzlikts pienākums to atgūt - Ļaunprātīgi izmantots atbalsts - Jauni atbalsti - Pierādīšanas pienākums - Tiesības tikt uzklausītam - Privātā aizdevēja kritērijs - Kļūda faktos - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pamatojums - EKL 87. panta 1. punkts un 3. punkta c) apakšpunkts)
   (2007/C 247/32)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Olympiaki Aeroporia Ypiresies iepriekš Olympiaki Aeroporia AE, Atēnas (Grieķija) (pārstāvji — sākotnēji D. Waelbroeck, E. Bourtzalas, avocats, J. Ellison, M. Hall, solicitors, A. Kalogeropoulos, C. Tagaras, avocats, vēlāk P. Anestis, avocat, un T. Soames, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou un J. L. Buendía Sierra, kam palīdz de A. Oikonomou, avocat)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2002. gada 11. decembra Lēmumu 2003/372/EK par atbalstu, ko Grieķija ir piešķīrusi Olympic Airways (OV 2003, L 132, 1. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2002. gada 11. decembra Lēmuma 2003/372/EK par atbalstu, ko Grieķija ir piešķīrusi Olympic Airways, 2. un 3. pantu daļā, kurā tas attiecas uz pastāvīgas, pirmkārt, Olympic Airways lidostas nodevu Atēnu Starptautiskajai lidostai un, otrkārt, pievienotās vērtības nodokļa, ko Olympic Airways ir parādā par degvielu un rezerves daļām, nemaksāšanas paciešanu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

                  Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE sedz 75 % savu un Komisijas tiesāšanās izdevumu. Komisija sedz 25 % savu un Olympiaki Aeroporia Ypiresies tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 112, 10.5.2003.


title: Lieta T-671/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 19. oktobra rīkojums – E-Control/ACER Prasība atcelt tiesību aktu — Enerģētika — Regula (EK) Nr. 713/2009 — Regula (EK) Nr. 714/2009 — ACER atzinums — Valstu regulatīvo iestāžu lēmumi, ar kuriem tiek apstiprinātas pārrobežu elektrības pārvades jaudas piešķiršanas metodes — Centrālās un Austrumeiropas reģions — Saderība — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība

text:
               12.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/23

         Vispārējās tiesas 2016. gada 19. oktobra rīkojums – E-Control/ACER

   (Lieta T-671/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Enerģētika - Regula (EK) Nr. 713/2009 - Regula (EK) Nr. 714/2009 - ACER atzinums - Valstu regulatīvo iestāžu lēmumi, ar kuriem tiek apstiprinātas pārrobežu elektrības pārvades jaudas piešķiršanas metodes - Centrālās un Austrumeiropas reģions - Saderība - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   (2016/C 462/30)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Vīne, Austrija) (pārstāvis – F. Schuhmacher, advokāts)

      Atbildētāja: Energoregulatoru sadarbības aģentūra (pārstāvis – E. Tremmel)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 263. pantam atcelt ACER2015. gada 23. septembra atzinumu Nr. 09/2015 par valstu regulatīvo iestāžu lēmumu, ar kuriem tiek apstiprinātas pārrobežu elektrības pārvades jaudas piešķiršanas Centrālās un Austrumeiropas reģionā metodes, saderību ar Regulu (EK) Nr. 714/2009, tostarp ar Pamatnostādnēm par starpvalstu savienojumu elektrosistēmām pieejamās pārvades jaudas pārvaldību un sadali, kas ir šīs regulas I pielikumā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               izbeigt tiesvedību par pieteikumiem iestāties lietā, ko iesniegusi Austrijas Republika, Polijas Republika, Wirtschaftskammer Österreich, Verbund AG un Polskie Sieci Elektroenergetyczne S. A.;

               3)

               Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) sedz savus, kā arī atlīdzina Energoregulatoru sadarbības aģentūras (ACER) tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma tiesvedību;

               4)

               Austrijas Republika, Polijas Republika, Wirtschaftskammer Österreich, Verbund AG un Polskie Sieci Elektroenergetyczne S. A. katra pati sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar pieteikumu par iestāšanos lietā iesniegšanu.

      (1)  OV C 38, 1.2.2016.


title: Lieta F-67/15: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 19. jūlija spriedums – Opreana/Komisija Civildienests – Pagaidu darbinieks – Pagaidu darbinieks, kurš ieņem pastāvīgu amatu – Uz noteiktu laiku noslēgta līguma nepagarināšana – Grūtniecība – Nelabvēlīgs akts – Nelabvēlīga akta autora kompetences neesamība – Tiesības tikt uzklausītam – Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/31

      Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 19. jūlija spriedums – Opreana/Komisija
      (Lieta F-67/15) (1)

      (Civildienests - Pagaidu darbinieks - Pagaidu darbinieks, kurš ieņem pastāvīgu amatu - Uz noteiktu laiku noslēgta līguma nepagarināšana - Grūtniecība - Nelabvēlīgs akts - Nelabvēlīga akta autora kompetences neesamība - Tiesības tikt uzklausītam - Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses)
      (2016/C 364/35)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Luisa Opreana (Arlona, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji A. Salerno, advokāts, vēlāk A. Salerno un P. Singer, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji– G. Berscheid un F. Simonetti)

         Priekšmets

      Prasība atcelt lēmumu nepagarināt prasītājas līgumu pēc tā termiņa beigām, lai gan tuvojās arī viņas grūtniecības perioda beigas

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt Eiropas Komisijas lēmumu nepagarināt pagaidu darbinieces L. Opreana līgumu, kura termiņš beidzas 2014. gada 31. augustā;

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina L. Opreana tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 213, 29.6.2015., 50. lpp.


title: Lieta T-191/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 26. maija rīkojums – SLE Schuh/EUIPO – Vigoss Tekstil Konfeksiyon (“VIOS”)

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/40

         Vispārējās tiesas 2016. gada 26. maija rīkojums – SLE Schuh/EUIPO – Vigoss Tekstil Konfeksiyon (“VIOS”)
   (Lieta T-191/15) (1)

   (2016/C 279/56)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 205, 22.6.2015.


title: Lieta T-25/13: Prasība, kas celta 2013. gada 21. janvārī — Mäurer & Wirtz /ITSB — Sacra ( “4711 Aqua Mirabilis” )

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/27

         Prasība, kas celta 2013. gada 21. janvārī — Mäurer & Wirtz/ITSB — Sacra (“4711 Aqua Mirabilis”)
   (Lieta T-25/13)
   2013/C 71/41
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mäurer & Wirtz GmbH & Co. KG (Stolberg, Vācija) (pārstāvis –T. Schulte-Beckhausen, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Sacra Srl (Venēcija, Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 13. novembra lēmumu lietā R 1601/2011-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un izdevumus, kas radušies procesā Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “4711 Aqua Mirabilis” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 988 181

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Sacra Srl

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “Aqua Admirabilis” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, kā arī 7. panta 1. un 2. punkta pārkāpums


title: Lieta F-23/15: Prasība, kas celta 2015. gada 9. februārī – ZZ/Komisija

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/42

         Prasība, kas celta 2015. gada 9. februārī – ZZ/Komisija
   (Lieta F-23/15)
   (2015/C 127/60)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – C. Mourato, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru prasītājam ir ticis noteikts disciplinārsods – rājiens

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2014. gada 15. aprīļa lēmumu, ar kuru prasītājam ir ticis piemērots disciplinārsods – rājiens;

               —

               atbilstoši Civildienesta tiesas Reglamenta 87. pantam piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē.


title: Lieta C-200/15: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 16. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/Portugāles Republika Valsts pienākumu neizpilde — LESD 110. pants — Iekšējie nodokļi — Diskriminējoša aplikšana ar nodokli — No citām dalībvalstīm importētas lietotas automašīnas — Ar nodokli apliekamās vērtības noteikšana — Vērtības samazināšanas likme

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/10

         Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 16. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-200/15) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - LESD 110. pants - Iekšējie nodokļi - Diskriminējoša aplikšana ar nodokli - No citām dalībvalstīm importētas lietotas automašīnas - Ar nodokli apliekamās vērtības noteikšana - Vērtības samazināšanas likme)
   (2016/C 305/14)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Wasmeier un P. Guerra e Andrade)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji – L. Inez Fernandes, A. Cunha, A. Brigas Afonso un N. da Silva Vitorino)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nolūkā noteikt lietotu automašīnu, kuras Portugālē ievestas no citas dalībvalsts, ar nodokli apliekamo vērtību, piemērojot automašīnu vērtības samazināšanas aprēķināšanas sistēmu, kurā netiek ņemta vērā šo automašīnu vērtības samazināšanās pirmā lietošanas gada laikā, nedz arī vērtības samazināšanās, kas pārsniedz 52 %, to automašīnu gadījumā, kas tiek izmantotas ilgāk par pieciem gadiem, Portugāles Republika nav izpildījusi LESD 110. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 205, 22.6.2015.


title: Lieta T-548/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. decembra spriedums – Spānija/Komisija Muitas savienība — Tunzivju izstrādājumu imports no Ekvadoras — Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa — Pieteikums par ievedmuitas nodokļa nepiedzīšanu — Regulas (EEK) Nr. 2913/92 220. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 236. pants — Oficiālajā Vēstnesī publicēts paziņojums importētājiem — Labticība — Pieteikums par ievedmuitas nodokļa atlaišanu — Regulas (EEK) Nr. 2913/92 239. pants

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/25

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. decembra spriedums – Spānija/Komisija
   (Lieta T-548/14) (1)

   (Muitas savienība - Tunzivju izstrādājumu imports no Ekvadoras - Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa - Pieteikums par ievedmuitas nodokļa nepiedzīšanu - Regulas (EEK) Nr. 2913/92 220. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 236. pants - Oficiālajā Vēstnesī publicēts paziņojums importētājiem - Labticība - Pieteikums par ievedmuitas nodokļa atlaišanu - Regulas (EEK) Nr. 2913/92 239. pants)
   (2017/C 038/33)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis – A. Rubio González, abogado del Estado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Arenas, A. Caeiros, B.-R. Killmann)

      Priekšmets

   Atbilstoši LESD 263. pantam celta prasību atcelt Komisijas 2014. gada 15. maija Lēmuma C(2014) 3007 final, ar kuru konstatēts, ka vienā konkrētā gadījumā ir pamats atlaist ievedmuitas nodokļus par vienu konkrētu summu, bet nav pamata tos atlaist par citu summu (REM 03/2013), 2. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2014. gada 15. maija Lēmuma C(2014) 3007 final, ar kuru konstatēts, ka vienā konkrētā gadījumā ir pamats atlaist ievedmuitas nodokļus par vienu konkrētu summu, bet nav pamata tos atlaist par citu summu (REM 03/2013), 2. pantu;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 315, 15.9.2014.


title: Lieta C-375/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. jūlijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Finanzamt Bergisch Gladbach/Igor Butin

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. jūlijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Finanzamt Bergisch Gladbach/Igor Butin

   (Lieta C-375/16)
   (2016/C 392/07)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Finanzamt Bergisch Gladbach

      Atbildētājs: Igor Butin

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (PVN direktīva) (1) 226. panta 5. punkts paredz norādīt nodokļa maksātāja adresi, kurā viņš veic savu saimniecisko darbību?

               2)

               Gadījumā, ja uz 1. jautājumu tiek sniegta noraidoša atbilde:

                           a)

                           Vai PVN direktīvas 226. panta 5. punktā paredzētās adreses norādīšanai pietiek ar pastkastītes adresi?

                           b)

                           Kāda adrese rēķinā jānorāda nodokļa maksātājam, kurš vada uzņēmumu (piemēram, e-komercijas jomā), kam nav savu komerctelpu?

               3)

               Vai gadījumā, ja nav ievērotas PVN direktīvas 226. pantā paredzētās formālās prasības attiecībā uz rēķiniem, priekšnodokļa atskaitīšanas tiesības jāpiešķir vienmēr, ja nav notikusi ļaunprātīga nodokļa nemaksāšana vai nodokļa maksātājs nav zinājis un nav varējis zināt par iesaistīšanos krāpniecībā, vai arī no tiesiskās paļāvības principa šajā gadījumā izriet, ka nodokļa maksātājs ir darījis visu, ko no tā saprātīgi varētu pieprasīt, lai pārbaudītu rēķinā norādītās informācijas pareizību?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-148/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Peek & Cloppenburg KG/Peek & Cloppenburg KG

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Peek & Cloppenburg KG/Peek & Cloppenburg KG

   (Lieta C-148/17)
   (2017/C 231/05)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Peek & Cloppenburg KG, Hamburga

      Atbildētāja: Peek & Cloppenburg KG, Diseldorfa

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Direktīvas 2008/95/EK (1) 14. pantu ir saderīgi tas, ja valsts preču zīmes, uz kuras agrāku izcelsmi pretendē Eiropas Savienības preču zīmei un no kuras īpašnieks ir atteicies vai tā ir zaudējusi spēku, spēkā neesamību vai atcelšanu a posteriori var noteikt tikai tad, ja spēkā neesamības vai atcelšanas nosacījumi ir izpildīti ne tikai atteikšanās no preču zīmes vai tās spēka zaudēšanas laikā, bet arī tiesas nolēmuma par spēkā neesamības vai atcelšanas noteikšanu pieņemšanas laikā?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai pretendēšanas uz agrāku izcelsmi saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 207/2009 (2) 34. panta 2. punktu izraisa tādas sekas, ka valsts preču zīme zaudē spēku un vairs nav izmantojama, saglabājot tiesības, vai arī valsts preču zīme paliek spēkā, pamatojoties uz Savienības tiesībām, pat ja šī preču zīme vairs nav attiecīgās dalībvalsts reģistrā, un līdz ar to var tikt turpmāk izmantota, saglabājot tiesības, un tas ir jādara?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīva 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 299, 25. lpp.).

      (2)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Eiropas Savienības preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 8. jūlijā Lietā T-203/02, The Sunrider Corporation pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Birojs) (Kopienas preču zīme — iebildumu izskatīšanas process — Agrāka vārdiskā preču zīme VITAFRUT — Pieprasīta vārdiska kopienas preču zīme VITAFRUIT — agrākas preču zīmes nopietna lietošana/izmantošana — Preču līdzība — (EK) Regulas Nr.40/94 8. panta 1. daļas b) punkts, 15. pants un 43. panta 2. un 3. daļa)

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/19

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 8. jūlijā
   Lietā T-203/02, The Sunrider Corporation pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Birojs) (1)

   (Kopienas preču zīme - iebildumu izskatīšanas process - Agrāka vārdiskā preču zīme VITAFRUT - Pieprasīta vārdiska kopienas preču zīme VITAFRUIT - agrākas preču zīmes nopietna lietošana/izmantošana - Preču līdzība - (EK) Regulas Nr.40/94 8. panta 1. daļas b) punkts, 15. pants un 43. panta 2. un 3. daļa)
   (2004/C 239/39)
   Tiesvedības valoda: angļu
   Lietā T-203/02, The Sunrider Corp., dibināta Torrance, Kalifornijā (ASV), ko pārstāv advokāts A. Kockläuner, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Birojs) (aģents: S. Laitinen), kur Biroja Apelācijas padomē iesaistījās trešā persona: Juan Espadafor Caba, Grenade (Spānija), izskatot apelāciju pret Biroja Pirmās Apelācijas padomes 2002. gada 8. aprīļa lēmumu (lieta R 1046/2000-1) attiecībā uz iebildumu izskatīšanas procesu starp Juan Espadafor Caba un The Sunrider Corp., 2004. gada 8. jūlijā Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Pirrung, tiesneši: A. W. H. Meij un N. J. Forwood, sekretārs: J. Plingers, administrators, pasludināja spriedumu ar šādu lemjošo daļu:

               1)

               noraidīt apelāciju;

               2)

               prasītājam atlīdzināt izdevumus.

      (1)  O V C 233, 28.9.2002.


title: Lieta C-73/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2010. gada 7. decembra spriedumu lietā T-11/07 Frucona Košice a.s. /Eiropas Komisija un S t. Nicolaus — trade a.s. 2011. gada 18. februārī iesniedza Frucona Košice a.s.

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2010. gada 7. decembra spriedumu lietā T-11/07 Frucona Košice a.s./Eiropas Komisija un St. Nicolaus — trade a.s.2011. gada 18. februārī iesniedza Frucona Košice a.s.
   (Lieta C-73/11 P)
   2011/C 130/22
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Frucona Košice a.s. (pārstāvji — P. Lasok QC, J. Holmes, Barrister, B. Hartnett, Barrister, O. Geiss, Rechtsanwalt)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija un St. Nicolaus — trade a.s.

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               1)

               atcelt Vispārējās tiesas 2010. gada 7.decembra spriedumu lietā T-11/07, ciktāl tas attiecas uz ceturto un sesto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas pieteikumā Vispārējai tiesai;

               2)

               atzīt šos pamatus par pamatotiem;

               3)

               nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējai tiesai, lai tā varētu lemt par apelācijas sūdzības iesniedzējas piekto, sesto, septīto, astoto un devīto pamatu, jo tie attiecas uz nodokļu izpildes procedūru, un

                           —

                           piespriest Komisijai atlīdzināt Apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savu apelācijas sūdzību pamatojot, apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza šādus divus pamatus.

         1)
         Pirmais pamats: Vispārējā tiesa neesot izmantojusi pareizos juridiskos kritērijus, lai izvērtētu to, kā Komisija piemērojusi privātā kreditora kritēriju

         2)
         Otrais pamats — Vispārējā tiesa nepieļaujamā kārtā esot vēlējusies aizstāt Komisijas vērtējumu ar savu attiecībā uz privātā kreditora kritēriju; un/vai novērtēja pastāvošos pierādījumus attiecībā uz šo kritēriju tādā veidā, kas acīmredzami bija nepareizs, tādējādi sagrozot pierādījumu skaidro jēgu


title: Lieta C-296/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. maijā iesniedza Bayerisches Verwaltungsgericht München (Vācija) — RWE AG / Freistaat Bayern

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. maijā iesniedza Bayerisches Verwaltungsgericht München (Vācija) — RWE AG/Freistaat Bayern

   (Lieta C-296/13)
   2013/C 274/02
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bayerisches Verwaltungsgericht München

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: RWE AG

      Atbildētājs: Freistaat Bayern

   Lieta ar Tiesas 2013. gada 25. jūlija rīkojumu ir izslēgta no Tiesas reģistra.


title: Lieta C-388/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 8. jūlijā iesniedza Kúria (Ungārija) — UPC Magyarország Kft / Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság

text:
               19.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 8. jūlijā iesniedza Kúria (Ungārija) — UPC Magyarország Kft/Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság

   (Lieta C-388/13)
   2013/C 304/07
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: UPC Magyarország Kft

      Atbildētāja: Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (1), 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja pastāv maldinoša komercprakse šīs direktīvas 5. panta 4. punkta izpratnē, direktīvas 5. panta 2. punkta a) apakšpunktā ietverto kritēriju atsevišķa pārbaude nav pieļaujama?

               2)

               Vai nepatiesas informācijas sniegšana vienam vienīgam patērētājam var tikt uzskatīta par komercpraksi iepriekš minētās direktīvas izpratnē?

      (1)  OV L 149, 22. lpp.


title: Lieta T-70/16 P: Vispārējās tiesas 2017. gada 3. maija rīkojums – De Nicola/EIB Apelācija — Civildienests — EIB personāls — Psiholoģiska vardarbība — Ārpuslīgumiskā atbildība — Kļūdas tiesību piemērošanā — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/28

         Vispārējās tiesas 2017. gada 3. maija rīkojums – De Nicola/EIB
   (Lieta T-70/16 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - EIB personāls - Psiholoģiska vardarbība - Ārpuslīgumiskā atbildība - Kļūdas tiesību piemērošanā - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   (2017/C 221/39)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis – G. Ferabecoli, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Investīciju banka (EIB) (pārstāvji – G. Nuvoli un G. Faedo, pārstāvji, kuriem palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2015. gada 18. decembra spriedumu De Nicola/EIB (F-104/13, EU:F:2015:164), lūdzot daļēji atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Carlo De Nicola sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Investīciju bankas (EIB) tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 111, 29.3.2016.