title: Lieta T-507/18: Prasība, kas celta 2018. gada 24. augustā – Francija/Komisija

text:
               29.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/32

      Prasība, kas celta 2018. gada 24. augustā – Francija/Komisija
      (Lieta T-507/18)
      (2018/C 392/40)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji: F. Alabrune, D. Colas, A.-L. Desjonquères, S. Horrenberger un A. Alidière)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  daļēji atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2018/873 (2018. gada 13. jūnijs), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl ar to tiek piemērota vienotas likmes korekcija 5 % apmērā, kas atbilst 1 945 435,39 EUR attiecībā uz “Cits tiešais atbalsts – POSEI”, “Neprecīzas uzskaites par dažiem banānu sūtījumiem” 2013., 2014., 2015. un 2016. finanšu gadā dēļ;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza vienu vienīgu pamatu, kas saistīts ar Komisijas kļūdu tiesību piemērošanā, ko tā esot pieļāvusi atbilstības noskaidrošanas procedūrā par valsts atbalstu banānu [tirgum], jo tā esot kļūdaini interpretējusi jēdzienu “tirdzniecība” saistībā ar zaļajiem banāniem, uz kuriem attiecas Attālu un salu reģionu īpašo attīstības problēmu pārvarēšanas programma (POSEI), ko piemēro Gvadelupai un Martinikai.
      Pirmkārt, prasītāja uzskata, ka Komisija ir atbalstījusi šī jēdziena tādu interpretāciju, kas neņem vērā Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1333/2011 (2011. gada 19. decembris), ar ko nosaka tirdzniecības standartus banāniem, noteikumus minēto tirdzniecības standartu atbilstības pārbaudei un prasības attiecībā uz paziņojumiem banānu nozarē (OV 2011, L 336, 23. lpp.), piemērošanas jomu.
      Otrkārt, tā norāda, ka Komisijas atbalstītā minētā jēdziena interpretācija izrietot no kļūdainas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1308/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007 (OV 2013, L 347, 671. lpp.), 76. panta piemērošanas.


title: Lieta T-798/14: Vispārējās tiesas 2018. gada 13. septembra spriedums – DenizBank/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā – Vienības, kurā ietilpst prasītāja, nosaukuma iekļaušana to vienību sarakstā, kurām piemēro ierobežojošus pasākumus – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz aizstāvību – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – ES un Turcijas Asociācijas līgums – Pamattiesības – Samērīgums)

text:
               29.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/19

      Vispārējās tiesas 2018. gada 13. septembra spriedums – DenizBank/Padome
      (Lieta T-798/14) (1)

      ((Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā - Vienības, kurā ietilpst prasītāja, nosaukuma iekļaušana to vienību sarakstā, kurām piemēro ierobežojošus pasākumus - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - ES un Turcijas Asociācijas līgums - Pamattiesības - Samērīgums))
      (2018/C 392/22)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: DenizBank A.Ş. (Stambula, Turcija) (pārstāvji: O. Jones, D. Heaton, barristers, R. Mattick, S. Utku, solicitors, un M. Lester, QC)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: sākotnēji S. Boelaert un A. de Elera-San Miguel Hurtado, vēlāk – S. Boelaert un P. Mahnič Bruni)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: D. Gauci, L. Havas un F. Ronkes Agerbeek)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu 2014/512/KĀDP (2014. gada 31. jūlijs) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV 2014, L 229, 13. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Lēmumu 2014/659/KĀDP (2014. gada 8. septembris) (OV 2014, L 271, 54. lpp.), Padomes Lēmumu 2014/872/KĀDP (2014. gada 4. decembris) (OV 2014, L 349, 58. lpp.), Padomes Lēmumu (KĀDP) 2015/2431 (2015. gada 21. decembris) (OV 2015, L 334, 22. lpp.), Padomes Lēmumu (KĀDP) 2016/1071 (2016. gada 1. jūlijs) (OV 2016, L 178, 21. lpp.) un ar Padomes Lēmumu (KĀDP) 2016/2315 (2016. gada 19. decembris) (OV 2016, L 345, 65. lpp.), un, otrkārt, Padomes Regulu (ES) Nr. 833/2014 (2014. gada 31. jūlijs) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV 2014, L 229, 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (ES) Nr. 960/2014 (2014. gada 8. septembris) (OV 2014, L 271, 3. lpp.) un ar Padomes Regulu Nr. 1290/2014 (2014. gada 4. decembris) (OV 2014, L 349, 20. lpp.), ciktāl šie tiesību akti skar prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  DenizBank A.Ş. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 89, 16.3.2015.


title: Lieta T-825/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 27. septembra spriedums – Carbon System Verwaltungs/EUIPO (“LIGHTBOUNCE”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “LIGHTBOUNCE” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts))

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/64

      Vispārējās tiesas 2018. gada 27. septembra spriedums – Carbon System Verwaltungs/EUIPO (“LIGHTBOUNCE”)
      (Lieta T-825/17) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “LIGHTBOUNCE” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts))
      (2018/C 427/85)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Carbon System Verwaltungs GmbH (Marktheidenfeld, Vācija) (pārstāvji: M. Gilch un L. Petri, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: S. Hanne un D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 11. oktobra lēmumu lietā R 2301/2016-1 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “LIGHTBOUNCE” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Carbon System Verwaltungs GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 52, 12.2.2018.


title: Lieta T-550/18: Prasība, kas celta 2018. gada 19. septembrī – Harrington Padrón/Padome

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/86

      Prasība, kas celta 2018. gada 19. septembrī – Harrington Padrón/Padome
      (Lieta T-550/18)
      (2018/C 427/113)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Katherine Nayarith Harrington Padrón (Karakasa, Venecuēla) (pārstāvji: F. Di Gianni un L. Giuliano, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/901 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (1), un Padomes Īstenošanas Regulu (ES) 2018/899 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (2), ciktāl to tiesību normas attiecas uz prasītāju; un

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajos tiesību aktos esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un ka tajos neesot precīzu un saskanīgu pierādījumu.

                              —

                              Šajā ziņā prasītāja norāda, ka Padome esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā saistībā ar prasītājas funkcijām un lomu un neesot sniegusi precīzu un saskanīgu pierādījumu kopumu, lai pamatotu savus apgalvojumus. Prasītāja papildus apgalvo, ka Padome neesot pienācīgi novērtējusi pierādījumus vai vismaz, ka šāds novērtējums esot acīmredzami kļūdains.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajos tiesību aktos noteiktie ierobežojošie pasākumi esot prasītājas pamattiesību uz īpašumu nepamatots un nesamērīgs ierobežojums.

         (1)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2018/901 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV L 160I, 25.6.2018., 12. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas Regula (ES) 2018/899 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV L 160I, 25.6.2018., 5. lpp.).


title: Lieta T-682/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 26. septembra spriedums – Francija/Komisija (ELGF — Ar platību saistīts atbalsts — Ikmēneša maksājumu dalībvalstij apturēšanas procedūra — Regulas (ES) Nr. 1306/2013 41. panta 2. punkta b) apakšpunkts — Valsts kontroles sistēmas pamatelementi — Konstatētie trūkumi — Rīcības plāns, kas ietver skaidrus, pēc apspriešanās ar Komisiju noteiktus progresa rādītājus — Samērīgums)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/45

      Vispārējās tiesas 2018. gada 26. septembra spriedums – Francija/Komisija
      (Lieta T-682/16) (1)

      (ELGF - Ar platību saistīts atbalsts - Ikmēneša maksājumu dalībvalstij apturēšanas procedūra - Regulas (ES) Nr. 1306/2013 41. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Valsts kontroles sistēmas pamatelementi - Konstatētie trūkumi - Rīcības plāns, kas ietver skaidrus, pēc apspriešanās ar Komisiju noteiktus progresa rādītājus - Samērīgums)
      (2018/C 427/57)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji: F. Alabrune, D. Colas, D. Segoin, A.-L. Desjonquères un S. Horrenberger)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: X. Lewis un D. Triantafyllou)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Portugāles Republika (pārstāvji: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão un J. Saraiva de Almeida)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu C(2016) 4287 final (2016. gada 12. jūlijs), ar kuru aptur ikmēneša maksājumus Francijas Republikai no Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Francijas Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Portugāles Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 441, 28.11.2016.


title: Lieta T-551/18: Prasība, kas celta 2018. gada 19. septembrī – Oblitas Ruzza/Padome

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/86

      Prasība, kas celta 2018. gada 19. septembrī – Oblitas Ruzza/Padome
      (Lieta T-551/18)
      (2018/C 427/114)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sandra Oblitas Ruzza (Karakasa, Venecuēla) (pārstāvji: F. Di Gianni un L. Giuliano, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/901 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (1), un Padomes Īstenošanas Regulu (ES) 2018/899 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (2), ciktāl to tiesību normas attiecas uz prasītāju; un

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajos tiesību aktos esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un ka tajos neesot precīzu un saskanīgu pierādījumu.

                              —

                              Šajā ziņā prasītāja norāda, ka Padome esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā saistībā ar prasītājas funkcijām un lomu un neesot sniegusi precīzu un saskanīgu pierādījumu kopumu, lai pamatotu savus apgalvojumus. Prasītāja turklāt apgalvo, ka Padome neesot pienācīgi novērtējusi pierādījumus vai vismaz, ka šāds novērtējums esot acīmredzami kļūdains.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajos tiesību aktos noteiktie ierobežojošie pasākumi esot prasītājas pamattiesību uz īpašumu nepamatots un nesamērīgs ierobežojums.

         (1)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2018/901 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV L 160I, 25.6.2018., 12. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas Regula (ES) 2018/899 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV L 160I, 25.6.2018., 5. lpp.).


title: Lieta C-590/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 20. septembrīFujikura Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-451/14 Fujikura/Komisija

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/21

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 20. septembrīFujikura Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-451/14 Fujikura/Komisija
      (Lieta C-590/18 P)
      (2018/C 427/29)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Fujikura Ltd (pārstāvis: L. Gyselen, advokāts)

         Citi lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Viscas Corp.

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas spriedumu, ciktāl tajā ir apstiprināts prasības pamats par samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpumu saistībā ar apelācijas sūdzības iesniedzējai uzlikto naudas sodu;

                  —

                  saskaņā ar Tiesas Statūtu 61. panta pirmās daļas otro teikumu taisīt galīgo spriedumu:

                              —

                              atceļot Komisijas Lēmuma (2014. gada 2. aprīlis) (1) 2. panta o) punktu, kurā Fujikura Ltd. uzlikts naudas sods 8 152 000 EUR apmērā, un

                              —

                              samazinot šo naudas sodu par 44 % līdz 4 565 120 EUR;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kad tā apstiprināja Komisijas pieeju piemērot 2006. gada Pamatnostādņu (2) 18. punktu tā, it kā viss pārkāpums attiektos tikai uz aizliegtās vienošanās “pasaules mēroga daļu”, un tam nebūtu “iekšējas EEZ daļas”, kurā ietilptu tikai Eiropas piegādātāji.
      Rezultātā Komisija noteica aizliegtās vienošanās dalībnieku teorētiskos pārdošanas apjomus, pārmērīgi zemu novērtējot Eiropas piegādātāju lomu un pārāk augstu novērtējot Āzijas piegādātāju, tostarp Fujikura, lomu šajā pārkāpumā.

         (1)  Komisijas Lēmums (2014. gada 2. aprīlis) par procedūru saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta AT.39610 – Spēka kabeļi) (izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 2139 final) (OV 2014, C 319, 10. lpp.).

         (2)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).


title: Lieta T-589/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 27. septembra rīkojums – HS/EIB (Civildienests — EIB personāls — Pensijas tiesību nodošana — Pārskaitītā summa — Ārpuslīgumiskā atbildība — Pirmstiesas procedūra — Samierināšanas procedūra EIB — Saprātīgs termiņš — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/66

      Vispārējās tiesas 2018. gada 27. septembra rīkojums – HS/EIB
      (Lieta T-589/16)
      (Civildienests - EIB personāls - Pensijas tiesību nodošana - Pārskaitītā summa - Ārpuslīgumiskā atbildība - Pirmstiesas procedūra - Samierināšanas procedūra EIB - Saprātīgs termiņš - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2018/C 427/87)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: HS (pārstāvji: sākotnēji A. Senes un L. Payot, pēc tam – A. Senes, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji: sākotnēji T. Gilliams, G. Nuvoli, P. Kijver un G. Faedo, pēc tam – T. Gilliams, P. Kijver un G. Faedo, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kurš prasītājai esot nodarīts EIB pieļauto kļūdu dēļ saistībā ar viņas pensijas tiesību nodošanu no valsts pensiju shēmas uz EIB pensiju shēmu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  HS atlīdzina tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-326/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 17. maijāSafe Skies LLC iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2018. gada 22. marta spriedumu lietā T-60/17 Safe Skies/EUIPO

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/2

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 17. maijāSafe Skies LLC iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2018. gada 22. marta spriedumu lietā T-60/17 Safe Skies/EUIPO

      (Lieta C-326/18 P)
      (2018/C 427/03)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Safe Skies LLC (pārstāve: V. Schwepler, advokāte)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Tiesa (septītā palāta) ar 2018. gada 4. oktobra rīkojumu atzina apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta T-552/18: Prasība, kas celta 2018. gada 19. septembrī – Moreno Reyes/Padome

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/87

      Prasība, kas celta 2018. gada 19. septembrī – Moreno Reyes/Padome
      (Lieta T-552/18)
      (2018/C 427/115)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Xavier Antonio Moreno Reyes (Karakasa, Venecuēla) (pārstāvji: F. Di Gianni un L. Giuliano, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/901 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (1), un Padomes Īstenošanas Regulu (ES) 2018/899 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (2), ciktāl to tiesību normas attiecas uz prasītāju; un

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajos tiesību aktos esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un ka tajos neesot precīzu un saskanīgu pierādījumu.

                              —

                              Šajā ziņā prasītājs norāda, ka Padome esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā saistībā ar prasītāja funkcijām un lomu un neesot sniegusi precīzu un saskanīgu pierādījumu kopumu, lai pamatotu savus apgalvojumus. Prasītājs turklāt apgalvo, ka Padome neesot pienācīgi novērtējusi pierādījumus vai vismaz, ka šāds novērtējums esot acīmredzami kļūdains.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajos tiesību aktos noteiktie ierobežojošie pasākumi esot prasītāja pamattiesību uz īpašumu nepamatots un nesamērīgs ierobežojums.

         (1)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2018/901 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV L 160I, 25.6.2018., 12. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas Regula (ES) 2018/899 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV L 160I, 25.6.2018., 5. lpp.).


title: Lieta C-594/18 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2018. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-356/15 Austrijas Republika/Eiropas Komisija 2018. gada 21. septembrī iesniedza Austrijas Republika

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/22

      Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2018. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-356/15 Austrijas Republika/Eiropas Komisija 2018. gada 21. septembrī iesniedza Austrijas Republika
      (Lieta C-594/18 P)
      (2018/C 427/30)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Austrijas Republika (pārstāvis: Dr. G. Hesse)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Luksemburgas Lielhercogiste, Čehijas Republika, Francijas Republika, Ungārija, Polijas Republika, Rumānija, Slovākijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  1.

                  pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-356/15 Austrijas Republika/Eiropas Komisija;

                  2.

                  pilnībā apmierināt prasību pirmajā instancē atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 8. oktobra Lēmumu (ES) 2015/658 par valsts atbalstu SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N), ko Apvienotā Karaliste plāno īstenot attiecībā uz Kernkraftwerk Hinkley Point C (1)

                  3.

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanas izdevumus.

         Apelācijas sūdzības pamati un galvenie argumenti

      Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda piecus pamatus.

         Pirmais apelācijas pamats – Savienības kopīgo interešu mērķa neesamība

      Apstrīdētais spriedums šķiet prettiesisks, jo pretēji Vispārējās tiesas uzskatam par tiesībām jaunas kodolelektrostacijas būvniecība nav Savienības kopīgo interešu mērķis: tādēļ nedrīkstēja tikt noraidīts ceturtais prasības pamats saistībā ar devītā prasības pamata piekto daļu, ar ko tiek apgalvots, ka kodolenerģijas veicināšana neatbilst atbalsta atļaušanai vajadzīgajām kopīgām interesēm saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu.

         Otrais apelācijas pamats – LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta kļūdaina piemērošana

      Atbalsta pasākumi nepareizi esot novērtēti kā tādi, kas atbilst LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktam. Apstrīdētajā spriedumā atbilstošā tautsaimniecības joma LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē esot definēta kļūdaini, kā arī kļūdaini neesot pārbaudītas tirgus nepilnības. Līdz ar to nedrīkstēja tikt noraidīts pirmais prasības pamats, kā arī devītā prasības pamata pirmā un otrā daļa, kas attiecas uz tirgus robežām un tirgus nepilnībām.

         Trešais apelācijas pamats – samērīguma nepietiekama pārbaude

      Apstrīdētajā Vispārējās tiesas spriedumā nepareizi esot apstiprināta Eiropas Komisijas izdarītā nepietiekamā samērīguma pārbaude. Eiropas Komisijas izteiktie apgalvojumi par atbalsta samērīgumu neesot ne neatbilstoši, ne saprotami, kas izraisa lēmuma spēkā neesamību: Šajā ziņā nedrīkstēja tikt noraidīts sestais prasības pamats, devītā prasības pamata trešās daļas otrais iebildums un devītā prasības pamata sestā daļa, ar ko būtībā ir norādīts uz pasākumu samērīguma nepietiekamu kontroli.

         Ceturtais apelācijas pamats – darbības atbalstu nepieļaujamība

      Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā, ka pasākumi, kas paredzēti Hinkley Point C labā, ir nepieļaujami darbības atbalsti. Tā rezultātā nedrīkstēja tikt noraidīti trešais prasības pamats, kā arī devītā prasības pamata trešās daļas pirmais iebildums, ar ko ir apgalvots, ka Apvienotās Karalistes pasākumi ir jāpielīdzina nepieļaujamam darbības atbalstam.

         Piektais apelācijas pamats – atbalsta elementu nepietiekama noteikšana un “paziņojuma par garantijām” pārkāpums

      Visbeidzot Vispārējā tiesa esot, no vienas puses, nepietiekami noteikusi atbalsta elementus un, no otras puses, neesot ņēmusi vērā “paziņojuma par garantijām” pārkāpumu. Ņemot vērā iepriekš minēto, nedrīkstēja tikt noraidīts piektais prasības pamats, astotais prasības pamats un devītā prasības pamata ceturtā daļa, kas attiecas uz atbalsta elementu nepietiekamu noteikšanu, kā arī paziņojuma par garantijām pārkāpumu.

         (1)  OV 2015, L 109, 44. lpp.


title: Lieta T-884/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 9. oktobra spriedums – Multiconnect/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Konkurence — Koncentrācija — Mobilo telekomunikāciju pakalpojumu mazumtirdzniecības un vairumtirdzniecības tirgus ienākošajiem un izejošajiem zvaniem Vācijā — Telefónica Deutschland veiktā E-Plus iegāde — Lēmums, ar kuru koncentrācija ir atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līguma darbību — Galīgo saistību ar MTO nesaistītas daļas īstenošana — Nepārsūdzami tiesību akti — Nepieņemamība)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/46

      Vispārējās tiesas 2018. gada 9. oktobra spriedums – Multiconnect/Komisija
      (Lieta T-884/16) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Konkurence - Koncentrācija - Mobilo telekomunikāciju pakalpojumu mazumtirdzniecības un vairumtirdzniecības tirgus ienākošajiem un izejošajiem zvaniem Vācijā - Telefónica Deutschland veiktā E-Plus iegāde - Lēmums, ar kuru koncentrācija ir atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līguma darbību - Galīgo saistību ar MTO nesaistītas daļas īstenošana - Nepārsūdzami tiesību akti - Nepieņemamība)
      (2018/C 427/58)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Multiconnect GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvji: J.-M. Schultze, S. Pautke un C. Ehlenz, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: N. Khan, M. Farley un C. Vollrath)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un kurā ir lūgts atcelt iespējamos Komisijas lēmumus, kas ir iekļauti 2016. gada 11. un 29. oktobra vēstulēs par to korektīvo pasākumu īstenošanu, kuri neattiecas uz MTO un kuri ir paredzēti galīgajās saistībās, kas ir padarītas saistošas ar Komisijas 2014. gada 2. jūlija Lēmumu C(2014) 4443 final, ar kuru koncentrāciju atzīst par saderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līguma darbību, ievērojot noteiktais saistības (Lieta M.7018 – Telefónica Deutschland/E-Plus).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Izbeigt tiesvedību saistībā ar Telefónica Deutschland Holding AG un Drillisch AG pieteikumiem par iestāšanos lietā.

                  3)

                  Multiconnect GmbH sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                  Telefónica Deutschland Holding savus saistībā ar pieteikumu par iestāšanos lietā radušos tiesāšanās izdevumus sedz pati.

                  5)

                  Drillisch savus saistībā ar pieteikumu par iestāšanos lietā radušos tiesāšanās izdevumus sedz pati.

         (1)  OV C 38, 6.2.2017.


title: Lieta T-192/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 20. septembra rīkojums – RZ/EESK un Reģionu komiteja (Civildienests — ierēdņi — [konfidenciāli] — Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus — Nelabvēlīga akta neesamība — Nepieņemamība)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/66

      Vispārējās tiesas 2018. gada 20. septembra rīkojums – RZ/EESK un Reģionu komiteja
      (Lieta T-192/17) (1)

      (Civildienests - ierēdņi - [konfidenciāli] (2) - Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus - Nelabvēlīga akta neesamība - Nepieņemamība)
      (2018/C 427/88)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: RZ (pārstāvji: M.-A. Lucas, advokāts)

         Atbildētājas: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (pārstāvji: M. Pascua Mateo, K. Gambino un L. Camarena Januzec, kam palīdz M. Troncoso Ferrer un F.-M. Hislaire, advokāti), Reģionu komiteja (pārstāvji: S. Bachotet, M. Antonini un M. Esparrago Arzadun, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru būtībā tiek lūgts, pirmkārt, atcelt 2016. gada 11. maija lēmumu, ar kuru Reģionu komitejas ģenerālsekretārs ir [konfidenciāli], Reģionu komitejas un Ekonomikas un sociālo lietu komitejas (EESK) kopīgais dienests [konfidenciāli] un, otrkārt, piespriest atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājam esot nodarīts šo lēmumu dēļ.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  RZ atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 178, 6.6.2017.

         (2)  Konfidenciālie dati ir aizsegti.


title: Lieta C-596/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 21. septembrīLS Cable & System Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-439/14 LS Cable & System/Komisija

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/23

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 21. septembrīLS Cable & System Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-439/14 LS Cable & System/Komisija
      (Lieta C-596/18 P)
      (2018/C 427/31)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: LS Cable & System Ltd (pārstāvji: S. Spinks, S. Kinsella, Solicitors)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  pieņemt galīgu nolēmumu saskaņā ar Tiesas Statūtu 61. pantu un tādējādi atcelt lēmumu (1), ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju, un, īstenojot savu neierobežoto kompetenci, samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējai uzlikto naudas sodu;

                  —

                  gadījumā, ja Tiesa nepieņemtu nolēmumu šajā lietā, lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai saskaņā ar Tiesas spriedumu;

                  —

                  saskaņā ar Tiesas Reglamenta 184. pantu piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus gan Vispārējā tiesā, gan Tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

                  1.

                  Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, acīmredzami sagrozot pierādījumus, kas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējas piedāvājumiem EEZ projektiem.

                  2.

                  Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, uzskatot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja ir ievērojusi vietējās teritorijas līgumu, kas izrietot no tās pārstāvja piedalīšanās sanāksmē, un ka līdz ar to tai ir piemērojama publiskas norobežošanās judikatūra.

                  3.

                  Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, uzskatot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja varētu atspēkot prezumpciju par vietējās teritorijas principa ievērošanu, kas izriet no tās pārstāvja piedalīšanās, vien ar to, ka sanāksmē tas “publiski norobežojās”.

         (1)  Komisijas Lēmums C(2014) 2139 final (2014. gada 2. aprīlis) par procedūru saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu.


title: Lieta T-885/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 9. oktobra spriedums – Mass Response Service/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Konkurence — Koncentrācija — Mobilo telekomunikāciju pakalpojumu mazumtirdzniecības un vairumtirdzniecības tirgus ienākošajiem un izejošajiem zvaniem Vācijā — Telefónica Deutschland veiktā E-Plus iegāde — Lēmums, ar kuru koncentrācija ir atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līguma darbību — Galīgo saistību ar MTO nesaistītas daļas īstenošana — Nepārsūdzami tiesību akti — Nepieņemamība)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/47

      Vispārējās tiesas 2018. gada 9. oktobra spriedums – Mass Response Service/Komisija
      (Lieta T-885/16) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Konkurence - Koncentrācija - Mobilo telekomunikāciju pakalpojumu mazumtirdzniecības un vairumtirdzniecības tirgus ienākošajiem un izejošajiem zvaniem Vācijā - Telefónica Deutschland veiktā E-Plus iegāde - Lēmums, ar kuru koncentrācija ir atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līguma darbību - Galīgo saistību ar MTO nesaistītas daļas īstenošana - Nepārsūdzami tiesību akti - Nepieņemamība)
      (2018/C 427/59)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Mass Response Service GmbH (Vīne, Austrija) (pārstāvji: J.-M. Schultze, S. Pautke un C. Ehlenz, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: N. Khan, M. Farley un C. Vollrath)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un kurā ir lūgts atcelt iespējamos Komisijas lēmumus, kas ir iekļauti 2016. gada 24. un 29. oktobra vēstulēs par to korektīvo pasākumu īstenošanu, kuri neattiecas uz MTO un kuri ir paredzēti galīgajās saistībās, kas ir padarītas saistošas ar Komisijas 2014. gada 2. jūlija Lēmumu C(2014) 4443 final, ar kuru koncentrāciju atzīst par saderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līguma darbību, ievērojot noteiktais saistības (Lieta M.7018 – Telefónica Deutschland/E-Plus).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Izbeigt tiesvedību saistībā ar Telefónica Deutschland Holding AG un Drillisch AG pieteikumiem par iestāšanos lietā.

                  3)

                  Mass Response Service GmbH sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                  Telefónica Deutschland Holding savus saistībā ar pieteikumu par iestāšanos lietā radušos tiesāšanās izdevumus sedz pati.

                  5)

                  Drillisch savus saistībā ar pieteikumu par iestāšanos lietā radušos tiesāšanās izdevumus sedz pati.

         (1)  OV C 38, 6.2.2017.


title: Lieta T-242/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 19. septembra rīkojums – SC/Eulex Kosovo (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus — Šķīrējklauzula — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Savienības starptautisko misiju darbinieki — Secīgi uz noteiktu laiku noslēgti darba līgumi — Iekšējs konkurss — Atlases komisijas objektivitāte — Uz noteiktu laiku noslēgta līguma nepagarināšana — Prasības daļēja pārkvalificēšana — Līgumiskā atbildība — Ārpuslīgumiskā atbildība — Mantisks un morāls kaitējums — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/67

      Vispārējās tiesas 2018. gada 19. septembra rīkojums – SC/Eulex Kosovo

      (Lieta T-242/17) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus - Šķīrējklauzula - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Savienības starptautisko misiju darbinieki - Secīgi uz noteiktu laiku noslēgti darba līgumi - Iekšējs konkurss - Atlases komisijas objektivitāte - Uz noteiktu laiku noslēgta līguma nepagarināšana - Prasības daļēja pārkvalificēšana - Līgumiskā atbildība - Ārpuslīgumiskā atbildība - Mantisks un morāls kaitējums - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)
      (2018/C 427/89)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: SC (pārstāvji: L. Moro un A. Kunst, advokāti)

         Atbildētāja: Eulex Kosovo (pārstāvis: E. Raoult, advokāts)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt lēmumu noraidīt viņas kandidatūru iekšējā konkursā, kuru 2016. gadā ir organizējusi Eulex Kosovo attiecībā uz prokurora amatu (konkurss EK30077), un atcelt šīs misijas lēmumu nepagarināt darba līgumu, kas ar prasītāju noslēgts uz noteiktu laiku, un, otrkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar kuru tiek lūgts atlīdzināt materiālo un morālo kaitējumu, kas prasītājai esot radies, jo Eulex Kosovo neesot izpildījusi savus ārpuslīgumiskās saistības, un, treškārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 272. pantu un ar kuru tiek lūgts piespriest Eulex Kosovo, lai tā atlīdzinātu par savu līgumisko saistību neizpildi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  SC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 231, 17.7.2017.


title: Lieta C-597/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 21. septembrī Eiropas Savienības Padome iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2018. gada 13. jūlija spriedumu lietā T-680/13 Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC u.c./Eiropas Savienības Padome u.c.

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/24

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 21. septembrī Eiropas Savienības Padome iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2018. gada 13. jūlija spriedumu lietā T-680/13 Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC u.c./Eiropas Savienības Padome u.c.
      (Lieta C-597/18 P)
      (2018/C 427/32)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. de Gregorio Merino, E. Chatziioakeimidou, I. Gurov)

         Pārējie lietas dalībnieki: Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC u.c., Eiropas Komisija, Eiropas Centrālā banka, Eurogrupa, ko pārstāv Eiropas Savienības Padome, un Eiropas Savienība, ko pārstāv Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu daļā, kurā Vispārējā tiesa ir noraidījusi Padomes celto iebildi par nepieņemamību attiecībā uz Eurogrupu, un

                  —

                  piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Padome ar savu apelācijas sūdzību lūdz atcelt pārsūdzēto spriedumu daļā, kurā Vispārējā tiesa ir noraidījusi Padomes celto iebildi par nepieņemamību attiecībā uz Eurogrupu, un šī apelācijas sūdzība ir balstīta uz šādiem pamatiem:

                  —

                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka Eurogrupa ir “Savienības struktūra, kas formāli izveidota ar Līgumiem”;

                  —

                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, noraidot Padomes iebildi par nepieņemamību, lai gan tā nespēja identificēt nekādas “pilnvaras”, kas ar Līgumiem ir piešķirtas Eurogrupai;

                  —

                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka, ja tiktu apmierināta Padomes izvirzītā iebilde par nepieņemamību, tas nozīmētu “tādu struktūru izveidošanu pašā Eiropas Savienības juridiskajā sistēmā, kuru akti un darbības nevarētu izraisīt Eiropas Savienības atbildību”.


title: Lieta T-257/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 12. septembra rīkojums – RE/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu un atlīdzināt zaudējumus — Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Netieši izteikts piekļuves atteikums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Tiešs piekļuves atteikums — Prasījumu pielāgošana — Vispārējās tiesas Reglamenta 86. panta 4. punkta a) un b) apakšpunkts — Vispārējās tiesas Reglamenta 76. panta d) punkts — Nepieņemamība)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/68

      Vispārējās tiesas 2018. gada 12. septembra rīkojums – RE/Komisija
      (Lieta T-257/17) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu un atlīdzināt zaudējumus - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Netieši izteikts piekļuves atteikums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Tiešs piekļuves atteikums - Prasījumu pielāgošana - Vispārējās tiesas Reglamenta 86. panta 4. punkta a) un b) apakšpunkts - Vispārējās tiesas Reglamenta 76. panta d) punkts - Nepieņemamība)
      (2018/C 427/90)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: RE (pārstāvis: S. Pappas, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Erlbacher un C. Ehrbar)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un kurā ir lūgts atcelt Eiropas Komisijas netiešo lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāja 2017. gada 20. janvāra atkārtotais pieteikums par piekļuvi dokumentiem, kā arī Komisijas ģenerālsekretāra 2017. gada 24. maija Lēmumu C(2017) 3718 final, ciktāl ar to ir atteikta piekļuve dokumentam, kas ir saistīts ar prasītāja pieņemšanu darbā, un, otrkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 268. pantu un kurā ir lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājam esot nodarīts saistībā ar to, ka piekļuve šiem dokumentiem ir atteikta, kā arī ar kavēšanos pieteikuma par piekļuvi minētajiem dokumentiem izskatīšanā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību par prasījumiem, ar kuriem ir lūgts atcelt Eiropas Komisijas netiešo lēmumu, ar ko ir noraidīts RE 2017. gada 20. janvāra atkārtotais pieteikums par piekļuvi dokumentiem.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 221, 10.7.2017.


title: Lieta T-421/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 20. septembra rīkojums – Leino-Sandberg/Parlaments (Piekļuve dokumentiem — Dokuments, kas attiecas uz lēmumu par atteikumu piešķirt trešajām personām pilnīgu piekļuvi trialogu tabulām saistībā ar priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par Eiropolu un Lēmumu 2009/371/TI un 2005/681/TI atcelšanu — Piekļuves atteikums — Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta otrais ievilkums — Izņēmums saistībā ar tiesvedības aizsardzību — Publiskošana pēc prasības celšanas — Intereses celt prasību zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/68

      Vispārējās tiesas 2018. gada 20. septembra rīkojums – Leino-Sandberg/Parlaments
      (Lieta T-421/17) (1)

      (Piekļuve dokumentiem - Dokuments, kas attiecas uz lēmumu par atteikumu piešķirt trešajām personām pilnīgu piekļuvi trialogu tabulām saistībā ar priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par Eiropolu un Lēmumu 2009/371/TI un 2005/681/TI atcelšanu - Piekļuves atteikums - Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta otrais ievilkums - Izņēmums saistībā ar tiesvedības aizsardzību - Publiskošana pēc prasības celšanas - Intereses celt prasību zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2018/C 427/91)
      Tiesvedības valoda – angļu.

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Päivi Leino-Sandberg (Helsinki, Somija) (pārstāvji: O. Brouwer un S. Schubert, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: C. Burgos, S. Alves un I. Anagnostopoulou)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Eiropas Parlamenta 2017. gada 3. aprīļa lēmumu A(2016) 15112, ar ko prasītājai tika atteikta piekļuve Parlamenta 2015. gada 8. jūlija lēmumam A(2015) 4931, kurš adresēts Emilio De Capitani.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par Päivi Leino-Sandberg prasību.

                  2)

                  Somijas Republikas un Zviedrijas Karalistes pieteikumi par iestāšanos lietā vairs nav jāizskata.

                  3)

                  Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats, tostarp tos, kas ir saistīti ar pieteikumiem par iestāšanos lietā.

                  4)

                  Somijas Republika un Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas. Šī rīkojuma kopija tiks tām nosūtīta.

         (1)  OV C 293, 4.9.2017.


title: Lieta T-914/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 4. oktobra spriedums – Proof IT/EIGE (Publiski pakalpojumu līgumi — Iepirkuma procedūra — Divās daļās sadalītu pakalpojumu pieprasījums — Pārvaldības konsultāciju pakalpojumi — Statistikas rīku un resursu uzturēšana un atjaunināšana — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Piešķiršanas kritēriji — Pārskatāmība — Vienlīdzīga attieksme — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Ārpuslīgumiskā atbildība)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/48

      Vispārējās tiesas 2018. gada 4. oktobra spriedums – Proof IT/EIGE

      (Lieta T-914/16) (1)

      (Publiski pakalpojumu līgumi - Iepirkuma procedūra - Divās daļās sadalītu pakalpojumu pieprasījums - Pārvaldības konsultāciju pakalpojumi - Statistikas rīku un resursu uzturēšana un atjaunināšana - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Piešķiršanas kritēriji - Pārskatāmība - Vienlīdzīga attieksme - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Ārpuslīgumiskā atbildība)
      (2018/C 427/60)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Proof IT SIA (Rīga, Latvija) (pārstāvji: J. Jerņeva un D. Pāvila, advokātes)

         Atbildētājs: Eiropas Dzimumu līdztiesības institūts (EIGE) (pārstāvji: J. Stuyck, V. Ost un M. Vanderstraeten, advokāti)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt EIGE lēmumu, kas prasītājai paziņots 2016. gada 14. oktobra vēstulē ar atsauci EIGE/VL/mpD/2016/594 un ar kuru tika noraidīts prasītājas piedāvājums, ko tā iesniegusi saistībā ar iepirkumu EIGE/2016/OPER/01 ar nosaukumu “Pamatnolīgums par EIGE dzimumu statistikas rīku un resursu uzturēšanu un atjaunināšanu”, un ar kuru šā pamatlīguma slēgšanas tiesības ir piešķirtas citam pretendentam, un, otrkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un kurā tiek lūgts piešķirt zaudējumu atlīdzību, kas prasītājai esot nodarīti iespējas zaudēšanas vai pašas tirgus daļas zaudēšanas dēļ.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Proof IT SIA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 78, 13.3.2017.


title: Apvienotās lietas T-495/17 un T-496/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 13. septembra rīkojums – Gratis iç ve Dis Ticaret/EUIPO (“gratis”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafisku preču zīmju “gratis” reģistrācijas pieteikumi — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/69

      Vispārējās tiesas 2018. gada 13. septembra rīkojums – Gratis iç ve Dis Ticaret/EUIPO (“gratis”)
      (Apvienotās lietas T-495/17 un T-496/17) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafisku preču zīmju “gratis” reģistrācijas pieteikumi - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2018/C 427/92)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Gratis iç ve Dis Ticaret AȘ (Stambula, Turcija), kurai ir atļauts aizstāt Sedes Holding AȘ (pārstāvji: K. Ongena un C. Du Jardin, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Vuijst un A. Folliard–Monguiral)

         Priekšmets

      Prasības par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 30. maija lēmumiem lietās R 506/2017-2 un R 507/2017-2 attiecībā uz pieteikumiem par grafisku apzīmējumu “gratis” kā Eiropas Savienības preču zīmju reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasības noraidīt.

                  2)

                  Gratis iç ve Dis Ticaret AȘ atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 318, 25.9.2017.


title: Lieta C-432/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 2. jūlijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Consorzio Tutela Aceto Balsamico di Modena/BALEMA GmbH

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/3

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 2. jūlijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Consorzio Tutela Aceto Balsamico di Modena/BALEMA GmbH

      (Lieta C-432/18)
      (2018/C 427/05)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Consorzio Tutela Aceto Balsamico di Modena

         Atbildētāja: BALEMA GmbH

         Prejudiciālais jautājums

      Vai vispārējā nosaukuma “Aceto Balsamico di Modena” aizsardzība attiecas uz saliktā nosaukuma atsevišķo, ar ģeogrāfisko apgabalu nesaistīto apzīmējumu (“Aceto”, “Balsamico”, “Aceto Balsamico”) izmantošanu (1)?

         (1)  Komisijas Regulas (EK) Nr. 583/2009 (2009. gada 3. jūlijs) par nosaukuma ierakstīšanu Aizsargātu cilmes vietu nosaukumu un aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrā (OV 2009, L 175, 7. lpp.) 1. panta interpretācija..


title: Lieta C-473/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 20. jūlijā iesniedza Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) – GP/Bundesagentur für Arbeit, Familienkasse Baden-Württemberg West

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/5

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 20. jūlijā iesniedza Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) – GP/Bundesagentur für Arbeit, Familienkasse Baden-Württemberg West

      (Lieta C-473/18)
      (2018/C 427/09)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Baden-Württemberg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: GP

         Atbildētāja: Bundesagentur für Arbeit, Familienkasse Baden-Württemberg West

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Kura 2009. gada 15. oktobra Lēmuma Nr. H3 (1) norma tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, ir jāpiemēro ģimenes pabalstu par bērniem, kas ietver bērnu pabalstus, attiecīgi, apgādājamā bērna pabalstus, valūtas konvertācijai?

                  2)

                  Kā konkrēti ir jāinterpretē šādi piemērojama norma, aprēķinot no valūtas kursa atkarīgo bērnu pabalstu starpības summu?

                              a)

                              Ja ir jāpiemēro Lēmuma Nr. H3 2. punkts – kura diena šīs normas nozīmē ir diena, “kad iestāde veic attiecīgo darbību”?

                              b)

                              Ja ir jāpiemēro Lēmuma Nr. H3 3. punkta b) apakšpunkts (attiecīgajā gadījumā saistībā ar 4. punktu) – kurš mēnesis šīs normas nozīmē ir mēnesis, “kurā jāpiemēro noteikums”?

                              c)

                              Ja ir jāpiemēro Lēmuma Nr. H3 5. punkts: vai izņēmuma klauzula attiecībā uz valsts tiesībām ir saderīga ar Regulas (EK) Nr. 987/2009 (2) 90. pantā noteikto pilnvarojumu? Ja tā ir – vai ar valsts tiesību aktos ir “noteikts citādi” tiek prasīts tiesību akts formālā nozīmē vai pietiek ar valsts pārvaldes iestādes administratīvu norādījumu?

                  3)

                  Vai pastāv īpatnības, ja Šveices apgādājamā bērna pabalstu valūtas konvertāciju veic Vācijas ģimenes pabalstu kase?

                              a)

                              Vai, piemērojot Lēmumu Nr. H3 attiecībā uz Šveici, ir nozīme tam, ka Vācijas valsts tiesībās atbilstoši Einkommensteuergesetz [Likums par ienākuma nodokli] 65. panta 1. punkta pirmā teikuma 2. punktam ir paredzēta pabalstu izslēgšana?

                              b)

                              Vai valūtas konvertācijā saskaņā ar Lēmumu Nr. H3 ir nozīme datumam, kurā Šveices iestāde ir piešķīrusi vai izmaksājusi bērnu pabalstus?

                              c)

                              Vai valūtas konvertācijā saskaņā ar Lēmumu Nr. H3 ir nozīme datumam, kurā Vācijas iestāde ir noraidījusi vai piešķīrusi bērnu pabalstu starpību?

         (1)  Lēmums Nr. H3 (2009. gada 15. oktobris) par datumu, kas jāņem vērā, lai noteiktu valūtas kursu, kas minēts Regulas Nr. 987/2009 90. pantā, OV 2010, C 106, 56. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 987/2009 (2009. gada 16. septembris), ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, OV L 284, 30.10.2009., 1. lpp.


title: Lieta T-713/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 28. septembra rīkojums – Motex/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Atbalsts, ko Ungārija īstenojusi par labu uzņēmumiem, kuri nodarbina darba ņēmējus ar invaliditāti — Iepriekšējas izskatīšanas procedūra — Apgalvotie Komisijas lēmumi, ar kuriem pasākums atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu — Ieinteresētās personas jēdziens — Individuāla skāruma neesamība — Nepieņemamība)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/73

      Vispārējās tiesas 2018. gada 28. septembra rīkojums – Motex/Komisija
      (Lieta T-713/17) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Atbalsts, ko Ungārija īstenojusi par labu uzņēmumiem, kuri nodarbina darba ņēmējus ar invaliditāti - Iepriekšējas izskatīšanas procedūra - Apgalvotie Komisijas lēmumi, ar kuriem pasākums atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - Ieinteresētās personas jēdziens - Individuāla skāruma neesamība - Nepieņemamība)
      (2018/C 427/98)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Motex Ipari és Szolgáltató Rehabilitációs Kft. (Motex Kft.) (Estergoma-Kertvāroša, Ungārija) (pārstāvis: L. Szabó, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: V. Bottka un C. Georgieva-Kecsmar)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt lēmumus, kurus Komisija esot pieņēmusi attiecībā uz sūdzībām SA.29432 – CP 290/2009 – Ungārija – Atbalsts darba ņēmēju ar invaliditāti nodarbinātībai, kas esot nelikumīgs tiesiskā regulējuma diskriminējošā rakstura dēļ, un SA.45498 (FC/2016) – OPS Újpest lift Kft. sūdzība par valsts atbalstu, kas laikā no 2006. līdz 2012. gadam piešķirts uzņēmumiem, kuri nodarbina darba ņēmējus ar invaliditāti.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Motex Ipari és Szolgáltató Rehabilitációs Kft. (Motex Kft.) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 437, 18.12.2017.


title: Lieta T-583/18: Prasība, kas celta 2018. gada 26. septembrī – Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen/Komisija

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/95

      Prasība, kas celta 2018. gada 26. septembrī – Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen/Komisija
      (Lieta T-583/18)
      (2018/C 427/125)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen e.V. (Hannovere, Vācija) (pārstāvis: C. Antweiler, Rechtsanwalt)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
      atcelt Komisijas 2018. gada 12. jūlija Lēmumu C(2018) 4385 final attiecībā uz prasītājas 2016. gada 28. septembra sūdzību par atbalstu – SA.46538 (2017/NN).

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar šo prasību prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2018. gada 12. jūlija Lēmumu C(2018) 4385 final attiecībā uz tās sūdzību par atbalstu saistībā ar Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz [Lejassaksijas vietējo pārvadājumu likuma] (turpmāk tekstā – “NNVG”) 7a. panta noteikumiem (Lieta SA. 46538 [2017/NN]) (OV 2018, C 292, 1. lpp.).
      Prasība ir pamatota ar šādiem pamatiem.

                  1.

                  Nepaziņošana kā par atbalsta shēmu (LESD 108. panta 3. punkta pārkāpums)
                  Saistībā ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka NNVG 7a. pants ir jauna atbalsta shēma, par kuru saskaņā ar LESD 108. panta 3. punktu ir bijis jāpaziņo Komisijai.

                  2.

                  Nepaziņošana kā par vispārējiem noteikumiem (Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1370/2007 (1) 3. panta 3. punkta pārkāpums)
                  Saistībā ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka NNVG 7a. pants ir patstāvīgs tiesiskais regulējums par finanšu kompensāciju attiecībā uz sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām, ar kuru nosaka maksimāli pieļaujamos tarifus skolēniem, studentiem, mācekļiem un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, un uz kuru saskaņā ar Lejassaksijas federālās zemes gribu Regulu Nr. 1370/2007 nav paredzēts attiecināt. Minētā sekas būtu tādas, ka saskaņā ar šīs regulas 3. panta 3. punkta otro teikumu par NNVG 7a. pantu būtu bijis jāpaziņo Komisijai.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1370/2007 (2007. gada 23. oktobris) par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70 (OV 2007, L 315, 1. lpp.).


title: Lieta T-617/18: Prasība, kas celta 2018. gada 12. oktobrī – ZH/ECHA

text:
               3.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 436/63

      Prasība, kas celta 2018. gada 12. oktobrī – ZH/ECHA

      (Lieta T-617/18)
      (2018/C 436/87)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZH (pārstāvji: L. Levi un N. Flandin, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt prasītāja 2016. gada novērtējuma ziņojumu;

                  —

                  ciktāl nepieciešams arī atcelt ECHA2018. gada 2. jūlija lēmumu, kurš prasītājam tika paziņots 2018. gada 3. jūlijā un ar kuru ir noraidīta prasītāja sūdzība par 2016. gada novērtējuma ziņojumu;

                  —

                  piespriest kompensāciju par prasītājam nodarīto morālo kaitējumu un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus prasības pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts 2.2. pants ECHA2015. gada 18. jūnija lēmumā par vispārīgiem noteikumiem, ar ko tiek īstenota Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības (CEOS) 15. panta 2. daļa un īstenots Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 44. panta 1. punkts.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpta ECHA lēmumā, it īpaši tā 7. pantā, noteiktā novērtēšanas ziņojuma sagatavošanas kārtība, kā arī esot pārkāpts Civildienesta noteikumu 43. pants, kurš saskaņā ar CEOS 15. pantu pēc analoģijas attiecoties uz pagaidu darbiniekiem.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka novērtētājs esot pieļāvis acīmredzamas kļūdas vērtējumā attiecībā uz prasītājam veltīto negatīvo kritiku.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu.


title: Lieta C-548/17: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 29. novembra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Finanzamt Goslar/baumgarten sports & more GmbH (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Nodokļu uzlikšana profesionālā futbola spēlētāju aģentūrām – Maksājums, kas sadalīts vairākās daļās un kam uzlikts nosacījums – Nodokļa iekasējamības gadījums, nodokļa iekasējamība un nodokļa atgūšana)

text:
               28.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/7

      Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 29. novembra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Finanzamt Goslar/baumgarten sports & more GmbH

      (Lieta C-548/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Nodokļu uzlikšana profesionālā futbola spēlētāju aģentūrām - Maksājums, kas sadalīts vairākās daļās un kam uzlikts nosacījums - Nodokļa iekasējamības gadījums, nodokļa iekasējamība un nodokļa atgūšana))
      (2019/C 35/09)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesfinanzhof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Finanzamt Goslar

         Atbildētāja: baumgarten sports & more GmbH

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 63. pants, kopsakarā ar šīs direktīvas 64. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neļauj uzskatīt, ka nodokļa iekasējamības gadījums un nodokļa iekasējamība saistībā ar tādu aģenta veiktu profesionālā futbola spēlētāju iekārtošanas pakalpojumu sniegšanu, kāda aplūkota pamatlietā, par ko tiek veikti maksājumi, kas sadalīti vairākās daļās un kam uzlikti nosacījumi, un kas tiek maksāti vairāku gadu garumā pēc šīs iekārtošanas, notiek dienā, kad iestājas šī iekasējamība.

         (1)  OV C 437, 18.12.2017.


title: Lieta C-654/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 18. oktobrī iesniedza Verwaltungsgericht Stuttgart (Vācija) – Interseroh Dienstleistungsgesellschaft mbH/SAA Sonderabfallagentur Baden-Württemberg GmbH

text:
               28.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/8

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 18. oktobrī iesniedza Verwaltungsgericht Stuttgart (Vācija) – Interseroh Dienstleistungsgesellschaft mbH/SAA Sonderabfallagentur Baden-Württemberg GmbH

      (Lieta C-654/18)
      (2019/C 35/10)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Stuttgart

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Interseroh Dienstleistungsgesellschaft mbH

         Atbildētāja: SAA Sonderabfallagentur Baden-Württemberg GmbH

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regulas (EK) Nr. 1013/2006 (1) 3. panta 2. punkts,
                  atbilstoši kuram uz šādu atkritumu sūtījumiem reģenerācijas nolūkā gadījumā, kad vesto atkritumu daudzums ir lielāks par 20 kg, attiecas vispārējas informācijas prasības atbilstīgi 18. pantam:

                              a)

                              atkritumi, kas uzskaitīti III vai III B pielikumā;

                              b)

                              atkritumu maisījumi, kas nav klasificēti vienā pozīcijā III pielikumā un kuru sastāvā ietilpst vairāku III pielikumā uzskaitīto veidu atkritumi, ja šo maisījumu sastāvs neaizkavē to reģenerāciju videi drošā veidā un ja šādi maisījumi ir uzskaitīti IIIA pielikumā, saskaņā ar 58. pantu,

                        ir jāinterpretē tādējādi, ka uz tādu papīra, kartona un papīra izstrādājumu atkritumu maisījumiem, uz kuriem – tādā sastāvā, ka uz atkritumu daļām attiecīgi pašām par sevi – attiecas Bāzeles Konvencijas IX pielikuma B3020 pozīcijas pirmie trīs ievilkumi un kuru sastāvā papildus ietilpst līdz 10 % traucējošu vielu, attiecas Bāzeles B3020 kods un tāpēc uz tiem attiecas vispārējas informācijas prasības atbilstoši 18. pantam, nevis paziņošanas prasības atbilstoši 4. pantam?
                  Ja uz pirmo jautājumu ir jāatbild noliedzoši:

                  2)

                  Vai Regulas (EK) Nr. 1013/2006 3. panta 2. punkts,
                  atbilstoši kuram uz šādu atkritumu sūtījumiem reģenerācijas nolūkā gadījumā, kad vesto atkritumu daudzums ir lielāks par 20 kg, attiecas vispārējas informācijas prasības atbilstīgi 18. pantam:

                              a)

                              atkritumi, kas uzskaitīti III vai IIIB pielikumā;

                              b)

                              atkritumu maisījumi, kas nav klasificēti vienā pozīcijā III pielikumā un kuru sastāvā ietilpst vairāku III pielikumā uzskaitīto veidu atkritumi, ja šo maisījumu sastāvs neaizkavē to reģenerāciju videi drošā veidā un ja šādi maisījumi ir uzskaitīti IIIA pielikumā, saskaņā ar 58. pantu,

                        ir jāinterpretē tādējādi, ka tādu papīra, kartona un papīra izstrādājumu atkritumu maisījumi, uz kuriem – tādā sastāvā, ka uz atkritumu daļām attiecīgi pašām par sevi – attiecas Bāzeles Konvencijas IX pielikuma B3020 pozīcijas pirmie trīs ievilkumi un kuru sastāvā papildus ietilpst līdz 10 % traucējošu vielu, neietilpst III A pielikuma 3. punkta g) apakšpunkta piemērošanas jomā un tāpēc uz tiem neattiecas vispārējas informācijas prasības atbilstoši 18. pantam, bet gan paziņošanas prasības atbilstoši 4. pantam?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1013/2006 (2006. gada 14. jūnijs) par atkritumu sūtījumiem, OV 2006, L 190, 1. lpp.


title: Lieta T-692/18: Prasība, kas celta 2018. gada 23. novembrī – Montanari/EĀDD

text:
               28.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/27

      Prasība, kas celta 2018. gada 23. novembrī – Montanari/EĀDD
      (Lieta T-692/18)
      (2019/C 35/33)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Marco Montanari (Reggio d’Émilie, Itālija) (pārstāvji: A. Champetier un S. Rodrigues, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ar kuru prasītājam pilnībā vai daļēji atteikta piekļuve iepriekš minētajam dokumentam;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir celta par Eiropas Ārējās darbības dienesta 2018. gada 24. oktobra lēmumu, ar kuru prasītājam atteikts piešķirt piekļuvi 2017. gada 29. jūlija ziņojumam, kas sagatavots mediācijas procedūras beigās, kuru vadīja “Misiju atbalsta” nodaļas vadītājs.
      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir balstīts uz Regulas Nr. 1049/2001, LESD 15. panta 3. punkta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 42. panta pārkāpumu. It īpaši prasītājs apgalvo, ka publiska piekļuve iestāžu dokumentiem ir tiesību princips un ka atteikuma iespēja ir izņēmums. Tomēr Regulas Nr. 1049/2001 4. pantā paredzētie izņēmumi, uz kuriem atsaucas Eiropas Ārējās darbības dienests, nevar attaisnot atteikumu piekļūt dokumentiem, pamatojoties uz to, ka nav izpildīti iepriekš minētajā pantā paredzētie nosacījumi.

                  2.

                  Otrais pamats ir balstīts uz LESD 296. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta pārkāpumu, jo apstrīdētajos lēmumos esot pieļauta kļūda vai neesot norādīts pietiekams pamatojums.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips.


title: Lieta C-659/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 22. oktobrī iesniedza Juzgado de Instrucción de Badalona (Spānija) – kriminālprocess pret VW

text:
               28.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 22. oktobrī iesniedza Juzgado de Instrucción de Badalona (Spānija) – kriminālprocess pret VW
      (Lieta C-659/18)
      (2019/C 35/11)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de Instrucción de Badalona

         Pamatlietas puse

      VW

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants un it īpaši Direktīvas 2013/48/ES (1) 3. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesību uz advokāta palīdzību izmantošana var tikt pamatoti aizkavēta, ja aizdomās turētais vai apsūdzētais neierodas tiesā pēc pirmās pavēstes saņemšanas un ja tiek izdots valsts, Eiropas vai starptautiskais apcietināšanas orderis, tādējādi aizkavējot gan advokāta palīdzību, gan viņa piedalīšanos tiesvedībā līdz brīdim, kad tiek izpildīts apcietināšanas orderis un aizdomās turētais ar valsts varas iestāžu palīdzību tiek nogādāts tiesā?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/48/ES (2013. gada 22. oktobris) par tiesībām uz advokāta palīdzību kriminālprocesā un Eiropas apcietināšanas ordera procesā, par tiesībām uz to, ka pēc brīvības atņemšanas informē trešo personu, un par tiesībām, kamēr atņemta brīvība, sazināties ar trešām personām un konsulārajām iestādēm (OV 2013, L 294, 1. lpp.).


title: Lieta C-727/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 22. novembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) – HX/Procureur général près la cour d'appel de Paris, Ville de Paris

text:
               28.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 22. novembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) – HX/Procureur général près la cour d'appel de Paris, Ville de Paris

      (Lieta C-727/18)
      (2019/C 35/17)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: HX

         Atbildētāji: Procureur général près la cour d'appel de Paris, Ville de Paris

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīva 2006/123/EK (1) (2006. gada 12. decembris), ņemot vērā tās priekšmetu un piemērošanas jomu, kā tā definēta 1. un 2. pantā, ir piemērojama atkārtotai un īstermiņa mēbelētu dzīvojamo telpu, kas nav izīrētāja galvenā dzīvesvieta, izīrēšanai par maksu, pat neprofesionālām vajadzībām, gadījuma klientiem, kuriem minētās telpas nav pastāvīgā dzīvesvieta, it īpaši jēdzienu “pakalpojumu sniedzējs” un “pakalpojumi” gaismā?

                  2)

                  Vai apstiprinošas atbildes gadījumā tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds paredzēts Būvniecības un mājokļu kodeksa 631-7-1. pantā, ir atļaujas sistēma iepriekš minētajai darbībai Direktīvas 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) 9.–13. pantu izpratnē vai arī vienīgi prasība, kam piemērojamas 14. un 15. panta tiesību normas?
                  Gadījumā, ja ir piemērojams Direktīvas 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) 9.–13. pants:

                  3)

                  Vai šīs direktīvas 9. panta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka mērķis attiecībā uz cīņu pret īrei paredzēto mājokļu trūkumu ir sevišķi svarīgi iemesli saistībā ar sabiedrības interesēm, ar ko var pamatot valsts pasākumu, saskaņā ar kuru noteiktās ģeogrāfiskās zonās ir jāsaņem atļauja atkārtotai un īstermiņa mēbelētu dzīvojamo telpu izīrēšanai gadījuma klientiem, kuriem šīs telpas nav pastāvīgā dzīvesvieta?

                  4)

                  Apstiprinošas atbildes gadījumā, vai šāds pasākums ir samērīgs ar izvirzīto mērķi?

                  5)

                  Vai direktīvas 10. panta 2. punkta d) un e) apakšpunktam ir pretrunā valsts pasākums, saskaņā ar kuru ir nepieciešama atļauja “atkārtotai”“īstermiņa” mēbelētu dzīvojamo telpu izīrēšanai “gadījuma klientiem, kuriem šīs telpas nav pastāvīgā dzīvesvieta”?

                  6)

                  Vai direktīvas 10. panta 2. punkta d)–g) apakšpunktam ir pretrunā atļauju sistēma, saskaņā ar kuru atļaujas izsniegšanas nosacījumi tiek noteikti ar pilsētas domes lēmumu, ievērojot sociālās daudzveidības mērķi, it īpaši ņemot vērā dzīvojamo ēku tirgus īpatnības un vajadzību mazināt mājokļu trūkumu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū (OV L 376, 36. lpp.).


title: Lieta C-681/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 31. oktobrī iesniedza Tribunale ordinario di Brescia (Itālija) – JH/KG

text:
               28.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 31. oktobrī iesniedza Tribunale ordinario di Brescia (Itālija) – JH/KG

      (Lieta C-681/18)
      (2019/C 35/12)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale ordinario di Brescia

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: JH

         Atbildētāja: KG

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Direktīvas 2008/104/EK (1) (2008. gada 19. novembris) 5. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas liedz piemērot Leģislatīvo dekrētu Nr. 276/2003, ar grozījumiem, kas ir veikti ar Dekrētlikumu Nr. 34/2014, kurā: a) nav paredzēti ierobežojumi viena darbinieka secīgai nosūtīšanai darbā vienā un tajā pašā lietotājuzņēmumā; b) nav paredzēts, ka darbaspēka nodrošināšana uz noteiktu laiku ir likumīga, ja ir norādīti tehniska, ražošanas, organizācijas vai aizstāšanas rakstura iemesli darbaspēka nodrošināšanai; c) nav paredzēts, ka prasība par lietotājuzņēmuma ražošanas vajadzību pagaidu raksturu ir nosacījums tāda darba līguma veida izmantošanas likumībai?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/104/EK (2008. gada 19. novembris) par pagaidu darba aģentūrām (OV 2008, L 327, 9. lpp.).


title: Lieta C-600/16 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 29. novembra spriedums – National Iranian Tanker Company/Eiropas Savienības Padome (Apelācija – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojuši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku – Līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Vispārējās tiesas veikta iekļaušanas sarakstā atcelšana – Atkārtota iekļaušana sarakstā – Pierādījumu elementi, kas datēti ar agrāku datumu nekā pirmā iekļaušana sarakstā – Pirms pirmās iekļaušanas sarakstā zināmi fakti – Res judicata spēks – Piemērojamība – Tiesiskā drošība – Tiesiskās paļāvības aizsardzība – Efektīva tiesību aizsardzība tiesā – Ar loģistikas atbalstu Irānas valdībai saistīts iekļaušanas sarakstā pamatojums – Piemērojamība – Jēlnaftas pārvadāšanas darbība)

text:
               28.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/2

      Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 29. novembra spriedums – National Iranian Tanker Company/Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-600/16 P) (1)

      ((Apelācija - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojuši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku - Līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Vispārējās tiesas veikta iekļaušanas sarakstā atcelšana - Atkārtota iekļaušana sarakstā - Pierādījumu elementi, kas datēti ar agrāku datumu nekā pirmā iekļaušana sarakstā - Pirms pirmās iekļaušanas sarakstā zināmi fakti - Res judicata spēks - Piemērojamība - Tiesiskā drošība - Tiesiskās paļāvības aizsardzība - Efektīva tiesību aizsardzība tiesā - Ar loģistikas atbalstu Irānas valdībai saistīts iekļaušanas sarakstā pamatojums - Piemērojamība - Jēlnaftas pārvadāšanas darbība))
      (2019/C 35/02)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: National Iranian Tanker Company (pārstāvji: T. de la Mare, QC, M. Lester, QC, J. Pobjoy, barrister, kā arī R. Chandrasekera, S. Ashley un C. Murphy, solicitors)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Vitro un M. Bishop)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  National Iranian Tanker Company sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 30, 30.1.2017.


title: Lieta T-296/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 22. novembra spriedums – Buck–Chemie/EUIPO – Henkel (Tualetēm paredzēta skalošanas sistēma) (Kopienas dizainparaugs – Spēkā neesamības atzīšanas process – Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlota tualetēm paredzēta skalošanas sistēma – Spēkā neesamības pamats – Individuāls raksturs – Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. pants)

text:
               28.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/21

      Vispārējās tiesas 2018. gada 22. novembra spriedums – Buck–Chemie/EUIPO – Henkel (Tualetēm paredzēta skalošanas sistēma)
      (Lieta T-296/17) (1)

      ((Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlota tualetēm paredzēta skalošanas sistēma - Spēkā neesamības pamats - Individuāls raksturs - Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. pants))
      (2019/C 35/25)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Buck–Chemie GmbH (Herrenberg, Vācija) (pārstāvji: C. Schultze, J. Ossing, R.-D. Härer, C. Weber, H. Ranzinger, C. Brockmann un C. Gehweiler, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: S. Hanne)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Henkel AG & Co. KGaA (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvis: J. Schmidt, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas trešās padomes 2017. gada 8. marta lēmumu lietā R 2113/2015-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Buck–Chemie un Henkel.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Buck–Chemie GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) un Henkel AG & Co. KGaA tiesāšanās izdevumus, tostarp nepieciešamos izdevumus, kas radušies procesā EUIPO Apelācijas padomē.

         (1)  OV C 239, 24.7.2017.


title: Lieta C-686/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 5. novembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – OC u.c./Banca d’Italia u.c.

text:
               28.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/10

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 5. novembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – OC u.c./Banca d’Italia u.c.
      (Lieta C-686/18)
      (2019/C 35/13)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: OC u.c., Adusbef, Federconsumatori, PB u.c. un QA u.c.

         Atbildētājas: Banca d’Italia, Presidenza del Consiglio dei Ministri un Ministero dell’economia e delle finanze

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regulas (ES) Nr. 575/2013 (par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām) (1) 29. pants, Deleģētās Regulas Nr. 241/2014 (2) 10. pants, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. un 17. pants, tos skatot kopā arī ar Padomes Regulas (ES) Nr. 1024/2013 (2013. gada 15. oktobris) (3) 6. panta 4. punktu, liedz tādu valsts tiesisko regulējumu kā Dekrētlikuma Nr. 3/2015, kas ir apstiprināts ar grozījumiem ar Likumu Nr. 33/2015, 1. pants (un šobrīd arī Leģislatīvā dekrēta Nr. 72/2015 1. panta 15. punkts, ar ko tika aizstāts [Itālijas Banku Kodeksa] 28. panta 2.ter punkts un kurā būtībā ir atkārtots Dekrētlikuma Nr. 3/2015 1. panta 1. punkta a) apakšpunkta teksts, ar grozījumiem, kas nav būtiski šajā lietā), kurā ir paredzēts aktīvu slieksnis, kuru pārsniedzot kooperatīvajai bankai ir pienākums pārveidoties par akciju sabiedrību, nosakot šo limitu 8 miljardu [EUR] aktīvu apmērā? Vai minētie Eiropas parametri liedz arī tādu valsts tiesisko regulējumu, kas gadījumā, ja kooperatīvā banka tiek pārveidota par akciju sabiedrību, ļauj tai atlikt vai ierobežot, arī uz nenoteiktu laiku, sabiedrības dalībnieka, kas ir izstājies, akciju atmaksu?

                  2)

                  Vai LESD 3. un 63. un nākamie panti, kas reglamentē konkurenci iekšējā tirgū un brīvu kapitāla apriti, liedz tādu valsts tiesisko regulējumu kā Dekrētlikuma Nr. 3/2015, kas ir apstiprināts ar grozījumiem ar Likumu Nr. 33/2015, 1. pants, kas ierobežo bankas darbību kooperatīva veidā ar noteiktu aktīvu slieksni, kuru pārsniedzot tai ir pienākums pārveidoties par akciju sabiedrību?

                  3)

                  Vai LESD 107. un nākamie panti valsts atbalsta jomā liedz tādu valsts tiesisko regulējumu kā Dekrētlikuma Nr. 3/2015, kas ir apstiprināts ar grozījumiem ar Likumu Nr. 33/2015, 1. pants (un šobrīd arī Leģislatīvā dekrēta Nr. 72/2015 1. panta 15. punkts, ar ko tika aizstāts Itālijas Banku Kodeksa 28. panta 2.ter punkts un kurā būtībā ir atkārtots Dekrētlikuma Nr. 3/2015 1. panta 1. punkta a) apakšpunkta teksts, ar grozījumiem, kas nav būtiski šajā lietā), kurā ir paredzēts, ka kooperatīvā banka ir jāpārveido par akciju sabiedrību, ja tiek pārsniegts noteikts aktīvu slieksnis (kas ir noteikts 8 miljardu [EUR] apmērā), paredzot ierobežojumus sabiedrības dalībnieka daļu atmaksai izstāšanās gadījumā, lai novērstu iespējamo pārveidotās bankas likvidāciju?

                  4)

                  Vai Regulas (ES) Nr. 575/2013 29. pants, to skatot kopā ar Deleģētās Regulas (ES) Nr. 241/2014 10. pantu, liedz tādu valsts tiesisko regulējumu kā Dekrētlikuma Nr. 3/2015, kas ir apstiprināts ar grozījumiem ar Likumu Nr. 33/2015, 1. pants, kā tas ir interpretēts Corte costituzionale [Konstitucionālās tiesas] spriedumā Nr. 99/2018, kas ļauj kooperatīvajai bankai atlikt atmaksu uz neierobežotu laiku un pilnībā vai daļēji ierobežot atmaksājamo apjomu?

                  5)

                  Ja Tiesa piekritīs atbildētāju ieteiktajai Eiropas tiesiskā regulējuma interpretācijai, Tiesai tiek lūgts izvērtēt Komisijas deleģētās Regulas (ES) Nr. 241/2014 10. panta likumību Eiropas līmenī, ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. un 17. pantu (saskaņā ar ko: “Ikvienai personai ir tiesības uz īpašumu, kas iegūts likumīgi, tiesības to lietot un atsavināt, kā arī tiesības attiecībā uz to dot rīkojumu savas nāves gadījumam. Nevienam nedrīkst atņemt īpašumu, ja vien tas nav jādara sabiedrības interesēs, kā arī gadījumos un apstākļos, kuri ir paredzēti tiesību aktos, ar noteikumu, ka par zaudējumiem laikus izmaksā taisnīgu kompensāciju. Īpašuma izmantošanu var noteikt ar tiesību aktiem, ciktāl tas nepieciešams vispārējās interesēs.”), to skatot kopā arī ar Hartas 52. panta 3. punktu (saskaņā ar ko: “Ciktāl Hartā ir ietvertas tiesības, kuras atbilst Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijā garantētajām tiesībām, šo tiesību nozīme un apjoms ir tāds pats kā minētajā Konvencijā noteiktajām tiesībām. Šis noteikums neliedz Savienības tiesībās paredzēt plašāku aizsardzību.”) un ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūru par Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas papildprotokola 1. pantu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 575/2013 (2013. gada 26. jūnijs) par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (OV 2013, L 176, 1. lpp.).

         (2)  Komisijas Regula (ES) Nr. 241/2014 (2014. gada 7. janvāris), ar kuru Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 575/2013 papildina saistībā ar regulatīvajiem tehniskajiem standartiem, kas attiecas uz iestāžu pašu kapitāla prasībām (OV 2014, L 74, 8. lpp.).

         (3)  Padomes Regula (ES) Nr. 1024/2013 (2013. gada 15. oktobris), ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV 2013, L 287, 63. lpp.).


title: Lieta C-248/17 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 29. novembra spriedums – Bank Tejarat/Eiropas Savienības Padome (Apelācija – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojuši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku – Līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Vispārējās tiesas veikta iekļaušanas sarakstā atcelšana – Atkārtota iekļaušana sarakstā – Iekļaušanas sarakstā pamatojums, kas saistīts ar finanšu atbalsta sniegšanu Irānas valdībai un palīdzību aizliegtu preču un tehnoloģiju iegādē – Piemērojamība – Naftas un gāzes nozares projektu finansēšana – Pierādījumu elementi, kas datēti ar agrāku datumu nekā pirmā iekļaušana sarakstā – Pirms pirmās iekļaušanas sarakstā zināmi fakti – LESD 266. pants – Res judicata spēks – Piemērojamība – Efektīva tiesību aizsardzība tiesā)

text:
               28.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/3

      Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 29. novembra spriedums – Bank Tejarat/Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-248/17 P) (1)

      ((Apelācija - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojuši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku - Līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Vispārējās tiesas veikta iekļaušanas sarakstā atcelšana - Atkārtota iekļaušana sarakstā - Iekļaušanas sarakstā pamatojums, kas saistīts ar finanšu atbalsta sniegšanu Irānas valdībai un palīdzību aizliegtu preču un tehnoloģiju iegādē - Piemērojamība - Naftas un gāzes nozares projektu finansēšana - Pierādījumu elementi, kas datēti ar agrāku datumu nekā pirmā iekļaušana sarakstā - Pirms pirmās iekļaušanas sarakstā zināmi fakti - LESD 266. pants - Res judicata spēks - Piemērojamība - Efektīva tiesību aizsardzība tiesā))
      (2019/C 35/03)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Bank Tejarat (pārstāvji: S. Zaiwalla, P. Reddy un A. Meskarian, solicitors, M. Brindle, QC, T. Otty, QC, kā arī R. Blakeley, barrister)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J. Kneale un M. Bishop)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Bank Tejarat sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 249, 31.7.2017.


title: Lieta T-693/18: Prasība, kas celta 2018. gada 27. novembrī – ZY/Komisija

text:
               28.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/28

      Prasība, kas celta 2018. gada 27. novembrī – ZY/Komisija
      (Lieta T-693/18)
      (2019/C 35/34)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ZY (Kehl, Vācija) (pārstāvji: N. Voß un D. Fouquet, advokātes)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt atbildētājas Lēmumu SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) (2018. gada 28. maijs), kas izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 3166, attiecībā uz 2012. un 2013. gadu;

                  —

                  pakārtoti, atcelt atbildētājas Lēmumu SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) (2018. gada 28. maijs), kas izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 3166, ciktāl ar to attiecībā uz 2012. un 2013. gadu lielajiem elektroenerģijas patērētājiem ar vismaz 7 000 izmantošanas stundām gadā ir noteikts pienākums veikt atmaksu vairāk nekā 20 % apmērā, lielajiem elektroenerģijas patērētājiem ar vismaz 7 500 izmantošanas stundām gadā – vairāk nekā 15 % apmērā un lielajiem elektroenerģijas patērētājiem ar vismaz 8 000 izmantošanas stundām gadā – vairāk nekā 10 % apmērā no publiskotajām tīkla maksām;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot advokāta honorāru un ceļa izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir pamatota ar šādiem pamatiem.

                  1.

                  Kļūdaina valsts atbalsta LESD 107. panta 1. punkta izpratnē konstatācija
                  Pirmā prasības pamata ietvaros tiek norādīts, ka atbildētāja, pārbaudot strīda pamatā esošo atbrīvojumu no tīkla maksām, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, konstatējot valsts līdzekļu izmantošanu.
                  Turklāt, izvērtējot “selektivitātes” pazīmi, esot kļūdaini un nepilnīgi noteikta atsauces sistēma.

                  2.

                  Vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums
                  Otrā pamata ietvaros tiek apgalvots, ka ar atbildētājas lēmumu ir tikuši tikai noteikti vēlākas atmaksāšanas pienākumi lielajiem elektroenerģijas patērētājiem, kuri 2012. un 2013. gadā bija pilnībā atbrīvoti no tīkla maksām. Tādējādi pret šiem lielajiem elektroenerģijas patērētājiem salīdzinājumā ar lielajiem elektroenerģijas patērētājiem, kuri šajā pašā laikposmā izmantoja fiksētus tīkla maksu samazinājumus un kuriem nav noteikti vēlākas atmaksāšanas pienākumi, tiek piemērota nevienlīdzīga attieksme un tie tiek nepamatoti nostādīti nelabvēlīgākā situācijā.

                  3.

                  Tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpums
                  Trešā pamata ietvaros tiek norādīts, ka prasītāja pamatojoties uz konkrētajiem lietas apstākļiem varēja paļauties uz to, ka tai arī turpmāk tiks piemērotas iepriekš noteiktās īpašās tīkla maksas.


title: Lieta T-339/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 21. novembra spriedums – Shenzhen Jiayz Photo Industrial/EUIPO – Seven (“SEVENOAK”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “SEVENOAK” reģistrācijas pieteikums – Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “7seven” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               28.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/21

      Vispārējās tiesas 2018. gada 21. novembra spriedums – Shenzhen Jiayz Photo Industrial/EUIPO – Seven (“SEVENOAK”)
      (Lieta T-339/17) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “SEVENOAK” reģistrācijas pieteikums - Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “7seven” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)))
      (2019/C 35/26)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Shenzhen Jiayz Photo Industrial Ltd (Shenzhen, Ķīna) (pārstāvis: M. de Arpe Tejero, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: A. Lukošiūtė)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Seven SpA (Leinì, Itālija) (pārstāvis: L. Trevisan, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 23. marta lēmumu lietā R 1326/2016-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Seven un Shenzhen Jiayz Photo Industrial.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 23. marta lēmumu lietā R 1326/2016-1.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  EUIPO sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina astoņas desmitdaļas Shenzhen Jiayz Photo Industrial Ltd tiesāšanās izdevumu.

                  4)

                  Seven SpA sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina vienu desmitdaļu Shenzhen Jiayz Photo Industrial tiesāšanās izdevumu.

                  5)

                  Shenzhen Jiayz Photo Industrial sedz vienu desmitdaļu savu tiesāšanās izdevumu pati.

         (1)  OV C 239, 24.7.2017.