title: Lieta T-61/21: Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – EnergieVerbund Dresden/Komisija

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/40

      Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – EnergieVerbund Dresden/Komisija
      (Lieta T-61/21)
      (2021/C 138/53)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: EnergieVerbund Dresden GmbH (Drēsdene, Vācija) (pārstāvji: I. Zenke un T. Heymann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 17. septembra lēmumu, ar ko ir konstatēta koncentrācijas E.ON/Innogy saderība ar iekšējo tirgu, lieta M.8870 (OV 2020, C 379, 16. lpp.);

                  —

                  uzdot atbildētājai izsniegt procedūras dokumentus attiecībā uz lietām M.8870 un M.8871 saistībā ar sarunām starp atbildētāju un apvienošanās dalībniekiem pirms un pēc apvienošanās procedūras, katras darījuma daļas atsevišķo paziņošanu un atbildētājas viedokļa maiņu procedūras gaitā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājai saistībā ar tiesvedību radušos izdevumus par advokāta pakalpojumiem un ceļa izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai ir izvirzīti trīs pamati, kuri ir būtībā identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-53/21 EVH/Komisija.


title: Lieta T-62/21: Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – GGEW/Komisija

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/40

      Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – GGEW/Komisija
      (Lieta T-62/21)
      (2021/C 138/54)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: GGEW, Gruppen-Gas- und Elektrizitätswerk Bergstraße AG (Bensheim, Vācija) (pārstāvji: I. Zenke un T. Heymann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 17. septembra lēmumu, ar ko ir konstatēta koncentrācijas E.ON/Innogy saderība ar iekšējo tirgu, lieta M.8870 (OV 2020, C 379, 16. lpp.);

                  —

                  uzdot atbildētājai izsniegt procedūras dokumentus attiecībā uz lietām M.8870 un M.8871 saistībā ar sarunām starp atbildētāju un apvienošanās dalībniekiem pirms un pēc apvienošanās procedūras, katras darījuma daļas atsevišķo paziņošanu un atbildētājas viedokļa maiņu procedūras gaitā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājai saistībā ar tiesvedību radušos izdevumus par advokāta pakalpojumiem un ceļa izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai ir izvirzīti trīs pamati, kuri ir būtībā identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-53/21 EVH/Komisija.


title: Lieta T-63/21: Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – Stadtwerke Frankfurt am Main/Komisija

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/41

      Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – Stadtwerke Frankfurt am Main/Komisija
      (Lieta T-63/21)
      (2021/C 138/55)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Stadtwerke Frankfurt am Main Holding GmbH (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvis: C. Schalast, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 17. septembra lēmumu lietā M.8870;

                  —

                  Vispārējās tiesas Reglamenta 68. panta (5) izpratnē šo lietu un lietas par prasībām attiecībā uz to pašu lēmumu M.8871 saturiskās saistības dēļ kumulatīvi apvienot galīgā nolēmuma taisīšanai;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības par Komisijas 2019. gada 17. septembra lēmumu, ar kuru tika konstatēta koncentrācijas E.ON/Innogy saderība ar iekšējo tirgu, lieta M.8870 (OV 2020, C 379, 16. lpp.), pamatojumam prasītāja izvirza būtībā vienu pamatu, proti, par Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 (1) normu pārkāpumu. To darot tā pamatojas uz šādiem argumentiem:

                  1.

                  Koncentrācijas projekta sadalīšana trijos darījumos.

                              —

                              Ar koncentrācijas projekta patvaļīgo sadalīšanu atbildētāja pārkāpjot Eiropas Savienības Līgumus un Apvienošanās regulas normas. Tā it īpaši neesot ievērojusi procedūras noteikumus apvienošanās tiesību jomā un tādējādi neesot ņēmusi vērā lēmuma pieņemšanai būtiskus apstākļus vai neesot tos ņēmusi vērā pareizi. Pie minētā esot pieskaitāms it īpaši tas, ka neesot ņemta vērā juridiskā, ekonomiskā un faktiskā saistība kopējā koncentrācijas projekta ietvaros, tas, ka darījums esot kļūdaini kvalificēts kā aktīvu apmaiņa, tas, ka neesot ņemta vērā atlīdzības par RWE AG dalību E.ON SE16,67 % apmērā ietekme uz konkurenci, kā arī tas, ka esot kļūdaini novērtēta darījuma ietekme uz konkurenci.

                  2.

                  Koncentrācijas projekta un tā ietekmes uz Eiropas iekšējo tirgu nepareizs novērtējums.

                              —

                              Atbildētāja arī neesot pienācīgi noteikusi tirgus robežas. Turklāt tā esot balstījusies uz nepareizu izpratni par novērtējuma brīvību attiecībā uz darījuma ietekmi un esot nepareizi novērtējusi ietekmi uz konkurenci. Šajā ziņā tā piedevām balstoties uz objektīvi kļūdainu faktisko pamatu. Tādējādi atbildētāja aplami secinot, pirmkārt, ka koncentrāciju varēja izvērtēt pa daļām un, otrkārt, ka tai nav nelabvēlīgas ietekmes uz konkurenci Kopienas mērogā.

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 139/2004 (2004. gada 20. janvāris) par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (OV 2004, L 24, 1. lpp.).


title: Lieta T-64/21: Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – Mainova/Komisija

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/42

      Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – Mainova/Komisija
      (Lieta T-64/21)
      (2021/C 138/56)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Mainova AG (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvis: C. Schalast, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 17. septembra lēmumu lietā M.8870;

                  —

                  Vispārējās tiesas Reglamenta 68. panta (5) izpratnē šo lietu un lietas par prasībām attiecībā uz to pašu lēmumu M.8871 saturiskās saistības dēļ kumulatīvi apvienot galīgā nolēmuma taisīšanai;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Lai pamatotu prasību par Komisijas 2019. gada 17. septembra lēmumu, ar kuru tika konstatēta koncentrācijas E.ON/Innogy saderība ar iekšējo tirgu, lieta M.8870 (OV 2020, C 379, 16. lpp.), ir izvirzīts viens pamats, kas ir būtībā identisks vai līdzīgs pamatam, kurš izvirzīts lietā T-63/21 Stadtwerke Frankfurt am Main/Komisija.


title: Lieta T-68/21: Prasība, kas celta 2021. gada 28. janvārī – QA/Komisija

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/43

      Prasība, kas celta 2021. gada 28. janvārī – QA/Komisija
      (Lieta T-68/21)
      (2021/C 138/58)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: QA (pārstāvis: C. Roth, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai samaksāt [QA] summu 397 038,3 EUR apmērā par mantisko kaitējumu, kas tai nodarīts Komisijas pieļautā samērīguma, labas pārvaldības un tiesību uz aizstāvību principu, kuri izriet no Eiropas Savienības tiesībām, pārkāpuma dēļ;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai samaksāt [QA] summu 100 000 EUR apmērā par morālo kaitējumu, kas tai nodarīts samērīguma principa, kas izriet no Eiropas Savienības tiesībām, pārkāpuma dēļ;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp neatgūstamos izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja ir izvirzījusi četrus pamatus, no kuriem pirmie trīs ir par mantisko kaitējumu, kas tai esot nodarīts ar tās faktiskā un nākotnē iegūstamā atalgojuma iztrūkumu, un ceturtais pamats ir par morālo kaitējumu, kas tai esot nodarīts tās reputācijas aizskāruma dēļ.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Eiropas Komisijas pieļauts samērīguma principa pārkāpums, kas tādējādi ir uzskatāms par nelikumību, kuras autore ir Komisija un kura esot nodarījusi zaudējumus prasītājai.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots Eiropas Komisijas pieļauts tiesību uz aizstāvību pārkāpums, kas tādējādi ir uzskatāms par nelikumību, kuras autore ir Komisija un kura esot nodarījusi zaudējumus prasītājai.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots Eiropas Komisijas pieļauts labas pārvaldības principa pārkāpums, kas tādējādi ir uzskatāms par nelikumību, kuras autore ir Komisija un kura esot nodarījusi zaudējumus prasītājai.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Eiropas Komisijas pieļauts samērīguma principa pārkāpums, kas tādējādi ir uzskatāms par nelikumību, kuras autore ir Komisija un kura esot nodarījusi zaudējumus prasītājai.


title: Lieta T-73/21: Prasība, kas celta 2021. gada 4. februārī – PIC CO/EUIPO – Haribo Ricqles Zan (“P.I.C. Co.”)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/44

      Prasība, kas celta 2021. gada 4. februārī – PIC CO/EUIPO – Haribo Ricqles Zan (“P.I.C. Co.”)
      (Lieta T-73/21)
      (2021/C 138/59)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: PIC CO AD (Kazichene, Bulgārija) (pārstāve: A. Ivanova, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Haribo Ricqles Zan (Marseļa, Francija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “P.I.C. Co.” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 15 400 138

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 27. novembra lēmums lietā R 1847/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-77/21: Prasība, kas celta 2021. gada 4. februārī – QC/Komisija

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/44

      Prasība, kas celta 2021. gada 4. februārī – QC/Komisija
      (Lieta T-77/21)
      (2021/C 138/60)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: QC (pārstāvis: F. Moyse, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt netiešo noraidošo lēmumu, kas ir pieņemts 2020. gada 8. novembrī;

                  —

                  izdot rīkojumu pārrēķināt [QC] pensijas tiesības ar 2020. gada 1. maiju, pamatojoties uz visām viņa reālajām iemaksām Spānijas sociālās apdrošināšanas sistēmā;

                  —

                  piešķirt prasītājam summu, kas atbilst atšķirībai starp pārrēķināto viņa pensijas summu un faktiski [QC] saņemto apmēru, par laika posmu no 2020. gada 1. maija līdz iepriekš minētā pensijas tiesību pārrēķina dienai, šai summai pieskaitot likumā noteiktos procentus, ja ne – sākot no sūdzības iesniegšanas dienas, ja ne – tad no šīs prasības celšana dienas, ar atrunu, ka šī summa tiek palielināta par mēnešiem pēc 2021. gada janvāra, līdz netiešā noraidošā apstrīdētā lēmuma atcelšanai;

                  —

                  piešķirt prasītājam summu 25 000 EUR (divdesmit pieci tūkstoši euro) apmērā par mantisko kaitējumu;

                  —

                  piešķirt prasītājam summu 50 000 EUR (piecdesmit tūkstoši euro) apmērā par morālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LESD 45. un 48. pants, kuros ir noteikta darba ņēmēju pārvietošanās brīvība un sociālo tiesību aizsardzība darba ņēmēju brīvas pārvietošanās ietvaros, un, precīzāk, tiek apgalvots, ka esot pārkāpta Eiropas Savienības pilsoņa, kurš strādāja starptautiskā organizācijā, šādi īstenojot savu pārvietošanās brīvību Eiropas Savienībā, sociālo tiesību aizsardzība. Prasītājs uzskata, ka šis pārkāpums izpaužas arī kā citu Eiropas Savienības tiesību normu pārkāpums, tostarp:

                              —

                              Padomes Regulas (EEK) (1971. gada 14. jūnijs) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma shēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenes locekļiem, kas pārvietojas Kopienā (OV 1971, L 149, 2. lpp.), pārkāpums;

                              —

                              Eiropas savienības Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 7. panta un 11. pielikuma 2. punkta pārkāpums un

                              —

                              Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV 2004, L 166, 1. lpp.) 6. panta pārkāpums.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka prasītājam esot nodarīts mantisks un morāls kaitējums, ko tas cietis viņa tiesību uz pensiju neatzīšanas dēļ.


title: Lieta T-88/21: Prasība, kas celta 2021. gada 12. februārī – Paesen/EĀDD

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/45

      Prasība, kas celta 2021. gada 12. februārī – Paesen/EĀDD
      (Lieta T-88/21)
      (2021/C 138/61)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sandra Paesen (Beersel, Beļģija) (pārstāve: M. Casado García-Hirschfeld, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2020. gada 10. aprīļa lēmumu par pārcelšanu amatā, kas nav saistīts ar vadību, un, pakārtoti, atcelt pārbaudes laika nobeiguma ziņojumu, kas tika apstiprināts ar šo pašu lēmumu;

                  —

                  atcelt iecēlējinstitūcijas 2020. gada 12. maija lēmumu noraidīt sūdzības iesniedzējas 2020. gada 17. janvārī, pamatojoties uz Civildienestu noteikumu 24. pantu, iesniegto lūgumu sniegt palīdzību;

                  —

                  vajadzības gadījumā atcelt 2020. gada 4. novembra lēmumu, ar ko tika noraidīta sūdzība, ko prasītāja bija iesniegusi Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkta izpratnē;

                  —

                  atlīdzināt prasītājai finansiālo un morālo kaitējumu, ko, kā prasītāja uzskata, viņa ir cietusi psiholoģiskās vardarbības un administrācijas nelikumīgās rīcības dēļ;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai, ciktāl tā attiecas uz tiesību akta atcelšanu, prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz pamattiesību uz labu pārvaldību un tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu, acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pilnvaru nepareizu izmantošanu.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz Komisijas lēmuma par vidēja līmeņa vadību C (2008) 5028/2 11. panta un EĀDD ģenerālsekretāra 2019. gada 15. novembra lēmuma par iecēlējinstitūcijai, institūcijai, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, ADMIN, piešķirto pilnvaru īstenošanu un deleģēšanu (2019) 31, un acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

                  3.

                  Trešajam pamatam ir divas daļas.

                              —

                              Pirmā daļa attiecas uz pienākuma norādīt pamatojumu, kas izriet no Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 25. panta, neizpildi, Civildienesta noteikumu 7. panta 1. punkta pārkāpumu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

                              —

                              Otrā daļa attiecas uz Civildienesta noteikumu 26. panta neievērošanu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz cieņas aizskārumu un pienācīgu darba apstākļu, rūpības pienākuma un jebkāda veida psiholoģiskās vardarbības aizlieguma neievērošanu.


title: Lieta T-99/21: Prasība, kas celta 2021. gada 17. februārī – Construcciones Electromecanicas Sabero/EUIPO – Magdalenas de las Heras (“Heras Bareche”)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/48

      Prasība, kas celta 2021. gada 17. februārī – Construcciones Electromecanicas Sabero/EUIPO – Magdalenas de las Heras (“Heras Bareche”)
      (Lieta T-99/21)
      (2021/C 138/64)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Construcciones Electromecanicas Sabero, SL (Madride, Spānija) (pārstāvji: I. Valdelomar Serrano, P. Román Maestre un D. Liern Cendrero, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Magdalenas de las Heras, SA (Aranda de Duero, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Heras Bareche” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 979 710
      Process EUIPO: iebildumu process
      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 2. decembra lēmums lietā R 1019/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  konstatēt, ka apstrīdētajā lēmumā ir kļūdaini piemērots Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts;

                  —

                  atrisināt strīdu, piešķirot aizsardzību visām Eiropas Savienības (grafiskas) preču zīmes Nr. 17 979 10 “Heras Bareche” reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 30. un 35. klasē;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus, tostarp ar prasītājas pārstāvību šajā tiesvedībā saistītos izdevumus.

         Izvirzītais pamats

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-111/21: Prasība, kas celta 2021. gada 19. februārī – Ryanair/Komisija

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/49

      Prasība, kas celta 2021. gada 19. februārī – Ryanair/Komisija
      (Lieta T-111/21)
      (2021/C 138/65)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ryanair DAC (Swords, Īrija) (pārstāvji: E. Vahida, F.-C. Laprévote, V. Blanc, S. Rating un I. Metaxas-Maranghidis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2020. gada 30. novembra lēmumu par valsts atbalstu SA.55373 (2020/N) – Horvātija – Covid-19: Kaitējuma novēršana Croatia Airlines (1), un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājas lēmumā ir pārkāpti LESD īpašie noteikumi un Savienības tiesību vispārēji principi, kas bijuši Savienības gaisa transporta jomas liberalizācijas pamatā kopš 80. gadu beigām (proti, nediskriminācijas, pakalpojumu sniegšanas brīvības un brīvības veikt uzņēmējdarbību principi (2)).

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunktu un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, izvērtējot atbalsta samērīgumu ar Covid-19 krīzes radīto kaitējumu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav uzsākusi formālas izmeklēšanas procedūru, neraugoties uz nopietnajām grūtībām, un ir pārkāpusi prasītājas procesuālās tiesības.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu.

         (1)  OV 2021, C 17, 3. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1008/2008 (2008. gada 24. septembris) par kopīgiem noteikumiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai Savienībā (pārstrādātā versija) (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2008, L 293, 3.–20. lpp.).


title: Lieta T-121/21: Prasība, kas celta 2021. gada 25. februārī – Suez/Komisija

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/49

      Prasība, kas celta 2021. gada 25. februārī – Suez/Komisija
      (Lieta T-121/21)
      (2021/C 138/66)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Suez (Parīze, Francija) (pārstāvji: O. Billard, I. Simic, Y. Trifounovitch, G. Fabre, G. Vatin, D. Théophile, G. Aubron un O. Chriqui, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Lai pamatotu prasību par Komisijas 2020. gada 17. decembra Lēmumu C(2020) 8969, ar ko tika noraidīts viņa lūgums, pirmkārt, konstatēt, ka Veolia Environnement S.A. ir pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 139/2004 (1) 7. panta 1. punktu, iegādājoties 29,9 % no Suez kapitāldaļām bez iepriekšējas Komisijas atļaujas saņemšanas, un, otrkārt, pieņemt pagaidu pasākumu attiecībā uz šo sabiedrību saskaņā ar minētās regulas 8. panta 5. punkta a) apakšpunktu, prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz pamatojuma atbilstoši LESD 296. pantam neesamību. Prasītājs norāda, ka Komisija neesot izpildījusi LESD 296. panta prasības, pieņemot lēmumu, no kura argumentācijas nedz prasītājs, nedz Vispārējā tiesa nevarot saprast iemeslus, kādēļ Komisija uzskatīja, ka ir piemērojama EK Apvienošanās regulas 7. panta 2. punktā paredzētā automātiskā atkāpe. Prasītājs arī apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā esot norādīts pretrunīgs pamatojums EK Apvienošanās regulas 7. panta 1. punkta piemērošanai attiecībā uz prasītāja kapitāldaļu 29,9 % apmērā iegādi. Visbeidzot prasītājs uzskata, ka apstrīdētais lēmums bez pietiekama pamatojuma esot novirzījies no Tiesas pastāvīgās judikatūras attiecībā uz principu, ka izņēmums no EK Apvienošanās regulas 7. panta 2. punktā paredzētās apturošās iedarbības ir jāpiemēro šauri.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz EK Apvienošanās regulas 7. panta 2. punkta pārkāpumu. Prasītājs šajā ziņā uzskata, ka Komisija esot pārkāpusi šo tiesību normu, uzskatot, pirmkārt, ka šajā tiesību aktā paredzētais izņēmums ir jāpiemēro visam vienotajam koncentrācijas darījumam, ko bija iecerējusi Veolia, visiem darījumiem, lai gan šim izņēmumam acīmredzami nebija mērķa un tātad tas nebija piemērojams šim darījumam, un, otrkārt, ka uz visiem juridiskajiem darījumiem, kas veidoja vienu vienotu koncentrācijas darījumu, būtu jāattiecas vienam un tam pašam tiesiskajam regulējumam saskaņā ar šo pantu. Prasītājs arī uzskata, ka tas, ka Komisija piemēroja šajā tiesību normā paredzēto izņēmumu privātai vērtspapīru iegādei no viena pārdevēja, esot šī tiesību akta papildu pārkāpums. Visbeidzot prasītājs pārmet Komisijai, ka tā uzskatīja, ka Veolia bija izpildījusi nosacījumu, kas saistīts ar paziņošanu bez kavēšanās par koncentrācijas darījumu.

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (“EK Apvienošanās regula”) (OV 2004, L 24, 1. lpp.).


title: Lieta T-122/21: Prasība, kas celta 2021. gada 25. februārī – QI/Komisija

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/50

      Prasība, kas celta 2021. gada 25. februārī – QI/Komisija
      (Lieta T-122/21)
      (2021/C 138/67)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: QI (pārstāvis: N. de Montigny, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt prasītājas galīgos karjeras novērtējuma ziņojumus par 2018. un 2019. gadu;

                  —

                  atcelt, ciktāl nepieciešams, lēmumu, ar kuru tika noraidīta 2020. gada 16. novembra sūdzība;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja ir izvirzījusi trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvota piemērojamo vispārīgos īstenošanas noteikumu neievērošana. Attiecībā uz novērtējuma ziņojumu par 2018. gadu prasītāja apgalvo, ka pārsūdzības posmā ir veikta nelikumīga darba apmierinošā snieguma pārskatīšana. Attiecībā uz novērtējuma ziņojumu par 2019. gadu prasītāja kritizē apelācijas novērtētāja iesaistīšanos agrīnā stadijā. Visbeidzot, attiecībā uz abiem ziņojumiem prasītāja apgalvo, ka tās gadījumā ir pieļauta kļūda vispārīgo īstenošanas noteikumu 2. panta 3. punkta a) apakšpunkta un šo pašu noteikumu 4. panta interpretācijā un piemērošanā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvota objektivitātes un neitralitātes pienākuma neievērošana, pienākuma sniegt palīdzību un labas pārvaldības pienākuma neievērošana, Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 21.a panta pārkāpums, kā arī procesa sagrozīšana vai ļaunprātīga izmantošana.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā, būtiskas faktu neprecizitātes, ļaunprātīgi apgalvojumi, kas nav saistīti ar objektīviem faktiem, un lojalitātes pienākuma jēdziena neievērošana.


title: Lieta T-124/21: Prasība, kas celta 2021. gada 25. februārī – Mariani u.c./Parlaments

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/51

      Prasība, kas celta 2021. gada 25. februārī – Mariani u.c./Parlaments
      (Lieta T-124/21)
      (2021/C 138/68)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Thierry Mariani (Parīze, Francija) un 22 citi prasītāji (pārstāvis: F. Wagner, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, EURATOM) 2020/2223 (2020. gada 23. decembris), ar kuru groza Regulu (ES, Euratom) Nr. 883/2013 attiecībā uz sadarbību ar Eiropas Prokuratūru un Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai izmeklēšanas efektivitāti (OV 2020, L 437, 49. lpp.), 1. pantu un, konkrētāk, ar to grozītās un papildinātās regulas 3. panta 11. punktu, 4. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu, 5. panta 1. punktu, 7. panta 3.a punktu un 9.a panta 1.–4. punktu;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza vienu vienīgu pamatu, ar ko tiek apgalvots, ka ir pārkāpta Eiropas Savienības Pamattiesību harta (turpmāk tekstā – “Harta”), Eiropas Cilvēktiesību konvencija, judikatūrā atzītie vispārējie principi, Protokols par deputātu privilēģijām un imunitāti, Eiropas Parlamenta Reglaments un Deputātu nolikums.
      Prasītāji pārmet, ka apstrīdētais akts ļauj Eiropas Birojam krāpšanas apkarošanai (OLAF) bez brīdinājuma un nekavējoši piekļūt jebkurai informācijai, kā arī deputātu un viņu palīgu telpām, nesaņemot tam neatkarīgas tiesas atļauju, kas parasti būtu nepieciešama jebkurā demokrātiskā valstī.
      Prasītāji kritizē arī to, ka apstrīdētais akts ļaujot OLAF piekļūt deputātu un viņu palīgu privātām ierīcēm, kā arī informācijai par bankas kontiem un šo kontu izrakstiem.
      Prasītāji uzskata, ka šādas izmeklēšanas procedūras ietvaros OLAF varēs uzsākt izmeklēšanu, balstoties tikai uz anonīmu sūdzību, un pauž bažas par to, ka deputāti, it īpaši Parlamenta opozīcijā esošie, tiktu pakļauti spiedienam, šantāžai un citādai iebiedēšanai, balstoties tikai uz anonīmu sūdzību, kas varētu dot iespēju ietekmēt viņu darbību Parlamentā.
      Prasītāji arī apgalvo, ka procesuālo garantiju kontrolieris nebūt nav tāda neatkarīga institūcija, kāda attiecībā pret kriminālpolicijas izmeklētājiem būtu izmeklētājtiesnesis, jo šo kontrolieri amatā ieceļ Komisija, un viņa budžets ir atkarīgs no Komisijas. Prasītāji uzskata, ka šāda sistēma nekādi negarantē objektivitāti attiecībā pret ievēlētajiem opozīcijas pārstāvjiem, pret kuriem varētu tikt veikta OLAF izmeklēšana.
      Prasītāji arī pārmet, ka ar apstrīdēto aktu tiek aizskarti vispārējie Savienības tiesību principi, kas nostiprināti Hartas 7. un 8. pantā, jo tas atļauj OLAF gūt piekļuvi informācijai, kas uz to neattiecas un kas neattiecas arī uz Parlamentu vai jebkuru citu Eiropas iestādi.
      Visbeidzot, prasītāji uzskata, ka ar apstrīdēto aktu tiek aizskarti vispārējie Savienības tiesību principi, kas nostiprināti Protokola par deputātu privilēģijām un imunitāti 8. un 9. pantā, jo apstrīdētā regula ļauj OLAF neievērot deputātu imunitāti arī tad, ja neviena tiesu iestāde nav iepriekš nedz pieprasījusi, nedz – a fortiori – panākusi viņu parlamentārās imunitātes atcelšanu un ja neviens nav pieķerts noziedzīga nodarījuma izdarīšanas vietā. Prasītāji uzskata, ka apstrīdētā regula ļauj OLAF un arī to eventuāli piesaistījušajam Eiropas Parlamentam apiet Parlamenta locekļu imunitāti un neaizskaramību, lai iegūtu piekļuvi informācijai, kurai citādi OLAF nevarētu piekļūt.


title: Lieta T-549/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 10. februāra rīkojums – Hexal/EMA

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/52

      Vispārējās tiesas 2021. gada 10. februāra rīkojums – Hexal/EMA

      (Lieta T-549/18) (1)

      (2021/C 138/69)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Astotās palātas (paplašinātā sastāvā) priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 436, 3.12.2018.


title: Lieta T-511/19: Vispārējās tiesas 2021.gada 12. februāra rīkojums – Staciwa/Komisija

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/52

      Vispārējās tiesas 2021.gada 12. februāra rīkojums – Staciwa/Komisija
      (Lieta T-511/19) (1)

      (2021/C 138/70)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 357, 21.10.2019.


title: Lieta T-188/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 10. februāra rīkojums – Close un Cegelec/Parlaments

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/53

      Vispārējās tiesas 2021. gada 10. februāra rīkojums – Close un Cegelec/Parlaments
      (Lieta T-188/20) (1)

      (2021/C 138/71)
      Tiesvedības valoda – franču
      Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 262, 10.8.2020.


title: Lieta T-507/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 12. februāra rīkojums – Colombani/EĀDD

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/53

      Vispārējās tiesas 2021. gada 12. februāra rīkojums – Colombani/EĀDD
      (Lieta T-507/20) (1)

      (2021/C 138/72)
      Tiesvedības valoda – franču
      Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 329, 5.10.2020.


title: Lieta C-690/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 29. oktobrī iesniedza Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris (Francija) – kriminālprocess pret X

text:
               28.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/2

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 29. oktobrī iesniedza Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris (Francija) – kriminālprocess pret X
      (Lieta C-690/18)
      (2021/C 252/02)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      X

            Piedaloties
          : Consommation, logement et cadre de vie (CLCV), France Nature Environnement, Générations futures, Greenpeace France, ADR Europe Express, Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir), AS u.c.
      Ar 2021. gada 6. maija rīkojumu Tiesa (septītā palāta) nosprieda, ka:

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 715/2007 (2007. gada 20. jūnijs par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (Euro 5 un Euro 6) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai (1) 3. panta 10. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka “konstrukcijas elements” šīs tiesību normas izpratnē ir programmatūra, kas ir ievietota dzinēja vadības blokā vai kas uz to iedarbojas, ja tā ietekmē emisiju kontroles sistēmas darbību un samazina tās efektivitāti.

                  2)

                  Regulas Nr. 715/2007 3. panta 7. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdzienā “emisiju kontroles sistēma” šīs tiesību normas izpratnē ietilpst gan tehnoloģijas un tā saucamā “izplūdes gāzu pēcapstrādes” stratēģija, kuras samazina emisijas pēc tam, proti, pēc to rašanās, gan arī tās, kuras – tāpat kā izplūdes gāzu recirkulācijas sistēma – samazina emisijas iepriekš, proti, to veidošanās laikā.

                  3)

                  Regulas Nr. 715/2007 3. panta 7. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka par “pārveidošanas ierīci” šīs tiesību normas izpratnē ir uzskatāma ierīce, kura atpazīst visus parametrus, kas saistīti ar šajā regulā paredzēto tipa apstiprinājuma procedūru norisi, lai šo procedūru laikā uzlabotu emisiju kontroles sistēmas darbību un tādējādi panāktu transportlīdzekļa tipa apstiprinājumu, arī tad, ja tādu uzlabojumu atsevišķos gadījumos iespējams novērot arī transportlīdzekļa normālas ekspluatācijas apstākļos.

                  4)

                  Regulas Nr. 715/2007 5. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uz pārveidošanas ierīci, ar kuru tipa apstiprinājuma procedūrās sistemātiski tiek uzlabota transportlīdzekļu emisiju kontroles sistēmas efektivitāte, lai ievērotu šajā regulā noteiktās emisiju robežvērtības un lai tādējādi iegūtu šo transportlīdzekļa tipa apstiprināju, nevar attiecināt šajā tiesību normā paredzēto izņēmumu no tādu ierīču aizlieguma, kas ir saistīts ar dzinēja aizsardzību pret bojājumiem vai nelaimes gadījumu un ar transportlīdzekļa drošu lietošanu, arī tad, ja šī ierīce palīdz novērst dzinēja nodilumu vai aizsērēšanu.

         (1)  OV 2007, L 171, 1. lpp.


title: Lieta C-691/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 29. oktobrī iesniedza Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris (Francija) – kriminālprocess pret Y

text:
               28.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/3

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 29. oktobrī iesniedza Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris (Francija) – kriminālprocess pret Y
      (Lieta C-691/18)
      (2021/C 252/03)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Juge d’instruction du tribunal de grande instance de Paris

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      Y

            Piedaloties
         : BT, Consommation, logement et cadre de vie (CLCV), Générations futures, Greenpeace France, CU, Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir)
      Ar 2021. gada 6. maija rīkojumu Tiesa (septītā palāta) nosprieda, ka:

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 715/2007 (2007. gada 20. jūnijs par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (Euro 5 un Euro 6) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai (1) 3. panta 10. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka “konstrukcijas elements” šīs tiesību normas izpratnē ir programmatūra, kas ir ievietota dzinēja vadības blokā vai kas uz to iedarbojas, ja tā ietekmē emisiju kontroles sistēmas darbību un samazina tās efektivitāti.

                  2)

                  Regulas Nr. 715/2007 3. panta 7. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdzienā “emisiju kontroles sistēma” šīs tiesību normas izpratnē ietilpst gan tehnoloģijas un tā saucamā “izplūdes gāzu pēcapstrādes” stratēģija, kuras samazina emisijas pēc tam, proti, pēc to rašanās, gan arī tās, kuras – tāpat kā izplūdes gāzu recirkulācijas sistēma – samazina emisijas iepriekš, proti, to veidošanās laikā.

                  3)

                  Regulas Nr. 715/2007 3. panta 7. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka par “pārveidošanas ierīci” šīs tiesību normas izpratnē ir uzskatāma ierīce, kura atpazīst visus parametrus, kas saistīti ar šajā regulā paredzēto tipa apstiprinājuma procedūru norisi, lai šo procedūru laikā uzlabotu emisiju kontroles sistēmas darbību un tādējādi panāktu transportlīdzekļa tipa apstiprinājumu, arī tad, ja tādu uzlabojumu atsevišķos gadījumos iespējams novērot arī transportlīdzekļa normālas ekspluatācijas apstākļos.

                  4)

                  Regulas Nr. 715/2007 5. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uz pārveidošanas ierīci, ar kuru tipa apstiprinājuma procedūrās sistemātiski tiek uzlabota transportlīdzekļu emisiju kontroles sistēmas efektivitāte, lai ievērotu šajā regulā noteiktās emisiju robežvērtības un lai tādējādi iegūtu šo transportlīdzekļa tipa apstiprināju, nevar attiecināt šajā tiesību normā paredzēto izņēmumu no tādu ierīču aizlieguma, kas ir saistīts ar dzinēja aizsardzību pret bojājumiem vai nelaimes gadījumu un ar transportlīdzekļa drošu lietošanu, arī tad, ja šī ierīce palīdz novērst dzinēja nodilumu vai aizsērēšanu.

         (1)  OV 2007, L 171, 1. lpp.


title: Lieta C-268/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 23. aprīlī iesniedza Högsta domstolen (Zviedrija) – Norra Stockholm Bygg AB/Per Nycander AB

text:
               28.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 23. aprīlī iesniedza Högsta domstolen (Zviedrija) – Norra Stockholm Bygg AB/Per Nycander AB

      (Lieta C-268/21)
      (2021/C 252/22)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Iesniedzējtiesa

         Högsta domstolen

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Norra Stockholm Bygg AB

         Atbildētāja: Per Nycander AB

         Cits lietas dalībnieks: Entral AB

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Vispārīgās datu aizsardzības regulas (1) 6. panta 3. punktā un 6. panta 4. punktā ir ietverta arī prasība valsts procesuālajām normām par izpaušanas pienākumu?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Vispārīgās datu aizsardzības regula nozīmē to, ka, lemjot par dokumenta ar personas datiem izpaušanu, ir jāņem vērā arī reģistrēto personu intereses? Vai šajā gadījumā Savienības tiesībās ir noteikta prasība, kā tieši šo vērtējumu veikt?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula)


title: Lieta C-284/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 3. maijā Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 24. februāra spriedumu T-161/18 Braesch u.c./Komisija

text:
               28.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/18

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 3. maijā Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 24. februāra spriedumu T-161/18 Braesch u.c./Komisija
      (Lieta C-284/21 P)
      (2021/C 252/24)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Bouchagiar un K. Blanck)

         Pārējie lietas dalībnieki: Anthony Braesch, Trinity Investments DAC, Bybrook Capital Master Fund LP, Bybrook Capital Hazelton Master Fund LP, Bybrook Capital Badminton Fund LP

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  pašai izskatīt prasību pirmajā instancē un noraidīt to kā nepieņemamu, un

                  —

                  piespriest pārējiem lietas dalībniekiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza vienu apelācijas sūdzības pamatu.
      Tās ieskatā, Vispārējā tiesa ir pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un procesuālās regulas valsts atbalsta jomā (1) 1. panta h) punktu, jo tā prasītājus pirmajā instancē esot nepareizi kvalificējusi par “ieinteresētajām pusēm” vai attiecīgi “ieinteresētajām personām”.
      Uz šī pamata Vispārējā tiesa esot kļūdaini secinājusi, ka prasītājiem pirmajā instancē bija locus standi, lai, pamatojoties uz LESD 263. panta ceturto daļu, ierosinātu lietu par Komisijas 2017. gada 4. jūlija Lēmumu C(2017) 4690 final par Valsts atbalstu SA.47677 (2017/N), ar ko atļauj atbilstīgu valsts atbalstu, ko Itālija piešķīrusi Banca Monte dei Paschi di Siena.

         (1)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


title: Lieta T-637/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 12. maija spriedums – Sun Stars & Sons/EUIPO – Carpathian Springs (“AQUA CARPATICA”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīmes “AQUA CARPATICA” reģistrācijas pieteikums – Agrākas Eiropas Savienības un valsts trīsdimensiju preču zīmes “VODAVODA” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespējas neesamība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               28.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/20

      Vispārējās tiesas 2021. gada 12. maija spriedums – Sun Stars & Sons/EUIPO – Carpathian Springs (“AQUA CARPATICA”)
      (Lieta T-637/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīmes “AQUA CARPATICA” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības un valsts trīsdimensiju preču zīmes “VODAVODA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2021/C 252/26)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sun Stars & Sons Pte Ltd (Singapūra, Singapūra) (pārstāves: M. Maček un C. Saettel, advokātes)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Crespo Carrillo un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Carpathian Springs SA (Vatra Dornei, Rumānija) (pārstāvji: D. Bogdan, G. Bozocea un M. Stănescu, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 6. augusta lēmumu lietā R 317/2018-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Sun Stars & Sons un Carpathian Springs.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Sun Stars & Sons Pte Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 399, 25.11.2019.


title: Lieta T-167/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 12. maija spriedums – Tornado Boats International/EUIPO – Haygreen (“TORNADO”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme “TORNADO” – Absolūts spēkā neesamības pamats – Ļaunticība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               28.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/22

      Vispārējās tiesas 2021. gada 12. maija spriedums – Tornado Boats International/EUIPO – Haygreen (“TORNADO”)
      (Lieta T-167/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “TORNADO” - Absolūts spēkā neesamības pamats - Ļaunticība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2021/C 252/29)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Tornado Boats International ApS (Lystrup, Dānija) (pārstāvis: M. Hoffgaard Rasmussen, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Folliard-Monguiral un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: David Haygreen (Colwyn Bay, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: R. Harrison, solicitor)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 17. janvāra lēmumu lietā R 1169/2018-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp D. Haygreen un Tornado Boats International.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Tornado Boats International ApS sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  David Haygreen sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 175, 25.5.2020.


title: Lieta T-254/21: Prasība, kas celta 2021. gada 10. maijā – Armadora Parleros/Komisija

text:
               28.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/31

      Prasība, kas celta 2021. gada 10. maijā – Armadora Parleros/Komisija
      (Lieta T-254/21)
      (2021/C 252/42)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Armadora Parleros, S.L. (Santa Eugenia de Ribeira, Spānija) (pārstāvis: J. Navas Marqués, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt, ka Eiropas Komisija ar savu bezdarbību ir pārkāpusi Regulas [(EK)] Nr. 1224/2009, ar kuru reglamentē kopējo zivsaimniecības politiku, 118. pantu, jo tā neveica pienācīgu kontroli un uzraudzību pār to, vai Spānijas Karaliste pareizi piemēro šo tiesisko regulējumu, un šī bezdarbība ir atzīstama par prasītājai ARMADORA PARLEROS, S.L. nelabvēlīgu aktu;

                  —

                  atzīt, ka ar šo Komisijas pārkāpumu prasītājai ARMADORA PARLEROS, S.L. ir nodarīts kaitējums, jo tā ir nav guvusi peļņu no makreļu un heku nozvejas laikposmā no 2006. līdz 2020. gadam;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai izmaksāt komercsabiedrībai ARMADORA PARLEROS, S.L. summu DEVIŅU MILJONU ASTOŅSIMT ASTOŅDESMIT VIENA TŪKSTOŠA ČETRSIMT TRĪSDESMIT ČETRU EURO UN SEŠDESMIT VIENA CENTA (9 881 434,61 EUR) apmērā kā zaudējumu atlīdzību līdz ar likumiskajiem procentiem un šo procentu kapitalizāciju;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatojumam prasītāja vienu pamatu.
      Prasītāja Eiropas Komisijai pārmet prettiesisku rīcību. It īpaši tā pārmet to, ka Komisija nav izpildījusi savu pienākumu uzraudzīt un kontrolēt to, vai Spānijas Karaliste faktiski īsteno zivsaimniecības politiku (KZP) un konkrēti – Padomes Regulu (EEK) Nr. 2847/93 (1993. gada 12. oktobris), ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai (OV 1993, L 261, 1. lpp.) un Padomes Regulu (EK) Nr. 1224/2009 (2009. gada 20. novembris), ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem (OV 2009, L 343, 1. lpp.). Prasītāja šajā ziņā ir īpaši piemin “dzinēja jaudas pārbaudes neveikšanu traleriem, kas zvejo Kantabrijas un [Spānijas] ziemeļrietumu ūdeņos”.
      Šīs pienākumu neizpildes rezultātā prasītāja laikā no 2006. līdz 2020. gadam ir cietusi zaudējumus, jo tā nav varējusi izmantot kuģi “Vianto Tercero”, kurš nepareizas KZP piemērošanas dēļ bija jānoraksta un līdz ar to nemaz vairs netika izmantots. Visa iepriekš minētā rezultātā sabiedrībai RMADORA PARLEROS, S.L. ir nodarīti finansiāli zaudējumi.


title: Lieta T-259/21: Prasība, kas celta 2021. gada 17. maijā – Neolith Distribution/EUIPO (Ornamentāla raksta attēlojums)

text:
               28.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/33

      Prasība, kas celta 2021. gada 17. maijā – Neolith Distribution/EUIPO (Ornamentāla raksta attēlojums)
      (Lieta T-259/21)
      (2021/C 252/44)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Neolith Distribution, SL (Madride, Spānija) (pārstāvis: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes (Ornamentāla raksta attēlojums) reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 162 188

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 12. marta lēmums lietā R 2155/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  pieņemt nolēmumu, ar kuru EUIPO tiek uzlikts pienākums atzīt par tiesisku Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes Nr. 18 162 188 reģistrāciju attiecībā uz visām precēm, saistībā ar kurām minētā preču zīme sniedz aizsardzību 19. klasē;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus procesā EUIPO un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         Izvirzītais pamats

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-140/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 29. aprīļa rīkojums – Applia/Komisija

text:
               28.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/39

      Vispārējās tiesas 2021. gada 29. aprīļa rīkojums – Applia/Komisija
      (Lieta T-140/20) (1)

      (2021/C 252/63)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 161, 11.5.2020.


title: Lieta C-247/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. aprīlī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Luxury Trust Automobil GmbH

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. aprīlī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Luxury Trust Automobil GmbH

      (Lieta C-247/21)
      (2021/C 263/12)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Luxury Trust Automobil GmbH

         Atbildētāja: Finanzamt Österreich, Dienststelle Baden Mödling

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 42. panta a) punkts, lasot to kopā ar šīs direktīvas 197. panta 1. punkta c) apakšpunktu (tiktāl Padomes Direktīvas 2010/45 (2)2010. gada 13. jūlija redakcijā) ir jāinterpretē tādējādi, ka piegādes saņēmējs ir noteikts kā persona, kas ir atbildīga par nodokļa nomaksu, arī tad, ja rēķinā, kurā netiek norādīts PVN, tiek iekļauta šāda atsauce: “No nodokļa atbrīvots trīspusējs darījums Kopienas iekšienē”?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša:

                              a)

                              Vai šādu atsauci rēķinā vēlāk var pienācīgi labot (ar atsauci: “Trīspusējs darījums Kopienas iekšienē saskaņā ar UStG 25. pantu. Nodokļa samaksas pienākums pāriet uz preču pircēju vai pakalpojumu saņēmēju”)?

                              b)

                              Vai, lai labojums būtu spēkā, labotais rēķins ir jāsaņem rēķina saņēmējam?

                              c)

                              Vai labojums stājas spēkā ar atpakaļejošu datumu rēķina sākotnējās izrakstīšanas dienā?

                  3)

                  Vai Direktīvas 2006/112/EK 219.a pants (redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Direktīvu 2010/45/ES (3) (2010. gada 13. jūlijs), un labojumu) ir jāinterpretē tādējādi, ka ir jāpiemēro tās dalībvalsts tiesību normas par rēķinu izrakstīšanu, kuras normas būtu piemērojams, ja rēķinā “pircējs” (vēl) nav noteikts kā persona, kas ir atbildīga par nodokļa nomaksu; vai arī ir jāpiemēro tās dalībvalsts tiesību normas, kuras normas būtu piemērojamas, ja varētu uzskatīt, ka “pircējs” ir noteikts kā persona, kas ir atbildīga par nodokļa nomaksu?

         (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.

         (2)  Padomes Direktīva 2010/45/ES (2010. gada 13. jūlijs), ar ko Direktīvu 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu groza attiecībā uz rēķinu piesūtīšanas noteikumiem (OV 2010, L 189, 1. lpp.).

         (3)  Labojums Direktīvā 2010/45, ar ko groza Direktīvu 2006/112 (OV 2010, L 299, 46. lpp.).


title: Lieta T-218/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 19. maija spriedums – Deutsche Lufthansa/Komisija (Valsts atbalsts – Aviācijas nozare – Darbības atbalsts, ko Vācija piešķīrusi Frankfurtes-Hānas lidostai – Lēmums neizvirzīt iebildumus – Prasība atcelt tiesību aktu – Ieinteresētās puses statuss – Procesuālo tiesību nodrošināšana – Pieņemamība – Pamatnostādnes par atbalstu aviācijai – Šaubas par atbalsta saderību ar iekšējo tirgu – Regulas (ES) 2015/1589 4. panta 4. punkts – Nopietnas grūtības)

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/14

      Vispārējās tiesas 2021. gada 19. maija spriedums – Deutsche Lufthansa/Komisija
      (Lieta T-218/18) (1)

      (Valsts atbalsts - Aviācijas nozare - Darbības atbalsts, ko Vācija piešķīrusi Frankfurtes-Hānas lidostai - Lēmums neizvirzīt iebildumus - Prasība atcelt tiesību aktu - Ieinteresētās puses statuss - Procesuālo tiesību nodrošināšana - Pieņemamība - Pamatnostādnes par atbalstu aviācijai - Šaubas par atbalsta saderību ar iekšējo tirgu - Regulas (ES) 2015/1589 4. panta 4. punkts - Nopietnas grūtības)
      (2021/C 263/19)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Deutsche Lufthansa AG (Ķelne, Vācija) (pārstāvis: A. Martin-Ehlers, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: K. Herrmann, T. Maxian Rusche un S. Noë)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: J. Möller, R. Kanitz, S. Heimerl un S. Costanzo), Land Rheinland-Pfalz (Vācija) (pārstāvji: R. van der Hout un C. Wagner, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu C(2017) 5289 final (2017. gada 31. jūlijs) par valsts atbalstu SA.47969 (2017/NN), ko Vācija piešķīrusi darbības atbalstam Frankfurtes-Hānas lidostai.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Komisijas Lēmumu C(2017) 5289 final (2017. gada 31. jūlijs) par valsts atbalstu SA.47969 (2017/NN), ko Vācija piešķīrusi darbības atbalstam Frankfurtes-Hānas lidostai.

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Deutsche Lufthansa AG tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Vācijas Federatīvā Republika un Land Rheinland-Pfalz (Reinzemes-Pfalcas federālā zeme, Vācija) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 190, 4.6.2018.


title: Lieta T-324/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 19. maija spriedums – Yongkang Kugooo Technology/EUIPO – Ford Motor Company (“kugoo”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “kugoo” reģistrācijas pieteikums – Agrākas Eiropas Savienības un valsts vārdiskas preču zīmes “KUGA” un agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “KUGA ENERGI” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/20

      Vispārējās tiesas 2021. gada 19. maija spriedums – Yongkang Kugooo Technology/EUIPO – Ford Motor Company (“kugoo”)
      (Lieta T-324/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “kugoo” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības un valsts vārdiskas preču zīmes “KUGA” un agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “KUGA ENERGI” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2021/C 263/26)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Yongkang Kugooo Technology Co. Ltd (Yongkang, Ķīna) (pārstāvis: P. Pérot, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: L. Rampini un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Ford Motor Company (Dearborn, Mičigana, Amerikas Savienotajās Valstis)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 24. marta lēmumu lietā R 65/2019-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ford Motor Company un Yongkang Kugooo Technology.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Yongkang Kugooo Technology Co. Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 247, 27.7.2020.


title: Lieta T-465/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 19. maija spriedums – Ryanair/Komisija (TAP; Covid-19) (Valsts atbalsts – Portugāles gaisa transporta tirgus – Atbalsts, ko Portugāle piešķīrusi TAP saistībā ar Covid-19 pandēmiju – Valsts aizdevums – Lēmums necelt iebildumus – Pamatnostādņu par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai 22. punkts – Sabiedrība, kas ietilpst grupā – Iekšēja rakstura grūtības, kas neizriet no izmaksu patvaļīgas sadales starp grupas dalībniekiem – Pārāk nopietnas grūtības, lai tās varētu novērst pati grupa – Pienākums norādīt pamatojumu – Lēmuma seku atstāšana spēkā)

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/20

      Vispārējās tiesas 2021. gada 19. maija spriedums – Ryanair/Komisija (TAP; Covid-19)
      (Lieta T-465/20) (1)

      (Valsts atbalsts - Portugāles gaisa transporta tirgus - Atbalsts, ko Portugāle piešķīrusi TAP saistībā ar Covid-19 pandēmiju - Valsts aizdevums - Lēmums necelt iebildumus - Pamatnostādņu par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai 22. punkts - Sabiedrība, kas ietilpst grupā - Iekšēja rakstura grūtības, kas neizriet no izmaksu patvaļīgas sadales starp grupas dalībniekiem - Pārāk nopietnas grūtības, lai tās varētu novērst pati grupa - Pienākums norādīt pamatojumu - Lēmuma seku atstāšana spēkā)
      (2021/C 263/27)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ryanair DAC (Swords, Īrija) (pārstāvji: E. Vahida, F.-C. Laprévote, S. Rating, I.-G. Metaxas-Maranghidis un V. Blanc, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Flynn, V. Bottka un S. Noë)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji: P. Dodeller un E. de Moustier), Polijas Republika (pārstāvis: B. Majczyna), Portugāles Republika (pārstāvji: L. Inez Fernandes, P. Barros da Costa un S. Jaulino, kam palīdz N. Mimoso Ruiz, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu C(2020) 3989 final (2020. gada 10. jūnijs) par valsts atbalstu SA.57369 (2020/N) – Covid-19 – Portugāle – TAP piešķirtais atbalsts.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Komisijas Lēmumu C(2020) 3989 final (2020. gada 10. jūnijs) par valsts atbalstu SA.57369 (2020/N) – Covid-19 – Portugāle – TAP piešķirtais atbalsts.

                  2)

                  Šī lēmuma spēkā neesamības konstatējuma sekas ir jāaptur līdz brīdim, kad Eiropas Komisija pieņems jaunu lēmumu atbilstoši LESD 108. pantam. Minētās sekas tiek saglabātas uz tādu laika posmu, kas nepārsniedz divus mēnešus, sākot no šī sprieduma pasludināšanas datuma, ja Komisija izlemtu šo jauno lēmumu pieņemt atbilstoši LESD 108. panta 3. punktam, un uz saprātīgu papildu laika posmu, ja Komisija nolemtu sākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru.

                  3)

                  Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Ryanair DAC tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                  Francijas Republika, Polijas Republika un Portugāles Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 287, 31.8.2020.


title: Lieta T-198/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 12. maija rīkojums – Chrysses Demetriades & Co. un Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co/Padome u.c.

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/37

      Vispārējās tiesas 2021. gada 12. maija rīkojums – Chrysses Demetriades & Co. un Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co/Padome u.c.
      (Lieta T-198/18) (1)

      (2021/C 263/47)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 182, 28.5.2018.


title: Lieta T-199/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 12. maija rīkojums – SCF Terminal (Cyprus) un SHB/Padome u.c.

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/37

      Vispārējās tiesas 2021. gada 12. maija rīkojums – SCF Terminal (Cyprus) un SHB/Padome u.c.
      (Lieta T-199/18) (1)

      (2021/C 263/48)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 231, 2.7.2018.


title: Lieta C-56/20: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 29. aprīļa spriedums (Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AR/Stadt Pforzheim (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Transports – Vadītāja apliecība – Savstarpējā atzīšana – Vadītāja apliecības atņemšana tādas citas dalībvalsts teritorijā, kas nav izdevēja dalībvalsts – Atzīmes izvietošana uz vadītāja apliecības, norādot uz tās nederīgumu šīs dalībvalsts teritorijā)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/17

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 29. aprīļa spriedums (Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AR/Stadt Pforzheim

      (Lieta C-56/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Transports - Vadītāja apliecība - Savstarpējā atzīšana - Vadītāja apliecības atņemšana tādas citas dalībvalsts teritorijā, kas nav izdevēja dalībvalsts - Atzīmes izvietošana uz vadītāja apliecības, norādot uz tās nederīgumu šīs dalībvalsts teritorijā)
      (2021/C 278/23)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: AR

         Atbildētāja: Stadt Pforzheim

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/126/EK (2006. gada 20. decembris) par vadītāju apliecībām, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2011/94/ES (2011. gada 28. novembris), ir jāinterpretē tādējādi, ka tā liedz dalībvalstij, kas saskaņā ar šīs direktīvas 11. panta 4. punkta otro daļu ir pieņēmusi lēmumu, ar kuru ir atteikts atzīt citā dalībvalstī izsniegtas vadītāja apliecības derīgumu tās turētāja izdarīta pārkāpuma dēļ, kas ir noticis pagaidu uzturēšanās laikā pirmās dalībvalsts teritorijā pēc šīs vadītāja apliecības izsniegšanas, uz minētās apliecības arī izvietot atzīmi, kura attiecībā uz šo apliecības turētāju ietver aizliegumu vadīt transportlīdzekli minētajā teritorijā, lai gan minētais apliecības turētājs tās teritorijā nav izveidojis savu pastāvīgo dzīvesvietu Direktīvas 2006/126, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2011/94, 12. panta pirmās daļas izpratnē.

         (1)  OV C 209, 22.6.2020.


title: Lieta C-122/20 P: Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 6. maija spriedums – Bruno Gollnisch/Eiropas Parlaments (Apelācija – Institucionālās tiesības – Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām – Grozījumi brīvprātīgajā papildu pensiju shēmā – Jēdziens “individuāls lēmums attiecībā uz Parlamenta deputātu” – Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 72. pants – LESD 263. panta sestā daļa – Termiņš prasības celšanai)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/20

      Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 6. maija spriedums – Bruno Gollnisch/Eiropas Parlaments
      (Lieta C-122/20 P) (1)

      (Apelācija - Institucionālās tiesības - Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām - Grozījumi brīvprātīgajā papildu pensiju shēmā - Jēdziens “individuāls lēmums attiecībā uz Parlamenta deputātu” - Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 72. pants - LESD 263. panta sestā daļa - Termiņš prasības celšanai)
      (2021/C 278/27)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Bruno Gollnisch (pārstāvis: B. Bonnefoy-Claudet, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments (pārstāvji: M. Ecker un Z. Nagy)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Bruno Gollnisch atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 175, 25.5.2020.


title: Lieta C-703/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 21. decembrī iesniedza Sofiyski gradski sad (Bulgārija) – “PONS HOLDING” AG

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 21. decembrī iesniedza Sofiyski gradski sad (Bulgārija) – “PONS HOLDING” AG

      (Lieta C-703/20)
      (2021/C 297/14)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Sofiyski gradski sad

         Pamatlietas puse

         “PONS HOLDING” AG

      Ar 2021. gada 6. maija rīkojumu Tiesa (devītā palāta) nosprieda:
      Eiropas Savienības Tiesai acīmredzami nav kompetences atbildēt uz Sofiyski gradski sad ar 2020. gada 9. decembra lēmumu uzdotajiem prejudiciālajiem jautājumiem.


title: Tiesas spriedums (2021. gada 25. marts) lietā E-3/20 Norvēģija valdība, ko pārstāv Veselības un aprūpes pakalpojumu ministrija (Helse- og omsorgsdepartementet), pret Anniken Jenny Lindberg (Personu brīva pārvietošanās — Direktīva 2005/36/EK — Profesionālo kvalifikāciju atzīšana — Piekļuve zobārsta profesijai — Automātiska atzīšana) 2021/C 303/07

text:
               29.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/10

      TIESAS SPRIEDUMS
      (2021. gada 25. marts)
      lietā E-3/20
      Norvēģija valdība, ko pārstāv Veselības un aprūpes pakalpojumu ministrija (Helse- og omsorgsdepartementet), pret Anniken Jenny Lindberg

            (Personu brīva pārvietošanās — Direktīva 2005/36/EK — Profesionālo kvalifikāciju atzīšana — Piekļuve zobārsta profesijai — Automātiska atzīšana)

      (2021/C 303/07)
      Lietā E-3/20 Norvēģijas valdība, ko pārstāv Veselības un aprūpes pakalpojumu ministrija (Helse- og omsorgsdepartementet), pret Anniken Jenny Lindberg — LŪGUMS Tiesai saskaņā ar Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 34. pantu, kuru iesniegusi Norvēģijas Augstākā tiesa (Norges Høyesterett), attiecībā uz to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvu 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu un jo īpaši tās 21. pantu, ar pielāgojumiem Līgumam par Eiropas Ekonomikas zonu, — Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Páll Hreinsson un tiesneši Per Christiansen (tiesnesis-referents) un Bernd Hammermann, 2021. gada 25. martā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

                  1.

                  Lai varētu izmantot automātisko atzīšanu, kas paredzēta Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu 21. panta 1. punktā, pretendentam jābūt visiem sertifikātiem, kas pievienoti direktīvas V pielikumā uzskaitītajiem kvalifikāciju apliecinošiem dokumentiem, saskaņā ar izcelsmes valsts prasībām attiecīgajā profesijā.

                  2.

                  EEZ līguma 28. un 31. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajos uzņēmējai valstij ir noteikts pienākums individuāli izvērtēt pretendenta profesionālās kvalifikācijas apliecinātās zināšanas un apmācību arī tad, ja pretendents vēlas piekļūt profesijai, kas ietilpst tādu profesiju kategorijā, kurās ir saskaņoti minimālie apmācības nosacījumi, bet neatbilst Direktīvas 2005/36/EK 10. vai 21. pantā paredzētajiem nosacījumiem.

                  3.

                  Pretendenta zināšanu un prasmju individuālajā izvērtēšanā, ko veic uzņēmēja valsts, ir jāsalīdzina visi pretendenta diplomi, sertifikāti un citi kvalifikāciju apliecinoši dokumenti un pieredze ar šīs valsts prasībām darbam attiecīgajā profesijā. Ja pretendenta zināšanas un kvalifikācija, ko apliecina diploms, un attiecīgā darba pieredze nav līdzvērtīgas vai tikai daļēji atbilst uzņēmējas valsts pieprasītajām zināšanām un kvalifikācijai, šai valstij ir jāprecizē, kādas apmācības trūkst, lai pretendents varētu pabeigt vai papildināt apmācību.

                  4.

                  Apstāklis, ka pretendentam izcelsmes valstī nav pilnīgas piekļuves profesijai, nevar būt izšķirošs, lai novērtētu, vai pretendentam var piešķirt piekļuvi tai pašai profesijai uzņēmējā valstī.


title: Lieta C-681/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. novembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. novembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau

      (Lieta C-681/21)
      (2022/C 84/32)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Revīzijas sūdzības iesniedzēja: Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau, vertreten durch die Finanzprokuratur

         Atbildētāja: BB

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1), 2. panta 1. punkts un2. punkta a) apakšpunkts, kā arī 6. panta 1. punkts vai Savienības tiesību tiesiskās drošības, iegūto tiesību saglabāšanas un efektivitātes principi ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru iepriekš labvēlīgākā stāvoklī esošai ierēdņu grupai pensiju indeksācijas rezultātā pienākošās pensiju summas ar atpakaļejošu spēku vairs nepienākas, un kas šādā veidā (iepriekš labvēlīgākā stāvoklī esošās grupas likvidēšana ar atpakaļejošu spēku, tagad nodrošinot vienlīdzīgu attieksmi ar iepriekš mazāk labvēlīgā stāvoklī esošu grupu) panāk, ka arī iepriekš mazāk labvēlīgā stāvoklī esošai ierēdņu grupai pensiju indeksācijas rezultātā pienākošās pensiju summas (vairs) nepienākas, kas pēdējai minētai grupai, pamatojoties uz jau (atkārtoti) tiesā konstatētu diskrimināciju vecuma dēļ, būtu pienākušās Savienības tiesībām pretrunā esošas valsts tiesību normas nepiemērošanas rezultātā, lai panāktu vienlīdzīgu attieksmi ar iepriekš labvēlīgākā stāvoklī esošo grupu?

         (1)  OV 2000, L 303, 16. lpp.


title: Lieta C-815/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 21. decembrī Amazon.com, Inc., Amazon Services LLC, Amazon EU Sàrl, Amazon Europe Core Sàrl iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 14. oktobra rīkojumu lietā T-19/21 Amazon.com u.c./Komisija

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/31

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 21. decembrīAmazon.com, Inc., Amazon Services LLC, Amazon EU Sàrl, Amazon Europe Core Sàrl iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 14. oktobra rīkojumu lietā T-19/21 Amazon.com u.c./Komisija
      (Lieta C-815/21 P)
      (2022/C 84/42)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Amazon.com, Inc., Amazon Services LLC, Amazon EU Sàrl, Amazon Europe Core Sàrl (pārstāvji: A. Komninos, dikigoros, G. Tantulli, abogado)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto rīkojumu;

                  —

                  pilnībā noraidīt iebildi par nepieņemamību;

                  —

                  nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai prasības izskatīšanai pēc būtības.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka ar pārsūdzēto rīkojumu ir pārkāpts LESD 263. pants, jo tajā ir secināts, ka prasībā apstrīdētais pasākums nav radījis tiesiskas sekas. Šāds pārkāpums ir Regulas 1/2003 (1) 11. panta 6. punkta, – kurā uzņēmumiem ir piešķirta tiesiska aizsardzība pret paralēlām pretmonopola procedūrām, kuras īsteno Komisija un valstu konkurences iestādes, – kļūdainas interpretācijas rezultāts. Pārsūdzētajā rīkojumā nav atzīts, ka ar apstrīdēto pasākumu Amazon tika liegta šī aizsardzība.

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-814/21: Prasība, kas celta 2021. gada 21. decembrī – Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/31

      Prasība, kas celta 2021. gada 21. decembrī – Eiropas Komisija/Polijas Republika
      (Lieta C-814/21)
      (2022/C 84/41)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Tomkin, A. Szmytkowska)

         Atbildētāja: Polijas Republika

         Prasījumi

                  —

                  atzīt, ka Polijas Republika, Eiropas Savienības pilsoņiem, kuriem nav Polijas pilsonības, bet kuru dzīvesvieta ir Polijas Republikas teritorijā, atteikdama tiesības būt par politiskās partijas biedru, nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 22. pantā paredzētos pienākumus;

                  —

                  piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 22. pantu ikvienam Eiropas Savienības pilsonim, kas dzīvo kādā dalībvalstī, bet nav tās pilsonis, ir tiesības balsot un kandidēt pašvaldību vēlēšanās un Eiropas Parlamenta vēlēšanās šajā dalībvalstī saskaņā ar tādiem pašiem nosacījumiem kā šīs valsts pilsoņiem.
      Komisija uzskata, ka tas, ka Eiropas Savienības pilsoņiem, kuriem nav Polijas pilsonības, bet kuru dzīvesvieta ir Polijas Republikas teritorijā, tiek atteiktas tiesības būt par politiskās partijas biedru, liedz šiem Savienības pilsoņiem iespēju izmantot savas politiskās tiesības atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību 22. pantam saskaņā ar tādiem pašiem nosacījumiem kā Polijas pilsoņiem.


title: Lieta C-782/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 15. decembrī Aeris Invest Sàrl iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 6. oktobra spriedumu lietā T-827/17 Aeris Invest/ECB

text:
               21.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/7

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 15. decembrīAeris Invest Sàrl iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 6. oktobra spriedumu lietā T-827/17 Aeris Invest/ECB
      (Lieta C-782/21 P)
      (2022/C 128/10)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Aeris Invest Sàrl (pārstāvji: R. Vallina Hoset, E. Galán Burgos un M. Varela Suárez, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Centrālā banka, Eiropas Komisija un Banco Santander, S.A.

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 6. oktobra spriedumu Aeris Invest/ECB, T-827/17, EU:T:2021:660;

                  —

                  apmierināt Aeris Invest pirmajā instancē izvirzītos prasījumus un, it īpaši, pasludināt par spēkā neesošiem Eiropas Centrālās bankas 2017. gada 7. novembra Lēmumus LS/MD/17/405, LS/MD/17/419, LS/MD/17/406, ar kuriem tika atteikta piekļuve dokumentu virknei par Banco Popular Español, S.A maksātnespēju un noregulējumu, depozīta atlikumu un Banco Popular Español, S.A. atļauto [ārkārtas likviditātes palīdzību] ĀLP, un

                  —

                  piespriest Eiropas Centrālai bankai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Reglamenta 184. pantu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības par pārsūdzēto spriedumu pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja ir izvirzījusi divus pamatus.

                  —

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar pārsūdzēto spriedumu esot pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 47. pants, jo: (i) neesot iespējams lūgt piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem lietas T-628/17 ietvaros; un (ii) šis spriedums liedzot šai pusei īstenot savas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību, kā arī palielina pušu procesuālo nelīdztiesību. Katra ziņā šīs Hartas 47. panta ierobežojums neesot pamatots saskaņā ar Hartas 52.panta 1.punktu.

                  —

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar pārsūdzēto spriedumu esot pārkāpts Eiropas Centrālās bankas 2004. gada 4. marta Lēmums 2004/258/EK par publisku piekļuvi Eiropas Centrālās bankas dokumentiem (turpmāk tekstā – “Lēmums 2004/258”) (1), skatot saistībā ar Hartas 47. pantu. Konkrētāk esot pārkāpts Lēmuma 2004/258 1., 2. un 6. pants, veicot Lēmuma 2004/258 mērķa interpretāciju pretēji pamattiesībām.

         (1)  OV L 80, 2004. gada 18. marts, 42. lpp.


title: Lieta T-799/17: Vispārējās tiesas 2022. gada 2. februāra spriedums – Scania u.c./Komisija (Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Kravas automašīnu ražotāju tirgus – Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums – Nolīgumi un saskaņotas darbības par kravas automašīnu pārdošanas cenām, tehnoloģiju ieviešanas emisiju jomā laika grafiku un ar šīm tehnoloģijām saistīto izmaksu attiecināšanu uz klientiem – “Hibrīda” procedūra, kas sadalīta laikā – Nevainīguma prezumpcija – Objektivitātes princips – Pamattiesību harta – Vienots un turpināts pārkāpums – Konkurences ierobežojums mērķa dēļ – Pārkāpuma ģeogrāfiskais tvērums – Naudas sods – Samērīgums – Vienlīdzīga attieksme – Neierobežota kompetence)

text:
               21.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/14

      Vispārējās tiesas 2022. gada 2. februāra spriedums – Scania u.c./Komisija
      (Lieta T-799/17) (1)

      (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Kravas automašīnu ražotāju tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Nolīgumi un saskaņotas darbības par kravas automašīnu pārdošanas cenām, tehnoloģiju ieviešanas emisiju jomā laika grafiku un ar šīm tehnoloģijām saistīto izmaksu attiecināšanu uz klientiem - “Hibrīda” procedūra, kas sadalīta laikā - Nevainīguma prezumpcija - Objektivitātes princips - Pamattiesību harta - Vienots un turpināts pārkāpums - Konkurences ierobežojums mērķa dēļ - Pārkāpuma ģeogrāfiskais tvērums - Naudas sods - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme - Neierobežota kompetence)
      (2022/C 128/19)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Scania AB (Södertälje, Zviedrija), Scania CV AB (Södertälje), Scania Deutschland GmbH (Koblenza, Vācija) (pārstāvji: D. Arts, F. Miotto, C. Pommiès, K. Schillemans, C. Langenius, L. Ulrichs, P. Hammarskiöld, S. Falkner un N. De Backer, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Farley un L. Wildpanner, pārstāvji)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2017. gada 27. septembra lēmumu C(2017) 6467 final par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ) 53. pantu (lieta AT.39824 – Kravas automašīnas), vai pakārtoti, samazināt ar šo lēmumu prasītājām piemērotā naudas soda apmēru.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Scania AB, Scania CV AB un Scania Deutschland GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 42, 5.2.2018.


title: Lieta C-461/20: Tiesas (ceturtā palāta) 2022. gada 3. februāra spriedums (Högsta förvaltningsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Advania Sverige AB, Kammarkollegiet/Dustin Sverige AB (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2014/24/ES – 72. pants – Līgumu izmaiņas to spēkā esamības laikā – Pamatnolīgumu nodošana – Jaunais līgumslēdzējs, kurš pēc tam, kad sākotnējais līgumslēdzējs ir atzīts par bankrotējušu, pārņem tam saskaņā ar pamatnolīgumu piešķirtās tiesības un saistības – Jaunas iepirkuma procedūras nepieciešamība vai tādas nepieciešamības neesamība)

text:
               21.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/2

      Tiesas (ceturtā palāta) 2022. gada 3. februāra spriedums (Högsta förvaltningsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Advania Sverige AB, Kammarkollegiet/Dustin Sverige AB

      (Lieta C-461/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2014/24/ES - 72. pants - Līgumu izmaiņas to spēkā esamības laikā - Pamatnolīgumu nodošana - Jaunais līgumslēdzējs, kurš pēc tam, kad sākotnējais līgumslēdzējs ir atzīts par bankrotējušu, pārņem tam saskaņā ar pamatnolīgumu piešķirtās tiesības un saistības - Jaunas iepirkuma procedūras nepieciešamība vai tādas nepieciešamības neesamība)
      (2022/C 128/02)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Iesniedzējtiesa

         Högsta förvaltningsdomstolen

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Advania Sverige AB, Kammarkollegiet

         Atbildētāja: Dustin Sverige AB

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK, 72. panta 1. punkta d) apakšpunkta ii) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ekonomikas dalībnieks, kurš pēc sākotnējā līgumslēdzēja bankrota, kā rezultātā sākotnējais līgumslēdzējs ir ticis likvidēts, ir pārņēmis tikai tā tiesības un pienākumus, kas izriet no pamatnolīguma, kurš ir noslēgts ar līgumslēdzēju iestādi, šīs tiesību normas izpratnē ir jāuzskata par tādu, kurš ir daļēji aizstājis šo sākotnējo līgumslēdzēju pēc šī uzņēmuma pārstrukturēšanas.

         (1)  OV C 414, 30.11.2020.


title: Lieta T-498/20: Vispārējās tiesas 2022. gada 26. janvāra spriedums – Diego/EUIPO – Forbo Financial Services (“WOOD STEP LAMINATE FLOORING”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “WOOD STEP LAMINATE FLOORING” reģistrācijas pieteikums – Agrāka starptautiska vārdiska preču zīme “STEP” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Preču brīva aprite)

text:
               21.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/20

      Vispārējās tiesas 2022. gada 26. janvāra spriedums – Diego/EUIPO – Forbo Financial Services (“WOOD STEP LAMINATE FLOORING”)
      (Lieta T-498/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “WOOD STEP LAMINATE FLOORING” reģistrācijas pieteikums - Agrāka starptautiska vārdiska preču zīme “STEP” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Preču brīva aprite)
      (2022/C 128/28)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Diego Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Dabaša, Ungārija) (pārstāvis: P. Jalsovszky, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: T. Frydendahl un A. Folliard-Monguiral)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Forbo Financial Services AG (Bāra, Šveice) (pārstāve: F. Kramer, advokāte)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 4. jūnija lēmumu lietā R 1630/2019-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Forbo Financial Services un Diego Kereskedelmi és Szolgáltató.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Diego Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 339, 12.10.2020.


title: Lieta T-616/18: Vispārējās tiesas 2022. gada 2. februāra spriedums – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Komisija (Gazprom saistības) (Konkurence – Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana – Centrāleiropas un Austrumeiropas gāzes tirgi – Lēmums, ar kuru tiek atzītas par saistošām uzņēmuma piedāvātās individuālās saistības – Regulas (EK) Nr. 1/2003 9. pants – Saistību pietiekamība, ņemot vērā paziņojumā par iebildumiem sākotnēji identificētās bažas konkurences jomā – Komisijas atteikums pieprasīt saistības attiecībā uz dažām sākotnējām bažām – Labas pārvaldības princips – Pārskatāmība – Pienākums norādīt pamatojumu – Savienības enerģētikas politikas mērķi – Solidaritātes princips enerģētikas jomā – Pilnvaru nepareiza izmantošana)

text:
               21.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/15

      Vispārējās tiesas 2022. gada 2. februāra spriedums – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Komisija (Gazprom saistības)
      (Lieta T-616/18) (1)

      (Konkurence - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Centrāleiropas un Austrumeiropas gāzes tirgi - Lēmums, ar kuru tiek atzītas par saistošām uzņēmuma piedāvātās individuālās saistības - Regulas (EK) Nr. 1/2003 9. pants - Saistību pietiekamība, ņemot vērā paziņojumā par iebildumiem sākotnēji identificētās bažas konkurences jomā - Komisijas atteikums pieprasīt saistības attiecībā uz dažām sākotnējām bažām - Labas pārvaldības princips - Pārskatāmība - Pienākums norādīt pamatojumu - Savienības enerģētikas politikas mērķi - Solidaritātes princips enerģētikas jomā - Pilnvaru nepareiza izmantošana)
      (2022/C 128/20)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Varšava, Polija) (pārstāvji: K. Karasiewicz, radca prawny, T. Kaźmierczak, K. Kicun un P. Moskwa, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Meessen un J. Szczodrowski)

         Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Lietuvas Republika (pārstāvji: K. Dieninis un R. Dzikovič), Polijas Republika (pārstāvji: B. Majczyna un M. Nowacki), Overgas Inc. (Sofija, Bulgārija) (pārstāvji: S. Gröss un S. Cappellari, advokāti)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Gazprom PJSC (Maskava, Krievija), Gazprom export LLC (Sanktpēterburga, Krievija) (pārstāvji: J. Karenfort, J. Hainz, B. Evtimov, N. Tuominen, J. Heithecker, advokāti, un D. O’Keeffe, solicitor)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu C(2018) 3106 final (2018. gada 24. maijs) par procedūru saskaņā ar LESD 102. pantu un EEZ līguma 54. pantu (Lieta AT.39816 – Augšupējais gāzes piegādes tirgus Centrāleiropā un Austrumeiropā).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas, Gazprom PJSC un Gazprom export LLC tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Lietuvas Republika, Polijas Republika un Overgas Inc. savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.

         (1)  OV C 4, 7.1.2019.


title: Lieta T-418/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 14. janvāra rīkojums – Alauzun u.c./Komisija un EMA (Atcelšanas prasība – Cilvēkiem paredzētas zāles – Cilvēkiem paredzētu zāļu “Comirnaty” tirdzniecības atļaujas ar nosacījumiem grozījums – Nepārsūdzams akts – Sagatavojošs tiesību akts – Intereses celt prasību neesamība – Tieša skāruma neesamība – Individuāla skāruma neesamība – Nereglamentējošs akts – Nepieņemamība)

text:
               21.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/25

      Vispārējās tiesas 2022. gada 14. janvāra rīkojums – Alauzun u.c./Komisija un EMA

      (Lieta T-418/21) (1)

      (Atcelšanas prasība - Cilvēkiem paredzētas zāles - Cilvēkiem paredzētu zāļu “Comirnaty” tirdzniecības atļaujas ar nosacījumiem grozījums - Nepārsūdzams akts - Sagatavojošs tiesību akts - Intereses celt prasību neesamība - Tieša skāruma neesamība - Individuāla skāruma neesamība - Nereglamentējošs akts - Nepieņemamība)
      (2022/C 128/37)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Virginie Alauzun (Saint-Cannat, Francija) un 774 citi prasītāji, kuru uzvārdi ir norādīti rīkojuma pielikumā (pārstāvis: F. Di Vizio, advokāts)

         Atbildētājas: Eiropas Komisija (pārstāvji: O. Beynet, L. Haasbeek un K. Mifsud-Bonnici), Eiropas Zāļu aģentūra (EMA) (pārstāvji: S. Drosos, C. Schultheiss un S. Marino)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Komisijas 2021. gada 31. maija Īstenošanas lēmumu C(2021) 4034 final, ar ko groza tirdzniecības atļauju ar nosacījumiem cilvēkiem paredzētām zālēm “Comirnaty – COVID 19 mRNS vakcīna (modificētu nukleozīdu)”, kura piešķirta ar Īstenošanas lēmumu C(2020) 9598 final, un, otrkārt, EMA2021. gada 28. maija atzinumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  Virginie Alauzun un pārējie pielikumā norādītie prasītāji atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 338, 23.8.2021.


title: Lieta T-740/18: Vispārējās tiesas 2022. gada 9. februāra spriedums – Taminco un Arysta LifeScience Great Britain/Komisija (Augu aizsardzības līdzekļi – Darbīgā viela tirams – Apstiprinājuma neatjaunošana – Regula (EK) Nr. 1107/2009 un Īstenošanas regula (ES) Nr. 844/2012 – Tiesības uz aizstāvību – Procesuāls pārkāpums – Acīmredzama kļūda vērtējumā – EFSA kompetence – Samērīgums – Piesardzības princips – Vienlīdzīga attieksme)

text:
               21.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/16

      Vispārējās tiesas 2022. gada 9. februāra spriedums – Taminco un Arysta LifeScience Great Britain/Komisija
      (Lieta T-740/18) (1)

      (Augu aizsardzības līdzekļi - Darbīgā viela tirams - Apstiprinājuma neatjaunošana - Regula (EK) Nr. 1107/2009 un Īstenošanas regula (ES) Nr. 844/2012 - Tiesības uz aizstāvību - Procesuāls pārkāpums - Acīmredzama kļūda vērtējumā - EFSA kompetence - Samērīgums - Piesardzības princips - Vienlīdzīga attieksme)
      (2022/C 128/21)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Taminco BVBA (Gand, Beļģija), Arysta LifeScience Great Britain Ltd (Edinburga, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: C. Mereu un M. Grunchard, avocats)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāve: G. Koleva)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2018/1500 (2018. gada 9. oktobris) par darbīgās vielas tirama apstiprinājuma neatjaunošanu un tādu sēklu izmantošanas un tirdzniecības aizliegšanu, kuras apstrādātas ar augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur tiramu, saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū un ar ko groza Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 540/2011 (OV 2018, L 254, 1. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Taminco BVBA un Arysta LifeScience Great Britain Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

                  3)

                  Taminco sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus pagaidu noregulējuma tiesvedībā.

         (1)  OV C 72, 25.2.2019.