title: Lieta T-43/08: Prasība, kas celta 2008. gada 24. janvārī — Shetland Islands Council /Komisija

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/36

         Prasība, kas celta 2008. gada 24. janvārī — Shetland Islands Council/Komisija
   (Lieta T-43/08)
   (2008/C 92/72)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Shetland Islands Council (pārstāvji — E. Whiteford, Barrister, R. Murray, Solicitor, un R. Thompson, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmuma 3., 4. un 5. pantu; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja ir valsts iestāde, kas veica maksājumus zivsaimniecības nozarei divu vispārējo atbalsta shēmu ietvaros, sauktas par “Atbalsts zivju nozvejai un pārstrādei” un “Atbalsts zivsaimniecības industrijai”, kuras sastāv no dažādu veidu atbalsta shēmām. Komisija uzskatīja, ka atbalsts, kuru Apvienotā Karaliste piemēroja, pamatojoties uz “Zivju audzētavu uzlabošanas shēmu”, nav saderīgs ar kopējo tirgu tiktāl, ciktāl tas attiecās uz 1997. gada 13. augustā, 1999. gada 7. janvārī, 1999. gada 25. februārī, 1999. gada 10. decembrī, 2001. gada 19. janvārī un 2004. gada 15. decembrī piešķirto summu BGP 92 007 apmērā.
   Ar šo prasību prasītāja, pamatojoties uz EKL 230. pantu, lūdz daļēji atcelt Komisijas 2007. gada 13. novembra Lēmumu C38/2006 (bij. NN 93/2005) attiecībā uz Apvienotajā Karalistē ieviesto “Zivju audzētavu uzlabošanas shēmu”. Konkrēti prasītāja lūdz atcelt apstrīdētā lēmuma 3., 4. un 5. pantu, par pamatu minot to, ka Komisija kļūdījās, uzskatot, ka naudas līdzekļu atgūšana būtu saderīga ar:

               1)

               Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 14. panta 1. punktu;

               2)

               vispārējiem tiesiskās drošības, tiesiskās paļāvības aizsardzības un vienlīdzīgas attieksmes principiem.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-176/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 22. janvāra spriedums – Bank Tejarat /Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Kļūda vērtējumā

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/14

         Vispārējās tiesas 2015. gada 22. janvāra spriedums – Bank Tejarat/Padome
   (Lieta T-176/12) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Kļūda vērtējumā)
   (2015/C 081/17)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bank Tejarat (Teherāna, Irāna) (pārstāvji – S. Zaiwalla, P. Reddy, F. Zaiwalla un Z. Burbeza, solicitors, D. Wyatt, QC un R. Blakeley, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bishop un S. Cook)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt, lēmumam stājoties spēkā nekavējoties, Padomes 2012. gada 23. janvāra Lēmumu 2012/35/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 19, 22. lpp.), Padomes 2012. gada 23. janvāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 54/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 19, 1. lpp.), Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (EK) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.) un Padomes 2012. gada 2. augusta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 709/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 (OV L 208, 2. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tiktāl, ciktāl tie attiecas uz Bank Tejarat, atcelt:

                           —

                           Padomes 2012. gada 23. janvāra Lēmuma 2012/35/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, I pielikuma I. B. tabulas 2. punktu,

                           —

                           Padomes 2012. gada 23. janvāra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 54/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, I pielikuma I. B. tabulas 2. punktu;

                           —

                           Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu IX pielikuma I.B. tabulas 105. punktu;

                           —

                           Padomes 2012. gada 2. augusta Īstenošanas regulas (ES) Nr. 709/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012, II pielikuma 5. punktu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP, ko groza ar Lēmumiem 2012/35, sekas paliek spēkā attiecībā uz Bank Tejarat līdz brīdim, kamēr stājas spēkā Regulas Nr. 267/2012 un Īstenošanas regulas Nr. 709/2012 atcelšana;

               4)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 174, 16.6.2012.


title: Lieta T-685/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 17. jūlija rīkojums – EEB/Komisija Vide — Regula (EK) Nr. 1367/2006 — Komisijas lēmums par Bulgārijas paziņojumu par valsts pārejas plānu, kas minēts Direktīvas 2010/75/ES par rūpnieciskajām emisijām 32. pantā — Iekšējas pārskatīšanas atteikums — Individuāls pasākums — Orhūsas konvencija — Termiņš prasības celšanai — Nokavējums — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/36

         Vispārējās tiesas 2015. gada 17. jūlija rīkojums – EEB/Komisija
   (Lieta T-685/14) (1)

   (Vide - Regula (EK) Nr. 1367/2006 - Komisijas lēmums par Bulgārijas paziņojumu par valsts pārejas plānu, kas minēts Direktīvas 2010/75/ES par rūpnieciskajām emisijām 32. pantā - Iekšējas pārskatīšanas atteikums - Individuāls pasākums - Orhūsas konvencija - Termiņš prasības celšanai - Nokavējums - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)
   (2015/C 381/42)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: European Environmental Bureau (EEB) (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – S. Podskalská, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Pignataro-Nolin, S. Petrova un G. Wilms)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas 2014. gada 31. marta Lēmumu C(2014) 2002 final par Bulgārijas Republikas paziņojumu par valsts pārejas plānu, kas minēts Direktīvas 2010/75/ES par rūpnieciskajām emisijām 32. pantā, un, otrkārt, prasība atcelt Komisijas 2014. gada 11. jūlija Lēmumu Ares (2014) 2317513, ar kuru tika noraidīts kā nepieņemams prasītāja lūgums Komisijai iekšēji pārskatīt tās 2014. gada 31. marta lēmumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               nav jālemj par Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes pieteikumiem par iestāšanos lietā;

               3)

               European Environmental Bureau (EEB) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               EEB, Komisija, Parlaments un Padome sedz katrs paši savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pieteikumiem par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 431, 1.12.2014.


title: Lieta T-451/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. jūlija rīkojums — WellBiz /ITSB — Wild ( WELLBIZ ) (Kopienas preču zīme — Iebildums — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/44

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. jūlija rīkojums — WellBiz/ITSB — Wild (“WELLBIZ”)
   (Lieta T-451/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildums - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2008/C 223/76)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: WellBiz Verein, Eschen (Lihtenšteina) (pārstāvis — M. Schnetzer, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Rudolf Wild GmbH & Co. KG, Eppelheim (Vācija)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 2. oktobra spriedumu (lieta R 1575/2006-1) attiecībā uz iebildumu procesu starp WellBiz Verein un Rudolf Wild GmbH & Co. KG

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību pirms sprieduma taisīšanas;

               2)

               prasītāja un atbildētājs paši sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 9.2.2008.


title: Lieta C-543/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 22. decembrī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) — Deutsche Telekom AG /Vācijas Federatīvā Republika

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 22. decembrī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) — Deutsche Telekom AG/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-543/09)
   2010/C 80/15
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Deutsche Telekom AG

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Personas, kas iestājušās lietā: GoYellow GmbH, Telix AG

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) (1) 25. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm ir ļauts visiem uzņēmumiem, kas piešķir telefonu numurus abonentiem, noteikt pienākumu rīcībā nodot to abonentu, kuriem šis uzņēmums telefona numurus nav piešķīris, datus publiski pieejamu uzziņu dienestu un sarakstu nodrošināšanas nolūkā, ja vien šādi dati uzņēmumam ir?

               2)

               ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša:
               vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīvas 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) (2) 12. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka iepriekš minētais pienākums, ko paredz valsts likumdevējs, ir atkarīgs no tā, ka citi telefona pakalpojumu piedāvātāji, t.i., abonenti piekrīt datu tālāknodošanai vai katrā ziņā pret to neiebilst?

      (1)  OV L 108, 51. lpp.

      (2)  OV L 201, 37. lpp.


title: Lieta T-211/12: Prasība, kas celta 2012. gada 14. maijā — Hübner /ITSB — Silesia Gerhard Hanke ( “Original silicea Kieselsäure-Gel” )

text:
               14.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/12

         Prasība, kas celta 2012. gada 14. maijā — Hübner/ITSB — Silesia Gerhard Hanke (“Original silicea Kieselsäure-Gel”)
   (Lieta T-211/12)
   2012/C 209/21
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Anton Hübner GmbH & Co. KG (Ehrenkirchen, Vācija) (pārstāvis –A. Kirchgäßner, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Silesia Gerhard Hanke GmbH & Co. KG (Neuss, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 1. marta lēmumu lietā R 351/2011-1 šādi: Iebildumu nodaļas lēmums tiek atcelts atbilstoši apelācijas sūdzības apjomam un iebildumi tiek noraidīti pilnībā;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Original silicea Kieselsäure-Gel” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 8 178 576

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Silesia Gerhard Hanke GmbH & Co. KG

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiska preču zīme “Silesia” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 2., 3., 5., 29., 30., 32. un 33. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 2. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2005. gada 14. jūlijā apvienotajās lietās C-259/03, C-260/03 un C-343/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Dānijas Karalisti (Zvejas kvotu sistēma — 1988., 1999. - 1992. un 1994., kā arī 1995. - 1997. zvejniecības gads)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 14. jūlijā
   apvienotajās lietās C-259/03, C-260/03 un C-343/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Dānijas Karalisti (1)

   (Zvejas kvotu sistēma - 1988., 1999. - 1992. un 1994., kā arī 1995. - 1997. zvejniecības gads)
   (2005/C 217/15)
   tiesvedības valoda — dāņu
   Apvienotajās lietās C-259/03, C-260/03 un C-343/03 par trim prasībam sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 17. jūnijā un 2003. gada 4. augustā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — H. P. Hartvigs [H.-P. Hartvig]) pret Dānijas Karalisti (pārstāvis — J. Molde [J. Molde]), Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet], Ž.-P. Puisošē [J.-P. Puissochet] (referents), S. fon Bārs [S. von Bahr] un J. Malenovskis [J. Malenovský], ģenerāladvokāte K. Štiksa-Hakla [C. Stix-Hackl], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 14. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot piemērotus noteikumus tai piešķirto kvotu izmantošanai 1988., 1999. — 1992. un 1994., kā arī 1995. — 1997. zvejniecības gadā; katrā no šiem gadiem nesekojot, lai tiktu ievērots Kopienas tiesiskais regulējums zvejas resursu aizsardzības jomā, kontrolējot zvejas darbības un pienācīgi uzraugot loma izkraušanu un reģistrāciju; katrā no šiem gadiem laicīgi pagaidu kārtībā neaizliedzot zvejot kuģiem, kas peld zem tās karoga vai ir reģistrēti tās teritorijā, kad bija zināms, ka bija izsmelta tai piešķirtā kvota; nedarot Eiropas Kopienu Komisijai zināmu 1988. gada zvejas aizlieguma īstenošanu;
               Dānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 5. panta 2. punkts Padomes 1983. gada 25. janvāra Regulā (EEK) Nr. 170/83, ar ko izveido Kopienas sistēmu zivsaimniecības resursu saglabāšanai un apsaimniekošanai (zvejniecības gadiem pirms 1993. gada), 9. panta 2. punkts Padomes 1992. gada 20. decembra Regulā (EEK) Nr. 3760/92, ar ko izveido Kopienas sistēmu zivsaimniecībai un akvakultūrai (zvejniecības gadiem pēc 1993. gada), 1. pants un 11. panta 1. un 2. punkts Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2241/87, ar ko izveido noteiktus kontroles pasākumus zvejas darbībām (zvejniecības gadiem pirms 1993. gada), un 2. pants un 21. panta 1. un 2. punkts Padomes 1993. gada 12. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2847/93, ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai (zvejniecības gadiem pēc 1993. gada);

               2)

               pārējos prasījumus noraidīt;

               3)

               piespriest Dānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 200, 23.08.2003.

      OV C 239, 04.10.2003.


title: Lieta F-43/12: Prasība, kas celta 2012. gada 30. martā — ZZ /EIGE

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/21

         Prasība, kas celta 2012. gada 30. martā — ZZ/EIGE
   (Lieta F-43/12)
   2012/C 200/43
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — T. Bontinck un S. Woog, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Dzimumu līdztiesības institūts

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt EIGE lēmumu noraidīt prasītāja lūgumu saņemt vadības atlīdzību par periodu no 2011. gada 1. jūnija līdz 30. septembrim

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt EIGE direktores 2012. gada 12. janvāra lēmumu noraidīt prasītāja lūgumu saņemt vadības atlīdzību par periodu no 2011. gada 1. jūnija līdz 30. septembrim, kurš pēc tam, kad prasītājs bija iesniedzis sūdzību, tika apstiprināts ar EIGE personāla vadības darbinieka 2012. gada 27. februāra lēmumu;

               —

               uzdot samaksāt vadības atlīdzību par periodu no 2011. gada 1. jūnija līdz 30. septembrim, kurai pieskaitīti procenti, kuru summa tiek aprēķināta atbilstoši Eiropas Centrālās bankas refinansēšanas darījumiem noteiktai likmei, tai pieskaitot divus procentu punktus, no 2011. gada 30. septembra;

               —

               piespriest Eiropas Dzimumu līdztiesības institūtam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-61/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/64

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-61/07) (1)

   (2008/C 301/120)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.


title: Lietas C-440/03 izslēgšana no reģistra

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/33

         Lietas C-440/03 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 182/60)

      (tiesvedības valoda — vācu)

   2005. gada 4. aprīlī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-440/03 Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika.

      (1)  OV C 289, 29.11.2003.


title: Lieta C-294/05: Prasība pret Zviedrijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 20. jūlijā

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/31

         Prasība pret Zviedrijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 20. jūlijā
   (Lieta C-294/05)
   (2005/C 217/60)
   tiesvedības valoda — zviedru
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 20. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Zviedrijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Lena Strēma van Līra [Lena Ström van Lier] un Ginters Vilmss [Günter Wilms], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nenosakot Kopienu pašu resursus un neizdarot kredīta ierakstu par tiem sakarā ar militāra aprīkojuma, kā arī civilās un militārās lietošanas preču ievešanu laika posmā no 1998. gada 1. janvāra līdz 2002. gada 31. decembrim un nesamaksājot atbilstošos procentus par nokavējumu, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 2., 9., 10. un 11. pants Padomes 1989. gada 29. maija Regulā (EEK, Euratom) Nr. 1552/89, ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, redakcijā pirms 2000. gada 31. maija, un vēlāk — Padomes 2000. gada 22. maija Regulā (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu;

               2)

               piespriest Zviedrijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Zviedrijas Karaliste laika posmā no 1998. gada 1. janvāra līdz 2002. gada 31. decembrim nav noteikusi pašu resursus un izdarījusi kredīta ierakstu par tiem sakarā ar militāra aprīkojuma, kā arī civilās un militārās lietošanas preču ievešanu, kā arī nav samaksājusi procentus par nokavējumu. Zviedrijas valdība apgalvo, ka saskaņā ar EKL 296. panta 1. punkta b) apakšpunktu dalībvalsts var vienpusēji atbrīvot no ievedmuitas militāro aprīkojumu un preces ar jauktu (civilu un militāru) izmantošanas mērķi militāri ekonomisku apsvērumu, valsts drošības noslēpuma aizsardzības dēļ un, lai ievērotu militārās drošības jomā noslēgtus starptautiskus līgumus. Komisija apgalvo, ka dalībvalsts nevar atsaukties uz EKL 296. panta 1. punkta b) apakšpunktu, lai neietvertu pašu resursus Kopienas budžetā. Jebkurā gadījumā, dalībvalsts pienākums ir pieradīt, ka, lai aizsargātu būtiskas drošības intereses, militārais aprīkojums, kā arī civilās un militārās lietošanas preces ir jāatbrīvo no muitas nodokļa un līdz ar to — nav jānosaka pašu resursi un par tiem jāizdara kredīta ieraksts. Komisija uzskata, ka Zviedrijas Karaliste to nav pietiekami pierādījusi.


title: Lieta T-146/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 13. februāra spriedums — Sanofi-Aventis /ITSB — GD Searle ( ATURION ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes ATURION reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka vārdiska preču zīme URION — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Apzīmējumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/27

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 13. februāra spriedums — Sanofi-Aventis/ITSB — GD Searle (“ATURION”)
   (Lieta T-146/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ATURION’ reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “URION’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Apzīmējumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2008/C 79/54)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sanofi-Aventis SA, Parīze (Francija) (pārstāvji — E. Armijo Chávarri un A. Castán Pérez-Gómez, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. García Murillo)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: GD Searle LLC, Ņujorka, Ņujorka (Amerikas Savienotās Valstis)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 3. februāra lēmumu (Lieta R 227/2005-1) saistībā ar iebildumu procesu starp Sanofi-Aventis SA un GD Searle LLC.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Sanofi-Aventis SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 190, 12.8.2006.


title: Lieta T-571/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 14. jūlija rīkojums — Vācija/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Rīkojums sniegt informāciju — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/36

         Vispārējās tiesas 2010. gada 14. jūlija rīkojums — Vācija/Komisija
   (Lieta T-571/08) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Rīkojums sniegt informāciju - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   2010/C 234/64
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un B. Klein)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — B. Martenczuk)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 30. oktobra vēstulē ietverto lēmumu, ar ko tiek pieprasīts sniegt informāciju Deutsche Post AG piešķirtā valsts atbalsta procedūrā [C 36/2007 (ex NN 25/07)]

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009.


title: Lieta T-532/14: Vispārējās tiesas 2014. gada 12. decembra rīkojums – Alsharghawi /Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Lībijā — Līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Termiņš prasības celšanai — Termiņa sākums — Nepieņemamība

text:
               16.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/23

         Vispārējās tiesas 2014. gada 12. decembra rīkojums – Alsharghawi/Padome
   (Lieta T-532/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Lībijā - Līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Termiņš prasības celšanai - Termiņa sākums - Nepieņemamība)
   (2015/C 056/33)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johanesburga, Dienvidāfrika) (pārstāvis – É. Moutet, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – A. Vitro un V. Piessevaux)

      Priekšmets

   Prasība atcelt, pirmkārt, Padomes 2011. gada 28. februāra Lēmumu 2011/137/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā (OV L 58, 53. lpp.) un, otrkārt, Padomes 2011. gada 23. marta Lēmumu 2011/178/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/137/KĀDP (OV L 78, 24. lpp.), ciktāl tie attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Bashir Saleh Bashir Alsharghawi atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 303, 8.9.2014.


title: Lieta T-317/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 7. jūnija rīkojums — Panrico /ITSB — HDN Development ( Krispy Kreme DOUGHNUTS )

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/45

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 7. jūnija rīkojums — Panrico/ITSB — HDN Development (“Krispy Kreme DOUGHNUTS”)
   (Lieta T-317/06) (1)

   (2007/C 199/86)

      Tiesvedības valoda — spāņu

   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta T-286/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra spriedums — Torres /ITSB — Vinícola de Tomelloso ( TORRE DE GAZATE ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes TORRE DE GAZATE reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un starptautiskas vārdiskas preču zīmes TORRES un LAS TORRES — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/43

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra spriedums — Torres/ITSB — Vinícola de Tomelloso (“TORRE DE GAZATE”)
   (Lieta T-286/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “TORRE DE GAZATE’ reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “TORRES’ un “LAS TORRES’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība)
   (2009/C 44/74)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Miguel Torres, SA, Vilafranca del Penedés (Spānija) (pārstāvji — E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino un A. Castán Pérez-Gómez, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — O. Mondéjar Ortuño un J. García Murillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Vinícola de Tomelloso, SCL, Tomelloso (Spānija) (pārstāvis — J.L. Casajuana Espinosa, avocat)
   Priekšmets
   Prasība par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2006. gada 27. jūlija lēmumu lietā R 421/2004-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Miguel Torres, SA un Vinícola de Tomelloso, SCL

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Miguel Torres, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 310, 16.12.2006.


title: Lieta C-639/11: Prasība, kas celta 2011. gada 13. decembrī — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/16

         Prasība, kas celta 2011. gada 13. decembrī — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-639/11)
   2012/C 73/29
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Wilms, G. Zavvos un K. Herrmann)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pakārtodama reģistrācijai Polijā vieglo automobīļu, kas ir jauni vai kas iepriekš bijuši reģistrēti citās dalībvalstīs un kuru stūres iekārta atrodas labajā pusē, to pārkārtot kreisajā pusē, Polijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar Direktīvas 70/311/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz stūres iekārtu (1) 2a. pantu un Pamatdirektīvas 2007/46/EK, ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu apstiprināšanai (2), 4. panta 3. punktu, kā arī LESD 34. pantu;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija iebilst, ka Polijas Republika ir pārkāpusi Īpašās direktīvas 70/311/EK 2a. pantu, Pamatdirektīvas 2007/46/EK 4. panta 3. punktu, kā arī LESD 34. pantu.
   Polijas Republikā satiksmē valda labās joslas princips. Lai transportlīdzekli reģistrētu Polijā saskaņā ar valsts tiesībām tiek pieprasīts apliecinājums par atbilstību tehniskai pārbaudei. Saskaņā ar Infrastruktūru ministrijas noteikumiem (3) tehniskā pārbaude nav uzskatāma par veiktu transportlīdzekļiem, kuriem stūres iekārtas atrodas labajā pusē (transportlīdzekļa tehniskais stāvoklis tiek uzskatīts par neatbilstošu obligātām tehniskām prasībām). Tādējādi vieglos automobīļus, kuriem stūres iekārta atrodas labajā pusē un kuru drīkst lietot dalībvalstīs, kurās satiksmē valda kreisās joslas princips — kā Apvienotā Karaliste, Īrija, Malta vai Kipra — Polijā nevar reģistrēt. Polijas iestādes neņem arī vērā jautājumu par to, vai šie automobīļi iepriekš ir bijuši reģistrēti citās dalībvalstīs, kurās satiksmē valda labās joslas princips.
   Komisijas skatījumā neiespējamība Polijā reģistrēt vieglos automobīļus (jaunus un lietotus), kas Polijā ievesti un kuriem ir to dalībvalstu izcelsme, kurās satiksmē valda kreisās joslas princips, Polijas pilsoņiem, kuri vēlas izmantot ar Brīvo pārvietošanos Savienībā saistītās priekšrocības, nav pamatojama ar obligātiem vispārīgo interešu apsvērumiem, kuru mērķis ir nodrošināt satiksmes drošību.
   Ja Polijā nereģistrētus automobīļus, kuru stūres iekārta atrodas labajā pusē, var bez ierobežojumiem izmantot Polijā, tad to reģistrēšanas aizliegums Komisijas skatījumā nav piemērots un katrā ziņā nav samērīgs pasākums salīdzinājumā ar sasniedzamo mērķi.
   Komisija uzskata, ka tieši ilgstoša šāda veida automobīļa lietošana satiksmē, kurā valda labas joslas princips, ir pamats ar to pareizi apieties; no drošības viedokļa tas nerada lielāku risku kā vienreizēja/īslaicīga šāda veida automobīļa lietošana. Turklāt pastāv mazāk ierobežojoši pasākumi, kā, piemēram, aprīkošana ar papildus spoguli, kas automobīļa ar stūres iekārtu labajā pusē vadītājam atvieglo pielāgoties satiksmei, kurā valda labās joslas princips.

      (1)  Padomes 1970. gada 8. jūnija Direktīva 70/311/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju stūres iekārtu (OV L 133, 10. lpp.)

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīva 2007/46/EK, ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (pamatdirektīva, OV L 263, 1. lpp.)

      (3)  2002. gada 31. decembra noteikumu 9. punkta 2) apakšpunkts, Infrastruktūru ministrijas 2003. gada 16.decembra noteikumu I pielikuma 5.1. punkts un Infrastruktūru ministrijas 2009. gada 18. septembra, ar ko aizstāj un atceļ 2003. gada 16. decembra noteikumus, I pielikuma 6.1. punkts.


title: Lieta C-15/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 12. janvārī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — Leopold Sommer/Landesgeschäftsstelle des Arbeitsmarktservice Wien

text:
               9.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 12. janvārī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — Leopold Sommer/Landesgeschäftsstelle des Arbeitsmarktservice Wien

   (Lieta C-15/11)
   2011/C 113/04
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs:
      Leopold Sommer

      Atbildētāja:
      Landesgeschäftsstelle des Arbeitsmarktservice Wien

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, ņemot vērā 14. punkta 1. un 3. daļu Bulgārijas Pievienošanās līguma VI pielikuma 1. sadaļā “Personu pārvietošanās brīvība”, kas ietverts Protokola (1) 20. pantā minētajā sarakstā: pārejas posma pasākumi – Bulgārija, Padomes 2004. gada 13. decembra Direktīva 2004/114/EK (2) par nosacījumiem attiecībā uz trešo valstu pilsoņu uzņemšanu studiju, skolēnu apmaiņas, prakses vai stažēšanās, nesaņemot atalgojumu, vai brīvprātīga darba nolūkā (Studentu direktīva) Austrijā ir piemērojama studentam no Bulgārijas?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai Savienības tiesības, it īpaši Studentu direktīvas 17. pants, aizliedz piemērot tādu valsts tiesisko regulējumu, kas, līdzīgi kā pamata lietā būtiskie Likuma par ārvalstnieku nodarbinātību noteikumi, pirms nodarbinātības atļaujas izsniegšanas darba devējam studenta nodarbināšanai, kurš Austrijas teritorijā uzturas jau ilgāk nekā vienu gadu (Studentu direktīvas [17. panta] 3. punkts), katrā gadījumā paredz izvērtēt situāciju darba tirgū un gadījumā, ja ir pārsniegts nodarbināto ārvalstnieku noteiktais maksimālais skaits, nodarbinātības atļaujas izsniegšanu papildus pakārto citiem nosacījumiem?

      (1)  Protokols par nosacījumiem un noteikumiem Bulgārijas Republikas un Rumānijas uzņemšanai Eiropas Savienībā — VI pielikums: Protokola 20. pantā minētais saraksts: pārejas posma pasākumi — Bulgārija, 1. Personu pārvietošanās brīvība (OV 2005, L 157, 104. lpp.).

      (2)  OV L 375, 12. lpp.


title: Lieta T-564/10: Vispārējās tiesas 2014. gada 26. jūnija spriedums – Quimitécnica.com un de Mello /Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Dzīvnieku barībai paredzētu fosfātu Eiropas tirgus — Naudas sodi — Pakāpeniska atmaksa — Komisijas lēmums, ar ko liek sniegt bankas garantiju — Pienākums norādīt pamatojumu — Samērīgums

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/22

         Vispārējās tiesas 2014. gada 26. jūnija spriedums – Quimitécnica.com un de Mello/Komisija
   (Lieta T-564/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Dzīvnieku barībai paredzētu fosfātu Eiropas tirgus - Naudas sodi - Pakāpeniska atmaksa - Komisijas lēmums, ar ko liek sniegt bankas garantiju - Pienākums norādīt pamatojumu - Samērīgums)
   2014/C 261/43
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA (Lordelo, Portugāle) un José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji – J. Calheiros un A. de Albuquerque, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Mongin, V. Bottka un F. Ronkes Agerbeek, pārstāvji, kam palīdz M. Marques Mendes, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas grāmatveža 2010. gada 8. oktobra vēstulē it kā esošo lēmumu par prasītājām ar Komisijas 2010. gada 20. jūlija lēmumu C(2010) 5004, galīgā redakcija, par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/38.886 – Dzīvnieku barībai paredzēti fosfāti) uzliktā naudas soda samaksu tiktāl, ciktāl ar šo vēstuli tiek prasīts saņemt bankas garantiju bankā, kura ir saņēmusi ilgtermiņa “AA” reitingu, lai naudas sodu varētu samaksāt pakāpeniski

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA un José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 55, 19.2.2011.


title: Lieta T-65/14: Prasība, kas celta 2014. gada 28. janvārī – Bank Refah Kargaran /Padome

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/43

         Prasība, kas celta 2014. gada 28. janvārī – Bank Refah Kargaran/Padome
   (Lieta T-65/14)
   2014/C 135/55
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bank Refah Kargaran (Teherāna, Irāna) (pārstāvis – J. M. Thouvenin, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2013. gada 15. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1154/2013, ciktāl tā skar prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2013. gada 15. novembra Lēmumu 2013/661/KĀDP, ciktāl tas skar prasītāju,

               —

               atzīt par nepieņemamu attiecībā uz prasītāju Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012;

               —

               atzīt par nepieņemamu attiecībā uz prasītāju Lēmumu 2010/413/KĀDP,

               —

               pakārtoti, atcelt sākot ar 2014. gada 20. janvāri šo prasījumu pirmajos divos ievilkumos minēto īstenošanas regulu un lēmumu;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza astoņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav norādīts pamatojums, pārkāpjot LESD 296. pantu, ciktāl īstenošanas regulā, ar kuru prasītāja tika ietverta to personu un vienību sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi, nav skaidri norādīts tās juridiskas pamats.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota juridiskā pamatojuma neesamība, ciktāl apstrīdētās īstenošanas regulas juridiskais pamats ir Regula Nr. 267/2012 (1), kura esot jāatzīst par nepieņemamu attiecībā uz prasītāju, jo, pirmkārt, tā tika pieņemta, pārkāpjot LESD 296. pantā paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu un LESD 215. pantu, un, otrkārt, ar tās 23. panta 2. punkta d) apakšpunktu, kurš bija juridiskais pamats prasītājas iekļaušanai Regulas Nr. 267/2012 IX pielikumā ietvertajā sarakstā, tika pārkāpti Līgumi un Eiropas Savienības Pamattiesību harta;

               3.

               Ar trešo, ceturto, piekto un sesto pamatu tiek apgalvots, attiecīgi, ka: i) esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, ii) esot pieļauta kļūda faktos un acīmredzama kļūda vērtējumā, iii) ka neesot ievērotas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā un iv) ka neesot ievērots samērīguma princips;

               4.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Lēmuma 2010/413 (2) 20. panta 1. punkta c) apakšpunkts, kas ir juridiskais pamats prasītājai noteiktajam sodam, ir jāatzīst par nepiemērojamu attiecībā uz to, jo šī norma esot pretrunā Līgumiem, Pamattiesību hartai un samērīguma principam. Prasītāja apgalvo, ka tāpēc lēmums iekļaut prasītāju to personu un vienību sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi, ir jāatceļ.

               5.

               Astotais pamats ir balstīts uz to, ka sākot ar 2014. gada 20. janvāri apstrīdētais sods ir kļuvis pretlikumīgs, jo Padome šajā datumā esot atzinusi, ka Irāna vairs neveic darbības kodolenerģijas jomā, kas bija šī soda noteikšanas iemesls. Prasītāja apgalvo, ka līdz ar to sods ir zaudējis savu priekšmetu.

      (1)  Padomes 2012. gada 23. marta Regula (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmums 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.).


title: Lieta F-85/06: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 9. oktobra spriedums — Bellantone /Revīzijas palāta (Civildienests — Ierēdņi — Pagaidu darbinieks, kas iecelts ierēdņa amatā — Iepriekšējs paziņojums par darba tiesisko attiecību izbeigšanos — Pabalsts sakarā ar atbrīvošanu no amata — Dienas nauda — Mantiskais zaudējums)

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/42

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 9. oktobra spriedums — Bellantone/Revīzijas palāta
   (Lieta F-85/06) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pagaidu darbinieks, kas iecelts ierēdņa amatā - Iepriekšējs paziņojums par darba tiesisko attiecību izbeigšanos - Pabalsts sakarā ar atbrīvošanu no amata - Dienas nauda - Mantiskais zaudējums)
   (2007/C 283/75)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gerardo Bellantone, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvji — T. Bontinck un J. Feld, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Revīzijas palāta (pārstāvji — T. Kennedy, J.-M. Stenier un G. Corstens)
   Priekšmets
   Pirmkārt, Revīzijas palātas ģenerālsekretāra 2006. gada 30. marta lēmuma atcelšana, ar ko noraidīta prasītāja, agrākā pagaidu darbinieka, kurš ir iecelts ierēdņa amatā, sūdzība par pabalsta saistībā ar papildu iepriekšējo paziņojumu, pabalsta sakarā ar atbrīvošanu no amata un dienas naudas atlikuma izmaksu, atcelšana un, otrkārt, prasība par procentu samaksu.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Bellantone sedz trīs ceturtdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem;

               3)

               Eiropas Kopienu Revīzijas palāta sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina vienu ceturto daļu no Bellantone tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 237, 30.9.2006., 18. lpp.


title: Lieta C-562/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. novembrī iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Peter Roßnagel, Alexandre Schröter/TUIfly GmbH

text:
               13.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. novembrī iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Peter Roßnagel, Alexandre Schröter/TUIfly GmbH

   (Lieta C-562/16)
   (2017/C 046/16)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Peter Roßnagel, Alexandre Schröter

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai uz rezervāciju, mainot lidojumu, attiecas Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 4. panta 3. punktā minētie apstākļi?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai šo tiesību normu var piemērot rezervācijas maiņai, kas notikusi nevis gaisa pārvadātāja, bet tikai un vienīgi ceļojuma rīkotāja dēļ?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.)


title: Lieta T-240/14 P: Vispārējās tiesas 2016. gada 26. februāra spriedums – Bodson u.c./EIB Apelācija — Civildienests — EIB personāls — Darba attiecību līgumiskais raksturs — EIB darba samaksas un atalgojuma progresijas sistēmas reforma — Pienākums norādīt pamatojumu — Sagrozīšana — Kļūdas tiesību piemērošanā

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/24

         Vispārējās tiesas 2016. gada 26. februāra spriedums – Bodson u.c./EIB
   (Lieta T-240/14 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - EIB personāls - Darba attiecību līgumiskais raksturs - EIB darba samaksas un atalgojuma progresijas sistēmas reforma - Pienākums norādīt pamatojumu - Sagrozīšana - Kļūdas tiesību piemērošanā)
   (2016/C 118/25)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Jean-Pierre Bodson (Luksemburga, Luksemburga), Dalila Bundy (Cosnes-et-Romain, Francija), Didier Dulieu (Roussy-le-Village, Francija), Marie-Christel Heger (Nospelt, Luksemburga), Evangelos Kourgias (Senningerberg, Luksemburga), Manuel Sutil (Luksemburga), Patrick Vanhoudt (Gonderange, Luksemburga) un Henry von. Blumenthal (Bergem, Luksemburga) (pārstāvis – L. Levi, advokāte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji – C. Gómez de la Cruz, T. Gilliams un G. Nuvoli, piedaloties P.-E. Partsch, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 12. februāra spriedumu Bodson u.c./EIB (F-73/12, Krājums-CDL, EU:F:2014:16), lūdzot šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Bodson un citi prasītāji, kuru uzvārdi ir norādīti pielikumā, sedz savus un atlīdzina Eiropas Investīciju bankas (EIB) tiesāšanās uzdevumus šajā tiesvedībā.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Tiesas spriedums ceturtā palāta 2004. gada 14. oktobrī lietā C-339/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 1999/22/EK — Savvaļas dzīvnieku turēšana zooloģiskajos dārzos — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/22

      TIESAS SPRIEDUMS

   ceturtā palāta
   2004. gada 14. oktobrī
   lietā C-339/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 1999/22/EK - Savvaļas dzīvnieku turēšana zooloģiskajos dārzos - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2004/C 300/44)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-339/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 1. augustā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji - J. Schieferer un M. van Beek) pret Vācijas Federatīvo Republiku (pārstāvis - M. Lumma), Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: ceturtās palātas priekšsēdētāja pienākumu izpildītājs J. N. Cunha Rodrigues (referents), tiesneši E. Juhász un M. Ilešič, ģenerāladvokāts P. Léger, sekretārs R. Grass, 2004. gada 14. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               argumentētajā atzinumā noteiktajā termiņā nepieņemot nepieciešamos normatīvos un administratīvos noteikumus, lai ieviestu Padomes 1999. gada 29. marta Direktīvu 1999/22/EK attiecībā uz savvaļas dzīvnieku turēšanu zooloģiskajos udārzos dažādās federālajās zemēs (Länder), izņemot Brēmeni, Hamburgu, Heseni, Bādeni – Virtembergu, Lejassaksiju, Berlīni, Šlēsvigu – Holšteini un Tīringeni, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi tai ar šo direktīvu uzliktos pienākumus;

               2)

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 226, 20.9.2003.


title: Lieta C-157/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 27. martā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – X/Staatssecretaris van Financiën

text:
               29.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 27. martā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – X/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-157/17)
   (2017/C 168/35)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: X

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Cits lietas dalībnieks: Nederlandse Orde van Belastingadviseurs, Loyens en Loeff NV

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai EKL 56. pants (tagad – LESD 63. pants) nepieļauj situāciju, ka ārpus Nīderlandes reģistrētam ieguldījumu fondam netiek atmaksāts Nīderlandes dividenžu nodoklis kas ieturēts no dividendēm, kuras attiecīgais fonds saņem no Nīderlandē reģistrētām uzņēmējsabiedrībām, tā iemesla dēļ, ka tam nav pienākums ieturēt Nīderlandes dividenžu nodokli, turpretim Nīderlandē reģistrētam fiskāla rakstura kolektīvo ieguldījumu uzņēmumam, kurš, ieturot Nīderlandes dividenžu nodokli, katru gadu saviem sertifikātu turētājiem vai dalībniekiem izmaksā ienākumus no ieguldījumiem, dividenžu nodoklis tiek atmaksāts?

               2.

               Vai EKL 56. pants (tagad – LESD 63. pants) nepieļauj situāciju, ka ārpus Nīderlandes reģistrētam ieguldījumu fondam netiek atmaksāts Nīderlandes dividenžu nodoklis, kas tiek atmaksāts Nīderlandē reģistrētam fiskāla rakstura kolektīvo ieguldījumu uzņēmumam, ja tādējādi attiecīgais fonds tiek kavēts piesaistīt Nīderlandē rezidējošus vai reģistrētus ieguldītājus?


title: Lieta C-408/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 23. oktobrī iesniedza Município de Barcelos (Portugāle) — Município de Barcelos/Estado português

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 23. oktobrī iesniedza Município de Barcelos (Portugāle) — Município de Barcelos/Estado português

   (Lieta C-408/09)
   2010/C 134/22
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Município de Barcelos

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Município de Barcelos

      Atbildētāja: Estado português

   Ar 2010. gada 12. februāra rīkojumu Eiropas Savienības tiesa (septītā palāta) atzina, ka tās kompetencē acīmredzami nav atbildēt uz Município de Barcelos uzdoto prejudiciālo jautājumu.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 249, 14.10.2006 .

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/38

         (2006/C 261/76)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 249, 14.10.2006.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 237, 30.9.2006.

      OV C 224, 16.9.2006.

      OV C 212, 2.9.2006.

      OV C 190, 12.8.2006.

      OV C 178, 29.7.2006.

      OV C 165, 15.7.2006.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex:http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-356/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 7. jūlijā iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) — O, S

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/36

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 7. jūlijā iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) — O, S

   (Lieta C-356/11)
   2011/C 269/74
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: O, S

      Lietas dalībniece: Maahanmuuttovirasto

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, atsakot trešās valsts pilsonim uzturēšanās atļauju nenodrošinātu iztikas līdzekļu dēļ, ir pārkāpts LESD 20. pants tādā ģimenes situācijā, kurā aizgādība pār bērnu, kuram ir Savienības pilsonība, ir viņa laulātajam un trešās valsts pilsonis nav ne šī bērna vecāks, nedz viņam ir aizgādības tiesības pār šo bērnu?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde: vai LESD 20. panta iedarbība ir izvērtējama citādi, ja trešās valsts pilsonis, kuram nav uzturēšanās atļaujas, viņa laulātais un bērns, pār kuru aizgādības tiesības ir laulātajam un kuram ir Savienības pilsonība, dzīvo kopā?


title: Lieta T-128/06: Prasība, kas celta  2006. gada 28. aprīlī  —  Japan Tobacco  pret ITSB —  Torrefacção Camelo  (grafiska preču zīme  CAMELO )

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/21

         Prasība, kas celta 2006. gada 28. aprīlī — Japan Tobacco pret ITSB — Torrefacção Camelo (grafiska preču zīme “CAMELO”)
   (Lieta T-128/06)
   (2006/C 154/51)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Japan Tobacco Inc., Tokija (Japāna) (pārstāvji — A. Ortis Lopes [A. Ortiz López], S. Ferandis Gonsaless [S. Ferrandis González] and E. Ohoa Santamaria [E. Ochoa Santamaría], advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Torrefacção Camelo L da
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atceļot Apelāciju otrās padomes 2006. gada 22. februāra lēmumu lietā R 669/2003-2, taisīt spriedumu, ar kuru, grozot šo lēmumu, Pirmās instances tiesa pasludinātu, ka šajā lietā ir nepieciešams piemērot aizliegumu, kas ir noteikts Kopienas preču zīmes Regulas 8. panta 5. punktā, un attiecīgi, ņemot vērā Japan Tobacco iesniegtos argumentus, nolemt atteikt reģistrēt Kopienas preču zīmi Nr. 1469121;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Torrefacção Camelo L da

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Preču zīme, kas satur grafiskus elementus (kamielis, piramīdas, palmas) un vārdu “CAFÉ TORREFACTO CAMPO MAIOR CAMELO CAFÉ ESPECIAL PURO Torrefacção Camelo L da CAMPO MAIOR-PORTUGAL” attiecībā uz 30. klasē ietilpstošajām precēm (reģistrācijas pieteikums Nr. 1469121)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “CAMEL” attiecībā uz 22. un 34. klasē ietilpstošajām precēm

      Iebildumu nodaļas lēmums: Apmierināt iebildumu

      Apelāciju padomes lēmums: Atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 5. punkta nepareiza piemērošana, kā arī kļūdas pārbaudē un šīs pašas Regulas 74. un 79. panta pārkāpums.


title: Lieta T-219/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. aprīlī – Regione autonoma della Sardegna /Komisija

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/49

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. aprīlī – Regione autonoma della Sardegna/Komisija
   (Lieta T-219/14)
   2014/C 175/68
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Regione autonoma della Sardegna (pārstāvji – T. Ledda, S. Sau, G. Roberti, G. Bellitti un I. Perego, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl:

                           —

                           par valsts atbalstu ir tikusi atzīta kompensācija par sabiedriskā pakalpojuma sniegšanu atbilstoši 2012. gada 7. augusta Likumam Nr. 15 un kapitāla palielinājums, ko tika nolemts veikt 2012. gada 15. jūnijaSaremar akcionāru kopsapulcē;

                           —

                           ir ticis atzīts, ka šie pasākumi nav saderīgi ar iekšējo tirgu un ir uzdots veikt atgūšanu;

               —

               atbilstoši LESD 277. pantam atzīt par nelikumīgiem un nepiemērojamiem Lēmuma 2012/21/ES 4. panta f) punktu un Eiropas Savienības nostādņu par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (2011), 9. punktu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir vērsta pret Eiropas Komisijas 2014. gada 22. janvāra lēmumu par atbalsta pasākumiem SA.32014 (2011/C), SA32015 (2011/C) un SA.32016 (2011/C), ko Sardīnijas reģions ir īstenojis par labu Saremar. Ar šo lēmumu par nesaderīgu ar iekšējo tirgu tika atzīts atbalsts, ko prasītājs esot piešķīris Saremar, lai nodrošinātu vispārējas nozīmes pakalpojuma sniegšanu, veicot kabotāžas pārvadājumus no Sardīnijas uz kontinentu 2011. un 2012. gadā, ar mērķi palielināt šī pakalpojuma ekonomisko pieejamību lietotājiem.
   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

               1.

               Atbildētāja esot pārkāpusi [LESD] 106. panta 2. punktu, veicot faktu kļūdainu novērtējumu un nenorādot pamatojumu, ciktāl papildus tam, ka tā nav pareizi definējusi Saremar sabiedriskā pakalpojuma saistības, tā nav tikai izvērtējusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā esamību, bet pēc būtības ir iejaukusies dalībvalsts pieņemtajos lēmumos, tādējādi ietekmējot tās ekonomiskajā un sociālajā jomā izdarītās izvēles.

               2.

               Atbildētāja esot pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu un 106. panta 2. punktu, uzskatot, ka šajā lietā nebija izpildīti Altmark judikatūrā paredzētie nosacījumi. Šajā ziņā Komisija esot kļūdaini novērtējusi faktus un neesot norādījusi pamatojumu, tostarp secinot, ka tirgū bija sniegtas atbilstošas un pietiekamas garantijas, lai apmierinātu reģiona definētās sabiedriskā pakalpojuma vajadzības.

               3.

               Atbildētāja esot arī pārkāpusi LESD 106. panta 2. punktu, kā arī Lēmumus 2005/824/EK un 2012/21/ES, kļūdaini novērtējusi faktus un neesot norādījusi pamatojumu, ciktāl tā i) ir atzinusi, ka Lēmums 2005/824/EK nebija piemērojams ratione temporis, un ii) katrā ziņā ir secinājusi, ka šajā lietā nav tikuši ievēroti iepriekš minētajos lēmumos noteiktie principi.

               4.

               Atbildētāja esot pārkāpusi LESD 106. panta 2. punktu, kļūdaini novērtējusi faktus un neesot norādījusi pamatojumu, ciktāl tā ir atzinusi sabiedrību Soremar par grūtībās nonākušu uzņēmumu Pamatnostādņu par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai izpratnē.

               5.

               Atbildētāja esot pārkāpusi LESD 106. panta 2. punktu, veicot faktu un tiesību kļūdainu novērtējumu, ciktāl tā ir uzskatījusi, ka nav tikuši izpildīti Eiropas Savienības nostādņu par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (2011), paredzētie pasākuma saderīguma nosacījumi.

               6.

               Visbeidzot atbildētāja esot pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu un ir veikusi faktu un tiesību kļūdainu novērtējumu attiecībā uz Sardīnijas reģiona veikto sabiedrības Saremar rekapitalizāciju, uzskatot, ka tā piešķīra Saremar priekšrocību un katrā ziņā bija pretrunā investora tirgus ekonomikā principam.


title: Lieta C-238/04: Prasība pret Francijas Republiku, ko 2004. gada 7. jūnijā iesniedza Eiropas Kopienu Komisija

text:
               24.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/12

         Prasība pret Francijas Republiku, ko 2004. gada 7. jūnijā iesniedza Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-238/04)
   (2004/C 190/20)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 7. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Francijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv O. Beynet un A. Whelan, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1.

               Konstatēt, ka nepareizi transponējot Direktīvas 90/388/EEK 1. pantu un 2. panta 3. punktu, kas attiecas uz konkurenci telekomunikāciju pakalpojumu tirgū (1), Direktīvu 95/51/EK (2) un 96/19/EK (3) esošajās redakcijās, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir saistoši saskaņā ar iepriekšminētās Direktīvas, kā arī Līguma 249. panta 3. daļas (189. panta vecā redakcija) noteikumiem,

               2.

               Piespriest Francijas Republikai segt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Francijā pastāvošā juridiskā kārtība rada grūtības saderībā ar Kopienu tiesību normām attiecībā uz kabeļtelevīzijas izplatītāju sniegto telekomunikācijas pakalpojumu piegādes atļaujas nosacījumiem.
   Faktiski, attiecībā uz telefonijas pakalpojumu piegādi, Francijas likumdošana uzliek par pienākumu pirms atļaujas izsniegšanas par telefonijas pakalpojumu pieslēgšanu pie kabeļtīkla, konsultēties ar administratīvi teritoriālām vienībām vai to apvienībām. Šis pienākums rada vairākas problēmas Direktīvas 90/388, kas grozīta ar Direktīvu 96/19/EK 2. panta 3. punkta kontekstā. Proti, tam trūkst konsultāciju procedūras pārredzamība, pašvaldību kompetences sfērai nesamērīga diskrecionāra vara, formulējot savu viedokli, procedūras objektivitātes apšaubāmība sakarā ar saistību starp dažām pašvaldībām un privātām telekomunikāciju kompānijām, procedūras diskriminējošais aspekts, kas neattiecas uz citiem telekomunikāciju pakalpojumu piegādātājiem un diskriminācijas risks starp dažādiem kabeļtelevīzijas operatoriem.
   Kārtība, saskaņā ar kuru kabeļtelevīzijas operatoriem ir sistemātiski jāiesniedz informācija administratīvi teritoriālām vienībām par to izveidotajiem tīkliem, ir uzskatāma par papildus pienākumu salīdzinot ar vispārējiem noteikumiem par pakalpojumu sniegšanas brīvību, kas piemērojama citiem telekomunikāciju pakalpojumu operatoriem. Neviens objektīvs apstāklis nevar attaisnot atšķirīgo attieksmi, un, no šī viedokļa raugoties, Francijā pastāvošā kartība ir diskriminējoša un pārkāpj noteikumus, ko paredz Direktīvas 90/388/EEK 1. pants un 2. panta 3. punkts, Direktīvu 95/51/EK un 96/19/EK esošajās redakcijās.

      (1)  OV L 192, 24.7.1990., 10. lpp.

      (2)  Komisijas Direktīva 95/51/EK, 18.10.1995., ar ko groza Direktīvu 90/388/EEK, attiecībā uz kabeļtelevīzijas tīklu izmantošanas ierobežojumu atcelšanu liberalizētajem telekomunikāciju pakalpojumiem (OV L 256, 26.10.1995., 49. lpp.)

      (3)  Komisijas Direktīva 96/19/EK, 13.3.1996., ar ko groza Direktīvu 90/388/EEK, attiecība uz pilnīgas konkurences īstenošanu telekomunikāciju tirgū.


title: Lieta T-317/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Dānijas Karaliste iesniedza 2004. gada 3. augustā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/47

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Dānijas Karaliste iesniedza 2004. gada 3. augustā
   (Lieta T-317/04)
   (2004/C 262/89)
   tiesvedības valoda - dāņu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 3. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Dānijas Karaliste, kuru pārstāv Jorgen Molde, pārstāvis, kam palīdz Peter Biering un Kim Lundgaard Hansen, advokāti.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2004. gada 19. maija Komisijas lēmumu par Dānijas pasākumiem, kas pieņemti TV2/DANMARK labā;

               —

               pakārtoti – atcelt 2004. gada 19. maija Komisijas lēmumu par Dānijas pasākumiem, kas pieņemti TV2/DANMARK labā, ciktāl tie attiecas uz šī lēmuma 2. pantu;

               —

               vai, pakārtoti - atcelt 2004. gada 19. maija Komisijas lēmumu par Dānijas pasākumiem, kas pieņemti TV2/DANMARK labā, ciktāl tie attiecas uz šī lēmuma 2., 3. un 4. pantu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pieņemot apstrīdēto lēmumu, Komisija atzina, ka valsts atbalsts, kas no 1995. gada līdz 2002. gada tika piešķirts TV2/DANMARK licences maksas un citu līdzekļu formā, ir saderīgs ar kopējo tirgu, izņemot 628.2 miljonus DKK, kas Komisijas izpratnē ir nelikumīgs atbalsts un kas Dānijas Karalistei ir jāatgūst no TV2/DANMARK A/S.
   Lai pamatotu šo prasību, Dānijas valdība apgalvo, ka 2004. gada 19. maija Komisijas lēmums:

               —

               pārkāpj būtiskās formas prasības;

               —

               pārkāpj EKL 295. pantu, EKL 87. panta 1. punktu un EKL 86. panta 2. punktu par valsts atbalstu, un protokolu par valsts apraides organizāciju sistēmu Dalībvalstīs;

               —

               neievēro Padomes Regulu Nr. 659/1999 (1) un Komisijas Direktīvu Nr. 80/723 (2).

         Lai pamatotu galveno prasījumu atcelt lēmumu, Dānijas valdība izvirza sekojošus argumentus:

               —

               netika ievērots sacīkstes princips, kas tieši ietekmēja valdības iespējas aizstāvēties un, sekojoši, Komisijas secinājumus;

               —

               ne licenču maksājumi TV2, ne arī ieņēmumi no reklāmas, kas tika pārskaitīti no TV2 caur TV-Fonden līdz tā likvidēšanai 1997. gadā, nav valsts atbalsts, jo šie pasākumi nav valsts līdzekļi EKL 87. panta izpratnē;

               —

               laika periodā no 1995. gada līdz 2002. gadam TV2 saņemtais kapitāls ir pamatoti ienākumi, kas piešķirti par TV2 publisko pakalpojumu pienākumu izpildi un, sekojoši, nav notikusi pārmērīga kompensācija, kas būtu uzskatāma par valsts atbalstu pretēji EK līgumam;

               —

               Komisijas pārmērīgas kompensācijas aprēķins ir kļūdains;

               —

               jautājums nav par valsts atbalstu, pat ja TV2 piešķirtais finansējums ir pārsniedzis publisko pakalpojumu pienākumu izpildes neto izmaksas, jo tā mērķis nebija subsidēt TV2 komercdarbību un tādējādi tas nevarēja izkropļot konkurenci;

               —

               ja atzītu, ka valsts līdzekļi tika pārskaitīti TV2, šis pārskaitījums ir uzskatāms par veiktu saskaņā ar privātā investora tirgus ekonomikā kritēriju un, sekojoši, nav noticis valsts atbalsts.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1980. gada 25. jūnija Direktīva 80/723/EEC par dalībvalstu un valsts uzņēmumu finansiālo attiecību pārskatāmību (OV L 195, 35. lpp.).


title: Lieta C-132/14: Prasība, kas celta 2014. gada 21. martā  – Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/24

         Prasība, kas celta 2014. gada 21. martā – Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-132/14)
   2014/C 175/30
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – I. Liukkonen un L. Visaggio)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2013. gada 17. decembra Regulu (ES) Nr. 1385/2013, ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 850/98 un (EK) Nr. 1224/2009 un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1069/2009, (ES) Nr. 1379/2013 un (ES) Nr. 1380/2013 pēc Majotas statusa maiņas attiecībā uz Eiropas Savienību (1);

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Eiropas Parlaments prasa atcelt Regulu (ES) Nr. 1385/2013, ko Padome ir pieņēmusi, kā juridisko pamatu izmantodama LESD 349. pantu.
   Parlaments apstrīd šo Padomes juridiskā pamata izvēli, jo LESD 349. pants tiesiski nepamatojot visus veiktos pasākumus, bet tikai dažus no tiem, kas izpaužas kā atkāpes no Savienības tiesību piemērošanas Majotā. Tomēr ar apstrīdēto regulu tiek arī īstenoti jautājumi saistībā ar kopējo zivsaimniecības un sabiedrības veselības aizsardzības politiku, un šo pasākumu pamatojums nav īpaši Majotas ekonomiskā un sociāli strukturālā situācija.
   Parlamenta skatījumā attiecīgais tiesību akts tātad esot bijis jāpieņem saskaņā ar dažādiem jautājumiem, kas tajā aplūkoti, pamatojoties uz LESD 43. panta 2. punktu, 168. panta 4. panta b) apakšpunktu un LESD 349. pantu kopā, nevis tikai pamatojoties uz šo pēdējo minēto pantu.

      (1)  OV L 354, 86. lpp.


title: Lieta C-640/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 26. septembra rīkojumu lietā T-382/15 Greenpeace Energy eG/Eiropas Komisija 2016. gada 9. decembrī iesniedza Greenpeace Energy eG

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 26. septembra rīkojumu lietā T-382/15 Greenpeace Energy eG/Eiropas Komisija 2016. gada 9. decembrī iesniedza Greenpeace Energy eG

   (Lieta C-640/16 P)
   (2017/C 038/25)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Greenpeace Energy eG (pārstāvji – D. Fouquet, S. Michaels, J. Nysten, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2016. gada 26. septembra spriedumu lietā T-382/15 Greenpeace Energy eG daļā, kas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju;

               —

               lietu nodot atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, ieskaitot advokāta honorāru un ceļa izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Vispārējā tiesa acīmredzami uzskatot, ka LESD 263. panta ceturtās daļas trešās izvēlnes priekšnosacījums ir tāds, ka reglamentējošs akts, par kuru saskaņā ar šo tiesību normu var celt prasību, ir vispārpiemērojams. Šāds uzskats par tiesībām tomēr, ņemot vērā tiesību normas formulējumu un rašanās vēsturi, tostarp likumdevēja nodomu, ir vērtējams kā juridiski kļūdains.

               2.

               Šķiet, ka Vispārējā tiesa vadās no pieņēmuma, ka, ceļot prasību par tāda tiesību akta tiešu skārumu, kurš nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem, runa ir par diviem dažādiem kritērijiem, kurus ir jāvērtē atsevišķi. Tomēr tas tā neesot šajā gadījumā, jo, pirmkārt, nedz Apvienotajai Karalistei, nedz Eiropas Komisijai neesot jāveic papildu īstenošanas pasākumi šīs tiesību normas izpratnē, un, otrkārt, piešķirot atbalstu, tūlītēji tiekot ietekmēts tirgus, tas ir, apelācijas sūdzības iesniedzēja jutīšot tiešu konkurences ietekmi.

               3.

               Vispārējā tiesa apgalvo, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja nav pietiekami pierādījusi, ka tā ir skarta tieši un individuāli. Šajā ziņā tā neņemot vērā sniegto informāciju vai arī to esot vērtējusi nepietiekamā apmērā.

               4.

               Šķiet, ka Vispārējā tiesa pārstāv viedokli, ka individualizēšana saskaņā ar LESD 263. panta ceturtās daļas otro izvēlni, piesliecoties spriedumā lietā Plaumann minētajai judikatūrai, ir noraidāma jau tādēļ, ka ir atrodami citi uzņēmumi, kurus līdzīgi kā apelācijas sūdzības iesniedzēju skar piešķirtā atbalsta ietekme uz konkurenci. Ievērojot it īpaši judikatūru lietā C-309/89 Codorniu, šāda interpretācija šķiet juridiski kļūdaina un turklāt šaura. Tālāk apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda uz pašas minēto prasības pieteikumā par lietas apstākļiem, kas paskaidro pietiekamu individualizēšanu, ko tomēr Vispārējā tiesa acīmredzami nav vērtējusi vispār vai to ir darījusi nepietiekami.

               5.

               Šķiet, ka Vispārējā tiesa ir pieņēmusi, ka efektīvu tiesisko aizsardzību pret Komisijas lēmumu par atbalsta piešķiršanu var nodrošināt valsts tiesas. Tas nozīmētu, ka Savienības likumdevējs, uzlikdams dalībvalstīm pienākumu nodrošināt piemērotus tiesību aizsardzības līdzekļus (LES 19. panta 1. punkta otrais teikums), dalībvalstu tiesām ir uzticējis veikt atsevišķu Savienības iestāžu, piemēram, Eiropas Komisijas, tiesību aktu pārbaudi. Šādam viedoklim, ņemot vērā Tiesas judikatūru par Savienības tiesību aktiem un pastāvošajām iespējām celt prasību un it īpaši ņemot vērā kompetenču sadalījumu starp valstu tiesām un Eiropas Komisiju valsts atbalsta tiesību jomā, tomēr nevar piekrist un tas tādējādi ir uzskatāms par kļūdainu.


title: Lieta T-177/05: Pirmās instances tiesas  2006. gada 9. janvāra  rīkojums — Somija pret Komisiju (Procesa jautājumi — Iebilde par nepieņemamību — Akts bez juridiski saistošas iedarbības — Eiropas Kopienu pašu resursi — Pārkāpuma procedūra — Regulas (EK,  Euratom ) Nr. 1150/2000 11. pantā paredzētie kavējuma procenti — Sarunas par vienošanos par maksājumu ar nosacījumu)

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/19

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 9. janvāra rīkojums — Somija pret Komisiju
   (Lieta T-177/05) (1)

   (Procesa jautājumi - Iebilde par nepieņemamību - Akts bez juridiski saistošas iedarbības - Eiropas Kopienu pašu resursi - Pārkāpuma procedūra - Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 11. pantā paredzētie kavējuma procenti - Sarunas par vienošanos par maksājumu ar nosacījumu)
   (2006/C 74/39)
   Tiesvedības valoda — somu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Somijas Republika (pārstāvji — T. Pynnä un A. Guimaraes-Purokoski)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Wilms un P. Aalto)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas (Budžeta ģenerāldirektorāta) lēmumu, kas ietverts tās 2005. gada 28. februāra vēstulē un to apstiprinošā 2005. gada 25. aprīļa vēstulē, ar kuru Komisija atteicās sākt sarunas ar Somijas Republiku par ar atpakaļ ejošu spēku pieprasītu nodokļu un kavējuma procentu līdz šo nodokļu samaksas dienai maksājumu ar nosacījumu, ko Komisija pieprasīja no Somijas Republikas uz EKL 226. panta pamata ierosinātās pārkāpuma procedūras Nr. 2003/2180 ietvaros.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Somijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 153, 25.6.2005.


title: Lieta T-341/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 17. maija spriedums — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Alava u.c./ITSB ( “TXAKOLI” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas kolektīvās vārdiskas preču zīmes “TXAKOLI” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamatojumi — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punkts — Atšķirtspējas neesamība — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/21

         Vispārējās tiesas 2011. gada 17. maija spriedums — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Alava u.c./ITSB (“TXAKOLI”)
   (Lieta T-341/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas kolektīvās vārdiskas preču zīmes “TXAKOLI” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamatojumi - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punkts - Atšķirtspējas neesamība - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 186/39
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Álava (Amurrio, Spānija), Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Bizkaia (Leioa, Spānija) un Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Getaria (Getaria, Spānija) (pārstāvji — J. Grimau Muñoz un J. Villamor Muguerza, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2009. gada 4. jūnija lēmumu lietā R 197/2009-2 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “TXAKOLI” kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Álava, Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Bizkaia un Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Getaria atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 256, 24.10.2009.


title: Lieta C-5/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Finanzgericht Düsseldorf 2006. gada 2. janvāra  rīkojumu lietā  Jülich AG  pret  Hauptzollamt Aachen

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Düsseldorf2006. gada 2. janvāra rīkojumu lietā Jülich AG pret Hauptzollamt Aachen

   (Lieta C-5/06)
   (2006/C 74/10)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Finanzgericht Düsseldorf lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2006. gada 2. janvāra rīkojumu lietā Jülich AG pret Hauptzollamt Aachen un kas Tiesā reģistrēts 2006. gada 9. janvārī.

      Finanzgericht Düsseldorf lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Padomes 2001. gada 19. jūnija Regulas (EK) Nr. 1260/2001 (1) par cukura tirgu kopīgo organizāciju 15. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tikai tas eksportētais cukura, izoglikozes un inulīna sīrupa daudzums, attiecībā uz kuru patiešām ir samaksātas eksporta kompensācijas, var tikt ņemts vērā, lai noteiktu eksportējamo pārpalikumu?

               2.

               Apstiprinošas atbildes uz pirmo jautājumu gadījumā: vai 6. panta 4. punkts Komisijas 2002. gada 20. februāra Regulā (EK) Nr. 314/2002 (2), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus kvotu sistēmas piemērošanai cukura nozarē, kurā izdarīti grozījumi ar Komisijas 2003. gada 27. jūnija Regulu (EK) Nr. 1140/2003 (3), ir spēkā neesošs?

               3.

               Noliedzošas atbildes uz pirmo jautājumu gadījumā: vai Padomes 2001. gada 19. jūnija Regulas (EK) Nr. 1260/2001 par cukura tirgu kopīgo organizāciju 15. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, nosakot gan eksportējamo pārpalikumu, gan vidējos zaudējumus no vienas tonnas cukura, tiek ņemts vērā viss eksports, pat ja daļa no šī eksporta attiecīgās tirdzniecības gada laikā nesaņēma kompensācijas?

               4.

               Apstiprinošas atbildes uz pirmo, otro vai trešo jautājumu gadījumā: vai Komisijas 2004. gada 14. oktobra Regula (EK) Nr. 1775/2004 (4), ar ko 2003./2004. tirdzniecības gadam nosaka ražošanas maksājumu apjomus cukura nozarē, ir spēkā neesoša?

      (1)  OV L 178, 1. lpp.

      (2)  OV L 50, 40. lpp.

      (3)  OV L 160, 33. lpp.

      (4)  OV L 316, 64. lpp.


title: Lieta F-49/06: Prasība, kas celta  2006. gada 9. maijā  —  Nijs  pret Revīzijas palātu

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/26

         Prasība, kas celta 2006. gada 9. maijā — Nijs pret Revīzijas palātu
   (Lieta F-49/06)
   (2006/C 154/61)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bart Nijs, Bereldange (Luksemburga) (pārstāvis — F. Rollinger, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Revīzijas palāta
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu nepaaugstināt prasītāju amatā 2005. gadā, kā arī visus ar to saistītos un/vai turpmākos lēmumus;

               —

               uzdot atlīdzināt zaudējumus un morālo kaitējumu, kas nodarīts prasītājam;

               —

               piespriest Eiropas Revīzijas palātai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasības pamatojumam prasītājs atsaucas uz:

               1)

               sekām, ko uz 2004. gada novērtējumu radīja tā 2003. gada novērtējuma ziņojuma sagrozīšana;

               2)

               personāla tiesiskās drošības, vienlīdzīgas attieksmes pret ierēdņiem un labas pārvaldības principa pārkāpumu, prasītājam piemērojot jauno atbildētājas izstrādāto novērtēšanas sistēmu;

               3)

               to, ka viens no tā kolēģiem prettiesiski tika lūgts uz laiku pildīt amatā augstāka darbinieka uzdevumus;

               4)

               to, ka viens no tā priekšniekiem savus pienākumus pildīja prettiesiski;

               5)

               šī priekšnieka nepietiekamu godīgumu;

               6)

               vairākkārtēju pilnvaru pārsniegšanu un Līguma pārkāpumu.


title: Lieta T-413/07: Prasība, kas celta 2007. gada 14. novembrī — Bayern Innovation /ITSB — Life Sciences Partners Perstock ( LifeScience )

text:
               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/24

         Prasība, kas celta 2007. gada 14. novembrī — Bayern Innovation/ITSB — Life Sciences Partners Perstock (“LifeScience”)
   (Lieta T-413/07)
   (2008/C 8/44)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bayern Innovativ — Bayerische Gesellschaft für Innovation und Wissenstransfer mbH, Nirnberga (Vācija) (pārstāvji — A. Beschorner, B. Glaser, C. Thomas, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Life Sciences Partners Perstock N.V., Amsterdama (Nīderlande)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 2. augusta lēmumu lietā R 1545/2006-1 attiecībā uz Kopienas preču zīmi Nr. 3 585 957 “LifeScience”;

               —

               pilnībā noraidīt personas, kas iestājusies lietā, iesniegto iebildumu Nr. B 795 270,

               —

               uzdot ITSB reģistrēt publicēto Kopienas preču zīmi Nr. 3 585 957 “LifeScience”,

               —

               piespriest otram lietas dalībniekam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies tiesvedībā Tiesā, un piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt administratīvajā procesā Apelāciju padomē radušos izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kuru veido spirālveida DNS ķēdes, ovāla un koordinātu tīkla krāsains attēls un kurā ir iekļauti vārdiskie elementi “LifeScience”, kas rakstīti apakšējā daļā, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 35., 36., 41. un 42. klasē — pieteikums Nr. 3 585 957

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Life Sciences Partners Perstock N.V.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiska preču zīme, kuru veido ar DNS ķēdi apvītas kailas sievietes attēls un kurā ir iekļauti vārdiskie elementi “Life Sciences Partners”, attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 36. klasē — pieteikums Nr. 2 136 026

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-697/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 28. decembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) – MB Srl/Società Metropolitana Acque Torino (SMAT)

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 28. decembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) – MB Srl/Società Metropolitana Acque Torino (SMAT)
   (Lieta C-697/15)
   (2016/C 106/25)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: MB Srl

      Atbildētāja: Società Metropolitana Acque Torino (SMAT)

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kopienu tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskās noteiktības principi, kopā ar preču brīvas aprites, brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības principiem, kas paredzēti Līgumā par Eiropas Savienības darbību (LESD), kā arī no tiem atvasinātajiem principiem, piemēram, vienlīdzīgas attieksmes principu, nediskriminācijas principu, savstarpēju atzīšanu, samērīgumu un pārskatāmību, kas (visnesenāk) paredzēti Direktīvā 2014/24/ES (1), pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir Itālijas tiesiskais regulējums, kurš izriet no 2006. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 163 87. panta 4. punkta un 86. panta 3.a punkta, kopsakarā ar 2008. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 81 26. panta 6. punktu, atbilstoši vienveidīgai tiesiskai interpretācijai saskaņā ar Codice del processo amministrativo 99. pantu, kas sniegta Adunanza plenaria del Consiglio di Stato 2015. gada spriedumos Nr. 3 un Nr. 9, atbilstoši kurai tas, ka publisko būvdarbu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā iesniegtajos ekonomiskajos piedāvājumos nav atsevišķi norādītas uzņēmuma drošības izmaksas, katrā ziņā izraisa uzņēmuma, kurš iesniedzis piedāvājumu, izslēgšanu arī gadījumā, ja atsevišķas norādīšanas pienākums nav konkrēti norādīts nedz konkursa nolikumā, nedz tam pievienotajā veidlapā, kura aizpildāma, lai iesniegtu piedāvājumus, un arī neatkarīgi no tā, ka pēc būtības piedāvājumā ir ievērotas minimālās uzņēmuma drošības izmaksas?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīva 2014/24/ES par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV L 94, 65. lpp.).


title: Lieta C-13/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 12. janvārī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Fédération des entreprises de la beauté/Ministre des Affaires sociales et de la Santé, Ministre de l’éducation nationale, de l’enseignement supérieur et de la recherche, Ministre de l’économie et des finances

text:
               27.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 12. janvārī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Fédération des entreprises de la beauté/Ministre des Affaires sociales et de la Santé, Ministre de l’éducation nationale, de l’enseignement supérieur et de la recherche, Ministre de l’économie et des finances

   (Lieta C-13/17)
   (2017/C 095/12)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Fédération des entreprises de la beauté

      Atbildētāji: Ministre des Affaires sociales et de la Santé, Ministre de l’éducation nationale, de l’enseignement supérieur et de la recherche, Ministre de l’économie et des finances

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai izglītības līdzvērtīguma atzīšana, kuru dalībvalstis var veikt atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1223/2009 par kosmētikas līdzekļiem (1) 10. panta 2. punktam, attiecas tikai uz trešās valstīs, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis, iegūtu izglītību?

               2)

               Vai atbilstoši šīs regulas 10. panta 2. punkta normām dalībvalsts drīkst noteikt nozares, kas uzskatāmas par “[tam]līdzīgām” medicīnai, farmācijai vai toksikoloģijai regulas izpratnē, un regulas prasībām atbilstošus kvalifikācijas līmeņus?

               3)

               Ja uz otro jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, atbilstoši kādiem kritērijiem nozares ir uzskatāmas par “līdzīgām” medicīnai, farmācijai vai toksikoloģijai?

      (1)  OV L 342, 59. lpp.


title: Lieta T-406/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 17. jūlija spriedumu lietā F-54/11 BG /Ombuds 2013. gada 21. martā iesniedza BG

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/44

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 17. jūlija spriedumu lietā F-54/11 BG/Ombuds 2013. gada 21. martā iesniedza BG

   (Lieta T-406/12 P)
   2013/C 156/82
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: BG (Strasbūra, Francija) (pārstāves — L. Levi un A. Blot, advokātes)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas ombuds

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2012. gada 17. jūlija spriedumu lietā F-54/11;

               —

               līdz ar to apmierināt viņas prasījumus pirmajā instancē un attiecīgi:

                           —

                           galvenokārt, atjaunot amatā ar atpakaļejošu datumu no lēmuma par atstādināšanu no amata spēkā stāšanās brīža AD 5 pakāpes 2. līmeņa administratores amatā, kā arī piešķirt finansiālās tiesības, kuras viņai pienākas par visu šo laikposmu, pieskaitot nokavējuma procentus atbilstoši ECB noteiktajai likmei, kas palielināta par diviem procentpunktiem;

                           —

                           pakārtoti, piešķirt naudas summu, kura atbilst atalgojumam, ko viņa būtu saņēmusi, sākot no datuma, kad viņa tika atstādināta no amata, 2010. gada augustā līdz mēnesim, kad viņa sasniegtu pensijas vecumu, — 2040. gada jūlijam, un attiecīgi noformēt prasītājas pensijas tiesības;

                           —

                           jebkurā gadījumā piešķirt naudas summu EUR 65 000 apmērā kā atlīdzību par viņai nodarīto morālo kaitējumu;

                           —

                           piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pilnā apmērā;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt abās tiesu instancēs radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu, kas attiecas uz lietas materiālos ietverto faktu sagrozīšanu, tiek apgalvots, ka, pārbaudot, vai disciplinārlietā ir tikusi ievērota procedūra, un, it īpaši, vai nav ticis pārkāpts Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu IX pielikuma 25. pants, CDT esot kļūdaini interpretējusi jēdzienu “krimināllieta” (attiecībā uz pārsūdzētā sprieduma 68. un nākamajiem punktiem).

               2)

               Ar otro pamatu, kas attiecas uz pārkāpumu, pārbaudot pienākuma norādīt pamatojumu izpildi, un uz lietas materiālos ietverto faktu sagrozīšanu, tiek apgalvots, ka CDT esot [kļūdaini] secinājusi, ka ombuds ir izpildījis pienākumu norādīt pamatojumu, kaut gan tas nav ievērojis disciplinārlietu kolēģijas atzinumu (attiecībā uz pārsūdzētā sprieduma 102. un 103. punktu).

               3)

               Ar trešo pamatu, kas attiecas uz pārkāpumu, pārbaudot, vai ir tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un ievērots samērīguma princips, kā arī uz lietas materiālos ietverto faktu sagrozīšanu, tiek apgalvots, ka CDT esot [kļūdaini] secinājusi, ka ombuds, piemērojot prasītājai vissmagāko Civildienesta noteikumos paredzēto sodu, ir ievērojis samērīguma principu (attiecībā uz pārsūdzētā sprieduma 115.–130. punktu).

               4)

               Ar ceturto pamatu, kas attiecas uz pārkāpumu, pārbaudot, vai ir ticis ievērots vienlīdzīgas attieksmes pret vīriešiem un sievietēm princips, un uz to, ka CDT neesot izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, tiek apgalvots, ka CDT neesot pārbaudījusi, vai prasītājas grūtniecības stāvoklis, ar kuru esot bijusi saistīta tās rīcība, esot veicinājis vai izraisījis netiešu prasītājas diskrimināciju (attiecībā uz pārsūdzētā sprieduma 139. un nākamajiem punktiem).


title: Lieta C-225/11: Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 26. aprīļa spriedums ( Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Able UK Ltd (PVN — Direktīva 2006/112/EK — Atbrīvojumi no nodokļa — 151. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Novecojušu ASV Jūras kara flotes kuģu izjaukšanas darbības dalībvalsts teritorijā)

text:
               16.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/13

         Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 26. aprīļa spriedums (Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Able UK Ltd

   (Lieta C-225/11) (1)

   (PVN - Direktīva 2006/112/EK - Atbrīvojumi no nodokļa - 151. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Novecojušu ASV Jūras kara flotes kuģu izjaukšanas darbības dalībvalsts teritorijā)
   2012/C 174/17
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Atbildētāja: Able UK Ltd

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 151. panta 1. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Atbrīvojumi no nodokļa attiecībā uz atsevišķiem eksportam pielīdzināmiem darījumiem — Novecojušu ASV Jūras kara flotes kuģu izjaukšana dalībvalsts teritorijā

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 151. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pakalpojumu sniegšana, kāda ir aplūkota pamatlietā un kas tiek veikta Ziemeļatlantijas līguma dalībvalstī, kuras pamatā ir citas šī līguma valsts jūras kara flotes novecojušu kuģu izjaukšana, saskaņā ar šo tiesību normu ir atbrīvota no pievienotās vērtības nodokļa tikai tad, ja:

               —

               šo pakalpojumu sniegšanu veic šīs citas valsts bruņoto spēku vajadzībām, kas piedalās kopējā aizsardzības pasākumā, vai civilā personāla vajadzībām, kas tos pavada, un ja

               —

               šo pakalpojumu sniedz minētajai bruņoto spēku vienībai, kas ir izvietota vai īslaicīgi uzturas attiecīgās dalībvalsts teritorijā, vai civilajam personālam, kas to pavada.

      (1)  OV C 211, 16.07.2011.


title: Lieta T-7/16: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. oktobra spriedums – LA TARTE TROPÉZIENNE/EUIPO (“LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ”) Eiropas Savienības preču zīme — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Grafiska preču zīme “LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ” — Absolūts atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts

text:
               12.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/22

         Vispārējās tiesas 2016. gada 28. oktobra spriedums – LA TARTE TROPÉZIENNE/EUIPO (“LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ”)
   (Lieta T-7/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Grafiska preču zīme “LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ” - Absolūts atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2016/C 462/27)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: LA TARTE TROPÉZIENNE (Cogolin, Francija) (pārstāvis – T. Cuche, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – D. Hanf)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 26. oktobra lēmumu lietā R 720/2015–4 attiecībā uz grafiskas preču zīmes “LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ” starptautisku reģistrāciju, ko attiecina uz Eiropas Savienību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               LA TARTE TROPÉZIENNE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 90, 7.3.2016.