title: Lieta C-18/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 10. janvārī iesniedza Obersten Gerichtshof (Austrija) – Eva Glawischnig-Piesczek/Facebook Ireland Limited

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 10. janvārī iesniedza Obersten Gerichtshof (Austrija) – Eva Glawischnig-Piesczek/Facebook Ireland Limited

   (Lieta C-18/18)
   (2018/C 104/26)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Eva Glawischnig-Piesczek

      Atbildētāja: Facebook Ireland Limited

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/31/EK (2000. gada 8. jūnijs) par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (Direktīva par elektronisko tirdzniecību) (1) 15. panta 1. punkts kopumā nepieļauj kādu no turpmāk minētajiem mitināšanas pakalpojuma sniedzēja, kurš nekavējoties nav izņēmis nelikumīgu informāciju, pienākumiem, proti, nekavējoties izņemt ne tikai šādu nelikumīgu informāciju direktīvas 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē, bet arī citu identiski formulētu informāciju:

                           a.a)

                           visā pasaulē?

                           b.b)

                           attiecīgajā dalībvalstī?

                           a.c)

                           ko sniedzis attiecīgais lietotājs, visā pasaulē?

                           a.d)

                           ko sniedzis attiecīgais lietotājs, attiecīgajā dalībvalstī?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde, vai tas attiecas arī uz līdzīgas nozīmes informāciju?

               3)

               Vai tas attiecas arī uz līdzīgas nozīmes informāciju, tiklīdz pakalpojuma sniedzējs ir uzzinājis par šādu faktu?

      (1)  OV 2000, L 178, 1. lpp.


title: Lieta C-267/16: Tiesas (virspalāta) 2017. gada 23. janvāra spriedums (Supreme Court of Gibraltar (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Queen, pēc lūguma, ko iesniedza Albert Buhagiar u.c./Minister for Justice (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Savienības tiesību teritoriālā piemērojamība — LESD 355. panta 3. punkts — Akts par Dānijas Karalistes, Īrijas un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes pievienošanās nosacījumiem un par pielāgojumiem Līgumos — 29. pants — I pielikuma I iedaļas 4. punkts — Gibraltāra izslēgšana no Eiropas Savienības muitas teritorijas — Apjoms — Direktīva 91/477/EEK — 1. panta 4. punkts — 12. panta 2. punkts — II pielikums — Eiropas šaujamieroču apliecība — Medību un mērķī šaušanas darbības — Piemērojamība Gibraltāra teritorijai — Transponēšanas pienākums — Neesamība — Spēkā esamība)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/4

         Tiesas (virspalāta) 2017. gada 23. janvāra spriedums (Supreme Court of Gibraltar (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Queen, pēc lūguma, ko iesniedza Albert Buhagiar u.c./Minister for Justice

   (Lieta C-267/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Savienības tiesību teritoriālā piemērojamība - LESD 355. panta 3. punkts - Akts par Dānijas Karalistes, Īrijas un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes pievienošanās nosacījumiem un par pielāgojumiem Līgumos - 29. pants - I pielikuma I iedaļas 4. punkts - Gibraltāra izslēgšana no Eiropas Savienības muitas teritorijas - Apjoms - Direktīva 91/477/EEK - 1. panta 4. punkts - 12. panta 2. punkts - II pielikums - Eiropas šaujamieroču apliecība - Medību un mērķī šaušanas darbības - Piemērojamība Gibraltāra teritorijai - Transponēšanas pienākums - Neesamība - Spēkā esamība))
   (2018/C 104/04)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court of Gibraltar

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: The Queen, pēc lūguma, ko iesniedza Albert Buhagiar, Wayne Piri, Stephanie Piri, Arthur Taylor, Henry Bonifacio, Colin Tomlinson, Darren Sheriff

      Atbildētājs: Minister for Justice

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Akta par Dānijas Karalistes, Īrijas un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes pievienošanās nosacījumiem un par pielāgojumiem Līgumos 29. pants, to skatot kopā ar šī akta I pielikuma I iedaļas 4. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka Padomes Direktīvas 91/477/EEK (1991. gada 18. jūnijs) par ieroču iegādes un glabāšanas kontroli, redakcijā ar grozījumiem, kas tajā izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/51/EK (2008. gada 21. maijs), 12. panta 2. punkts, to skatot kopā ar tās 1. panta 4. punktu un II pielikumu, Gibraltāra teritorijā nav piemērojams.

               2)

               Izvērtējot prejudiciālos jautājumus, nav atklāts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Direktīvas 91/477, redakcijā ar grozījumiem, kas tajā izdarīti ar Direktīvu 2008/51, spēkā esamību.

      (1)  OV C 260, 18.7.2016.


title: Lieta T-25/18: Prasība, kas celta 2018. gada 19. janvārī – PAN Europe/Komisija

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/47

         Prasība, kas celta 2018. gada 19. janvārī – PAN Europe/Komisija
   (Lieta T-25/18)
   (2018/C 104/60)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brisele, Beļģija) (pārstāvis: B. Kloostra, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 9. novembra lēmumu C(2017) 7604 final, ar kuru prasītājai tika daļēji atteikta piekļuve dokumentiem, kas saistīti ar procesu, kurā izstrādā deleģētās regulas par zinātniskiem kritērijiem endokrīni disruptīvu īpašību noteikšanai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto lēmumu, Komisija esot pārkāpusi un nepareizi piemērojusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmo daļu. (1)

                           —

                           Komisija esot pārkāpusi un nepareizi piemērojusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmo daļu, jo tā to ir attiecinājusi uz pabeigtu lēmuma pieņemšanas procedūru.

                           —

                           Komisija esot pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punktu, jo tā neesot nedz pietiekami šauri interpretējusi un piemērojusi atteikuma pamatu, nedz pierādījusi, ka ar šo dokumentu var nopietni kaitēt lēmuma pieņemšanai iestādē.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto lēmumu, Komisija esot pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (2) 6. panta 1. punktu un Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punktu.

                           —

                           Komisija esot pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1367/2006 6. panta 1. punktu un Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punktu, jo tā neesot konkrēti un individuāli izvērtējusi piekļuves pieteikumā norādītos dokumentus un neesot norādījusi, uz kāda pamata tiek atteikta piekļuve katram no konkrētajiem dokumentiem, nepietiekami šauri interpretējot un piemērojot atteikuma pamatu; turklāt Komisijas esot pārkāpusi minētos noteikumus arī tādēļ, ka tā neesot ar lēmuma pieņemšanas procesu saistītās konkrētās intereses samērojusi ar vispārējām interesēm piekļūt vides informācijai, un esot nepietiekami pamatojusi atteikumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nepamatoti neesot ņēmusi vērā sevišķās sabiedrības intereses iepazīties ar pieprasīto informāciju.

                           —

                           Tā kā lēmuma pieņemšanas gaitā ir būtiski mainījusies gan politika, gan tās laikā izstrādātie pagaidu zinātniskie kritēriji, piekļuve pieprasītajai informācijai ir pamatota ar sevišķām sabiedrības interesēm.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1367/2006 (2006. gada 6. septembris) par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV 2006, L 264, 13. lpp.).


title: Lieta C-20/18: Prasība, kas celta 2018. gada 9. janvārī – Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/21

         Prasība, kas celta 2018. gada 9. janvārī – Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-20/18)
   (2018/C 104/27)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Hottiaux, J. Samnadda, G. von Rintelen)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste

      Prasītājas prasījumi

               —

               atzīt, ka, vēlākais līdz 2016. gada 10. aprīlim nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu prasības, kas noteiktas ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/26/ES (2014. gada 26. februāris) par autortiesību un blakustiesību kolektīvo pārvaldījumu un muzikālo darbu tiesību lietošanai tiešsaistē daudzteritoriālo licencēšanu iekšējā tirgū un katrā ziņā neinformējot Komisiju par šiem pasākumiem, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi šīs direktīvas 43. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei saskaņā ar LESD 260. panta 3. punktu sodanaudu 12 920,00 EUR apmērā par katru dienu, skaitot no Tiesas sprieduma pasludināšanas datuma šajā lietā, attiecībā uz pienākuma paziņot par Direktīvas 2014/27/ES transponēšanas pasākumiem neizpildi;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Saskaņā ar Direktīvas 2014/27/ES 43. panta 1. punktu dalībvalstīm ir pienākums īstenot nepieciešamos pasākumus, lai transponētu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz 2016. gada 10. aprīlim. Tā kā Luksemburga neesot paziņojusi par transponēšanas pasākumiem, Komisija nolēma vērsties Tiesā.
   Savā prasībā Komisija ierosina piespriest Luksemburgai sodanaudu 12 920,00 EUR apmērā par katru dienu. Sodanauda esot aprēķināta, ņemot vērā pārkāpuma smagumu, ilgumu, kā arī preventīvo iedarbību attiecībā uz šīs dalībvalsts maksātspēju.


title: Lieta T-729/15: Vispārējās tiesas 2018. gada 5. februāra spriedums – MSD Animal Health Innovation un Intervet international/EMA (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — EMA rīcībā esoši dokumenti saistībā ar veterināro zāļu Bravecto tirdzniecības atļaujas pieteikumu — Lēmums piešķirt trešajai personai piekļuvi dokumentiem — Izņēmums saistībā ar komerciālo interešu aizsardzību — Vispārējās konfidencialitātes prezumpcijas neesamība)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/31

         Vispārējās tiesas 2018. gada 5. februāra spriedums – MSD Animal Health Innovation un Intervet international/EMA

   (Lieta T-729/15) (1)

   ((Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - EMA rīcībā esoši dokumenti saistībā ar veterināro zāļu Bravecto tirdzniecības atļaujas pieteikumu - Lēmums piešķirt trešajai personai piekļuvi dokumentiem - Izņēmums saistībā ar komerciālo interešu aizsardzību - Vispārējās konfidencialitātes prezumpcijas neesamība))
   (2018/C 104/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: MSD Animal Health Innovation GmbH (Švābenheima, (Vācija) un Intervet international BV (Boksmēra, Nīderlande) (pārstāvji: sākotnēji P. Bogaert, advokāts, B. Kelly un H. Billson, solicitors, J. Stratford, QC, un C. Thomas, barrister, pēc tam – P. Bogaert, B. Kelly, J. Stratford un C. Thomas)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūru (EMA) (pārstāvji: T. Jabłoński, A. Spina, S. Marino, A. Rusanov un N. Rampal Olmedo)

      Priekšmets

   Par prasību, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt EMA 2015. gada 25. novembra Lēmumu EMA/785809/2015, ar kuru trešajai personai atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.) ir piešķirta piekļuve noteiktiem dokumentiem, kas ietver informāciju, kura ir iesniegta saistībā ar pieteikumu tirdzniecības atļaujas saņemšanai attiecībā uz veterinārajām zālēm Bravecto.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               MSD Animal Health Innovation GmbH un Intervet international BV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Zāļu aģentūras (EMA) tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 59, 15.2.2016.


title: Lieta T-37/18: Prasība, kas celta 2018. gada 23. janvārī – Stirlinx Arkadiusz Kamusiński/EUIPO – Heinrich Bauer Verlag (“Brave Paper”)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/49

         Prasība, kas celta 2018. gada 23. janvārī – Stirlinx Arkadiusz Kamusiński/EUIPO – Heinrich Bauer Verlag (“Brave Paper”)
   (Lieta T-37/18)
   (2018/C 104/62)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Stirlinx Arkadiusz Kamusiński (Varšava, Polija) (pārstāvji: M. Pruszczyk, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Heinrich Bauer Verlag KG (Hamburga, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Brave Paper” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 774 211

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 15. novembra lēmums lietā R 391/2017-4

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atļaut reģistrēt preču zīmi attiecībā uz visām pieteiktajām precēm un pakalpojumiem;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-105/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 1. februāra spriedums – Philip Morris Brands/EUIPO – Explosal (“Superior Quality Cigarettes FILTER CIGARETTES Raquel”) (Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Superior Quality Cigarettes FILTER CIGARETTES Raquel” — Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “Marlboro” — Relatīvs atteikuma pamats — Reputācija — Pierādījumu sniegšana pirmo reizi apelācijas padomē — Apelācijas padomes rīcības brīvība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 2. punkts) — Regulas (EK) Nr. 2868/95 50. noteikuma 1. punkts)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/31

         Vispārējās tiesas 2018. gada 1. februāra spriedums – Philip Morris Brands/EUIPO – Explosal (“Superior Quality Cigarettes FILTER CIGARETTES Raquel”)
   (Lieta T-105/16) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Superior Quality Cigarettes FILTER CIGARETTES Raquel” - Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “Marlboro” - Relatīvs atteikuma pamats - Reputācija - Pierādījumu sniegšana pirmo reizi apelācijas padomē - Apelācijas padomes rīcības brīvība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 2. punkts) - Regulas (EK) Nr. 2868/95 50. noteikuma 1. punkts))
   (2018/C 104/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Philip Morris Brands Sàrl (Neuchâtel, Šveice) (pārstāvis: L. Alonso Domingo, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Folliard-Monguiral un M. Simandlova)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Explosal Ltd (Larnaca, Kipra) (pārstāvis: D. McFarland, barrister)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 4. janvāra lēmumu lietā R 2775/2014-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Philip Morris un Explosal.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 4. janvāra lēmumu lietā R 2775/2014-1.

               2)

               Prasību pārējā daļā noraidīt.

               3)

               EUIPO un Explosal Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Philip Morris Brands Sàrl tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 175, 17.5.2016.


title: Lieta T-40/18: Prasība, kas celta 2018. gada 24. janvārī – Ecolab USA/EUIPO (“SOLIDPOWER”)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/50

         Prasība, kas celta 2018. gada 24. janvārī – Ecolab USA/EUIPO (“SOLIDPOWER”)
   (Lieta T-40/18)
   (2018/C 104/63)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ecolab USA, Inc. (Vilmingtona, Delavēra, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: V. Töbelmann un K. Middelhoff, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “SOLIDPOWER” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – reģistrācijas pieteikums Nr. 1 310 671

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 9. novembra lēmums lietā R 1182/2017-5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati

               —

               Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta un 7. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-208/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 5. februāra spriedums – Ranocchia/ERCEA (Pētniecība un tehnoloģijas attīstība — Uzaicinājumi iesniegt priekšlikumus un saistītās darbības atbilstoši EPP 2015. gada darba programmai — Pētniecības un inovācijas pamatprogramma (2014.–2020. gads) — “Apvārsnis 2020” — ERCEA lēmums, ar kuru prasītāja iesniegtais priekšlikums atzīts par neatbilstošu — Projekts attiecībā uz tādu matemātisku algoritmu identificēšanu, kuri atvieglo noteiktu senu manuskriptu lasīšanu un analīzi — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Kļūda faktos — Kļūda tiesību piemērošanā — Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/32

         Vispārējās tiesas 2018. gada 5. februāra spriedums – Ranocchia/ERCEA

   (Lieta T-208/16) (1)

   ((Pētniecība un tehnoloģijas attīstība - Uzaicinājumi iesniegt priekšlikumus un saistītās darbības atbilstoši EPP 2015. gada darba programmai - Pētniecības un inovācijas pamatprogramma (2014.–2020. gads) - “Apvārsnis 2020” - ERCEA lēmums, ar kuru prasītāja iesniegtais priekšlikums atzīts par neatbilstošu - Projekts attiecībā uz tādu matemātisku algoritmu identificēšanu, kuri atvieglo noteiktu senu manuskriptu lasīšanu un analīzi - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Kļūda faktos - Kļūda tiesību piemērošanā - Acīmredzama kļūda vērtējumā))
   (2018/C 104/41)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Graziano Ranocchia (Roma, Itālija) (pārstāvis: C. Intino, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūra (ERCEA) (pārstāvji: sākotnēji E. Chacon Mohedano, R. Maggio Panizza un L. Moreau, vēlāk – E. Chacon Mohedano, R. Maggio Panizza un F. Sgritta)

      Priekšmets

   Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, ERCEA2016. gada 26. februāra Lēmumu Ares(2016) 1020667, ar kuru ir noraidīts prasītāja pieteikums pārskatīt lēmumu, ar ko ir atteikts piešķirt dotāciju pētniecības priekšlikumam Nr. 682937 ar nosaukumu “PHercSchools2 – The Hellenistic Philosophical Schools in the Herculaneum Papyri”, otrkārt, ERCEA2015. gada 17. decembra Lēmumu Ares(2015) 5922529, ar kuru ir atteikts piešķirt dotāciju šim pētniecības priekšlikumam, un, treškārt, visus iepriekšējos, vēlākos un ar šiem dokumentiem saistītos tiesību aktus, tostarp to projektu, kas apstiprināti attiecībā uz dotācijas programmu “ERC-Consolidator Grant”, sarakstu, kurš publiskots ar ERCEA2016. gada 12. februāra paziņojumu presei.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Graziano Ranocchia atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 243, 4.7.2016.


title: Lieta T-43/18: Prasība, kas celta 2018. gada 24. janvārī – Rietze/EUIPO – Volkswagen (Automobiļi)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/50

         Prasība, kas celta 2018. gada 24. janvārī – Rietze/EUIPO – Volkswagen (Automobiļi)
   (Lieta T-43/18)
   (2018/C 104/64)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rietze GmbH & Co. KG (Altdorf, Vācija) (pārstāvis: M. Krogmann, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Volkswagen AG (Wolfsburg, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus dizainparauga īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs Nr. 5467–0001

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2017. gada 21. novembra lēmums lietā R 1204/2016-3

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Apelācijas trešās padomes lēmumu un atzīt Kopienas dizainparaugu Nr. 5467–0001 par spēkā neesošu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 6/2002 4. panta 1. punkta, to aplūkojot kopsakarā ar 6. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta C-314/16: Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 25. janvāra spriedums – Eiropas Komisija/Čehijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Transports — Direktīva 2006/126/EK — Vadītāja apliecība — C1, C un D1 kategoriju definīcijas)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/5

         Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 25. janvāra spriedums – Eiropas Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-314/16) (1)

   ((Valsts pienākumu neizpilde - Transports - Direktīva 2006/126/EK - Vadītāja apliecība - C1, C un D1 kategoriju definīcijas))
   (2018/C 104/05)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāves: J. Hottiaux un Z. Malůšková)

      Atbildētāja: Čehijas Republika (pārstāvji: M. Smolek, T. Muller un J. Vláčil)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Neizpildot pienākumu iekļaut C1 un C kategoriju definīcijā vienīgi tādus mehāniskos transportlīdzekļus, kuri nepieder pie D1 vai D kategorijas, Čehijas Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/126/EK (2006. gada 20. decembris) par vadītāju apliecībām 4. panta 1. punktā un 4. punkta d) un f) apakšpunktā paredzētos pienākumus.

               2)

               Sašaurinot D1 kategorijas definīciju, attiecinot to vienīgi uz mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kuri ir izstrādāti un konstruēti tā, lai pārvadātu vairāk nekā 8 pasažierus, Čehijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 4. panta 1. punktā un 4. punkta h) apakšpunktā paredzētos pienākumus.

               3)

               Čehijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 287, 8.8.2016.


title: Lieta T-45/18: Prasība, kas celta 2018. gada 29. janvārī – Novenco Building & Industry/EUIPO – Novenco Ventilator (Beijing) (“NOVENCO”)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/51

         Prasība, kas celta 2018. gada 29. janvārī – Novenco Building & Industry/EUIPO – Novenco Ventilator (Beijing) (“NOVENCO”)
   (Lieta T-45/18)
   (2018/C 104/65)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novenco Building & Industry A/S (Næstved, Dānija) (pārstāvji: A. Rasmussen, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Novenco Ventilator (Beijing) Co. Ltd (Pekina, Ķīna)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiska apzīmējuma “NOVENCO” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 187 938

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 7. novembra lēmums lietā R 2354/2016-2

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu, proti, saistībā ar 7. klasē ietilpstošajām precēm, kuras ir aptvertas ar starptautisko reģistrāciju Nr. 1187938;

               —

               piespriest EUIPO segt savus, kā arī atlīdzināt trešās personas tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas radušies apelācijas un iebildumu procesos.

      Izvirzītais pamats

               —

               Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-360/16: Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 25. janvāra spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bundesrepublik Deutschland/Aziz Hasan (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (ES) Nr. 604/2013 — Dalībvalsts, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, noteikšana — Atpakaļuzņemšanas pieprasījuma iesniegšanai paredzētā kārtība un termiņi — Trešās valsts valstspiederīgā nelikumīga atgriešanās pārsūtīšanu veikušajā dalībvalstī — 24. pants — Atpakaļuzņemšanas procedūra — 27. pants — Tiesību aizsardzības līdzeklis — Pārbaudes tiesā apjoms — Pēc pārsūtīšanas radušies apstākļi)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/5

         Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 25. janvāra spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bundesrepublik Deutschland/Aziz Hasan

   (Lieta C-360/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (ES) Nr. 604/2013 - Dalībvalsts, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, noteikšana - Atpakaļuzņemšanas pieprasījuma iesniegšanai paredzētā kārtība un termiņi - Trešās valsts valstspiederīgā nelikumīga atgriešanās pārsūtīšanu veikušajā dalībvalstī - 24. pants - Atpakaļuzņemšanas procedūra - 27. pants - Tiesību aizsardzības līdzeklis - Pārbaudes tiesā apjoms - Pēc pārsūtīšanas radušies apstākļi))
   (2018/C 104/06)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Bundesrepublik Deutschland

      Atbildētājs: Aziz Hasan

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 27. panta 1. punkts, to lasot šīs regulas preambulas 19. apsvēruma un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesību akts kā tas, uz kuru attiecas pamatlieta un kurā ir paredzēts, ka pārsūtīšanas lēmuma pārbaudei tiesā ir jābūt balstītai uz faktisko situāciju brīdī, kad tiek noturēta tiesas, kas izskata lietu, pēdējā tiesas sēde, vai, ja tiesas sēde netiek noturēta, – brīdī, kad šī tiesa pieņem nolēmumu par pārsūdzību.

               2)

               Regulas Nr. 604/2013 24. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā kā tā, uz kuru attiecas pamatlieta un kurā trešās valsts valstspiederīgais pēc tam, kad bija iesniedzis starptautiskās aizsardzības pieteikumu pirmajā dalībvalstī, tika pārsūtīts uz šo dalībvalsti pēc otrajā dalībvalstī iesniegta jauna pieteikuma noraidīšanas un vēlāk atgriezās šīs otrās dalībvalsts teritorijā bez uzturēšanās atļaujas, šim trešās valsts valstspiederīgajam var tikt piemērota atpakaļuzņemšanas procedūra un ka šī persona nevar tikt atkārtoti pārsūtīta uz pirmo no šīm dalībvalstīm, neveicot šādu procedūru.

               3)

               Regulas Nr. 604/2013 24. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā kā tā, uz kuru attiecas pamatlieta un kurā trešās valsts valstspiederīgais ir bez uzturēšanās atļaujas atgriezies tās dalībvalsts teritorijā, kas iepriekš ir viņu pārsūtījusi uz citu dalībvalsti, atpakaļuzņemšanas pieprasījums ir jānosūta šajā tiesību normā paredzētajos termiņos un ka to tecējums nevar sākties, pirms pieprasījuma iesniedzēja dalībvalsts ir uzzinājusi par attiecīgās personas atgriešanos tās teritorijā.

               4)

               Regulas Nr. 604/2013 24. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja atpakaļuzņemšanas pieprasījums netiek iesniegts šīs regulas 24. panta 2. punktā paredzētajos termiņos, dalībvalsts, kuras teritorijā attiecīgā persona atrodas bez uzturēšanās atļaujas, ir atbildīga par jaunā starptautiskās aizsardzības pieteikuma, ko šai personai ir jāļauj iesniegt, izskatīšanu.

               5)

               Regulas Nr. 604/2013 24. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka apstāklis, ka vēl noris par lēmumu, ar kuru ir ticis noraidīts pirmais dalībvalstī iesniegtais starptautiskās aizsardzības pieteikums, uzsāktā pārsūdzības procedūra, nav jāuzskata par līdzvērtīgu jauna starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniegšanai šajā dalībvalstī šīs tiesību normas izpratnē.

               6)

               Regulas Nr. 604/2013 24. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja atpakaļuzņemšanas pieprasījums nav ticis iesniegts šīs regulas 24. panta 2. punktā paredzētajos termiņos un attiecīgā persona nav izmantojusi iespēju – kurai ir jābūt tai pieejamai – iesniegt jaunu starptautiskās aizsardzības pieteikumu:

                           —

                           dalībvalsts, kuras teritorijā šī persona atrodas bez uzturēšanās atļaujas, atpakaļuzņemšanas pieprasījumu vēl var iesniegt un ka

                           —

                           ar šo tiesību normu nav atļauta minētās personas pārsūtīšana uz citu dalībvalsti, neiesniedzot šādu pieprasījumu.

      (1)  OV C 343, 19.9.2016.


title: Apvienotās lietas T-125/13, T-152/13 un T-167/13: Vispārējās tiesas 2018. gada 22. janvāra rīkojums – Itālija u.c./Komisija (Valsts atbalsts — Lidlauka pakalpojumi — Kapitāla ieguldījumi, ko SEA veikusi par labu Sea Handling — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt — Daļēja izslēgšana no reģistra — Atteikšanās no prasības — Daļēja tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Izslēgšana no uzņēmumu reģistra)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/40

         Vispārējās tiesas 2018. gada 22. janvāra rīkojums – Itālija u.c./Komisija
   (Apvienotās lietas T-125/13, T-152/13 un T-167/13) (1)

   ((Valsts atbalsts - Lidlauka pakalpojumi - Kapitāla ieguldījumi, ko SEA veikusi par labu Sea Handling - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt - Daļēja izslēgšana no reģistra - Atteikšanās no prasības - Daļēja tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Izslēgšana no uzņēmumu reģistra))
   (2018/C 104/52)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja lietā T-125/13: Itālijas Republika (pārstāvji: G. Palmieri, kam palīdz S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Prasītāja lietā T-152/13: Sea Handling SpA (Somma Lombardo, Itālija) (pārstāvji: sākotnēji B. Nascimbene, F. Rossi dal Pozzo, M. Merola un L. Cappelletti, vēlāk –B. Nascimbene, F. Rossi dal Pozzo un M. Merola, advokāti)

      Prasītāja lietā T-167/13: Comune di Milano (Itālija) (pārstāvji: sākotnēji S. Grassani un A. Franchi, vēlāk – S. Grassani, advokāti)

      Personas, kas iestājušās lietā T-152/13 prasītājas prasījumu atbalstam: Società per azioni esercizi aeroportuali (SEA) (Segrate, Itālija) (pārstāvji: M. Merola, B. Nascimbene, F. Rossi dal Pozzo un M. C. Toniolo, advokāti) un Comune di Milano (Itālija) (pārstāvji: sākotnēji S. Grassani un A. Franchi, vēlāk – S. Grassani, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Conte un D. Grespan)

      Priekšmets

   Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2015/1225 (2012. gada 19. decembris) par pamatkapitāla palielinājumiem, ko SEA SpA veikusi par labu Sea [Handling] SpA [SA.21420 (C 14/10) (ex NN 25/10) (ex CP 175/06)] (OV 2015, L 201, 1. lpp.).

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Lietas T-125/13, T-152/13 un T-167/13 sadalīt tiesvedības mutvārdu daļā un galīgā nolēmuma taisīšanai.

               2)

               Lietu T-125/13 izslēgt no Vispārējās tiesas reģistra.

               3)

               Izbeigt tiesvedību par prasību, ko Sea Handling SpA cēlusi lietā T-152/13.

               4)

               Lietā T-125/13 Itālijas Republika un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

               5)

               Lietā T-152/13 Sea Handling un Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas, tostarp izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību. Società per azioni esercizi aeroportuali (SEA) un Comune di Milano (Itālija) pašas sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar lietu T-152/13.

               6)

               Lietā T-167/13 lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 114, 20.4.2013.


title: Lieta T-56/18: Prasība, kas celta 2018. gada 26. janvārī – NGV/EUIPO (“WEIN FÜR PROFIS”)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/52

         Prasība, kas celta 2018. gada 26. janvārī – NGV/EUIPO (“WEIN FÜR PROFIS”)
   (Lieta T-56/18)
   (2018/C 104/67)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: NGV GmbH (Wildeshausen, Vācija) (pārstāvji: O. Spieker, A. Schönfleisch, M. Alber, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “WEIN FÜR PROFIS” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 326 549

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 6. novembra lēmums lietā R 501/2017–1

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b), c) un g) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-57/18: Prasība, kas celta 2018. gada 29. janvārī – NGV/EUIPO (“WEIN FÜR PROFIS”)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/53

         Prasība, kas celta 2018. gada 29. janvārī – NGV/EUIPO (“WEIN FÜR PROFIS”)
   (Lieta T-57/18)
   (2018/C 104/68)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: NGV GmbH (Wildeshausen, Vācija) (pārstāvji: O. Spieker, A. Schönfleisch un M. Alber, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “WEIN FÜR PROFIS” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 326 531

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 6. novembra lēmums lietā R 502/2017–1

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b), c) un g) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-846/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 23. janvāra rīkojums – QF/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Atbalsts, ko Spānijas iestādes piešķīrušas konkrētiem profesionālajiem futbola klubiem — Saistībā ar uzņēmuma ienākuma nodokli piemērotas preferenciālas likmes — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Intereses celt prasību neesamība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/42

         Vispārējās tiesas 2018. gada 23. janvāra rīkojums – QF/Komisija
   (Lieta T-846/16) (1)

   ((Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Atbalsts, ko Spānijas iestādes piešķīrušas konkrētiem profesionālajiem futbola klubiem - Saistībā ar uzņēmuma ienākuma nodokli piemērotas preferenciālas likmes - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Intereses celt prasību neesamība - Acīmredzama nepieņemamība))
   (2018/C 104/54)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: QF (pārstāvji: L. Ruiz Ezquerra, R. Oncina Borrego, I. Sobrepera Millet un A. Hernández Pardo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Luengo, B. Stromsky un P. Němečková)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu C(2016) 4046 final (2016. gada 4. jūlijs) par valsts atbalstu SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), ko īstenojusi Spānija konkrētu futbola klubu labā.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Noraidīt lūgumu izbeigt tiesvedību.

               2)

               Prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu.

               3)

               Vairs nav jālemj par lūgumiem par iestāšanos lietā, kurus iesniedza Spānijas Karaliste un Fútbol Club Barcelona.

               4)

               QF atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

               5)

               QF, Eiropas Komisija, Spānijas Karaliste un Fútbol Club Barcelona katrs pats sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar lūgumiem par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 53, 20.2.2017.


title: Lieta T-60/18: Prasība, kas celta 2018. gada 29. janvārī – Hangzhou Lezoo traveling equipment/EUIPO – Promotional Traders (“GREEN HERMIT”)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/53

         Prasība, kas celta 2018. gada 29. janvārī – Hangzhou Lezoo traveling equipment/EUIPO – Promotional Traders (“GREEN HERMIT”)
   (Lieta T-60/18)
   (2018/C 104/69)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hangzhou Lezoo traveling equipment Co. Ltd (Hangzhou, Ķīna) (pārstāvji: D. Burghardt, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Promotional Traders Pty Ltd (Subiaco, Austrālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “GREEN HERMIT” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11 835 964

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 27. novembra lēmums lietā R 857/2016-4

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               nodot lietu atpakaļ Apelācijas ceturtajai padomei;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-812/17 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 23. janvāra rīkojums – Seco Belgium un Vinçotte/Parlaments (Pagaidu noregulējums — Publiskā iepirkuma līgumi — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Apstrīdētā akta atsaukšana — Daļēja tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Lūgums izdot rīkojumu — Steidzamības neesamība)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/42

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 23. janvāra rīkojums – Seco Belgium un Vinçotte/Parlaments
   (Lieta T-812/17 R)
   ((Pagaidu noregulējums - Publiskā iepirkuma līgumi - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Apstrīdētā akta atsaukšana - Daļēja tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Lūgums izdot rīkojumu - Steidzamības neesamība))
   (2018/C 104/55)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Seco Belgium (Brisele, Beļģija) un Vinçotte (Vilvoorde, Beļģija) (pārstāvji: A. Delvaux un R. Simar, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: P. López-Carceller un Z. Nagy)

      Priekšmets

   Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, apturēt izpildīt Parlamenta 2017. gada 1. decembra lēmumu, ar kuru tika noraidīts prasītāju piedāvājums saistībā ar iepirkumu 06D 20/2017/M005 “Pārbaužu un tehnisko konsultāciju nodrošināšana nekustamā īpašuma iepirkumu, projektēšanas un būvniecības jomā Eiropas Parlamentā, Briselē” un ar kuru līguma slēgšanas tiesības tika piešķirtas citam pretendentam, un, otrkārt, izdot Parlamentam nelabvēlīgu rīkojumu.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Par pieteikumu, ar kuru tiek lūgts apturēt izpildīt Parlamenta 2017. gada 1. decembra lēmumu, ar kuru tika noraidīts prasītāju piedāvājums saistībā ar iepirkumu 06D 20/2017/M005 “Pārbaužu un tehnisko konsultāciju nodrošināšana nekustamā īpašuma iepirkumu, projektēšanas un būvniecības jomā Eiropas Parlamentā, Briselē” un ar kuru līguma slēgšanas tiesības tika piešķirtas citam pretendentam, nav jālemj.

               2)

               Pieteikumu par pagaidu noregulējumu pārējā daļā noraidīt.

               3)

               2017. gada 21. decembra rīkojumu Seco Belgium un Vinçotte/Parlaments (T-812/17 R) atcelt.

               4)

               Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-367/16: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 23. janvāra spriedums (Hof van beroep te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas apcietināšanas ordera, kas izsniegts attiecībā uz Dawid Piotrowski, izpilde (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Pamatlēmums 2002/584/TI — Eiropas apcietināšanas orderis — Nodošanas procedūras starp dalībvalstīm — Obligātas neizpildes pamati — 3. panta 3. punkts — Nepilngadīgie — Prasība pārbaudīt minimālo vecumu, no kura personu var saukt pie kriminālatbildības, vai izpildes dalībvalsts tiesībās paredzēto papildu nosacījumu izvērtējums katrā atsevišķā gadījumā, lai varētu konkrēti uzsākt kriminālvajāšanu pret nepilngadīgo vai viņu notiesāt)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/7

         Tiesas (virspalāta) 2018. gada 23. janvāra spriedums (Hof van beroep te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas apcietināšanas ordera, kas izsniegts attiecībā uz Dawid Piotrowski, izpilde
   (Lieta C-367/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2002/584/TI - Eiropas apcietināšanas orderis - Nodošanas procedūras starp dalībvalstīm - Obligātas neizpildes pamati - 3. panta 3. punkts - Nepilngadīgie - Prasība pārbaudīt minimālo vecumu, no kura personu var saukt pie kriminālatbildības, vai izpildes dalībvalsts tiesībās paredzēto papildu nosacījumu izvērtējums katrā atsevišķā gadījumā, lai varētu konkrēti uzsākt kriminālvajāšanu pret nepilngadīgo vai viņu notiesāt))
   (2018/C 104/07)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van beroep te Brussel

      Pamatlietas puse

      Dawid Piotrowski

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Padomes Pamatlēmuma 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Pamatlēmumu 2009/299/TI (2009. gada 26. februāris), 3. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka izpildes dalībvalsts tiesu iestādei ir jāatsakās nodot tikai tādas nepilngadīgas personas, attiecībā uz kurām ir ticis izsniegts Eiropas apcietināšanas orderis un kuras atbilstoši izpildes dalībvalsts tiesībām nav sasniegušas vecumu saukšanai pie kriminālatbildības par darbībām, kas ir attiecībā uz tām izsniegtā apcietināšanas ordera pamatā.

               2)

               Pamatlēmuma 2002/584, kurā grozījumi izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, 3. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, pieņemot lēmumu par tādas nepilngadīgas personas nodošanu, attiecībā uz kuru ir ticis izsniegts Eiropas apcietināšanas orderis, izpildes dalībvalsts tiesu iestādei ir tikai jāpārbauda, vai attiecīgā persona ir sasniegusi minimālo vecumu, lai attiecībā uz viņu izpildes dalībvalstī varētu iestāties kriminālatbildība par darbībām, kas ir šī apcietināšanas ordera pamatā, un tai nav pienākuma ņemt vērā iespējamos papildu nosacījumus saistībā ar individuālu izvērtēšanu, kas atbilstoši šīs dalībvalsts tiesībām konkrēti ir piemērojami attiecībā uz kriminālvajāšanas uzsākšanu pret nepilngadīgu personu vai tās notiesāšanu par šādām darbībām.

      (1)  OV C 335, 12.9.2016.


title: Lieta T-740/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 31. janvāra rīkojums – Stips/Komisija

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/54

         Vispārējās tiesas 2018. gada 31. janvāra rīkojums – Stips/Komisija
   (Lieta T-740/16) (1)

   (2018/C 104/70)
   Tiesvedības valoda – franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 475, 19.12.2016.


title: Lieta C-473/16: Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 25. janvāra spriedums (Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – F/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 7. pants — Privātās un ģimenes dzīves neaizskaramība — Direktīva 2011/95/ES — Standarti attiecībā uz bēgļa statusa vai alternatīva aizsardzības statusa piešķiršanas nosacījumiem — Bailes no vajāšanas seksuālās orientācijas dēļ — 4. pants — Faktu un apstākļu vērtējums — Ekspertīzes izmantošana — Psiholoģiskie testi)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/8

         Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 25. janvāra spriedums (Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – F/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

   (Lieta C-473/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 7. pants - Privātās un ģimenes dzīves neaizskaramība - Direktīva 2011/95/ES - Standarti attiecībā uz bēgļa statusa vai alternatīva aizsardzības statusa piešķiršanas nosacījumiem - Bailes no vajāšanas seksuālās orientācijas dēļ - 4. pants - Faktu un apstākļu vērtējums - Ekspertīzes izmantošana - Psiholoģiskie testi))
   (2018/C 104/08)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: F

      Atbildētājs: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu un par piešķirtās aizsardzības saturu 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj, ka iestāde, kas ir atbildīga par starptautiskās aizsardzības pieteikumu izskatīšanu, vai attiecīgā gadījumā tiesas, kuras izskata prasību par šīs iestādes lēmumu, saistībā ar faktu un apstākļu par pieteikuma iesniedzēja apgalvoto seksuālo orientāciju novērtēšanu uzdod veikt ekspertīzi, ciktāl šādas ekspertīzes veikšanas kārtība atbilst Eiropas Savienības Pamattiesību hartā garantētajām pamattiesībām, šī iestāde un šīs tiesas savu lēmumu nebalsta vienīgi uz ekspertīzes atzinuma secinājumiem un šie secinājumi tām nav saistoši, novērtējot šī pieteikuma iesniedzēja apgalvojumus par viņa seksuālo orientāciju.

               2)

               Direktīvas 2011/95 4. pants, to skatot Pamattiesību hartas 7. panta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj, ka, lai novērtētu starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēja apgalvotās seksuālās orientācijas faktisko pastāvēšanu, tiek veikta un izmantota tāda psiholoģiskā ekspertīze kā pamatlietā, kuras mērķis, pamatojoties uz projektīviem personības testiem, ir atspoguļot šī pieteikuma iesniedzēja seksuālo orientāciju.

      (1)  OV C 419, 14.11.2016.


title: Lieta T-850/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 29. janvāra rīkojums – QE/Eurojust

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/54

         Vispārējās tiesas 2018. gada 29. janvāra rīkojums – QE/Eurojust

   (Lieta T-850/16) (1)

   (2018/C 104/71)
   Tiesvedības valoda – franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 38, 6.2.2017.


title: Lieta C-498/16: Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 25. janvāra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Maximilian Schrems/Facebook Ireland Limited (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Regula (EK) Nr. 44/2001 — 15. un 16. pants — Jurisdikcija patērētāju līgumu jomā — “Patērētāja” jēdziens — Patērētāju prasījumu pret vienu un to pašu profesionāli cesija)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/9

         Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 25. janvāra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Maximilian Schrems/Facebook Ireland Limited

   (Lieta C-498/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 15. un 16. pants - Jurisdikcija patērētāju līgumu jomā - “Patērētāja” jēdziens - Patērētāju prasījumu pret vienu un to pašu profesionāli cesija))
   (2018/C 104/09)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Maximilian Schrems

      Atbildētāja: Facebook Ireland Limited

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Padomes Regulas (EK) Nr. 44/2001 (2000. gada 22. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 15. pants ir interpretējams tādējādi, ka privāta Facebook konta lietotājs nezaudē “patērētāja” statusu minētā panta nozīmē, ja viņš publicē grāmatas, rīko konferences, izmanto interneta vietnes, vāc ziedojumus un pārņem vairāku patērētāju prasījumus, lai ar tiem vērstos tiesā.

               2)

               Regulas Nr. 44/2001 16. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas nav piemērojams patērētāja celtai prasībai, kuras mērķis ir viņa domicila vietas tiesā izvirzīt ne vien savus prasījumus, bet arī prasījumus, ko tam cedējuši tajā pašā dalībvalstī, citās dalībvalstīs vai trešajās valstīs dzīvojoši patērētāji.

      (1)  OV C 441, 28.11.2016.


title: Lieta T-311/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 31. janvāra rīkojums – Stips/Komisija

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/55

         Vispārējās tiesas 2018. gada 31. janvāra rīkojums – Stips/Komisija
   (Lieta T-311/17) (1)

   (2018/C 104/72)
   Tiesvedības valoda – franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 231, 17.7.17.


title: Apvienotās lietas C-616/16 un C-617/16: Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 24. janvāra spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Presidenza del Consiglio dei Ministri u.c./Gianni Pantuso u.c. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Normatīvo un administratīvo aktu noteikumu koordinēšana attiecībā uz ārstu darbību — Direktīva 75/363/EEK un Direktīva 82/76/EEK — Ārsta speciālista apmācība — Pienācīgs atalgojums — Direktīvas 82/76/EEK piemērošana apmācībai, kas uzsākta pirms dalībvalstīm noteiktā šīs direktīvas transponēšanas termiņa un beigusies pēc šī datuma)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/9

         Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 24. janvāra spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Presidenza del Consiglio dei Ministri u.c./Gianni Pantuso u.c.
   (Apvienotās lietas C-616/16 un C-617/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Normatīvo un administratīvo aktu noteikumu koordinēšana attiecībā uz ārstu darbību - Direktīva 75/363/EEK un Direktīva 82/76/EEK - Ārsta speciālista apmācība - Pienācīgs atalgojums - Direktīvas 82/76/EEK piemērošana apmācībai, kas uzsākta pirms dalībvalstīm noteiktā šīs direktīvas transponēšanas termiņa un beigusies pēc šī datuma))
   (2018/C 104/10)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Università degli Studi di Palermo, Ministero della Salute, Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca, Ministero del Tesoro

      Atbildētāji: Gianni Pantuso, Angelo Tralongo, Maria Michela D’Alessandro, Nello Grassi, Carmela Amato (C-616/16), Giovanna Castellano, Maria Concetta Pandolfo, Antonio Marletta, Vito Mannino, Olga Gagliardo, Emilio Nardi, Maria Catania, Massimo Gallucci, Giovanna Pischedda, Giambattista Gagliardo (C-617/16)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Padomes Direktīvas 75/363/EEK (1975. gada 16. jūnijs) par normatīvo un administratīvo aktu noteikumu koordinēšanu attiecībā uz ārstu darbību, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 82/76/EEK (1982. gada 26. janvāris), 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts, 3. panta 1. un 2. punkts, kā arī tās pielikums ir jāinterpretē tādējādi, ka par ikvienu ārsta speciālista pilna laika vai daļlaika apmācību, kas ir tikusi uzsākta 1982. gadā un ir turpinājusies līdz 1990. gadam, ir jāsaņem pienācīgs atalgojums minētā pielikuma izpratnē, ar nosacījumu, ka šī apmācība ir saistīta ar medicīnas specialitāti, kas ir kopīga visām dalībvalstīm vai divām vai vairākām no tām un ir minēta Padomes Direktīvas 75/362/EEK (1975. gada 16. jūnijs) par ārstu diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu, ietverot pasākumus, kas ļautu efektīvi īstenot tiesības veikt uzņēmējdarbību, kā arī veicina pakalpojumu sniegšanas brīvību, 5. vai 7. pantā.

               2)

               Direktīvas 75/363, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 82/76, 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts, 3. panta 1. un 2. punkts, kā arī tās pielikums ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts pienākums paredzēt pienācīgu atalgojumu minētā pielikuma izpratnē par ārsta speciālista pilna laika vai daļlaika apmācību, kas ir tikusi uzsākta 1982. gadā un ir turpinājusies līdz 1990. gadam, nav atkarīgs no tā, vai šī valsts ir veikusi Direktīvas 82/76 transponēšanas pasākumus. Valsts tiesai, piemērojot valsts tiesību aktu noteikumus, kas pieņemti kā pirms, tā pēc direktīvas pieņemšanas, tie ir jāinterpretē, cik vien iespējams ņemot vērā minēto direktīvu tekstu un mērķi. Ja tādēļ, ka nepastāv valsts pasākumi Direktīvas 82/76 transponēšanai, šajā direktīvā paredzēto rezultātu nav iespējams sasniegt interpretācijas ceļā, ņemot vērā valsts tiesību kopumu un piemērojot tajās atzītās interpretācijas metodes, Savienības tiesības paredz attiecīgajai dalībvalstij pienākumu atlīdzināt zaudējumus, ko tā ir nodarījusi privātpersonām minētās direktīvas netransponēšanas dēļ. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai ir izpildīti visi Tiesas judikatūrā šajā ziņā paredzētie nosacījumi, lai saskaņā ar Savienības tiesībām iestātos minētās dalībvalsts atbildība.

               3)

               Direktīvas 75/363, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 82/76, 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts, 3. panta 1. un 2. punkts, kā arī tās pielikums ir jāinterpretē tādējādi, ka pienācīgam atalgojumam minētā pielikuma izpratnē par ārsta speciālista pilna laika vai daļlaika apmācību, kas ir tikusi uzsākta 1982. gadā un ir turpinājusies līdz 1990. gadam, ir jātiek izmaksātam par šīs apmācības laikposmu, sākot no 1983. gada 1. janvāra līdz minētās apmācības pabeigšanai.

      (1)  OV C 63, 27.2.2017.


title: Lieta T-10/18: Prasība, kas celta 2018. gada 12. janvārī – Eesti Apteekide Ühendus/Komisija

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/43

         Prasība, kas celta 2018. gada 12. janvārī – Eesti Apteekide Ühendus/Komisija
   (Lieta T-10/18)
   (2018/C 104/56)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eesti Apteekide Ühendus MTÜ (Laagri, Igaunija) (pārstāvji: K. Paas-Mohando un I. Kangur, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 23. oktobrī pieņemto Lēmumu SA.42028 (2017/NN) (1);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Lai pamatotu savu prasību, prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Estonian Pharmacies Association [Igaunijas Aptieku apvienībai] esot tiesības celt prasību atcelt Komisijas lēmumu SA.42028 (2017/NN).

                           —

                           Saskaņā ar Tiesas spriedumu lietā C-313/90 (2) Komisijas lēmumam necelt iebildumus, noslēdzoties sākotnējai procedūrai, esot piemērojama pārbaude tiesā;

                           —

                           Atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam un Regulas Nr. 2015/1589 (3) 1. panta h) punktam Estonian Pharmacies Association kā ieinteresētajai pusei ir tiesības celt prasību Vispārējā tiesā atcelt Komisijas Lēmumu SA.42028 (2017/NN).

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisijai esot bijis pienākums uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam, ievērojot “nopietnu grūtību” testu. Komisijas nopietnās grūtības, pieņemot apstrīdēto lēmumu, un tādējādi LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procesuālo garantiju neievērošana izrietot no šādiem apstākļiem:

                           —

                           Komisija, uzskatot, ka nav tikusi piešķirta priekšrocība no valsts līdzekļiem, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo Komisija neesot ievērojusi, ka Somija ir ļaunprātīgi izmantojusi savu regulējuma rīcības brīvību, kas savukārt ir izraisījis atteikšanos no valsts līdzekļiem;

                           —

                           Komisija, uzskatot, ka nav konstatējama selektīva priekšrocība, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā neesot pienācīgi kvalificējusi “īpašos uzdevumus” kā pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi;

                           —

                           sākotnējā procedūrā Komisija neesot ieguvusi būtisku informāciju;

                           —

                           sākotnējā procedūra esot bijusi nepamatoti gara (gandrīz 30 mēneši);

                           —

                           Komisija esot izmantojusi iepriekš neizmantotu juridisko definīciju “īpaši uzdevumi”;

                           —

                           sākotnējās procedūras laikā Somija esot grozījusi savu Likumu par universitātēm, saskaņā ar kuru Somija esot atmaksājusi uzņēmumu ienākuma nodokli un aptiekas nodevu, ko Yliopiston Apteekki Oy bija samaksājusi Helsinku universitātei un kas bija viena no minētajiem valsts atbalsta pasākumiem centrālais regulējums.

      (1)  OV 2017, L 422, 10. lpp.

      (2)  Spriedums, 1993. gada 24. marts, Comité International de la Rayonne et des Fibres Synthétiques and others v Commission, C-313/90, EU:C:1993:111.

      (3)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


title: Lieta C-538/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 13. septembrī Thomas Murphy iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 4. jūlija spriedumu lietā T-90/16 Murphy/EUIPO

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/11

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 13. septembrīThomas Murphy iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 4. jūlija spriedumu lietā T-90/16 Murphy/EUIPO

   (Lieta C-538/17 P)
   (2018/C 104/13)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Thomas Murphy (pārstāvji: N. Travers, SC, J. Gormley, BL, M. O’Connor, Solicitor)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Nike Innovate CV

   Ar 2018. gada 30. janvāra rīkojumu Tiesa (devītā palāta) ir atzinusi apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta C-617/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 30. oktobrī iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie/Prezesowi Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 30. oktobrī iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie/Prezesowi Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

   (Lieta C-617/17)
   (2018/C 104/14)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Najwyższy

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie

      Atbildētājs: Prezesowi Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

      Piedaloties: Edward Detka, Mirosław Krzyszczak, Zakład Projektowania i Programowania Systemów Sterowania Atempol sp. z o.o. w Piekarach Ślaskich, Tomasz Woźniak, Spółdzielnia Kółek Rolniczych w Bielinach, Lech Marchlewski, Ommer Polska sp. z o.o. w Krapkowicach, Zakład Przetwórstwa Drobiu Marica spółka jawna J.M.E.K. Wróbel sp. jawna w Bielsku Białej, Glimat Marcinek i S-ka sp. jawna w Gliwicach, HTS Polska sp. z o.o., Jastrzębskie Zakłady Remontowe Dźwigi sp. z o.o. w Jastrzębiu Zdroju, Petrofer – Polska sp. z o.o. w Nowinach, Paco Cases Andrzej Paczkowski, Piotr Paczkowski sp. jawna w Puszczykowie, Bożeny Kubalańcy, Zbigniew Arczykowski, Przedsiębiorstwo Produkcji Handlu i Usług Unipasz sp. z o.o. w Radzikowicach, Pietrzak B.B. Beata Pietrzak Bogdan Pietrzak sp. jawna w Katowicach, Ewelina Baranowska, Przemysław Nikiel, Marcin Nikiel, Janusz Walocha un Marek Grzegolec

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ir pieļaujama tāda Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 50. panta interpretācija, saskaņā ar kuru principa ne bis in idem piemērošana ir atkarīga ne tikai no pārkāpēja personas un faktiskajiem apstākļiem, bet arī no aizsargājamajām tiesiskajām interesēm?

               2)

               Vai Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003/EK par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. Pantā (1), 3. pants saistībā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 50. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja dalībvalsts konkurences aizsardzības iestāde vienlaikus piemēro Savienības konkurences tiesības un valsts konkurences tiesības, tās aizsargā vienas un tās pašas tiesiskās intereses?

      (1)  OV 2003, L 1, 1. lpp.


title: Lieta T-74/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 8. februāra spriedums – POA/Komisija (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti saistībā ar nosaukuma reģistrācijas pieteikumu atbilstoši Regulai (ES) Nr. 1151/2012 — Komisijas izdoti dokumenti — Dalībvalsts izdoti dokumenti — Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 5. punkts — Piekļuves atteikums — Pienākums norādīt pamatojumu — Izņēmums saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību — Izņēmums saistībā ar tiesvedības aizsardzību — Tādas pārbaudes apjoms, ko veic iestāde un Savienības tiesa, balstoties uz dalībvalsts izvirzīto iebildumu pamatojumu)

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/29

         Vispārējās tiesas 2018. gada 8. februāra spriedums – POA/Komisija
   (Lieta T-74/16) (1)

   ((Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti saistībā ar nosaukuma reģistrācijas pieteikumu atbilstoši Regulai (ES) Nr. 1151/2012 - Komisijas izdoti dokumenti - Dalībvalsts izdoti dokumenti - Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 5. punkts - Piekļuves atteikums - Pienākums norādīt pamatojumu - Izņēmums saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību - Izņēmums saistībā ar tiesvedības aizsardzību - Tādas pārbaudes apjoms, ko veic iestāde un Savienības tiesa, balstoties uz dalībvalsts izvirzīto iebildumu pamatojumu))
   (2018/C 112/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pagkyprios organismos ageladotrofon (POA) Dimosia Ltd (Latsia, Kipra) (pārstāvis: N. Korogiannakis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Baquero Cruz un F. Clotuche-Duvieusart)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas ģenerālsekretāra 2015. gada 7. decembra Lēmumu Ares (2015)5632670, ar kuru tika noraidīts atkārtotais 2015. gada 15. septembra vēstulē ietvertais pieteikums, ar ko prasītāja atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.) lūdza piekļuvi dokumentiem, pirmkārt, reģistrācijas pieteikumam CY/PDO/0005/01243 nosaukuma “Halloumi” kā aizsargāta cilmes vietas nosaukuma (ACVN) reģistrācijai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1151/2012 (2012. gada 21. novembris) par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām (OV 2012, L 343, 1. lpp.), un, otrkārt, agrākajam pieteikumam CY/PDO/0005/00766 nosaukuma “Halloumi” reģistrācijai kā ACVN.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Pagkyprios organismos ageladotrofon (POA) Dimosia Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 145, 25.4.2016.


title: Lieta T-39/18: Prasība, kas celta 2018. gada 25. janvārī – VF/ECB

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/38

         Prasība, kas celta 2018. gada 25. janvārī – VF/ECB
   (Lieta T-39/18)
   (2018/C 112/49)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: VF (pārstāvji: L. Levi un A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt pārskatīto prasītāja novērtējuma ziņojumu par 2016. gadu un atcelt 2017. gada 24. maija ikgadējo atalgojuma un piemaksu pārskatīšanu (“ASBR”), kas tika paziņots tajā pašā dienā;

               —

               atcelt ECB 2017. gada 13. septembra lēmumu, ar kuru tika noraidīts prasītāja lūgums administratīvi pārskatīt viņa pārskatīto novērtējuma ziņojumu par 2016. gadu un ASBR;

               —

               atcelt ECB 2017. gada 20. decembra lēmumu, kuru prasītajam paziņoja 2017. gada 21. decembrī, un ar ko tika noraidīta prasītāja sūdzības procedūra par viņa pārskatīto novērtējuma ziņojumu par 2016. gadu un ASBR;

               —

               atcelt 2017. gada 6. marta lēmumu par prasītāja līguma nepārveidošanu;

               —

               atcelt ECB 2017. gada 4. jūlija lēmumu, ar kuru tika noraidīts prasītāja lūgums administratīvi pārskatīt lēmumu par prasītāja līguma nepārveidošanu;

               —

               atcelt ECB 2017. gada 15. novembra lēmumu, kuru prasītājam paziņoja 2017. gada 21. novembrī, un ar ko tika noraidīta prasītāja sūdzības procedūra par viņa līguma nepārveidošanu;

               —

               piespriest atbildētājai kompensēt prasītājam radīto materiālo un morālo kaitējumu un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājam radušies šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza šādus pamatus.

               1.

               Saistībā ar lēmumu par līguma nepārveidošanu:

                           —

                           Iebilde par prettiesisku pārveidošanas politiku – ECB personāla nodarbināšanas kārtības (“Nodarbināšanas kārtība”) 10. panta c) punkta pārkāpums un Civildienesta noteikumu (“CN”) 2.0. panta pārkāpums, kā arī tiesību normu hierarhijas neievērošana.

                           —

                           Iebilde par prettiesiskumu – ar Nodarbināšanas kārtības 10. panta c) punktu un CN 2.0. pantu tiekot pārkāpta Direktīva 1999/70/EK (1) (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku un EAK, UNICE un CEEP noslēgtā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku preambulas 6. apsvērums.

                           —

                           Lēmuma par līguma nepārveidošanu pamatā esot prettiesiski novērtējuma un ASBR lēmumi.

               2.

               Saistībā ar novērtējumu:

                           —

                           Procesuāls pārkāpums un dialoga trūkums.

                           —

                           Pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums, labas pārvaldības principa un rūpības pienākuma neievērošana un informācijas neesamība.

                           —

                           Acīmredzamas kļūdas vērtējumā.

               3.

               Saistībā ar ASBR lēmumu:

                           —

                           Iebilde par prettiesiskām ASBR pamatnostādnēm, pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums un tiesiskās noteiktības principa pārkāpums.

                           —

                           Pietiekoša paskaidrojuma trūkums saistībā ar prasītāja atalgojuma piešķiršanas priekšvēsturi, pārskatāmības trūkums un pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums.

                           —

                           Acīmredzama kļūda vērtējumā.

      (1)  Padomes Direktīva 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV 1999, L 175, 43.lpp.).


title: Lieta C-718/17: Prasība, kas celta 2017. gada 22. decembrī – Eiropas Komisija/Ungārija

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/19

         Prasība, kas celta 2017. gada 22. decembrī – Eiropas Komisija/Ungārija
   (Lieta C-718/17)
   (2018/C 112/25)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Tokár un G. Wils)

      Atbildētāja: Ungārija

      Prasītājas prasījumi

               —

               atzīt, ka Ungārija nav izpildījusi Padomes Lēmuma (ES) 2015/1601 5. panta 2. punktā paredzētos pienākumus, regulāri un vismaz ik pēc trim mēnešiem nenorādot, cik pieteikuma iesniedzēju var ātri pārcelt uz tās teritoriju, un tādējādi nav izpildījusi arī citus ar pārcelšanu saistītos pienākumus, kas paredzēti šī paša lēmuma 5. panta 4.–11. punktā;

               —

               piespriest Ungārijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar diviem 2015. gada septembrī pieņemtiem lēmumiem, proti, Padomes Lēmumu (ES) 2015/1523 (1) un Padomes Lēmumu (ES) 2015/1601 (2) tika pieņemta pagaidu ārkārtas pārcelšanas programma, kuras ietvaros dalībvalstis apņēmās no Itālijas un Grieķijas pārcelt personas, kurām nepieciešama starptautiska aizsardzība.
   Ar šiem Padomes lēmumiem dalībvalstīm ir uzlikts pienākums ik pēc trim mēnešiem piedāvāt pieejamās vietas pārcelšanai, tādējādi nodrošinot ātru un strukturētu pārcelšanas procesu. Lai gan gandrīz visas dalībvalstis veica pārcelšanu un uzņēmās pienākumus šajā jomā, Ungārija kopš pārcelšanas programmas sākuma nav veikusi nevienu šādu pasākumu.
   2017. gada 16. jūnijā Komisija pret Ungāriju sāka pienākumu neizpildes procedūru saistībā ar Padomes Lēmumu (ES) 2015/1601.
   Uzskatīdama, ka Ungārijas atbilde nav apmierinoša, Komisija pārgāja pie nākamā pienākumu neizpildes procedūras posma un 2017. gada 26. jūlijā Ungārijai nosūtīja argumentētu atzinumu.
   Uzskatīdama, ka arī atbilde uz argumentēto atzinumu nav apmierinoša, Komisija nolēma Eiropas Savienības Tiesā celt prasību, lūdzot atzīt, ka Ungārija nav izpildījusi tai saistībā ar pārcelšanu uzliktos pienākumus.

      (1)  Padomes Lēmums (ES) 2015/1523 (2015. gada 14. septembris), ar ko nosaka pagaidu pasākumus starptautiskās aizsardzības jomā Itālijas un Grieķijas labā (OV 2015, L 239, 146. lpp).

      (2)  Padomes Lēmums (ES) 2015/1601 (2015. gada 22. septembris), ar ko nosaka pagaidu pasākumus starptautiskās aizsardzības jomā Itālijas un Grieķijas labā (OV 2015, L 248, 80. lpp).


title: Lieta T-52/18: Prasība, kas celta 2018. gada 30. janvārī – Teollisuuden Voima/Komisija

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/39

         Prasība, kas celta 2018. gada 30. janvārī – Teollisuuden Voima/Komisija
   (Lieta T-52/18)
   (2018/C 112/50)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Teollisuuden Voima Oyj (Eurajoki, Somija) (pārstāvji: M. Powell, solicitor, Y. Utzschneider un K. Struckmann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 29. maija lēmumu C(2017) 3777 final, ar ko koncentrācija, kas saistīta ar to, ka EDF iegūst New NP, tika atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līgumu (Lieta COMP/M.7764 – EDF/Areva reactor business) (OV 2017, C 377, 5. lpp.), un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājai šīs tiesvedības tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā esot pieļautas acīmredzamas kļūdas lēmumā ietvertajā vērtējumā par produktu tirgus definīciju kodoldegvielas agregātu produktiem.

                           —

                           Šo kļūdu rezultātā apstrīdētajā lēmumā esot kļūdaini secināts, ka augstspiediena ūdens reaktora tipa degvielas agregātu tirgū nepastāvot atsevišķs tirgus Eiropas augstspiediena ūdens reaktora tipa degvielas agregātiem. Minēto tirgus definīcijas kļūdu dēļ apstrīdētajā lēmumā neesot ņemtas vērā sekas, kādas EDF pārņemot Areva Grupas kodolreaktora uzņēmējdarbību (turpmāk tekstā – “darījums”) radīsies šaurākam attiecīgā produkta tirgum.

                           —

                           Turklāt plašākā augstspiediena ūdens reaktora tipa degvielas agregātu tirgus izvērtējumā pēc būtības esot pieļautas papildu kļūdas vērtējumā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā esot pieļautas acīmredzamas kļūdas lēmumā ietvertajā vērtējumā par atomenerģijas pakalpojumu produktu tirgus definīciju.

                           —

                           Šo kļūdu rezultātā apstrīdētajā lēmumā esot kļūdaini secināts, ka atomenerģijas pakalpojumu – pašreizējā kodolreaktora apsildes sistēmu tirgū nepastāvot atsevišķs atomenerģijas pakalpojumu produktu tirgus attiecībā uz Eiropas augstspiediena ūdens reaktora tipa kodolreaktora apsildes sistēmām. Minēto tirgus definīcijas kļūdu dēļ apstrīdētajā lēmumā neesot ņemts vērā, kā darījums ietekmēs šaurāku attiecīgā produkta tirgu.

                           —

                           Turklāt plašākā pašreizējā kodolreaktora apsildes sistēmu tirgus izvērtējumā pēc būtības esot pieļautas papildu kļūdas vērtējumā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā esot pieļautas acīmredzamas kļūdas lēmumā ietvertajā vērtējumā par pakārtotā elektroenerģijas ražošanas un vairumtirdzniecības tirgus ģeogrāfiskā tirgus definīciju.

         Ar šo kļūdaino ģeogrāfiskā tirgus definīciju esot pieļautas papildu kļūdas darījuma ietekmes vērtējumā.


title: Lieta C-681/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 6. decembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – slewo // schlafen leben wohnen GmbH/Sascha Ledowski

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 6. decembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – slewo // schlafen leben wohnen GmbH/Sascha Ledowski

   (Lieta C-681/17)
   (2018/C 112/14)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: slewo // schlafen leben wohnen GmbH

      Atbildētājs: Sascha Ledowski

      Prejudiciālie jautājumi

   Saskaņā ar LESD 267. pantu uzdot Eiropas Savienības Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK (1) 16. panta e) punkta, kā arī – ja nepieciešams – 6. panta 1. punkta k) apakšpunkta interpretāciju:

               1)

               Vai Patērētāju tiesību direktīvas 16. panta e) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pie tajā minētajām precēm, kuras nav piemērotas atdošanai atpakaļ veselības aizsardzības vai higiēnas apsvērumu dēļ, pieder arī preces (kā, piemēram, matrači), kuras, ja tās izmanto tam paredzētā veidā, gan var nonākt kontaktā ar cilvēka ķermeni, tomēr uzņēmējam veicot atbilstīgus (tīrīšanas) pasākumus tās var atkal tikt laistas apritē?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu ir jāatbild apstiprinoši:

                           a)

                           Kādiem nosacījumiem ir jāatbilst preces iepakojumam, lai to varētu uzskatīt par aizzīmogošanu Patērētāju tiesību direktīvas 16. panta e) punkta izpratnē?
                           un

                           b)

                           Vai informācija, kas uzņēmējam saskaņā ar Patērētāju tiesību direktīvas 6. panta 1. punktu ir jāsniedz pirms tam, kad līgums ir kļuvis saistošs, ir jādara zināma tādā veidā, ka, konkrēti atsaucoties uz pārdošanas objektu (šajā gadījumā – matraci) un tam izmantoto aizzīmogošanu, patērētājs tiek informēts par to, ka zīmoga noņemšanas gadījumā viņš zaudē atteikuma tiesības?

      (1)  OV 2011, L 304, 64. lpp.


title: Lieta C-682/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 6. decembrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 6. decembrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-682/17)
   (2018/C 112/15)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: ExxonMobil Production Deutschland GmbH

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai iekārta, kas ražo produktu, kura ražošana neietilpst Direktīvas 2003/87/EK (1) (Emisiju tirdzniecības direktīva) I pielikumā minētajās darbībās (kā šajā gadījumā: sēra ražošana), un kas vienlaikus veic darbību “kurināmā sadedzināšana iekārtās ar kopējo nominālo siltumspēju, kas pārsniedz 20 MW”, uz kuru atbilstoši Emisiju tirdzniecības direktīvas I pielikumam attiecas emisiju kvotu tirdzniecības pienākums, ir elektroenerģijas ražošanas iekārta Direktīvas 2003/87/EK 3. panta u) punkta izpratnē, ja šīs iekārtas palīgiekārtā tiek ražota arī elektroenerģija iekārtai un (maza) daļa no šīs elektroenerģijas tiek ievadīta publiskajā elektroenerģijas tīklā pret atlīdzību?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir “jā”:
               Ja pirmajā jautājumā aprakstītā iekārta ir elektroenerģijas ražošanas iekārta Direktīvas 2003/87/EK 3. panta u) punkta izpratnē, vai šai iekārtai var tikt sadalītas kvotas attiecībā uz siltumu saskaņā ar Komisijas Lēmumu 2011/278/ES arī tad, ja siltums atbilst Lēmuma 2011/278/ES (2) 3. panta c) punktā izvirzītajiem nosacījumiem, taču neietilpst Emisiju tirdzniecības direktīvas 10.a panta 1. punkta trešajā daļā, kā arī 3. un 4. punktā minētajās kategorijās – siltums, kas rodas, sadedzinot dūmgāzes, lai ražotu elektroenerģiju, centralizētā siltumapgāde un augstas efektivitātes koģenerācija?

               3)

               Ja saskaņā ar atbildi uz pirmajiem diviem prejudiciālajiem jautājumiem kvotu sadale attiecībā uz prasības pamatā esošajā iekārtā saražoto siltumu ir iespējama:
               Vai saistībā ar dabasgāzes (skābas gāzes formā) pārstrādi t.s. Klausa procesā, atdalot dabasgāzē esošo CO2 no gāzu maisījuma, atmosfērā izdalītā CO2. gadījumā runa ir par tādām emisijām, kas Komisijas Lēmuma 2011/278/ES 3. panta h) punkta pirmā teikuma izpratnē rodas 3. panta h) punkta v) apakšpunktā minētajā procesā?

                           a)

                           Vai Komisijas Lēmuma 2011/278/ES 3. panta h) punkta pirmā teikuma izpratnē CO2 emisijas var “rasties” procesā, kurā izejmateriālā esošais CO2 fizikāli tiek nodalīts no gāzu maisījuma un tiek izdalīts atmosfērā, šajā ziņā notiekošajā procesā paralēli nerodoties papildu oglekļa dioksīdam, vai arī šīs tiesību normas obligāts priekšnoteikums ir tāds, ka atmosfērā izdalītais CO2 kā procesa rezultāts rodas pirmo reizi?

                           b)

                           Vai Komisijas Lēmuma 2011/278/ES 3. panta h) punkta v) apakšpunkta izpratnē tiek “izmantots” oglekli saturošs izejmateriāls, ja dabasgāze, kas ir dabiski sastopama t.s. Klausa procesā, tiek izmantota sēra ražošanai un tādējādi dabasgāzē esošais oglekļa dioksīds tiek izdalīts atmosfērā, dabasgāzē esošajam oglekļa dioksīdam nepiedaloties ķīmiskajā reakcijā, kas norisinās procesa laikā, vai arī jēdziena “izmantošana” obligāts priekšnoteikums ir tāds, ka ogleklis piedalās notiekošajā ķīmiskajā reakcijā vai pat ir nepieciešams, lai tā notiktu?

               4)

               Gadījumā, ja atbilde uz trešo jautājumu ir “jā”: ja iekārta, uz kuru attiecas emisiju kvotu tirdzniecības pienākums, atbilst gan normas sastāva pazīmēm, kas raksturo siltuma līmeņatzīmes apakšiekārtu, gan normas sastāva pazīmēm, kuras raksturo procesa emisiju apakšiekārtu, atbilstoši kādai līmeņatzīmei tiek veikta bezmaksas emisiju kvotu sadale? Vai tiesības uz kvotu sadali, izmantojot siltuma līmeņatzīmi, ir prioritāras attiecībā pret tiesībām uz kvotu sadali par procesa emisijām, vai arī tiesības uz kvotu sadali par procesa emisijām, ņemot vērā to speciālo raksturu, ir prioritāras attiecībā pret siltuma līmeņatzīmi un kurināmā līmeņatzīmi?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes direktīva 2003/87/EK (2003. gada 13. oktobris) ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV 2003, L 275, 32. lpp.).

      (2)  Komisijas Lēmums 2011/278/ES (2011. gada 27. aprīlis), ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (OV 2011, L 130, 1. lpp.).


title: Lieta C-719/17: Prasība, kas celta 2017. gada 22. decembrī – Eiropas Komisija/Čehijas Republika

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/19

         Prasība, kas celta 2017. gada 22. decembrī – Eiropas Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-719/17)
   (2018/C 112/26)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: Z. Malůšková un G. Wils)

      Atbildētāja: Čehijas Republika

      Prasītājas prasījumi

               1.

               atzīt, ka, regulāri un vismaz ik pēc trim mēnešiem nenorādot, cik pieteikuma iesniedzēju var ātri pārcelt uz tās teritoriju, Čehijas Republika nav izpildījusi Padomes Lēmuma (ES) 2015/1523 (2015. gada 14. septembris), ar ko nosaka pagaidu pasākumus starptautiskās aizsardzības jomā Itālijas un Grieķijas labā (1), 5. panta 2. punktā un Padomes Lēmuma (ES) 2015/1601 (2015. gada 22. septembris), ar ko nosaka pagaidu pasākumus starptautiskās aizsardzības jomā Itālijas un Grieķijas labā (2), 5. panta 2. punktā paredzētos pienākumus un tādējādi arī citus ar pārcelšanu saistītos pienākumus, kas paredzēti abu šo Padomes lēmumu 5. panta 4.–11. punktā;

               2.

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   2015. gada septembrī Padome ar diviem lēmumiem, proti, Lēmumu (ES) 2015/1523 un Lēmumu (ES) 2015/1601 pieņēma pagaidu ārkārtas pārcelšanas programmu, pamatojoties uz kuru, dalībvalstis apņēmās no Itālijas un Grieķijas pārcelt personas, kurām nepārprotami nepieciešama starptautiska aizsardzība.
   Ar šiem Padomes lēmumiem dalībvalstīm ir uzlikts pienākums ik pēc trim mēnešiem piedāvāt pieejamās vietas pārcelšanai, lai nodrošinātu ātru un strukturētu pārcelšanas procesu. Lai gan gandrīz visas valstis veica pārcelšanu un uzņēmās pienākumus šajā jomā, Čehijas Republika kopš 2016. gada augusta nav veikusi nevienu pārcelšanu un šobrīd vairāk kā gadu nav piedāvājusi nekādas jaunas vietas.
   2017. gada 15. jūnijā Komisija pret Čehijas Republiku sāka pienākumu neizpildes procedūru.
   Čehijas Republikas atbilde netika uzskatīta par apmierinošu, un tādējādi Komisija nolēma pāriet pie nākamā procedūras posma, proti, 2017. gada 26. jūlijā pieņemt argumentētu atzinumu.
   Atbilde uz argumentēto atzinumu netika uzskatīta par apmierinošu, un tādējādi Komisija nolēma Eiropas Savienības Tiesā celt prasību pret Čehijas Republiku par pienākumu attiecībā uz pārcelšanu neizpildi.

      (1)  OV 2015, L 239, 146. lpp.

      (2)  OV 2015, L 248, 80. lpp.


title: Lieta C-263/16 P: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 1. februāra spriedums – Schenker Ltd/Eiropas Komisija (Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — LESD 101. pants — Cenas noteikšana — Starptautiskie gaisa tranzīta pakalpojumi — Tarifu nolīgums, kas ietekmē pakalpojumu galīgo cenu)

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/3

         Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 1. februāra spriedums – Schenker Ltd/Eiropas Komisija
   (Lieta C-263/16 P) (1)

   ((Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - LESD 101. pants - Cenas noteikšana - Starptautiskie gaisa tranzīta pakalpojumi - Tarifu nolīgums, kas ietekmē pakalpojumu galīgo cenu))
   (2018/C 112/04)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Schenker Ltd (pārstāvji: F. Montag un M. Eisenbarth, Rechtsanwälte, F. Hoseinian, advokat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Dawes, H. Leupold un G. Meessen)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Apelācijas sūdzību noraidīt.

               2)

               Schenker Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 243, 4.7.2016.


title: Lieta T-53/18: Prasība, kas celta 2018. gada 31. janvārī – Vācija/Komisija

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/40

         Prasība, kas celta 2018. gada 31. janvārī – Vācija/Komisija
   (Lieta T-53/18)
   (2018/C 112/51)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: T. Henze un J. Möller un M. Winkelmüller, F. van Schewick un M. Kottmann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2017/1995 (2017. gada 6. novembris) par to, lai atsauci uz saskaņoto standartu EN 13341:2005 + A1:2011 “Stacionāras termoplastiskās plastmasas tvertnes sadzīves krāšņu kurināmo, petrolejas un dīzeļdegvielas uzglabāšanai virszemē”Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī saglabātu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 305/2011 (OV 2017, L 288, 36. lpp.),

               —

               atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2017/1996 (2017. gada 6. novembris) par to, lai atsauci uz saskaņoto standartu EN 12285–2:2005 “Darbnīcā izgatavotas tērauda tvertnes”Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī saglabātu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 305/2011 (OV 2017, L 288, 39. lpp.), kā arī

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: pienākuma norādīt pamatojumu neievērošana
               Ar pirmo pamatu prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajos lēmumos nav ievērots LESD 296. panta 2. punktā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu. Apstrīdētajos lēmumos neesot pausta nostāja par – atbilstoši Regulas (ES) Nr. 305/2011 (1) 18. panta 1. punktam – centrālo jautājumu, vai attiecīgās saskaņotās normas atbilst attiecīgajam mandātam un vai saskaņā ar šīm normām var tikt nodrošināta būvēm piemērojamo pamatprasību ievērošana. Rezultātā nedz prasītāja, nedz Vispārēja tiesa nevarot spriest, uz kādiem būtiskajiem tiesiskajiem un faktiskajiem apsvērumiem atbildētāja ir balstījusies.

               2.

               Otrais pamats: Regulas (ES) Nr. 305/2011 materiāltiesisko noteikumu pārkāpums

                           —

                           Pirmkārt, apstrīdētie lēmumi esot pretrunā Regulas (ES) Nr. 305/2011 17. panta 5. punkta pirmajai un otrajai daļai. Pretēji minētajām normām atbildētāja neesot pārbaudījusi, ciktāl attiecīgās saskaņotās normas atbilst attiecīgajiem mandātiem. Rezultātā tā neesot pamanījusi, ka šāda atbilsme faktiski nepastāv.

                           —

                           Otrkārt, apstrīdētie lēmumi esot pretrunā Regulas (ES) Nr. 305/2011 18. panta 2. punktam kopsakarā ar 3. panta 1. un 2. punktu, kā arī 17. panta 3. punkta pirmajai daļai. Atbildētāja neesot ņēmusi vērā, ka apstrīdētajās saskaņotajās normās nav iekļauti procesi un kritēriji, lai novērtētu tvertņu ekspluatāciju saistībā ar mehāniskās stiprības un stabilitātes, kā arī izturības un nestspējas būtiskajiem raksturlielumiem attiecībā uz normu piemērošanas jomā esošo lietošanu zemestrīču un plūdu apgabalos, un ka tādējādi tās ir nepilnīgas attiecībā uz trim būvizstrādājuma būtiskajiem raksturlielumiem un līdz ar to apdraud būvēm piemērojamo pamatprasību ievērošanu.

                           —

                           Treškārt, atbildētāja esot pieļāvusi kļūdu vērtējumā, jo tā pretrunā Regulas (ES) Nr. 305/2011 18. panta 2. punktam kā nepieņemamu ir noraidījusi prasītājas pieprasīto attiecīgas atrunas pievienošanu, publicējot apstrīdēto saskaņoto normu atsauces.

                           —

                           Visbeidzot, atbildētāja, izdodot apstrīdētos aktus, esot pieļāvusi vēl vienu kļūdu vērtējumā, jo tā ir noraidījusi prasītājas pakārtoti lūgto attiecīgo normu atsauču svītrošanu no Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša, norādot uz Komisijas ieskatā pastāvošu ierobežošanas un aizliegšanas iespēju attiecībā uz dalībvalstīm.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 305/2011 (2011. gada 9. marts), ar ko nosaka saskaņotus būvizstrādājumu tirdzniecības nosacījumus un atceļ Padomes Direktīvu 89/106/EEK (OV 2011, L 88, 5. lpp.).


title: Lieta T-118/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 8. februāra spriedums – Institute for Direct Democracy in Europe/Parlaments (Institucionālās tiesības — Eiropas Parlaments — Lēmums, ar kuru politiskam fondam tiek piešķirta subsīdija par 2017. gadu un kurā ir paredzēts priekšfinansējums 33 % apmērā no subsīdijas maksimālās summas, kā arī pienākums sniegt bankas garantiju par priekšfinansējumu — Prasība atcelt tiesību aktu — Apstrīdams tiesību akts — Pieņemamība — Objektivitātes pienākums — Tiesības uz aizstāvību — Finanšu regula — Finanšu regulas īstenošanas noteikumi — Regula (EK) Nr. 2004/2003 — Samērīgums)

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/30

         Vispārējās tiesas 2018. gada 8. februāra spriedums – Institute for Direct Democracy in Europe/Parlaments
   (Lieta T-118/17) (1)

   ((Institucionālās tiesības - Eiropas Parlaments - Lēmums, ar kuru politiskam fondam tiek piešķirta subsīdija par 2017. gadu un kurā ir paredzēts priekšfinansējums 33 % apmērā no subsīdijas maksimālās summas, kā arī pienākums sniegt bankas garantiju par priekšfinansējumu - Prasība atcelt tiesību aktu - Apstrīdams tiesību akts - Pieņemamība - Objektivitātes pienākums - Tiesības uz aizstāvību - Finanšu regula - Finanšu regulas īstenošanas noteikumi - Regula (EK) Nr. 2004/2003 - Samērīgums))
   (2018/C 112/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Institute for Direct Democracy in Europe ASBL (IDDE) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: E. Plasschaert un É. Montens, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: C. Burgos un S. Alves)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Eiropas Parlamenta 2016. gada 12. decembra Lēmumu FINS-2017-28 par subsīdijas piešķiršanu prasītājai, ciktāl ar šo lēmumu ir apturēts minētās subsīdijas maksājums par 2017. finanšu gadu un priekšfinansējums ir ierobežots līdz 33 % no maksimālās subsīdijas summas ar nosacījumu, ka tiek sniegta bankas garantija.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Institute for Direct Democracy in Europe ASBL (IDDE) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus, tajā skaitā saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 121, 18.4.2017.


title: Lieta T-58/18: Prasība, kas celta 2018. gada 2. februārī – Mahr/EUIPO – Especialidades Vira (“Xocolat”)

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/41

         Prasība, kas celta 2018. gada 2. februārī – Mahr/EUIPO – Especialidades Vira (“Xocolat”)
   (Lieta T-58/18)
   (2018/C 112/52)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ramona Mahr (Vīne, Austrija) (pārstāvis: T. Rohracher, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Especialidades Vira, SL (Martorell, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Xocolat” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 335 574

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 6. novembra lēmums lietā R 541/2017-2

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas 1001/2017 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.