title: Lieta T-18/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 2. aprīļa rīkojums – Interbev /Komisija Valsts atbalsts — Interbev veiktās darbības — Finansēšana no brīvprātīgajām iemaksām, kas ir padarītas par obligātām — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma ir atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu — Lēmuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/28

         Vispārējās tiesas 2014. gada 2. aprīļa rīkojums – Interbev/Komisija
   (Lieta T-18/12) (1)

   (Valsts atbalsts - Interbev veiktās darbības - Finansēšana no brīvprātīgajām iemaksām, kas ir padarītas par obligātām - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma ir atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu - Lēmuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 184/49
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Association nationale interprofessionnelle du bétail et des viandes (Interbev) (Parīze, Francija) (pārstāvji – P. Morrier un A. Bouviala, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji B. Stromsky un S. Thomas, vēlāk – B. Stromsky)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 13. jūlija Lēmumu 2012/131/ES par iemaksām, ko saņem Interbev (OV L 59, 14. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 17.3.2012.


title: Lieta C-95/09: Prasība, kas celta 2009. gada 6. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/25

         Prasība, kas celta 2009. gada 6. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (Lieta C-95/09)
   2009/C 113/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — S. Pardo Quintillán, A. A. Gilly)

      Atbildētāja: Īrija

      Prasītājas prasījumi:

   atzīt, ka,

               —

               pilnībā un pareizi nenosakot jutīgās zonas saskaņā ar Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (1) 5. panta 1. punktu;

               —

               pilnībā un pareizi netransponējot šīs direktīvas 3. panta 1. un 2. punktā, kā arī 5. panta 2.-5. punktā paredzētās prasības attiecībā uz atsevišķām jutīgajām zonām;

               —

               līdz paredzētajam 1998. gada 31. decembra termiņam nenodrošinot šīs direktīvas 5. panta 2. un 3. punktā minēto notekūdeņu attīrīšanas līmeni visiem komunālajiem notekūdeņiem no atsevišķām aglomerācijām c.e. lielāku par 10 000, kas nonāk jutīgo zonu kanalizācijas sistēmās;

               —

               attiecībā uz atsevišķām aglomerācijām nenodrošinot, ka šīs direktīvas 3. panta 1. punktā paredzētā notekūdeņu savākšanas sistēma atbilst šīs direktīvas 3. panta 2. punktā paredzētajām prasībām;

               —

               līdz paredzētajam 1997. gada 31. decembra termiņam pareizi neveicot šīs direktīvas 5. panta 6. punktā minēto pirmo obligāto pārskatīšanu, Īrija nav izpildījusi šajos pantos, kā arī Direktīvas 19. pantā paredzētos pienākumus, un

               —

               nesniedzot 1999. gada 23. aprīļa vēstulē prasīto informāciju, Īrija nav izpildījusi EK līguma 10. pantā paredzētos pienākumus;

         piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka Īrija nav izpildījusi Direktīvas 3., 5. un 19. pantā, kā arī EK līguma 10. pantā paredzētos pienākumus turpmāk minēto iemeslu dēļ.
   Attiecībā uz Boyne Estuary Komisija norāda, ka, nedarot tai zināmu formālo šīs zonas noteikšanas aktu, Īrija nav pilnībā un pareizi noteikusi jutīgās zonas saskaņā ar Direktīvas 5. panta 1. punktu. Attiecībā uz citām zonām, kuras nav tikušas noteiktas kā jutīgas, Komisija piekrīt tam, ka Īrija ir veikusi noteikšanu saskaņā ar 5. panta 1. punktu, bet apgalvo, ka pašreiz spēkā esošie formālie noteikšanas akti nav pietiekami precīzi attiecīgo jutīgo zonu robežu noteikšanas ziņā.
   Runājot par Direktīvas 3. panta 1. un 2. punktu, Īrijas tiesību aktos ir paredzēts atlikt Direktīvas 3. panta 1. punkta otrajā daļā noteikto ieviešanas termiņu no 1998. gada 31. decembra līdz 2001. gada 14. jūnijam. Komisija apgalvo, ka Direktīvā šāda atlikšanas iespēja nav paredzēta. Komisija arī piezīmē, ka attiecībā uz 32 zonām, kuras Īrija vēlāk noteica par jutīgām zonām, valsts tiesību aktos nav ievērots Direktīvas 5. pantā minētais 1998. gada 31. decembra termiņš.
   Komisija apgalvo, ka attiecībā uz zonām, kuras Īrija ir kļūdaini noteikusi par jutīgām zonām, Īrija nav praksē izpildījusi Direktīvas 3. panta 1. un 2. punktā, kā arī 5. panta 2.-4. punktā paredzētās prasības attiecībā uz aglomerācijām ar c.e. lielāku par 10 000 un 5. panta 2.-4. punktā paredzētās prasības attiecībā uz komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtām, uz kurām attiecas Direktīvas 5. panta 5. punkts.
   Komisija uzskata, ka Īrija ir pārkāpusi Direktīvas 5. panta 6. punktu, jo nav veikusi pirmo jutīgo zonu noteikšanas pārskatīšanu, kas bija jāveic, vēlākais, līdz 1997. gada 31. decembrim.
   Visbeidzot, Komisija uzskata, ka, līdz 1998. gada 31. decembrim nesniedzot skaidru kartogrāfisko informāciju par jutīgo zonu platību un attiecīgajām notekūdeņu savākšanas zonām, kā arī attiecīgo aglomerāciju atrašanās vietu, Īrija nav izpildījusi EK līguma 10. pantā paredzētos pienākumus.

      (1)  Padomes 1991. gada 21. maija Direktīva 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (OV L 135, 40. lpp.).


title: Lieta T-220/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 7. jūnija rīkojums – Bele Engineering/EUIPO (“WE CARE”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “WE CARE” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (ES) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/27

         Vispārējās tiesas 2016. gada 7. jūnija rīkojums – Bele Engineering/EUIPO (“WE CARE”)
   (Lieta T-220/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “WE CARE” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 279/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bele Engineering BV (Āltena, Nīderlande) (pārstāvis – M. Ring, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – H. O’Neill)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 15. janvāra lēmumu lietā R 1424/2014–5 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt grafisku apzīmējumu “WE CARE” kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Beele Engineering BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 228, 13.7.2015.


title: Lieta F-8/06: Prasība, kas celta  2006. gada 3. februārī  —  Tolios  u.c. pret Revīzijas palātu

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/35

         Prasība, kas celta 2006. gada 3. februārī — Tolios u.c. pret Revīzijas palātu
   (Lieta F-8/06)
   (2006/C 74/68)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Iraklis Tolios (Parīze, Francija), François Muller (Strasbūra, Francija) un Odette Perron (Larošela, Francija), (pārstāvji — G. Vandersanden un L. Levi, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Revīzijas palāta
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību — tostarp tajā ietverto iebildi par prettiesiskumu — par pieņemamu un pamatotu;

               —

               līdz ar to atcelt prasītāju pensijas aprēķina lapas par 2005. gada martu, lai pensijai tiktu piemērots korekcijas koeficients viņu dzīvesvietas valsts galvaspilsētas līmenī vai vismaz tāds korekcijas koeficients, kas atbilstīgi atspoguļotu atšķirības starp dzīves dārdzību vietās, kurās prasītājiem rodas izdevumi, un kas tādējādi atbilstu līdzvērtības principam;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Visi prasītāji šajā lietā ir ierēdņi, kas pensionējušies pirms 2004. gada 1. maija. Viņi apstrīd pārejas režīmu, kas uz laiku līdz korekcijas koeficientu atcelšanai ir ieviests ar Padomes 2004. gada 22. marta Regulu (EK, Euratom) Nr. 723/2004, ar ko groza Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (1), tiktāl, ciktāl minētais režīms pamatojas uz “pensijas” korekcijas koeficientu jaunu aprēķināšanas metodi — nevis saistībā ar galvaspilsētu, bet saskaņā ar vidējo dzīves dārdzību dalībvalstī, kurā pensijas saņēmējam ir pierādīta galvenā pastāvīgā dzīvesvieta.
   Pretenziju atbalstam prasītāji, pirmkārt, norāda, ka minētajai regulai ir kļūdains pamatojums, jo nedz Kopienas padziļināta integrācija, nedz pārvietošanās un uzturēšanās brīvība, nedz ar pensionāru faktiskas dzīvesvietas pārbaudi saistītās problēmas nevar būt par pamatu attiecīgajam pārejas režīmam.
   Turklāt prasītāji norāda, ka šajā lietā ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, tiesiskās drošības princips, iegūto tiesību atpakaļejoša spēka princips un tiesiskās paļāvības princips.

      (1)  OV L 124, 27.4.2004., 1. lpp.


title: Lieta T-13/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 18. jūlija rīkojums – Gauff/EUIPO – H.P. Gauff Ingenieure (“GAUFF”)

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/41

         Vispārējās tiesas 2017. gada 18. jūlija rīkojums – Gauff/EUIPO – H.P. Gauff Ingenieure (“GAUFF”)
   (Lieta T-13/16) (1)

   (2017/C 309/55)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 90, 7.3.2016.


title: Lieta T-404/10: Prasība, kas celta 2010. gada 8. septembrī — National Lottery Commission /ITSB — Mediatek Italia un De Gregorio (Plaukstas attēls)

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/32

         Prasība, kas celta 2010. gada 8. septembrī — National Lottery Commission/ITSB — Mediatek Italia un De Gregorio (Plaukstas attēls)
   (Lieta T-404/10)
   ()
   2010/C 328/55
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: National Lottery Commission (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — B. Brandreth, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Pārējie procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieki: Mediatek Italia Srl (Neapole, Itālija) un Giuseppe De Gregorio (Neapole, Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 9. jūnija lēmumu lietā R 1028/2009-1;

               —

               nodot lietu atpakaļ Anulēšanas nodaļai;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme, kurā attēlota plauksta ar diviem sakrustotiem pirkstiem un smaidoša seja, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 25., 28. un 41. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 4800389

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībnieki, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: pārējie procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieki

      Personu, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: personas, kuras lūdz atzīt spēkā neesamību, ir pamatojušas savu pieteikumu ar relatīviem spēkā neesamības pamatiem saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 53. panta 2. punkta c) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: Kopienas preču zīmi atzīt par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 53. panta 2. punkts, jo Apelāciju padome esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, vērtējot šo pantu, un savā pieejā faktu vērtējumam, kā arī neesot izmantojusi savas izmeklēšanas pilnvaras. Prasītāja uzskata arī, ka Apelāciju padome neesot izmantojusi savas pilnvaras saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 207/2009 78. pantu pilnā apjomā


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 13. decembrī lietā T-251/02 E pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Atalgojums — Ekspatriācijas pabalsts — Dienas nauda — Iekārtošanās pabalsts — Ceļa izdevumu atlīdzināšana saistībā ar stāšanos amatā un pārcelšanās izdevumu atlīdzināšana — Amatā iecelšanas vieta — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4., 5., 7., 9. un 10. pants — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/21

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 13. decembrī

      lietā T-251/02 E pret Eiropas Kopienu Komisiju
       (1)

   (Ierēdņi - Atalgojums - Ekspatriācijas pabalsts - Dienas nauda - Iekārtošanās pabalsts - Ceļa izdevumu atlīdzināšana saistībā ar stāšanos amatā un pārcelšanās izdevumu atlīdzināšana - Amatā iecelšanas vieta - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4., 5., 7., 9. un 10. pants - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2005/C 45/48)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā T-251/02 Eiropas Komisijas ierēdnis E, ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), ko pārstāv G. Vandersanden un E. Levi, avocats, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvis - J. Curall, kam palīdz D. Waelbroeck, avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā) par lūgumu, pirmkārt, atcelt iecēlējinstitūcijas 2001. gada 29. augusta lēmumu, ar ko nosaka prasītāja izcelsmes vietu un amatā iecelšanas vietu Briselē un noraida prasītāja ekspatriācijas pabalstu, iekārtošanās pabalstu, dienas naudu, kā arī ceļa izdevumu un pārcelšanās izdevumu atlīdzināšanu saistībā ar prasītāja stāšanos amatā, un, otrkārt, par prasību izmaksāt kavējuma procentus un kompensāciju, Pirmās Instances tiesa šādā sastāvā: tiesas priekšsēdētājs J. Pirrung, tiesnesis A. W. H. Meij un N. J. Forwood, sekretārs I. Natsinas, administrators, 2004. gada 13. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               puses sedz savus izdevumus pašas.

      (1)  OV C 247, 12.10.2002.


title: Lieta C-133/12 P: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums – Stichting Woonlinie , Stichting Allee Wonen , Woningstichting Volksbelang , Stichting WoonInvest , Stichting Woonstede /Eiropas Komisija Apelācija — Valsts atbalsts — Sociālo mājokļu sabiedrībām piešķirta atbalsta sistēma — Lēmums par saderību — Saistības, ko uzņēmušās valsts iestādes, lai izpildītu Savienības tiesības — LESD 263. panta ceturtā daļa — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamības nosacījumi — Interese celt prasību — Tiesības celt prasību — Individuāli un tieši skarti atbalsta saņēmēji — “Ierobežota loka” jēdziens

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/4

         Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums – Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest, Stichting Woonstede/Eiropas Komisija
   (Lieta C-133/12 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Sociālo mājokļu sabiedrībām piešķirta atbalsta sistēma - Lēmums par saderību - Saistības, ko uzņēmušās valsts iestādes, lai izpildītu Savienības tiesības - LESD 263. panta ceturtā daļa - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamības nosacījumi - Interese celt prasību - Tiesības celt prasību - Individuāli un tieši skarti atbalsta saņēmēji - “Ierobežota loka” jēdziens)
   2014/C 112/05
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest un Stichting Woonstede (pārstāvji – P. Glazener un E. Henny, advocaten)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – H. van Vliet, S. Noë un S. Thomas)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 16. decembra rīkojumu lietā T-202/10 Stichting Woonpunt u.c./Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja kā nepieņemamu prasību atcelt Komisijas 2009. gada 15. decembra Lēmumu C(2009) 9963, galīgā redakcija, par valsts atbalstu E 2/2005 un N 642/2009 – Nīderlande – Pastāvošs valsts atbalsts un īpašs valsts atbalsts sociālo māju dzīvokļu uzņēmumu projektiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 16. decembra rīkojumu lietā T-202/10 Stichting Woonlinie u.c./Komisija atcelt, ciktāl tajā par nepieņemamu ir atzīta Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest un Stichting Woonstede prasība atcelt Eiropas Komisijas 2009. gada 15. decembra Lēmumu C(2009) 9963, galīgā redakcija, par valsts atbalstu E 2/2005 un N 642/2009 – Nīderlande – Pastāvošs atbalsts un īpašs atbalsts katram projektam mājokļu sabiedrību labā, ciktāl šis lēmums attiecas uz atbalsta shēmu E 2/2005;

               2)

               šīs rezolutīvās daļas 1) punktā paredzētā Stichting Woonlinie u.c. prasība atcelt tiesību aktu ir pieņemama;

               3)

               lietu nodot atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, lai tā pēc būtības lemj par šīs rezolutīvās daļas 1) punktā paredzēto prasību atcelt tiesību aktu;

               4)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 138, 12.5.2012.


title: lieta T-457/05: Prasība, kas celta  2005. gada 30. decembrī  —  Zwicky  pret Komisiju

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/46

         Prasība, kas celta 2005. gada 30. decembrī — Zwicky pret Komisiju
   (lieta T-457/05)
   (2006/C 60/86)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zwicky & Co. AG (Wallisellen, Šveice) [pārstāvji — J. Burrichter, B. Kasten un S. Orlikowski-Wolf, advokāti]

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīst par spēkā neesošu lēmuma 1. panta 1. punktu, ciktāl tajā atzīts, ka prasītāja ir pārkāpusi EKL 81. pantu un laika posmā no 1990. gada janvāra līdz 1993. gada decembrim, to ieskaitot, — EEZ līguma 53. pantu attiecībā uz Zviedriju, Norvēģiju un Somiju;

               —

               atzīt par spēkā neesošu lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to prasītājai uzlikts naudas sods 0,174 miljonu EUR apmērā;

               —

               pakārtoti, samērīgi samazināt lēmuma 2. pantā uzlikto naudas sodu;

               —

               atzīt par spēkā neesošu attiecībā uz prasītāju lēmuma 3. pantu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas 2005. gada 14. septembra galīgo Lēmumu C(2005)3452 (lieta 38.337 — PO/Thread) (grozīts ar atbildētājas 2005. gada 13. oktobra lēmumu). Apstrīdētajā lēmumā prasītājai tika uzlikts naudas sods par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpšanu.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza sešus pamatus.
   Pirmkārt, tā uzskata, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 1/2003 (1) 7. pants. Šajā sakarā tā apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punktā nav pareizi konstatēts pārkāpuma apjoms un ilgums.
   Ar savu otro pamatu prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts. Pēc tās domām, naudas sods, kas tai uzlikts, pārsniedz 10 % no kopējā apgrozījuma saimniecības gadā pirms lēmuma pieņemšanas. Līdz ar to naudas soda uzlikšana apstrīdētā lēmuma 2. pantā ir nelikumīga.
   Turklāt atbildētājas lēmuma 2. pants pārkāpjot Regulas Nr. 17/1962 (2) 15. panta 2. punktu un Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktu. Šī nelikumība ir tādēļ, ka ir pārkāpti naudas soda apmēra noteikšanas pamatprincipi.
   Pie tam atbildētāja ar apstrīdētā lēmuma 2. pantu pārkāpa Regulas Nr. 17/1962 15. panta 2. punktu un Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktu, tajā nepareizi piemērojot 1996. gada liecinieku aizsardzības regulējums par ļaunu prasītājai.
   Piektkārt, prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdētā lēmuma 2. pantu ir pārkāpts samērīguma princips, jo, nosakot naudas sodu, tajā netika ņemta vērā prasītājas individuālā situācija.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka, 3. pantā liekot pārtraukt pārkāpumus un aizliedzot tos atjaunot nākotnē, Komisijas lēmums pārkāpj Regulas Nr. 1/2003 7. panta 1. punktu, jo prasītājas gadījumā šis pasākums nav ne vajadzīgs, ne arī samērīgs.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EEK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).

      (2)  EEK Padome: Regula Nr. 17 Pirmā Regula par Līguma 85. un 86. panta īstenošanu (OV 13, 21.2.1962. 204. lpp.).


title: Tiesas spriedums (trešā palāta)  2006. gada 19. janvārī  lietā C-265/04 ( Kammarrätten i Sundsvall  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)  Margaretha Bouanich  pret  Skatteverket  (Tiešie nodokļi — Kapitāla brīva aprite — Nodokļi par dividendēm — Akciju izpirkšana — Akciju iegādes izmaksu atskaitīšanas tiesības — Atšķirīga attieksme pret rezidentiem un nerezidentiem — Konvencija par dubultās nodokļu uzlikšanas novēršanu)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2006. gada 19. janvārī
   lietā C-265/04 (Kammarrätten i Sundsvall lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Margaretha Bouanich pret Skatteverket
       (1)

   (Tiešie nodokļi - Kapitāla brīva aprite - Nodokļi par dividendēm - Akciju izpirkšana - Akciju iegādes izmaksu atskaitīšanas tiesības - Atšķirīga attieksme pret rezidentiem un nerezidentiem - Konvencija par dubultās nodokļu uzlikšanas novēršanu)
   (2006/C 60/12)
   tiesvedības valoda — zviedru
   Lietā C-265/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Kammarrätten i Sundsvall (Zviedrija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 17. jūnijā un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 24. jūnijā, tiesvedībā
         Margaretha Bouanich
       pret
         Skatteverket
      , Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši J. Malenovskis [J. Malenovský], S. fon Bārs [S. von Bahr], E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet] un U. Lehmuss [U. Lõhmus] (referents), ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2006. gada 19. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               EKL 56. un 58. pants ir jāinterpretē tā, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir pamata prāvā, kas paredz, ka pamatkapitāla samazināšanas gadījumā akciju izpirkšanas summa, kas tiek pārskaitīta akcionāram nerezidentam, ir apliekama ar nodokļiem kā dividenžu izmaksa un netiek piešķirtas tiesības atskaitīt minēto akciju iegādes izmaksas, kaut arī tāda pati summa, kas pārskaitīta akcionāram rezidentam, ir apliekama kā kapitāla palielinājums un tiek piešķirtas tiesības atskaitīt iegādes izmaksas;

               2.

               EKL 56. un 58. pants ir jāinterpretē tā, ka tie nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kas izriet no konvencijas par dubultās nodokļu uzlikšanas novēršanu, kāda ir arī Konvencija, ko, lai izvairītos no nodokļu dubultas uzlikšanas un novērstu nodokļu nemaksāšanu ienākuma nodokļu un īpašuma nodokļu jomā, 1990. gada 27. novembrī savstarpēji parakstīja Francijas Republikas valdība un Zviedrijas Karalistes valdība, kurā dividenžu aplikšanai ar nodokļiem akcionāriem nerezidentiem noteikts zemāks limits nekā akcionāriem rezidentiem piemērojamais, un interpretācijas, ņemot vērā piemērojamā Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas konvencijas modeļa komentārus, rezultātā ir atļauts atskaitīt šo akciju nominālvērtību no akciju izpirkuma summas, izņemot gadījumu, kad, piemērojot minēto valsts tiesisko regulējumu, pret akcionāriem nerezidentiem nav nelabvēlīgāka attieksme nekā pret akcionāriem rezidentiem. Iesniedzējtiesai ir jākonstatē, vai tāds ir konkrētais gadījums pamata prāvā.

      (1)  OV C 228, 11.9.2004.


title: Lieta T-73/06: Prasība, kas celta  2006. gada 28. februārī  —  Cassegrain  pret ITSB

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/23

         Prasība, kas celta 2006. gada 28. februārī — Cassegrain pret ITSB
   (Lieta T-73/06)
   (2006/C 108/43)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jean Cassegrain, Parīze (Francija), (pārstāvji — Y. Coursin un T. van Innis, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               prioritāri, atcelt pieņemto lēmumu un piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               pakārtoti, nozīmēt ekspertu vai ekspertu grupu, kuras pienākums būtu izskaidrot Pirmās instances tiesai, vai vispār, vai kādos apstākļos ražotas preces forma vai tās kontūras attēlojums var ietekmēt sabiedrības atmiņu tāpat kā tai pievienotais vārds, kas to pavada, kā komerciālās izcelsmes norāde, un atlikt lēmumu par izdevumiem.

         Pamati un galvenie argumenti
   Attiecīgā Kopienas preču zīme: Grafiska preču zīme, kas attēlo somu, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 003598571)
   Iebildumu nodaļas lēmums: Atteikt reģistrāciju
   Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt apelāciju
   Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums. Prasītājs apgalvo, ka preču zīme ir pietiekami atšķirtspējīga, lai nošķirtu un raksturotu somu vai somu klāstu, ko piedāvā viens uzņēmums, no cita uzņēmuma piedāvātajām somām vai somu klāstiem.


title: Lieta C-400/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 6. augustā iesniedza Supreme Court (Īrija) — J. McB./L. E.

text:
               25.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 6. augustā iesniedza Supreme Court (Īrija) — J. McB./L. E.

   (Lieta C-400/10)
   ()
   2010/C 260/17
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court, Īrija

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: J. McB.

      Atbildētāja: L. E.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2003. gada 27. novembra Regula (EK) Nr. 2201/2003 (1) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 (2) atcelšanu, kas interpretēta vai nu saskaņā ar Eiropas Savienības pamattiesību hartas 7. pantu, vai arī citādi, liedz dalībvalstij savos tiesību aktos paredzēt prasību, ka bērna tēvam, kas nav precējies ar viņa māti, ir jāiegūst kompetentās tiesas rīkojums, ar kuru viņam ir piešķirtas uzraudzības tiesības, lai varētu atzīt, ka viņam ir “uzraudzības tiesības”, kas padara minētā bērna aizvešanu no viņa pastāvīgās dzīvesvietas valsts par nelikumīgu atbilstoši minētās regulas 2. panta 11. punktam?

      (1)  Padomes 2003. gada 27. novembra Regula (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (OV L 338, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2000. gada 29. maija Regula (EK) Nr. 1347/2000 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par abu laulāto vecāku atbildību par bērniem (OV L 160, 19. lpp.).


title: Lieta T-386/09: Prasība, kas celta 2009. gada 5. oktobrī — Grúas Abril Asistencia /Komisija

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/61

         Prasība, kas celta 2009. gada 5. oktobrī — Grúas Abril Asistencia/Komisija
   (Lieta T-386/09)
   2009/C 282/114
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Grúas Abril Asistencia, S.L., Alikante (Spānija) (pārstāvis — R. L. García García, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka prasītājas Grúas Abril Asistencia, S.L. iesniegtās sūdzības noraidījums, ko veica Spānijas konkurences iestādes un tiesas, ir pretrunā ar EKL 81. un 82. pantu;

               —

               tādējādi uzdot Eiropas Kopienu Komisijai, kas ir apstrīdētā tiesību akta autors, veikt pasākums, kas nepieciešami, lai šī prettiesiskā darbība tiktu izbeigta, nosakot par šo pārkāpumu piemērojamos naudas sodus un sankcijas, kā arī atzīt Bas Hermanos S.L. tiesības vajadzības gadījumā saņemt atlīdzinājumu par šī pārkāpuma rezultāta nodarītajiem zaudējumiem un kaitējumu;

               —

               atzīt, ka sabiedrības Mapfre Mutualidad de Seguros y Reaseguros a Prima Fija (tagad Mapfre, S.A.) rīcība pret prasītāju, kas ir tās piegādātāja, vienpusēji nosakot tarifus, atbilstoši kuriem tā maksāja par palīdzības pakalpojumu sniegšanu, nosakot tarifus, kas ir zemāki par šo pakalpojumu pašizmaksu, nepamatoti un patvaļīgi pieprasot šos pakalpojumus sniegt apstākļos, kas nebija noteikti līgumā (pakalpojuma sniegšana ar ceļamkrāniem, kas aprīkoti ar MAPFRE logotipu), piedraudot ar līguma laušanu, ja prasītāja nepakļausies šīm prasībām, un galu galā, izpildot šos draudus, ir Ley Española de Defensa de la Competencia [Spānijas konkurences aizsardzības likuma], kā arī EKL 81. un 82. panta pārkāpums; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja ir ģimenes uzņēmums, kas sniedz evakuēšanas pakalpojumus automašīnām tehnisku problēmu gadījumos.
   Prasītāja iebilst pret Mapfre, S.A rīcību, kas esot pretrunā ar konkurences noteikumiem — saskaņā ar prasītājas apgalvojumiem minētā sabiedrība palīdzības līguma ietvaros, kas paredzēja apdrošināto Mapfre automašīnu aizvilkšanu, ja to lūdz Mapfre vai apdrošinātās personas, esot, pirmkārt, pieprasījusi, lai palīdzība tiktu sniegta, izmantojot tādas automašīnas, kas aprīkotas ar Mapfre logotipu un, lai prasītāja reklamētu tās preču zīmi bez jebkāda pretizpildījuma un, otrkārt, esot uzspiedusi tarifus, kas bija zemāki par sniegto pakalpojumu pašizmaksu.
   Prasītāja savu prasības pieteikumu pamato ar Kopienu un Spānijas konkurences noteikumu pārkāpumu.


title: Lieta F-129/06: Prasība, kas celta 2005. gada 13. decembrī — Salvador Roldán pret Komisiju

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/85

         Prasība, kas celta 2005. gada 13. decembrī — Salvador Roldán pret Komisiju
   (Lieta F-129/06)
   (2006/C 326/172)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rocío Salvador Roldán, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — F. Tuytschaever un H. Burez, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2005. gada 10. oktobra lēmumu, kas pieņemts par prasītājas 2006. gada 18. augusta sūdzību (Nr. R/320/06);

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājai summu, kas atbilst ekspatriācijas pabalstam, kas tai pienākas, sākot no 2006. gada 1. aprīļa, un nokavējuma procentus 7 % apmērā no datuma, kad šai summai bija jābūt samaksātai, līdz faktiskajam samaksāšanas datumam;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasībā ir iekļauti divi pamati:

               1)

               Prasītāja apstrīd Komisijas secinājumu, ka viņa neatbilst Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrajā ievilkumā paredzētajam nosacījumam, lai viņai būtu samaksājams ekspatriācijas pabalsts. Prasītāja apgalvo, ka Apstrīdētajā lēmumā ir kļūdaini konstatēts, ka viņa ir pastāvīgi dzīvojusi Beļģijā attiecīgā perioda laikā. Konkrētāk, pēc prasītājas domām tas, ka viņa bija sniegusi pakalpojumus starptautiskai juridiskai firmai, kas reģistrēta Beļģijā, nenozīmē to, ka viņa bija nodibinājusi noturīgas saiknes ar šo dalībvalsti.

               2)

               Prasītāja apgalvo, ka Apstrīdētais lēmums ir jāatceļ, jo tas pārkāpj nediskriminācijas principu. Pirmkārt, viņa izvirza iebildi par prettiesiskumu atbilstoši Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrajam ievilkumam. Viņa apgalvo, ka šis noteikums nepamatoti nošķir, no vienas puses, ierēdņus, kas tajā pašā dalībvalstī, kurā tos darbā pieņēma Eiropas Savienības iestāde, veica pienākumus citas valsts vai starptautiskas organizācijas labā, un, no otras puses, ierēdņus, tādus kā prasītāja, kuru situācija arī ir raksturojama ar to, ka viņiem nav noturīgu saikņu ar dalībvalsti, kurā viņi strādājuši pirms viņus pieņēma darbā Eiropas Savienības iestāde. Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija piemēroja minēto normu diskriminējošā veidā tiktāl, ciktāl tā neņēma vērā prasītājas personīgos apstākļus, kuri liecināja, ka viņa nebija plānojusi nodibināt noturīgas saiknes ar Beļģiju.


title: Lieta C-151/08: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 27. novembra rīkojums (Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – N. N. Renta SA/Tribunal Económico-Administrativo Regional de Cataluña (TEARC), Generalidad de Cataluña (Reglamenta 104. panta 3. punkts — Sestā PVN direktīva — 33. panta 1. punkts — Jēdziens apgrozījuma nodokļi — Īpašuma atsavināšanas un dokumentāri apliecinātu tiesisko darījumu nodoklis)

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/6

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 27. novembra rīkojums (Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – N. N. Renta SA/Tribunal Económico-Administrativo Regional de Cataluña (TEARC), Generalidad de Cataluña
   (Lieta C-151/08) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkts - Sestā PVN direktīva - 33. panta 1. punkts - Jēdziens “apgrozījuma nodokļi” - Īpašuma atsavināšanas un dokumentāri apliecinātu tiesisko darījumu nodoklis)
   2009/C 90/09
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: N. N. Renta SA

      Atbildētājas: Tribunal Económico-Administrativo Regional de Cataluña (TEARC), Generalidad de Cataluña

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) 33. panta interpretācija – Jēdziens “apgrozījuma nodokļi” – Īpašuma atsavināšanas un dokumentāri apliecinātu tiesisko darījumu valsts nodoklis

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1991. gada 16. decembra Direktīvu 91/680/EEK, 33. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tajā netiek aizliegta īpašuma atsavināšanas un dokumentāri apliecinātu tiesisko darījumu nodokļa mainīgās jeb proporcionālās daļas iekasēšana, to piemērojot pirkšanas-pārdošanas darījuma noformēšanai, ko veic komersants, kurš nodarbojas ar nekustamo īpašumu pirkšanu-pārdošanu vai to pirkšanu turpmākai pārveidei vai iznomāšanai/izīrēšanai.

      (1)  OV C 158, 21.6.2008.


title: Tiesas Spriedums (virspalāta) 2005. gada 5. jūlijā lietā C-376/03 (Gerechtshof te 's-Hertogenbosch lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) D. pret Inspecteur van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemingen buitenland te Heerlen (Nodokļu tiesību akti — Īpašuma nodoklis — Nodokļa atlaide — Dažāda attieksme pret rezidentiem un nerezidentiem — Konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu)

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/4

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2005. gada 5. jūlijā
   lietā C-376/03 (Gerechtshof te 's-Hertogenbosch lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) D. pret Inspecteur van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemingen buitenland te Heerlen
       (1)

   (Nodokļu tiesību akti - Īpašuma nodoklis - Nodokļa atlaide - Dažāda attieksme pret rezidentiem un nerezidentiem - Konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu)
   (2005/C 271/08)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-376/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Gerechtshof te 's-Hertogenbosch (Sertohenbosas tiesa, Nīderlande) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 24. jūlijā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 8. septembrī, tiesvedībā D. pret
         Inspecteur van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemingen buitenland te Heerlen
      , Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātu priekšsēdētāji P. Janns [P. Jann], K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], A. Ross [A. Rosas] un E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet], tiesneši Ž.-P. Puisošē [J.-P. Puissochet], R. Šintgens [R. Schintgen], N. Kolnerika [N. Colneric], S. fon Bārs, [S. von Bahr] (referents), M. Ilešičs [M. Ilešič], J. Malenovskis [J. Malenovský], J. Klučka [J. Klučka] un U. Lehmuss [U. Lõhmus], ģenerāladvokāts D. Ruiss-Harabo Kolomers [D. Ruiz-Jarabo Colomer], sekretāre M. F. Kontē [M.-F. Contet], galvenā administratore, 2005. gada 5. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               EKL 56. pants un EKL 58. pants neiestājas pret tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru dalībvalsts nepiešķir nodokļa maksātajiem nerezidentiem, kuru būtiskākā īpašuma daļa atrodas viņu dzīvesvietas valstī, tādas nodokļa atlaides, kādas tā piešķir nodokļa maksātājiem rezidentiem;

               2)

               EKL 56. un 58. pants neiestājas pret to, ka situācijā un apstākļos, kādi ir pamata prāvā, tāds noteikums divpusējā konvencijā par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu kā pamata prāvā esošais netiek piemērots dalībvalsts, kura nav minētās konvencijas līgumslēdzēja puse, rezidentam.

      (1)  OV C 289, 29.11.2003.


title: Lieta C-68/13: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 28. maija rīkojums ( Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Markus Weiss / Condor Flugdienst GmbH

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/59

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 28. maija rīkojums (Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Markus Weiss/Condor Flugdienst GmbH

   (Lieta C-68/13) (1)

   2013/C 225/131
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 114, 20.4.2013


title: lieta T-321/05: Prasība, kas celta 2005. gada 25. augustā — AstraZeneca/Komisija

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/24

         Prasība, kas celta 2005. gada 25. augustā — AstraZeneca/Komisija
   (lieta T-321/05)
   (2005/C 271/47)
   (Tiesvedības valoda — angļu)
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: AstraZeneca AB (Sēderteljē [Sodertalje], Zviedrija) un AstraZeneca plc (Londona, Apvienotā Karaliste) [Pārstāviji: M. Brīlijs [M. Brealey], QC, M. Hoskins [M. Hoskins], barrister, F. Merfijs [F. Murphy], solicitor];

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija.
   Prasītāju prasījumi

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2005. gada 15. jūlija lēmumu, kas attiecas uz procedūru atbilstoši EK līguma 82. pantam un EEZ līguma 54. pantam (Lieta COMP/A.37.507.F3 — AstraZeneca);

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar apstrīdēto lēmumu Komisija uzlika naudas sodu abiem prasītājiem 46 000 000 eiro apmērā un papildus uzlika pirmajam prasītājam naudas sodu 14 000 000 eiro apmērā par EKL 82. panta un Eiropas Ekonomiskās zonas līguma 54. panta pārkāpumu. Komisija atklāja, ka 1993. gada sākumā prasītāji iesaistījās apzinātā patentu advokātu, valsts tiesu un patentu biroju maldināšanā, lai iegūtu papildu aizsardzības sertifikātus, kas tiem nepienācās, ko tie arī zināja, viņu patentētajam produktam “omeprazole”, aktīvā viela prasītāju farmacētiskā produktā “Losec”. Tā atklāja arī to, ka 1998./1999. gadā prasītāji piekopa šādu stratēģiju — tie izvēles kārtībā izņēma no aprites “Losec” kapsulas, aizvietoja tās ar “Losec” tabletēm un pieprasīja tirdzniecības atļaujas pārreģistrāciju kapsulām Dānijā, Norvēģijā un Zviedrijā. Lēmumā ir noteikts, ka abi pārkāpumi tika veikti ar nodomu negodīgi deformēt konkurenci, ko rada patentētās zāles un paralēlais imports.
   Prasītāji apstrīd Komisijas Lēmumu vairākos aspektos. Tie uzskata, pirmkārt, ka Komisija kļūdaini noteica konkrēto tirgu kā proton-pump-inhibitoru tirgu, kas tiek izmantoti ar gastroenteroloģiskām skābēm saistīto slimību ārstēšanai, un izslēdza histamīna receptoru antagonistus no konkrētā tirgus. Šis secinājums tāpat ietekmē Komisijas atzinumu par dominējošo stāvokli, jo, pēc prasītāju domām, apstrīdētajā lēmumā nav izvērtēts, vai prasītāji joprojām būtu dominējošā stāvoklī, ja histamīna receptoru antagonisti tiktu iekļauti konkrētajā tirgū.
   Prasītāji tāpat apstrīd Komisijas secinājumus par pārkāpumiem — gan uz tiesiskā, gan uz faktiskā pamata. Attiecībā uz pārmesto maldināšanu saistībā ar patentiem prasītāji uzskata, ka šāda maldināšana pieteikuma par intelektuālā īpašuma tiesībām ietvaros nevar juridiski tikt uzskatīta par ļaunprātīgu tiesību izmantošanu, ja vien un tik ilgi kamēr negodīgi iegūtās tiesības tiek izmantotas vai var tikt izmantotas. Tāpat tie apstrīd to, ka EKL 82. pants, ja to pareizi interpretē, uzliek tiem pienākumu saglabāt tirdzniecības atļauju produktiem, ko tie vairs netirgo, tikai tāpēc, lai patentēto zāļu un paralēliem tirgotājiem būtu vieglāk ar to konkurēt.
   Prasītāji apstrīd arī Komisijas secinājumus par abu pārkāpumu faktiem. Tie apgalvo, ka Komisija nav sniegusi pierādījumus, kas atbilstoši attiecīgajām tiesību normām liecinātu par pārmesto ļaunprātīgo intelektuālā īpašuma tiesību izmantošanu un ka turklāt nepastāvēja nekāda stratēģija attiecībā uz “Losec” kapsulu nomainīšanu pret tabletēm izvēles kārtībā vai tirdzniecības atļauju atcelšanu kapsulām izvēles kārtībā.


title: Lieta C-486/12: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 12. decembra spriedums ( Gerechtshof te 's-Hertogenbosch (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedībā, kuru uzsākusi X (Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi — Direktīva 95/46/EK — Piekļuves tiesību īstenošanas nosacījumi — Pārmērīgu izdevumu iekasēšana)

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/13

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 12. decembra spriedums (Gerechtshof te 's-Hertogenbosch (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedībā, kuru uzsākusi X
   (Lieta C-486/12) (1)

   (Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi - Direktīva 95/46/EK - Piekļuves tiesību īstenošanas nosacījumi - Pārmērīgu izdevumu iekasēšana)
   2014/C 45/23
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof te 's-Hertogenbosch

      Pamatlietas dalībniece

      X

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gerechtshof te's-Hertogenbosch — Nīderlande — Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 31. lpp., Īpašais izdevums latviešu valodā: 13. nodaļa 15. sējums 355. -374. lpp.) 12. panta a) punkta otrā ievilkuma interpretācija — Tiesības piekļūt datiem — Apstrādātu datu paziņošana — Jēdziens — Piekļuves piešķiršana datiem — Nodevas iekasēšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti 12. panta a) punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas nav pret izdevumu par publiskas iestādes veiktu personas datu paziņošanu iekasēšanu;

               2)

               Direktīvas 95/46 12. panta a) punkts ir interpretējams tādējādi, ka, lai garantētu, ka izdevumi, kas tiek iekasēti tiesību piekļūt personas datiem īstenošanas gadījumā, nebūtu pārmērīgi šīs tiesību normas izpratnē, to summa nedrīkst pārsniegt šo datu paziņošanas izmaksas. Valsts tiesai, ņemot vērā pamatlietas apstākļus, ir jāveic nepieciešamās pārbaudes.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta T-121/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 11. maija spriedums — PC-Ware Information Technologies /Komisija (Piegāžu publiskā iepirkuma līgumi — Kopienas uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Programmatūru un licenču iegāde — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/33

         Vispārējās tiesas 2010. gada 11. maija spriedums — PC-Ware Information Technologies/Komisija
   (Lieta T-121/08) (1)

   (Piegāžu publiskā iepirkuma līgumi - Kopienas uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Programmatūru un licenču iegāde - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2010/C 179/55
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PC-Ware Information Technologies BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji — L. Devillé un B. Maerevoet, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Manhaeve, pārstāvis, kam palīdz P. Wytinck, avocat)

      Priekšmets

   Galvenokārt, prasība atcelt Komisijas 2008. gada 11. janvāra lēmumu, ar kuru noraidīts prasītājas iesniegtais piedāvājums saistībā ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā DIGIT/R2/PO/2007/022, un, pakārtoti, prasība atlīdzināt Komisijas rīcības rezultātā prasītājai nodarītos zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               PC-Ware Information Technologies BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 116, 09.05.2008.


title: Lieta T-470/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 29. janvāra rīkojums – Sothys Auriac /ITSB – Grand Hotel Primavera ( “BEAUTY GARDEN” ) Kopienas preču zīme — Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu — Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/33

         Vispārējās tiesas 2014. gada 29. janvāra rīkojums – Sothys Auriac/ITSB – Grand Hotel Primavera (“BEAUTY GARDEN”)
   (Lieta T-470/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 112/44
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sothys Auriac (Auriac, Francija) (pārstāvis – A. Berthet, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – V. Melgar)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Grand Hotel Primavera SA (Borgo Maggiore, Sanmarīno)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 12. jūlija lēmumu lietā R 1419/2011-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Grand Hotel Primavera SA un Sothys Auriac

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja pati sedz savus, kā arī atlīdzina atbildētāja tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta C-510/12: Tiesas (desmitā palāta) 2014. gada 6. marta rīkojums ( Hof van Beroep te Gent (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bloomsbury NV /Beļģijas valsts Reglamenta 99. pants — Ceturtā direktīva 78/660/EEK — 2. panta 3. punkts — Skaidra un patiesa priekšstata princips — 2. panta 4. punkts — Pienākums sniegt informāciju — 2. panta 5. punkts — Pienākums veikt atkāpes — 32. pants — Uz vēsturiskām izmaksām balstītā novērtēšanas metode — Sabiedrības veikta aktīvu iegūšana bez atlīdzības

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/2

         Tiesas (desmitā palāta) 2014. gada 6. marta rīkojums (Hof van Beroep te Gent (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bloomsbury NV/Beļģijas valsts
   (Lieta C-510/12) (1)

   (Reglamenta 99. pants - Ceturtā direktīva 78/660/EEK - 2. panta 3. punkts - Skaidra un patiesa priekšstata princips - 2. panta 4. punkts - Pienākums sniegt informāciju - 2. panta 5. punkts - Pienākums veikt atkāpes - 32. pants - Uz vēsturiskām izmaksām balstītā novērtēšanas metode - Sabiedrības veikta aktīvu iegūšana bez atlīdzības)
   2014/C 184/03
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Hof van Beroep te Gent

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Bloomsbury NV

      Atbildētāja: Beļģijas valsts

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Hof van Beroep te Gent – Beļģija – Padomes 1978. gada 25. jūlija Ceturtās direktīvas 78/660/EEK, kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem (OV L 222, 11. lpp.), 2. panta 3., 4. un 5. punkta interpretācija – Skaidra un patiesa priekšstata princips – Sabiedrības veikta ievērojamu aktīvu iegūšana bez atlīdzības – Neiespējamība iegrāmatot to iegādes vērtību, kā rezultātā rodas nepareizs priekšstats par sabiedrības aktīviem, pasīviem, finansiālo stāvokli un peļņu vai zaudējumiem

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1978. gada 25. jūlija Ceturtās direktīvas 78/660/EEK, kas pamatojas uz [EKL 44. panta 2. punkta g) apakšpunktu] un attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem, 2. panta 3.–5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka sabiedrībai, kas veic aktīvu iegūšanu bez atlīdzības, ar to netiek uzlikts pienākums iegrāmatot šos aktīvus savā gada pārskatā atbilstoši to faktiskajai vērtībai.

      (1)  OV C 46, 16.2.2013


title: Lieta C-14/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 27. oktobra spriedumu lietā T-24/05 Alliance One International, Inc. (agrāk — Standard Commercial Corp. ), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd /Eiropas Komisija 2011. gada 11. janvārī iesniedza Eiropas Komisija

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 27. oktobra spriedumu lietā T-24/05 Alliance One International, Inc. (agrāk — Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd/Eiropas Komisija 2011. gada 11. janvārī iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-14/11 P)
   2011/C 80/28
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier un R. Sauer)

      Pārējās lietas dalībnieces: Alliance One International, Inc. (agrāk — Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas 1) punktu;

               —

               pilnībā noraidīt prasību Vispārējā tiesā;

               —

               piespriest TCLT atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un piespriest trim prasītājām pilnībā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka pārsūdzētais spriedums būtu jāatceļ ar šādu pamatojumu:

               1)

               Vispārējā tiesa ir nepareizi piemērojusi vienlīdzīgas attieksmes principu un nav ņēmusi vērā iedibināto judikatūru, saskaņā ar kuru katras sabiedrības atbildība ir jāvērtē katrā gadījumā atsevišķi;

               2)

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka tas, kā Komisija attiecās pret atsevišķām mātes sabiedrībām, noteica juridisko standartu citu mātes sabiedrību saukšanā pie atbildības, pat ja šāds standarts pārsniedz judikatūrā prasīto;

               3)

               liedzot Komisijai norādīt argumentus, atbildot uz pamatiem par diskrimināciju, Vispārējā tiesa pārkāpa Komisijas tiesības uz tiesvedību, kas balstīta uz sacīkstes principu, un nepareizi interpretēja pienākumu norādīt pamatojumu;

               4)

               Vispārējā tiesa nepareizi piemēroja vienlīdzīgas attieksmes principu, jo Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd. bija objektīvi atšķirīgā situācijā salīdzinājumā ar Intabex un Universal.


title: Lietas C-458/04 izslēgšana no reģistra

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/18

         Lietas C-458/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 271/36)

      Tiesvedības valoda — franču

   2005. gada 29. aprīlī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-458/04 Chambre de commerce et d'industrie de Flers-Argentan/DIRCOFI Ouest Nodokļu dienesta direktors (Tribunal administratif de Caen lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu).

      (1)  OV C 19, 22.01.2005.


title: Lieta C-48/07: Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 22. decembra spriedums ( Cour d'appel de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — État belge — SPF Finances / Les Vergers du Vieux Tauves SA (Sabiedrību ienākuma nodokļi — Direktīva 90/435/EEK — Mātes sabiedrības statuss — Dalība kapitālā — Kapitāla daļu lietojuma tiesību turēšana)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 22. decembra spriedums (Cour d'appel de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — État belge — SPF Finances/Les Vergers du Vieux Tauves SA

   (Lieta C-48/07) (1)

   (Sabiedrību ienākuma nodokļi - Direktīva 90/435/EEK - Mātes sabiedrības statuss - Dalība kapitālā - Kapitāla daļu lietojuma tiesību turēšana)
   (2009/C 44/09)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour d'appel de Liège
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: État belge — SPF Finances

      Atbildētājs: Les Vergers du Vieux Tauves SA

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour d'appel de Liège — Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/435/EEK par nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (OV L 225, 6. lpp.), 3., 4. un 5. panta interpretācija — Līdzdalības citā dalībvalstī reģistrētas meitas sabiedrības kapitālā jēdziens — Kapitālu pārstāvošu vērtspapīru lietošanas tiesību pietiekamība vai pilnu īpašuma tiesību nepieciešamība, lai varētu atskaitīt saņemtās dividendes?
   Rezolutīvā daļa:
   dalības citas dalībvalsts sabiedrības kapitālā jēdziens Padomes 1990. gada 23. jūnija Direktīvas par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs, 3. panta nozīmē neietver kapitāla daļu lietojuma tiesības turēšanu.
   Tomēr atbilstoši EK Līgumā garantētajām aprites un pārvietošanās brīvībām, kas piemērojamas pārrobežu situācijām, ja dalībvalsts, lai izvairītos no nodokļu dubultās uzlikšanas saņemtajām dividendēm, atbrīvo no nodokļa gan dividendes, ko sabiedrība rezidente saņem no citas sabiedrības rezidentes, uz kuras kapitāla daļām tai ir pilnas īpašumtiesības, gan lietojuma tiesība, gan dividendes, ko sabiedrība rezidente saņem no citas sabiedrības rezidentes, uz kuras kapitāla daļām tai ir lietojuma tiesība, tai attiecībā uz saņemto dividenžu atbrīvošanu no nodokļa jāpiemēro vienāda attieksme dividendēm, ko sabiedrība rezidente, kurai uz kapitāla daļām ir pilnas īpašuma tiesības, saņem no citā dalībvalstī reģistrētas sabiedrības, un šādām dividendēm, ko saņem sabiedrība rezidente, kurai uz kapitāla daļām ir lietojuma tiesība.

      (1)  OV C 82, 14.4.2007.


title: Lieta C-314/10: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 22. septembra rīkojums ( Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hubert Pagnoul/État belge (Tiesas Reglamenta 92. panta 1. punkts, 103. panta 1. punkts un 104. panta 3. punkta pirmā daļā — Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pārbaude attiecībā uz valsts tiesību normas atbilstību gan Savienības tiesībām, gan valsts konstitūcijai — Valsts tiesiskais regulējums, kurā procesam, ar kuru tiek uzsākta atbilstības konstitūcijai pārbaude, tiek piešķirts prioritārs raksturs — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — Nepieciešamība pēc saistības ar Savienības tiesībām — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/22

      Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 22. septembra rīkojums (Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hubert Pagnoul/État belge

      (Lieta C-314/10) (1)

      (Tiesas Reglamenta 92. panta 1. punkts, 103. panta 1. punkts un 104. panta 3. punkta pirmā daļā - Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pārbaude attiecībā uz valsts tiesību normas atbilstību gan Savienības tiesībām, gan valsts konstitūcijai - Valsts tiesiskais regulējums, kurā procesam, ar kuru tiek uzsākta atbilstības konstitūcijai pārbaude, tiek piešķirts prioritārs raksturs - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Nepieciešamība pēc saistības ar Savienības tiesībām - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
      (2012/C 25/37)
      Tiesvedības valoda — franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal de première instance de Liège

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītājs: Hubert Pagnoul

         Atbildētāja: État belge

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal de première instance de Liège — LES 6. panta, LESD 267. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta interpretācija — Valsts tiesas pienākums vispirms vērsties konstitucionālajā tiesā, ja ar valsts likumu iespējams ir pārkāptas pamattiesības — Tādas valsts tiesību normas atbilstība Savienības tiesībām, kurā ir paredzēts pienākums vispirms vērsties konstitucionālajā tiesā — Valsts tiesu iespēja pārbaudīt valsts tiesību normu atbilstības starptautiskajiem līgumiem, ja konstitucionālā tiesa ir atzinusi, ka attiecīgais valsts likums atbilst Konstitūcijā garantētajām pamattiesībām

         Rezolutīvā daļa:

      Eiropas Savienības Tiesai acīmredzami nav kompetences atbildēt uz Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) uzdoto jautājumu

         (1)  OV C 246, 11.09.2010.


title: Lieta T-308/11: Prasība, kas celta 2011. gada 13. jūnijā — Eurallumina /Komisija

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/30

         Prasība, kas celta 2011. gada 13. jūnijā — Eurallumina/Komisija
   (Lieta T-308/11)
   2011/C 238/52
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eurallumina SpA (Portoscuso, Itālija) (pārstāvis — V. Leone, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Pamatā:

               —

               pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu attiecībā uz Eurallumina.

         Pakārtoti:

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu saistībā ar pasākumu saskaņā ar 2004. gada dekrētu un tādējādi apstrīdētā lēmuma 3. pantu par atgūšanas rīkojumu attiecībā uz Eurallumina.

         Pakārtoti tam:

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 3. pantu daļā, kas attiecas uz atgūšanas rīkojumu attiecībā uz Eurallumina.

         Un katrā ziņā:

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek prasīts atcelt apstrīdēto lēmumu, kurā:

               pasākums saskaņā ar 1. pantu Consiglio dei ministri [Ministru padomes] priekšsēdētāja 2004. gada 6. februāra Dekrētā Nr. 14042 (“2004. gada dekrēts”) un Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas (“AEEG”) pieņemtajiem lēmumiem šī pasākuma īstenošanai (kopā — “pasākums saskaņā ar 2004. gada dekrētu”) ir atzīts par jaunu nelikumīgu un nesaderīgu atbalstu, uzdodot to atgūt;

               Itālijas paziņotais pasākums saskaņā ar 11. panta 12. punktu 2005. gada 14. maija Likumā Nr. 80 par 2005. gada 14. marta Dekrētlikuma Nr. 35 pārveidošanu (“Likums 80/2005”) un AEEG lēmumu tā īstenošanai (kopā — “pasākums saskaņā ar Likumu 80/2005”).

         Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts vispārējais labas pārvaldības princips.
               Prasītāja uzskata, ka Komisija esot kļūdījusies, izvērtējot abus iepriekš minētos pasākumus kopā; tiem esot bijis vajadzīgs nošķirts vērtējums, ņemot vērā to objektīvo atšķirību attiecībā uz juridisko pamatu, adresātiem un paredzēto kompensācijas mehānismu. Tāpēc esot nācies atkārtot Komisijas izmantotos argumentus, kas apgrūtinājis aizstāvību.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts un nepareizi piemērots LESD 107. panta 1. punkts par valsts atbalsta jēdzienu.
               Prasītāja uzskata, ka Komisija esot kļūdījusies, uzskatīdama šos abus pasākumus par valsts atbalstu, jo abiem pasākumiem neesot priekšrocības pazīmju salīdzinājumā ar parastajiem tirgus apstākļiem, kas varētu izkropļot konkurenci, un abiem pasākumiem neesot pazīmju, ka tie varētu ietekmēt Kopienas iekšējo tirdzniecību. Konkrēti:

                           —

                           pasākums saskaņā ar 2004. gada dekrētu nepiešķirot nekādas priekšrocības, jo esot tikai subjektīvs paplašinājums pasākumam, par ko Komisija lietā “Alumix” (1), — kurā Komisija nav pieļāvusi, ka elektroenerģijas tarifs, kurš piemērots Alumix, tam radītu priekšrocību, — jau ir atzinusi, ka tas nav atbalsts. Turklāt pasākums saskaņā ar 2004. gada dekrētu nevarot ietekmēt Kopienas iekšējo tirdzniecību — tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Eurallumina —, jo ES alumīnija oksīda tirgū ir deficīts, un varbūtēja tās darbību samazināšana neradītu citu dalībvalstu uzņēmēju, kuri jau darbojas ar pilnu jaudu, eksporta pieaugumu;

                           —

                           pasākums saskaņā ar Likumu 80/2005 nepiešķirot priekšrocības salīdzinājumā ar parastajiem tirgus apstākļiem, jo, ņemot vērā enerģētikas tirgus anomālijas Itālijā un it īpaši Sardīnijā, — kur mākslīgi tiek saglabāta augsta elektrības cena, jo nav piesaistes kontinentam —, norāde uz Eiropas mērogā biržās veidotu cenu ir derīga norāde, lai uzskatītu, ka piemērotais tarifs ir “tirgus” tarifs attiecībā uz saņēmēju darbībām. Saistībā ar Kopienas iekšējo tirdzniecību ir spēkā tie paši apsvērumi, kas sniegti par pasākumu saskaņā ar 2004. gada dekrētu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts un nepareizi piemērots LESD 107. panta 3. punkts par atkāpi saistībā ar a) apakšpunktā minēto atbalstu reģioniem.
               Prasītāja uzskata, ka Komisija esot kļūdījusies, uzskatīdama, ka šie abi pasākumi nav saderīgi kā atbalsts reģioniem. Konkrēti šādos aspektos:

                           —

                           nelabvēlīga reģionālā stāvokļa esamība Sardīnijas piesaistes kontinentam neesamības dēļ, kas padara saņēmēju energoapgādi neizdevīgu, un tādēļ, ka saņēmēji ar lielu enerģijas patēriņu veido salas ražošanas struktūras pamatu, kas lielā mērā nosaka tās nodarbinātības līmeni;

                           —

                           attiecīgo pasākumu samērīgums un atbilstība šī nelabvēlīgā stāvokļa izlīdzināšanai, jo pārejas pasākumi, kas paredzēti, lai, gaidot, kad tiks pārvarēts šis nelabvēlīgais strukturālais stāvoklis, nepieļautu saņēmēju pārvietošanos, izmantojot jau īstenotās iniciatīvas, ko šobrīd pabeigusi Itālijas valsts, kuru mērķis ir radīt Sardīnijai pietiekamu jaudu piesaistei, un izmantojot īpašus, efektīvus ieguldījumus, ko apņēmušies veikt paši uzņēmumi;

                           —

                           abu pasākumu de facto pagaidu un samazinošais raksturs.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas būtiskas formas prasības — nav norādīts pamatojums.
               Prasītāja uzskata, ka Komisija neesot pietiekami pamatojusi apstrīdēto lēmumu, it īpaši attiecībā uz:

                           —

                           atšķirību starp pasākumu saskaņā ar 2004. gada dekrētu un pasākumu saskaņā ar lēmumu “Alumix”;

                           —

                           to, ka pastāv elements, kas, iespējams, rada konkurences izkropļojumu un ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm;

                           —

                           pasākuma saskaņā ar 2004. gada dekrētu samērīgumu.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda vērtējumā, aplūkojot apstākļus, kas pamato tiesisko paļāvību.
               Prasītāja uzskata, ka Komisija esot kļūdījusies, vērtējot, ka neesot apstākļu, kas pamato tiesisko paļāvību attiecībā uz Eurallumina saistībā ar to, ka pasākumam saskaņā ar 2004. gada dekrētu nav atbalsta rakstura.

      (1)  Publicēta EK OV C 288/4, 01.10.1996., 4. lpp.


title: Lieta C-242/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) 2009. gada 3. jūlija rīkojumu — Albron Catering BV/FNV Bondgenoten, John Roest

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) 2009. gada 3. jūlija rīkojumu — Albron Catering BV/FNV Bondgenoten, John Roest
   (Lieta C-242/09)
   2009/C 220/41
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof te Amsterdam

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Albron Catering BV

      Atbildētāji: FNV Bondgenoten, John Roest

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīva 2001/23/EK (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka 3. panta 1. punkta pirmajā teikumā norādītā tiesību un pienākumu pāreja [īpašuma tiesību] saņēmējam ir piemērojama tikai tad, ja persona, kas nodod uzņēmuma īpašuma tiesības, ir arī attiecīgo darbinieku formālais darba devējs, vai tomēr direktīvā noteiktā darbinieku aizsardzība paredz, ka, nododot koncerna meitas sabiedrības uzņēmuma īpašuma tiesības, šajā uzņēmumā strādājošo darbinieku tiesības un pienākumi pāriet īpašuma tiesību saņēmējam, ja visi koncernā strādājošie darbinieki ir nodarbināti (arī koncernam piederošā) personālsabiedrībā, kas darbojas kā centrālais darba devējs?

               2)

               Kāda būtu atbilde uz pirmā jautājuma otro daļu, ja tajā norādītie darbinieki, kas strādā koncernam piederošā uzņēmumā, ir nodarbināti citā sabiedrībā, kura arī pieder koncernam, kas nav personālsabiedrība, kā aprakstīts pirmajā jautājumā?

      (1)  Padomes 2001. gada 12. marta Direktīva 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā (OV L 82, 16. lpp.).


title: Lieta C-558/10: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 5. jūlija spriedums ( Tribunal de grande instance de Chartres (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Michel Bourges-Maunoury un Marie-Louise Heintz , Bourges-Maunoury sieva/ Direction des services fiscaux d'Eure et Loir (Eiropas Kopienu privilēģijas un imunitāte — Savienības maksāto ienākumu atbrīvošana no valsts nodokļiem — Savienības maksāto ienākumu ņemšana vērā, aprēķinot solidaritātes īpašuma nodokļa griestus)

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/5

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 5. jūlija spriedums (Tribunal de grande instance de Chartres (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Michel Bourges-Maunoury un Marie-Louise Heintz, Bourges-Maunoury sieva/Direction des services fiscaux d'Eure et Loir

   (Lieta C-558/10) (1)

   (Eiropas Kopienu privilēģijas un imunitāte - Savienības maksāto ienākumu atbrīvošana no valsts nodokļiem - Savienības maksāto ienākumu ņemšana vērā, aprēķinot solidaritātes īpašuma nodokļa griestus)
   2012/C 287/07
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de grande instance de Chartres

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Michel Bourges-Maunoury k-gs un Marie-Louise Heintz k-dze, Bourges-Maunoury k-ga sieva

      Atbildētāja: Direction des services fiscaux d'Eure et Loir

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal de grande instance de Chartres — Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās (OV 1967, 152, 13. lpp.) V nodaļas 13. panta otrās daļas interpretācija — Valsts tiesību aktu, kuros ir paredzēts, ka, aprēķinot solidaritātes īpašuma nodokļa griestus, ir jāņem vērā visi nodokļa maksātāja ienākumi, tostarp no Kopienām gūtie ienākumi, pieļaujamība — Kopienu maksāto summu atbrīvojums no valsts nodokļiem — Bijušie Eiropas Kopienu ierēdņi

      Rezolutīvā daļa:

   Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās, kas sākotnēji bija pievienots Līgumam par vienotas Eiropas Kopienu Padomes un vienotas Eiropas Kopienu Komisijas izveidi un vēlāk — saskaņā ar Amsterdamas līgumu — EK līgumam, 13. panta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj tādu tiesisku regulējumu kā pamatlietā aplūkojamais, saskaņā ar kuru, nosakot tāda nodokļa kā solidaritātes īpašuma nodoklis griestus, tiek ņemti vērā ienākumi, ko Eiropas Savienība maksā saviem ierēdņiem un citiem darbiniekiem vai saviem bijušajiem ierēdņiem un citiem bijušajiem darbiniekiem, tostarp pensijas un atlīdzība saistībā ar dienesta attiecību izbeigšanos.

      (1)  OV C 46, 12.2.2011.


title: Lieta F-140/15: Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – ZZ u.c./Komisija

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/43

         Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – ZZ u.c./Komisija
   (Lieta F-140/15)
   (2016/C 111/53)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ u.c. (pārstāve – C. Cortese, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru grozīts prasītājam piešķirtās apgādnieka zaudējuma pensijas un viņa trīs bērniem piešķirtās bāreņa pensijas apmērs

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas Atalgojuma un individuālo tiesību biroja (PMO) 4. nodaļas vadītāja Paziņojumu Nr. 3 par grozījumiem, kurā norādīti prasītājam piešķirtās apgādnieka zaudējuma pensijas un viņa trīs bērniem piešķirtās bāreņa pensijas jaunie apmēri un kas prasītājam paziņots 2015. gada 6. februārī un kura pamatojums papildināts iecēlējinstitūcijas 2015. gada 3. augusta lēmumā par sūdzības noraidīšanu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-41/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 26. janvārī iesniedza Conseil d'État (Beļģija) — Inter-Environnement Wallonie ASBL, Terre wallonne ASBL/Région wallonne

text:
               9.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 26. janvārī iesniedza Conseil d'État (Beļģija) — Inter-Environnement Wallonie ASBL, Terre wallonne ASBL/Région wallonne

   (Lieta C-41/11)
   2011/C 113/11
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Inter-Environnement Wallonie ASBL, Terre wallonne ASBL

      Atbildētājs: Région wallonne

      Prejudiciālie jautājumi

      Conseil d'Etat,

               izskatot prasību par Valonijas valdības 2007. gada 15. februāra lēmuma grozīt Livre II du Code de l’Environnement constituant le Code de l’Eau, kas attiecas uz slāpekļa ilgtspējīgu izmantošanu lauksaimniecībā, atcelšanu

               konstatē, ka šis lēmums ir pieņemts, neievērojot Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīvā 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu paredzēto procedūru (1), un līdz ar to tas ir pretrunā Eiropas Savienības tiesībām un ir jāatceļ,

               bet vienlaicīgi arī konstatē, ka apstrīdētais lēmums ir atzīstams par atbilstošu Padomes 1991. gada 12. decembra Direktīvas 91/676/EEK attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti, īstenošanas pasākumu (2),

               vai lēmuma tiesiskās atcelšanas seku iedarbību laikā var atlikt uz īsu laika posmu, kas nepieciešams, lai grozītu atcelto tiesību aktu, nolūkā bez pārtraukuma nodrošināt noteikta līmeņa praktisku Savienības vides tiesību piemērošanu?

      (1)  OV L 197, 30. lpp.

      (2)  OV L 375, 1. lpp.


title: Lieta F-18/05: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 12. jūlija spriedums — D pret Komisiju (Arodslimība — Lūgums atzīt, ka slimība, ar kuru prasītājs ir saslimis, ir pastiprinājusies veicamā darba dēļ)

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/47

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 12. jūlija spriedums — D pret Komisiju
   (Lieta F-18/05) (1)

   (Arodslimība - Lūgums atzīt, ka slimība, ar kuru prasītājs ir saslimis, ir pastiprinājusies veicamā darba dēļ)
   (2006/C 212/83)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: D, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — J. Van Rossum, S. Orlandi un J.-N. Louis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — J. Currall)
   Priekšmets
   Komisijas lēmuma, ar ko noraidīts prasītāja lūgums atzīt, ka slimība, ar kuru viņš ir saslimis, ir pastiprinājusies veicamā darba dēļ, atcelšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas lēmumu, ar ko ir noraidīts lūgums atzīt, ka prasītāja slimība ir arodslimība vai ka slimība ir pastiprinājusies veicamā darba dēļ;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 25.06.2005. (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-147/05 un nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu).


title: Lieta C-316/11 P: Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 21. septembra rīkojums — Longevity Health Products, Inc. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Biofarma SA (Apelācija — Kopienas preču zīme — Process ITSB Apelāciju padomē — Pienākuma samaksāt apelācijas sūdzības nodevu noteiktajā termiņā neievērošana — Apelāciju padomes lēmumus, ar kuru apelācijas sūdzību atzīst par neiesniegtu)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/24

      Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 21. septembra rīkojums — Longevity Health Products, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Biofarma SA

      (Lieta C-316/11 P) (1)

      (Apelācija - Kopienas preču zīme - Process ITSB Apelāciju padomē - Pienākuma samaksāt apelācijas sūdzības nodevu noteiktajā termiņā neievērošana - Apelāciju padomes lēmumus, ar kuru apelācijas sūdzību atzīst par neiesniegtu)
      (2012/C 25/42)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Longevity Health Products, Inc. (pārstāvis — J. Korab, Rechtsanwalt)

         Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Biofarma SA

         Priekšmets

      Apelācija par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 15. aprīļa rīkojumu lietā T-96/11 Longevity Health Products/ITSB — Biofarma, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību atcelt tiesību aktu, ko cēlis vārdiskas preču zīmes “VITACHRON female” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas cita starpā ietilpst 5. klasē, reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 10. janvāra lēmumu lietā R 1357/2010-4, ar kuru atzīts, ka apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Iebildumu nodaļas lēmumu atteikt minētās preču zīmes reģistrāciju saistībā ar iebildumiem, ko iesniedzis valsts preču zīmju “VITATHION” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 5. klasē, īpašnieks, tiek uzskatīta par neiesniegtu, jo noteiktajā termiņā nav samaksāta apelācijas sūdzības nodeva

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  apelācijas sūdzību noraidīt;

                  2)

                  Longevity Health Products Inc. sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 269, 10.09.2011.


title: Lieta C-248/10: Prasība, kas celta 2010. gada 19. maijā — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/26

         Prasība, kas celta 2010. gada 19. maijā — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-248/10)
   ()
   2010/C 209/36
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — Karanasou Apostolopoulou un A. Nijenhuis)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīvas 2007/44/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 92/49/EEK un Direktīvas 2002/83/EK, 2004/39/EK, 2005/68/EK un 2006/48/EK attiecībā uz procedūras noteikumiem un vērtēšanas kritērijiem, kas piemērojami, veicot piesardzīgu novērtējumu par līdzdalības iegūšanu un palielināšanu finanšu nozarē (1), prasības, vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Grieķijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas 2007/44/EK transponēšanai valsts tiesībās noteiktais termiņš beidzās 2009. gada 21. martā.

      (1)  OV L 247, 21.09.2007., 1. lpp.


title: Lieta T-403/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. septembra spriedums — MyTravel /Komisija (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību — Izņēmums saistībā ar izmeklēšanas un revīzijas darbību aizsardzību — Izņēmums saistībā ar juridisku atzinumu aizsardzību — Dokumenti saistībā ar Komisijas lēmumiem koncentrāciju jomā)

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/18

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. septembra spriedums — MyTravel/Komisija
   (Lieta T-403/05) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību - Izņēmums saistībā ar izmeklēšanas un revīzijas darbību aizsardzību - Izņēmums saistībā ar juridisku atzinumu aizsardzību - Dokumenti saistībā ar Komisijas lēmumiem koncentrāciju jomā)
   (2008/C 272/33)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MyTravel Group plc, Rošdeila, Lankašīra [Rochdale, Lancashire], (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — D. Pannick, QC, A. Lewis, barrister, M. Nicholson, S. Cardell un B. McKenna, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji P. Hellström un P. Costa de Oliveira, pēc tam X. Lewis un P. Costa de Oliveira)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2005. gada 5. septembra Lēmumu [D(2005) 8461] un 2005. gada 12. oktobra Lēmumu [D(2005) 9763], ar kuriem ir noraidīts prasītājas pieteikums par piekļuvi atsevišķiem sagatavojošiem dokumentiem saistībā ar Komisijas 1999. gada 22. septembra Lēmumu 2000/276/EK, ar kuru koncentrāciju atzīst par nesaderīgu ar kopējo tirgu un EEZ līgumu (lieta Nr. IV/M.1524 — Airtours/First Choice plc) (OV 2000, L 93, 1. lpp.), kā arī par piekļuvi dokumentiem, kurus Komisijas dienesti izstrādāja pēc tam, kad šis lēmums tika atcelts ar Pirmās instances tiesas 2002. gada 6. jūnija spriedumu lietā T-342/99 Airtours/Komisija (Recueil, II-2585. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

                  atcelt Komisijas 2005. gada 5. septembra Lēmumu [D(2005) 8461] daļā, kurā ir atteikta piekļuve darba dokumentam ar nosaukumu 2002. gada 24. jūnija sarunas ar lietas M.1524“Airtours/First Choice komandas locekli par lietu Airtours protokols”;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               MyTravel Group plc sedz deviņas desmitdaļas savu un deviņas desmitdaļas Komisijas tiesāšanās izdevumu;

               4)

                  Komisija sedz vienu desmitdaļu savu un vienu desmitdaļu MyTravel Group tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 10, 14.1.2006.


title: Lieta C-173/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Administrativen sad Sofia — grad (Bulgārija) 2009. gada 14. maija rīkojumu — Georgi Ivanov Elchinov/Natsionalna Zdravnoosiguritelna kasa

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Administrativen sad Sofia — grad (Bulgārija) 2009. gada 14. maija rīkojumu — Georgi Ivanov Elchinov/Natsionalna Zdravnoosiguritelna kasa

   (lieta C-173/09)
   2009/C 180/49
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Sofia — grad (Sofijas Administratīvā tiesa)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Georgi Ivanov Elchinov

      Atbildētājs: Natsionalna Zdravnoosiguritelna kasa (Valsts slimokases direktors)
   Piedaloties: Ministerstvo na Zdraveopazvaneto (Veselības ministrija)

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 (1) 22. panta 2. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka, ja konkrēta ārstēšana, kurai tiek pieprasīta E 112 veidlapas izdošana, nevar tikt saņemta Bulgārijas ārstniecības iestādē, ir jāpieņem, ka šī ārstēšana tiek finansēta no Valsts slimokases (NZOK) vai Veselības ministrijas budžeta, un pretēji, ja šī ārstēšana tiek finansēta no NZOK vai Veselības ministrijas budžeta, ir jāpieņem, ka tā var tikt sniegta Bulgārijas ārstniecības iestādē?

               2.

               Vai frāze “[attiecīgajai personai] attiecīgo ārstēšanu nevar nodrošināt tajā dalībvalstī, kurā tā dzīvo” Regulas (EEK) Nr. 1408/71 22. panta 2. punkta otrajā daļā ir jāinterpretē tādējādi, ka tā attiecas uz gadījumiem, kad ārstēšanas, kas tiek sniegta tās dalībvalsts teritorijā, kurā apdrošinātā persona dzīvo, veids ir daudz neefektīvāks un radikālāks nekā ārstēšana, kas tiek sniegta citā dalībvalstī, jeb tā ietver tikai gadījumus, kad attiecīgā persona nevar tikt savlaicīgi ārstēta?

               3.

               Vai, ievērojot procesuālās autonomijas principu, valsts tiesai ir jāņem vērā saistošas norādes, kuras tai dod augstāka tiesas instance, atceļot tās spriedumu un lietu nosūtot atpakaļ atkārtotai izskatīšanai, ja ir pamats uzskatīt, ka šīs norādes ir pretrunā Kopienu tiesībām?

               4.

               Ja attiecīga ārstēšana tās dalībvalsts teritorijā, kurā veselības apdrošināšanas sistēmā apdrošinātā persona dzīvo, nevar tikt sniegta, tad, vai tam nolūkam, lai šī dalībvalsts izsniegtu atļauju ārstēties citā dalībvalstī saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 1408/71 22. panta 1. punkta c) apakšpunktu, pietiek ar to, ka attiecīgās ārstēšanas veids ir iekļauts pakalpojumos, kuri ir paredzēti pirmās dalībvalsts tiesiskajā regulējumā, kaut arī tajā konkrēta ārstēšanas metode nav skaidri minēta?

               5.

               Vai tāds valsts tiesību noteikums kā Likuma par veselības apdrošināšanu 36. panta 1. punkts, saskaņā ar kuru obligāti apdrošināmām personām ir tiesības uz daļēju vai pilnīgu ārzemēs sniegtās medicīniskās palīdzības izdevumu vērtības atlīdzināšanu tikai tad, ja tās ir saņēmušas tam iepriekšēju atļauju, ir pretējs EKL 49. pantam un Regulas (EEK) Nr. 1408/71 22. pantam?

               6.

               Vai valsts tiesai ir jāuzliek par pienākumu valsts kompetentajai iestādei, kurā attiecīgā persona ir apdrošinājusi veselību, izsniegt dokumentu par ārstēšanu ārzemēs (E 112 veidlapu), ja tāda dokumenta izsniegšanas atteikums uzskatāms par nelikumīgu, gadījumā, ja dokumenta izsniegšanas pieprasījums ir iesniegts pirms ārstēšanas veikšanas ārzemēs un ārstēšana tiesas nolēmuma pasludināšanas brīdī ir noslēgusies?

               7.

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša un tiesa atļaujas ārstēties ārzemēs atteikumu uzskata par nelikumīgu, kā ir jāatlīdzina veselības apdrošināšanas sistēmā apdrošinātā izdevumi par viņa ārstēšanos:

                           a)

                           tieši no valsts, kurā viņš ir apdrošināts, vai no valsts, kurā ir notikusi ārstēšana, pēc atļaujas ārstēties ārzemēs iesniegšanas?

                           b)

                           kādā apmērā, ja pakalpojumu apjoms, kas ir paredzēts dzīvesvietas dalībvalsts tiesību aktos, atšķiras no pakalpojumu apjoma, kas ir paredzēts tās dalībvalsts tiesību aktos, kurā ārstēšana tiek sniegta; ņemot vērā EKL 49. pantu, kurā paredzēts pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumu aizliegums?

      (1)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.) redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97 (OV L 28, 1. lpp.).


title: Lieta T-564/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. janvāra rīkojums – Ahmed Mohamed Saleh Baeshen/ITSB

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/61

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. janvāra rīkojums – Ahmed Mohamed Saleh Baeshen/ITSB
   (Lieta T-564/14) (1)

   (2016/C 098/78)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 380, 27.10.2014.


title: Lieta C-348/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 21. jūlijā iesniedza Judecătoria Câmpulung (Rumānija) – Maria Bucura / SC Bancpost SA

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 21. jūlijā iesniedza Judecătoria Câmpulung (Rumānija) – Maria Bucura/SC Bancpost SA

   (Lieta C-348/14)
   2014/C 361/04
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Judecătoria Câmpulung

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Maria Bucura

      Atbildētāja: SC Bancpost SA

      Persona, kas iestājusies lietā: Vasile Ciobanu

      Trešā persona, kuras līdzekļi ir apķīlāti: SC Raiffeisen Bank SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai saskaņā ar Direktīvu 93/13/EEK (1) valsts tiesai, kas izskata iebildumus pret piespiedu izpildi, kura ir pamatota ar kredītlīgumu par American Express Gold tipa kredītkartes izsniegšanu, gadījumā, ja piespiedu izpildes atļauja ir dota bez patērētāja klātbūtnes, tiklīdz tiesai ir darīti zināmi šajā ziņā nepieciešamie faktiskie un tiesiskie apstākļi, ir jāvērtē arī pēc savas ierosmes šajā līgumā paredzēto komisijas maksu negodīgums: a) komisijas maksa par kartes izsniegšanu; b) komisijas maksa par kartes ikgadējo apkalpošanu; c) komisijas maksa par papildu kartes ikgadējo apkalpošanu; d) komisijas maksa par kartes atjaunošanu; e) komisijas maksa par kartes aizstāšanu; f) komisijas maksa par PIN koda maiņu; g) komisijas maksa par skaidras naudas izņemšanu no bankomāta vai bankas filiālēs (šīs bankas vai citu banku filiālēs Rumānijā vai ārvalstīs); h) komisijas maksa par maksājumiem par precēm un/vai pakalpojumiem, kurus piegādā pārdevēji vai pakalpojumu sniedzēji ārvalstīs vai Rumānijā; i) komisijas maksa par konta izrakstu izdruku un nosūtīšanu; j) komisijas maksa par konta atlikuma apskati bankomātā; k) komisijas maksa par maksājuma kavējumu; l) komisijas maksa par kredītlimita pārsniegšanu; m) komisijas maksa par nepamatotu atteikumu veikt samaksu, ja šo komisijas maksu summas līgumā nav norādītas?

               2)

               Vai šāds gada procentu likmes formulējums: “Kredīta procentus aprēķina, ņemot vērā konta ikdienas atlikumu, kas ir sadalīts pa sastāvdaļām (maksājumi, skaidras naudas izņemšana, izmaksas un komisijas maksas), un ikdienas procentu likmes lielumu aprēķina periodā. Procentus aprēķina katru dienu pēc šādas formulas: konta ikdienas atlikuma katras sastāvdaļas apmēra un attiecīgajā dienā piemērojamās ikdienas procentu likmes summa; ikdienas procentu likmi aprēķina kā attiecību starp gada procentu likmi un 360 dienām” – šis formulējums ir būtisks saskaņā ar Padomes 1986. gada 22. decembra Direktīvu 87/102/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz patēriņa kredītu, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvu 98/7/EK, kas ietver līdzīgu formulējumu – ir izteikts vienkāršā, skaidri saprotamā valodā Direktīvas 93/13/EEK 3. un 4. panta izpratnē?

               3)

               Vai saskaņā ar līgumu maksājamo komisijas maksu summas nenorādīšana līgumā un procentu aprēķināšanas kārtības minēšana līgumā, nenorādot procentu lielumu, ļauj valsts tiesai – saskaņā ar Padomes 1986. gada 22. decembra Direktīvu 87/102/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz patēriņa kredītu (2), ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvu 98/7/EK (3), un saskaņā ar Padomes Direktīvu 93/13/EEK – atzīt, ka, tā kā patēriņa kredītlīgumā nav šo norāžu, piešķirtais kredīts ir bez komisijas maksām un procentiem?

               4)

               Vai kredītlīguma kopparādnieks ietilpst “patērētāja” jēdzienā, kas ir definēts Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 2. panta a) punktā un Direktīvas 87/102/EEK 1. panta 2. punkta a) apakšpunktā?

               5)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, vai ar direktīvu piešķirto tiesību efektivitātes princips tiek ievērots, ja procentu, komisijas maksu un izmaksu summas ir paziņotas vienīgi galvenajam parādniekam ikmēneša konta izrakstos vai ar paziņojumu, kas ir izlikts bankas filiālē?

               6)

               Vai Direktīva 87/102/EEK ir jāinterpretē tādējādi, ka bankai ir pienākums rakstveidā informēt gan parādnieku, gan kopparādnieku par maksimālo kredītlimitu, gada procentu likmi un maksājumiem, ko piemēro no kredītlīguma noslēgšanas brīža, kā arī par nosacījumiem, ar kādiem drīkst tos grozīt, par kredītlīguma izbeigšanas kārtību un par jebkurām izmaiņām kredītlīguma darbības laikā gada procentu likmē vai maksājumos, kas rodas pēc kredītlīguma parakstīšanas, tad, kad šādas izmaiņas notiek, ar ierakstītu vēstuli ar paziņojumu par saņemšanu vai ar konta izrakstu, kuru piegādā bez maksas?

      (1)  Padomes 1993. gada 15. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.).

      (2)  Padomes 1986. gada 22. decembra Direktīva 87/102/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz patēriņa kredītu (OV L 42, 48. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīva 98/7/EK, ar ko groza Direktīvu 87/102/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz patēriņa kredītu (OV L 101, 17. lpp.).


title: Lieta T-383/13: Prasība, kas celta 2013. gada 17. jūlijā — Chatzianagnostou /Padome u.c.

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/26

         Prasība, kas celta 2013. gada 17. jūlijā — Chatzianagnostou/Padome u.c.
   (Lieta T-383/13)
   2013/C 313/51
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Antonios Chatzianagnostou (Serres, Grieķija) (pārstāvis — Ch. Makris, advokāts)

      Atbildētāji: Eiropas Savienības Padome, Eulex Kosovo un Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt, pirmkārt, EULEX Kosovo vadītāja 2013. gada 10. maija lēmumu ar nosaukumu “Galīgais lēmums disciplinārlietā Nr. 02/2013”, kas ir paziņots prasītājam 2013. gada 16. maijā, un, otrkārt, EULEX Kosovo vadītāja 2013. gada 10. maija lēmumu ar nosaukumu “Galīgais lēmums disciplinārlietā Nr. 06/2013”, kas ir paziņots prasītājam 2013. gada 16. maijā;

               —

               atbrīvot prasītāju no jebkādām apsūdzībām disciplinārlietā, ko Eulex ir viņam izvirzījusi;

               —

               izdot rīkojumu Eulex šīs tiesvedības ietvaros izsniegt prasītājam visu to dokumentu, kas ir ietverti viņu skarošās apstrīdētajās disciplinārlietās, kopijas; un

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt visus prasītāja tiesāšanās izdevumus, ieskaitot viņa ad litiem norīkotā advokāta honorāru.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas būtiskas formas prasības, jo apstrīdētie akti vispār nav pamatoti, un arī pārkāpts LESD 296. pants un ES dalībvalstu tiesību vispārējie principu, saskaņā ar kuriem jebkuram nelabvēlīgam administratīvam aktam ir jābūt pietiekami, pilnīgi un detalizēti pamatotam. Šajā lietā prasītājs norāda, ka apstrīdēto tiesību aktu pamatojuma neesot vispār, lai gan juridiski tas ir nepieciešams un obligāts.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājas ar apstrīdētajiem aktiem esot pārkāpušas vairākas prasītāja tiesības uz aizstāvību, kas izriet no ECPAK un no ES dalībvalstu kopīgo tiesību vispārējiem principiem. Eulex disciplinārlietā Nr. 6/2013, kas attiecās uz prasītāju, viņam tika piemērots disciplinārsods par tādu viņa izdarīto darbību, par kuru viņam nekad nav ticis piedāvāts izklāstīt savu aizstāvības versiju un nekad nav sniegta iespēja to izdarīt. Turklāt prasītājam tika liegtas viņa tiesības saprātīgā laikā neierobežoti saņemt juridisku palīdzību, lai varētu sevi viegli aizstāvēt ar pēc savas izvēles norīkota advokāta starpniecību, kurš būtu atbilstoši sagatavojies, pilnībā iepazīstoties ar viņa apsūdzībām disciplinārā pārkāpumā Eulex ietvaros.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajos tiesību aktos esot pieļauta kļūda faktos. Prasītājs apgalvo, ka otrais apstrīdētais tiesību akts esot balstīts uz premisām un pretrunīgu vai nepietiekamu pamatojumu, pārkāpjot prasītāja nevainīguma prezumpciju un viņa tiesības pašam sevi neapsūdzēt. Turklāt, šis tiesību akts esot kļūdains, jo tajā nav atzīts, ka prasītājs ir pieļāvis atvainojamu kļūdu tiesību piemērošanā, vai katrā ziņā ar to netiek ņemti vērā attaisnojošie elementi saistībā ar prasītāja aktīvu nodarītā nožēlošanu.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām 19. pants, ECPAK 10. pants, LESD 15. pants, Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas Nr. 1049/2001 (1) 15. pants, Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 17. novembra Direktīva 2003/98/EK (2), un ES Pamattiesību hartas 41. un 42. pants. Prasītājs norāda, ka Eulex vadītāja apstrīdētajos lēmumos, ar ko apstiprina prasītājam piemērotos disciplinārsodus, ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo, ja tie būtu pareizi, ar tiem būtu apmierinātas prasītāja prasības atcelt disciplinārsodus tādēļ, ka tie pārkāpj iepriekš minētās normas par prasītāja piekļuves tiesībām apstrīdētajiem viņu skarošajiem Eulex divu disciplinārlietu dokumentiem.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdētajiem aktiem esot pārkāpts samērīguma un vienlīdzības princips saistībā ar disciplinārsodu piemērošanu prasītājam.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 17. novembra Direktīva 2003/98/EK par valsts sektora informācijas atkalizmantošanu (OV L 345, 90. lpp.).