title: Lieta T-557/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedums – Seven/EUIPO (“7Seven”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības grafiska preču zīme “7Seven” – Preču zīmes reģistrācijas pagarināšanas pieprasījuma neesamība – Preču zīmes izslēgšana no reģistra pēc reģistrācijas izbeigšanās – Regulas (ES) 2017/1001 53. pants – Pieteikums par restitutio in integrum, ko iesniedzis licenciāts – Regulas 2017/1001 104. panta 1. punkts – Rūpības pienākums)

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/34

      Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedums – Seven/EUIPO (“7Seven”)
      (Lieta T-557/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “7Seven” - Preču zīmes reģistrācijas pagarināšanas pieprasījuma neesamība - Preču zīmes izslēgšana no reģistra pēc reģistrācijas izbeigšanās - Regulas (ES) 2017/1001 53. pants - Pieteikums par restitutio in integrum, ko iesniedzis licenciāts - Regulas 2017/1001 104. panta 1. punkts - Rūpības pienākums)
      (2020/C 390/48)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Seven SpA (Leini, Itālija) (pārstāvis: L. Trevisan, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: H. O’Neill)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 4. jūnija lēmumu lietā R 2076/2018-5 attiecībā uz pieteikumu par restitutio in integrum attiecībā uz tiesībām pieprasīt Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “7Seven” pagarināšanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Seven SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 328, 30.9.2019.


title: Lieta T-654/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedums – FF/Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība – Tabakas izstrādājumu ražošana, noformēšana un pārdošana – Direktīva 2014/40/ES – Attēla izmantošana galerijā ar ilustratīviem brīdinājumiem, kuri jāizvieto uz tabakas izstrādājumiem – Direktīva 2014/109/ES – Pietiekami būtisks tādas tiesību normas pārkāpums, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības)

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/34

      Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedums – FF/Komisija
      (Lieta T-654/19) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - Tabakas izstrādājumu ražošana, noformēšana un pārdošana - Direktīva 2014/40/ES - Attēla izmantošana galerijā ar ilustratīviem brīdinājumiem, kuri jāizvieto uz tabakas izstrādājumiem - Direktīva 2014/109/ES - Pietiekami būtisks tādas tiesību normas pārkāpums, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības)
      (2020/C 390/49)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: FF (pārstāvis: A. Fittante, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis: I. Rubene un D. Martin)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, ko prasītājs esot cietis tādēļ, ka bez atļaujas esot izmantots attēls, kurā, kā prasītājs uzskata, viņš ir attēlots.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  FF sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kā arī pagaidu noregulējuma tiesvedībā.

         (1)  OV C 399, 25.11.2019.


title: Lieta T-727/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedums – Basaglia/Komisija (Piekļuve dokumentiem – Regula (EK) Nr. 1049/2001 – Dokumenti par dažiem projektiem saistībā ar eTEN programmu un Piekto un Sesto pētniecības un tehnoloģiskās attīstības ietvaru programmu – Pieteikuma par piekļuvi ierobežojums – Daļējs piekļuves atteikums – Izņēmums saistībā ar privātās dzīves un personas neaizskaramības aizsardzību – Izņēmums saistībā ar trešo personu komerciālo interešu aizsardzību – Sevišķas sabiedrības intereses – Pienākums veikt konkrētu un individuālu pārbaudi)

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/35

      Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedums – Basaglia/Komisija
      (Lieta T-727/19) (1)

      (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti par dažiem projektiem saistībā ar eTEN programmu un Piekto un Sesto pētniecības un tehnoloģiskās attīstības ietvaru programmu - Pieteikuma par piekļuvi ierobežojums - Daļējs piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar privātās dzīves un personas neaizskaramības aizsardzību - Izņēmums saistībā ar trešo personu komerciālo interešu aizsardzību - Sevišķas sabiedrības intereses - Pienākums veikt konkrētu un individuālu pārbaudi)
      (2020/C 390/50)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Giorgio Basaglia (Milāna, Itālija) (pārstāvis: G. Balossi, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: C. Ehrbar un A. Spina)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2019. gada 4. septembra Lēmumu C(2019) 6474 final par atkārtotu pieteikumu par piekļuvi dokumentiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Komisijas 2019. gada 4. septembra Lēmumu C(2019) 6474 final par atkārtotu pieteikumu par piekļuvi dokumentiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem, ciktāl tas ietver pieteikuma par piekļuvi ierobežojumu, kas pamatots ar minētās regulas 4. panta 2. punkta pirmo ievilkumu.

                  2)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                  Giorgio Basaglia un Eiropas Komisija katrs sedz savus tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 432, 23.12.2019.


title: Lieta T-737/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedums – Huevos Herrera Mejías/EUIPO – Montesierra (“MontiSierra HUEVOS CON SABOR A CAMPO”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “MontiSierra HUEVOS CON SABOR A CAMPO” reģistrācijas pieteikums – Agrākas Eiropas Savienības un valsts vārdiskas preču zīmes “MONTESIERRA” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Preču līdzība – Apzīmējumu līdzība – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījums – Regulas 2017/1001 47. panta 2. un 3. punkts – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/36

      Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedums – Huevos Herrera Mejías/EUIPO – Montesierra (“MontiSierra HUEVOS CON SABOR A CAMPO”)
      (Lieta T-737/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “MontiSierra HUEVOS CON SABOR A CAMPO” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības un valsts vārdiskas preču zīmes “MONTESIERRA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Preču līdzība - Apzīmējumu līdzība - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījums - Regulas 2017/1001 47. panta 2. un 3. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2020/C 390/51)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Huevos Herrera Mejías, SL (Torre Alháquime, Spānija) (pārstāvis: E. Manresa Medina, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: S. Palmero Cabezas)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Montesierra, SA (Jerez de la Frontera, Spānija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 2. septembra lēmumu lietā R 2021/2018-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Montesierra un Huevos Herrera Mejías.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Huevos Herrera Mejías, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 432, 23.12.2019.


title: Lieta T-738/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedums – Clouds Sky/EUIPO – The Cloud Networks (“Wi-Fi Powered by The Cloud”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Wi-Fi Powered by The Cloud” – Absolūti atteikuma pamati – Atšķirtspēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (EK) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) – Aprakstoša rakstura neesamība – Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/36

      Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedums – Clouds Sky/EUIPO – The Cloud Networks (“Wi-Fi Powered by The Cloud”)
      (Lieta T-738/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Wi-Fi Powered by The Cloud” - Absolūti atteikuma pamati - Atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (EK) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Aprakstoša rakstura neesamība - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
      (2020/C 390/52)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Clouds Sky GmbH (Ķelne, Vācija) (pārstāvis: C. Weil, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: L. Rampini un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: The Cloud Networks Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 2. septembra lēmumu lietā R 696/2019-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Clouds Sky un The Cloud Networks.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Clouds Sky GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 10, 13.1.2020.


title: Lieta T-869/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedums – Tetra/EUIPO – Neusta next (“Wave”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Wave” – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/37

      Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedums – Tetra/EUIPO – Neusta next (“Wave”)
      (Lieta T-869/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Wave” - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2020/C 390/53)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Tetra GmbH (Melle, Vācija) (pārstāve: E. Kessler, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Eberl un A. Söder)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Neusta next GmbH &Co.KG (Brēmene, Vācija)

         Priekšmets

      Prasība, kas celta par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 4. oktobra lēmumu lietā R 2440/2018-2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Neusta next un Tetra.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas otrās padomes 2019. gada 4. oktobra lēmumu lietā R 2440/2018-2.

                  2)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                  EUIPO atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 61, 24.2.2020.


title: Lieta T-835/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 30. septembra rīkojums – CrossFit/EUIPO – Hochwarter (“CROSSBOX”) (Eiropas Savienības preču zīme – Apstrīdētā lēmuma atsaukšana – Strīda priekšmeta zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/37

      Vispārējās tiesas 2020. gada 30. septembra rīkojums – CrossFit/EUIPO – Hochwarter (“CROSSBOX”)
      (Lieta T-835/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Apstrīdētā lēmuma atsaukšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2020/C 390/54)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: CrossFit Inc. (Scotts Valley, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: D. Mărginean, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Marlis Hochwarter (Vīne, Austrija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 4. oktobra lēmumu lietā R 1832/2018-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp CrossFit un Marlis Hochwarter.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) sedz savus, kā arī atlīdzina CrossFit Inc. tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 36, 3.2.2020.


title: Lieta T-525/20: Prasība, kas celta 2020. gada 14. augustā – ITD un Danske Fragtmænd/Komisija

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/38

      Prasība, kas celta 2020. gada 14. augustā – ITD un Danske Fragtmænd/Komisija
      (Lieta T-525/20)
      (2020/C 390/55)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport (Padborg, Dānija) un Danske Fragtmænd A/S (Åbyhøj, Dānija) (pārstāvis: L. Sandberg-Mørch, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2020. gada 12. maija lēmumu C(2020) 3006 final valsts atbalsta lietā SA. 52489 (2018/FC) – Dānija un valsts atbalsta lietā SA. 52658 (2018/FC) – Zviedrija (Iespējamais valsts atbalsts PostNord Logistics);

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājas izvirza vienu vienīgu pamatu, apgalvojot, ka Komisija esot pārkāpusi pienākumu uzsākt formālas izmeklēšanas procedūru.

                  —

                  Prasītājas atsaucas uz pierādījumiem par nopietnām grūtībām saistībā ar iepriekšējas izmeklēšanas procedūras ilgumu un apstākļiem;

                  —

                  Turpinājumā prasītājas atsaucas uz to, ka atbildētāja veikusi nepietiekamu un nepilnīgu analīzi attiecībā uz kapitāla ieguldījuma attiecināmību, un it īpaši uz:

                              —

                              nepietiekamu un nepilnīgu analīzi, jo Komisija neesot pamatojusies uz precīziem, uzticamiem un konsekventiem datiem;

                              —

                              nopietnām grūtībām, ko parādot tas, ka Komisija esot kļūdījusies nosakot, ka lēmumu izdarīt kapitāla ieguldījumu pieņēma nevis PostNord AB, bet PostNord Group AB;

                              —

                              nopietnām grūtībām, ko parādot tas, ka Komisija esot kļūdījusies, nosakot, ka PostNord AB direktoru padomes lēmums izdarīt kapitāla ieguldījumu nav attiecināms uz Dānijas un Zviedrijas valstīm.

                  —

                  Noslēgumā prasītājas atsaucas uz nepietiekamu un nepilnīgu analīzi par to, kā Post Danmark A/S šķērssubsidēja PostNord Logistics izdevumus.


title: Lieta T-557/20: Prasība, kas celta 2020. gada 1. septembrī – VNV/EDAU

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/39

      Prasība, kas celta 2020. gada 1. septembrī – VNV/EDAU
      (Lieta T-557/20)
      (2020/C 390/56)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV) (pārstāvji: H. Ehlers, M. Fernandez Ruperez, J. King, pārstāvji, H. Kamann, M. Braun un F. Louis, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs (EDAU)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar savu prasību VNV lūdz atcelt EDAU 2020. gada 24. jūnija lēmumu par sūdzībām 2019-0947, 2019-0998, 2019-0999, 2019-1000 un 2019-1122, kurā ir atzīts, ka VNV ir pārkāpusi Regulas (ES) 2018/1725 (1) 15. pantu.
      Savas prasības pamatošanai VNV izvirza divus pamatus.
      Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka trešajai personai izpaustā informācija nebija “personas dati” Regulas (ES) 2018/1725 3. panta 1. punkta burtiskā un jēdzieniskā izpratnē.
      Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka EDAU ir pārkāpis labas pārvaldības tiesības, kas nostiprinātas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā, neatklājot pietiekami daudz informācijas par sūdzībām.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2018/1725 (2018. gada 23. oktobris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Savienības iestādēs, struktūrās, birojos un aģentūrās un par šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 45/2001 un Lēmumu Nr. 1247/2002/EK (OV 2018, L 295, 39. lpp.).


title: Lieta T-584/20: Prasība, kas celta 2020. gada 15. septembrī – Cara Therapeutics/EUIPO – Gebro Holding (“KORSUVA”)

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/40

      Prasība, kas celta 2020. gada 15. septembrī – Cara Therapeutics/EUIPO – Gebro Holding (“KORSUVA”)
      (Lieta T-584/20)
      (2020/C 390/57)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Cara Therapeutics, Inc. (Vilmingtona, Delavēra, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: J. Day, Solicitor, un T. de Haan, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Gebro Holding GmbH (Fīberbrunna, Austrija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “KORSUVA” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 816 844

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 3. jūlija lēmums lietā R 2450/2019-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  atstāt spēkā Iebildumu nodaļas 2018. gada 27. janvāra lēmumu attiecībā uz iebildumu Nr. B 002437922;

                  —

                  atļaut veikt apstrīdētā pieteikuma reģistrāciju;

                  —

                  piespriest EUIPO un Gebro Holdings GmbH segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-591/20: Prasība, kas celta 2020. gada 28. septembrī – Unimax Stationery/EUIPO – Mitsubishi Pencil (“UNI-MAX”)

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/40

      Prasība, kas celta 2020. gada 28. septembrī – Unimax Stationery/EUIPO – Mitsubishi Pencil (“UNI-MAX”)
      (Lieta T-591/20)
      (2020/C 390/58)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Unimax Stationery (Daman, Indija) (pārstāvji: A. Hempel un C. Schmidt, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Mitsubishi Pencil Co. Ltd (Tokija, Japāna)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “UNI-MAX” oranžā, sarkanā, baltā un melnā krāsā – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 14 466 932

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 20. jūlija lēmums lietā R 371/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 60. panta 1. punkta a) apakšpunkta, to aplūkojot kopsakarā ar 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-592/20: Prasība, kas celta 2020. gada 28. septembrī – Univers Agro/EUIPO – Shandong Hengfeng Rubber & Plastic (“AGATE”)

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/41

      Prasība, kas celta 2020. gada 28. septembrī – Univers Agro/EUIPO – Shandong Hengfeng Rubber & Plastic (“AGATE”)
      (Lieta T-592/20)
      (2020/C 390/59)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Univers Agro EOOD (Sofija, Bulgārija) (pārstāvis: C. Hernández-Martí Pérez, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Shandong Hengfeng Rubber & Plastic Co. Ltd (Dongying, Ķīna)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “AGATE” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 16 440 596

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 27. jūlija lēmums lietā R 725/2019-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  atzīt Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 16 440 596 par spēkā esošu;

                  —

                  piespriest EUIPO un attiecīgā gadījumā personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, uzskatot, ka Eiropas Savienības preču zīmes īpašnieks, iesniedzot preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, rīkojās ļaunticīgi;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 60. panta 1. punkta c) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar tās 8. panta 4. punktu, pārkāpums.


title: Lieta T-597/20: Prasība, kas celta 2020. gada 29. septembrī – Roller/EUIPO – Flex Equipos de Descanso (“Dormillo”)

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/42

      Prasība, kas celta 2020. gada 29. septembrī – Roller/EUIPO – Flex Equipos de Descanso (“Dormillo”)
      (Lieta T-597/20)
      (2020/C 390/60)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Roller GmbH & Co. KG (Gelsenkirchen, Vācija) (pārstāvji: W. Zürbig, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Flex Equipos de Descanso, SA (Getafe, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “Dormillo” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 407 881

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 26. jūnija lēmums lietā R 2847/2019-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  noraidīt iebildumu iesniedzējas iebildumus, ciktāl starptautiskajai reģistrācijai Nr. 1 407 881 ir atteikta aizsardzība Eiropas Savienībā attiecībā uz visām 20., 24. un 35. klasē ietilpstošajām apstrīdētajām precēm un pakalpojumiem;

                  —

                  piešķirt aizsardzību apstrīdētajai starptautiskajai reģistrācijai Nr. 1 407 881 Eiropas Savienības teritorijā attiecībā uz visām aptvertajām apstrīdētajām precēm un pakalpojumiem;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 72. panta 2. punkta, lasot to kopsakarā ar tās 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-598/20: Prasība, kas celta 2020. gada 29. septembrī – Skechers USA/EUIPO (“ARCH FIT”)

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/43

      Prasība, kas celta 2020. gada 29. septembrī – Skechers USA/EUIPO (“ARCH FIT”)
      (Lieta T-598/20)
      (2020/C 390/61)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Skechers USA, Inc. II (Manhattan Beach, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: T. Holman, A. Reid, Solicitors, J. Bogatz un Y. Stone, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ARCH FIT” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 079 677

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 29. jūlija lēmums lietā R 2631/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-604/20: Prasība, kas celta 2020. gada 30. septembrī – Guangdong Haomei New Materials un Guangdong King Metal Light Alloy Technology/Komisija

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/43

      Prasība, kas celta 2020. gada 30. septembrī – Guangdong Haomei New Materials un Guangdong King Metal Light Alloy Technology/Komisija
      (Lieta T-604/20)
      (2020/C 390/62)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Guangdong Haomei New Materials Co. Ltd (Qingyuan, Ķīna) un Guangdong King Metal Light Alloy Technology Co. Ltd (Yuan Tan Town, Ķīna) (pārstāvji: M. Maresca, C. Malinconico, D. Maresca, A. Cerutti, A. Malinconico, G. La Malfa Ribolla, D. Guardamagna un M. Guardamagna, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas lūdz Vispārējo tiesu atcelt apstrīdēto regulu un piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir vērsta pret Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/1215 (2020. gada 21. augusts), kas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī ir publicēta 2020. gada 24. augustā un ar ko Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes alumīnija štancējumu imports tiek pakļauts reģistrācijai.
      Prasības pamatojumam prasītājas ir izvirzījušas sešus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir balstīts uz Pamatregulas 14. panta 5. punkta pārkāpumu attiecībā uz šo importu priekšmetu, uz neloģisku un pretrunīgu pamatojumu, kā arī uz pilnvaru nepareizu izmantošanu šajā lietā.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētā regula esot neskaidra un pretrunīga attiecībā uz identificēto importu. Turklāt šīs regulas publicēšanas brīdī 2020. gada 24. augustā Komisija nebija nepārprotami identificējusi tos importētos ražojumus, uz kuriem attiecas izmeklēšana. Tādējādi, ņemot vērā acīmredzamo un plašo psiholoģisko iespaidu, kādu šāda reģistrēšana rada alumīnija štancējumu tirgū, Komisija jau no paša sākuma sodot šādu importu, nepārliecinoties, vai ir izpildītas visas prasības, kas attiecībā uz reģistrāciju ir noteiktas Pamatregulā.

                  2.

                  Otrais pamats ir balstīts uz apgalvojumu, ka reģistrācijas pieprasījuma iesniegšana nav bijusi leģitīma ratione personae trūkuma dēļ.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka saskaņā ar Pamatregulas 14. panta 5. punktu “Savienības ražošanas nozarei” ir jābūt tai, kurai ir jāpieprasa veikt reģistrāciju. Saistībā ar to tiek precizēts, ka European Aluminium Association ir tikai viens šīs nozares dalībnieks, kurš turklāt ir sūdzības iesniedzējs. Papildus tiek norādīts, ka sūdzības iesniedzējam ir konkrēts viedoklis, kas nav objektīvs un visaptverošs. Turklāt no izmeklēšanas dokumentiem pārliecinoši neizriet, ka EA faktiski pārstāvētu Savienības ražošanas nozari.

                  3.

                  Trešais pamats ir balstīts uz nepietiekamiem pierādījumiem.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētajā regulā neesot nošķirti divi obligāti priekšnoteikumi – “pierādījumi” un “tvērums”, bet esot ietverts tikai viens punkts “pamatojums”. Ar šādu pieeju abi priekšnoteikumi tiekot apvienoti, lai gan tiem esot jābūt skaidri identificējamiem.

                              —

                              Turklāt ar Komisijas rīcībā esošajiem pierādījumiem nevarot pat prezumpcijas veidā pierādīt, ka pastāv dempings. Turklāt tiek norādīts, ka Komisija dempingu esot noteikusi, nevis izmantojot savā rīcībā esošo pierādījumu pienācīgu analīzi, bet gan, balstoties uz sūdzības iesniedzējas vienkāršu “pieņēmumu”. Šāda “rīcība” līdz ar to nav pietiekama, lai ietvertu Regulas 2016/1036 14. panta 5. punktā prasīto pierādīšanas pienākumu.

                  4.

                  Ceturtais pamats ir balstīts uz to, ka neesot izvērtēts tvērums no retroaktivitātes viedokļa, kā arī uz Pamatregulas 14. panta 5. punkta pārkāpumu, uz juridiskās noteiktības un uz tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētajā regulā nekur neesot minēts reģistrācijas tvērums, bet ir ietverta atsauce uz Regulas 2016/1036 10. panta 4. punktu. Nenorādot tvērumu, kas, tostarp, būtu balstīts uz pietiekamiem pierādījumiem, ar apstrīdēto regulu tiekot pārkāpta minētā Pamatregulas norma un it īpaši tiekot pārkāpti juridiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības principi.

                  5.

                  Piektais pamats ir balstīts uz apstākli, ka neesot izvērtēta COVID-19 ietekme uz tirdzniecības plūsmu, antidempinga procedūras mērķi un reģistrāciju.

                              —

                              Piektajā pamatā tiek norādīts uz apstrīdētās regulas trūkumu attiecībā uz tvērumu un pierādījumiem tādēļ, ka, neņemot vērā pandēmijas nopietnību un ietekmi uz starptautisko tirdzniecību, Komisija neesot ne ar pētījumu, ne ar attiecīgu dokumentu minimālu analīzi vērtējusi COVID-19 ietekmi uz tirdzniecības plūsmu. Turklāt tiek norādīts, ka šajā jautājumā regulā esot vienīgi kļūdaini norādīts uz importa pieaugumu.

                  6.

                  Sestais pamats ir balstīts uz nenorādītiem vai kļūdaini norādītiem maksājumiem.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētā regulā esot prettiesiska, jo ir pārkāpts Pamatregulas 14. panta 5. punkts tādējādi, ka īstenošanas regulā ir jāprecizē nākotnē iespējamo maksājumu aplēses. Komisija esot patvaļīgi konstatējusi dempinga maksimālo starpību attiecībā uz visiem štancējumiem, balstoties uz kļūdainu vērtējumu tikai par solid profiles, neņemot vērā procedūras dokumentus un nepamatoti nolemdama attiecināt vienas no četrām štancējumu apakšsadaļām varbūtējo dempinga starpību arī uz visām trim pārējām apakšsadaļām.


title: Lieta T-610/20: Prasība, kas celta 2020. gada 2. oktobrī – Egis Bâtiments International un InCA/Parlaments

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/45

      Prasība, kas celta 2020. gada 2. oktobrī – Egis Bâtiments International un InCA/Parlaments
      (Lieta T-610/20)
      (2020/C 390/63)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Egis Bâtiments International (Montreuil, Francija) un InCA – Ingénieurs Conseils Associés Sàrl (Niederanven, Luksemburga) (pārstāvji: A. Rodesch un R. Jazbinsek, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu;

                  —

                  atzīt tajā izvirzītos trīs pamatus par pamatotiem;

                  —

                  tādējādi atzīt, ka Eiropas Parlaments nedrīkstēja veikt šādus paziņojumus presei, kurus paredzēts publicēt, nepārkāpjot 2019. gada 9. aprīlī pušu starpā parakstītās vienošanās par izlīgumu 8. pantu, jo tādējādi tas pārkāptu savu pienākumu labticīgi pildīt saistības:

            [konfidenciāla informācija] (1)

                  —

                  konstatēt, ka presē aprakstītie un publicētie paziņojumi ir pušu starpā 2019. gada 9. aprīlī parakstītās vienošanās par izlīgumu 8. pantā ietvertās konfidencialitātes klauzulas pārkāpums, vai arī atzīt, ka paziņojumi presei ir minētās vienošanās par izlīgumu labticīgas izpildes pārkāpums atbilstoši Luksemburgas Code civil [Civilkodeksa] 1134. pantam;

                  —

                  līdz ar to galvenokārt piespriest Eiropas Savienībai, kuru pārstāv Eiropas Parlaments, samaksāt summu 100 000 EUR apmērā, kas atbilst noteiktajam līgumsodam, vai arī, pakārtoti, samaksāt jebkādu summu, kas nosakāma ex aequo et bono par to zaudējumu atlīdzību, kas radušies minēto publikāciju rezultātā un tostarp abu prasītāju sabiedrību publiskā tēla aizskāruma dēļ, nosakot to solidāri samaksāt vienkāršotajai akciju sabiedrībai EGIS Bâtiment International SAS un sabiedrībai ar ierobežotu atbildību INCA Ingénieurs Conseils Associas SARL, jo abas prasītājas rīkojas kā EGIS Bâtiment International – Inca Ingénieurs Conseils Associés, ko pārstāv abas prasītājas, pagaidu biedri, kā arī līgumiskos vai likumiskos procentus, sākot no 2019. gada 27. jūnija, kad pirmo reizi tika publicēti attiecīgie raksti presē, vai arī no 2019. gada 16. jūlija, kad tika nosūtīts pirmais brīdinājums, vai arī no šīs prasības celšanas datuma;

                  —

                  tā kā Eiropas Parlaments atteicās atzīt savu kļūdu, prasītājām nācās vērsties ar prasību tiesā un izmantot advokāta pārstāvību;

                  —

                  ņemot vērā Luksemburgas pašreizējo judikatūru, atbilstoši tiesībām uz ciestā kaitējuma pilnīgu atlīdzinājumu ieinteresētajai personai ir tiesības uz advokāta pakalpojumu izmaksu atlīdzināšanu;

                  —

                  Luksemburgas Apelācijas tiesa ir atzinusi, ka “neapejams tiesību princips ir tāds, ka jebkādas vainojamas rīcības rezultātā radies kaitējums vainīgajam ir jāatlīdzina pilnā apmērā. Aizstāvības izmaksas acīmredzami ir atlīdzināmi zaudējumi un atlīdzība cietušajam nebūtu pilnīga, ja šīs izmaksas netiktu atlīdzinātas vai ja ieinteresētajai personai pašai būtu jāuzņemas savu tiesību īstenošanas izmaksas. Tiesības uz pilnīgu kaitējuma atlīdzināšanu pamato aizstāvības izmaksu, tostarp izmaksu par advokāta pakalpojumiem, atlīdzināšanu” (Cour d’appel, 2012. gada 4. janvāris, 35. rindkopa, 848. lpp.);

                  —

                  Luksemburgas kasācijas tiesa savā 2012. gada 9. februāra spriedumā turklāt ir nostiprinājusi procesuālo izmaksu kumulēšanas principu, kura pamatojums ir rodams atbildības bez vainas principā un advokāta honorāru pilnīgā atlīdzināšanā, pamatojoties uz zaudējumu atlīdzību, ja konstatēta vaina (Cour de cassation, 2012. gada 9. februāris, Nr. 5/12 J.T.L. 2012, 54. lpp.);

                  —

                  tādējādi, pamatojoties uz kaitējuma pilnīgu atlīdzinājumu, piespriest Eiropas Savienībai samaksāt pagaidu apvienībai EGIS Bâtiment International – Inca Ingénieurs Conseils Associés, kurā ietilpst abas prasītājas, summu 5000 EUR apmērā kā izmaksas par advokāta pakalpojumiem, kā arī līgumiskos vai likumiskos procentus, sākot no 2019. gada 27. jūnija, kad tika publicēti attiecīgie raksti presē, vai arī no 2019. gada 16. jūlija, kad tika nosūtīts pirmais brīdinājums, vai arī no šīs prasības celšanas datuma;

                  —

                  ļaut prasītājām izmantot visas pārējās tiesības, prasījumus, pamatus un prasības;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā instancē saskaņā ar Reglamenta 134. panta 1. punktu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir saistīts ar 2019. gada 9. aprīļa vienošanās par izlīgumu 8. panta kopsakarā ar Luksemburgas Civilkodeksa 2044. pantu piemērošanu, jo Eiropas Parlaments esot veicis paziņojumus presei, ar kuriem esot pārkāpts pušu starpā līguma laušanas dēļ noslēgtās vienošanās par izlīgumu ietvertais konfidencialitātes princips.

                  2.

                  Otrais pamats ir saistīts ar 2019. gada 9. aprīļa vienošanās par izlīgumu kopsakarā ar Luksemburgas Civilkodeksa 1134. pantu piemērošanu, jo ar Parlamenta paziņojumiem presē esot pārkāpts pienākums ievērot labticību, kas raksturīgs jebkurai līguma izpildei. Parlaments presē esot apgalvojis prasītāju nekompetenci, pildot galvenā koordinatora uzdevumus saistībā ar būvdarbiem, kā arī ar izpētes atsākšanu un pabeigšanu attiecībā uz Eiropas Parlamenta Konrad Adenauer (KAD) ēkas Luksemburgā paplašināšanu un atjaunošanu, tās vainojot par radītajām KAD būvniecības papildu izmaksām un kavēšanos. Prasītājas uzskata, ka šāda rīcība ir vainojama, jo, pirmkārt, minētie pārkāpumi ir tikuši apstrīdēti un, otrkārt, par nepamatotu līguma laušanu ir izmaksāta kompensācija.

                  3.

                  Trešais pamats ir izvirzīts atbilstoši Reglamenta 134. panta 1. punktam un atbilstoši tam lietas dalībnieks, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, atlīdzina tiesāšanās izdevumus. Tiesību uz kaitējuma pilnīgu atlīdzināšanu ietvaros tiek prasīts atlīdzināt arī izdevumus par juridiskās palīdzības sniegšanu.

         (1)  Aizsegtie dati ir konfidenciāli.


title: Lieta T-612/20: Prasība, kas celta 2020. gada 4. oktobrī – Malacalza Investimenti/ECB

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/47

      Prasība, kas celta 2020. gada 4. oktobrī – Malacalza Investimenti/ECB
      (Lieta T-612/20)
      (2020/C 390/64)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Malacalza Investimenti Srl (Dženova, Itālija) (pārstāvji: M. Condinanzi un L. Boggio, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  konstatēt, ka apstrīdētie lēmumi ir nelikumīgi, tos atcelt un pasludināt par spēkā neesošiem;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir vērsta pret Eiropas Centrālās bankas Padomes 2019.gada 1. janvāra Lēmumu ECB-SSM-2019-ITCAR-11, kas adresēts Banca Carige S.p.A. direktoru padomei un revīzijas palātai, un kas pieņemts, pamatojoties uz uzraudzības valdes lēmuma projektu saskaņā ar Padomes Regulas (ES) Nr. 1024/2013 26. panta 8. punktu atbilstoši 1993. gada 1. septembra Leģislatīvā dekrēta Nr. 385 (turpmāk tekstā – “TUB”) 69. octiesdecies, 70. un 98. pantam, ar kuriem tiek transponēts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/59/ES 29. pants, kopsakarā ar Regulas (ES) 1024/2013 9. panta 2. punktu, ar kuru ir likvidētas Banca Carige S.p.A., ar juridisko adresi Dženovā, vadības un kontroles struktūras un tās attiecīgi ir aizstātas ar trīs ārkārtas komisāriem un ar uzraudzības komiteju trīs locekļu sastāvā, kā arī pret turpmākajiem lēmumiem, ar kuriem tika pagarināta ārkārtas vadība.
      Prasības pamatošanai prasītāja ir izvirzījusi sešus pamatus.

                  1.

                  Pirmajā pamatā tiek apgalvots, ka ar vadības struktūrām esot pārkāpts samērīguma princips, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/59/ES (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (OV 2014, L 173, 190. lpp.), 28. un 29. pants un ir pārkāpti 1993. gada 1. septembra Leģislatīvā dekrēta Nr. 385 (turpmāk tekstā – “TUB”) 69. octiesdecies un nākamie panti.

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts, ka ārkārtas vadības pasākums esot acīmredzami pārmērīgi bargs un nesamērīgs.

                  2.

                  Otrajā pamatā tiek apgalvots, ka neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu (LESD 296. pants un Eiropas Centrālās bankas Regulas (ES) Nr. 468/2014 (2014. gada 16. aprīlis), ar ko izveido vienotā uzraudzības mehānisma pamatstruktūru Eiropas Centrālās bankas sadarbībai ar nacionālajām kompetentajām un norīkotajām iestādēm (VUM pamatregula) (OV, L 141, 1. lpp.), 33. pants, kā arī esot pārkāptas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts, ka izvēle par labu ārkārtas vadības pasākumam neesot pamatota, ņemot vērā citu iespējamo pasākumu gradāciju.

                  3.

                  Trešais pamats ir balstīts uz Direktīvas 2014/59/ES 29. panta pēdējā teikuma un labas pārvaldības principa pārkāpumu. Katrā ziņā šajā daļā trūkstot pamatojuma.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka ar īstenoto [amatpersonu] izraudzīšanu, ciktāl ar to ārkārtas un pagaidu vadība ir tikusi uzticēta diviem iepriekšējiem direktoru padomes locekļiem un tostarp priekšsēdētājam un administratoram, kuru bija izraudzījusi iepriekšējā direktoru padome, netiekot ņemts vērā jebkāds varbūtējs interešu konflikts.

                  4.

                  Ceturtais pamats ir balstīts uz TUB 70. panta pārkāpumu, ciktāl uzņēmējsabiedrības vadības struktūru likvidēšana ir iespējama vienīgi gadījumos, kas ir tieši minēti šajā normā.

                  5.

                  Piektais pamats ir balstīts uz BAND 29. panta un TUB 71. panta pārkāpumu.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka neesot norādīts vai esot nepietiekami norādīts pamatojums par interešu konflikta pastāvēšanu.

                  6.

                  Sestais pamats ir balstīts uz Eiropas Savienības Direktīvā (ES) Nr. 1131/2017 un Itālijas Civillikumā ietverto akcionāru tiesību normu pārkāpumu, kā arī attiecībā uz Pamattiesību hartā, Eiropas Cilvēktiesību konvencijā un Itālijas konstitūcijā ietverto pamatprincipu īstenošanu tādās jomās kā īpašumtiesību aizsardzība, privātas ekonomiskās iniciatīvas brīvība un pilsoņu pašnoteikšanās izdarīt personiskas izvēles.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka, lai gan uz bankām attiecas speciālie regulējumi, kuros ir ņemtas vērā šo uzņēmējsabiedrību saimnieciskajai darbībai raksturīgās iezīmes un attiecīgā tirgus īpatnības, gan Savienības, gan valsts tiesību aktos tieši akcionāram, kuram piemīt juridiski aizsargāts statuss, ir piešķirta virkne tiesību, kuras ar apstrīdētajiem pasākumiem ir tikušas tik būtiski aizskartas, ka šīs tiesības ir pilnībā iznīcinātas.


title: Lieta T-613/20: Prasība, kas celta 2020. gada 3. oktobrī – Junqueras i Vies/Parlaments

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/48

      Prasība, kas celta 2020. gada 3. oktobrī – Junqueras i Vies/Parlaments
      (Lieta T-613/20)
      (2020/C 390/65)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Oriol Junqueras i Vies (Sant Joan de Vilatorrada, Spānija) (pārstāvis: A. Van den Eynde Adroer, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītājs lūdz Vispārējo tiesu atzīt, ka prasība par apstrīdēto aktu kopā ar tai pielikumā pievienotajiem dokumentiem ir iesniegta savlaicīgi, pieņemt šo prasību izskatīšanā un, ievērojot tajā izklāstītos pamatus, atzīt šajā tiesvedībā apstrīdēto aktu par spēkā neesošu un tiesiskas sekas neradošu, kā arī piespriest atbildētājam segt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šī prasība ir par Eiropas Parlamenta lēmumu, ko 2020. gada 23. jūlija plenārsēdē pasludināja priekšsēdētājs D.M. Sasoli [D.M. Sassoli] un ar kuru – ievērojot gan Junta Electoral Central (Centrālā vēlēšanu komisija, Spānija) 2020. gada 3. janvāra lēmumu, kuram sekoja Tribunal Supremo (Augstākā tiesa, Spānija) 2020. gada 9. janvāra lēmums, gan Eiropas Savienības Tiesas 2019. gada 19. decembra spriedumu lietā C-502/19 attiecībā uz O. Junqueras – Eiropas Parlamenta locekļa statusā tika iecelts Jordi Solé i Ferrando, aizstājot Oriol Junqueras i Vies.
      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par to, ka Oriol Junqueras i Vies tiesības, kas izriet no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 41. panta (1. un 2. punkta) un 47. panta, esot pārkāptas gan ar to, kādā kārtībā ir pieņemti minētie lēmumi, gan tāpēc, ka attiecīgā lieta ir iesniegta izskatīšanai Eiropas Savienības Vispārējā tiesā (lieta T-24/20) un lūgums veikt pagaidu noregulējumu ir iesniegts Eiropas Savienības Tiesā (lieta C-201/20); kā arī par to, ka esot pārkāpti 1976. gada Akta par Eiropas Parlamenta pārstāvju ievēlēšanu vispārējās tiešās vēlēšanās, kurš pievienots Lēmumam 76/787/EOTK, EEK, Euratom (turpmāk tekstā – “1976. gada Eiropas Vēlēšanu akts”) 13. panta 3. punkts un Eiropas Parlamenta Reglamenta 4. panta 4., 7. un 8. punkts.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka 1976. gada Eiropas Vēlēšanu akta 13. panta 3. punkts un [Eiropas] Parlamenta Reglamenta 4. panta 7. punkts esot jāinterpretē tādējādi, ka tajos ir prasīts ievērot tādu procesuālo kārtību, kurā, nodrošinot minētajās tiesību normās piešķirtās tiesības, būtu iespējams iebilst un pierādīt, ka uz Oriol Junqueras i Vies amata vietas atzīšanu par vakantu attiecas izņēmumi un ka viņa aizstāšana ar citu eirodeputātu ir nepamatota.

                  2.

                  Otrais pamats ir par to, ka esot pārkāpti Hartas 39. panta 1. un 2. punkts, LES 14. panta 3. punkts, 1976. gada Eiropas Vēlēšanu akta 1. panta 3. punkts, LES 4. panta 3. punktā nostiprinātais lojālas sadarbības princips (šajā gadījumā to pārkāpusi Tribunal Supremo), Eiropas Savienības tiesību pārākuma princips, 7. Protokola par privilēģijām un imunitāti [Eiropas Savienībā] 9. pants (šā panta otrā daļa) un Eiropas Parlamenta Reglamenta 6. pants.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka praksē nekādi neesot izpildīts Eiropas Savienības Tiesas 2019. gada 19. decembra spriedums lietā C-502/19, kurā ir noteikts, ka konkrēti Oriol Junqueras i Vies gadījumā ir jālūdz Eiropas Parlamentam atļauja viņu tiesāt (imunitātes atcelšana), taču tā vietā tika lūgts viņu aizstāt ar citu Eiropas Parlamenta locekli.

                              —

                              Pakārtoti tiek argumentēts, ka Eiropas Vēlēšanu akta 13. panta 3. punkts un Eiropas Parlamenta Reglamenta 4. panta 7. punkts esot jāinterpretē tādējādi, ka Eiropas Parlaments var konstatēt izņēmumus, kas paredzēti šajos pantos attiecībā uz amata vietas atbrīvošanos, kad attiecīgais iemesls ir konstatējams, neveicot vērtējumu no valsts tiesību viedokļa, kas arī tika faktiski izdarīts saistībā ar Junta Electoral Central[2020. gada] 23. janvāra lēmumu.

                  3.

                  Trešais pamats ir par to, ka esot pārkāpti Hartas 39. panta 1. un 2. punkts, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas Pirmā protokola 3. pants, kā arī 7. Protokola par privilēģijām un imunitāti [Eiropas Savienībā] 9. pants (šā panta pirmās daļas a) un b) punkts) un [Eiropas] Parlamenta Reglamenta 6. pants.

                              —

                              Prasītājs uzskata, ka viņam esot prettiesiski ticis liegts faktiski baudīt imunitāti, kas ir paredzēta minētajā 7. Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā pantā (šā panta pirmās daļas a) un b) punktā).

                  4.

                  Ceturtais pamats ir par to, ka esot pārkāpti 7. Protokola par privilēģijām un imunitāti [Eiropas Savienībā] 9. pants (šā panta pirmās daļas a) punkts), Hartas 39. panta 1. un 2. punkts un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas Pirmā protokola 3. pants, kā arī [Eiropas] Parlamenta Reglamenta 6. pants un 1997. gada Eiropas Vēlēšanu akta 13. panta 3. punkts, jo Spānijas tiesību aktos ir noteikts, ka ievēlētu parlamenta locekļu tiesāšanai ir nepieciešams iepriekš lūgt atļauju attiecīgajai vēlētajai likumdevējai iestādei, un tam pretējā Tribunal Supremo judikatūra esot contra legem un radīta ad hoc un ad hominem konkrētajā krimināllietā, lai zināmā veidā attaisnotu savu rīcību, kaut gan tam – ka atzīst pati Tribunal Supremo – nav nekāda precedenta.

                  5.

                  Piektais pamats ir par to, ka esot pārkāpts Hartas 20. pants, jo tiek īstenota nevienlīdzība likuma priekšā ar to, ka Savienības tiesību interpretēšanā netiek izmantoti vieni un tie paši kritēriji attiecībā uz O. Junqueras un eirodeputātu, kurš viņu aizstāj saskaņā ar apstrīdēto aktu.


title: Lieta T-615/20: Prasība, kas celta 2020. gada 3. oktobrī – Mood Media Netherlands/EUIPO – Tailoradio (“MOOD MEDIA”)

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/49

      Prasība, kas celta 2020. gada 3. oktobrī – Mood Media Netherlands/EUIPO – Tailoradio (“MOOD MEDIA”)
      (Lieta T-615/20)
      (2020/C 390/66)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Mood Media Netherlands BV (Naarden, Nīderlande) (pārstāve: A.–M. Pecoraro, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Tailoradio Srl (Milāna, Itālija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MOOD MEDIA” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 5 927 496

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 24. jūlija lēmums lietā R 1767/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to strīdus preču zīme ir atcelta attiecībā uz 9., 35., 38., 41. un 42. klasē ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem;

                  —

                  noraidīt pieteikumu par atcelšanu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-620/20: Prasība, kas celta 2020. gada 5. oktobrī – Alessio u.c./ECB

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/50

      Prasība, kas celta 2020. gada 5. oktobrī – Alessio u.c./ECB
      (Lieta T-620/20)
      (2020/C 390/67)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Roberto Alessio (Turīna, Itālija) un 56 citi prasītāji (pārstāvji: M. Condinanzi un L. Boggio, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  konstatēt, ka apstrīdētie lēmumi ir nelikumīgi, tos atcelt un pasludināt par spēkā neesošiem;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir vērsta pret ECB 2019.gada 1. janvāra Lēmumu ECB-SSM-2019-ITCAR-11 likvidēt uzraudzītās Banca Carige S.p.A. vadības un kontroles struktūras un tās aizstāt ar trīs ārkārtas komisāriem un uzraudzības komiteju saskaņā ar 1993. gada 1. septembra Leģislatīvā dekrēta Nr. 385 69. octiesdecies, 70. un 98. pantu, un Lēmumu ECB-SSM-2019-ITCAR-13 pagarināt uzraudzītās bankas ārkārtas vadību, kas tika apstiprināta ar ECB Lēmumu ECB-SSM-2019-ITCAR-11, pamatojoties uz 1993. gada 1. septembra Itālijas Leģislatīvā dekrēta Nr. 385 69. octiesdecies, 70. un 98. pantu, kā arī pret sekojošajiem un turpmākajiem lēmumiem, it īpaši pret turpmākajiem lēmumiem pagarināt uzraudzītās bankas ārkārtas vadības [pilnvaras].
      Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-612/20 Malacalza Investimenti/ECB.


title: Lieta T-251/16: Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra rīkojums – OLAF ģenerāldirektors/Komisija

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/51

      Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra rīkojums – OLAF ģenerāldirektors/Komisija
      (Lieta T-251/16) (1)

      (2020/C 390/68)
      Tiesvedības valoda – franču
      Septītās palātas priekšsēdētāja ir izdevusi rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 260, 18.7.2016.


title: Lieta T-13/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 30. septembra rīkojums – Čehijas Republika/Komisija

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/51

      Vispārējās tiesas 2020. gada 30. septembra rīkojums – Čehijas Republika/Komisija
      (Lieta T-13/19) (1)

      (2020/C 390/69)
      Tiesvedības valoda – čehu
      Sestās palātas priekšsēdētāja ir izdevusi rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 103, 18.3.2019.


title: Lieta T-523/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 28. septembra rīkojums – Sky/EUIPO – Safran Electronics & Defense (“SKYNAUTE by SAGEM”)

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/51

      Vispārējās tiesas 2020. gada 28. septembra rīkojums – Sky/EUIPO – Safran Electronics & Defense (“SKYNAUTE by SAGEM”)
      (Lieta T-523/19) (1)

      (2020/C 390/70)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Sestās palātas priekšsēdētāja ir izdevusi rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 305, 9.9.2019.


title: Lieta T-144/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums Crédit agricole u.c./ECB (Ekonomikas un monetārā politika – Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība – Iemaksa noguldījumu garantiju sistēmā vai vienotajā noregulējuma fondā neatsaucamu maksājumu saistību veidā – ECB uzticētie uzdevumi – ECB īpašās uzraudzības pilnvaras – Regulas (ES) Nr. 1024/2013 4. panta 1. punkta f) apakšpunkts un 16. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 2. punkta d) apakšpunkts – Pasākums, kurā paredzēta vēl nenokārtoto neatsaucamo maksājumu saistību kumulatīvās summas atskaitīšana no pirmā līmeņa pamata kapitāla – Individuālas pārbaudes neesamība)

text:
               23.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/25

      Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums Crédit agricole u.c./ECB
      (Lieta T-144/18) (1)

      (Ekonomikas un monetārā politika - Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība - Iemaksa noguldījumu garantiju sistēmā vai vienotajā noregulējuma fondā neatsaucamu maksājumu saistību veidā - ECB uzticētie uzdevumi - ECB īpašās uzraudzības pilnvaras - Regulas (ES) Nr. 1024/2013 4. panta 1. punkta f) apakšpunkts un 16. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 2. punkta d) apakšpunkts - Pasākums, kurā paredzēta vēl nenokārtoto neatsaucamo maksājumu saistību kumulatīvās summas atskaitīšana no pirmā līmeņa pamata kapitāla - Individuālas pārbaudes neesamība)
      (2020/C 399/35)
      Tiesvedības valoda –franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Crédit agricole SA (Montrouge, Francija) un 69 citi prasītāji, kuru vārdi ir norādīti sprieduma pielikumā (pārstāvji: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi un M. Dalon, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: E. Koupepidou, R. Bax un F. Bonnard)

         Priekšmets

      Prasība ir balstīta uz LESD 263. pantu un ar to tiek lūgts daļēji atcelt, pirmkārt, ECB 2017. gada 19. decembra lēmumu ECB/SSM/2017-969500TJ5KRTCJQWXH05/380 un, otrkārt, ECB 2019. gada 14. februāra lēmumu ECB-SSM-2019-FRCAG-17.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Centrālās bankas (ECB) 2017. gada 19. decembra lēmuma ECB/SSM/2017-969500TJ5KRTCJQWXH05/380 9. punktu kā arī tā A pielikuma 3. punktu, un ECB 2019. gada 14. februāra lēmuma ECB-SSM-2019-FRCAG-17 pielikuma 9. punktu, ka arī tā pielikuma 3. pantu.

                  2)

                  ECB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 161, 7.5.2018.


title: Lieta T-349/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 15. oktobra spriedums – Decathlon/EUIPO – Athlon Custom Sportswear (“athlon custom sportswear”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “athlon custom sportswear” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “DECATHLON” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/45

      Vispārējās tiesas 2020. gada 15. oktobra spriedums – Decathlon/EUIPO – Athlon Custom Sportswear (“athlon custom sportswear”)
      (Lieta T-349/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “athlon custom sportswear” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “DECATHLON” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2020/C 433/56)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Decathlon (Villeneuve-d’Ascq, Francija) (pārstāvji: A. Cléry un C. Devernay, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: L. Rampini)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Athlon Custom Sportswear PC (Kallithéa, Grieķija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 27. marta lēmumu lietā R 1724/2018-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Decathlon un Athlon Custom Sportswear.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Decathlon atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 255, 29.7.2019.


title: Lieta C-461/18 P: Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 3. decembra spriedums – Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd/Distillerie Bonollo SpA u.c. (Apelācija – Dempings – Ķīnas izcelsmes vīnskābes imports – Personas, kas iestājusies lietā pirmajā instancē, iesniegta apelācijas sūdzība – Eiropas Savienības Tiesas statūtu 56. panta otrās daļas otrais teikums – Daļēja starpposma pārskatīšana – Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statusa zaudēšana pārskatīšanas procedūrā – Galīgā antidempinga maksājuma grozīšana – Normālās vērtības noteikšana – Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 9. punkts – Pretapelācijas sūdzība – Prasība atcelt tiesību aktu, ko cēluši Eiropas Savienības teritorijā dibināti konkurējošie ražotāji – Pieņemamība – Tiešs skārums – Sprieduma izpildes kompetences sadalījums)

text:
               1.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/2

      Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 3. decembra spriedums – Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd/Distillerie Bonollo SpA u.c.
      (Lieta C-461/18 P) (1)

      (Apelācija - Dempings - Ķīnas izcelsmes vīnskābes imports - Personas, kas iestājusies lietā pirmajā instancē, iesniegta apelācijas sūdzība - Eiropas Savienības Tiesas statūtu 56. panta otrās daļas otrais teikums - Daļēja starpposma pārskatīšana - Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statusa zaudēšana pārskatīšanas procedūrā - Galīgā antidempinga maksājuma grozīšana - Normālās vērtības noteikšana - Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 9. punkts - Pretapelācijas sūdzība - Prasība atcelt tiesību aktu, ko cēluši Eiropas Savienības teritorijā dibināti konkurējošie ražotāji - Pieņemamība - Tiešs skārums - Sprieduma izpildes kompetences sadalījums)
      (2021/C 35/02)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (pārstāvji: K. Adamantopoulos, dikigoros, un P. Billiet, advocaat)

         Pārējie lietas dalībnieki: Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA, Distillerie Mazzari SpA, Caviro Distillerie Srl (pārstāvji: R. MacLean, solicitor, un A. Bochon, avocat), Comercial Química Sarasa SL, Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: H. Marcos Fraile un M. B. Driessen, pārstāvji, kam palīdz N. Tuominen, avocată), Eiropas Komisija (pārstāvji: M. França un J. F. Brakeland, kā arī A. Demeneix)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Galveno apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2018. gada 3. maija sprieduma Distillerie Bonollo u.c./Padome (T-431/12, EU:T:2018:251) rezolutīvās daļas 2. punktu atcelt, ciktāl Eiropas Savienības Vispārējā tiesa noteica Eiropas Savienības Padomei veikt pasākumus šī sprieduma izpildei.

                  3)

                  Pretapelācijas sūdzību pārējā daļā noraidīt.

                  4)

                  Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd sedz savus, kā arī Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA, Distillerie Mazzari SpA un Caviro Distillerie Srl, kā arī Eiropas Savienības Padomes un Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus saistībā ar galveno apelācijas sūdzību.

                  5)

                  Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina četras piektdaļas no Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA, Distillerie Mazzari SpA un Caviro Distillerie Srl tiesāšanās izdevumiem saistībā ar pretapelācijas sūdzību.

                  6)

                  Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd un Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pretapelācijas sūdzību paši.

         (1)  OV C 341, 24.9.2018.


title: Lieta C-774/19: Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 10. decembra spriedums (Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A. B., B. B./Personal Exchange International Limited (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Regula (EK) Nr. 44/2001 – 15. panta 1. punkts – Jurisdikcija patērētāju līgumu jomā – Jēdziens “patērētājs” – Starp fizisku personu un azartspēļu rīkotāju tiešsaistē noslēgts pokera spēļu līgums – Ar tiešsaistes pokera spēlēm iztiku pelnoša fiziska persona – Šīs personas zināšanas – Darbības regularitāte)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/14

      Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 10. decembra spriedums (Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A. B., B. B./Personal Exchange International Limited

      (Lieta C-774/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 15. panta 1. punkts - Jurisdikcija patērētāju līgumu jomā - Jēdziens “patērētājs” - Starp fizisku personu un azartspēļu rīkotāju tiešsaistē noslēgts pokera spēļu līgums - Ar tiešsaistes pokera spēlēm iztiku pelnoša fiziska persona - Šīs personas zināšanas - Darbības regularitāte)
      (2021/C 53/17)
      Tiesvedības valoda – slovēņu

         Iesniedzējtiesa

         Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: A. B., B. B.

         Atbildētāja: Personal Exchange International Limited

         Rezolutīvā daļa

      Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Padomes Regulas (EK) Nr. 44/2001 (2000. gada 22. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 15. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka fiziska persona, kuras domicils ir dalībvalstī un kura, pirmkārt, ar citā dalībvalstī dibinātu sabiedrību ir noslēgusi līgumu par pokera spēlēm internetā, kas ietver minētās sabiedrības izstrādātus vispārīgos nosacījumus, un, otrkārt, nav ne oficiāli deklarējusi šādu darbību, ne arī piedāvājusi šo darbību trešām personām kā maksas pakalpojumu, nezaudē “patērētāja” statusu šīs tiesību normas izpratnē, pat ja šī persona spēlē šo spēli lielu stundu skaitu dienā, tai ir plašas zināšanas un tā šajā spēlē gūst ievērojamus laimestus.

         (1)  OV C 19, 20.1.2020.


title: Lieta C-409/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 2. septembrī iesniedza Juzgado Contencioso Administrativo n.° 1 de Pontevedra (Spānija) – UN/Subdelegación del Gobierno en Pontevedra

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 2. septembrī iesniedza Juzgado Contencioso Administrativo n.o 1 de Pontevedra (Spānija) – UN/Subdelegación del Gobierno en Pontevedra

      (Lieta C-409/20)
      (2021/C 53/20)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado Contencioso Administrativo n.o 1 de Pontevedra

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: UN

         Atbildētāja: Subdelegación del Gobierno en Pontevedra

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (1) (4. panta 3. punkts, 6. panta 1. punkts, 6. panta 5. punkts un 7. panta 1. punkts), ir jāinterpretē tādējādi, ka tai pretrunā ir valsts tiesiskais regulējums (Ley Orgánica 4/2000, de 11 de enero, sobre derechos y libertades de los extranjeros en España y su integración social [2000. gada 11. janvāra Konstitutīvā likuma Nr. 4/2000 par ārvalstnieku tiesībām un brīvībām Spānijā un viņu sociālo integrāciju] 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts, 55. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 57. pants un 28. panta 3. punkta c) apakšpunkts), ar ko par ārvalstnieku nelikumīgu uzturēšanos – atbildību pastiprinošu apstākļu neesamības gadījumā – vispirms piemēro naudas sodu, vienlaikus nosakot prasību brīvprātīgi atgriezties izcelsmes valstī, un vēlāk, ja ārvalstnieks nenokārto savu stāvokli, ne arī brīvprātīgi atgriežas savā valstī, viņam piemēro sodu izraidīšanas veidā?

         (1)  OV 2008, L 348, 98. lpp.


title: Lieta C-572/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 3. novembrī iesniedza Finanzgericht Köln (Vācija) – ACC Silicones Ltd./Bundeszentralamt für Steuern

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 3. novembrī iesniedza Finanzgericht Köln (Vācija) – ACC Silicones Ltd./Bundeszentralamt für Steuern

      (Lieta C-572/20)
      (2021/C 53/22)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Köln

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: ACC Silicones Ltd.

         Atbildētāja: Bundeszentralamt für Steuern

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ar LESD 63. pantu (bijušais EKL 56. pants) netiek pieļauta tāda valsts nodokļu tiesību norma kā pamatlietā aplūkotā, ar kuru ārvalstu sabiedrībai nerezidentei, kas saņem dividendes no līdzdalības un nesasniedz minimālo līdzdalību saskaņā ar Direktīvas 90/435/EEK (1) (redakcijā, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2003/123/EK (2)) 3. panta 1. punkta a) apakšpunktu, nodokļa par ienākumiem no kapitāla atmaksas nolūkā tiek prasīta ārvalstu nodokļu pārvaldes izziņa kā apliecinājums ne tikai, ka tā vai akcionārs, kuram ir tieša vai netieša līdzdalība tās kapitālā, nodokli par ienākumiem no kapitāla nevar ieskaitīt vai atskaitīt kā uzņēmējdarbības izdevumus vai kā reklāmas izdevumus, bet arī, ka ieskaitīšana, atskaitīšana vai pārnešana arī faktiski nav notikusi, ja iekšzemes sabiedrībai rezidentei ar tādu pašu līdzdalības apmēru nodokļa par ienākumiem no kapitāla atmaksas nolūkā šāds apliecinājums netiek prasīts?

                  2)

                  Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts noliedzoši:
                  Vai pirmajā jautājumā minētā prasība par apliecinājumu ir pretrunā samērīguma principam un effet utile principam, ja tādai ārvalstu [sabiedrībai] nerezidentei, kas saņem dividendes no tā saucamajām plašam akcionāru lokam piederošajām kapitāldaļām, faktiski ir neiespējami šādu apliecinājumu iesniegt?

         (1)  Padomes Direktīva (1990. gada 23. jūlijs) par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (OV 1990, L 225, 6. lpp.).

         (2)  Padomes Direktīva 2003/123/EK (2003. gada 22. decembris), ar ko groza Direktīvu 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (OV 2003, L 7, 41. lpp.).


title: Lieta C-617/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 20. novembrī iesniedza Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Vācija) – T.N., N.N./E.G.

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/24

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 20. novembrī iesniedza Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Vācija) – T.N., N.N./E.G.
      (Lieta C-617/20)
      (2021/C 53/31)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: T.N., N.N.

         Atbildētāja: E.G.

         Prejudiciālie jautājumi

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 650/2012 (2012. gada 4. jūlijs) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un publisku aktu akceptēšanu un izpildi mantošanas lietās un par Eiropas mantošanas apliecības izveidi (1) 13. un 28. panta interpretācijai tiek uzdoti šādi jautājumi:

                  1)

                  vai mantinieka paziņojums par mantojuma atraidīšanu, ko viņš iesniedz savas pastāvīgās dzīvesvietas kompetentajai dalībvalsts tiesai saskaņā ar šajā valstī spēkā esošajām formas prasībām, aizstāj citas dalībvalsts tiesā, kurai ir jurisdikcija mantošanas lietā, iesniedzamo paziņojumu par mantojuma atraidīšanu tādējādi, ka paziņojums tā iesniegšanas brīdī tiek uzskatīts par spēkā esošu (aizstāšana)?

                  2)

                  Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts noliedzoši:
                  vai papildus paziņojuma spēkā esamībai pēc formas attiecībā uz personas, kura paziņo par mantojuma atraidīšanu, pastāvīgās dzīvesvietas kompetento tiesu, lai viņas paziņojums par mantojuma atraidīšanu stātos spēkā, ir nepieciešams, lai šī tiesa par paziņojuma iesniegšanu informētu to tiesu, kurai ir jurisdikcija mantošanas lietā?

                  3)

                  Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts noliedzoši un uz otro jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši:

                              a)

                              vai, lai paziņojums par [mantojuma] atraidīšanu stātos spēkā, it īpaši, lai būtu ievēroti tā atrašanās vietā spēkā esošie termiņi šī paziņojuma iesniegšanai, ir nepieciešams, ka vēršanās tiesā, kurai ir jurisdikcija mantošanas lietā, notiek valodā, kas ir atļauta tiesas atrašanās vietā?

                              b)

                              vai, lai paziņojums par [mantojuma] atraidīšanu stātos spēkā, it īpaši, lai būtu ievēroti tā atrašanās vietā spēkā esošie termiņi šī paziņojuma iesniegšanai, ir nepieciešams, ka tiesai, kurai ir jurisdikcija mantošanas lietā, tiktu nodoti personas, kura paziņo par mantojuma atraidīšanu, pastāvīgās dzīvesvietas kompetentās tiesas par atraidīšanu izsniegtie dokumentu oriģināli ar tulkojumu?

         (1)  OV 2012, L 201, 107. lpp.


title: Lieta C-692/20: Prasība, kas celta 2020. gada 21. decembrī – Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/28

      Prasība, kas celta 2020. gada 21. decembrī – Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
      (Lieta C-692/20)
      (2021/C 53/38)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Armenia un P.–J. Loewenthal)

         Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

         Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt, ka, neveicot vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu Tiesas spriedumu lietā C-503/17 Komisija/Apvienotā Karaliste, EU:C:2018:831, Apvienotā Karaliste nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 260. panta 1. punktā, skatot to kopsakarā ar Līguma par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas 127. un 131. pantu, paredzētos pienākumus (1);

                  —

                  piespriest Apvienotajai Karalistei atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību 260. panta 2. punktam, skatot to kopsakarā ar Līguma par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas 127. un 131. pantu, samaksāt Komisijai:

                  —

                  kavējuma naudu 268 878,50 EUR apmērā par katru dienu, skaitot no sprieduma šajā lietā pasludināšanas dienas līdz dienai, kad Apvienotā Karaliste būs izpildījusi spriedumu lietā C-503/17;

                  —

                  fiksētu summu 35 873,20 EUR apmērā, reizinot to ar to dienu skaitu, kas pagājušas no sprieduma lietā C-503/17 pasludināšanas līdz vai nu dienai, kad Apvienotā Karaliste būs to izpildījusi, vai arī sprieduma izskatāmajā lietā pasludināšanas dienai, ņemot vērā dienu, kas pienāks ātrāk, kā minimālo naudas sodu nosakot 8 901 000 EUR, un

                  —

                  piespriest Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Spriedumā lietā C-503/17 Komisija/Apvienotā/Karaliste, EU:C:2018:831, Tiesa konstatēja, ka Apvienotā Karaliste, neatņemot tiesības privātiem izpriecu kuģiem izmantot dzinējos marķētu degvielu, nav izpildījusi Padomes Direktīvā 95/60/EK (1995. gada 27. novembris) par vieglās dīzeļdegvielas un petrolejas fiskālu marķēšanu (2) paredzētos pienākumus. Tā kā Apvienotā Karaliste nav veikusi vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu minēto spriedumu, Komisija nolēma vērsties Tiesā.
      Komisija prasības pieteikumā atbilstoši LESD 260. pantam, skatot to kopsakarā ar Līguma par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas 127. un 131. pantu, iesaka Tiesai noteikt Apvienotajai Karalistei kavējuma naudu 268 878,50 EUR apmērā par katru dienu, skaitot no sprieduma šajā lietā pasludināšanas dienas līdz dienai, kad Apvienotā Karaliste būs izpildījusi spriedumu lietā C-503/17, un fiksētu summu 35 873,20 EUR apmērā, reizinot to ar to dienu skaitu, kas pagājušas no sprieduma lietā C-503/17 pasludināšanas līdz vai nu dienai, kad Apvienotā Karaliste būs to izpildījusi, vai arī sprieduma izskatāmajā lietā pasludināšanas dienai, ņemot vērā dienu, kas pienāks ātrāk, kā minimālo naudas sodu nosakot 8 901 000 EUR.

         (1)  OV 2019, C 384 I, 1. lpp.

         (2)  OV 1995, L 291, 46. lpp.


title: Lieta T-187/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – VP/Cedefop (Civildienests – Pagaidu darbinieki – Lūgums pagarināt darba līgumu uz nenoteiktu laiku – Lēmums nepagarināt darba līgumu – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Tiesības tikt uzklausītam – Civildienesta noteikumu 26. pants – Atbildība – Mantiskais kaitējums – Morālais kaitējums)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/30

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – VP/Cedefop

      (Lieta T-187/18) (1)

      (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Lūgums pagarināt darba līgumu uz nenoteiktu laiku - Lēmums nepagarināt darba līgumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Tiesības tikt uzklausītam - Civildienesta noteikumu 26. pants - Atbildība - Mantiskais kaitējums - Morālais kaitējums)
      (2021/C 53/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: VP (pārstāve: L. Levi, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centrs (pārstāvji: M. Brugia, kuram palīdz T. Bontinck un A. Guillerme, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Cedefop2017. gada 12. maija lēmumu atteikties pagarināt uz nenoteiktu laiku prasītāja pagaidu darbinieka darba līgumu un, ja nepieciešams, atcelt 2017. gada 1. decembra lēmumu, ar ko ir noraidīta prasītāja 2017. gada 9. augusta sūdzība par 2017. gada 12. maija lēmumu, un, otrkārt, piespriest atlīdzināt mantiskos zaudējumus un morālo kaitējumu, kas, kā tiek apgalvots, ar lēmumu ir tikuši nodarīti prasītājam.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centra (Cedefop) 2017. gada 12. maija lēmumu atteikties pagarināt uz nenoteiktu laiku VP pagaidu darbinieka darba līgumu.

                  2)

                  Atcelt 2017. gada 1. decembra lēmumu, ar ko ir noraidīta VP sūdzība.

                  3)

                  Cedefop atlīdzina VP tam radītos mantiskos zaudējumus 30 000 EUR apmērā.

                  4)

                  Cedefop atlīdzina VP tam nodarīto morālo kaitējumu 10 000 EUR apmērā.

                  5)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  6)

                  Cedefop atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 166, 14.5.2018.


title: Apvienotās lietas C-818/18 P un C-6/19 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums – The Yokohama Rubber Co. Ltd/Pirelli Tyre SpA (C-818/18 P), Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)/Pirelli Tyre SpA (C-6/19 P) (Apelācijas sūdzība – Eiropas Savienības preču zīme – Absolūti atteikuma pamati vai reģistrācijas spēkā neesamības pamati – Apzīmējums, ko veido vienīgi preces forma, kura vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai – Regula (EK) Nr. 40/94 – 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts – Apzīmējums, kas veido formu, kas neattēlo nozīmīgu preces daļu)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/3

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums – The Yokohama Rubber Co. Ltd/Pirelli Tyre SpA (C-818/18 P), Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)/Pirelli Tyre SpA (C-6/19 P)
      (Apvienotās lietas C-818/18 P un C-6/19 P) (1)

      (Apelācijas sūdzība - Eiropas Savienības preču zīme - Absolūti atteikuma pamati vai reģistrācijas spēkā neesamības pamati - Apzīmējums, ko veido vienīgi preces forma, kura vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai - Regula (EK) Nr. 40/94 - 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts - Apzīmējums, kas veido formu, kas neattēlo nozīmīgu preces daļu)
      (2021/C 289/04)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         (Lieta C-818/18 P)

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: The Yokohama Rubber Co. Ltd (pārstāvji: D. Martucci un F. Boscariol de Roberto, advokāti)

         Pārējās lietas dalībnieces: Pirelli Tyre SpA (pārstāvji: T. M. Müller un F. Togo, advokāti), Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis: J. Ivanauskas)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētāja atbalstam: European Association of Trade Mark Owners (Marques) (pārstāvis: M. Viefhues, advokāts)

         (Lieta C-6/19 P)

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis: J. Ivanauskas)

         Pārējās lietas dalībnieces: Pirelli Tyre SpA (pārstāvji: T. M. Müller un F. Togo, advokāti), The Yokohama Rubber Co. Ltd (pārstāvji: D. Martucci un F. Boscariol de Roberto, advokāti)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētāja atbalstam: European Association of Trade Mark Owners (Marques) (pārstāvis: M. Viefhues, advokāts)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzības lietās C-818/18 P un C-6/19 P noraidīt.

                  2)

                  The Yokohama Rubber Co. Ltd un Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) sedz savus, kā arī vienādās daļās atlīdzina Pirelli Tyre SpA tiesāšanās izdevumus saistībā ar apelācijas tiesvedību lietās C-818/18 P un C-6/19 P.

                  3)

                  European Association of Trade Mark Owners (Marques) sedz savus tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 148, 29.4.2019.


title: Lieta C-546/19: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BZ/Westerwaldkreis (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa – Imigrācijas politika – To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi – Direktīva 2008/115/EEK – 2. panta 1. punkts – Piemērošanas joma – Trešās valsts valstspiederīgais – Notiesāšana krimināllietā dalībvalstī – 3. panta 6. punkts – Ieceļošanas aizliegums – Sabiedriskās kārtības un sabiedrības drošības apsvērumi – Atgriešanas lēmuma atcelšana – Ieceļošanas aizlieguma likumība)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/5

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BZ/Westerwaldkreis

      (Lieta C-546/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Imigrācijas politika - To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi - Direktīva 2008/115/EEK - 2. panta 1. punkts - Piemērošanas joma - Trešās valsts valstspiederīgais - Notiesāšana krimināllietā dalībvalstī - 3. panta 6. punkts - Ieceļošanas aizliegums - Sabiedriskās kārtības un sabiedrības drošības apsvērumi - Atgriešanas lēmuma atcelšana - Ieceļošanas aizlieguma likumība)
      (2021/C 289/06)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesverwaltungsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: BZ

         Atbildētājs: Westerwaldkreis

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī direktīva ir piemērojama ieceļošanas un uzturēšanās aizliegumam, ko ir noteikusi dalībvalsts, kura nav izmantojusi minētās direktīvas 2. panta 2. punkta b) apakšpunktā paredzēto iespēju attiecībā uz trešās valsts valstspiederīgo, kas atrodas tās teritorijā un uz ko attiecas lēmums par izraidīšanu sabiedrības drošības un sabiedriskās kārtības apsvērumu dēļ, pamatojoties uz agrāku notiesāšanu krimināllietā.

                  2)

                  Direktīva 2008/115 ir jāinterpretē tādējādi, ka tā liedz atstāt spēkā ieceļošanas un uzturēšanās aizliegumu, ko dalībvalsts ir noteikusi attiecībā uz trešās valsts valstspiederīgo, kurš atrodas tās teritorijā un uz kuru attiecas lēmums par izraidīšanu, kas ir kļuvis galīgs un kas ir pieņemts sabiedrības drošības un sabiedriskās kārtības apsvērumu dēļ, pamatojoties uz agrāku notiesāšanu krimināllietā, ja atgriešanas lēmums, kuru minētā dalībvalsts ir pieņēmusi attiecībā uz šo valstspiederīgo, ir atcelts, lai gan šis lēmums par izraidīšanu ir kļuvis galīgs.

         (1)  OV C 348, 14.10.2019.


title: Lieta C-624/19: Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Watford Employment Tribunal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – K u.c., L, M, N u.c., O, P, Q, R, S, T/Tesco Stores Ltd (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Vienlīdzīga darba samaksa darba ņēmējiem vīriešiem un sievietēm – LESD 157. pants – Tieša iedarbība – Jēdziens “vienādi vērtīgs darbs” – Prasības saņemt vienlīdzīgu darba samaksu par vienādi vērtīgu darbu – Viens avots – Dažādu dzimumu darba ņēmēji, kuriem ir viens un tas pats darba devējs – Dažādi uzņēmumi – Salīdzināšana)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/6

      Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Watford Employment Tribunal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – K u.c., L, M, N u.c., O, P, Q, R, S, T/Tesco Stores Ltd

      (Lieta C-624/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Vienlīdzīga darba samaksa darba ņēmējiem vīriešiem un sievietēm - LESD 157. pants - Tieša iedarbība - Jēdziens “vienādi vērtīgs darbs” - Prasības saņemt vienlīdzīgu darba samaksu par vienādi vērtīgu darbu - Viens avots - Dažādu dzimumu darba ņēmēji, kuriem ir viens un tas pats darba devējs - Dažādi uzņēmumi - Salīdzināšana)
      (2021/C 289/08)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Watford Employment Tribunal

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: K u.c., L, M, N u.c., O, P, Q, R, S, T

         Atbildētāja: Tesco Stores Ltd

         Rezolutīvā daļa

      LESD 157. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir tieša iedarbība strīdos starp privātpersonām, kuros ir norādīts uz šajā pantā paredzētā principa, ka darba ņēmēji vīrieši un sievietes par “vienādi vērtīgu darbu” saņem vienlīdzīgu darba samaksu, neievērošanu.

         (1)  OV C 357, 21.10.2019.


title: Lieta C-784/19: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Administrativen sad – Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “TEAM POWER EUROPE” EOOD/Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Migrējoši darba ņēmēji – Sociālais nodrošinājums – Piemērojamie tiesību akti – Regula (EK) Nr. 883/2004 – 12. panta 1. punkts – Norīkošana darbā – Pagaidu darbinieki – Regula (EK) Nr. 987/2009 – 14. panta 2. punkts – Apliecība A 1 – Tās dalībvalsts noteikšana, kurā darba devējs parasti veic savas darbības – Jēdziens “būtiskas darbības, nevis tās, kuras saistītas tikai ar iekšējo pārvaldību” – Pagaidu darbinieku nenorīkošana darbā dalībvalsts teritorijā, kurā darba devējs ir reģistrēts)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/8

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Administrativen sad – Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “TEAM POWER EUROPE” EOOD/Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna

      (Lieta C-784/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Migrējoši darba ņēmēji - Sociālais nodrošinājums - Piemērojamie tiesību akti - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 12. panta 1. punkts - Norīkošana darbā - Pagaidu darbinieki - Regula (EK) Nr. 987/2009 - 14. panta 2. punkts - Apliecība A 1 - Tās dalībvalsts noteikšana, kurā darba devējs parasti veic savas darbības - Jēdziens “būtiskas darbības, nevis tās, kuras saistītas tikai ar iekšējo pārvaldību” - Pagaidu darbinieku nenorīkošana darbā dalībvalsts teritorijā, kurā darba devējs ir reģistrēts)
      (2021/C 289/11)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen sad – Varna

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: “TEAM POWER EUROPE” EOOD

         Atbildētājs: Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 987/2009 (2009. gada 16. septembris), ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, 14. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai varētu uzskatīt, ka pagaidu darba aģentūra, kas ir reģistrēta kādā dalībvalstī, “parasti veic savas darbības” Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 22. maija Regulu (ES) Nr. 465/2012, 12. panta 1. punkta izpratnē, tai šajā dalībvalstī ir jāveic būtiska daļa no savām darbībām pagaidu darbinieku nodrošināšanā lietotājuzņēmumiem, kuri ir reģistrēti un veic savas darbības minētās dalībvalsts teritorijā.

         (1)  OV C 27, 27.1.2020.


title: Lieta C-76/20: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Administrativen sad – Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “BalevBio” EOOD/Teritorialna direktsia Severna morska, Agentsia “Mitnitsi” (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējais muitas tarifs – Tarifu klasifikācija – Kombinētā nomenklatūra – No dažādiem materiāliem sastāvošas preces – Augu šķiedras – Melamīnsveķi – Pozīcija 3924 un 4419 – Preces, kas aprakstītas kā “bambusa glāzes”)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/13

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Administrativen sad – Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “BalevBio” EOOD/Teritorialna direktsia Severna morska, Agentsia “Mitnitsi”

      (Lieta C-76/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējais muitas tarifs - Tarifu klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - No dažādiem materiāliem sastāvošas preces - Augu šķiedras - Melamīnsveķi - Pozīcija 3924 un 4419 - Preces, kas aprakstītas kā “bambusa glāzes”)
      (2021/C 289/18)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen sad – Varna

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: “BalevBio” EOOD

         Atbildētāja: Teritorialna direktsia Severna morska, Agentsia “Mitnitsi”

         piedaloties: Okrazhna prokuratura – Varnenska

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2016/1821 (2016. gada 6. oktobris), I pielikumā ietvertā kombinētā nomenklatūra ir jāinterpretē tādējādi, ka preces, kas ir aprakstītas kā “bambusa glāzes” un kas sastāv no 72,33 % augu šķiedru un 25,2 % melamīnsveķu, neskarot iesniedzējtiesas veicamo visu tās rīcībā esošo faktisko apstākļu novērtējumu, ir jāklasificē šīs nomenklatūras pozīcijā 3924 un konkrēti – tās apakšpozīcijā 3924 10 00.

         (1)  OV C 161, 11.5.2020.


title: Lieta C-194/20: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Verwaltungsgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BY, CX, FU, DW, EV/Stadt Duisburg (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – EEK un Turcijas asociācijas nolīgums – Lēmums Nr. 1/80 – 6. un 7. pants – Likumīga nodarbinātība – 9. pants – Turcijas izcelsmes darba ņēmēja bērnu pieeja izglītībai – Uzturēšanās tiesības – Atteikums)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/15

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Verwaltungsgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BY, CX, FU, DW, EV/Stadt Duisburg

      (Lieta C-194/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - EEK un Turcijas asociācijas nolīgums - Lēmums Nr. 1/80 - 6. un 7. pants - Likumīga nodarbinātība - 9. pants - Turcijas izcelsmes darba ņēmēja bērnu pieeja izglītībai - Uzturēšanās tiesības - Atteikums)
      (2021/C 289/20)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: BY, CX, FU, DW, EV

         Atbildētāja: Stadt Duisburg

         Rezolutīvā daļa

      Asociācijas padomes 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par Eiropas Ekonomikas kopienas un Turcijas asociācijas attīstību 9. panta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka uz to nevar atsaukties bērni, kuri ir Turcijas valstspiederīgie un kuru vecāki neatbilst šī lēmuma 6. un 7. pantā izvirzītajiem nosacījumiem.

         (1)  OV C 262, 10.8.2020.


title: Lieta C-280/20: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ZN/Generalno konsulstvo na Republika Bulgaria v grad Valensia, Kralstvo Ispania (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Regula (ES) Nr. 1215/2012 – Dalībvalsts tiesu starptautiskās jurisdikcijas noteikšana – 5. panta 1. punkts – Darba ņēmējs, kas ir dalībvalsts pilsonis – Līgums, kas noslēgts ar šīs dalībvalsts konsulāro pārstāvniecību citā dalībvalstī – Darba ņēmēja pienākumi – Publiskās varas prerogatīvu neesamība)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/16

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ZN/Generalno konsulstvo na Republika Bulgaria v grad Valensia, Kralstvo Ispania

      (Lieta C-280/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (ES) Nr. 1215/2012 - Dalībvalsts tiesu starptautiskās jurisdikcijas noteikšana - 5. panta 1. punkts - Darba ņēmējs, kas ir dalībvalsts pilsonis - Līgums, kas noslēgts ar šīs dalībvalsts konsulāro pārstāvniecību citā dalībvalstī - Darba ņēmēja pienākumi - Publiskās varas prerogatīvu neesamība)
      (2021/C 289/22)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Sofiyski rayonen sad

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: ZN

         Atbildētājs: Generalno konsulstvo na Republika Bulgaria v grad Valensia, Kralstvo Ispania

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 5. panta 1. punkts, lasot to kopsakarā ar šīs regulas trešo apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams, lai noteiktu dalībvalsts tiesu starptautisko jurisdikciju izskatīt strīdu starp dalībvalsts darba ņēmēju, kurš neveic ar publiskās varas īstenošanu saistītas funkcijas, un šīs dalībvalsts konsulāro iestādi, kas atrodas citas dalībvalsts teritorijā.

         (1)  OV C 287, 31.8.2020.