title: Lieta T-420/11: Prasība, kas celta 2011. gada 31. jūlijā — Ocean Capital Administration u.c./Padome

text:
               1.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 290/12

         Prasība, kas celta 2011. gada 31. jūlijā — Ocean Capital Administration u.c./Padome
   (Lieta T-420/11)
   2011/C 290/16
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Ocean Capital Administration GmbH (Hamburga, Vācija), First Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), First Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Second Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Second Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Third Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Third Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Fourth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Fourth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Fifth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Fifth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Sixth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Sixth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Seventh Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Seventh Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Eighth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Eighth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Ninth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Ninth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Tenth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Tenth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Eleventh Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Eleventh Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Twelfth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Twelfth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Thirteenth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Fourteenth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Fifteenth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Sixteenth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Kerman Shipping Co. Ltd (Valleta, Maltas Republika), Woking Shipping Investments Ltd (Valleta, Maltas Republika), Shere Shipping Co. Ltd (Valleta, Maltas Republika), Tongham Shipping Co. Ltd (Valleta, Maltas Republika), Uppercourt Shipping Co. Ltd (Valleta, Maltas Republika), Vobster Shipping Co. Ltd (Valleta, Maltas Republika), Lancelin Shipping Co. Ltd (Limasola, Kipras Republika) (pārstāvji – F. Randolph, Barrister, M. Lester, Barrister, un M. Taher, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 503/2011 (1) un Padomes 2011. gada 23. maija Lēmumu 2011/299/KĀDP (2) tiktāl, ciktāl tajos ietvertie noteikumi attiecas uz prasītājiem;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, nolemjot, ka prasītāji atbilst kritērijiem, lai tiktu iekļauti sarakstā, jo:

                           —

                           vienīgais pamatojums, uz kuru balstoties atbildētāja ir izlēmusi iekļaut prasītājus [sarakstā], ir pieņēmums, ka tie “pieder” un “tos kontrolē”Islamic Republic of Iran Shipping Lines [Irānas Islāmiskā Republika, Kuģniecības Līnijas] (turpmāk tekstā – “IRISL”), vai ka tie ir IRISL “meitas sabiedrības” vai “holdinga sabiedrības”; un

                           —

                           atbildētāja nav atsevišķi izvērtējusi (vai arī, to darot, ir pieļāvusi kļūdu) attiecībā uz katru prasītāju pieejamos faktus, lai noteiktu, vai ir iespējams, ka tie visi tiek mudināti apiet pret IRISL ieviestos ierobežojošos pasākumus, iespējamās IRISL ietekmes uz ikvienu prasītāju dēļ.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdētajiem noteikumiem tiek pārkāptas prasītāju tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu un efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, jo:

                           —

                           šādi noteikumi neparedz procedūru, ar kuru prasītāji tiktu informēti par pierādījumiem, kas bija lēmuma iesaldēt to aktīvus pamatā, vai procedūru, kas ļautu sniegt jēgpilnus skaidrojumus par minētajiem pierādījumiem;

                           —

                           iemesli, kas norādīti apstrīdētajos noteikumos, ir vispārīgi un nav pamatoti; un

                           —

                           atbildētāja nav sniegusi pietiekami daudz informācijas, lai prasītāji, sniedzot atbildi, varētu efektīvi darīt zināmu savu viedokli.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav nodrošinājusi pietiekamu pamatojumu prasītāju iekļaušanai apstrīdētajos noteikumos, tādējādi pārkāpjot savu pienākumu skaidri izklāstīt faktiskos un īpašos iemeslus, kas pamato tās lēmumu.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie noteikumi nepamatoti un nesamērīgi ierobežo prasītāju tiesības uz īpašumu un tiesības īstenot uzņēmējdarbību, jo:

                           —

                           aktīvu iesaldēšana ir radījusi ilgstošu ietekmi uz to pamattiesībām;

                           —

                           prasītāju iekļaušana [sarakstā] nav saprātīgi saistīta ar apstrīdēto noteikumu mērķi, konkrēti – novērst ierobežojošo pasākumu apiešanu; un

                           —

                           atbildētāja nav pierādījusi, ka pilnīga aktīvu iesaldēšana ir vismazāk apgrūtinošais līdzeklis minētā mērķa īstenošanai, kā arī to, ka prasītājiem nodarītais būtiskais kaitējums ir pamatots un samērīgs.

      (1)  Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas regula (ES) Nr. 503/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 136, 26. lpp.).

      (2)  Padomes 2011. gada 23. maija Lēmums 2011/299/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 136, 65. lpp.).


title: Lieta C-279/08 P: Apelācijas sūdzība, ko 2008. gada 25. jūnijā iesniegusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2008. gada 10. aprīļa spriedumu lietā T-233/04 Nīderlandes Karaliste, ko atbalsta Vācijas Federatīvā Republika/Eiropas Kopienu Komisija

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/30

         Apelācijas sūdzība, ko 2008. gada 25. jūnijā iesniegusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2008. gada 10. aprīļa spriedumu lietā T-233/04 Nīderlandes Karaliste, ko atbalsta Vācijas Federatīvā Republika/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-279/08 P)
   (2008/C 223/47)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Van Vliet, K. Gross un C. Urraca Gaviedes)

      Pārējie lietas dalībnieki: Nīderlandes Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               Pamatā:

                           a)

                           atcelt apstrīdēto spriedumu;

                           b)

                           atzīt par nepieņemamu prasību atcelt lēmumu un

                           c)

                           piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Pirmās instances tiesā un Eiropas Kopienu tiesā;

               —

               Pakārtoti:

                           a)

                           atcelt apstrīdēto spriedumu;

                           b)

                           noraidīt prasību atcelt lēmumu un

                           c)

                           piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Pirmās instances tiesā un Eiropas Kopienu tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

               —

               Pirmā Komisijas izvirzītā pamata mērķis ir pierādīt, ka Pirmās instances tiesa kļūdaini atzina par pieņemamu Nīderlandes Karalistes celto prasību.
               Komisija uzskata, ka no Tiesas judikatūras un it īpaši no Tiesas rīkojuma lietā C-164/02 izriet, ka dalībvalsts nevar lūgt atcelt Komisijas lēmumu, kurā Komisija atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu šīs dalībvalsts paziņotu atbalsta pasākumu.

               —

               Otrais izvirzītais pamats (pakārtoti) attiecas uz faktu, ka Pirmās instances tiesa kļūdaini secināja, ka apstrīdētais pasākums nebija selektīvs, proti, ka tas nedeva priekšroku konkrētiem uzņēmumiem EKL 87. panta 1. punkta izpratnē. Komisija apgalvo arī, ka Pirmās instances tiesa kļūdaini secināja, ka, pat ja pats pasākums būtu selektīvs, tas tomēr nebija atbalsta pasākums, ņemot vērā tā mērķi un ņemot vērā to, ka šī pasākuma pamatojums rodams režīma vispārējā raksturā un sistēmā.


title: Lieta C-442/07: Tiesas (virspalāta) 2008. gada 9. decembra spriedums ( Oberster Patent- und Markensenat (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Verein Radetzky-Orden / Bundesvereinigung Kameradschaft Feldmarschall Radetzky (Preču zīmes — Direktīva 89/104/EEK — 12. pants — Atcelšana — Apzīmējumi, ko ir reģistrējusi bezpeļņas organizācija — Preču zīmes faktiskās izmantošanas jēdziens — Labdarība)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/17

         Tiesas (virspalāta) 2008. gada 9. decembra spriedums (Oberster Patent- und Markensenat (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Verein Radetzky-Orden/Bundesvereinigung Kameradschaft “Feldmarschall Radetzky”

   (Lieta C-442/07) (1)

   (Preču zīmes - Direktīva 89/104/EEK - 12. pants - Atcelšana - Apzīmējumi, ko ir reģistrējusi bezpeļņas organizācija - Preču zīmes faktiskās izmantošanas jēdziens - Labdarība)
   (2009/C 44/28)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Oberster Patent- und Markensenat
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Verein Radetzky-Orden

      Atbildētājs: Bundesvereinigung Kameradschaft “Feldmarschall Radetzky”

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberster Patent- und Markensenat — Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.), 12. panta 1. punkta interpretācija — Preču zīmju lietošana uz veidlapām, vēstuļpapīra, reklāmas līdzekļos un caurlaižu formā, ko bezpeļņas organizācija lieto savā darbībā, kas ir paredzēta militāro tradīciju saglabāšanai, kā arī ziedojumu ievākšanai un izdalīšanai — Šādas lietošanas kvalificēšana kategorijā “faktiska izmantošana”, kas ļauj saglabāt tiesības, kas saistītas ar preču zīmi
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 12. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka preču zīme tiek faktiski izmantota, ja bezpeļņas organizācija to izmanto attiecībās ar sabiedrību, lai paziņotu par pasākumiem, darījumu dokumentos, kā arī reklāmas materiālos, kā arī, ja tās biedri, vācot un izdalot ziedojumus, izmanto šīs preču zīmes, nēsājot tām atbilstošas piespraudes.

      (1)  OV C 283, 24.11.2007.


title: Lieta T-591/11: Prasība, kas celta 2011. gada 15. novembrī — Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Lepiarz /ITSB — Henkel ( “SUPER GLUE” )

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/29

         Prasība, kas celta 2011. gada 15. novembrī — Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Lepiarz/ITSB — Henkel (“SUPER GLUE”)
   (Lieta T-591/11)
   2012/C 32/59
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp. j. (Jaworzno, Polijas Republika) (pārstāvis — M. Konieczyński, adwokat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Henkel Corp. (Gulph Mills, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 12. septembra lēmumu lietā R 1147/2010-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp pārstāvības tiesvedībā izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas attēlo tūbiņu baltā, melnā, pelēkā un dzeltenā krāsā ar vārdisku elementu “SUPER GLUE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1. un 16. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 7 262 405

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Beniluksa valstīs reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. 377 517“SUPERGLUE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1. un 16. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo ir konstatēts, ka preču zīmes esot savstarpēji līdzīgas un pastāvot varbūtība maldināt sabiedrību

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-44/16: Prasība, kas celta 2016. gada 26. janvārī – Novartis/EUIPO – SK Chemicals (Plākstera attēls)

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/32

         Prasība, kas celta 2016. gada 26. janvārī – Novartis/EUIPO – SK Chemicals (Plākstera attēls)
   (Lieta T-44/16)
   (2016/C 111/38)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novartis AG (Bāzele, Šveice) (pārstāvis – M. Douglas, lawyer)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: SK Chemicals GmbH (Eschborn, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: ES grafiska preču zīme (Plākstera attēls) – ES preču zīme Nr. 11 293 362

      Process EUIPO: atcelšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 27. novembra lēmums lietā R 2342/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) ievilkuma pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 80. noteikuma 2. punkta pārkāpums;

               —

                  EUIPO Apelācijas padomes izdarītais tiesību uz lietas taisnīgu izskatīšanu pārkāpums.


title: Lieta T-443/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 8. jūlija spriedumu lietā F-130/06 Sotgia /Komisija 2010. gada 20. septembrī iesniedza Stefano Sotgia

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/36

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 8. jūlija spriedumu lietā F-130/06 Sotgia/Komisija 2010. gada 20. septembrī iesniedza Stefano Sotgia

   (Lieta T-443/10 P)
   ()
   2010/C 328/62
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Stefano Sotgia (Dublina, Īrija) (pārstāvis — M. Velardo, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt spriedumu lietā F-130/06 Sotgia/Komisija;

               —

               atcelt 2006. gada 11. aprīļa lēmumu daļā, kurā apelācijas sūdzības iesniedzējs, sākot no 2006. gada 16. aprīļa, iecelts pārbaudāmā ierēdņa statusā A6 pakāpes 2. līmenī;

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Civildienesta tiesai lietas atkārtotai iztiesāšanai;

               —

               piespriest atbildētājai apelācijas tiesvedībā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tai skaitā pirmajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirzītie pamati un galvenie argumenti lielā mērā ir identiski vai līdzīgi lietā T–441/10 P Kurrer/Komisija izvirzītajiem.


title: Lieta T-467/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 1. jūlija rīkojums — Du Pont deNemours (France) u.c./Eiropas Kopienu Komisija

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/47

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 1. jūlija rīkojums — Du Pont deNemours (France) u.c./Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta T-467/07) (1)

   2009/C 205/86

      Tiesvedības valoda — angļu

   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 51, 23.02.2008.


title: Lieta C-422/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 12. septembrī iesniedza Juzgado de lo Social n ° 33 de Barcelona (Spānija) – Christian Pujante Rivera / Gestora Clubs Dir, S.L. un Fondo de Garantia Salarial

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 12. septembrī iesniedza Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona (Spānija) – Christian Pujante Rivera/Gestora Clubs Dir, S.L. un Fondo de Garantia Salarial

   (Lieta C-422/14)
   2014/C 421/29
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Christian Pujante Rivera

      Atbildētāji: Gestora Clubs Dir, S.L. un Fondo de Garantia Salarial

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, ja uzskatāms, ka pagaidu darba ņēmēji, kuru darba līgumu attiecības tiek likumīgi izbeigtas sakarā ar to, kas tās ir noslēgtas uz noteiktu laiku, ir ārpus Direktīvas 98/59 (1) par kolektīvo atlaišanu piemērošanas un aizsardzības jomas atbilstoši tās 1. panta 2. punkta a) apakšpunktā noteiktajam (lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu lietā C–392/13, kas šobrīd tiek iztiesāta), ir saderīgi ar Direktīvas mērķi, ka – gluži pretēji – šie darba ņēmēji tiek ņemti vērā, nosakot uzņēmumā “parasti” nodarbināto darba ņēmēju skaitu, lai aprēķinātu Direktīvas 1. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļā reglamentēto kolektīvās atlaišanas skaitlisko robežvērtību (10 % vai 30 darba ņēmēji)?

               2)

               Vai Direktīvas 98/59 1. panta 1. punkta b) apakšpunkta minētā prasība “darba līguma attiecību izbeigšanu”“pieskaitīt [pielīdzināt]”“atlaišanai” ir pakļauta nosacījumam, ka “atlaišanas gadījumi ir vismaz pieci”? Vai tas jāinterpretē tādējādi, ka šis nosacījums attiecas uz “atlaišanām”, ko iepriekš veicis darba devējs, kā paredzēts Direktīvas 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā, un nevis uz minimālo “pielīdzināmo darba tiesisko attiecību izbeigšanas gadījumu” skaitu, lai notiktu šāda pielīdzināšana?

               3)

               Vai Direktīvas 98/59 1. panta 1. punkta pēdējā rindkopā ietvertais jēdziens “darba līguma attiecību izbeigšana pēc darba devēja iniciatīvas viena vai vairāku ar konkrēto darba ņēmēju nesaistītu iemeslu dēļ” ietver tādu darba līguma izbeigšanu, par kuru darba devējs un darbinieks ir vienojušies, ja tā notiek par atbildi uz iepriekšējām darba nosacījumu izmaiņām pēc darba devēja iniciatīvas, kuras iemesls ir krīze uzņēmumā un par kuru tiek piešķirta kompensācija apmērā, kas atbilst kompensācijai par nelikumīgu atlaišanu?

      (1)  Padomes 1998. gada 2o. jūlija Direktīva 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu

      OV L 225, 16. lpp.


title: Lieta T-217/09: Prasība, kas celta 2009. gada 3. jūnijā — Mitteldeutsche Flughafen un Flughafen Dresden /Komisija

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/58

         Prasība, kas celta 2009. gada 3. jūnijā — Mitteldeutsche Flughafen un Flughafen Dresden/Komisija
   (lieta T-217/09)
   2009/C 180/108
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Mitteldeutsche Flughafen AG, Leipciga (Vācija) un Flughafen Dresden GmbH, Drēzdene (Vācija) (pārstāvji –M. Núñez-Müller un M. le Bell, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 24. marta Lēmuma C (2009) 2010 galīgā redakcija 1. pantu saskaņā ar EKL 231. panta 1. punktu, ciktāl Komisija kā valsts atbalstu kvalificē Drēzdenes lidostas skrejceļa atjaunošanas un pagarināšanas finansēšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas apstrīd Komisijas 2009. gada 24. marta Lēmumu C (2009) 2010 galīgā redakcija (NN 4/2009, ex N 361/2008 — Vācija, Drēzdenes lidosta), ar kuru Komisija, uzskatot, ka pasākums ir saderīgs ar kopējo tirgu saskaņā ar EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu, atļāva Vācijas paša kapitālieguldījumu Drēzdenes lidostas skrejceļa atjaunošanai un pagarināšanai. Tā lūdz atcelt lēmumu, ciktāl Komisija tajā attiecīgo pasākumu kvalificējusi kā valsts atbalstu.
   Savas prasības pamatojumam prasītājas vispirms apgalvo, ka Komisija neesot ievērojusi kompetenču sadali EK līgumā un ierobežotu pilnvaru principu, kas noteikts EKL 5. panta pirmajā daļā, jo saskaņā ar Eiropas Kopienu kompetenču sadali attiecīgā pasākuma izvērtēšana nav tās kompetencē. Plānošanas pilnvaras un infrastruktūru atbildība par lidostu kapacitāti ietilpst Eiropas Savienības dalībvalstu sākotnējā kompetencē.
   Savā otrajā prasības pamatā prasītājas pārmet Komisijai, ka tā esot pārkāpusi EKL 87. pantu. Tās apgalvo, ka 1994. gada Pamatnostādnēs (1) Komisija skaidri izslēdza iespēju piemērot Kopienas valsts atbalstu sistēmu pasākumiem, kas attiecas uz lidostu infrastruktūru. Tās uzskata, ka šīs pamatnostādnes ir piemērojamas, jo tās nav pretrunā primārajām tiesībām, piemērojot Kopienu tiesu sniegto interpretāciju, un Komisija tās nav atcēlusi. Tās piebilst, ka 1994. gada Pamatnostādnes netika konkrēti atceltas ar 2005. gada Pamatnostādnēm (2). Pakārtoti, prasītājas pagalvo, ka 2005. gada Pamatnostādnes nav piemērojamas.
   Turklāt attiecībā uz šo pasākumu sabiedrība Flughafen Dresden GmbH nav kvalificējama kā uzņēmums EKL 87. panta 1. punkta izpratnē, bet kā publiska iestāde. Tāpat arī nepastāv nekādas priekšrocības valsts atbalsta noteikumu izpratnē, jo Komisijas izmantotais kritērijs — tirgus ekonomiskas kreditors — nevar tikt piemērots lidostu infrastruktūras organizācijām.
   Savā trešajā pamatā prasītājas apgalvo, ka lēmums ir jāatceļ prasītajā apmērā, jo Komisija ir pārkāpusi būtiskus procesuālus noteikumus, aizliegumu piemērot tiesību aktu ar atpakaļejošu spēku un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu un ciktāl šajā lēmuma pastāv iekšējas pretrunas.

      (1)  Komisijas Paziņojums — EK līguma 92. un 93. panta, kā arī EEZ līguma 61. panta piemērošana valsts atbalstiem aviācijas jomā (OV 1994, C 350, 5. lpp.).

      (2)  Komisijas Paziņojums — Kopienas Pamatnostādnes par lidostu finansēšanu un valsts atbalstiem darbības uzsākšanai aviosabiedrībām, kas veic lidojumus no reģionālām lidostām (OV 2005, C 312, 1. lpp.).


title: Lieta F-30/14: Civildienesta tiesas 2015. gada 15. janvāra rīkojums – Speyart /Eiropas Komisija

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/30

         Civildienesta tiesas 2015. gada 15. janvāra rīkojums – Speyart/Eiropas Komisija
   (Lieta F-30/14) (1)

   (2015/C 081/39)
   Tiesvedības valoda – franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 175, 10.6.2014., 56. lpp.


title: Apvienotās lietas C-264/15 P un C-265/15 P: Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 21. aprīļa rīkojums – Makro autoservicio mayorista SA, Vestel Iberia SL/Eiropas Komisija, Spānijas Karaliste Apelācija — Tiesas Reglaments — 81. pants — LESD 263. pants — Tādas personas situācija, kuru pārsūdzētais lēmums neietekmē tieši — Muitas savienība — Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas iegrāmatošana un atlaišana — Krāsu televīzijas uztvērēji no Turcijas

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/4

         Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 21. aprīļa rīkojums – Makro autoservicio mayorista SA, Vestel Iberia SL/Eiropas Komisija, Spānijas Karaliste
   (Apvienotās lietas C-264/15 P un C-265/15 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglaments - 81. pants - LESD 263. pants - Tādas personas situācija, kuru pārsūdzētais lēmums neietekmē tieši - Muitas savienība - Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas iegrāmatošana un atlaišana - Krāsu televīzijas uztvērēji no Turcijas)
   (2016/C 279/06)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Makro autoservicio mayorista SA un Vestel Iberia SL (pārstāvji – P. De Baere un P. Muñiz, advokāti)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal un A. Caeiros) un Spānijas Karaliste (pārstāvis – A. Rubio González)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Makro autoservicio mayorista SA un Vestel Iberia SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 294, 7.9.2015.


title: Lieta T-791/14: Prasība, kas celta 2014. gada 4. decembrī  – Bensarsa /Komisija un CEPD

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/43

         Prasība, kas celta 2014. gada 4. decembrī – Bensarsa/Komisija un CEPD

   (Lieta T-791/14)
   (2015/C 034/51)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Faouzi Bensarsa (Abu Dhabi, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvis – S. A. Pappas, advokāts)

      Atbildētāji: Eiropas Komisija un Eiropas datu aizsardzības uzraudzītājs (EDAU)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Drošības direktorāta pieņemto 2014. gada 25. februāra lēmumu;

               —

               atcelt 2014. gada 24. oktobra lēmumu, ko netieši pieņēmis EDAU;

               —

               piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota Komisijas 2014. gada 25. februāra lēmuma pamatojuma nepietiekamība.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots EDAU lēmuma pamatojuma neesamība: lēmums esot netiešs un tā pamatojums nevarot tikt izsecināts nedz no tā konteksta, nedz no 2014. gada 25. februāra lēmuma.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots Regulas (EK) Nr. 45/2001 (1) pārkāpums.
               Prasītājs apgalvo, ka EDAU sniegtas atbildes neesamība ir Regulas (EK) Nr. 45/2001 46. panta a) punktā un 20. panta 4. punktā paredzētā datu subjekta informēšanas pienākuma pārkāpums.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV L 8, 1. lpp.).


title: Lieta C-228/09: Prasība, kas celta 2009. gada 24. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/3

         Prasība, kas celta 2009. gada 24. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-228/09)
   2009/C 233/04
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou un A. Stobiecka-Kuik)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka pievienotās vērtības nodokļa, ar ko Polijā apliek vieglo automašīnu piegādi, iegādi Kopienā vai ievešanu, apliekamajā bāzē iekļaudama “opłata rejestracyjna” (reģistrācijas nodeva) summu, Polijas Republika nav izpildījusi 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 78., 79., 83. un 86. pantā notiktos pienākumus;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību tiek pausti pārmetumi saistībā ar to, ka Polijas Republika minētajā dalībvalstī nereģistrētu transportlīdzekļu piegādes, iegādes Kopienā vai ievešanas gadījumā ar pievienotās vērtības nodokli apliekamajā bāzē iekļauj reģistrācijas nodevas summu.
   Komisijas skatījumā pastāv būtiska līdzība starp Polijas nodokli/nodevu, par kuru šajā lietā ir strīds, un Dānijas nodokli/nodevu lietā C-98/05 De Danske Bilimportører. Minētajā lietā Tiesa esot nolēmusi, ka atbilstošo nodokli/reģistrācijas nodevu nevarēja iekļaut ar pievienotās vērtības nodokli apliekamajā bāzē.
   Komisija uzskata, ka Polijas reģistrācijas nodevas piemērošanas mehānisms vairāku secīgu darbību gadījumā, kas attiecas uz vienu un to pašu transportlīdzekli pirms tā reģistrācijas, liecina par to, ka pēc savas būtības tas ir nodoklis/reģistrācijas nodeva nevis ar pārdošanu saistīts nodoklis, kā to apgalvo Polijas Republika. Nodokļu maksātājs reģistrācijas nodevu varot atskaitīt no maksājamā nodokļa summas. Tas nozīmējot, ka nodoklis/nodeva priekšnodokļa atskaitīšanas sistēmas ietvaros galu galā tiek piemērots tikai vienreiz.
   Komisija iebilst pret Polijas Republikas argumentu par to, ka par reģistrācijas nodevas maksājumu ir atbildīgs tas pārdevējs, kurš veic iegādi Kopienā, vai arī transportlīdzekļa importētājs nevis persona, uz kuras vārda transportlīdzeklis tiek reģistrēts.

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-474/12: Prasība, kas celta 2012. gada 31. oktobrī — Giorgis /ITSB — Comigel (Kausu forma)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/40

         Prasība, kas celta 2012. gada 31. oktobrī — Giorgis/ITSB — Comigel (Kausu forma)
   (Lieta T-474/12)
   2013/C 9/72
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Giorgio Giorgis (Milāna, Itālija) (pārstāvji — I. Prado un A. Tornato, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Comigel SAS (Saint-Julien-lès-Metz, Francija)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 26. jūlija lēmumu lietā R 1301/2011-1 un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: trīsdimensionāla zīme, kurā attēlota kausu forma, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 8132681

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: prasītājs

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: prasība par spēkā neesamības atzīšanu bija balstīta uz atteikuma pamatojumiem, kas izriet no Padomes Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopā ar 7. panta 1. punkta b) un d) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atzīt apstrīdēto Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 7. panta 3. punkta pārkāpums


title: Lieta C-192/15: Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 9. decembra rīkojums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – T. D. Rease, P. Wullems/College bescherming persoonsgegevens

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/11

         Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 9. decembra rīkojums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – T. D. Rease, P. Wullems/College bescherming persoonsgegevens

   (Lieta C-192/15) (1)

   (2016/C 078/16)
   Tiesvedības valoda – holandiešu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 236, 20.7.2015.


title: Lieta T-184/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Dypna Mc Sweeney un Pauline Armstrong iesniedza 2005. gada 4. maijā

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/40

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Dypna Mc Sweeney un Pauline Armstrong iesniedza 2005. gada 4. maijā
   (Lieta T-184/05)
   (2005/C 182/74)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 4. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Dipna Maksvīni [Dypna Mc Sweeney], ar dzīvesvietu Briselē (Beļģijā), un Paulīne Ārmstronga [Pauline Armstrong], ar dzīvesvietu Overeisē [Overijse] (Beļģijā), kuras pārstāv Sebastians Orlandi [Sébastien Orlandi], Ksavjē Martēns [Xavier Martin], Alberts Kūlens [Albert Coolen], Žans-Noels Luī [Jean-Noël Louis] un Etjēns Maršals [Eienne Marchal], avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt 2004. gada 6 un 7. septembra lēmumus, ar kuriem prasītājām tika atteiktas piedalīšanās tiesības konkursa EPSO/C/11/03 pārbaudījumos;

               2)

               piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājas piedalījās konkursā EPSO/C/11/03, kas tika organizēts nolūkā izveidot angļu valodas sekretāru (pakāpe C5/C4) rezerves sarakstu. Šī konkursa atlases komisija nolēma viņas izslēgt no minētā konkursa pārbaudījumiem, jo viņu diplomi neatbilda tam līmenim, kurš tika pieprasīts paziņojumā par konkursu.
   Pamatojot savas prasību, prasītājas norāda, ka šis lēmums pārkāptu paziņojumu par konkursu noteikumus un balstītos uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā.


title: Lieta T-281/16: Prasība, kas celta 2016. gada 2. jūnijā – Solelec u.c./Parlaments

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/48

         Prasība, kas celta 2016. gada 2. jūnijā – Solelec u.c./Parlaments
   (Lieta T-281/16)
   (2016/C 260/60)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Solelec SA (Esch-sur-Alzette, Luksemburga), Mannelli & Associés SA (Bertrange, Luksemburga), Paul Wagner et fils SA (Luksemburga, Luksemburga), Socom SA (Foetz, Luksemburga) (pārstāvis: S. Marx, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta Infrastruktūras un loģistikas ģenerāldirektorāta 2016. gada 27. maija Lēmumu Nr. D(2016)14480, ar kuru tika noraidīts pagaidu apvienības “ELECTRO KAD”, ko veido sabiedrības SOLELEC S.A., MANNELLI & ASSOCIÉS S.A., PAUL WAGNER & FILS S.A. un SOCOM S.A., saistībā ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus, atsauces Nr. INLO-D-UPIL-T-15-AO6, par Konrad Adenauer ēkas Luksemburgā paplašināšanas projektu un sagatavošanu līdz vajadzīgajam līmenim 2016. gada 14. janvārī iesniegtais piedāvājums attiecībā uz daļu Nr. 75 “Elektroenerģija – augstsprieguma strāva”, un atcelt lēmumu, ar kuru attiecīgais publiskā iepirkuma līgums ir ticis piešķirts citam pretendentam;

               —

               pieprasīt iesniegt publiskā iepirkuma lietas dokumentus, kuros starp Parlamentu un pretendentiem notikušie kontakti ir tikuši saglabāti protokolā saskaņā ar Komisijas 2012. gada 29. oktobra Deleģētās regulas (ES) Nr. 1268/2012 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem un ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002, 160. panta 3. punktu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievēroti atlases kritēriji, kurus izraudzītais pretendents – pagaidu apvienība neesot izpildījusi, ciktāl vienam no tās dalībniekiem visā darbu izpildes laikā neesot bijis juridiskas personas statusa un izraudzītajam pretendentam – pagaidu apvienībai neesot bijis iespējams balstīties uz specifikācijā prasītajām atsaucēm par tehnisko un profesionālo spēju.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota piešķiršanas kritēriju neievērošana. Prasītāju iesniegto piedāvājumu salīdzinot ar izraudzītā pretendenta – pagaidu apvienības piedāvājumu, esot atklājies, ka šis pēdējais minētais esot pārmērīgi zemas cenas piedāvājums, kā rezultātā atbildētājam esot bijis jānoraida piedāvājums un līguma slēgšanas tiesības piešķirt prasītājām.


title: Lieta T-35/11: Prasība, kas celta 2011. gada 24. janvārī — Kyocera Mita Europe /Komisija

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/25

         Prasība, kas celta 2011. gada 24. janvārī — Kyocera Mita Europe/Komisija
   (Lieta T-35/11)
   2011/C 80/49
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kyocera Mita Europe BV (pārstāvji — P. De Baere un P. Muñiz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 5. oktobra Regulu (ES) Nr. 861/2010, ar ko groza I pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (1), un it īpaši apakšiedalījumus, kas ieviesti saskaņā ar Harmonizētās Sistēmas apakšpozīciju 8443 31, un atbilstošās nodokļa likmes un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Lai pamatotu savu prasību, prasītāja izvirza tiesību pamatus, kas ir identiski tiem, kurus izvirzījusi prasītāja lietā T-34/11 Canon Europa/Komisija.

      (1)  OV 2010 L 284, 1. lpp.


title: Lieta C-212/09: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 10. novembra spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. un 56. pants — Kapitāla brīva aprite — Portugāles valsts priekšrocību akcijas ( “golden shares” ) GALP Energia SGPS SA — Iesaistīšanās privatizētas sabiedrības pārvaldībā)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/3

      Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 10. novembra spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika
      (Lieta C-212/09) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 43. un 56. pants - Kapitāla brīva aprite - Portugāles valsts priekšrocību akcijas (“golden shares”) GALP Energia SGPS SA - Iesaistīšanās privatizētas sabiedrības pārvaldībā)
      (2012/C 25/03)
      Tiesvedības valoda — portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Braun, M. Teles Romão un P. Guerra e Andrade)

         Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes, pārstāvis, C. Botelho Moniz, M. Rosado da Fonseca un P. Gouveia e Melo, advogados)

         Priekšmets

      Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. un 56. panta pārkāpums — Īpašās valsts tiesības un valsts iestāžu tiesības (golden shares) sabiedrībā GALP Energia, SGPS SA

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  saglabājot tādas īpašās tiesības GALP Energia SGPS SA kā tās, kuras šajā lietā ir paredzētas 1990. gada 5. aprīļa Likumā Nr. 11/90, kas ir privatizācijas pamatlikums (Lei Nr. 11/90, Lei Quadro das Privatizações), 1999. gada 7. jūlija Dekrētlikumā Nr. 261-A/99 par GALP — Portugāles nafta un gāze, SGPS SA — pirmo privatizācijas kārtu (Decreto-Lei no 261-A/99 aprova a 1.a fase do processo de privatização do capital social da GALP — Petróleos e Gás de Portugal, SGPS, SA) un minētās sabiedrības statūtos Portugāles valstij un citām valsts organizācijām un ir piešķirtas saistībā ar šīs valsts priekšrocību akcijām (“golden shares”), kuras šai valstij ir minētās sabiedrības pamatkapitālā, Portugāles Republika nav izpildījusi EKL 56. pantā paredzētos pienākumus;

                  2)

                  Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 180, 01.08.2009.


title: Lieta C-192/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17. aprīlī iesniedza Landesverwaltungsgericht Niederösterreich (Austrija) – OMV Refining & Marketing GmbH / Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17. aprīlī iesniedza Landesverwaltungsgericht Niederösterreich (Austrija) – OMV Refining & Marketing GmbH/Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft

   (Lieta C-192/14)
   2014/C 303/07
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Landesverwaltungsgericht Niederösterreich

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: OMV Refining & Marketing GmbH

      Atbildētājs: Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Lēmums 2013/448/ES (1) nav spēkā un ir pretrunā Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punktam, ciktāl tajā no 10.a panta 5. punkta a) un b) apakšpunktā paredzētās aprēķina bāzes tiek izslēgtas emisijas, kas ir saistītas ar iekārtās, uz kurām attiecas Direktīvas 2003/87/EK (2) I pielikums, radītajām dūmgāzēm, kā arī siltumenerģija, ko izmanto iekārtās, uz kurām attiecas Direktīvas 2003/87/EK I pielikums un kas rodas koģenerācijas iekārtās, attiecībā uz kurām saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 1. un 4. punktu un Lēmumu 2011/278/ES (3) ir ļauts bezmaksas kvotu piešķīrums?

               2)

               Vai Lēmums 2013/448/ES nav spēkā un ir pretrunā Direktīvas 2003/87/EK 3. panta e) un u) punktam pašiem par sevi un/vai kopsakarā ar Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punktu, ciktāl tajā ir noteikts, ka CO2 emisijas, kas saistītas ar dūmgāzēm, – ko rada iekārtas, uz kurām attiecas Direktīvas 2003/87/EK I pielikums, –, kā arī siltumenerģiju, ko izmanto iekārtās, uz kurām attiecas Direktīvas 2003/87/EK I pielikums un kas iegūta koģenerācijas iekārtās, ir emisijas no “elektroenerģijas ražošanas iekārtām”?

               3)

               Vai Lēmums 2013/448/ES nav spēkā un ir pretrunā Direktīvas 2003/87/EK mērķiem, ciktāl ar to tiek izjaukts samērīgums tādējādi, ka no 10.a panta 5. punkta a) un b) apakšpunktā paredzētās aprēķina bāzes tiek izslēgtas emisijas, kas saistītas ar dūmgāzu sadedzināšanu un koģenerācijas iekārtās ražoto siltumenerģiju, lai arī attiecībā uz tām ir ļauts veikt bezmaksas kvotu piešķīrumu saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 1. un 4. punktu un Lēmumu 2011/278/ES?

               4)

               Vai Lēmums 2011/278/ES nav spēkā un ir pretrunā LESD 290. pantam un Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punktam, ciktāl ar tā 15. panta 3. punktu Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punkta a) un b) apakšpunkts ir grozīti tādējādi, ka norāde uz “iekārtām, uz kurām neattiecas 3. punkts”, tiek aizstāta ar norādi uz “iekārtām, kas nav elektroenerģijas ražotāji”?

               5)

               Vai Lēmums 2013/448/ES nav spēkā un ir pretrunā Direktīvas 2003/87/EK 23. panta 3. punktam, ciktāl šis lēmums nav ticis pieņemts, pamatojoties uz Padomes Lēmuma 1999/468/EK 5.a pantā un Regulas (ES) Nr. 182/2011/EK 12. pantā noteikto regulatīvo kontroles procedūru?

               6)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pants ir jāsaprot tādējādi, ka tajā nav atļauts nepiešķirt bezmaksas kvotas, pamatojoties uz starpnozaru korekcijas koeficienta nelikumīgu aprēķināšanu?

               7)

               Vai Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punkts pats par sevi un/vai kopsakarā ar Lēmuma 2011/278/ES 15. panta 3. punktu ir jāsaprot tādējādi, ka tajā nav atļauts attiecībā uz bezmaksas kvotu piešķiršanu dalībvalstī piemērot valsts tiesību aktu, kurā ir paredzēta tāda prettiesiski aprēķinātā vienotā starpnozaru korekcijas koeficienta piemērošana, kāds ir noteikts Lēmuma 2013/448/ES 4. pantā un tā II pielikumā?

               8)

               Vai Lēmums 2013/448/ES nav spēkā un ir pretrunā Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punktam, ciktāl tajā ir iekļautas tikai emisijas no iekārtām, kuras Kopienu sistēmā ir no 2008. gada, tādējādi izslēdzot emisijas, kuras ir saistītas ar darbībām, kuras Kopienu sistēmā ir no 2008. gada (grozītajā Direktīvas 2003/87/EK I pielikumā), ja šīs darbības tika veiktas iekārtās, kuras Kopienu sistēmā ir jau bijušas līdz 2008. gadam?

               9)

               Vai Lēmums 2013/448/ES nav spēkā un ir pretrunā Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punktam, ciktāl tajā ir iekļautas tikai emisijas no iekārtām, kuras Kopienu sistēmā ir no 2013. gada, tādējādi izslēdzot emisijas, kuras ir saistītas ar darbībām, kuras Kopienu sistēmā ir no 2013. gada (grozītajā Direktīvas 2003/87/EK I pielikumā), ja šīs darbības tika veiktas iekārtās, kuras Kopienu sistēmā ir jau bijušas līdz 2013. gadam?

      (1)  Komisijas 2013. gada 5. septembra lēmums par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punktu (OV L 240, 27. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 15. nod., 7. sēj., 631. lpp.).

      (3)  Komisijas 2011. gada 27. aprīļa lēmums, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (OV L 130, 1. lpp.).


title: Lieta C-255/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. maijā iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – Bernhard Schloesser, Petra Noll/Société Air France SA

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. maijā iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – Bernhard Schloesser, Petra Noll/Société Air France SA

   (Lieta C-255/17)
   (2017/C 283/22)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Bernhard Schloesser, Petra Noll

      Atbildētāja: Société Air France SA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ir konstatējama galamērķa tiesas jurisdikcija saistībā ar tādu prasību par kompensāciju pret gaisa pārvadātāju, kas balstīta uz Regulu Nr. 261/2004 (1), ja, pamatojoties uz līgumu, kas ir noslēgts ar apkalpojošo gaisa pārvadātāju, lidojums, kura gadījumā ir paredzēta pasažiera pārsēšanās, sastāv no diviem lidojumiem un pirmais lidojums ilgi kavējas?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta F-97/09: Prasība, kas celta 2009. gada 16. novembrī — Taillard /Parlaments

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/81

         Prasība, kas celta 2009. gada 16. novembrī — Taillard/Parlaments
   (Lieta F-97/09)
   2010/C 24/156
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Christine Taillard, Thionville (Francija) (pārstāvji — N. Camboine un C. Lelievre, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Pirmkārt, lēmuma, ar kuru Eiropas Parlaments ir atzinis par nepieņemamu medicīnisko izziņu, kas apliecināja prasītājas darba nespēju, un no tā izrietošā lēmuma atsaukt atvaļinājumu, atcelšana. Otrkārt, prasītājai nodarīto zaudējumu atlīdzināšana

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2009. gada 15. janvāra lēmumu, ar kuru par nepieņemamu ir atzīta medicīniskā izziņa, kas apliecināja prasītājas darba nespēju, un no tā izrietošo lēmumu atsaukt atvaļinājumu un vajadzības gadījumā 2009. gada 14. augusta apstiprinošo lēmumu;

               —

               atzīt Eiropas Parlamentu par atbildīgu par prasītājai nodarīto kaitējumu, tātad piešķirt prasītājai zaudējumu atlīdzību EUR 12 000 apmērā vai citu, pat lielāku summu pēc Civildienesta tiesas ieskatiem;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-483/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal de première instance de Mons (Beļģija) 2008. gada 10. novembra rīkojumu — Régie communale autonome du stade Luc Varenne / État belge — SPF Finances

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal de première instance de Mons (Beļģija) 2008. gada 10. novembra rīkojumu — Régie communale autonome du stade Luc Varenne/État belge — SPF Finances

   (Lieta C-483/08)
   (2009/C 19/27)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal de première instance de Mons
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Régie communale autonome du stade Luc Varenne

      Atbildētājs: État belge — SPF Finances

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Padomes 1977. gada 17. maija Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (1), 10. pants nepieļauj tādu valsts tiesību normu interpretāciju un administratīvo praksi, saskaņā ar kuru prasījuma par pievienotās vērtības nodokļa atgūšanu termiņš, uz kura pamata tiek aprēķināts šī prasījuma noilguma termiņš, sākas dienā, kad tiek iesniegta pievienotās vērtības nodokļa deklarācija, ar kuru nodokļu maksātājs izmanto savas tiesības uz nodokļa atskaitījumu?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta C-326/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 6. jūlijā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) — Gebr. Stolle GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 6. jūlijā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) — Gebr. Stolle GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lieta C-326/10)
   ()
   2010/C 274/09
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Gebr. Stolle GmbH&Co. KG

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai mājputna liemenis ietilpst tirgus organizācijas preču saraksta numurā 0207 12 90 9990 (1) arī tad, ja vienā no ķidām, kas ir pieļaujamas saskaņā ar šo produkta kodu, atrodas mājputna sastāvdaļa, kas nav pieļaujama?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai muitas pārbaudē par to, vai eksporta produkti atbilst eksporta deklarācijā norādītajam tirgus organizācijas preču saraksta numuram, var ņemt vērā pieļaujamo bojāto vienību skaitu tādā nozīmē, ka t.s. izņēmums neietekmē eksporta kompensācijas piešķiršanu?

      (1)  OV L 322, 01.12.1998., 31. lpp.


title: Lieta F-55/08: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 30. novembra spriedums — De Nicola /Eiropas Investīciju banka (Civildienests — Eiropas Investīciju bankas personāls — Novērtēšana — Paaugstināšana amatā — Veselības apdrošināšana — Ārstniecības izdevumu segšana — Psiholoģiska vardarbība — Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Pirmās instances tiesas kompetence — Pieņemamība)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/74

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 30. novembra spriedums — De Nicola/Eiropas Investīciju banka
   (Lieta F-55/08) (1)

   (Civildienests - Eiropas Investīciju bankas personāls - Novērtēšana - Paaugstināšana amatā - Veselības apdrošināšana - Ārstniecības izdevumu segšana - Psiholoģiska vardarbība - Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Pirmās instances tiesas kompetence - Pieņemamība)
   2010/C 24/136
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carlo De Nicola, Strassen (Luksemburga) (pārstāvis — L. Isola, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji — G. Nuvoli un F. Martin, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, avocat)

      Priekšmets

   Pirmkārt, daļēji atcelt Apelācijas komitejas lēmuma par prasītāja 2006. gada novērtējumu un, otrkārt, atzīt, ka pret prasītāju ir veikta psiholoģiska vardarbība, kā arī piespriest atbildētājai izbeigt psiholoģisko vardarbību un atlīdzināt morālo un materiālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 209, 15.08.2008., 73. lpp.


title: Lieta T-221/06: Prasība, kas celta 2006. gada 18. augustā — Hipp & Co pret ITSB — Laboratorios Ordesa (BEBIMIL)

text:
               30.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/13

         Prasība, kas celta 2006. gada 18. augustā — Hipp & Co pret ITSB — Laboratorios Ordesa (BEBIMIL)

   (Lieta T-221/06)
   (2006/C 237/24)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hipp & Co (Kommanditgesellschaft) Sachseln (Šveice) (pārstāvis — M. Kinkeldey, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībniece: Laboratorios Ordesa S.L., Sant Boi de Llobregat (Spānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 2. jūnija lēmumu (lieta Nr. R571/2005-1);

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: parasītāja.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “BEBIMIL” attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 5., 29., 30. un 32. klasē.

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Laboratorios Ordesa S.L.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas un valsts vārdiska preču zīme “BLEMIL” attiecībā uz precēm, kuras, attiecīgi, ietilpst 5. un 29., 6. un 32. klasē.

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumus.

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelāciju.

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums. Savus prasījumus pamatojot, prasītāja atsaucas uz abu preču zīmju atšķirīgumu, ievērojot attiecīgās patērētāju aprindas, kā arī fonētiskas, vizuālas un konceptuālas atšķirības starp agrāko preču zīmi un apstrīdēto preču zīmi.


title: Lieta C-128/11: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 3. jūlija spriedums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — UsedSoft GmbH/Oracle International Corp. (Datorprogrammu tiesiskā aizsardzība — Lietotas, no interneta lejupielādētas programmatūras licenču tirdzniecība — Direktīvas 2009/24/EK — 4. panta 2. punkts un 5. panta 1. punkts — Izplatīšanas tiesību izsmelšana — Jēdziens “likumīgais ieguvējs” )

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/10

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 3. jūlija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — UsedSoft GmbH/Oracle International Corp.

   (Lieta C-128/11) (1)

   (Datorprogrammu tiesiskā aizsardzība - Lietotas, no interneta lejupielādētas programmatūras licenču tirdzniecība - Direktīvas 2009/24/EK - 4. panta 2. punkts un 5. panta 1. punkts - Izplatīšanas tiesību izsmelšana - Jēdziens “likumīgais ieguvējs”)
   2012/C 287/16
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: UsedSoft GmbH

      Atbildētāja: Oracle International Corp.

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof — Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvas 2009/24/EK par datorprogrammu tiesisko aizsardzību (OV L 111, 16. lpp.) 4. panta 2. punkta pirmās daļas un 5. panta 1. punkta interpretācija — Datorprogrammas eksemplāru lejupielādēšana no interneta datu nesējā, pamatojoties uz programmatūras licenci, ar īpašnieka atļauju — Iespēja kvalificēt šo darbību kā darbību, ar kuru izsmeļ īpašnieka tiesības izplatīt lejuplādētos eksemplārus –“Lietotu” lejuplādētās programmatūras licenču tirdzniecība, ko veic pirmais ieguvējs — “Likumīgā ieguvēja” jēdziens

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvas 2009/24/EK par datorprogrammu tiesisko aizsardzību 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka datorprogrammas kopijas izplatīšanas tiesības ir izsmeltas, ja autortiesību īpašnieks, kurš ir atļāvis — pat bez maksas — lejupēt no interneta šo kopiju uz datu nesēja, par cenas, kas paredzēta, lai tam sniegtu tam piederošā darba kopijas ekonomiskajai vērtībai atbilstošu atlīdzību, samaksu ir piešķīris arī šīs kopijas izmantošanas tiesības bez ierobežojuma laikā;

               2)

               Direktīvas 2009/24 4. panta 2. punkts un 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka izmantošanas licences tālākpārdošanas gadījumā, kas izraisa datorprogrammas kopijas, kura lejupēta no autortiesību īpašnieka interneta vietnes, pārdošanu, — t.i., licences, kuru pirmajam ieguvējam minētais īpašnieks sākotnēji piešķīris bez ierobežojuma laikā un par cenas samaksu, kas tam ļauj saņemt tā darba kopijas ekonomiskajai vērtībai atbilstošu atlīdzību, gadījumā — minētās licences otrais ieguvējs, kā arī jebkurš cits nākamais ieguvējs varēs atsaukties uz izplatīšanas tiesību izsmelšanu, kas paredzēta minētās direktīvas 4. panta 2. punktā, un līdz ar to varēs tikt uzskatīts par likumīgo datorprogrammas kopijas ieguvēju minētās direktīvas 5. panta 1. punkta nozīmē un izmantot pavairošanas tiesības, kas paredzētas šajā pēdējā tiesību normā.

      (1)  OV C 194, 2.7.2011.


title: Lieta T-448/05: Vispārējās tiesas 2010. gada 28. aprīļa spriedums — Oxley Threads /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Transportlīdzekļu rūpniecības tirgum paredzētu vītņu Eiropas tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Sadarbība — Samērīgums — Vienlīdzīga attieksme — Pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai)

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/24

         Vispārējās tiesas 2010. gada 28. aprīļa spriedums — Oxley Threads/Komisija
   (Lieta T-448/05) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Transportlīdzekļu rūpniecības tirgum paredzētu vītņu Eiropas tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Sadarbība - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme - Pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai)
   2010/C 148/42
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Oxley Threads Ltd (Ashton-under-Lyne, Lankšīra, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — G. Peretz, barrister, M. Rees un K. Vernon, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — N. Khan un K. Mojzesowicz)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2005. gada 14. septembra Lēmumu C(2005) 3452 par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/38.337 — PO/Vītnes), kurā ir izdarīti grozījumi ar Komisijas 2005. gada 13. oktobra Lēmumu C(2005) 3765, un, pakārtoti, samazināt prasītājam ar minēto lēmumu uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Oxley Threads Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 48, 25.02.2006.


title: Lietas T-280/99 izslēgšana no reģistra

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/28

         Lietas T-280/99 (1) izslēgšana no reģistra
   (2004/C 239/62)

      (tiesvedības valoda: holandiešu)

   Ar Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas otrās palātas priekšsēdētāja (paplašinātā sastāvā) 2004. gada 4.maijā izdoto rīkojumu, no reģistra ir izslēgta lieta T-280/99, Van Gelder Aardolie B.V., ko atbalsta Nīderlandes karaliste prasībā pret Eiropas Kopienu Komisiju.

      (1)  OV L 47, 19. 2.2000.


title: Lieta C-359/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 29. aprīļa spriedumu lietā T-9/13 The National Iranian Gas Company/Padome 2015. gada 13. jūlijā iesniedza The National Iranian Gas Company

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/47

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 29. aprīļa spriedumu lietā T-9/13 The National Iranian Gas Company/Padome 2015. gada 13. jūlijā iesniedza The National Iranian Gas Company

   (Lieta C-359/15 P)
   (2015/C 294/58)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: The National Iranian Gas Company (pārstāvji – E. Rosenfeld un S. Perrotet, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Padome

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (pirmā palāta) spriedumu lietā T-9/13, kurš apelācijas sūdzības iesniedzējai tika paziņots 2015. gada 5. maijā un ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību par tiesību akta atcelšanu, ko minētajā lietā bija cēlusi sabiedrība National Iranian Gas Company, un piesprieda tai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus;

               —

               apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzējas pirmajā instancē izvirzītos prasījumus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās tiesvedības instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja ir izvirzījusi astoņus pamatus savas apelācijas sūdzības pamatojumam.
   Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, sava nolēmuma 82. punktā konstatējot, ka Padome ir pieņēmusi Lēmumu 2012/635 (1), pamatojoties uz LES 29. pantu, un 84. punktā no tā secinot, ka uz šo lēmumu nebija jāattiecina LESD 215. panta 2. punktā paredzētās prasības. Vispārējā tiesa tāpat esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, sava nolēmuma 90. punktā nospriežot, ka Padomei bija tiesības paredzēt īstenošanas kompetenci atbilstoši LESD 291. panta 2. punkta noteikumiem. Turklāt Padome esot pieļāvusi vēl vienu kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka bija izpildīti nosacījumi LESD 291. panta 1. punkta izmantošanai. LESD 215. pantā paredzētā procedūrā būtībā esot vienīgā procedūra, kas ir piemērojama ierobežojošajiem pasākumiem. LESD 291. panta 2. punkts tādējādi nevarot tikt piemērots, jo šis pants esot piemērojams tikai pasākumiem, saistībā ar kuriem ir nepieciešami īstenošanas pasākumi. Tomēr līdzekļu iesaldēšanas pasākumi pēc to rakstura esot īstenošanas pasākumi. Līdz ar to tie materiāltiesiski nevarot ietilpt LESD 291. panta 2. punkta piemērošanas jomā. Turklāt nosacījumi LESD 291. panta 2. punkta izmantošanai neesot tikuši izpildīti, jo Padome apstrīdētajos lēmumos neesot atbilstoši pamatojusi šīs procedūras izmantošanu.
   Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja arī kritizē Vispārējo tiesu par to, ka tā ir atzinusi, ka ar Lēmuma 2010/413 (2), kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2012/35 (3) un Lēmumu 2012/635, 20. panta 1. punkta c) apakšpunktu, kā arī Regulas Nr. 267/2012 (4) 23. panta 2. punkta d) apakšpunktu netiek pārkāpti tiesiskās noteiktības un paredzamības un samērīguma principi, kā arī tiesības uz īpašumu. Vispārējās tiesas nolēmuma 61. punktā paredzētais kvantitatīvās un kvalitatīvās nozīmības kritērijs neesot ietverts apstrīdētajos aktos. Vispārējā tiesa to tādējādi esot mākslīgi radījusi ar mērķi apstiprināt apstrīdētos aktus. Tāpat šis kritērijs pats par sevi esot nenoteikts, neprecīzs un nesamērīgs. Vispārējā tiesa tādējādi pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka tas, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja ir pārskaitījusi Irānas valstij ieguldījumu, ir uzskatāms par atbalsta sniegšanu apstrīdēto aktu izpratnē.
   Treškārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja kritizē Vispārējo tiesu par kļūdas tiesību piemērošanā pieļaušanu tās sprieduma 116. un 117. punktā, ciktāl tā ir nospriedusi, ka apstrīdētie akti bija pietiekami pamatoti, lai gan Vispārējā tiesa minētā sprieduma 115. punktā pati ir atzinusi, ka apstrīdētajos aktos nebija norādīts tai inkriminētās atbalsta sniegšanas apmērs un tās īstenošanas kārtība. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja neesot varējusi no apstrīdētajiem aktiem saprast iemeslus, kuru dēļ tai bija tikušas piemērotas sankcijas, kas liecinot par nepietiekamu pamatojumu.
   Ceturtkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, sava nolēmuma 141. punktā secinot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas situācijas nepārskatīšana paredzētajā termiņā nevarēja izraisīt tās paturēšanas sankcionēto vienību sarakstā prettiesiskumu, lai gan šis pienākums ir pilnīgi objektīvs.
   Piektkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka ar apstrīdētajiem lēmumiem netiek pārkāptas apelācijas sūdzības iesniedzējas pamattiesības un ka tie nebija nesamērīgi, lai gan apstrīdētie lēmumi bija nenoteikti un neprecīzi. Līdzīgi, arī Vispārējās tiesas izstrādātais kvantitatīvās un kvalitatīvās nozīmības kritērijs esot patvaļīgs.
   Sestkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā tās sprieduma 163. un 164. punktā, atzīstot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja ir sniegusi atbalstu Irānas valdībai, jo tā bija pārskaitījusi obligāto iemaksu, lai gan šī iemaksa esot tikai nodokļa maksājums un apelācijas sūdzības iesniedzēja esot tādā pašā situācijā kā parastais nodokļu maksātājs.
   Septītkārt, Vispārējā tiesa neesot konstatējusi, ka Padome ir pārkāpusi nediskriminācijas principu, piemērojot sankcijas apelācijas sūdzības iesniedzējai, pamatojoties uz to, ka tā bija pārskaitījusi iemaksu Irānas valstij, un nepiemērojot šādas sankcijas visiem uzņēmumiem, kam ir jāveic šī iemaksa.
   Visbeidzot Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, tās sprieduma 159. punktā aizstājot pamatojumu.

      (1)  Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmums 2012/635/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 282, 58. lpp.).

      (2)  Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmums 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.).

      (3)  Padomes 2012. gada 23. janvāra Lēmums 2012/35/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 19, 22. lpp.).

      (4)  Padomes 2012. gada 23. marta Regula (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.).


title: Lieta T-212/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/62

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-212/05) (1)

   (2008/C 301/108)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 193, 6.8.2005.


title: Lieta C-658/13: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 13. maija rīkojums ( Landgericht Hannover (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Wilhelm Spitzner , Maria – Luise Spitzner / TUIfly GmbH

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/20

         Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 13. maija rīkojums (Landgericht Hannover (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Wilhelm Spitzner, Maria–Luise Spitzner/TUIfly GmbH

   (Lieta C-658/13) (1)

   2014/C 261/39
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 85, 22.3.2014.


title: Lieta F-66/15: Prasība, kas celta 2015. gada 24. aprīlī – ZZ u.c./EESK

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/50

         Prasība, kas celta 2015. gada 24. aprīlī – ZZ u.c./EESK
   (Lieta F-66/15)
   (2015/C 213/80)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ u.c. (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (EESK)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumus, ar kuriem samazina prasītāju, kuru dzīvesvieta ir Dānijā, pensijai piemērojamo korekcijas koeficientu, kā tas izriet no viņu 2014. gada jūnija pensijas izrakstiem, un prasība atlīdzināt apgalvoti nodarīto morālo kaitējumu, kas ir nodarīts ar dažādo un pretrunīgo informāciju, kura ir izmantota apstrīdēto lēmumu pamatojumam

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt 2014. gada jūnija pensijas izrakstos ietvertos lēmumus, ar kuriem, sākot ar 2014. gada 1. janvāri, tiek samazināts prasītāju pensijai piemērojamais korekcijas koeficients;

               —

               piespriest EESK atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī izmaksāt summu, kas noteikta ex aequo et bono nodarītā morālā kaitējuma atlīdzinājumam.


title: Lieta C-649/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-421/10 Cooperativa Vitivinícola Arousana, S. Coop. Galega /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un María Constantina Sotelo Ares 2011. gada 19. decembrī iesniedza Cooperativa Vitivinícola Arousana, S. Coop. Galega

text:
               25.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 58/5

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-421/10 Cooperativa Vitivinícola Arousana, S. Coop. Galega/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un María Constantina Sotelo Ares2011. gada 19. decembrī iesniedza Cooperativa Vitivinícola Arousana, S. Coop. Galega

   (Lieta C-649/11 P)
   2012/C 58/07
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Cooperativa Vitivinícola Arousana, S. Coop. Galega (pārstāvis — I. Temiño Ceniceros, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un María Constantina Sotelo Ares

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt šo apelācijas sūdzību par pieņemamu;

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-421/10;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Vispārējā tiesa neesot ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu un, konkrēti, 3. protokola par Eiropas Savienības Tiesas Statūtiem 36. pantu kopsakarā ar tā 53. pantu.

               2)

               Esot pārkāptas Cooperativa Vitivinícola Arousana, S. Coop. Galega tiesības uz aizstāvību, kā arī tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu un, konkrēti, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. pants.

               3)

               Esot pārkāpts Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas(EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts.

      (1)  Regula Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-666/11: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 7. janvāra rīkojums ( Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein — Westfalen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — M, N, O, p, Q/Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/11

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 7. janvāra rīkojums (Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein — Westfalen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — M, N, O, p, Q/Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

   (Lieta C-666/11) (1)

   2013/C 79/19
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 73, 10.03.2012


title: Lieta T-119/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 20. februāra rīkojums – USFSPEI un Loescher /Padome

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/61

         Vispārējās tiesas 2014. gada 20. februāra rīkojums – USFSPEI un Loescher/Padome
   (Lieta T-119/12) (1)

   2014/C 135/80
   Tiesvedības valoda – franču
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 165, 9.6.2012.


title: Lieta C-164/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 21. martā iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Mercedes Benz Financial Services UK Ltd

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 21. martā iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Mercedes Benz Financial Services UK Ltd

   (Lieta C-164/16)
   (2016/C 191/20)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Otra lietas dalībniece: Mercedes Benz Financial Services UK Ltd

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Ko [Direktīvas 2006/112/EK (1)] 14. panta 2. punkta b) apakšpunktā nozīmē formulējums “līgums [..] kurā paredzēts, ka parastos apstākļos īpašumtiesību pāreja notiek ne vēlāk, kā veicot pēdējo iemaksu”?

               2.

               It īpaši, vai šajā lietā formulējums “parastos apstākļos” nozīmē to, ka nodokļu iestādei ir tikai jākonstatē, ka pastāv iegādes izvēles tiesības, kas var tikt izmantotas ne vēlāk, kā veicot pēdējās iemaksas maksājumu?

               3.

               Pakārtoti, vai formulējums “parastos apstākļos” nozīmē to, ka valsts iestādei ir jāvērtē detalizētāk un jānosaka līguma ekonomiskais mērķis?

               4.

               Ja atbilde uz trešo jautājumu ir apstiprinoša:

                           a.

                           Vai 14. panta 2. punkta interpretāciju būtu jāietekmē vērtējumam par to, vai klients varētu izmantot šīs izvēles tiesības?

                           b.

                           Vai, nosakot līguma ekonomisko mērķi, nozīme ir cenai, kas būtu jāmaksā, lai izmantotu iegādes izvēles tiesības?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-169/06: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 6. marta rīkojums ( Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Northern Foods plc , The Queen / Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs , klātesot: The Melton Mowbray Pork Pie Association

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 6. marta rīkojums (Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Northern Foods plc, The Queen/Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs, klātesot: The Melton Mowbray Pork Pie Association

   (Lieta C-169/06) (1)

   (2007/C 96/53)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 121, 20.5.2006.


title: Lieta T-895/16: Prasība, kas celta 2016. gada 13. decembrī – Toontrack Music AB/EUIPO (“SUPERIOR DRUMMER”)

text:
               13.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/27

         Prasība, kas celta 2016. gada 13. decembrī – Toontrack Music AB/EUIPO (“SUPERIOR DRUMMER”)
   (Lieta T-895/16)
   (2017/C 046/31)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Toontrack Music AB (Umeå, Zviedrija) (pārstāvis – L.-E. Ström, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SUPERIOR DRUMMER” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 945 019

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 3. oktobra lēmums lietā R 2438/2015-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un

               —

               piespriest EUIPO segt pašam savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta, 7. panta 2. punkta un 65. panta pārkāpums.


title: Lieta T-402/06: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Spānija/Komisija (Kohēzijas fonds — Regula (EK) Nr. 1164/94 — Vides infrastruktūru projektu ieviešana Katalonijas teritorijā (Spānija) — Finanšu atbalsta daļēja atcelšana — Pakalpojumu publiskā iepirkuma un būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi — Piešķiršanas kritēriji — Saimnieciski visizdevīgākais piedāvājums — Vienlīdzīga attieksme — Pārskatāmība — Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums — Izdevumu atbilstība — Finanšu korekciju noteikšana — Regulas Nr. 1164/94 II pielikuma H panta 2. punkts — Samērīgums)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/19

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Spānija/Komisija
   (Lieta T-402/06) (1)

   (Kohēzijas fonds - Regula (EK) Nr. 1164/94 - Vides infrastruktūru projektu ieviešana Katalonijas teritorijā (Spānija) - Finanšu atbalsta daļēja atcelšana - Pakalpojumu publiskā iepirkuma un būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi - Piešķiršanas kritēriji - Saimnieciski visizdevīgākais piedāvājums - Vienlīdzīga attieksme - Pārskatāmība - Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums - Izdevumu atbilstība - Finanšu korekciju noteikšana - Regulas Nr. 1164/94 II pielikuma H panta 2. punkts - Samērīgums)
   2013/C 325/30
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvji — sākotnēji J. M. Rodríguez Cárcamo, vēlāk — A. Rubio González, abogados del Estado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji A. Steiblytė un L. Escobar Guerrero, vēlāk — A. Steiblytė un S. Pardo Quintillán)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 20. oktobra Lēmumu C(2006) 5105, ar kuru tiek samazināts Kohēzijas fonda atbalsts astoņu projektu ieviešanai Katalonijas autonomās kopienas (Spānija) teritorijā.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Spānijas Karaliste sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 42, 24.2.2007.


title: Lieta C-126/15: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 29. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/Portugāles Republika Valsts pienākumu neizpilde — Akcīzes nodoklis cigaretēm — Direktīva 2008/118/EK — Iekasējamība — Iekasējamības laiks un vieta — Nodokļa markas — Akcīzes preču brīva aprite — Cigarešu paciņu izplatīšanas un tirdzniecības ierobežojums laikā — Samērīguma princips

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/3

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 29. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-126/15) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Akcīzes nodoklis cigaretēm - Direktīva 2008/118/EK - Iekasējamība - Iekasējamības laiks un vieta - Nodokļa markas - Akcīzes preču brīva aprite - Cigarešu paciņu izplatīšanas un tirdzniecības ierobežojums laikā - Samērīguma princips)
   (2017/C 283/03)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Tomat un G. Braga da Cruz)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji – L. Inez Fernandes, N. Silva Vitorino un A. Cunha)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Beļģijas Karaliste (pārstāvji – M. Jacobs un J.-C. Halleux), Igaunijas Republika (pārstāve – K. Kraavi-Käerdi), Polijas Republika (pārstāvis – B. Majczyna)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nosakot, ka pēc 2007. gada 1. oktobra Portaria n.o 1295/2007 do Ministério das Finanças e da Administração Pública (Finanšu un valsts pārvaldes ministrijas noteikumi Nr. 1295/2007) 27. panta a) punktā, redakcijā, kas piemērojama šajā lietā, noteiktā termiņa beigām cigarešu iepakojumus, kuri ir nodoti patēriņam noteiktā gadā, vairs nedrīkst tirgot vai izplatīt arī tad, ja šīm precēm piemērojamā akcīzes nodokļa likme nākamajam gadam nav tikusi palielināta, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/118/EK par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK, 9. panta pirmajā daļā, un ir pārkāpusi samērīguma principu;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Portugāles Republika sedz pusi savu tiesāšanās izdevumu;

               4)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina pusi no Portugāles Republikas tiesāšanās izdevumiem;

               5)

               Beļģijas Karaliste, Igaunijas Republika un Polijas Republika savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.

      (1)  OV C 155, 11.5.2015.


title: Lieta T-381/07: Prasība, kas celta 2007. gada 27. septembrī — Itālija/Komisija

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/39

         Prasība, kas celta 2007. gada 27. septembrī — Itālija/Komisija
   (Lieta T-381/07)
   (2007/C 283/71)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — P. Gentili, Avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas Reģionālās politikas ģenerāldirektorāta 2007. gada 18. jūlija Memorandu Nr. 007584 — Programmas un projekti Kiprā, Grieķijā, Ungārijā, Itālijā, Maltā un Nīderlandē saistībā ar Komisijas veiktiem maksājumiem, kas atšķiras no pieprasītās summas. Ref. DOCUP Toscana Ob. 2 (No. CCI 2000 IT 16 2DO 001);

               —

               atcelt Eiropas Komisijas Reģionālās politikas ģenerāldirektorāta 2007. gada 21. augusta Memorandu Nr. 009059 — Programmas un projekti Kiprā, Grieķijā, Ungārijā, Itālijā, Maltā un Nīderlandē saistībā ar starpposma izdevumu apstiprināšanu un pārskatu, un maksājuma pieprasījumu. Ref. DOCUP Veneto Ob. 2 2000-2006 (No CCI 2000 IT 16 2DO 005);

               —

               atcelt Eiropas Komisijas Reģionālās politikas ģenerāldirektorāta 2007. gada 21. augusta Memorandu Nr. 009061 — Programmas un projekti Kiprā, Grieķijā, Ungārijā, Itālijā, Maltā un Nīderlandē saistībā ar Komisijas veiktiem maksājumiem, kas atšķiras no pieprasītās summas. Ref. DOCUP Ob. 2 “Lazio” 2000-2006 (No CCI 2000 IT 16 2DO 009);

               —

               atcelt Eiropas Komisijas Reģionālās politikas ģenerāldirektorāta 2007. gada 29. augusta Memorandu Nr. 009249 — Programmas un projekti Kiprā, Grieķijā, Ungārijā, Itālijā, Maltā un Nīderlandē saistībā ar Komisijas veiktiem maksājumiem, kas atšķiras no pieprasītās summas. Ref. DOCUP Piemonte 2000-2006 (No CCI 2000 IT 16 2DO 007);

               —

               atcelt Eiropas Komisijas Reģionālās politikas ģenerāldirektorāta 2007. gada 6. septembra Memorandu Nr. 009525 — Programmas un projekti Kiprā, Grieķijā, Ungārijā, Itālijā, Maltā un Nīderlandē saistībā ar Komisijas veiktiem maksājumiem, kas atšķiras no pieprasītās summas. Ref. POR “Campania” 2000-2006 (No CCI 1999 IT 16 1PO 007);

               —

               atcelt visus saistītos un iepriekšējos aktus, un tādēļ piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tie paši, kas tika izvirzīti lietā T-345/04 Itālijas Republika/Komisija (1).

      (1)  OV C 262, 23.10.2004, 55. lpp.


title: Lieta C-369/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2009. gada 1. jūlija spriedumu apvienotajās lietās T-273/06 un T-297/06 ISD Polska u.c./Komisija 2009. gada 15. septembrī iesniegušas ISD Polska sp. z o.o., Industrial Union of Donbass Corporation, ISD Polska sp. z o.o. (iepriekš Majątek Hutniczy sp. z o.o. )

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2009. gada 1. jūlija spriedumu apvienotajās lietās T-273/06 un T-297/06 ISD Polska u.c./Komisija 2009. gada 15. septembrī iesniegušas ISD Polska sp. z o.o., Industrial Union of Donbass Corporation, ISD Polska sp. z o.o. (iepriekš Majątek Hutniczy sp. z o.o.)
   (Lieta C-369/09 P)
   2009/C 312/22
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: ISD Polska sp. z o.o., Industrial Union of Donbass Corporation, :ISD Polska sp. z o.o. (iepriekš Majątek Hutniczy sp. z o.o.) (pārstāvji — C. Rapin, E. Van den Haute, avocats)

      Cita Lietas dalībniece: Eiropas Kopienu Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atzīt šo apelācijas sūdzību par pieņemamu;

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2009. gada 1. jūlija spriedumu apvienotajās lietās T-273/06 un T-297/06;

               —

               apmierināt pilnībā vai alternatīvi — daļēji prasījumus, kas tika iesniegti Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā apvienotajās lietās T-273/06 un T-297/06;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus;

               —

               gadījumā, ja Tiesa nolems, ka šī lieta nav jāizskata, piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, piemērojot Tiesas Reglamenta 69. panta 6. punkta un 72. panta a) punkta apvienotos noteikumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.
   Ar pirmo pamatu tās apstrīd Pirmās instances tiesas vērtējumu, saskaņā ar kuru 8. protokola par Polijas tērauda rūpniecības restrukturizāciju [pārstrukturēšanu], kas pievienots Aktam par Polijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai (1), 6. punktā ir paredzēta tā noteikumu piemērošana ar atpakaļejošu spēku. Prasītājas apgalvo, ka atpakaļejošo spēku nevar izsecināt ne no šīs tiesību normas formulējuma, ne mērķa vai uzbūves, kurā ir tikai precizēts, ka minētā protokola pielikumā uzskaitītie uzņēmumi var saņemt atbalstu noteiktā apmērā laika periodā no 1997. gada līdz 2003. gadam. Šī tiesību norma, citiem vārdiem, nozīmē, ka atbalsta, kas var tikt piešķirts tā saņēmējiem uzņēmumiem līdz 2003. gada beigām, aprēķināšanā ir jāņem vērā jau iepriekš piešķirtās atbalsta summas, taču neņemot vērā prettiesiski piešķirto atbalstu. Turklāt šādu interpretāciju atbalsta arī Komisija un Padome, kuras, pirmā minētā — lēmuma priekšlikumā, otrā minētā — lēmumā, konstatēja, ka 8. protokolā paredzētās saistības ir tikušas izpildītas.
   Ar otro pamatu prasītājas apgalvo, ka Pirmās instances tiesa pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, pirmkārt, ka atbalsta saņēmēji uzņēmumi principā varēja īstenot tiesisko paļāvību attiecībā uz šī atbalsta likumību tikai tādā gadījumā, ja tas tiktu piešķirts, ievērojot EKL 88. pantā paredzēto procedūru, un, otrkārt, ka 1991. gada 16. decembra Asociācijas nolīguma 2. protokolā par EOTK produktiem (2) paredzētās procedūras, ar kurām par strīdīgo atbalstu tika paziņots Komisijai un Padomei, nevarēja radīt prasītājās tiesisko paļāvību. Ir skaidrs, ka neviens formāls paziņojums par strīdīgo atbalstu nevarēja tikt īstenots saskaņā ar EKL 88. pantu, jo Polijas Republika šajā laikā vēl nebija Eiropas Savienības dalībvalsts, un ka Komisija patiešām bija informēta par šī pabalsta esamību un, izvērtējusi Polijas programmu pārstrukturēšanai un uzņēmuma iesniegtos plānus šajā sakarā, uzskatīja, ka tie atbilda Asociācijas nolīguma 2. protokola 8. panta 4. punktā paredzētajām prasībām un Pievienošanās akta 8. protokolā paredzētajiem nosacījumiem.
   Ar trešo un pēdējo pamatu prasītājas visbeidzot atsaucas uz Regulas (EK) Nr. 659/1999 (3) un Regulas (EK) Nr. 794/2004 (4) pārkāpumu. Saskaņā ar šīm regulām ar to vien, ka procentu likme, kas piemērojama strīdīgā atbalsta atgūšanai, tiek noteikta ciešā sadarbībā ar attiecīgo dalībvalsti, nepietiek, lai šo likmi uzskatītu par “atbilstošu” likmi Regulas (EK) Nr. 659/1999 14. panta otrās daļas izpratnē. Likmes, kas piemērojama valsts atbalsta atgūšanai, “atbilstošais” raksturs ir materiālo tiesību jēdziens, kas nav atkarīgs no procedūras, kāda ir jāievēro Komisijai izņēmuma gadījumos, kad tā nosaka likmi sadarbībā ar attiecīgo dalībvalsti.

      (1)  OV 2003, L 236, 948. lpp.

      (2)  Eiropas nolīgums, ar kuru izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Polijas Republiku, no otras puses (OV 1993, L 348, 2. lpp.).

      (3)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta [jaunajā redakcijā EKL 88. panta] piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).

      (4)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999 (OV L 140, 1. lpp.).


title: Lieta C-471/16 P: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 26. jūlija spriedums – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Meissen Keramik GmbH Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “meissen”, reģistrācijas pieteikums — Iebildumu noraidījums — Pirmo reizi iesniegti pierādījumi — Sagrozīšana — Agrāku preču zīmju faktiska izmantošana — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 7. panta 3. punkts — 8. panta 5. punkts — Saikne starp salīdzināmām preču zīmēm

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/14

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 26. jūlija spriedums – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Meissen Keramik GmbH

   (Lieta C-471/16 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “meissen”, reģistrācijas pieteikums - Iebildumu noraidījums - Pirmo reizi iesniegti pierādījumi - Sagrozīšana - Agrāku preču zīmju faktiska izmantošana - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 7. panta 3. punkts - 8. panta 5. punkts - Saikne starp salīdzināmām preču zīmēm)
   (2017/C 309/18)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH (pārstāvji – O. Spuhler un M. Geitz, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – M. Fischer) un Meissen Keramik GmbH (pārstāvji – M. Vohwinkel un K. Gennen, advokāti)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 454, 5.12.2016.


title: Lieta T-204/03: Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra spriedums — Haladjian Frères pret Komisiju (Konkurence — EKL 81. pants — EKL 82. pants — Detaļu izplatīšana — Paralēlais imports — Sūdzība — Lēmums noraidīt sūdzību)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/43

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra spriedums — Haladjian Frères pret Komisiju
   (Lieta T-204/03) (1)

   (Konkurence - EKL 81. pants - EKL 82. pants - Detaļu izplatīšana - Paralēlais imports - Sūdzība - Lēmums noraidīt sūdzību)
   (2006/C 294/90)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Haladjian Frères, Sorgues (Francija) (pārstāvis — N. Coutrelis, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Whelan un O. Beynet, pārstāvji, kam palīdz D. Waelbroeck, avocat)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Caterpillar, Inc., Peorija, (Ilinoisa, ASV) un Caterpillar Group Services SA, Šarleruā (Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji N. Levy, solicitor, un S. Kingston, barrister, pēc tam N. Levy un T. Graf, avocat)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2003. gada 1. aprīļa lēmumu, ar kuru tika noraidīta sūdzība par iespējamajiem EKL 81. panta un EKL 82. panta pārkāpumiem, ko iesniedza Haladjian Frères SA par Caterpillar, Inc.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja sedz pati savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies Komisijai un personām, kas iestājušās lietā.

      (1)  OV C 200, 23.08.2003.


title: Lieta T-252/16: Prasība, kas celta 2016. gada 17. maijā – Cleversafe/EUIPO (“Beyond Scale”)

text:
               8.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/23

         Prasība, kas celta 2016. gada 17. maijā – Cleversafe/EUIPO (“Beyond Scale”)
   (Lieta T-252/16)
   (2016/C 287/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cleversafe, Inc. (Čikāga, Ilinoisa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – A. Lingenfelser, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Beyond Scale” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 975 438

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 14. marta lēmums lietā R 2239/2015–4

      Prasītājas prasījums:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu.

      Izvirzītais pamats:

               —

               apstāklis, ka konkrētā preču zīme tās kopumā netikšot uztverta kā cildinošs reklāmas sauklis, kas nenorāda uz komerciālo izcelsmi.