title: Lieta C-60/16: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 13. septembra spriedums (Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Mohammad Khir Amayry/Migrationsverket Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (ES) Nr. 604/2013 — Dalībvalsts, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, noteikšana — 28. pants — Starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēja aizturēšana pārsūtīšanas nolūkā uz atbildīgo dalībvalsti — Termiņš pārsūtīšanas veikšanai — Maksimālais aizturēšanas ilgums — Aprēķināšana — Uzņemšanas pieprasījuma akceptēšana pirms aizturēšanas — Pārsūtīšanas lēmuma izpildes apturēšana

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/15

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 13. septembra spriedums (Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Mohammad Khir Amayry/Migrationsverket

   (Lieta C-60/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (ES) Nr. 604/2013 - Dalībvalsts, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, noteikšana - 28. pants - Starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēja aizturēšana pārsūtīšanas nolūkā uz atbildīgo dalībvalsti - Termiņš pārsūtīšanas veikšanai - Maksimālais aizturēšanas ilgums - Aprēķināšana - Uzņemšanas pieprasījuma akceptēšana pirms aizturēšanas - Pārsūtīšanas lēmuma izpildes apturēšana)
   (2017/C 382/17)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Mohammad Khir Amayry

      Atbildētāja: Migrationsverket

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulas (ES) Nr. 604/2013, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 28. pants, to aplūkojot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 6. panta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           —

                           tam pretrunā nav tāds valsts tiesiskais regulējums kā tas, uz kuru attiecas pamatlieta un kurā ir paredzēts, ka situācijā, kad starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēja aizturēšana sākas pēc tam, kad pieprasījuma saņēmēja dalībvalsts ir akceptējusi uzņemšanas pieprasījumu, šī aizturēšana var turpināties ilgākais divus mēnešus ar nosacījumu, pirmkārt, ka aizturēšanas ilgums nepārsniedz pārsūtīšanas procedūrai nepieciešamo laiku, kas ir novērtēts, ņemot vērā šīs procedūras konkrētās vajadzības katrā atsevišķajā gadījumā, un, otrkārt, ka attiecīgā gadījumā šis ilgums nepārsniedz sešas nedēļas no datuma, kad beidzas pārsūdzības vai pārskatīšanas apturošā iedarbība;

                           —

                           tam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums kā tas, uz kuru attiecas pamatlieta un ar kuru tādā situācijā tiek atļauta minētās aizturēšanas turpināšana trīs vai divpadsmit mēnešus, kuru laikā pārsūtīšana varēja efektīvi tikt veikta;

               2)

               Regulas Nr. 604/2013 28. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka no sešu nedēļu termiņa, sākot no brīža, kad beidzas šajā tiesību normā noteiktā pārsūdzības vai pārskatīšanas apturošā iedarbība, nav jāatskaita dienu skaits, kādu attiecīgā persona jau ir bijusi aizturēta pēc tam, kad dalībvalsts ir akceptējusi uzņemšanas vai atpakaļuzņemšanas pieprasījumu;

               3)

               Regulas Nr. 604/2013 28. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka sešu nedēļu termiņš no brīža, kad beidzas šajā tiesību normā noteiktās pārsūdzības vai pārskatīšanas apturošā iedarbība, ir piemērojams arī, ja attiecīgā persona nav īpaši pieprasījusi apturēt pārsūtīšanas lēmuma izpildi.

      (1)  OV C 111, 29.3.2016.


title: Lieta C-188/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2017. gada 14. marta rīkojumu lietā T-839/16 Todorov/Eiropas Savienības Tiesa 2017. gada 12. aprīlī iesniedza Slavo Asenov Todorov

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/26

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2017. gada 14. marta rīkojumu lietā T-839/16 Todorov/Eiropas Savienības Tiesa 2017. gada 12. aprīlī iesniedza Slavo Asenov Todorov

   (Lieta C-188/17 P)
   (2017/C 382/31)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Slavo Asenov Todorov (pārstāve – K. Mladenova, advokat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Tiesa
   Tiesa (desmitā palāta) ar 2017. gada 7. septembra rīkojumu ir atzinusi šo apelācijas sūdzību par acīmredzami nepieņemamu.


title: Lieta C-521/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 1. septembrī iesniedza Tallinna Ringkonnakohus (Igaunija) – c.v. SNB-REACT u.c./Deepak Mehta

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/34

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 1. septembrī iesniedza Tallinna Ringkonnakohus (Igaunija) – c.v. SNB-REACT u.c./Deepak Mehta

   (Lieta C-521/17)
   (2017/C 382/41)
   Tiesvedības valoda – igauņu

      Iesniedzējtiesa

      Tallinna Ringkonnakohus

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: c.v. SNB-REACT u.c.

      Atbildētājs: Deepak Mehta

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu (1) 4. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm intelektuālā īpašuma kolektīvo tiesību pārvaldes iestādes, kas pārvalda preču zīmju īpašnieku tiesības, ir jāatzīst par personām, kas ir tiesīgas savā vārdā izmantot tiesību aizsardzības līdzekļus, lai aizsargātu preču zīmju īpašnieku tiesības, un savā vārdā celt prasību tiesā, lai īstenotu preču zīmju īpašnieku tiesības?

               2)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvas 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (Direktīva par elektronisko tirdzniecību) (2) 12., 13. un 14. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka par šajās normās minēto pakalpojuma sniedzēju, kuram ir piemērojami tajās noteiktie izņēmumi no atbildības, ir uzskatāms arī pakalpojuma sniedzējs, kura pakalpojums iever tikai IP adrešu reģistrēšanu un tādējādi to anonīmas sasaistīšanas ar domēniem pieļaušanu, kā arī šo IP adrešu izīrēšanu?

      (1)  OV 2004, L 157, 45. lpp.

      (2)  OV 2000, L 178, 1. lpp.


title: Lieta C-300/16 P: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 20. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Frucona Košice a.s. Apelācija — Valsts atbalsts — “Atbalsta” jēdziens — “Ekonomiskās priekšrocības” jēdziens — Privātā kreditora kritērijs — Piemērošanas nosacījumi — Piemērošana — Eiropas Komisijas izmeklēšanas pienākumi

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/24

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 20. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Frucona Košice a.s.

   (Lieta C-300/16 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - “Atbalsta” jēdziens - “Ekonomiskās priekšrocības” jēdziens - Privātā kreditora kritērijs - Piemērošanas nosacījumi - Piemērošana - Eiropas Komisijas izmeklēšanas pienākumi)
   (2017/C 382/27)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – K. Walkerová, L. Armati, T. Maxian Rusche un B. Stromsky)

      Otra lietas dalībniece: Frucona Košice a.s. (pārstāvji – K. Lasok, QC, B. Hartnett, Barrister, J. Holmes, QC, un O. Geiss, Rechtsanwalt)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 260, 18.7.2016.


title: Lieta T-153/17: Prasība, kas celta 2017. gada 30. septembrī – FV/Padome

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/45

         Prasība, kas celta 2017. gada 30. septembrī – FV/Padome
   (Lieta T-153/17)
   (2017/C 382/56)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: FV (pārstāvis – S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

   Prasītājs lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atcelt novērtējuma ziņojumus par 2014. un 2015. gadu, kas galīgi pieņemti 2016. gada 5. decembrī;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus, uzskatot, ka šajā lietā Eiropas Savienības Padomes sagatavotajos novērtējuma ziņojumos par 2014. un 2015. gadu ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, tie nav pienācīgi pamatoti, kā arī ir pārkāpts rūpības pienākums.


title: Lieta T-755/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 26. septembra spriedums – La Rocca/EUIPO (“Take your time Pay After”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Take your time Pay After” reģistrācijas pieteikums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. panta pirmais teikums

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/44

         Vispārējās tiesas 2017. gada 26. septembra spriedums – La Rocca/EUIPO (“Take your time Pay After”)
   (Lieta T-755/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Take your time Pay After” reģistrācijas pieteikums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. panta pirmais teikums)
   (2017/C 382/54)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Alessandro La Rocca (Anzio, Itālija) (pārstāvji – A. Perani un J. Graffer, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – L. Rampini)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 4. augusta lēmumu lietā R 406/2016–1 attiecībā uz pieteikumu grafisku apzīmējumu “Take your time Pay After” reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Alessandro La Rocca atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 475, 19.12.2016.


title: Lieta C-480/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 9. augustā iesniedza Finanzgericht Köln (Vācija) – Frank Montag/Finanzamt Köln-Mitte

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 9. augustā iesniedza Finanzgericht Köln (Vācija) – Frank Montag/Finanzamt Köln-Mitte

   (Lieta C-480/17)
   (2017/C 382/39)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Köln

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Frank Montag

      Atbildētāja: Finanzamt Köln-Mitte

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 49. pants saistībā ar tā 54. pantu pieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru nodokļa maksātāja nerezidenta obligātās iemaksas aroda pensiju shēmā (kuras pamatojas uz viņa līdzdalību dalībvalsts advokātu kolēģijā, un šī līdzdalība saskaņā ar aroda tiesību aktiem ir obligāta, lai viņš varētu praktizēt vairākās dalībvalstīs), nesamazina ienākumus ierobežota nodokļa maksāšanas pienākuma gadījumā, bet nodokļa maksātājiem rezidentiem, kuriem ir neierobežots nodokļa maksāšanas pienākums, tiek piešķirts saskaņā ar valsts tiesībām ierobežota apjoma atskaitījums no ienākumiem?

               2)

               Vai LESD 49. pants saistībā ar tā 54. pantu nepieļauj pirmajā jautājumā raksturoto tiesisko regulējumu, ja nodokļa maksātājs papildus savām obligātajām iemaksām veic citas – brīvprātīgas – papildu iemaksas aroda pensiju shēmai un dalībvalsts par to summu nesamazina ienākumus, lai gan vēlāk izmaksājamās pensijas šajā dalībvalstī saskaņā ar valsts tiesībām, iespējams, tiks apliktas ar nodokli arī saistībā ar ierobežotu nodokļa maksāšanas pienākumu?

               3)

               Vai LESD 49. pants saistībā ar tā 54. pantu nepieļauj pirmajā jautājumā raksturoto tiesisko regulējumu, ja nodokļa maksātājs neatkarīgi no savas advokāta licences un iemaksām aroda pensiju shēmā veic iemaksas saskaņā ar brīvprātīgi noslēgtu privātās pensiju apdrošināšanas līgumu un dalībvalsts par to summu nesamazina ienākumu, lai gan vēlāk izmaksājamās pensijas šajā dalībvalstī saskaņā ar valsts tiesībām, iespējams, tiks apliktas ar nodokli arī ierobežota nodokļa maksāšanas pienākuma gadījumā?


title: Lieta C-591/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 13. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste Valsts pienākumu neizpilde — Valsts atbalsts — Lēmums 2011/678/ES — Valsts atbalsts transmisīvās sūkļveida encefalopātijas (TSE) skrīninga liellopiem finansēšanai — Ar iekšējo tirgu nesaderīgs atbalsts — Atgūšanas pienākums — Neizpilde

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 13. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-591/14) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Valsts atbalsts - Lēmums 2011/678/ES - Valsts atbalsts transmisīvās sūkļveida encefalopātijas (TSE) skrīninga liellopiem finansēšanai - Ar iekšējo tirgu nesaderīgs atbalsts - Atgūšanas pienākums - Neizpilde)
   (2017/C 382/03)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland, B. Stromsky, S. Noë un H. van Vliet)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji – C. Pochet un L. Van den Broeck un J.-C. Halleux, pārstāvji, kuriem palīdz L. Van den Hende un J. Charles, avocats)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai no atbalsta saņēmējiem atgūtu valsts atbalstu, kas Komisijas 2011. gada 27. jūlija Lēmuma 2011/678/ES par valsts atbalstu transmisīvās sūkļveida encefalopātijas (TSE) skrīninga liellopiem finansēšanai, kuru īstenojusi Beļģija (valsts atbalsts C 44/08 (ex NN 45/04), 1. panta 3. un 4. punktā ir atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar iekšējo tirgu, un neinformējot Eiropas Komisiju par pasākumiem, kas veikti, lai izpildītu šī lēmuma prasības, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi LESD 288. panta ceturtajā daļā un minētā lēmuma 2.–4. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 73, 2.3.2015.


title: Lieta C-552/15: Tiesas (virspalāta) 2017. gada 19. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Īrija Valsts pienākumu neizpilde — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Mehāniskie transportlīdzekļi — Mehāniskais transportlīdzeklis, ko dalībvalsts rezidents nomā vai iegādājas līzingā no citā dalībvalstī reģistrēta piegādātāja — Reģistrācijas nodoklis — Nodokļa samaksa pilnībā reģistrācijas brīdī — Nodokļa atmaksas nosacījumi — Samērīgums

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/7

         Tiesas (virspalāta) 2017. gada 19. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Īrija
   (Lieta C-552/15) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Mehāniskie transportlīdzekļi - Mehāniskais transportlīdzeklis, ko dalībvalsts rezidents nomā vai iegādājas līzingā no citā dalībvalstī reģistrēta piegādātāja - Reģistrācijas nodoklis - Nodokļa samaksa pilnībā reģistrācijas brīdī - Nodokļa atmaksas nosacījumi - Samērīgums)
   (2017/C 382/06)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Wasmeier un J. Tomkin)

      Atbildētāja: Īrija (pārstāvji – E. Creedon, L. Williams un M. A. Joyce, piedaloties M. Collins, SC, S. Kingston un C. Daly, BL)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               paredzot pienākumu iepriekš pilnībā samaksāt transportlīdzekļu reģistrācijas nodokli, kas piemērojams galīgas reģistrācijas gadījumā, neatkarīgi no šajā dalībvalstī ievestā transportlīdzekļa Īrijā paredzētās lietošanas faktiskā ierobežotā ilguma, kaut arī līzinga vai nomas pagaidu raksturs ir ticis precīzi noteikts un iepriekš ir zināms, Īrija nav izpildījusi LESD 56. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               atturoties paredzēt procentu maksājumu, atmaksājot transportlīdzekļu reģistrācijas nodokli, un ieturot administratīvos izdevumus EUR 500 apmērā no atmaksājamās reģistrācijas nodokļa summas, Īrija nav izpildījusi LESD 56. pantā paredzētos pienākumus;

               3)

               Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 414, 14.12.2015.


title: Lieta C-589/15 P: Tiesas (virspalāta) 2017. gada 12. septembra spriedums – Alexios Anagnostakis/Eiropas Komisija Apelācija — Institucionālās tiesības — Pilsoņu iniciatīva, ar ko Eiropas Komisija tiek aicināta iesniegt likumdošanas priekšlikumu par dalībvalstu, kuras atrodas nepieciešamības stāvoklī, valsts parāda norakstīšanu — Reģistrācijas pieteikums — Komisijas atteikums — Komisijas kompetences acīmredzama neesamība — Regula (ES) Nr. 211/2011 — 4. panta 2. punkta b) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — LESD 122. pants — LESD 136. pants — Pārkāpums

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/10

         Tiesas (virspalāta) 2017. gada 12. septembra spriedums – Alexios Anagnostakis/Eiropas Komisija
   (Lieta C-589/15 P) (1)

   (Apelācija - Institucionālās tiesības - Pilsoņu iniciatīva, ar ko Eiropas Komisija tiek aicināta iesniegt likumdošanas priekšlikumu par dalībvalstu, kuras atrodas nepieciešamības stāvoklī, valsts parāda norakstīšanu - Reģistrācijas pieteikums - Komisijas atteikums - Komisijas kompetences acīmredzama neesamība - Regula (ES) Nr. 211/2011 - 4. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - LESD 122. pants - LESD 136. pants - Pārkāpums)
   (2017/C 382/10)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Alexios Anagnostakis (pārstāvji – A. Anagnostakis, dikigoros, F. Moyse, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Konstantinidis un H. Krämer)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Alexios Anagnostakis atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 7, 11.1.2016.


title: Lieta C-473/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 2. augustā iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Repsol Butano S.A./Administración del Estado

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 2. augustā iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Repsol Butano S.A./Administración del Estado

   (Lieta C-473/17)
   (2017/C 382/37)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Repsol Butano S.A.

      Atbildētāja: Administración del Estado

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ņemot vērā Federutility
                   (1) lietā iedibināto judikatūru, vai pasākums, ar kuru, lai aizsargātu sociāli neaizsargātos patērētājus, tiek noteikta sašķidrinātās gāzes balona maksimālā cena, ir saderīgs ar minēto judikatūru vai atbilst samērīguma principam, ja atsevišķi vai kopā ar citiem iestājas kāds no šādiem apstākļiem:

                           —

                           pasākums vispārēji attiecas uz visiem patērētājiem un ir pieņemts uz nenoteiktu laiku, “kamēr konkurences apstākļi šajā tirgū nav uzskatāmi par pietiekamiem”,

                           —

                           pasākums tiek pagarināts jau vairāk nekā [1]8 gadus;

                           —

                           pasākums var sekmēt vājas konkurences stāvokļa iesaldēšanu, radot šķēršļus jaunu tirgus dalībnieku ienākšanai?

               2)

               Ņemot vērā minētajā Federutility lietā iedibināto judikatūru, vai pasākums, kurā, lai aizsargātu sociāli neaizsargātos patērētājus vai grūti sasniedzamu apgabalu iedzīvotājus, ir noteikta obligāta sašķidrinātās gāzes balonu piegāde mājās, ir saderīgs ar minēto judikatūru vai atbilst samērīguma principam, ja atsevišķi vai kopā ar citiem iestājas kāds no iepriekšējā jautājumā uzskaitītajiem apstākļiem?

      (1)  Spriedums, 2010. gada 20. aprīlis, Federutility u.c., C-265/08, EU:C:2010:205.


title: Lieta T-554/17: Prasība, kas celta 2017. gada 16. augustā – González Calvet/VNV

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/47

         Prasība, kas celta 2017. gada 16. augustā – González Calvet/VNV
   (Lieta T-554/17)
   (2017/C 382/58)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Ramón González Calvet (Barselona, Spānija) un Joan González Calvet (Barselona, Spānija)) (pārstāvis – P. Molina Bosch, advokāts)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi:

               —

               uzskatīt par iesniegtu prasību, kas vērsta pret Vienotās noregulējuma valdes Lēmumu SRB/EES/2017/08, un pēc attiecīgām juridiskām procedūrām pasludināt spriedumu, atzīstot šo prasību par pamatotu un Vienotās noregulējuma valdes Lēmumu SRB/EES/2017/08 – par spēkā neesošu, un atstāt bez iedarbības minētā lēmuma īstenošanu un darbības, kas tika veiktas šī lēmuma īstenošanas dēļ. Gadījumā, ja šī lēmuma spēkā neesamība netiks atzīta, prasītāji lūdz pienācīgi atlīdzināt par viņu akciju zaudējumu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-575/17: Prasība, kas celta 2017. gada 17. augustā – Algebris (UK) Ltd un citi/VNV

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/47

         Prasība, kas celta 2017. gada 17. augustā – Algebris (UK) Ltd un citi/VNV
   (Lieta T-575/17)
   (2017/C 382/59)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Algebris (UK) Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste), Anchorage Capital Group LLC (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis), Ronit Capital LLP (Londona) (pārstāvji – T. Soames un J. Vandenbussche, advokāti, R. East, Solicitor, un N. Chesaites, Barrister)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt pilnībā Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija Lēmumu SRB/EES/2017/08 attiecībā uz noregulējuma shēmas pieņemšanu Banco Popular Español, S.A. (1) vai alternatīvi, tā 1. un/vai 6. pantu;

               —

               piespriest VNV atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vienotā noregulējuma valde esot nopietni pārkāpusi konfidencialitātes un dienesta noslēpuma principus, kas ir pretrunā LESD 339. pantam un Regulas (ES) No 806/2014 (2) 88. panta 1. punktam, kā arī Tiesas judikatūrai, un tādējādi neesot ievērojusi prasītāju tiesības uz labu pārvaldību, ko paredz Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvotas acīmredzamās kļūdas vērtējumā, Eiropas Komisijai piemērojot Regulas Nr. 806/2014 14., 18., 20., 21., 22. un 24. pantu.

                           —

                           Šajā ziņā prasītājas apgalvo, ka Banco Popular novērtējums, kas ir noregulējuma shēmas ietverto īstenoto noregulējuma darbību pamatā, neesot bijis godīgs, piesardzīgs vai uzticams un esot bijis neatbilstošs principam “neviens kreditors nav sliktākā situācijā”; tādējādi to nevarētu uzskatīt par precīzu, ticamu un pamatotu pierādījumu, ar ko varētu pamatot attiecīgās noregulējuma shēmas pieņemšanu, un līdz ar to par tādu, ar ko varētu attaisnot apstrīdētā lēmuma pieņemšanu. Turklāt un to pašu iemeslu dēļ attiecīgā noregulējuma shēma (kā arī apstrīdētais lēmums) esot bijis acīmredzami nesamērīgs, pārsniedzot nepieciešamo pasākumu robežas noregulējuma mērķu sasniegšanai.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot atsavinājusi prasītāju īpašumu, pārkāpjot to pamattiesības, kuru aizsardzību paredz ES tiesību vispārējie tiesību principi un kas ir noteiktas Pamattiesību hartas 17. pantā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka VNV neesot nodrošinājusi atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam un Tiesas judikatūrai prasītāju tiesības tikt uzklausītām noregulējuma procesa gaitā.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka attiecīgā noregulējuma shēma neesot tikusi Komisijas likumīgi apstiprināta un tādējādi apstrīdētais lēmums nebija likumīgi stājies spēkā.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka pirms tās Lēmuma (ES) 2017/1246, ar ko apstiprina Banco Popular Español, S.A. noregulējuma shēmu, pieņemšanas, Eiropas Komisija neesot pienācīgi izvērtējusi vai vispār neesot izvērtējusi attiecīgās noregulējuma shēmas diskrecionāros aspektus. Tas veido Komisijas pienākumu, kas uzlikti ar Regulu (ES) Nr. 806/2014 un norādīti Tiesas judikatūrā Meroni lietā, neizpildi. Tādejādi VNV esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un tiesībās, secinot, ka tās lēmums, ar kuru tika pieņemta attiecīgā noregulējuma shēma, varētu būt stājies vai esot stājies spēkā; turklāt, vai pakārtoti, jebkurā gadījumā šī noregulējuma shēma, kas tika apstiprināta ar attiecīgo apstrīdēto lēmumu, nebija likumīgi stājusies spēkā.

      (1)  Komisijas 2017. gada 7. jūnija Lēmums (ES) 2017/1246, ar ko apstiprina Banco Popular Español, S.A. noregulējuma shēmu (izziņots ar dokumentu C(2017) 4038), OV 2017 L 178, 15. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 15. jūlija Regula (ES) Nr. 806/2014, ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010.


title: Lieta C-469/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 4. augustā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Funke Medien NRW GmbH/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 4. augustā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Funke Medien NRW GmbH/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-469/17)
   (2017/C 382/36)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Atbildētāja un Revision [kasācijas] sūdzības iesniedzēja: Funke Medien NRW GmbH

      Prasītāja un atbildētāja Revision sūdzības tiesvedībā: Vācijas Federatīvā Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai atbilstoši Savienības tiesību normām par autoru ekskluzīvajām tiesībām uz savu darbu reproducēšanu (Direktīvas 2001/29/EK (1) 2. panta a) punkts) un izziņošanu, ieskaitot publiskošanu (Direktīvas 2001/29/EK 3. panta 1. punkts), kā arī izņēmumiem no šīm tiesībām vai to ierobežojumiem (Direktīvas 2001/29/EK 5. panta 2. un 3. punkts) ir pieļaujama transponēšanas brīvība valsts tiesībās?

               2)

               Ciktāl, nosakot Direktīvas 2001/29/EK 5. panta 2. un 3. pantā paredzēto izņēmumu no autoru ekskluzīvajām tiesībām uz savu darbu reproducēšanu (Direktīvas 2001/29/EK 2. panta a) punkts) un izziņošanu, ieskaitot publiskošanu (Direktīvas 2001/29/EK 3. panta 1. punkts), vai minēto tiesību ierobežojumu piemērojamību, ir jāņem vērā ES Pamattiesību hartā paredzētās pamattiesības?

               3)

               Vai ar pamattiesībām, kas ir saistītas ar informācijas brīvību (ES Pamattiesību hartas 11. panta 1. punkta otrais teikums) vai preses brīvību (ES Pamattiesību hartas 11. panta 2. punkts), var attaisnot tādus izņēmumus no autoru ekskluzīvajām tiesībām uz savu darbu reproducēšanu (Direktīvas 2001/29/EK 2. panta a) punkts) un izziņošanu, ieskaitot publiskošanu (Direktīvas 2001/29/EK 3. panta 1. punkts), vai tādus minēto tiesību ierobežojumus, kas nav Direktīvas 2001/29/EK 5. panta 2. un 3. punktā paredzētie izņēmumi vai ierobežojumi?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā, OV L 167, 10. lpp.


title: Lieta C-513/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. augustā iesniedza Amtsgericht Köln (Vācija) – administratīvā pārkāpuma procedūra pret Josef Baumgartner

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/33

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. augustā iesniedza Amtsgericht Köln (Vācija) – administratīvā pārkāpuma procedūra pret Josef Baumgartner

   (Lieta C-513/17)
   (2017/C 382/40)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Köln

      Pamatlietas puses

      Josef Baumgartner

      Citi lietas dalībnieki: Bundesamt für Güterverkehr, Staatsanwaltschaft Köln

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Regulas (EK) Nr. 561/2006 (1) 19. panta 2. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka uzņēmumam vai uzņēmuma vadītājam atbilstoši OWiG [Administratīvo pārkāpumu kodeksa] 30., 9. un 130. pantam par administratīvo pārkāpumu, kas ir izdarīts uzņēmuma juridiskās adreses atrašanās vietā, sodu var piemērot tikai dalībvalsts, kuras teritorijā atrodas uzņēmuma juridiskā adrese? Vai arī citas dalībvalstis var piemērot sodu par administratīvo pārkāpumu, ja tas ir ticis konstatēts to teritorijā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regula (EK) Nr. 561/2006, ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu, groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 3821/85 un Padomes Regulu (EK) Nr. 2135/98 un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 (OV L 102, 1. lpp.).


title: Lieta C-245/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 11. maijā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) – Pedro Viejobueno Ibáñez un Emilia de la Vara González/Consejería de Educación de Castilla-La Mancha

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 11. maijā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) – Pedro Viejobueno Ibáñez un Emilia de la Vara González/Consejería de Educación de Castilla-La Mancha

   (Lieta C-245/17)
   (2017/C 382/32)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Pedro Viejobueno Ibáñez un Emilia de la Vara González

      Otra lietas dalībniece: Consejería de Educación de Castilla-La Mancha

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai mācību gada mācību perioda beigas var uzskatīt par objektīvu iemeslu, kas attaisno atšķirību attieksmē pret iepriekš minētajiem pagaidu ierēdņu statusā nodarbinātajiem vidusskolas mācībspēkiem un pastāvīgo ierēdņu statusā nodarbinātajiem vidusskolas mācībspēkiem?

               2)

               Vai ar diskriminācijas aizlieguma principu ir saderīgi, ka šiem pagaidu ierēdņu statusā nodarbinātajiem vidusskolas mācībspēkiem, kuru dienesta attiecības tiek izbeigtas mācību perioda beigās, nav iespējams izmantot atvaļinājumu kā faktiskas atpūtas laiku, to aizstājot ar atbilstošu atlīdzinājumu?

               3)

               Vai ar šo noteikta laika darba ņēmēju jēdzienam atbilstošo ierēdņu diskriminācijas aizlieguma principu ir saderīga tāda abstrakta tiesību norma kā 2012. gada 12. jūlija reģionālā likuma 5/2012 par Kastīlijas-Lamančas autonomās kopienas vispārējo budžetu 2012. gadam 13. papildnoteikums, ar kuru nolūkā sasniegt budžeta taupības un deficīta novēršanas mērķus tostarp tika apturēta Izglītības un zinātnes ministrijas un ANPE arodbiedrības starpā noslēgtā 1994. gada 10. marta nolīguma, kas publicēts ar Izglītības un zinātnes ministrijas personāla un dienestu ģenerāldirekcijas 1994. gada 15. marta lēmumu (1994. gada 28. martaBOMEC), piemērošanu jautājumā par jūlija un augusta atalgojuma un atvaļinājuma naudas maksājumiem gan personālam, kas aizvieto ilgāk par pieciem ar pusi mēnešiem, gan personālam, kas aizpilda vakantās amata vietas, un tiek noteikts, ka pagaidu ierēdņu statusā nodarbinātajiem neuniversitātes mācībspēkiem ir jāsaņem atvaļinājuma nauda vai nu par 22 darbadienām gadījumā, ja iecelšana amatā ir bijusi uz visu mācību gada laiku, vai tam proporcionāli atbilstošu dienu skaitu?


title: Lieta T-572/17: Prasība, kas celta 2017. gada 21. augustā – UC/Parlaments

text:
               30.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 369/31

         Prasība, kas celta 2017. gada 21. augustā – UC/Parlaments
   (Lieta T-572/17)
   (2017/C 369/43)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: UC (pārstāvis – A. Tymen, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu,

         un līdz ar to

               —

               atcelt prasītāja 2015. gada novērtējuma ziņojumu, kā arī lēmumu 2015. gadā prasītājam piešķirt tikai divus nopelnu punktus;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2017. gada 9. maija lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītāja 2017. gada 13. janvāra sūdzība;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt zaudējumus, kas ex aequo et bono ir noteikti EUR 9 000 apmērā par prasītājam nodarītā morālā kaitējuma atlīdzināšanu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, pirmkārt, ir pārkāpts Pamattiesību hartas 41. pants un Civildienesta noteikumu 25. pants un, otrkārt, nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu un ir pārkāptas prasītāja tiesības uz aizstāvību.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības tikt uzklausītam un ir pārkāpts Hartas 41. pants.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.


title: Lieta T-451/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 15. septembra spriedums – sheepworld/EUIPO (“Bester Papa”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Bester Papa” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               30.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 369/16

         Vispārējās tiesas 2017. gada 15. septembra spriedums – sheepworld/EUIPO (“Bester Papa”)
   (Lieta T-451/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Bester Papa” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 369/23)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: sheepworld AG (Ursensollen, Vācija) (pārstāvis – S. von Rüden, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – M. Fischer)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 26. maija lēmumu lietā R 94/2016-4 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “Bester Papa” kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Sheepworld AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 364, 3.10.2016.


title: Lieta C-479/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2017. gada 7. jūnija spriedumu lietā T-673/15 Guardian Europe/Eiropas Savienība 2017. gada 8. augustā iesniedza Guardian Europe Sàrl

text:
               30.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 369/4

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2017. gada 7. jūnija spriedumu lietā T-673/15 Guardian Europe/Eiropas Savienība 2017. gada 8. augustā iesniedza Guardian Europe Sàrl

   (Lieta C-479/17 P)
   (2017/C 369/05)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Guardian Europe Sàrl (pārstāvji – C. O’Daly, Solicitor, F. Louis, advokāts)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienība, kuru pārstāv 1) Eiropas Savienības Tiesa un 2) Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               1)

               atcelt spriedumu, ciktāl tā rezolutīvās daļas 3. punktā ir daļēji noraidīta Guardian Europe ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 268. pantu un 340. panta otro daļu pamatotā prasība atlīdzināt zaudējumus;

               2)

               noteikt, ka Tiesa pati var lemt par prasītājas prasījumiem atlīdzināt zaudējumus, un līdz ar to:

                           a)

                           ES, ko pārstāv Eiropas Savienības Tiesa, atlīdzināt Guardian Europe zaudējumus, kas radās tādēļ, ka Vispārējā Tiesa neizlēma lietu saprātīgā termiņā atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantam un Eiropas Cilvēktiesību un Pamatbrīvību konvencijas 6. panta 1. punktam, konkrēti piespriest izmaksāt šādas summas: (i) EUR 1 388 000 par alternatīvajām izmaksām/negūto peļņu; (ii) EUR 143 675,78 par papildu garantijas izmaksām; un (iii) par nemantisko kaitējumu, to izsakot atbilstošā procentuālā apmērā no naudas soda, kas Guardian ir uzlikts ar lēmumu;

                           b)

                           ES, ko pārstāv Komisija un Eiropas Savienības Tiesa, piespriest atlīdzināt Guardian zaudējumus, kas ir nodarīti tādēļ, ka Komisija un Vispārējā tiesa ir pārkāpušas vienlīdzīgas attieksmes principu, konkrēti piespriest izmaksāt šādas summas: (i) EUR 7 712 000 par alternatīvajām izmaksām/negūto peļņu; (ii) par nemantisko kaitējumu, to izsakot atbilstošā procentuālā apmērā no naudas soda, kas Guardian ir uzlikts ar lēmumu;

                           c)

                           noteikt kompensācijas procentus summām par a) apakšpunktā minēto (sākot no 2010. gada 27. jūlija līdz dienai, kurā Tiesa pieņems nolēmumu par šo apelāciju) un par b) apakšpunktā minēto (sākot no 2010. gada 19. novembra līdz dienai, kurā Tiesa pieņems nolēmumu par šo apelāciju), atbilstoši ikgadējās inflācijas likmei, ko Eurostat konstatē dalībvalstī (Luksemburgā), kur Guardian Europe ir reģistrēta;

                           d)

                           noteikt kavējuma procentus summām par a) un b) apakšpunktā minēto sākot no dienas, kurā Tiesa pasludinās spriedumu par šo apelāciju, līdz to pilnīgai samaksai, atbilstoši Eiropas Centrālas bankas (ECB) savām galvenajām kapitāla refinansēšanas operācijām piemērotajai likmei, to palielinot par diviem procentpunktiem;

               3)

               ciktāl nepieciešams, pakārtoti 2. punkta a)-d) apakšpunktā prasītajam, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējai tiesai nolēmuma pieņemšanai pēc būtības; un

               4)

               piespriest pārējām lietas dalībniecēm atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas izdevumus saistībā ar apelāciju un tiesvedību Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Savā spriedumā Vispārējā tiesa ir pārkāpusi LESD 268. pantu un 340. panta otro daļu un tā nav piemērojusi ES tiesībās izmantoto “uzņēmuma” jēdzienu, izdarot secinājumu, ka Guardian Europe nav cietusi no nekāda peļņas samazinājuma tādēļ, ka Vispārējā tiesa saprātīgā laikposmā nav izspriedusi lietu T-82/08 Guardian Industries Corp. un Guardian Europe Sàrl/Komisija.

               2)

               Savā spriedumā Vispārējā tiesa ir pārkāpusi LESD 268. pantu un 340. panta otro daļu, tā nav piemērojusi ES tiesībās izmantoto “uzņēmuma” jēdzienu un ir nonākusi pie būtiski kļūdainiem secinājumiem; šī kļūda ir acīmredzama no Vispārējā tiesā iesniegtajiem dokumentiem, jo tā ir lēmusi, ka Guardian Europe cieta vienīgi 82 % no zaudējumiem, kas ir saistīti ar garantijas izmaksām, kas bija jāmaksā laikposmā, kamēr Vispārējā tiesa nesaprātīgi kavējās izlemt lietu lietā T-82/08, Guardian Industries Corp. un Guardian Europe Sàrl/Komisija.

               3)

               Savā spriedumā Vispārējā tiesa ir pārkāpusi LESD 268. pantu un 340. panta otro daļu, lemjot, ka Guardian Europe nav cietusi nemateriālo kaitējumu sprieduma lietā T-82/08, Guardian Industries Corp. un Guardian Europe Sàrl/Komisija nepieņemšanas saprātīgā laikposmā dēļ.

               4)

               Savā spriedumā Vispārējā tiesa ir pārkāpusi LESD 268. pantu un 340. panta otro daļu un tā nav piemērojusi ES tiesībās izmantoto “uzņēmuma” jēdzienu, nolemjot, ka vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpuma sekas Komisijas Lēmumā C(2007) 5791, final, (1) – Lokšņu stikls un Vispārējās tiesas spriedumā lietā T-82/08, Guardian Industries Corp. un Guardian Europe Sàrl/Komisija nebija peļņas zaudējums.

               5)

               Savā spriedumā Vispārējā tiesa ir pārkāpusi LESD 268. pantu un 340. panta otro daļu, nolemjot, ka vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpuma sekas Komisijas Lēmumā C(2007) 5791, final – Lokšņu stikls un Vispārējās tiesas spriedumā lietā T-82/08, Guardian Industries Corp. un Guardian Europe Sàrl/Komisija neizraisīja nemateriālu kaitējumu, un

               6)

               Savā spriedumā Vispārējā tiesa ir pārkāpusi LESD 268. pantu un 340. panta otro daļu, nolemjot, ka atbildību par zaudējumiem ES tiesību pārkāpuma dēļ var konstatēt vienīgi pēdējās instances tiesa un tātad ne Vispārējā tiesa.

      (1)  Komisijas 2007. gada 28. novembra Lēmums C(2007) 5791, final, par procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/39165 – Lokšņu stikls).


title: Lietas T-107/15 un T-347/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 18. septembra spriedums – Uganda Commercial Impex/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Kongo Demokrātisko Republiku — Līdzekļu iesaldēšana — To personu, vienību un organizāciju saraksts, kuras pārkāpj Kongo Demokrātiskai Republikai noteikto ieroču embargo — Prasītājas nosaukuma saglabāšana sarakstā

text:
               30.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 369/7

         Vispārējās tiesas 2017. gada 18. septembra spriedums – Uganda Commercial Impex/Padome
   (Lietas T-107/15 un T-347/15) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Kongo Demokrātisko Republiku - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un organizāciju saraksts, kuras pārkāpj Kongo Demokrātiskai Republikai noteikto ieroču embargo - Prasītājas nosaukuma saglabāšana sarakstā)
   (2017/C 369/08)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Uganda Commercial Impex Ltd (Kampala, Uganda) (pārstāvji – lietā T-107/15 S. Zaiwalla, P. Reddy, Z. Burbeza, A. Meskarian, K. Mittal, solicitors un R. Blakeley, barrister un lietā T-347/15 S. Zaiwalla, P. Reddy, A. Meskarian, K. Mittal un R. Blakeley)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – lietā T-107/15 sākotnēji B. Driessen un E. Dumitriu-Segnana, vēlāk B. Driessen un M. Veiga un lietā T-347/15 B. Driessen, E. Dumitriu-Segnana un M. Veiga)

      Priekšmets

   Lietā T-107/15: prasība atbilstoši LESD 263. pantam, ar ko tiek lūgts atcelt Padomes 2014. gada 1. decembra Īstenošanas lēmumu 2014/862/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2014, L 346, 36. lpp.), un Padomes 2014. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1275/2014, ar kuru īsteno 9. panta 1. un 4. punktu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2014, L 346, 3. lpp.), un, ja nepieciešams, atzīt par nepiemērojamu prasītājai Padomes 2005. gada 18. jūlija Regulas (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2005, L 193, 1. lpp.), 9. panta 1. punktu, un lietā T 347/15: prasība atbilstoši LESD 263. pantam, ar ko tiek lūgts atcelt Padomes 2015. gada 20. aprīļa Lēmumu (KĀDP) 2015/620, ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2015, L 102, 43. lpp.), un Padomes 2015. gada 20. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) 2015/614, ar kuru īsteno 9. panta 4. punktu Regulā (EK) Nr. 1183/2005 (OV 2015, L 102, 10. lpp.), un, ja nepieciešams, atzīt par prasītājai nepiemērojamu Regulas Nr. 1183/2005 9. panta 1. punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apvienot lietas T-107/15 un T-347/15 sprieduma taisīšanai;

               2)

               prasības noraidīt;

               3)

               Uganda Commercial Impex Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 26.5.2015.


title: Lieta T-315/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 19. septembra spriedums – Tamasu Butterfly Europa/EUIPO – adp Gauselmann (“Butterfly”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Butterfly” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme un agrāka valsts firma “Butterfly” — Relatīvi atteikuma pamati — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 4. un 5. punkts

text:
               30.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 369/13

         Vispārējās tiesas 2017. gada 19. septembra spriedums – Tamasu Butterfly Europa/EUIPO – adp Gauselmann (“Butterfly”)
   (Lieta T-315/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Butterfly” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme un agrāka valsts firma “Butterfly” - Relatīvi atteikuma pamati - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 4. un 5. punkts)
   (2017/C 369/18)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tamasu Butterfly Europa GmbH (Moers, Vācija) (pārstāvis – C. Röhl, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – R. Pethke un D. Hanf)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Vācija) (pārstāvis – P. Koch Moreno, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 17. marta lēmumu lietā R 221/2015-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Tamasu Butterfly Europa un adp Gauselmann

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Tamasu Butterfly Europa GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 287, 8.8.2016.


title: Lieta T-543/17: Prasība, kas celta 2017. gada 11. augustā – EIB/Sīrija

text:
               30.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 369/28

         Prasība, kas celta 2017. gada 11. augustā – EIB/Sīrija
   (Lieta T-543/17)
   (2017/C 369/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji – P. Chamberlain, T. Gilliams, J. Shirran un F. de Borja Oxangoiti Briones, pārstāvji, D. Arts, advokāts, T. Cusworth, solicitor)

      Atbildētāja: Sīrijas Arābu Republika

      Prasījumi

   Prasītāja lūdz Vispārējai tiesai piespriest Sīrijai:

               —

               samaksāt visas summas, kas saskaņā ar Syrian Healthcare Loan Agreement 3.01., 3.02., 4.01., 8.01. un 8.02. pantu tai ir jāsamaksā ES atbilstoši subrogācijas tiesībām, tostarp:

                           —

                           EUR 62 646 209,04 un USD 3 582 381,15, kas ir jāsamaksā ES 2017. gada 9. augustā un ko veido pamatparāds, procenti un līgumiskie nokavējuma procenti (aprēķināti no maksājuma termiņa 2017. gada 9. augustā);

                           —

                           papildu līgumiskos nokavējuma procentus, ko aprēķina pēc gada likmes, kas ir vienāda vai lielāka (par katru secīgu viena mēneša periodu) par i) EURIBOR likmi, pieskaitot 2 % (200 bāzes punkti) (izņemot maksājumiem USD, kam piemēro LIBOR likmi, pieskaitot 2 % (200 bāzes punkti)) vai ii) fiksētu likmi, kas ir maksājama saskaņā ar 3.01. pantu, pieskaitot 0,25 % (25 bāzes punkti), līdz samaksas izpildei;

                           —

                           visus piemērojamos nodokļus, nodevas, maksas un atlīdzības izmaksas, ko aprēķina no maksājuma termiņa līdz samaksas izpildei, ieskaitot izdevumus saistībā ar šo tiesvedību.

               —

               pakārtoti i) punktam un ja Vispārējā tiesa atzīst, ka ES nav subrogācijas uz Bankas tiesībām, samaksāt visas summas, kas saskaņā ar Syrian Healthcare Loan Agreement 3.01., 3.02., 4.01., 8.01. un 8.02. pantu ir jāsamaksā Bankai, tostarp:

                           —

                           EUR 62 646 209,04 un USD 3 582 381,15, kas ir jāsamaksā Bankai 2017. gada 9. augustā un ko veido pamatparāds, procenti un līgumiskie nokavējuma procenti (aprēķināti no maksājuma termiņa 2017. gada 9. augustā);

                           —

                           papildu līgumiskos nokavējuma procentus, ko aprēķina pēc gada likmes, kas ir vienāda vai lielāka (par katru secīgu viena mēneša periodu) par i) EURIBOR likmi, pieskaitot 2 % (200 bāzes punkti) (izņemot maksājumiem USD, kam piemēro LIBOR likmi, pieskaitot 2 % (200 bāzes punkti)) vai ii) fiksētu likmi, kas ir maksājama saskaņā ar 3.01. pantu, pieskaitot 0,25 % (25 bāzes punkti), līdz samaksas izpildei;

                           —

                           visus piemērojamos nodokļus, nodevas, maksas un atlīdzības izmaksas, ko aprēķina no maksājuma termiņa līdz samaksas izpildei, ieskaitot izdevumus saistībā ar šo tiesvedību.

               —

               katrā ziņā attiecībā uz tādu summu maksājumiem, kas ir jāsamaksā vai nu ES, vai arī Bankai kā aizdevuma atmaksas maksājumi, kuru izpildes termiņš ir pēc šīs prasības celšanas un kurus Sīrija nemaksā, tostarp:

                           —

                           visu pamatparādu un procentus par katru maksājumu;

                           —

                           līgumiskos nokavējuma procentus, ko aprēķina pēc gada likmes, kas ir vienāda vai lielāka (par katru secīgu viena mēneša periodu) par i) EURIBOR likmi, pieskaitot 2 % (200 bāzes punkti) (izņemot maksājumiem USD, kam piemēro LIBOR likmi, pieskaitot 2 % (200 bāzes punkti)) vai ii) fiksētu likmi, kas ir maksājama saskaņā ar 3.01. pantu, pieskaitot 0,25 % (25 bāzes punkti), no katra aizdevuma atmaksas maksājuma izpildes datuma līdz Sīrijas veiktajai samaksai;

               —

               samaksāt visus izdevumus saistībā ar šo tiesvedību, pamatojoties uz Reglamenta 134. panta 1. punktu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu.
   Pirmajā un vienīgajā pamatā tiek apgalvots, ka Sīrija ir pārkāpusi savas līgumsaistības saskaņā ar Syrian Healthcare Loan Agreement 3.01. un 4.01. pantu, neveicot tos parāda atmaksas maksājumus saskaņā ar Syrian Healthcare Loan Agreement, kuriem ir iestājies izpildes termiņš, un saskaņā ar Syrian Healthcare Loan Agreement 3.02. pantu, par katru maksājamo un nesamaksāto parāda atmaksas maksājumu nemaksājot līgumiskos nokavējuma procentus, kas tiek aprēķināti pēc gada likmes. Līdz ar to Sīrijai ir līgumisks pienākums samaksāt visas summas, kas tai ir jāmaksā saskaņā ar Syrian Healthcare Loan Agreement 3.01., 3.02., 4.01., 8.01. un 8.02. pantu.


title: Lieta T-589/17: Prasība, kas celta 2017. gada 30. augustā – EIB/Sīrija

text:
               30.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 369/33

         Prasība, kas celta 2017. gada 30. augustā – EIB/Sīrija
   (Lieta T-589/17)
   (2017/C 369/46)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji – P. Chamberlain, T. Gilliams, J. Shirran un F. de Borja Oxangoiti Briones, pārstāvji, D. Arts, advokāts, T. Cusworth, solicitor)

      Atbildētāja: Sīrijas Arābu Republika

      Prasījumi

   Prasītāja lūdz Vispārējai tiesai piespriest Sīrijai:

               —

               samaksāt visas summas, kas tai ir jāsamaksā prasītājai saskaņā ar Aleppo – Tall Kojak Road Project Special Term Loan Agreement 3.01., 3.02., 4.01., 9.01. un 9.02. pantu, tostarp:

                           —

                           EUR 820 451,35, kas tai ir jāsamaksā prasītājai 2017. gada 25. augustā un ko veido pamatparāds, procenti un līgumiskie nokavējuma procenti (aprēķināti no maksājuma termiņa 2017. gada 25. augustā);

                           —

                           papildu līgumiskos nokavējuma procentus, kas tiek aprēķināti atbilstoši 3,5 % (350 bāzes punkti) gada likmei līdz samaksas izpildei;

                           —

                           visas piemērojamos juridiskos izdevumus, maksas un izmaksas, kas rodas saistībā ar Loan Agreement noslēgšanu un izpildi, ieskaitot izdevumus saistībā ar šo tiesvedību.

               —

               katrā ziņā attiecībā uz tādu summu maksājumiem, kas ir jāsamaksā prasītājai kā aizdevuma atmaksas maksājumi, kuru izpildes termiņš ir pēc šīs prasības celšanas un kurus Sīrija nemaksā, tostarp:

                           —

                           visu pamatparādu un procentus par katru maksājumu;

                           —

                           līgumiskos nokavējuma procentus, kurus aprēķina atbilstoši 3,5 % (350 bāzes punkti) gada likmei no katra aizdevuma atmaksas maksājuma izpildes datuma līdz Sīrijas veiktajai samaksai.

               —

               samaksāt visus izdevumus saistībā ar šo tiesvedību, pamatojoties uz Reglamenta 134. panta 1. punktu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu.
   Pirmajā un vienīgajā pamatā tiek apgalvots, ka Sīrija nepilda savas līgumsaistības saskaņā ar Aleppo – Tall Kojak Road Project Special Term Loan Agreement 3.01. un 4.01. pantu, neveicot tos parāda atmaksas maksājumus saskaņā ar Aleppo – Tall Kojak Road Project Special Term Loan Agreement, kuriem ir iestājies izpildes termiņš, un saskaņā ar Aleppo – Tall Kojak Road Project Special Term Loan Agreement 3.02. pantu, par katru maksājamo un nesamaksāto parāda atmaksas maksājumu nemaksājot līgumiskos nokavējuma procentus, kas tiek aprēķināti pēc gada likmes. Līdz ar to Sīrijai ir pienākums samaksāt visas summas, kas tai ir jāmaksā saskaņā ar Aleppo – Tall Kojak Road Project Special Term Loan Agreement 3.01., 3.02., 4.01., 9.01. un 9.02. pantu.


title: Lieta T-629/17: Prasība, kas celta 2017. gada 18. septembrī – Čehijas Republika/Komisija

text:
               30.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 369/39

         Prasība, kas celta 2017. gada 18. septembrī – Čehijas Republika/Komisija
   (Lieta T-629/17)
   (2017/C 369/53)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Čehijas Republika (pārstāvji – M. Smolek, J. Vláčil un T. Müller)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 6. jūlija Īstenošanas Lēmumu C(2017) 4682 final, ar ko ir atcelta daļa no Eiropas Sociālā fonda palīdzības darbības programmai Izglītība konkurētspējas jomā saskaņā ar “Konverģences” un “Reģionālās konkurētspējas un nodarbinātības” mērķiem Čehijas Republikā, kā arī daļa no Eiropas Reģionālās attīstības fonda palīdzības darbības programmām Pētniecība un attīstība Inovāciju jomā saskaņā ar “Konverģences” mērķiem Čehijas Republikā un Tehniskā palīdzība saskaņā ar “Konverģences” un “Reģionālās konkurētspējas un nodarbinātības” mērķiem Čehijas Republikā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu, apgalvojot, ka ir pārkāpts Padomes 2006. gada 11. jūlija Regulas (EK) Nr. 1083/2006 (1), ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999, 99. panta 1. punkta a) apakšpunkts, skatot to kopsakarā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK (2) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 16. panta b) punktu. Komisija esot noteikusi finanšu korekcijas saistībā ar apgalvotajiem pārkāpumiem publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā, lai gan šie līgumi atbilst Direktīvas 2004/18 16. panta b) punktā paredzētajai procedūrai. Komisija esot kļūdaini uzskatījusi, ka Direktīvas 2004/18 16. panta b) punktā paredzētais izņēmums no publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas noteikumiem, kurš attiecas uz programmu saturu, ir piemērojams tikai tām līgumslēdzējām iestādēm, kuras ir raidorganizācijas.

      (1)  OV 2006, L 210, 25. lpp.

      (2)  OV 2004, L 134, 114. lpp.


title: Lieta C-487/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. augustā iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – krimināllieta pret Alfonso Verlezza u.c.

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. augustā iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – krimināllieta pret Alfonso Verlezza u.c.
   (Lieta C-487/17)
   (2017/C 374/23)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Alfonso Verlezza, Riccardo Traversa, Irene Cocco, Francesco Rando, Carmelina Scaglione, Francesco Rizzi, Antonio Giuliano, Enrico Giuliano, Refecta Srl, E. Giovi Srl, Vetreco Srl, SE.IN Srl

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Lēmuma 2014/955/ES (1) pielikums un Regula (ES) Nr. 1357/2014 (2) attiecībā uz atkritumiem, kuriem ir “pretēji piešķirti” kodi, ir vai nav jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja nav zināms atkritumu sastāvs, atkritumu radītājam ir tie iepriekš jāraksturo un kādi ir iespējamie ierobežojumi?

               2)

               Vai bīstamo vielu izpēte ir jāveic, pamatojoties uz iepriekš noteiktām, vienveidīgām metodēm?

               3)

               Vai bīstamo vielu izpētei ir jābalstās uz precīzu un reprezentatīvu pārbaudi, kurā ņem vērā atkrituma sastāvu, ja tas ir jau zināms vai ir tika noteikts raksturošanas posmā, vai tomēr bīstamo vielu izpēti var veikt saskaņā ar iespējamības kritērijiem, ņemot vērā tās vielas, kuras, saprātīgi spriežot, varētu atrasties atkritumā?

               4)

               Vai tad, ja pastāv šaubas vai ja nav iespējams droši identificēt bīstamo vielu klātbūtni vai klāt neesamību atkritumā, tas tomēr ir vai nav jāklasificē un jāapstrādā kā bīstams atkritums atbilstoši piesardzības principam?

      (1)  Komisijas 2014. gada 18. decembra Lēmums 2014/955/ES, ar ko groza Lēmumu 2000/532/EK par atkritumu sarakstu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/98/EK (OV L 370, 44. lpp.).

      (2)  Komisijas 2014. gada 18. decembra Regula (ES) Nr. 1357/2014, ar ko aizstāj III pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2008/98/EK par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu (OV L 365, 89. lpp.).


title: Lieta T-523/17: Prasība, kas celta 2017. gada 7. augustā – Eleveté Invest Group un citi/Komisija un VNV

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/38

         Prasība, kas celta 2017. gada 7. augustā – Eleveté Invest Group un citi/Komisija un VNV
   (Lieta T-523/17)
   (2017/C 374/57)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Eleveté Invest Group, S.L. (Madride, Spānija) un citi 19 prasītāji (pārstāvji – B. Cremades Román, F. Orts Castro, J. López Useros, S. Cajal Martín un P. Marrodán Lázaro, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu Vienotās noregulējuma valdes (VNV) 2017. gada 7. jūnija Lēmumu Nr. SRB/EES/2017/08 un tā paša datuma Komisijas Lēmumu (ES) 2017/1246;

               —

               piespriest VNV un Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājiem ārpuslīgumiskās atbildības rezultātā radušos zaudējumus;

               —

               atzīt par spēkā neesošu VNV neatkarīgā eksperta vērtējumu un pēc banco Popular aktīvu neto vērtības aprēķina piespriest VNV un Eiropas Komisijai atlīdzināt zaudējumus prasītājiem;

               —

               Piespriest VNV un Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta C-465/15: Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 7. septembra spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH/Hauptzollamt Duisburg Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai — Direktīva 2003/96/EK — Piemērošanas joma — 2. panta 4. punkta b) apakšpunkts — Elektroenerģija, ko galvenokārt izmanto ķīmiskai reducēšanai — Jēdziens

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/3

         Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 7. septembra spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH/Hauptzollamt Duisburg

   (Lieta C-465/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai - Direktīva 2003/96/EK - Piemērošanas joma - 2. panta 4. punkta b) apakšpunkts - Elektroenerģija, ko galvenokārt izmanto ķīmiskai reducēšanai - Jēdziens)
   (2017/C 374/04)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Duisburg

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvas 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, 2. panta 4. punkta b) apakšpunkta trešais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka elektroenerģija, kas tiek izmantota turboventilatoru darbināšanai, kuri ir paredzēti gaisa saspiešanai, kas vēlāk tiek izmantots domnas krāsnīs čuguna ražošanas procesā, ķīmiski reducējot dzelzsrūdu, nav “elektroenerģija, ko galvenokārt izmanto ķīmiskai reducēšanai” šīs tiesību normas izpratnē.

      (1)  OV C 398, 30.11.2015.


title: Lieta C-559/16: Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 7. septembra spriedums (Amtsgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Birgit Bossen, Anja Bossen, Gudula Gräßmann/Brussels Airlines SA/NV Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pārvadājumi — Regula (EK) Nr. 261/2004 — 7. panta 1. punkts — Kopīgi noteikumi par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos — Lidojums, kas veikts vairākos posmos — Jēdziens “attālums”, kas jāņem vērā

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/8

         Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 7. septembra spriedums (Amtsgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Birgit Bossen, Anja Bossen, Gudula Gräßmann/Brussels Airlines SA/NV

   (Lieta C-559/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pārvadājumi - Regula (EK) Nr. 261/2004 - 7. panta 1. punkts - Kopīgi noteikumi par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos - Lidojums, kas veikts vairākos posmos - Jēdziens “attālums”, kas jāņem vērā)
   (2017/C 374/11)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Birgit Bossen, Anja Bossen, Gudula Gräßmann

      Atbildētāja: Brussels Airlines SA/NV

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tieši savienoto avioreisu gadījumā jēdziens “attālums” nozīmē vienīgi tiešo attālumu starp pirmās izlidošanas un galamērķa vietu, kurš jāaprēķina pēc lielā loka maršruta metodes, un nav atkarīgs no konkrētajā gadījumā faktiski veiktā lidojuma attāluma.

      (1)  OV C 53, 20.2.2017.


title: Lieta T-238/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 21. septembra spriedums – Novartis/EUIPO – Meda (“Zimara”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Zimara” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “FEMARA” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Regulas Nr. 207/2009 75. pants — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts — Pienākums lemt par visu apelācijas sūdzību — Regulas Nr. 207/2009 64. panta 1. punkta pirmais teikums

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/27

         Vispārējās tiesas 2017. gada 21. septembra spriedums – Novartis/EUIPO – Meda (“Zimara”)
   (Lieta T-238/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Zimara” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “FEMARA” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Regulas Nr. 207/2009 75. pants - Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts - Pienākums lemt par visu apelācijas sūdzību - Regulas Nr. 207/2009 64. panta 1. punkta pirmais teikums)
   (2017/C 374/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novartis AG (Bāzele, Šveice) (pārstāvis – M. Douglas, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – H. O’Neill)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Meda AB (Solna, Zviedrija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 6. marta lēmumu lietā R 636/2014-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Novartis un Meda

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2015. gada 6. marta lēmumu lietā R 636/2014-5, ciktāl Apelācijas padome nav lēmusi par tai iesniegto apelācijas sūdzību saistībā ar “veterinārajiem preparātiem”;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 228, 13.7.2015.


title: Lieta C-510/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. augustā iesniedza Okresný súd Bratislava II (Slovēnija) – krimināllieta pret ML

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. augustā iesniedza Okresný súd Bratislava II (Slovēnija) – krimināllieta pret ML

   (Lieta C-510/17)
   (2017/C 374/28)
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Iesniedzējtiesa

      Okresný súd Bratislava II

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      ML

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 22. maija Direktīvas 2012/13/ES (1) par tiesībām uz informāciju kriminālprocesā 4. pantam, Direktīvas 2012/13/ES 8. panta 2. punktam, tiesībām uz brīvību un personas neaizskaramību, kas noteiktas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 6. pantā, tiesībām uz aizstāvību, kas noteiktas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. panta 2. punktā, kā arī tiesībām uz lietas taisnīgu izskatīšanu, kas noteiktas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā, atbilst tas, ka valsts iestādes aizturētajai personai tās aizturēšanas laikā nepaziņo rakstveidā visu (pilnīgu) informāciju, kas noteikta Direktīvas 2012/13/ES 4. panta 2. punktā (it īpaši par tiesībām uz piekļuvi visiem lietas materiāliem), tādējādi neļaujot tai apstrīdēt šādu nesniegto informāciju Direktīvas 2012/13/ES 8. panta 2. punkta izpratnē. Gadījumā, ja atbilde uz šo jautājumu ir noliedzoša, vai šāds Eiropas Savienības tiesību pārkāpums jebkurā kriminālprocesa stadijā ietekmē personas brīvības atņemšanas likumību aizturēšanas vai pirmstiesas apcietinājuma laikā, kā arī ja tiek pagarināts pirmstiesas apcietinājums, ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 6. pantu un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 5. panta 1. punkta c) apakšpunktu? Vai atbildē uz iepriekš minētajiem jautājumiem ir nozīme tam, ka aizturētā persona tiek apsūdzēta smagā noziedzīgā nodarījumā, par kuru saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir paredzēts brīvības atņemšanas sods ar minimālo ilgumu 15 gadi?

               2)

               Vai Padomes 2004. gada 25. oktobra Pamatlēmuma 2004/757/TI (2), ar ko paredz minimuma noteikumus par noziedzīgu darbību pazīmēm un sodiem narkotisko vielu nelikumīgas tirdzniecības jomā, 4. pantam, lojālas sadarbības principam, kurš noteikts Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 3. punktā, un Līguma par Eiropas Savienības darbību 267. pantam, Līguma par Eiropas Savienības darbību 82. un 83. pantam, tiesībām uz lietas taisnīgu izskatīšanu, kas noteiktas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā, samērīguma principam, kurš noteikts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 3. punktā, kā arī samērīguma, vienotības, efektivitātes un Savienības tiesību pārākuma principam pretrunā ir tāda valsts tiesību norma kā Slovākijas Kriminālkodeksa 172. panta 3. punkts, kurā noteikts sods par narkotisko vielu nelikumīgu tirdzniecību un kurā tiesai nav ļauts piemērot brīvības atņemšanas sodu, kas ir īsāks par 15 gadiem, nesniedzot iespēju ņemt vērā sodu individualizācijas principu? Vai, lai atbildētu uz šo jautājumu, ir nozīme tam, ka narkotisko vielu nelikumīga tirdzniecību ir veikusi noziedzīga organizācija Eiropas Savienības tiesību izpratnē? Vai noziedzīgas organizācijas jēdzienam Padomes 2008. gada 24. oktobra Pamatlēmuma 2008/841/TI (3) par cīņu pret organizēto noziedzību 1. panta izpratnē ir autonoma piemērojamība, ņemot vērā Tiesas pastāvīgo judikatūru saistībā ar Savienības tiesību vienotu piemērošanu?

      (1)  OV 2012, L 142, 1. lpp.

      (2)  OV 2004, L 335, 8. lpp.

      (3)  OV 2008, L 300, 42. lpp.


title: Lieta C-158/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 25. janvāra spriedumu lietā T-187/16 Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG/EUIPO 2017. gada 29. martā iesniedza Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/26

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 25. janvāra spriedumu lietā T-187/16 Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG/EUIPO2017. gada 29. martā iesniedza Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG

   (Lieta C-158/17 P)
   (2017/C 382/30)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG (pārstāvis – P. Koch, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   Ar 2017. gada 20. septembra rīkojumu Tiesa (sestā palāta) nolēma, ka apelācijas sūdzība ir nepieņemama.


title: Lieta T-615/17: Prasība, kas celta 2017. gada 8. Septembrī – Ardigo un UO/Komisija

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/50

         Prasība, kas celta 2017. gada 8. Septembrī – Ardigo un UO/Komisija
   (Lieta T-615/17)
   (2017/C 382/62)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Nicola Ardigo (Lisone, Itālija) un UO (pārstāvj) – S. Orlandi un T. Martin, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumus, ar kuriem tiek apstiprināta prasītāju pensijas tiesību nodošana Eiropas Savienības pensiju shēmai (turpmāk tekstā – ESPS);

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka iecēlējinstitūcija ir pārkāpusi 2011. gada 3. marta Vispārīgo īstenošanas noteikumu 7. panta 1. punktu, aprēķinot atskaitāmo summu, kas veido šī kapitāla pārvērtējumu starplaikā starp pieteikuma datumu un faktiskās nodošanas datumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas būtiskas formas prasības, proti, iecēlējinstitūcija nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu un pienākumu ar Vispārīgo īstenošanas noteikumu palīdzību noteikt matemātisku formulu, saskaņā ar kuru tā ir aprēķinājusi nepieciešamos koeficientus nodotā kapitāla konvertēšanai dienesta gados.


title: Lieta T-562/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 26. septembra spriedums – Hanschmann/Eiropols Civildienests — Eiropols — Līguma nepagarināšana — Atteikums noslēgt līgumu uz nenoteiktu laiku — Kompensācija — Atcelšana ar Civildienesta tiesas nolēmumu — Spriedumu izpilde lietā F-27/09 un F-104/12

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/42

         Vispārējās tiesas 2017. gada 26. septembra spriedums – Hanschmann/Eiropols
   (Lieta T-562/16) (1)

   (Civildienests - Eiropols - Līguma nepagarināšana - Atteikums noslēgt līgumu uz nenoteiktu laiku - Kompensācija - Atcelšana ar Civildienesta tiesas nolēmumu - Spriedumu izpilde lietā F-27/09 un F-104/12)
   (2017/C 382/51)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ingo Hanschmann (Tauha, Vācija) (pārstāvji – W. Dammingh un N. Dane, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Aģentūra tiesībaizsardzības sadarbībai (pārstāvji – D. Neumann un C. Falmagne, piedaloties D. Waelbroeck, A. Duron un I. Antypas, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, kura celta, pamatojoties uz LESD 270. pantu, un kurā lūgts atcelt Eiropola 2014. gada 29. jūlija lēmumu, ar kuru ir nolemts nepagarināt uz nenoteiktu laiku ar prasītāju noslēgto līgumu un viņam piešķirta kompensācija EUR 10 000 apmērā par procesa ilgumu un ieilgušo nenoteiktības stāvokli, un Eiropola lēmumu, ar kuru prasītāja sūdzība tika noraidīta.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               I. Hanschmann atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 354, 26.10.2015 (lieta sākotnēji Eiropas Savienības Civildienesta tiesā reģistrēta ar numuru F –119/15 un 2016. gada 1. septembrī nosūtīta Eiropas Savienības Vispārējai tiesai).


title: Lieta T-600/17: Prasība, kas celta 2017. gada 4. septembrī – Remolcadores Nosa Terra un citi/Komisija un VNV

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/48

         Prasība, kas celta 2017. gada 4. septembrī – Remolcadores Nosa Terra un citi/Komisija un VNV
   (Lieta T-600/17)
   (2017/C 382/60)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Remolcadores Nosa Terra, SA (Vigo, Spānija), Grupo Nosa Terra 2000, SLU (Vigo), Hospital Povisa, SA (Vigo) un Industrias Lácteas Asturianas, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis – J. Otero Novas, advokāts)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Vienotā nolēmumu valde

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas [2017. gada 7. jūnija] vienošanos, ar kuru tiek apstiprināts Vienotās noregulējuma valdes tajā pašā datumā pieņemtais sākotnējais lēmums par noregulējuma shēmas pieņemšanu Banco Popular Español un kuru izstrādāja FROB [Fondo de Reestructuración Ordenada Bancaria] (Fonds pienācīgai banku pārstrukturēšanai) Spānijā, ciktāl tajā ir paredzēts maksājums EUR 0 apmērā saistībā ar prasītāju tiesībām attiecībā uz Banco Popular.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta C-321/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 29. maijā iesniedza Tribunal du travail de Nivelles (Beļģija) – OJ (*)/Partena, Assurances Sociales pour Travailleurs Indépendants ASBL, Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres)

text:
                  13.11.2017

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  C 382/27

            Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 29. maijā iesniedza Tribunal du travail de Nivelles (Beļģija) –
             OJ (*1)
         /Partena, Assurances Sociales pour Travailleurs Indépendants ASBL, Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres)

      (Lieta C-321/17)
      (2017/C 382/33)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal du travail de Nivelles

         Pamatlietas puses

         Prasītāja:
             OJ (*1)

         Atbildētāji: Partena, Assurances Sociales pour Travailleurs Indépendants ASBL, Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres)

      Ar 2017. gada 5. oktobra rīkojumu Tiesa (astotā palāta) ir atzinusi lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu par acīmredzami nepieņemamu.

         (*1)  Informācija dzēsta, ņemot vērā personu aizsardzību saistībā ar personas datu apstrādi.


title: Lieta C-474/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 8. augustā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Vācijas Federatīvā Republika/Sociedad de Transportes SA

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 8. augustā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Vācijas Federatīvā Republika/Sociedad de Transportes SA

   (Lieta C-474/17)
   (2017/C 382/38)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Pamatlietas puses

      Atbildētāja un prasītāja Revision [kasācijas] tiesvedībā: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītāja un atbildētāja Revision [kasācijas] tiesvedībā: Sociedad de Transportes SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai LESD 67. panta 2. punktam, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 9. marta Regulas (ES) 2016/399 par Savienības Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) (1), 22. un 23. pantam ir pretrunā dalībvalsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram autobusa pārvadājumu uzņēmumiem maršrutu satiksmē, šķērsojot Šengenas iekšējo robežu, gala rezultātā ir noteikts pienākums pārbaudīt savu pasažieru robežšķērsošanas dokumentus pirms iekšējās robežas šķērsošanas, lai novērstu ārvalstnieku bez pases un uzturēšanās atļaujas pārvadājumus Vācijas Federatīvās Republikas teritorijā?
               It īpaši:

                           a)

                           Vai tāds vispārējs likumā paredzēts vai konkrētiem pārvadātājiem adresēts administratīvs pienākums nepārvadāt valsts teritorijā ārvalstniekus bez nepieciešamās pases vai uzturēšanās atļaujas, kas var tikt izpildīts, tikai pārvadātājiem pārbaudot visu pasažieru robežšķērsošanas dokumentus pirms iekšējās robežas šķērsošanas, ir personu pārbaude pie iekšējām robežām Šengenas Robežu kodeksa 22. panta izpratnē, precīzāk, vai tas ir līdzvērtīgs šādai pārbaudei?

                           b)

                           Vai 1. punktā minēto pienākumu noteikšana ir jāvērtē, ņemot vērā Šengenas Robežu kodeksa 23. panta a) punktu, lai gan pārvadātāji neīsteno “policijas pilnvaras” šīs tiesību normas izpratnē un, valstij nosakot pienākumu veikt pārbaudes, tiem arī formāli netiek piešķirtas tiesības īstenot valsts varas pilnvaras?

                           c)

                           Ja uz 1.b) jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, vai no pārvadātājiem pieprasītās pārbaudes, ņemot vērā Šengenas Robežu kodeksa 23. panta a) punkta otrajā teikumā paredzētos kritērijus, ir uzskatāmas par nepieļaujamu pasākumu, kas iedarbības ziņā ir līdzvērtīgs robežpārbaudēm?

                           d)

                           Vai 1. punktā minēto pienākumu noteikšana, ciktāl tie attiecas uz autobusa pārvadājumu uzņēmumiem maršrutu satiksmē, ir jāvērtē, ņemot vērā Šengenas Robežu kodeksa 23. panta b) punktu, atbilstoši kuram robežkontroles neesamība pie iekšējām robežām neietekmē pārvadātāju pilnvaras veikt personu drošības pārbaudes ostās un lidostās? Vai no minētā izriet pārbaužu nepieļaujamība pirmā jautājuma izpratnē arī ārpus ostām un lidostām, ja tās nav drošības pārbaudes un ja tās neveic arī personām, kas ceļo pa dalībvalsts teritoriju?

               2)

               Vai atbilstoši Šengenas Robežu kodeksa 22. un 23. pantam ir pieļaujamas valsts tiesību normas, saskaņā ar kurām pienākuma izpildīšanas nolūkā attiecībā uz autobusa pārvadājumu uzņēmumu var tikt pieņemts lēmums par aizliegumu un izteikts brīdinājums par soda maksājuma piemērošanu, ja pārbaužu neveikšanas dēļ Vācijas Federatīvās Republikas teritorijā ir tikuši pārvadāti arī ārvalstnieki bez pases un uzturēšanās atļaujas?

      (1)  OV L 77, 1. lpp.


title: Lieta C-646/15: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 14. septembra spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiešie nodokļi — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Kapitāla brīva aprite — Trasts — Pilnvarotie — Citas juridiskas personas — Jēdziens — Kapitāla pieauguma nodoklis par trastam piederošu mantu pilnvaroto nodokļu rezidences vietas pārcelšanas uz citu dalībvalsti dēļ — Nodokļa summas noteikšana šīs pārcelšanas brīdī — Nodokļa summas tūlītēja piedziņa — Pamatojums — Samērīgums

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/11

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 14. septembra spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

   (Lieta C-646/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiešie nodokļi - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Kapitāla brīva aprite - Trasts - Pilnvarotie - Citas juridiskas personas - Jēdziens - Kapitāla pieauguma nodoklis par trastam piederošu mantu pilnvaroto nodokļu rezidences vietas pārcelšanas uz citu dalībvalsti dēļ - Nodokļa summas noteikšana šīs pārcelšanas brīdī - Nodokļa summas tūlītēja piedziņa - Pamatojums - Samērīgums)
   (2017/C 382/12)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements

      Atbildētāji: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Rezolutīvā daļa:

   LESD normām par brīvību veikt uzņēmējdarbību tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, kad pilnvarotie saskaņā ar valsts tiesībām tiek aplūkoti kā vienota un pastāvīga personu grupa, kas ir atšķirīga no personām, kuras periodiski var būt pilnvarotie, ir pretrunā tādi dalībvalsts tiesību akti, kādi ir aplūkoti pamatlietā, kuros ir paredzēts uzlikt kapitāla pieauguma nodokli trastam piederošai mantai, ja lielākā daļa pilnvaroto pārceļ savu dzīvesvietu uz citu dalībvalsti, neļaujot vēlāk iekasēt tādējādi maksājamo nodokli.

      (1)  OV C 48, 8.2.2016.


title: Lieta C-111/16: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 13. septembra spriedums (Tribunale di Udine (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Giorgio Fidenato, Leandro Taboga, Luciano Taboga Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Lauksaimniecība — Ģenētiski modificēti pārtikas produkti un dzīvnieku barība — Ārkārtas pasākumi — Valsts pasākums ar mērķi aizliegt ģenētiski modificētās kukurūzas MON 810 kultivēšanu — Pasākuma turpmāka piemērošana vai pagarināšana — Regula (EK) Nr. 1829/2003 — 34. pants — Regula (EK) Nr. 178/2002 — 53. un 54. pants — Piemērošanas nosacījumi — Piesardzības princips

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/16

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 13. septembra spriedums (Tribunale di Udine (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Giorgio Fidenato, Leandro Taboga, Luciano Taboga

   (Lieta C-111/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Lauksaimniecība - Ģenētiski modificēti pārtikas produkti un dzīvnieku barība - Ārkārtas pasākumi - Valsts pasākums ar mērķi aizliegt ģenētiski modificētās kukurūzas MON 810 kultivēšanu - Pasākuma turpmāka piemērošana vai pagarināšana - Regula (EK) Nr. 1829/2003 - 34. pants - Regula (EK) Nr. 178/2002 - 53. un 54. pants - Piemērošanas nosacījumi - Piesardzības princips)
   (2017/C 382/18)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Udine

      Lietas dalībnieki kriminālprocesā pamatlietā

      Giorgio Fidenato, Leandro Taboga, Luciano Taboga

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 22. septembra Regulas (EK) Nr. 1829/2003 par ģenētiski modificētu pārtiku un barību 34. pants, skatot to kopsakarā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regulas (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu, 53. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka Komisijai nav pienākuma noteikt ārkārtas pasākumus pēdējā minētā panta izpratnē, kad dalībvalsts atbilstoši pēdējās minētās regulas 54. panta 1. punktam to oficiāli informē par vajadzību veikt šādus pasākumus, ja nav acīmredzams, ka produkts, kas ir apstiprināts ar Regulu Nr. 1829/2003 vai saskaņā ar to, var radīt nopietnu risku cilvēku veselībai, dzīvnieku veselībai vai videi;

               2)

               Regulas Nr. 1829/2003 34. pants, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 178/2002 54. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts pēc tam, kad tā ir Eiropas Komisiju oficiāli informējusi par vajadzību veikt ārkārtas pasākumus, un ja Komisija nav veikusi nekādus pasākumus atbilstoši Regulas Nr. 178/2002 53. pantam, var, pirmkārt, veikt šādus pasākumus valsts līmenī un, otrkārt, turpināt tos piemērot vai pagarināt, līdz Komisija nav atbilstoši šīs pēdējās minētās regulas 54. panta 2. punktam pieņēmusi lēmumu, nosakot pienākumu tos pagarināt, grozīt vai atcelt;

               3)

               Regulas Nr. 1829/2003 34. pants, skatot to kopsakarā ar piesardzības principu, kā tas ir aprakstīts Regulas Nr. 178/2002 7. pantā, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm netiek piešķirtas tiesības atbilstoši Regulas Nr. 178/2002 54. pantam noteikt pagaidu ārkārtas pasākumus, pamatojoties vienīgi uz šo principu, lai gan nav izpildīti Regulas Nr. 1829/2003 34. pantā paredzētie materiāltiesiskie nosacījumi.

      (1)  OV C 191, 30.5.2016.


title: Lieta T-521/17: Prasība, kas celta 2017. gada 6. augustā – Hernández Díaz/VNV

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/46

         Prasība, kas celta 2017. gada 6. augustā – Hernández Díaz/VNV
   (Lieta T-521/17)
   (2017/C 382/57)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Alberto Hernández Díaz (Sanmartina del Rei Aurelio [San Martin del Rey Aurelio], Spānija) (pārstāvis – L. Hernández Cabeza, advokāts)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt vienošanos par noregulējumu attiecībā uz Banco Popular nopietnu un nenovēršanu pārkāpumu dēļ, kas padara attiecīgo vienošanos par spēkā neesošu tādēļ, ka tā ir balstīta uz Deloitte ziņojumu, kas nebija neatkarīgs, liekot akcionāriem ciest daudz lielākus zaudējumus nekā gadījumā, ja tiktu pasludināta maksātnespēja, nepiemērojot iekšējās rekapitalizācijas instrumentu;

               —

               atcelt Banco Popular pārdošanu ieguvējbankai par 1 euro pārdošanas procesa nepārredzamības dēļ, kas norāda uz acīmredzamu gan pārredzamības, gan arī konkurences principa pārkāpumu;

               —

               piespriest, lai VNV atlīdzinātu akcionāriem par viņu akciju atsavināšanu, lai gan pašlaik nav iespējams precīzi norādīt prasīto summu noregulējuma procesa nepārredzamības dēļ.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta C-648/15: Tiesas (virspalāta) 2017. gada 12. septembra spriedums – Austrijas Republika/Vācijas Federatīvā Republika LESD 273. pants — Dalībvalstu domstarpības, kas Tiesā iesniegtas saskaņā ar īpašu vienošanos — Nodokļi — Divpusēja konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu — Nodokļa uzlikšana procentiem no vērtspapīriem — Jēdziens “parāda prasības” kas dod tiesības piedalīties peļņas sadalē

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/12

         Tiesas (virspalāta) 2017. gada 12. septembra spriedums – Austrijas Republika/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-648/15) (1)

   (LESD 273. pants - Dalībvalstu domstarpības, kas Tiesā iesniegtas saskaņā ar īpašu vienošanos - Nodokļi - Divpusēja konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu - Nodokļa uzlikšana procentiem no vērtspapīriem - Jēdziens “parāda prasības” kas dod tiesības piedalīties peļņas sadalē)
   (2017/C 382/13)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Austrijas Republika (pārstāvji – C. Pesendorfer, F. Koppensteiner un H. Jirousek)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvo Republiku (pārstāvji – T. Henze un J. Möller)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               2000. gada 24. augusta Abkommen zwischen der Republik Österreich und der Bundesrepublik Deutschland zur Vermeidung der Doppelbesteuerung auf dem Gebiet der Steuern vom Einkommen und vom Vermögen (Austrijas Republikas un Vācijas Federatīvās Republikas konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu attiecībā uz ienākuma un kapitāla nodokļiem) 11. panta 2. punktā izmantotais jēdziens “parāda prasības, kas dod tiesības piedalīties peļņas sadalē” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neietver šajā lietā aplūkotos vērtspapīrus;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 38, 1.2.2016.


title: Lieta C-18/16: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 14. septembra spriedums (Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – K./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Standarti starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju uzņemšanai — Direktīva 2013/32/ES — 9. pants — Tiesības palikt dalībvalstī pieteikuma izvērtēšanas laikā — Direktīva 2013/33/ES — 8. panta 3. punkta pirmās daļas a) un b) apakšpunkts — Aizturēšana — Identitātes vai valstspiederības pārbaude — To apstākļu, uz kuriem ir balstīts starptautiskās aizsardzības pieteikums, noteikšana — Spēkā esamība — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 6. un 52. pants — Ierobežojums — Samērīgums

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/13

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 14. septembra spriedums (Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – K./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

   (Lieta C-18/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Standarti starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju uzņemšanai - Direktīva 2013/32/ES - 9. pants - Tiesības palikt dalībvalstī pieteikuma izvērtēšanas laikā - Direktīva 2013/33/ES - 8. panta 3. punkta pirmās daļas a) un b) apakšpunkts - Aizturēšana - Identitātes vai valstspiederības pārbaude - To apstākļu, uz kuriem ir balstīts starptautiskās aizsardzības pieteikums, noteikšana - Spēkā esamība - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 6. un 52. pants - Ierobežojums - Samērīgums)
   (2017/C 382/15)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: K.

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīvas 2013/33/ES, ar ko nosaka standartus starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju uzņemšanai, 8. panta 3. punkta pirmās daļas a) un b) apakšpunkta pārbaudē nav konstatēts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt šīs tiesību normas spēkā esamību, ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 6. pantu un 52. panta 1. un 3. punktu.

      (1)  OV C 98, 14.3.2016.


title: Lieta T-394/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 13. septembra rīkojums – Omnicom International Holdings/EUIPO – eBay (“DATABAY”)

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/61

         Vispārējās tiesas 2017. gada 13. septembra rīkojums – Omnicom International Holdings/EUIPO – eBay (“DATABAY”)
   (Lieta T-394/16) (1)

   (2017/C 382/76)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 364, 3.10.2016.