title: Lieta C-347/15: Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 29. augusta rīkojums – Eiropas Komisija/Austrijas Republika

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/19

         Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 29. augusta rīkojums – Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-347/15) (1)

   (2017/C 402/24)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 279, 24.8.2015.


title: Lieta T-596/17: Prasība, kas celta 2017. gada 4. septembrī – Balti Gaas/Komisija

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/41

         Prasība, kas celta 2017. gada 4. septembrī – Balti Gaas/Komisija
   (Lieta T-596/17)
   (2017/C 402/55)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Balti Gaas OÜ (Tallina, Igaunija) (pārstāvji – E. Tamm un L. Naaber-Kivisoo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               apvienot šo lietu ar lietu T-236/17;

               —

               saskaņā ar LESD 265. panta trešo daļu atzīt, ka Komisija nav izpildījusi savus Eiropas Savienības tiesībās paredzētos pienākumus, jo tā neesot pieņēmusi motivētu lēmumu attiecībā uz prasītājas iesniegto finansējuma pieteikumu, un uzdot Komisijai rūpīgi izvērtēt prasītājas finansējuma pieteikumu, kā arī pieņemt motivētu lēmumu un iepazīstināt prasītāju ar šo lēmumu;

               —

               savukārt gadījumā, ja Tiesa nekonstatēs bezdarbību pēc būtības, prasītāja lūdz Tiesu atcelt Komisijas 2017. gada 14. marta Īstenošanas lēmumu par atlasi un dotāciju piešķiršanu darbībām, kas sekmē kopīgu interešu projektus atbilstoši Eiropas Infrastruktūras savienošanas instrumentam Eiropas energoinfrastruktūras jomā (C (2017) 1593 galīgā redakcija); un

               —

               piespriest atbildētājai segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas 2017. gada 14. marta Īstenošanas lēmumā par atlasi un dotāciju piešķiršanu darbībām, kas sekmē kopīgu interešu projektus atbilstoši Eiropas Infrastruktūras savienošanas instrumentam Eiropas energoinfrastruktūras jomā (C (2017) 1593 galīgā redakcija) ir vienīgi uzskaitīti dotāciju saņēmēji, bet Komisija nav sniegusi motivētu lēmumu saistībā ar prasītājas iesniegto finansējuma pieteikumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi būtisku procesuāla noteikuma pārkāpumu, jo neesot norādījusi pamatojumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka INEA/Komisija esot pārsniegusi savu kompetenci. INEA/Komisija esot atteikusi finansējumu, izvirzot argumentu, ka Paldisku sašķidrinātas dabasgāzes terminālis vairs nav nepieciešams Baltijas jūras reģiona dabasgāzes piegādes drošumam. Prasītāja uzskata, ka ar šādu apgalvojumu tiek būtiski grozīts kopīgo interešu projektu (PCI) saraksts (Regula (ES) Nr. 347/2013 un Regula (ES) Nr. 2016/89). Šādā gadījumā, tā vietā, lai nosūtītu prasītājai vēstuli, Komisijai esot vajadzējis pieņemt deleģēto regulu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka INEA/Komisija esot pieļāvusi būtisku procesuāla noteikuma pārkāpumu, jo apstrīdētajā lēmumā neesot norādīts pamatojums – INEA/Komisija neesot norādījusi pietiekamus iemeslus, kāpēc prasītāja visās kategorijās nav saņēmusi vismaz trīs punktus, un INEA/Komisijas argumenti esot balstīti uz faktisko apstākļu nepareizu izpratni.


title: Lieta T-676/17: Prasība, kas celta 2017. gada 2. oktobrī – UN/Komisija

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/51

         Prasība, kas celta 2017. gada 2. oktobrī – UN/Komisija
   (Lieta T-676/17)
   (2017/C 402/67)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: UN (pārstāvis – H. Tettenborn, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt prasītājas novērtējumu par 2015. gadu atbilstoši novērtējuma ziņojumam Nr. 260603 tā galīgajā 2015. gada 1. decembra redakcijā (redakcijā, kurā šis novērtējuma lēmums pēdējo reizi atstāts spēkā, noraidot prasītājas 2017. gada 21. jūnija sūdzību);

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājai atbilstošu atlīdzinājumu par tai nodarīto nemateriālo kaitējumu Tiesas noteiktā apmērā, kā arī

               —

               piespriest Komisijai segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: Komisijas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kuru pamatā daļēji ir kļūdaini fakti un rūpības pienākuma un labas pārvaldības principa pārkāpums (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants).

               2.

               Otrais pamats: Komisija ir pārkāpusi rūpības pienākumu un labas pārvaldības principu (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants).


title: Lieta T-617/17: Prasība, kas celta 2017. gada 7. septembrī – Vialto Consulting/Komisija

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/42

         Prasība, kas celta 2017. gada 7. septembrī – Vialto Consulting/Komisija
   (Lieta T-617/17)
   (2017/C 402/56)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vialto Consulting Kft. (Budapešta, Ungārija) (pārstāvis – V. Christianos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājai summu EUR 190 951,93 apmērā sakarā ar prasītājai nodarītajiem zaudējumiem, un EUR 129 992,63 saistībā ar negūto peļņu, pieskaitot kavējuma procentus, sākot no sprieduma šajā strīdā pasludināšanas līdz pilnīgai atlikuma samaksai;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājai summu EUR 150 000 apmērā, lai kompensētu prasītājas profesionālajai reputācijai nodarīto kaitējumu, pieskaitot kavējuma procentus, sākot no sprieduma šajā strīdā pasludināšanas līdz pilnīgai atlikuma samaksai, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību akciju sabiedrība “Vialto Consulting Korlátolt Felelősségű Társaság” (turpmāk tekstā – “Vialto”) lūdz Eiropas Savienības Vispārējo tiesu saskaņā ar LESD 340. panta otro daļu, lasot to kopsakarā ar LESD 268. pantu, atlīdzināt zaudējumus, kas radušies saistībā ar krāpšanas apkarošanas biroja (turpmāk tekstā – “OLAF”) un citu Eiropas Komisijas dienestu (turpmāk tekstā – “Komisija”) prettiesisko rīcību, izpildot Eiropas Savienības finansēto pakalpojumu sniegšanas līgumu Nr. TR2010/0311.01–02/001, kas noslēgts starp Turcijas Republikas Centrālā finanšu un līgumu aģentūra (turpmāk tekstā – “CFLA”) un uzņēmumu konsorciju, kura dalībniece ir Vialto.
   It īpaši Komisija, izmantojot gan OLAF, gan citas savas struktūrvienības, nodarīja Vialto šādus zaudējumus: a) materiālos zaudējumus EUR 190 951,93 apmērā saistībā ar faktiskajiem zaudējumiem; b) materiālos zaudējumus EUR 129 992,63 apmērā saistībā ar negūto peļņu; un c) morālo kaitējumu EUR 150 000 apmērā, lai kompensētu kaitējumu tās profesionālajai reputācijai.

      Vialto apgalvo, ka iepriekš minētais kaitējums tai ir ticis nodarīts Komisijas veikto darbību vai bezdarbības rezultātā gan OLAF attiecībā uz Vialto veiktās pārbaudes uz vietas laikā, gan pēc tam. Vialto turklāt apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi šādus noteikumus, kas piešķir tiesības privātpersonām:

               —

               Regulas Nr. 2185/1996 7. panta 1. punktu saistībā ar OLAF veiktajām pārbaudēm, un it īpaši attiecībā uz tam piešķirtajām un ierobežotajām pilnvarām veikt vienīgi attiecīgā biroja pārbaudi;

               —

               labas pārvaldības principu, tiesiskās paļāvības aizsardzības principu un samērīguma principu saistībā ar OLAF veikto pārbaudi;

               —

               tiesības tikt uzklausītam saistībā ar Komisijas Kaimiņattiecību politikas un paplašināšanās sarunu ģenerāldirektorāta rīcību pēc OLAF veiktās pārbaudes.


title: Lieta T-681/17: Prasība, kas celta 2017. gada 2. oktobrī – Khadi and Village Industries Commission/EUIPO – BNP Best Natural Products (“Khadi”)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/52

         Prasība, kas celta 2017. gada 2. oktobrī – Khadi and Village Industries Commission/EUIPO – BNP Best Natural Products (“Khadi”)
   (Lieta T-681/17)
   (2017/C 402/68)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Khadi and Village Industries Commission (Mumbai Maharashtra, Indija) (pārstāvji – J. Guise, N. Rose un V. Ellis, Solicitors)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: BNP Best Natural Products GmbH (Minhene, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Khadi” –Eiropas Savienības preču zīme Nr. 10 479 954

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 30. jūnija lēmums lietā R 2083/2016-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un atzīt apstrīdēto Eiropas Savienības preču zīmi par spēkā neesošu;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkta pārkāpums;

               —

               Apelācijas padome ir sagrozījusi pierādījumus;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta g) apakšpunkta un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta i) apakšpunkta un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-656/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 3. oktobra spriedums – PM/ECHA REACH — Maksājums par vielas reģistrāciju — MVU piešķirts samazinājums — Uzņēmuma lieluma noteikšana — ECHA veikta uzņēmuma deklarācijas pārbaude — Lūgums iesniegt informāciju, kas pierāda MVU statusu — Lēmums, ar ko uzlikts administratīvs maksājums

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/31

         Vispārējās tiesas 2017. gada 3. oktobra spriedums – PM/ECHA

   (Lieta T-656/16) (1)

   (REACH - Maksājums par vielas reģistrāciju - MVU piešķirts samazinājums - Uzņēmuma lieluma noteikšana - ECHA veikta uzņēmuma deklarācijas pārbaude - Lūgums iesniegt informāciju, kas pierāda MVU statusu - Lēmums, ar ko uzlikts administratīvs maksājums)
   (2017/C 402/40)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PM (pārstāvis – C. Zambrano Almero, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji – sākotnēji E. Maurage, J.-P. Trnka un M. Heikkilä, pēc tam J.-P. Trnka un M. Heikkilä, kam palīdz C. Garcia Molyneux, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta, pamatojoties uz LESD 263. pantu, un kurā lūgts atcelt ECHA2016. gada 12. jūlija Lēmumu SME(2016) 3198, kurā ir konstatēts, ka prasītāja nav iesniegusi pierādījumus, kas ir vajadzīgi, lai saņemtu vidējiem uzņēmumiem paredzēto maksājuma samazinājumu, un tai ir piemērots administratīvs maksājums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               PM sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Ķimikāliju aģentūrai (ECHA) radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 402, 31.10.2016.


title: Lieta T-620/17: Prasība, kas celta 2017. gada 8. septembrī – Teollisuuden Voima/Komisija

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/43

         Prasība, kas celta 2017. gada 8. septembrī – Teollisuuden Voima/Komisija
   (Lieta T-620/17)
   (2017/C 402/57)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Teollisuuden Voima Oyj (Eurajoki, Somija) (pārstāvji – M. Powell, solicitor, Y. Utzschneider, K. Struckmann un G. Forwood, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 10. janvāra lēmumu (ES) 2017/1021 par valsts atbalstu SA. 44727 2016/C (ex 2016/N), ko Francija plāno sniegt par labu Areva grupai; (1)

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka pretēji LESD 296. pantā noteiktajam Komisija neesot sniegusi pietiekamu pamatojumu, jo apstrīdētais lēmums esot publicēts tik ļoti rediģētā versijā, ka prasītājai esot liegtas iespējas izvērtēt tā pamatojumu, un Tiesai savukārt neesot iespējams īstenot kontroli.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka novērtējums attiecībā uz Areva grupas ilgtermiņa dzīvotspējas atjaunošanu esot acīmredzami nepareizs.

                           —

                           Prasītāja šajā saistībā norāda uz Komisijas Pamatnostādnēm par valsts atbalstu grūtībās nonākušu nefinanšu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai, kurās ir noteikts, ka pārstrukturēšanas plānam ir jāļauj atjaunot saņēmēja ilgtermiņa dzīvotspēju pieņemamā termiņā un pamatojoties uz reāliem pieņēmumiem. (2)

               3.

               Ar trešo pamatu tiek izvirzīts apgalvojums par acīmredzami nepareizu novērtējumu attiecībā uz piedāvātajiem pasākumiem konkurences izkropļojumu ierobežošanai galvenajā tirgū, kurā Areva grupa darbosies pēc pārstrukturēšanas.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka valsts atbalsta apstiprināšana esot kļūdaini balstīta uz neatbilstošiem un nepietiekamiem nosacījumiem.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka valsts atbalsts esot acīmredzami kļūdaini atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu, jo piedāvātais pārstrukturēšanas plāns nesniedzot pietiekamas garantijas, ka Areva spēs paredzētajā termiņā nodot OL3 projektu, tādējādi radot pretrunas ar atsevišķiem citiem ES Līgumā noteiktajiem mērķiem, kuri būtu jāievēro, izvērtējot valsts atbalsta saderību.

      (1)  OV 2017, L 155, 23. lpp.

      (2)  OV 2014, L 249, 1. lpp., 47. punkts.


title: Lieta C-273/16: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 4. oktobra spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Agenzia delle Entrate/Federal Express Europe Inc. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Sestā direktīva 77/388/EEK — Direktīva 2006/112/EK — Atbrīvojums no PVN — 86. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 144. pants — Nelielas vērtības vai nekomerciāla rakstura preču atbrīvojums no ievedmuitas nodokļa — Ar preču ievešanu saistītu pakalpojumu atbrīvojums no nodokļa — Valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram ar PVN tiek apliktas nelielas vērtības dokumentu pārvadāšanas izmaksas, lai gan tām ir papildraksturs attiecībā pret precēm, ko neapliek ar nodokli

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 4. oktobra spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Agenzia delle Entrate/Federal Express Europe Inc.

   (Lieta C-273/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Sestā direktīva 77/388/EEK - Direktīva 2006/112/EK - Atbrīvojums no PVN - 86. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 144. pants - Nelielas vērtības vai nekomerciāla rakstura preču atbrīvojums no ievedmuitas nodokļa - Ar preču ievešanu saistītu pakalpojumu atbrīvojums no nodokļa - Valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram ar PVN tiek apliktas nelielas vērtības dokumentu pārvadāšanas izmaksas, lai gan tām ir papildraksturs attiecībā pret precēm, ko neapliek ar nodokli)
   (2017/C 402/06)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Agenzia delle Entrate

      Atbildētāja: Federal Express Europe Inc.

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 144. pants, lasot kopā ar šīs direktīvas 86. panta 1. punkta b) apakšpunktu, ir interpretējams tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, atbilstoši kuram, lai piemērotu atbrīvojumu no pievienotās vērtības nodokļa pakārtotiem pakalpojumiem, tostarp pārvadājumiem, ne tikai to vērtībai ir jābūt iekļautai nodokļa bāzē, bet arī šiem pakalpojumiem pievienotās vērtības nodoklis faktiski ir jāpiemēro ievešanas brīdī muitā.

      (1)  OV C 343, 19.9.2016.


title: Lieta T-704/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 17. oktobra spriedums – Murka/EUIPO (“SCATTER SLOTS”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SCATTER SLOTS” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) Nr. 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) — Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts (tagad – Regulas (ES) Nr. 2017/1001 7. panta 3. punkts)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/32

         Vispārējās tiesas 2017. gada 17. oktobra spriedums – Murka/EUIPO (“SCATTER SLOTS”)
   (Lieta T-704/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SCATTER SLOTS” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) Nr. 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) - Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts (tagad – Regulas (ES) Nr. 2017/1001 7. panta 3. punkts))
   (2017/C 402/41)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Murka Ltd (Tortola, Britu Virdžīnu salas) (pārstāvis – S. Santos Rodriguez, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – J. Ivanauskas)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 21. jūnija lēmumu lietā R 471/2016-1 attiecība uz pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “SCATTER SLOTS” kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Murka Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 454, 5.12.2016.


title: Lieta C-341/16: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 5. oktobra spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hanssen Beleggingen BV/Tanja Prast-Knipping Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās un komerclietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — Jurisdikcija — 2. panta 1. punkts — Atbildētāja domicila tiesu jurisdikcija — 22. panta 4. punkts — Ekskluzīva kompetence attiecībā uz intelektuālā īpašuma tiesību reģistrāciju vai likumību — Tiesvedība nolūkā noteikt, vai persona ir pamatoti reģistrēta kā preču zīmes īpašniece

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/6

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 5. oktobra spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hanssen Beleggingen BV/Tanja Prast-Knipping

   (Lieta C-341/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās un komerclietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - Jurisdikcija - 2. panta 1. punkts - Atbildētāja domicila tiesu jurisdikcija - 22. panta 4. punkts - Ekskluzīva kompetence attiecībā uz intelektuālā īpašuma tiesību reģistrāciju vai likumību - Tiesvedība nolūkā noteikt, vai persona ir pamatoti reģistrēta kā preču zīmes īpašniece)
   (2017/C 402/07)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Hanssen Beleggingen BV

      Atbildētāja: Tanja Prast-Knipping

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 22. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams lietām, kuru mērķis ir noteikt, vai persona ir pamatoti reģistrēta kā preču zīmes īpašniece.

      (1)  OV C 326, 5.9.2016.


title: Lieta C-592/16: Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 14. septembra rīkojums (Cour d'appel de Mons (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Cabinet d’Orthopédie Stainier SPRL/État belge

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/20

         Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 14. septembra rīkojums (Cour d'appel de Mons (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Cabinet d’Orthopédie Stainier SPRL/État belge

   (Lieta C-592/16) (1)

   (2017/C 402/25)
   Tiesvedības valoda – franču
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 38, 6.2.2017.


title: Lieta C-437/16 P: Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 5. oktobra spriedums – Wolf Oil Corp./Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), SCT Lubricants UAB Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Vārdiska preču zīme “CHEMPIOIL” — Agrāka grafiska preču zīme “CHAMPION” — Iebildumu noraidījums

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/7

         Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 5. oktobra spriedums – Wolf Oil Corp./Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), SCT Lubricants UAB

   (Lieta C-437/16 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Vārdiska preču zīme “CHEMPIOIL” - Agrāka grafiska preču zīme “CHAMPION” - Iebildumu noraidījums)
   (2017/C 402/08)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Wolf Oil Corp. (pārstāvji – P. Maeyaert un J. Muyldermans, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – L. Rampini), SCT Lubricants UAB (pārstāvis – S. Labesius, advokāts)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Wolf Oil Corp. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 428, 21.11.2016.


title: Lieta C-130/17: Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 11. septembra rīkojums – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/20

         Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 11. septembra rīkojums – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika
   (Lieta C-130/17) (1)

   (2017/C 402/26)
   Tiesvedības valoda – bulgāru
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 144, 8.5.2017.


title: Lieta T-737/14 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 28. septembra rīkojums – Vnesheconombank/Padome Pagaidu noregulējums — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojošie pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/33

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 28. septembra rīkojums – Vnesheconombank/Padome
   (Lieta T-737/14 R)
   (Pagaidu noregulējums - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojošie pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2017/C 402/43)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bank for Development and Foreign Economic Affairs (Vnesheconombank) (Maskava, Krievija) (pārstāvji – J. Viñals Camallonga, J. Iriarte Ángel un L. Barriola Urruticoechea, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – F. Florindo Gijón un P. Mahnič Bruni)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castillo de la Torre, S. Pardo Quintillán un D. Gauci)

      Priekšmets

   Pieteikums atbilstoši LESD 278. un 279. pantam apturēt Padomes 2014. gada 31. jūlija Lēmuma 2014/512/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV 2014, L 229, 13. lpp.) un Padomes 2014. gada 31. jūlija Regulas (ES) Nr. 833/2014 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV 2014, L 229, 1. lpp.), piemērošanu, ciktāl tie attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-405/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2017. gada 24. aprīļa rīkojumu lietā T-814/16 Krassimira Georgieva Mladenova/Eiropas Parlaments, 2017. gada 4. jūlijā iesniedza Krassimira Georgieva Mladenova

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/7

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2017. gada 24. aprīļa rīkojumu lietā T-814/16 Krassimira Georgieva Mladenova/Eiropas Parlaments, 2017. gada 4. jūlijā iesniedza Krassimira Georgieva Mladenova

   (Lieta C-405/17 P)
   (2017/C 402/09)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Krassimira Georgieva Mladenova

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments
   Tiesa (desmitā palāta) ar 2017. gada 10. oktobra rīkojumu ir atzinusi apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta T-642/17: Prasība, kas celta 2017. gada 21. septembrī – González Buñuel u.c./VNV

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/44

         Prasība, kas celta 2017. gada 21. septembrī – González Buñuel u.c./VNV
   (Lieta T-642/17)
   (2017/C 402/58)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Antonio González Buñuel (Barselona, Spānija) 12 citi prasītāji (pārstāvji – J. De Castro Martín, M. Azpitarte Sánchez un J. Ruiz de Villa Jubany, advokāti)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi:

               —

               pamatojoties uz LESD 263. pantu, atzīt VNV Lēmumu (JUR/EES/2017/08) attiecībā uz BANCO POPULAR ESPAÑOL par spēkā neesošu;

               —

               pamatojoties uz LESD 340. panta 2. punktu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 3. punktu, piespriest VNV atlīdzināt no vienotā noregulējuma fonda, kas izveidots atbilstoši Regulas 806/2014 67. pantam, prasītājiem zaudējumus, kas radušies minētā Lēmuma attiecībā uz BANCO POPULAR ESPAÑOL pieņemšanas rezultātā, kuru apmērs atbilst bankas kapitāla instrumentu tirgus vērtībai dienā pirms noregulējuma izpildes (t.i. uz 2017. gada 6. jūniju); pakārtoti, gadījumā, ja Vispārējā tiesa neapmierinātu augstākminēto prasību par zaudējumu atlīdzību, piespriest VNV atlīdzināt prasītājiem zaudējumus, kuru apmēru nosaka Regulas 806/2014 20. panta 16. punktā minētās neatkarīgās personas vērtējums, proti, kā starpību starp šo prasītāju saņemto prasījumu atlīdzības summu minētā Lēmuma piemērošanas rezultātā, un summu, ko viņi būtu saņēmuši, ja tiktu piemērota parastā maksātnespējas procedūra; un

               —

               pamatojoties uz Vispārējās tiesas Reglamenta 133. un 134. pantu, piespriest VNV atlīdzināt šīs tiesvedības tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-682/17: Prasība, kas celta 2017. gada 2. oktobrī – Khadi and Village Industries Commission/EUIPO – BNP Best Natural Products (“khadi Naturprodukte aus Indien”)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/52

         Prasība, kas celta 2017. gada 2. oktobrī – Khadi and Village Industries Commission/EUIPO – BNP Best Natural Products (“khadi Naturprodukte aus Indien”)
   (Lieta T-682/17)
   (2017/C 402/69)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Khadi and Village Industries Commission (Mumbai Maharashtra, Indija) (pārstāvji – J. Guise, N. Rose, V. Ellis, Solicitors)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: BNP Best Natural Products GmbH (Minhene, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “khadi Naturprodukte aus Indien” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 8 216 343

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 12. jūlija lēmums lietā R 2085/2016-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un atzīt apstrīdēto Eiropas Savienības preču zīmi par spēkā neesošu;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītājai radušos tiesāšanās izdevumi.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkta pārkāpums;

               —

               Apelācijas padome ir sagrozījusi pierādījumus;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta g) apakšpunkta un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-211/14 RENV: Vispārējās tiesas 2017. gada 10. oktobra spriedums – Klement/EUIPO – Bullerjan (Krāsns forma) Eiropas Savienības preču zīme — Atcelšanas process — Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme — Krāsns forma — Preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Preču zīmes izmantošanas raksturs — Forma, kas atšķiras elementos, kuri nemaina atšķirtspēju

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/21

         Vispārējās tiesas 2017. gada 10. oktobra spriedums – Klement/EUIPO – Bullerjan (Krāsns forma)
   (Lieta T-211/14 RENV) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme - Krāsns forma - Preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Preču zīmes izmantošanas raksturs - Forma, kas atšķiras elementos, kuri nemaina atšķirtspēju)
   (2017/C 402/27)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Toni Klement (Dippoldiswalde, Vācija) (pārstāvis – J. Weiser, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – A. Schifko un D. Hanf)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētāja prasījumu atbalstam: Bullerjan GmbH (Isernhagen-Kirchhorst, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 9. janvāra lēmumu lietā R 927/2013-1 attiecībā uz atcelšanas procesu starp T. Klement un Bullerjan

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Toni Klement sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un Tiesā.

      (1)  OV C 245, 28.7.2014.


title: Lieta C-492/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 11. augustā iesniedza Landgericht Tübingen (Vācija) – Südwestrundfunk/Tilo Rittinger, Patric Wolter, Harald Zastera, Dagmar Fahner, Layla Sofan, Marc Schulte

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 11. augustā iesniedza Landgericht Tübingen (Vācija) – Südwestrundfunk/Tilo Rittinger, Patric Wolter, Harald Zastera, Dagmar Fahner, Layla Sofan, Marc Schulte

   (Lieta C-492/17)
   (2017/C 402/10)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Tübingen

      Pamatlietas puses

      Kreditore un prasītāja/atbildētāja: Südwestrundfunk

      Parādnieki un atbildētāji/prasītāji: Tilo Rittinger, Patric Wolter, Harald Zastera, Dagmar Fahner, Layla Sofan, Marc Schulte

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai valsts Bādenes-Virtembergas 2011. gada 18. oktobraGesetz zur Geltung des Rundfunkbeitragsstaatsvertrags vom 17. Dezember 2010 [Likums par 2010. gada 17. decembra valsts apraides iemaksas līguma spēkā esamību] ([turpmāk tekstā – [“]RdFunkBeitrStVtrBW[”]), pēdējo reizi grozīts ar 2015. gada 3. decembraNeunzehnter Rundfunkänderungsstaatsvertrag [Deviņpadsmitā valsts līguma par izmaiņām apraidē] (2016. gada 23. februāra likums – GBl., 126. lpp., 129) 4. pantu, ir saderīgs ar Savienības tiesībām, jo atbilstoši tam būtībā kopš 2013. gada 1. janvāra no katra Vācijas Bādenes-Virtembergas federālajā zemē dzīvojoša pieaugušā bez nosacījumiem raidorganizāciju SWR un ZDF labā iekasētā iemaksa ir Savienības tiesībām pretrunā esošs atbalsts, ar kuru tiek piešķirta priekšrocība tikai šīm raidorganizācijām pretēji privātām raidorganizācijām? Vai LESD 107. un 108. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz likumu par raidorganizāciju iemaksu būtu bijusi jāsaņem Komisijas piekrišana un ka bez piekrišanas likums nav spēkā?

               2)

               Vai LESD 107. un 108. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie attiecas uz valsts likumā “RdFunkBeitrStVtrBW” ietvertu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru būtībā no katra Bādenē-Virtembergā dzīvojoša pieaugušā bez nosacījumiem tikai iestāžu/sabiedrisko raidītāju labā tiek iekasēta iemaksa, jo šī iemaksa ir saistīta ar Savienības tiesībām pretrunā esošu atbalstu, ar kuru tiek piešķirta priekšrocība un kuras mērķis ir izslēgt tehnoloģiju ziņā raidītājus no ES valstīm, jo iemaksas tiek izmantotas, lai radītu konkurējošu apraides veidu (DVB-T2 – monopols), kura gadījumā nav paredzēts, ka to izmanto ārvalsts raidītāji? Vai LESD 107. un 108. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie attiecas ne tikai uz tiešām naudas piemaksām, bet arī uz citām ekonomiskām privilēģijām (tiesības izsniegt izpildes rakstu, tiesības rīkoties gan kā uzņēmumam, gan kā iestādei, labvēlīgākas situācijas radīšana, aprēķinot parādus)?

               3)

               Vai ar vienlīdzīgas attieksmes principu un privileģējoša atbalsta aizliegumu ir saderīga situācija, kad, pamatojoties uz valsts Bādenes-Virtembergas likumu, Vācijas televīzijas raidītājs, kuram ir sabiedrisks raksturs un kas ir izveidots kā iestāde, taču kas vienlaikus reklāmas tirgū konkurē ar privātiem raidītājiem, tiek privileģēts iepretim privātajiem raidītājiem tādējādi, ka tam nav kā privātajiem konkurentiem saistībā ar saviem prasījumiem pret skatītājiem jāsaņem tiesas izpildes rīkojums, pirms tas var īstenot piespiedu izpildi, bet gan tas pats bez vēršanās tiesā var izdot izpildes rīkojumu, kas tāpat piešķir tiesības veikt piespiedu izpildi?

               4)

               Vai ar ECPAK 10. pantu/Pamattiesību hartas 4. pantu (informācijas brīvība) ir saderīga situācija, kad dalībvalsts savas valsts Bādenes-Virtembergas likumā paredz, ka televīzijas raidītājs, kas ir izveidots kā iestāde, lai finansētu tieši šo raidītāju, var pieprasīt no katra raidītāja teritorijā dzīvojoša pieaugušā tādu iemaksu veikšanu, par kuru neveikšanu likumā ir paredzēts naudas sods, neatkarīgi no tā, vai pieaugušā īpašumā vispār ir uztveršanas iekārta vai arī viņš izmanto tikai citus, proti, ārvalsts vai citus, privātus raidītājus?

               5)

               Vai valsts likums “RdFunkBeitrStVtrBW”, it īpaši 2. un 3. pants, ir saderīgs ar Savienības tiesībās paredzēto vienlīdzīgas attieksmes principu un diskriminācijas aizliegumu, ja iemaksa, kas katram iedzīvotājam ir jāmaksā bez nosacījumiem, lai finansētu sabiedriskās televīzijas raidītāju, vientuļa vecāks gadījumā, rēķinot uz personu, nozīmē, ka tai ir jāmaksā daudzkārt vairāk nekā personai, kas dala mājokli ar citām personām? Vai Direktīva 2004/113/EK (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka tā attiecas arī uz strīda pamatā esošo iemaksu un ka pietiek ar netiešu nelabvēlīgākas situācijas radīšanu, ja, ņemot vērā reālos apstākļus, 90 % gadījumu lielāks slogs rodas sievietēm?

               6)

               Vai valsts likums “RdFunkBeitrStVtrBW”, it īpaši 2. un 3. pants, ir saderīgs ar Savienības tiesībās paredzēto vienlīdzīgas attieksmes principu un diskriminācijas aizliegumu, ja iemaksa, kas katram iedzīvotājam ir jāmaksā bez nosacījumiem, lai finansētu sabiedriskās televīzijas raidītāju, attiecībā uz personām, kurām ir nepieciešama otrā dzīvesvieta profesionālu apsvērumu dēļ, ir divas reizes lielāka nekā citu nodarbināto personu gadījumā?

               7)

               Vai valsts likums “RdFunkBeitrStVtrBW”, it īpaši 2. un 3. pants, ir saderīgs ar Savienības tiesībās paredzēto vienlīdzīgas attieksmes principu, diskriminācijas aizliegumu un brīvību veikt uzņēmējdarbību, ja iemaksa, kas katram iedzīvotājam ir jāmaksā bez nosacījumiem, lai finansētu sabiedriskās televīzijas raidītāju, attiecībā uz personām ir reglamentēta tādējādi, ka Vācijas pilsonim vienādas uztveršanas iespējas gadījumā tieši pirms robežas ar ES kaimiņdalībvalsti ir jāveic iemaksa tikai atkarībā no dzīvesvietas atrašanās vietas, taču Vācijas pilsonim tieši otrpus robežai iemaksa nav jāveic, un tāpat ārvalstniekam ES pilsonim, kuram profesionālu apsvērumu dēļ uzņēmējdarbība ir jāveic tieši ārpus ES iekšējās robežas, iemaksa ir jāveic, taču tas nav jādara ES pilsonim pirms robežas, arī ja abas personas nav ieinteresētas Vācijas raidītāja uztveršanā?

      (1)  Padomes 2004. gada 13. decembris Direktīva 2004/113/EK, ar kuru īsteno principu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm, attiecībā uz pieeju precēm un pakalpojumiem, preču piegādi un pakalpojumu sniegšanu (OV L 373, 37. lpp.).


title: Lieta T-648/17: Prasība, kas celta 2017. gada 22. septembrī – Dadimer u.c./VNV

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/45

         Prasība, kas celta 2017. gada 22. septembrī – Dadimer u.c./VNV
   (Lieta T-648/17)
   (2017/C 402/59)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Dadimer, S.L. (Madride, Spānija) un 11 citi prasītāji (pārstāvji – M. Romero Rey un I. Salama Salama, advokāti)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi:

               —

               pamatojoties uz LESD 263. pantu, atzīt Vienotās noregulējuma valdes (VNV) 2017. gada 7. jūnija Lēmumu JUR/EES/2017/08, ar kuru tika nolemts pieņemt noregulējuma shēmu attiecībā uz Banco Popular Español, S.A., par spēkā neesošu;

               —

               saskaņā ar LESD 340. panta 2. punktu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 3. punktu piespriest Vienotai noregulējuma valdei atlīdzināt prasītājiem zaudējumus tādā apmērā, kas atbilst uz attiecīgā lēmuma pieņemšanas dienu aktualizētai obligāciju nominālvērtībai, pieskaitot attiecīgus nokavējuma procentus no attiecīgā datuma līdz brīdim, kamēr šī summa netiks atmaksāta;

               —

               atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 133. un 134. pantam piespriest Vienotai noregulējuma valdei atlīdzināt šīs tiesvedības tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-170/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 11. oktobra rīkojums – Guardian Glass España, Central Vidriera/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Dalībvalsts teritoriālas vienības piešķirtas nodokļu priekšrocības — Lēmums, ar kuru valsts atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Lēmuma izpilde — Pienākums pārbaudīt saņēmēju individuālo situāciju — Komisijas nostājas neformulēšana — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/34

         Vispārējās tiesas 2017. gada 11. oktobra rīkojums – Guardian Glass España, Central Vidriera/Komisija
   (Lieta T-170/16) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Dalībvalsts teritoriālas vienības piešķirtas nodokļu priekšrocības - Lēmums, ar kuru valsts atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Lēmuma izpilde - Pienākums pārbaudīt saņēmēju individuālo situāciju - Komisijas nostājas neformulēšana - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   (2017/C 402/44)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Guardian Glass España, Central Vidriera, SLU (Llodio, Spānija) (pārstāvji – M. Araujo Boyd, D. Armesto Macías un A. Lamadrid de Pablo, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Flynn, B. Stromsky un P. Němečková)

      Priekšmets

   Pasības pieteikums saskaņā ar LESD 263. pantu, ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas lēmumu, kas ietverts 2015. gada 15. jūlija dokumentā “Par nodokļu strīdiem Basku zemē (Álava) – Neformāls paziņojums par papildu argumentiem jautājumā par saderīgumu ar 1998. gada Valstu reģionālā atbalsta pamatnostādnēm”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               par Spānijas Karalistes pieteikumu par iestāšanos lietā vairs nav jālemj;

               3)

               Guardian Glass España, Central Vidriera, SLU sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pieteikumu par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 243, 4.7.2016.


title: Lieta T-683/17: Prasība, kas celta 2017. gada 2. oktobrī – Khadi and Village Industries Commission/EUIPO – BNP Best Natural Products (“Khadi Ayurveda”)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/53

         Prasība, kas celta 2017. gada 2. oktobrī – Khadi and Village Industries Commission/EUIPO – BNP Best Natural Products (“Khadi Ayurveda”)
   (Lieta T-683/17)
   (2017/C 402/70)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Khadi and Village Industries Commission (Mumbai Maharashtra, Indija) (pārstāvji – J. Guise, N. Rose, V. Ellis, Solicitors)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: BNP Best Natural Products GmbH (Minhene, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Khadi Ayurveda” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 13 118 724

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 12. jūlija lēmums lietā R 2086/2016-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un atzīt apstrīdēto Eiropas Savienības preču zīmi par spēkā neesošu;

               —

               piespriest atlīdzināti prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkta pārkāpums;

               —

               Apelācijas padome ir sagrozījusi pierādījumus;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta g) apakšpunkta un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-493/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. augustā iesniedza Bundesverfassungsgericht (Vācija) – Heinrich Weiss u.c.

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. augustā iesniedza Bundesverfassungsgericht (Vācija) – Heinrich Weiss u.c.
   (Lieta C-493/17)
   (2017/C 402/11)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverfassungsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Heinrich Weiss, Jürgen Heraeus, Patrick Adenauer, Bernd Lucke, Hans-Olaf Henkel, Joachim Starbatty, Bernd Kölmel, Ulrike Trebesius, Peter Gauweiler, Johann Heinrich von Stein, Gunnar Heinsohn, Otto Michels, Reinhold von Eben-Worlée, Michael Göde, Dagmar Metzger, Karl-Heinz Hauptmann, Stefan Städter, Markus C. Kerber u.c.

      Piedaloties: Bundesregierung [federālajai valdībai], Bundestag [federālā parlamenta apakšpalātai], Eiropas Centrālajai bankai, Deutsche Bundesbank [Vācijas Federālajai bankai]

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Centrālās bankas 2015. gada 4. marta Lēmums (ES) 2015/774 par otrreizējo tirgu valsts sektora aktīvu iegādes programmu (ECB/2015/10) (1) redakcijā, kas ir ieviesta ar Eiropas Centrālās bankas 2015. gada 5. novembra Lēmumu (ES) 2015/2101, ar ko groza Lēmumu (ES) 2015/774 par otrreizējo tirgu valsts sektora aktīvu iegādes programmu (ECB/2015/33) (2), Eiropas Centrālās bankas 2016. gada 18. aprīļa Lēmumu (ES) 2016/702, ar ko groza Lēmumu (ES) 2015/774 par otrreizējo tirgu valsts sektora aktīvu iegādes programmu (ECB/2016/8) (3), kā arī Eiropas Centrālās bankas 2016. gada 22. jūnija Lēmumu (ES) 2016/1041 par Grieķijas Republikas emitētu vai pilnībā garantētu tirgojamu parāda instrumentu atbilstību un Lēmuma (ES) 2015/300 atcelšanu (ECB/2016/18) (4), vai tā īstenošanas veids ir pretrunā Līguma par Eiropas Savienības darbību 123. panta 1. punktam?
               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 123. panta 1. punktam it īpaši ir pretrunā tas, ja otrreizējo tirgu valsts sektora aktīvu iegādes programmas (VSIP) ietvaros:

                           a)

                           sīka informācija par iegādēm tiek paziņota tā, ka tirgos rodas faktiska pārliecība, ka Eurosistēma daļēji iegādāsies dalībvalstu emitētas obligācijas?

                           b)

                           arī a posteriori netiek paziņota nekāda sīka informācija par to, vai tiek ievēroti minimālie termiņi laikā no parāda vērtspapīra laišanas sākotnējā tirgū līdz tā iegādei otrreizējā tirgū, kā rezultātā to nav iespējams pārbaudīt tiesā?

                           c)

                           visas iegādātās obligācijas nevis tiek pārdotas, bet gan tiek turētas līdz termiņa beigām un tādējādi izņemtas no tirgus?

                           d)

                           Eurosistēma iegādājas tirgojamus parāda vērtspapīrus par nominālvērtību ar negatīvu ienesīgumu?

               2)

               Vai pirmajā jautājumā minētais lēmums katrā ziņā ir pretrunā LESD 123. pantam tad, ja tā turpmāka īstenošana, ņemot vērā izmainītos apstākļus finanšu tirgos, it īpaši nepietiekamā iegādājamo parāda vērtspapīru piedāvājuma dēļ prasa nemitīgi atvieglot sākotnēji piemērotos iegādes noteikumus un vairs nedarbojas Tiesas judikatūrā noteiktie ierobežojumi tādai obligāciju iegādes programmai kā VSIP?

               3)

               Vai pirmajā jautājumā minētais Eiropas Centrālās bankas 2015. gada 4. marta Lēmums (ES) 2015/774 pašreizējā redakcijā ir pretrunā Līguma par Eiropas Savienības darbību 119. pantam un 127. panta 1. un 2. punktam, kā arī Protokola par Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas statūtiem 17.–24. pantam, jo tas pārsniedz šajās normās noteiktās Eiropas Centrālās bankas pilnvaras monetārās politikas jomā un tāpēc iejaucas dalībvalstu kompetencē?
               Vai Eiropas Centrālās bankas pilnvaru pārsniegšana it īpaši izriet no tā, ka

                           a)

                           pirmajā jautājumā minētais lēmums, ņemot vērā VSIP apjomu, kas 2017. gada 12. maijā bija 1 534,8 miljardi euro, būtiski ietekmē dalībvalstu refinansēšanas nosacījumus?

                           b)

                           pirmajā jautājumā minētais lēmums, ņemot vērā a) apakšjautājumā minēto dalībvalstu refinansēšanas nosacījumu uzlabošanos un tās ietekmi uz komercbankām, ne tikai netieši ietekmē ekonomikas politiku, bet tā objektīvi konstatējamā ietekme liek pieņemt, ka programma ir vērsta ne vien uz monetārās politikas mērķiem, bet vismaz tādā pašā mērā – uz ekonomikas politikas mērķiem?

                           c)

                           pirmajā jautājumā minētais lēmums savas ievērojamās ietekmes uz ekonomikas politiku dēļ ir pretrunā samērīguma principam?

                           d)

                           pirmajā jautājumā minētajam lēmumam tādēļ, ka nav sniegts īpašs pamatojums, vairāk nekā divu gadu īstenošanas laikā nevar pārbaudīt tā pastāvīgu nepieciešamību un samērīgumu?

               4)

               Vai pirmajā jautājumā minētais lēmums katrā ziņā tāpēc ir pretrunā LESD 119. pantam un 127. panta 1. un 2. punktam, kā arī Protokola par Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas statūtiem 17.–24. pantam, ka tā apjoms un īstenošana ilgāk nekā divus gadus, kā arī no tā izrietošā ietekme uz ekonomikas politiku liek citādāk vērtēt VSIP nepieciešamību un samērīgumu un tādējādi no konkrēta brīža tas pārsniedz Eiropas Centrālās bankas pilnvaras monetārās politikas jomā?

               5)

               Vai pirmajā jautājumā minētajā lēmumā, iespējams, paredzētais neierobežotais risku sadalījums starp Eurosistēmas valstu centrālajām bankām centrālo valdību un tām pielīdzināmu emitentu obligāciju saistību neizpildes gadījumā ir pretrunā Līguma par Eiropas Savienības darbību 123. un 125. pantam, kā arī Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 2. punktam, ja tā rezultātā var būt vajadzīga valstu centrālo banku rekapitalizācija ar budžeta līdzekļiem?

      (1)  OV L 121, 20. lpp.

      (2)  OV L 305, 106. lpp.

      (3)  OV L 121, 24. lpp.

      (4)  OV L 169, 14. lpp.


title: Lieta T-691/17: Prasība, kas celta 2017. gada 28. septembrī – hoechstmass Balzer/EUIPO (Mērlentes forma)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/54

         Prasība, kas celta 2017. gada 28. septembrī – hoechstmass Balzer/EUIPO (Mērlentes forma)
   (Lieta T-691/17)
   (2017/C 402/71)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: hoechstmass Balzer GmbH (Sulzbach, Vācija) (pārstāvis – K. Zapfe, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme (Mērlentes forma) – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 004 997

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 28. jūlija lēmums lietā R 2331/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Biroja Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 28. jūlija lēmumu lietā R 2331/2016-4, t.i., apstrīdēto lēmumu, attiecībā uz trīsdimensiju preču zīmi Nr. 015004997;

               —

               piespriest atbildētājam/Birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo prasību un izdevumus, kas radušies procesā Apelācijas padomē;
               pakārtoti,

               —

               9. klasē ietilpstošo preču sarakstu, pievienojot vārdu “drēbniekiem”, ierobežot tādejādi, lai tas iekļautu tikai “mērlentes drēbniekiem”, un atcelt Biroja Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 28. jūlija lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz “mērlentēm drēbniekiem”.

      Izvirzītie pamati:

   Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-649/17: Prasība, kas celta 2017. gada 25. septembrī – ViaSat/Komisija

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/45

         Prasība, kas celta 2017. gada 25. septembrī – ViaSat/Komisija
   (Lieta T-649/17)
   (2017/C 402/60)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ViaSat, Inc. (Karlsbāde, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – J. Ruiz Calzado, L. Marco Perpiñà un S. Semey, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2017. gada 13. jūlija netieši izteikto noraidošo lēmumu, kas izriet no tā, ka Komisija paredzētajā termiņā nav sniegusi atbildi uz prasītājas 2017. gada 31. maija atkārtoto pieteikumu attiecībā uz lūgumu iepazīties ar dokumentiem, kas reģistrēts 2017. gada 20. martā ar numuru GestDem No 2017/1725;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp jebkuras personas, kura iestātos lietā, tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot izpildījusi LESD 296. panta otrajā daļā noteikto pienākumu norādīt pamatojumu.

                           —

                           Prasītāja, pirmkārt, apgalvo, ka pamatojums vispār netika norādīts, ņemot vērā, ka runa ir par netiešo lēmumu atteikt piekļuvi pieprasītājam dokumentam ar nosaukumu “Pasākumu ceļvedis, lai nodrošinātu atlasīto un atļauju saņēmušo MSP operatoru darbību atbilstību Lēmumā Nr. 626/2008/EC (1) paredzētajiem kopējiem nosacījumiem, tostarp jaunie starppasākumi un attiecīgie termiņi”. Ciktāl Tiesa secinātu, ka Komisija ir izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, atbilstoši Regulas Nr. 1049/2001 (2) 7. panta 1. punktam sniedzot to jau 2017. gada 5. maija atteikuma vēstulē, ar kuru atbildēts uz prasītājas sākotnējo pieteikumu, un ka tajā ietvertais pamatojums, balstoties uz juridisko fikciju, ir uzskatāms par atbilstoši šīs Regulas 8. panta 3. punktam pieņemtā netiešā lēmuma pamatojumu, prasītāja lūdz Tiesu uzskatīt, ka turpmākie prasības pamati ir attiecināmi uz šo pamatojumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot veikusi pieprasītā dokumenta konkrētu un individuālu pārbaudi.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot norādījusi pamatojumu un esot kļūdaini piemērojusi Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā noteikto izņēmumu saistībā ar komerciālo interešu aizsardzību

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot norādījusi pamatojumu un esot kļūdaini piemērojusi Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punktā trešajā ievilkumā noteikto izņēmumu saistībā ar izmeklēšanas darbību aizsardzību.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot kļūdaini secinājusi, ka nepastāv sevišķas intereses Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta nozīmē.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot kļūdaini secinājusi, ka daļējā piekļuve nav iespējama Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkta nozīmē.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 30. jūnija Lēmums Nr. 626/2008/EK par sistēmu atlasi mobilo satelītsakaru pakalpojumu (MSP) nodrošināšanai un atļauju piešķiršanu šīm sistēmām (OV 2008, L 172, 15. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-233/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 10. oktobra spriedums – Cofra/EUIPO – Armand Thiery (“1841”) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “1841” — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “AD-1841-TY” — Relatīvs atteikuma pamats — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Papildu pierādījumu ņemšana vērā — Regulas (EK) Nr. 207/2009 57. panta 2. punkts un 76. panta 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 64. panta 2. punkts un 95. panta 2. punkts) — Regulas (EK) Nr. 2868/95 40. noteikuma 6. punkts (tagad – Deleģētās regulas (ES) 2017/1430 19. panta 2. punkts) — Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 18. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkts) — Sajaukšanas iespēja — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/22

         Vispārējās tiesas 2017. gada 10. oktobra spriedums – Cofra/EUIPO – Armand Thiery (“1841”)
   (Lieta T-233/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “1841” - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “AD-1841-TY” - Relatīvs atteikuma pamats - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Papildu pierādījumu ņemšana vērā - Regulas (EK) Nr. 207/2009 57. panta 2. punkts un 76. panta 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 64. panta 2. punkts un 95. panta 2. punkts) - Regulas (EK) Nr. 2868/95 40. noteikuma 6. punkts (tagad – Deleģētās regulas (ES) 2017/1430 19. panta 2. punkts) - Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 18. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkts) - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   (2017/C 402/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cofra Holding AG (Zug, Šveice) (pārstāvis – M. Aznar Alonso, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – M. Capostagno un A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Armand Thiery SAS (Levallois-Perret, Francija) (pārstāvis – A. Grolée, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 26. februāra lēmumu lietā R 805/2014-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Armand Thiery un Cofra Holding

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Cofra Holding AG sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) un Armand Thiery SAS tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      (1)  OV C 213, 29.6.2015.


title: Lieta T-207/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 28. septembra rīkojums – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Akti, kas nekad nav tikuši pieņemti — Pieteikums par tiesvedības izbeigšanu pirms sprieduma taisīšanas — Lūgums interpretēt prasības pieteikumu kā tādu, kas attiecas uz citu aktu, nevis apstrīdētajiem aktiem — Noraidīšana — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/34

         Vispārējās tiesas 2017. gada 28. septembra rīkojums – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/Komisija
   (Lieta T-207/16) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Akti, kas nekad nav tikuši pieņemti - Pieteikums par tiesvedības izbeigšanu pirms sprieduma taisīšanas - Lūgums interpretēt prasības pieteikumu kā tādu, kas attiecas uz citu aktu, nevis apstrīdētajiem aktiem - Noraidīšana - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2017/C 402/45)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Saloniki, Grieķija) (pārstāvis – V. Christianos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Delaude un A. Katsimerou)

      Priekšmets

   Prasība atcelt apgalvoto lēmumu par prasītāja izslēgšanu un apgalvoto lēmumu par prasītāja reģistrēšanu un brīdinājuma aktivizēšanu attiecībā uz viņu agrīnās brīdināšanas sistēmā (ABS) vai agrīnās atklāšanas un izslēgšanas sistēmā (EDES)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pamattiesvedībā un pagaidu noregulējuma tiesvedībā un atlīdzina divas trešdaļas no Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis tiesāšanās izdevumiem šajās tiesvedībās;

               3)

               Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis sedz vienu trešdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem šajās tiesvedībās.

      (1)  OV C 251, 11.7.2016.


title: Lieta T-435/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 10. oktobra spriedums – Kolachi Raj Industrial/Komisija Dempings — No Kambodžas, Pakistānas un Filipīnām nosūtītu velosipēdu imports — Galīgā antidempinga maksājuma, ko piemēro Ķīnas izcelsmes velosipēdu importam, attiecināšana uz šo importu — Īstenošanas regula (ES) 2015/776 — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 13. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkts — Montāžas darbības — Velosipēda detaļu cilme un izcelsme — Izcelsmes sertifikāti — Nepietiekams pierādījuma spēks — Velosipēda detaļu ražošanas izmaksas

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/23

         Vispārējās tiesas 2017. gada 10. oktobra spriedums – Kolachi Raj Industrial/Komisija
   (Lieta T-435/15) (1)

   (Dempings - No Kambodžas, Pakistānas un Filipīnām nosūtītu velosipēdu imports - Galīgā antidempinga maksājuma, ko piemēro Ķīnas izcelsmes velosipēdu importam, attiecināšana uz šo importu - Īstenošanas regula (ES) 2015/776 - Regulas (EK) Nr. 1225/2009 13. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkts - Montāžas darbības - Velosipēda detaļu cilme un izcelsme - Izcelsmes sertifikāti - Nepietiekams pierādījuma spēks - Velosipēda detaļu ražošanas izmaksas)
   (2017/C 402/29)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd (Karāči, Pakistāna) (pārstāvis – P. Bentley, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland, M. França un A. Demeneix)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) (pārstāvji – L. Ruessmann, advokāts, un J. Beck, solicitor)

      Priekšmets

   Par prasību atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Komisijas 2015. gada 18. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2015/776, ar ko galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 502/2013 noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēdu importam, attiecina uz tādu velosipēdu importu, kas nosūtīti no Kambodžas, Pakistānas un Filipīnām, neatkarīgi no tā, vai šiem velosipēdiem ir deklarēta Kambodžas, Pakistānas un Filipīnu izcelsme (OV 2015, L 122, 4. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2015. gada 18. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2015/776, ar ko galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 502/2013 noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēdu importam, attiecina uz tādu velosipēdu importu, kas nosūtīti no Kambodžas, Pakistānas un Filipīnām, neatkarīgi no tā, vai šiem velosipēdiem ir deklarēta Kambodžas, Pakistānas un Filipīnu izcelsme, ciktāl tā attiecas uz Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Kolachi Raj Industrial (Private) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 328, 5.10.2015.


title: Lieta C-511/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 21. augustā iesniedza Fővárosi Törvényszék (Ungārija) – Lintner Györgyné/UniCredit Bank

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 21. augustā iesniedza Fővárosi Törvényszék (Ungārija) – Lintner Györgyné/UniCredit Bank

   (Lieta C-511/17)
   (2017/C 402/12)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Törvényszék

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Lintner Györgyné

      Atbildētāja: UniCredit Bank Hungary Zrt.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai direktīvas par negodīgiem noteikumiem (1) 6. panta 1. punkts, ņemot vērā arī valsts tiesisko regulējumu, ar kuru ir noteikta obligāta procesuālā pārstāvniecība, ir jāinterpretē tādējādi, ka katrs līguma noteikums ir jāizvērtē atsevišķi no jautājuma, vai to var uzskatīt par negodīgu, neatkarīgi no tā, vai ir patiešām nepieciešams pārbaudīt visu līguma noteikumu kopumu, lai izlemtu par prasības pieteikumā izvirzīto prasījumu?

               2)

               Vai arī pretēji pirmajā jautājumā izklāstītajam, direktīvas par negodīgiem noteikumiem 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka secinājuma izdarīšanai par noteikuma negodīgumu, uz ko ir balstīts prasījums, ir jāizskata visi pārējie līguma noteikumi?

               3)

               Apstiprinošas atbildes uz otro jautājumu gadījumā, vai tas var nozīmēt, ka attiecīgā noteikuma negodīgā rakstura noteikšanai ir nepieciešams veikt līguma pārbaudi kopumā, kas nozīmē, ka katra atsevišķā līguma elementa negodīgais raksturs nav jāpārbauda atsevišķi, neatkarīgi no prasībā apstrīdētā noteikuma?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta T-670/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 11. oktobra spriedums – Osho Lotus Commune/EUIPO – Osho International Foundation (“OSHO”) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “OSHO” — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstoša rakstura neesamība — Atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts) — Pretrunas sabiedriskajai kārtībai neesamība — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta f) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta f) apakšpunkts)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/24

         Vispārējās tiesas 2017. gada 11. oktobra spriedums – Osho Lotus Commune/EUIPO – Osho International Foundation (“OSHO”)
   (Lieta T-670/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “OSHO” - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstoša rakstura neesamība - Atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts) - Pretrunas sabiedriskajai kārtībai neesamība - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta f) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta f) apakšpunkts))
   (2017/C 402/30)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Osho Lotus Commune eV (Ķelne, Vācija) (pārstāvis – M. Viefhues, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – P. Ivanov un A. Schifko)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Osho International Foundation (Cīrihe, Šveice) (pārstāvis – B. Brandreth, barrister)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 22. septembra lēmumu lietā R 1997/2014–4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Osho Lotus Commune un Osho International Foundation

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Osho Lotus Commune eV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Osho International Foundation sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 27, 25.1.2016.


title: Lieta T-694/17: Prasība, kas celta 2017. gada 10. oktobrī – Link Entertainment/EUIPO – Sandra García-Sanjuan Machado (“SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS”)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/55

         Prasība, kas celta 2017. gada 10. oktobrī – Link Entertainment/EUIPO – Sandra García-Sanjuan Machado (“SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS”)
   (Lieta T-694/17)
   (2017/C 402/72)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Link Entertainment, SLU (Madride, Spānija) (pārstāvis – E. Estella Garbayo, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Sandra García-Sanjuan Machado (Barselona, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

   Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 12 672 853

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 28. jūlija lēmums lietā R 1758/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, turklāt nospriežot, ka Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 12 672 853 “SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS” atzīšana par spēkā neesošu attiecībā uz 35. un 41. klasi nav pamatota, un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā, kā arī apelācijas procesā un spēkā neesamības atzīšanas procesā.

      Izvirzītaie pamati:

               —

               Regulas 2017/1001 60. panta 1. punkta a) apakšpunkta, to aplūkojot kopsakarā ar tās 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta C-527/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 5. septembrī iesniedza Bundespatentgericht (Vācija) – LN

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 5. septembrī iesniedza Bundespatentgericht (Vācija) – LN

   (Lieta C-527/17)
   (2017/C 402/13)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundespatentgericht

      Pamatlietas puses

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja: LN

      Lietas dalībnieks: Deutsches Patent- und Markenamt

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regulas (EK) Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm (1) 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka atļauja atbilstoši Direktīvai 93/42/EEK (2) attiecībā uz medicīnas ierīces un zāļu kombināciju Direktīvas 93/42/EEK 1. panta 4. punkta izpratnē regulas piemērošanas nolūkā ir pielīdzināma spēkā esošai tirdzniecības atļaujai atbilstoši Direktīvai 2001/83/EK, ja atļaujas izsniegšanas procedūrā atbilstoši Direktīvas 93/42/EEK I pielikuma 7.4. punkta pirmajai daļai ES dalībvalsts zāļu aģentūrā atbilstoši Direktīvai 2001/83/EK (3) tika pārbaudīta zāļu sastāvdaļas kvalitāte, drošums un lietderība?

      (1)  OV L 152, 1. lpp.

      (2)  Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīva 93/42/EEK par medicīnas ierīcēm (OV L 169, 1. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.).


title: Lieta T-74/17: Vispārējās tiesas 2017. gada 2. oktobra rīkojums – Danjaq/EUIPO – Formosan (“Shaken, not stirred”)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/55

         Vispārējās tiesas 2017. gada 2. oktobra rīkojums – Danjaq/EUIPO – Formosan (“Shaken, not stirred”)
   (Lieta T-74/17) (1)

   (2017/C 402/73)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 121, 18.4.2017.


title: Lieta C-532/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 11. septembrī iesniedza Landgericht Hamburg (Vācija) – Wolfgang Wirth u.c./Thomson Airways Ltd.

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 11. septembrī iesniedza Landgericht Hamburg (Vācija) – Wolfgang Wirth u.c./Thomson Airways Ltd.

   (Lieta C-532/17)
   (2017/C 402/14)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Wolfgang Wirth, Theodor Mülder, Ruth Mülder, Gisela Wirth

      Atbildētāja: Thomson Airways Ltd.

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai “apkalpojošā gaisa pārvadātāja” jēdziens Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulā (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (1) (turpmāk tekstā – “Pasažieru tiesību aizsardzības regula”) ir jāinterpretē tādējādi, ka gaisa pārvadātājs, kurš kādam citam gaisa pārvadātājam uz līgumā noteiktu lidojumu skaitu iznomā gaisa kuģi kopā ar tā apkalpes komandu (wet-lease), bet neuzņemas galveno atbildību par attiecīgo pārvadājumu īstenošanu, un pasažiera rezervācijas apstiprinājumā ir norādīts: “lidojumu veic [..]” tieši šis gaisa pārvadātājs, ir jāuzskata par apkalpojošo gaisa pārvadātāju minētās regulas izpratnē?

      (1)  OV L 46, 1. lpp.


title: Lieta C-540/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. septembrī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Vācijas Federatīvā Republika/Adel Hamed

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. septembrī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Vācijas Federatīvā Republika/Adel Hamed

   (Lieta C-540/17)
   (2017/C 402/15)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Atbildētājs: Adel Hamed

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Savienības tiesībām dalībvalstij (šajā gadījumā – Vācijai) tiek liegts, īstenojot Direktīvas 2013/32/ES (1) 33. panta 2. punkta a) apakšpunktā vai attiecīgi – Direktīvas 2005/85/EK (2) 25. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētajā iepriekšējā regulējumā noteiktās pilnvaras, noraidīt kā nepieņemamu starptautiskās aizsardzības pieteikumu bēgļa statusa atzīšanas citā dalībvalstī (šajā gadījumā – Bulgārija) dēļ, ja starptautiskās aizsardzības apstākļi, proti, atzītu bēgļu dzīves apstākļi citā dalībvalstī, kurā pieteicējam jau ir piešķirta starptautiskā aizsardzība (šajā gadījumā – Bulgārija),

                           a)

                           neatbilst Direktīvas 2011/95/ES (3) 20. un nākamo pantu prasībām un/vai

                           b)

                           pārkāpj Pamattiesību hartas 4. pantu vai ECPAK 3. pantu?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša: vai tas ir piemērojams arī tad, ja

                           a)

                           atzītiem bēgļiem dalībvalstī, kurā tie ir tikuši atzīti par bēgļiem (šajā gadījumā – Bulgārija), netiek piešķirti eksistences nodrošināšanas pabalsti, vai to apmērs, salīdzinot ar citām dalībvalstīm, ir būtiski ierobežots, tomēr attieksme pret tiem šajā ziņā ir tāda pati kā pret šīs dalībvalsts valstspiederīgajiem?

                           b)

                           atzīti bēgļi dzīves apstākļu ziņā gan formāli tiesiski ir pielīdzināti pašas dalībvalsts valstspiederīgajiem, tomēr viņu piekļuve ar to saistītiem pabalstiem faktiski ir apgrūtināta, un trūkst atbilstoša mēroga un attiecīgā personu loka īpašām vajadzībām piemērotas integrācijas programmas, lai nodrošinātu faktisku pielīdzināšanu dalībvalsts valstspiederīgajiem?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīva 2013/32/ES par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai, OV 2013, L 180, 60. lpp.

      (2)  Padomes 2005. gada 1. decembra Direktīva 2005/85/EK par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu, OV 2005, L 326, 13. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Direktīva 2011/95/ES par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu, 2011, L 337, 9. lpp.


title: Labojums Oficiālajā Vēstnesī publicētajā paziņojumā lietā T-501/17 (OV C 338, 9.10.2017.)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/57

         Labojums Oficiālajā Vēstnesī publicētajā paziņojumā lietā T-501/17
   (
         “Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis” C 338, 2017. gada 9. oktobris
      )
   (2017/C 402/75)
   Paziņojumu lietā T-501/17 Mutualidad Complementaria de Previsión Social Renault España/Komisija un VNV lasīt šādi:

      Prasība, kas celta 2017. gada 7. augustā – Mutualidad Complementaria de Previsión Social Renault España/Komisija un VNV
      (Lieta T-501/17)
      (2017/C 338/17)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Mutualidad Complementaria de Previsión Social Renault España (Madride, Spānija) (pārstāvis – A. Solana López, advokāts)

         Atbildētājas: Eiropas Komisija un Vienotā noregulējuma valde

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atzīt par spēkā neesošu un tādējādi atcelt Komisijas 2017. gada 7. jūnija Lēmumu (ES) 2017/1246, ar ko apstiprina Banco Popular Español, S.A. noregulējuma shēmu, ko tai iesniedza Vienotā noregulējuma valde, kā arī lūgts atcelt attiecīgo Vienotās noregulējuma valdes Lēmumu (SRB/EES/2017/08) attiecībā uz noregulējuma shēmas pieņemšanu sabiedrībai Banco Popular Español, S.A. ar identifikācijas numuru 80H66LPTDLMOP28XF25;

                  —

                  pakārtoti, gadījumā, ja minētā spēkā neesamība netiks atzīta, atzīt daļēju spēkā neesamību un atcelt attiecīgo VNV lēmumu daļā, uz kuru attiecas Vienotās noregulējuma valdes (VNV) lēmuma 6. panta 6.1. punkta b) un c) apakšpunkts saistībā ar 64 695 priekšrocību akciju (kļūdaini kvalificētas kā Banco Popular Español pirmā līmeņa papildu kapitāla instrumenti) konvertāciju un vēlāko amortizāciju, kaut gan tie bija POPULAR ESPAÑOL, S.A. (ISIN D00910702) emitētie instrumenti.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


201711170351555792017/C 412/45872017TC41220171204LV01LVINFO_JUDICIAL20171019313222Lieta T-87/17: Vispārējās tiesas 2017. gada 19. oktobra spriedums – Kuka Systems/EUIPO (“Matrix light”) Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Matrix light” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
 ---documentbreak--- C4122017LV3120120171019LV0045312322Vispārējās tiesas 2017. gada 19. oktobra spriedums – Kuka Systems/EUIPO (“Matrix light”)
   (Lieta T-87/17) (
         1
      )
   “Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Matrix light” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)”2017/C 412/45Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kuka Systems GmbH (Augsburg, Vācija) (pārstāvji – B. Maneth un C. Huch-Hallwachs, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – A. Schifko)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 1. decembra lēmumu lietā R 886/2016–4 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “Matrix light” reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

            1)

            prasību noraidīt;

            2)

            Kuka Systems GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 104, 3.4.2017.


201711170341555672017/C 412/345022015TC41220171204LV01LVINFO_JUDICIAL20171019242411Lieta T-502/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 19. oktobra spriedums – Spānija/Komisija ELGF un ELFLA – No finansējuma izslēgti izdevumi – Spānijas izdevumi – Vienotas likmes finanšu korekcijas – Regula (EK) Nr. 1290/2005 un (ES) Nr. 1306/2013 – Pienākums norādīt pamatojumu – Pierādīšanas pienākums – Samērīgums – Tiesības uz aizstāvību
 ---documentbreak--- C4122017LV2410120171019LV0034241241Vispārējās tiesas 2017. gada 19. oktobra spriedums – Spānija/Komisija
   (Lieta T-502/15) (
         1
      )
   “ELGF un ELFLA — No finansējuma izslēgti izdevumi — Spānijas izdevumi — Vienotas likmes finanšu korekcijas — Regula (EK) Nr. 1290/2005 un (ES) Nr. 1306/2013 — Pienākums norādīt pamatojumu — Pierādīšanas pienākums — Samērīgums — Tiesības uz aizstāvību”2017/C 412/34Tiesvedības valoda – spāņu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvji – sākotnēji L. Banciella Rodríguez-Miñón, pēc tam M. Sampol Pucurull un A. Gavela Llopis, un V. Ester Casas)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Guillem Carrau un D. Triantafyllou, pēc tam D. Triantafyllou un I. Galindo Martín)

      Priekšmets

   Prasība, pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt Komisijas 2015. gada 22. jūnija Īstenošanas lēmumu (ES) 2015/1119, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2015, L 182, 39. lpp.), daļā par veiktajām korekcijām attiecībā, pirmkārt, uz Kataloniju un, otrkārt, uz Kanāriju salām

      Rezolutīvā daļa:

            1)

            prasību noraidīt;

            2)

            Spānijas Karaliste sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 346, 19.10.2015.


201711170181555712017/C 412/235312017CJC41220171204LV01LVINFO_JUDICIAL20170908151511Lieta C-531/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 8. septembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Vetsch Int. Transporte GmbH

 ---documentbreak--- C4122017LV1510120170908LV0023151151Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 8. septembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Vetsch Int. Transporte GmbH

   (Lieta C-531/17)2017/C 412/23Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Revision sūdzības iesniedzēja: Vetsch Int. Transporte GmbH

      Atbildētāja iestāde: Zollamt Feldkirch Wolfurt

      Prejudiciālie jautājumi

            1.

            Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (
                  1
               ) 138. pantā paredzēto atbrīvojumu no nodokļa ir jāatsaka piešķirt preču pārvietošanai Kopienas iekšienē no kādas dalībvalsts, ja nodokļa maksātājs, kurš pārvieto preces uz citu dalībvalsti, citā dalībvalstī gan deklarē ar preču pārvietošanu Kopienas iekšienē saistītu iegādi Kopienā, tomēr vēlāk, veicot ar nodokli apliekamu darījumu ar attiecīgajām precēm, citā dalībvalstī veic krāpšanu nodokļu jomā, nepamatoti deklarējot ar nodokli neapliktu piegādi Kopienas iekšienē no šīs citas dalībvalsts?

            2.

            Vai, lai atbildētu uz pirmo jautājumu, ir būtiski, vai nodokļa maksātājs jau preču pārvietošanas Kopienas iekšienē laikā bija nodomājis veikt krāpšanu nodokļu jomā, vēlāk veicot darījumu ar attiecīgajām precēm?

      (
         1
      )	OV L 347, 1. lpp.


201711170491555782017/C 412/467732016TC41220171204LV01LVINFO_JUDICIAL20171016323211Lieta T-773/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 16. oktobra rīkojums – Salehi/Komisija Prasība sakarā ar bezdarbību – Regula (EK) Nr. 539/2001 – Komisijas nepieņemti izpildes akti par izņēmuma no vīzu prasības noteiktām trešo valstu valstspiederīgo kategorijām apturēšanas – Komisijas nostājas formulēšana – Acīmredzama nepieņemamība
 ---documentbreak--- C4122017LV3210120171016LV0046321321Vispārējās tiesas 2017. gada 16. oktobra rīkojums – Salehi/Komisija
   (Lieta T-773/16) (
         1
      )
   “Prasība sakarā ar bezdarbību — Regula (EK) Nr. 539/2001 — Komisijas nepieņemti izpildes akti par izņēmuma no vīzu prasības noteiktām trešo valstu valstspiederīgo kategorijām apturēšanas — Komisijas nostājas formulēšana — Acīmredzama nepieņemamība”2017/C 412/46Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Dominik Salehi (Brēmene, Vācija) (pārstāvis – C. Drews, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Cattabriga un G. Wils)

      Priekšmets

   Prasība, pamatojoties uz LESD 265. pantu, atzīt, ka Komisija ir nelikumīgi atturējusies pieņemt izpildes aktu Padomes 2001. gada 15. marta Regulas (EK) Nr. 539/2001, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas (OV 2001, L 81, 1. lpp.), 1. panta 4. punkta izpratnē un par to nav paziņojusi prasītājam

      Rezolutīvā daļa:

            1)

            prasību noraidīt;

            2)

            Dominik Salehi atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 53, 20.2.2017.


201711170071555592017/C 412/245352017CJC41220171204LV01LVINFO_JUDICIAL20170911161611Lieta C-535/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 11. septembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – NK (OJ B.V. un PI maksātnespējas administrators)/BNP Paribas Fortis N.V.

 ---documentbreak--- C4122017LV1610120170911LV0024161161Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 11. septembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – NK (OJ B.V. un PI maksātnespējas administrators)/BNP Paribas Fortis N.V.

   (Lieta C-535/17)2017/C 412/24Tiesvedības valoda – holandiešu
      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: NK (OJ B.V. un PI maksātnespējas administrators)

      Atbildētāja: BNP Paribas Fortis N.V.

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai prasība par zaudējumu atlīdzību, ko administrators, pildot Faillissementswet 68. panta 1. punktā paredzēto maksātnespējīgā parādnieka mantas pārvaldības un likvidēšanas uzdevumu, kreditoru kopuma vārdā ir cēlis pret trešo personu sakarā ar to, ka šī trešā persona ir rīkojusies prettiesiski, un kurā ietvertā prasījuma izpildes gadījumā iegūtie līdzekļi tiek iekļauti parādnieka mantā, ir izņēmums, uz kuru attiecas Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 (
                  1
               ) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 1. panta 2. punkta b) apakšpunkts?

            2)

            Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša un saskaņā ar to uz prasību attiecas Padomes 2000. gada 29. maija Regula (EK) Nr. 1346/2000 (
                  2
               ) par maksātnespējas procedūrām: vai šai prasībai saskaņā ar minētās regulas 4. panta 1. punktu – gan attiecībā uz administratora tiesībām celt prasību, gan piemērojamām materiālajām tiesībām – ir piemērojamas tās dalībvalsts maksātnespējas tiesību normas, kurā ir sākta procedūra?

            3)

            Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša: vai tās dalībvalsts tiesām, kurā ir sākta maksātnespējas procedūra, šajā gadījumā – ja nepieciešams, atbilstīgi – ir jāņem vērā:

                     a)

                     Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām 13. panta noteikumi tādā ziņā, ka atbildētājs pret prasību, ko administrators ir cēlis kreditoru kopuma interesēs, var vērsties, pierādot, ka par tā rīcību neiestājas atbildība, vērtējot pēc tām tiesību normām, kas būtu attiecināmas uz prasību tad, ja to saistībā ar nelikumīgām darbībām celtu nevis administrators, bet atsevišķi kreditori;

                     b)

                     Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. jūlija Regulas (EK) Nr. 864/2007 (
                           3
                        ) par tiesību aktiem, kas piemērojami ārpuslīgumiskām saistībām (Regula “Roma II”), 17. panta noteikumi, tostarp kopsakarā ar Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām 13. pantu, respektīvi, apgalvotās nelikumīgās darbības veikšanas vietā spēkā esošie drošības un rīcības noteikumi, piemēram, finanšu jomā piemērojamie banku rīcības noteikumi?

      (
         1
      )	OV 2001, L 12, 1. lpp.

   (
         2
      )	OV 2000, L 160, 1. lpp.

   (
         3
      )	OV 2007, L 199, 40. lpp.


201711170381555942017/C 412/475802017TC41220171204LV01LVINFO_JUDICIAL20170824323322Lieta T-580/17: Prasība, kas celta 2017. gada 24. augustā – Karp/Parlaments
 ---documentbreak--- C4122017LV3220120170824LV0047322332Prasība, kas celta 2017. gada 24. augustā – Karp/Parlaments
   (Lieta T-580/17)2017/C 412/47Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Kevin Karp (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – N. Lambers un R. Ben Ammar, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

            —

            atcelt institūcijas, kas ir pilnvarota noslēgt darba līgumus BTDE (Brīvības un tiešās demokrātijas Eiropa) grupai Eiropas Parlamentā, lēmumu, ar ko tā viņu iekļāva II funkciju grupas 4. pakāpes 1. līmenī līdz viņa darba līguma beigām 2016. gada 11. novembrī, lai gan viņam tika uzticēts veikt konsultāciju sniegšanu, kas atbilst IV funkciju grupas atalgojuma pakāpei;

            —

            piespriest atlīdzināt prasītājam apgalvoti nodarītos zaudējumus un nemateriālo kaitējumu, tostarp zaudējumus, kas ir radušies no iespējas zuduma tikt pieņemtam darbā pēc viņa darba līguma termiņa beigām.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības (turpmāk tekstā – “Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtība”) 80. panta pārkāpums.

                     —

                     Prasītājs apgalvo, ka viņam tika piešķirts algas līmenis, kas atbilst I funkciju grupai par viņa pirmo darba līgumu un līmenis, kas atbilst II funkciju grupas zemākajai pakāpei par otro darba līgumu, kas ar viņu tika noslēgts, lai gan lielākā daļa prasītājam uzticēto uzdevumu saistībā ar viņa pirmo un otro darba līgumu bija administratīvi un konsultāciju sniegšanas uzdevumi.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 82. panta pārkāpums.

                     —

                     Saskaņā ar Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 82. pantu līgumdarbinieks ir jāpieņem darbā IV funkciju grupā, ja tas atbilst prasībai par izglītības līmeni, kas atbilst pabeigtām universitātes studijām vismaz trīs gadu garumā, ko apliecina diploms vai līdzvērtīga līmeņa profesionālā apmācība. Prasītājs atbilda šiem kritērijiem un viņa algas līmenis bija attiecīgi jāpielāgo.

            3.

            Ar trešo pamatu tiek apgalvota tiesību ļaunprātīga izmantošana secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu izmantošanas dēļ.

                     —

                     Prasītājs apgalvo, ka iecēlējiestāde ir ļaunprātīgi izmantojusi tiesības, izvēloties, kādus līgumus viņam piešķirt, it īpaši nolemjot nepagarināt viņa darba līgumu vai noslēgt ar viņu līgumu uz nenoteiktu laiku.

            4.

            Ar ceturto pamatu tiek apgalvota pilnvaru nepareiza izmantošana, nolemjot nepagarināt ar prasītāju noslēgto darba līgumu.

                     —

                     Iemesli nepagarināt prasītāja darba līgumu nav saprātīgi attaisnojami un tie ir kvalificējami kā pilnvaru nepareiza izmantošana, kas pamato lūgumu atlīdzināt zaudējumus.

            5.

            Ar piekto pamatu tiek apgalvots iespējas zudums tikt pieņemtam darbā.

                     —

                     Prasītājam netika darīta zināma iespēja pagarināt viņa līgumu. Viņš faktiski nekad nav saņēmis pašu iecēlējiestādes lēmumu un nevarēja organizēt savu aiziešanu no amata un, piemēram, lūgt viņu norīkot darbā citur vai pieteikties darbā citā amatā.


201711170161555632017/C 412/255462017CJC41220171204LV01LVINFO_JUDICIAL20170918161722Lieta C-546/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. septembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – DISA Gas SAU/Administración del Estado, Redexis Gas S.L. un Repsol Butano S.A.

 ---documentbreak--- C4122017LV1620120170918LV0025162172Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. septembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – DISA Gas SAU/Administración del Estado, Redexis Gas S.L. un Repsol Butano S.A.

   (Lieta C-546/17)2017/C 412/25Tiesvedības valoda – spāņu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: DISA Gas SAU

      Atbildētāji: Administración del Estado, Redexis Gas S.L. un Repsol Butano S.A.

      Prejudiciālie jautājumi

            1.

            Ņemot vērā Federutility lietā (Tiesas 2010. gada 20. aprīļa spriedums lietā C-265/08) iedibināto judikatūru, vai pasākums, ar kuru, lai aizsargātu sociāli neaizsargātos patērētājus, tiek noteikta sašķidrinātās gāzes balona maksimālā cena, ir saderīgs ar minēto judikatūru vai atbilst samērīguma principam, ja atsevišķi vai kopā ar citiem iestājas kāds no šādiem apstākļiem:

                     —

                     pasākums vispārēji attiecas uz visiem patērētājiem un ir pieņemts uz nenoteiktu laiku, “kamēr konkurences apstākļi šajā tirgū nav uzskatāmi par pietiekamiem”;

                     —

                     pasākums tiek pagarināts jau vairāk nekā [1]8 gadus;

                     —

                     pasākums var sekmēt vājas konkurences stāvokļa iesaldēšanu, radot šķēršļus jaunu tirgus dalībnieku ienākšanai?

            2.

            Ņemot vērā minētajā Federutility lietā (Tiesas 2010. gada 20. aprīļa spriedums lietā C-265/08) iedibināto judikatūru, vai pasākums, ar kuru dominējošajam tirgus dalībniekam konkrētā teritorijā, lai aizsargātu sociāli neaizsargātos patērētājus vai grūti sasniedzamu apgabalu iedzīvotājus, tiek noteikts pienākums piegādāt mājās sašķidrinātās naftas gāzes balonus, ir saderīgs ar minēto judikatūru vai atbilst samērīguma principam, ja atsevišķi vai kopā ar citiem iestājas kāds no iepriekšējā jautājumā uzskaitītajiem apstākļiem?