title: Lieta C-110/16: Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 8. jūnija rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lg Costruzioni Srl/Area – Azienda Regionale per l’edilizia abitativa Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publisks būvdarbu līgums — Direktīva 2004/18/EK — 7. pants — Saimnieciskās darbības subjektu tehnisko iespēju vērtējums un pārbaude — Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/12

         Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 8. jūnija rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lg Costruzioni Srl/Area – Azienda Regionale per l’edilizia abitativa

   (Lieta C-110/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publisks būvdarbu līgums - Direktīva 2004/18/EK - 7. pants - Saimnieciskās darbības subjektu tehnisko iespēju vērtējums un pārbaude - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2017/C 249/17)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Lg Costruzioni Srl

      Atbildētāja: Area – Azienda Regionale per l’edilizia abitativa

      Piedaloties: TE.SV.AM. Srl, Alvit Srl, Igit SpA, Planarch Srl un Francesco Auteri

      Rezolutīvā daļa:

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Consiglio di Stato (Valsts padome, Itālija) iesniegusi ar 2016. gada 19. janvāra lēmumu, ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 175, 17.5.2016.


title: Lieta F-9/13: Prasība, kas celta 2013. gada 29. janvārī — ZZ /Komisija

text:
               27.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/20

         Prasība, kas celta 2013. gada 29. janvārī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-9/13)
   2013/C 215/28
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — G. Cipressa, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu kompensēt starpību, kas radusies starp tiesāšanās izdevumiem, ko Vispārējā tiesa prasītājam piesprieda lietā T-176/04, un summu, kas prasītājam jāmaksā rīkojuma lietā T-241/03 rezultātā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2012. gada 6. marta ziņojumu;

               —

               atcelt lēmumu atlīdzināt starpību starp summu 1 600 EUR apmērā, ko Komisija ir parādā prasītājam, un summu 4 875 EUR apmērā, ko prasītājs it kā ir parādā Komisijai;

               —

               vajadzības gadījumā atcelt lēmumu, ar ko noraidīta 2012. gada 23. jūnija sūdzība, ko prasītājs iesniedzis Komisijai un tā to saņēmusi ne vēlāk kā 2012. gada 23. jūnijā;

               —

               atcelt 2012. gada 27. augusta ziņojumu, ko prasītājs saņēmis 2012. gada 9. oktobrī;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājam visus šajā instancē prasītos tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-217/07: Prasība, kas celta 2007. gada 25. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/13

         Prasība, kas celta 2007. gada 25. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-217/07)
   (2007/C 155/24)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — W. Wils un P. Dejmek)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/49/EK (1) par drošību Kopienas dzelzceļos, un par Padomes Direktīvas 95/18/EK par dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanu un Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas sadali un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu un drošības sertifikāciju grozījumiem;
               un
               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/50/EK (2), ar ko groza Padomes Direktīvu 96/48/EK par Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/16/EK par Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību,
               vai vismaz nepaziņojot par to Komisijai, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas;

               —

               piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šo direktīvu transponēšanas valsts tiesībās termiņš beidzās 2006. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 164, 44. lpp.

      (2)  OV L 164, 114. lpp.


title: lieta C-162/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Corte suprema di cassazione (Itālija) 2007. gada 26. martā rīkojumu — Ampliscientifica Srl , Amplifin SpA / Ministero dell'Economia e delle Finanze , Agenzia delle Entrate

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Corte suprema di cassazione (Itālija) 2007. gada 26. martā rīkojumu — Ampliscientifica Srl, Amplifin SpA/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

   (lieta C-162/07)
   (2007/C 140/17)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Corte suprema di cassazione
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Ampliscientifica Srl, Amplifin SpA

      Atbildētāji: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1977. gada 17. maija Direktīvas 77/388/EEK (1) 4. panta 4. punkta pēdējā daļa jāinterpretē tādā nozīmē, ka tā nav pietiekoši precīza tiesību norma un tādējādi tā atļauj dalībvalstīm attiecināt tajā paredzēto PVN tiesību regulējumu, ierobežojot to uz īpašām situācijām ar ekonomiskām, finansiālām vai juridiskām saitēm starp dažādiem subjektiem, vai arī šī tiesību norma ir pietiekoši precīza un līdz ar to, tiklīdz dalībvalstis nolemj pieņemt šo PVN regulējumu, tai ir jāpiemēro to uz visiem gadījumiem, kuros pastāv šajā tiesību normā uzskaitītās saites?

               2)

               Neskatoties uz atbildi uz pirmo jautājumu, vai laika ierobežojuma — tādā nozīmē, ka saitei bija jāpastāv nozīmīgu laika periodu — noteikšana kā priekšnosacījums, lai piemērotu attiecīgo regulējumu, nedodot attiecīgajiem subjektiem iespēju pierādīt, ka pastāv pamatots ekonomisks iemesls izveidot šo saiti, ir nesamērīgs ar direktīvas mērķiem un vajadzību nodrošināt saderību ar principu pret ļaunprātīgu tiesību izmantošanu? Vai arī šādu valsts tiesību regulējumu jebkurā gadījumā var uzskatīt par pretēju PVN neitralitātes principam?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta C-391/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Hamburg  2005. gada 30. augusta  lēmumu lietā Jan de Nul N.V. pret Hauptzollamt Oldenburg

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Hamburg 2005. gada 30. augusta lēmumu lietā Jan de Nul N.V. pret Hauptzollamt Oldenburg
   (Lieta C-391/05)
   (2006/C 10/24)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Finanzgericht Hamburg lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 30. augusta lēmumu lietā Jan de Nul N.V. pret Hauptzollamt Oldenburg un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 31. oktobrī.

      Finanzgericht Hamburg (Hamburgas Finanšu tiesa) lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Kāda atšķirība ir starp jēdzienu “Kopienas ūdeņi” Direktīvas 92/81 (1) 8. panta 1. punkta c) apakšpunkta pirmās daļas nozīmē un “iekšējie ūdensceļi” Direktīvas 92/81 8. panta 2. punkta b) apakšpunkta nozīmē?

               2.

               Vai zemessmēlēja kuģa (tā sauktais “hopper dredger”) darbība Kopienas ūdeņos ir uzskatāma par kuģošanu Direktīvas 92/81 8. panta 1. punkta c) apakšpunkta pirmās daļas nozīmē vai arī tā izmantošanas laikā ir jānodala dažādi darbības veidi?

      (1)  OV L 316, 12. lpp.


title: Lieta C-113/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 6. martā iesniedza Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Vācija) – Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG/Landeshauptstadt München

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 6. martā iesniedza Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Vācija) – Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG/Landeshauptstadt München

   (Lieta C-113/15)
   (2015/C 198/22)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Landeshauptstadt München

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai medus porciju trauciņi, kas ir iepakoti ārējā iepakojumā ar visiem etiķetes elementiem, tostarp izcelsmes valsts norādi, un kas kā porciju trauciņi atsevišķi netiek pārdoti galapatērētājiem un atsevišķi netiek piegādāti ēdināšanas iestādēm, ir “fasēti pārtikas produkti” Direktīvas (EK) Nr. 2000/13/EK (1) 1. panta 3. punkta b) apakšpunkta, kā arī Regulas (ES) Nr. 1169/2011 (2) 2. panta 2. punkta e) apakšpunkta izpratnē, uz kuriem attiecas atbilstoša marķēšanas prasība, vai tomēr tādi medus porciju trauciņi, tā kā tie nav realizācijas vienības, nav fasēti pārtikas produkti, uz kuriem attiektos marķēšanas prasība?

               2)

               Vai atbilde uz jautājumu ir citāda, ja šie porciju trauciņi ēdināšanas iestādēs tiek piegādāti ne tikai iepriekš pagatavotos ēdienos, par ko tiek maksāts kopā, bet tiek pārdoti arī atsevišķi?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 20. marta Direktīva 2000/13/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu; OV L 109, 29. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 25. oktobra Regula (ES) Nr. 1169/2011 par pārtikas produktu informācijas sniegšanu patērētājiem un par grozījumiem Eiropas Parlamenta un Padomes Regulās (EK) Nr. 1924/2006 un (EK) Nr. 1925/2006, un par Komisijas Direktīvas 87/250/EEK, Padomes Direktīvas 90/496/EEK, Komisijas Direktīvas 1999/10/EK, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/13/EK, Komisijas Direktīvu 2002/67/EK un 2008/5/EK un Komisijas Regulas (EK) Nr. 608/2004 atcelšanu; OV L 304, 18. lpp.


title: Lieta T-567/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 7. maija rīkojums – Sharp /ITSB ( “BIG PAD” ) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes “BIG PAD” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/32

         Vispārējās tiesas 2014. gada 7. maija rīkojums – Sharp/ITSB (“BIG PAD”)
   (Lieta T-567/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “BIG PAD” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota)
   2014/C 212/40
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sharp KK (Osaka, Japāna) (pārstāvji – G. Macias Bonilla, G. Marín Raigal, P. López Ronda un E. Armero, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – O. Mondéjar Ortuño)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 5. augusta lēmumu R 2131/2012–2 saistībā ar pieteikumu grafisku apzīmējumu “BIG PAD” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Sharp KK atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta T-420/08: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. aprīļa spriedums — SAZAS /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Autortiesības attiecībā uz muzikālo darbu publisko izpildījumu interneta, satelītapraides un kabeļu retranslācijas ceļā — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Ģeogrāfiskā tirgus sadale — Divpusēji nolīgumi starp valstu mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijām — Saskaņota darbība, kas izslēdz iespēju izsniegt daudzteritoriālas un daudzrepertuāru licences — Pierādījumi — Nevainīguma prezumpcija)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/32

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. aprīļa spriedums — SAZAS/Komisija
   (Lieta T-420/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Autortiesības attiecībā uz muzikālo darbu publisko izpildījumu interneta, satelītapraides un kabeļu retranslācijas ceļā - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Ģeogrāfiskā tirgus sadale - Divpusēji nolīgumi starp valstu mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijām - Saskaņota darbība, kas izslēdz iespēju izsniegt daudzteritoriālas un daudzrepertuāru licences - Pierādījumi - Nevainīguma prezumpcija)
   2013/C 156/56
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Združenje skladateljev, avtorjev in založnikov za zaščito avtorskih pravic Slovenije (SAZAS) (Trzin, Slovēnija) (pārstāvis — M. Favart, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un A. Biolan)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Francija) (pārstāvji — J.-F. Bellis un K. Van Hove, advokāti) un European Broadcasting Union (EBU) (Grand-Saconnex, Šveice) (pārstāvji — D. Waelbroeck, advokāts, un D. Slater, solicitor) (pārstāvji — D. Waelbroeck, advokāts, un D. Slater, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu C(2008) 3435, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmuma C(2008) 3435, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. pantu, ciktāl tas attiecas uz Združenje skladateljev, avtorjev in založnikov za zaščito avtorskih pravic Slovenije (SAZAS);

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 313, 6.12.2008.


title: Lieta C-243/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 6. marta spriedumu lietā T-64/06 FLS Plast A/S /Eiropas Komisija 2012. gada 16. maijā iesniedza FLS Plast A/S

text:
               20.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/2

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 6. marta spriedumu lietā T-64/06 FLS Plast A/S/Eiropas Komisija 2012. gada 16. maijā iesniedza FLS Plast A/S

   (Lieta C-243/12 P)
   2012/C 319/02
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: FLS Plast A/S (pārstāvis — M. Thill-Tayara, advokāte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               prioritāri, atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2012. gada 6. marta spriedumu lietā T-64/04 un, izspriežot lietu, atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2005. gada 30. novembra Lēmuma lietā COMP/F/38.354 — Rūpnieciskie maisi (“Apstrīdētais lēmums”) 1. panta h) punktu un 2. panta f) punktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju;

               —

               pakārtoti, atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2012. gada 6. marta spriedumu lietā T-64/04 tiktāl, ciktāl ar to ir noraidīti apelācijas sūdzības iesniedzējas pamati par to, lai tiktu samazināta summa, saistībā ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzēja ir solidāri saukta pie atbildības apstrīdētajā lēmumā, un, izspriežot lietu, grozīt apstrīdētā lēmuma 2. panta f) punktu un būtiski samazināt minēto summu, izmantojot savu neierobežoto kompetenci;

               —

               katrā ziņā lai kompensētu procedūras pārmērīgo ilgumu, piešķirt apelācijas sūdzības iesniedzējai 50 % samazinājumu summai, saistībā ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzēja ir solidāri saukta pie atbildības;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējai tiesāšanās un citus izdevumus, kas saistīti ar šo lietu.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Lai pamatotu savu pirmo prasījumu, apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza divus tiesību pamatus.

                           i)

                           Vispārējā tiesa ir piemērojusi nepareizu juridisko kritēriju apelācijas sūdzības iesniedzējas atbildībai.

                           ii)

                           Vispārējā tiesa nav pārbaudījusi, vai Komisija ir izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, kad tā noraidīja argumentus un pierādījumus, kurus iesniegusi apelācijas sūdzības iesniedzēja, lai atspēkotu prezumpciju par mātes sabiedrības atbildību.

               2)

               Lai pamatotu savu pakārtoto prasījumu, apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza trīs pamatus.

                           i)

                           Izskatot to, ka Apelācijas sūdzības iesniedzēja nav apstrīdējusi faktus, kas iesniegti saskaņā ar Komisijas 1996. gada paziņojumu par naudas sodu neuzlikšanu vai to apmēra samazināšanu lietās, kas skar aizliegtas vienošanās, Vispārējā tiesa nav izbeigusi to, ka Eiropas Komisija pārkāpj tiesiskās paļāvības principu un vienlīdzības principu, kā arī neizpilda savu pienākumu norādīt pamatojumu.

                           ii)

                           Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepiemērojot samērīguma principu un tiesiskuma principu, kad tā izvērtēja summu, saistībā ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzēja ir solidāri saukta pie atbildības apstrīdētajā lēmumā, un līdz ar to attiecīgi nesamazinot minēto summu.

                           iii)

                           Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta 1. punktu un Eiropas Pamattiesību hartas 41. un 47. pantu, neapsludinot spriedumu saprātīgā termiņā.


title: Lieta C-259/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 10. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) u.c./Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 10. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) u.c./Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

   (Lieta C-259/16)
   (2016/C 343/30)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra), Associazione Nazionale Imprese Trasporti Automobilistici, Società Fercam SpA, Associazione non Riconosciuta Alsea, Associazione Fedit, Società Carioni Spedizioni Internazionali Srl, Federazione Nazionale delle Imprese di Spedizioni Internazionali – Fedespedi, Società Tnt Global Express SpA

      Atbildētāji: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Savienības tiesības, konkrēti, Direktīvas 97/67/EK (1) ar vēlākiem papildinājumiem un grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2008/6/EK (2), 2. panta 1., 1.a un 6. punkts liedz piemērot valsts tiesisko regulējumu, proti, Leģislatīvā dekrēta Nr. 261/1999 2. panta a) un f) punktu, kā arī 2015. gada 23. marta Lēmuma AGCOM 129/15/CONS A pielikumā ietverto “Noteikumu par atļaujām sniegt pasta pakalpojumus sabiedrībai” 1. panta 1. punkta g) un r) apakšpunktu, lasot tos kopsakarā vienu ar otru un kopā ar i) apakšpunktu, un tiem atbilstošā Ar Ekonomikas attīstības ministrijas 2015. gada 29. jūlija Dekrētu apstiprinātā “Kārtība, kādā piešķiramas atļaujas sniegt pasta pakalpojumus sabiedrībai”, kas pasta pakalpojuma jēdzienā iekļauj arī autopārvadātāju, ekspeditoru un kurjerpasta pakalpojumus?

               2)

               Vai Eiropas Savienības tiesības, konkrēti, Direktīvas 97/67/EK ar vēlākiem papildinājumiem un grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2008/6/EK, 9. panta 1. punkts un 2. panta 19. punkts, kā arī samērīguma un saprātīguma princips liedz piemērot valsts tiesisko regulējumu, proti, Leģislatīvā dekrēta Nr. 261/1999 6. panta 1. punktu, kā arī 2015. gada 23. marta Lēmuma AGCOM 129/15/CONS A pielikumā ietverto “Noteikumu par atļaujām sniegt pasta pakalpojumus sabiedrībai” 8. pantu un tiem atbilstošā ar Ekonomikas attīstības ministrijas 2015. gada 29. jūlija Dekrētu apstiprinātā “Kārtība kādā piešķiramas atļaujas sniegt pasta pakalpojumus sabiedrībai”, kas autopārvadājumu, ekspedīcijas un kurjerpasta pakalpojumu sniedzējiem paredz pienākumu papildus atļaujai, kas vajadzīga, lai nodrošinātu pamatprasību ievērošanu pasta pakalpojumu sniegšanas jomā, saņemt arī vispārēju atļauju?

               3)

               Vai Eiropas Savienības tiesības, konkrēti, Direktīvas 97/67/EK ar vēlākiem papildinājumiem un grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2008/6/EK, 7. panta 4. punkts un 9. panta 2. punkts liedz piemērot valsts tiesisko regulējumu, proti, Leģislatīvā dekrēta Nr. 261/1999 6. panta 1.a punktu un 10. panta 2. punktu, kā arī 2015. gada 23. marta Lēmuma AGCOM 129/15/CONS A pielikumā ietverto “Noteikumu par atļaujām sniegt pasta pakalpojumus sabiedrībai” 11. panta 1. punkta f) apakšpunktu un 15. panta 2. punktu un tiem atbilstošās ar Ekonomikas attīstības ministrijas 2015. gada 29. jūlija Dekrētu apstiprinātās “Kārtības, kādā piešķiramas atļaujas sniegt pasta pakalpojumus sabiedrībai”, 9. pantu, kas autopārvadājumu, ekspedīcijas un kurjerpasta pakalpojumu sniedzējiem paredz pienākumu veikt iemaksas universālā pakalpojuma kompensācijas fondā?

               4)

               Vai Eiropas Savienības tiesības, konkrēti, Direktīvas 97/67/EK ar vēlākiem papildinājumiem un grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2008/6/EK, 9. panta 2. punkts liedz piemērot valsts tiesisko regulējumu, proti, Leģislatīvā dekrēta Nr. 261/1999 6. un 10. pantu, kā arī 2015. gada 23. marta Lēmuma AGCOM 129/15/CONS A pielikumā ietverto “Noteikumu par atļaujām sniegt pasta pakalpojumus sabiedrībai” 11. panta 1. punkta f) apakšpunktu un 15. panta 2. punktu un tiem atbilstošās ar Ekonomikas attīstības ministrijas 2015. gada 29. jūlija Dekrētu apstiprinātās “Kārtības, kādā piešķiramas atļaujas sniegt pasta pakalpojumus sabiedrībai” 9. pantu, kas neparedz izvērtēt gadījumus, kuros iemaksas universālā pakalpojuma izmaksu kompensācijas fondā uzsakāmas par lietderīgām, un neparedz atšķirīgus piemērošanas nosacījumus atkarībā no nodokļu maksātāju subjektīvās situācijas un situācijas tirgos?

      (1)  – Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīva 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai (OV 1998, L 15, 14. lpp.).

      (2)  – Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 20. februāra Direktīva 2008/6/EK, ar ko Direktīvu 97/67/EK groza attiecībā uz Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus pilnīgu izveidi (OV 2008, L 52, 3. lpp.).


title: Lieta T-142/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 20. aprīļa rīkojums – DHL Express (France)/EUIPO – Chronopost (“WEBSHIPPING”)

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/35

         Vispārējās tiesas 2016. gada 20. aprīļa rīkojums – DHL Express (France)/EUIPO – Chronopost (“WEBSHIPPING”)
   (Lieta T-142/15) (1)

   (2016/C 222/44)
   Tiesvedības valoda – franču
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 171, 26.5.2015.


title: Lieta C-525/12: Prasība, kas celta 2012. gada 19. novembrī — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/35

         Prasība, kas celta 2012. gada 19. novembrī — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-525/12)
   2013/C 26/67
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Manhaeve un G. Wilms)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, izslēdzot atsevišķus pakalpojumus no jēdziena “ūdens pakalpojumi” interpretācijas, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvā 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (Ūdens pamatdirektīva) (1), un īpaši tās 2. panta 38. punktā un 9. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka ūdens pakalpojumi ietver virszemes ūdeņu vai gruntsūdeņu ieguvi, uzkrāšanu, uzglabāšanu, apstrādi un sadali arī elektroenerģijas ieguvei no ūdens enerģijas, kuģniecībai un aizsardzībai pret plūdiem. Turklāt ūdens pakalpojumos ietilpstot arī lietošana personīgām vajadzībām.
   Atbildētājas izmantotais jēdziena “ūdens pakalpojumi” tvērums esot pretrunā Ūdens pamatdirektīvas 9. pantam. Tā no ūdens pakalpojumu tvēruma direktīvas izpratnē esot izslēgusi tādus ūdens pakalpojumus kā ūdens uzkrāšanu elektroenerģijas ieguves vajadzībām, kuģniecībai un aizsardzībai pret plūdiem. Šāda šaura interpretācija neesot atbilstoša Ūdens pamatdirektīvai, laupot lietderību 9. pantam un tādējādi apdraudot direktīvas mērķu īstenošanu.
   Protams, dalībvalstīm ir zināma rīcības brīvība, pamatojoties uz Ūdens pamatdirektīvas 9. pantu no izmaksām izslēgt ūdens pakalpojumus. Tās var atsaukties uz izmaksu sociālām, ekoloģiskām un ekonomiskām sekām, kā arī ģeogrāfiskiem un klimatiskiem apstākļiem. Turklāt dalībvalsts atbilstoši Ūdens pamatdirektīvas 9. panta 4. punktam var izlemt nepiemērot Ūdens pamatdirektīvas 9. panta 1. punkta 2. apakšpunkta noteikumus saistībā ar ūdens cenu politiku un ūdens pakalpojumu izmaksu atgūšanu. Tā priekšnosacījums ir, ka tai ir jābūt pastāvīgai praksei attiecīgajā dalībvalstī un netiek apdraudēti šīs direktīvas mērķi un to īstenošana.
   Pilnīga ūdens pakalpojumu izslēgšana ievērojamā apmērā, kā to dara atbildētāja, tomēr acīmredzami pārsniedz minēto rīcības brīvību.

      (1)  OV L 327, 1. lpp.


title: Lieta T-150/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 13. jūlija spriedums – Ecolab USA/EUIPO (“ECOLAB”) Eiropas Savienības preču zīme — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Vārdiska preču zīme “ECOLAB” — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Vienlīdzīga attieksme — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/39

         Vispārējās tiesas 2017. gada 13. jūlija spriedums – Ecolab USA/EUIPO (“ECOLAB”)
   (Lieta T-150/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Vārdiska preču zīme “ECOLAB” - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Vienlīdzīga attieksme - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   (2017/C 283/59)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ecolab USA, Inc. (Wilmington, Delaware, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – V. Töbelmann un C. Menebröcker, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji – H. O’Neill un K. Doherty)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 26. janvāra lēmumu lietā R 644/2015-4 attiecībā uz vārdiskas preču zīmes “ECOLAB” starptautisku reģistrāciju, ko attiecina uz Eiropas Savienību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Ecolab USA, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 13.6.2016.


title: Lieta C-500/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 29. marta spriedums ( Commissione tributaria centrale, sezione di Bologna (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ufficio IVA di Piacenza/Belvedere Costruzioni Srl (Nodokļi — PVN — LES 4. panta 3. punkts — Sestā direktīva — 2. un 22. pants — Automātiska to tiesvedību izbeigšana, kas tiek skatītas trešās instances nodokļu tiesā)

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 29. marta spriedums (Commissione tributaria centrale, sezione di Bologna (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ufficio IVA di Piacenza/Belvedere Costruzioni Srl

   (Lieta C-500/10) (1)

   (Nodokļi - PVN - LES 4. panta 3. punkts - Sestā direktīva - 2. un 22. pants - Automātiska to tiesvedību izbeigšana, kas tiek skatītas trešās instances nodokļu tiesā)
   2012/C 151/11
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione tributaria centrale, sezione di Bologna

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ufficio IVA di Piacenza

      Atbildētāja: Belvedere Costruzioni Srl

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Commissione tributaria centrale di Bologna, sezione di Bologna — Pievienotās vērtības nodoklis — 2. un 22. pants Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) — Dalībvalstu pienākums garantēt faktisku PVN atmaksu — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka, izpildot atsevišķus nosacījumus, tiesvedības procesu nodokļu jomā var izbeigt, trešās instances tiesai netaisot spriedumu pēc būtības, līdz ar to otrās instances tiesas spriedums tiek atzīts par res judicata — Iespējamā ietekme, kādu rada atteikšanās atgūt saskaņotos nodokļus

      Rezolutīvā daļa:

   LES 4. panta 3. punkts un Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 2. un 22. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj pievienotās vērtības nodokļa jomā piemērot izņēmuma dalībvalsts tiesisko regulējumu, kāds ir aplūkots pamatlietā, kas paredz automātisku to tiesvedību izbeigšanu, kas tiek skatītas trešās instances nodokļu tiesā, ja šo tiesvedību pamatā ir prasības, kas pirmās instances tiesā ierosinātas vairāk nekā desmit gadus un faktiski vairāk nekā četrpadsmit gadus pirms datuma, kad šis noteikums stājies spēkā, un ja nodokļu iestāde pirmo divu tiesvedību laikā ir saņēmusi nelabvēlīgu spriedumu, tad minētā automātiskā tiesvedības izbeigšana nozīmē, ka otrās instances tiesas nolēmums stājas spēkā kā res judicata un nodokļu iestādes uzturētais prasījums tiek izbeigts.

      (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Lieta T-587/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 10. jūlija spriedums — Interspeed /Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība — Starptautiskās attiecības — ERA publicētais uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā par būvdarbiem robežsardzes postenī Preševā (Serbija) un šo būvdarbu un citu ar tiem saistīto pasākumu finansējums — Cēloņsakarības neesamība)

text:
               18.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 250/13

         Vispārējās tiesas 2012. gada 10. jūlija spriedums — Interspeed/Komisija
   (Lieta T-587/10) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Starptautiskās attiecības - ERA publicētais uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā par būvdarbiem robežsardzes postenī Preševā (Serbija) un šo būvdarbu un citu ar tiem saistīto pasākumu finansējums - Cēloņsakarības neesamība)
   2012/C 250/24
   Tiesvedības valoda — slovēņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Holding kompanija Interspeed a.d. (Belgrada, Serbija) (pārstāvis — M. Bošnjak, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Erlbacher un B. Rous)

      Priekšmets

   Prasība par to zaudējumu atlīdzību, kas, iespējams, radušies saskaņā ar ERA finansēto līgumu veikto būvdarbu robežsardzes postenī Preševā [Preševo] (Serbija) rezultātā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Holding kompanija Interspeed a.d. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 89, 19.03.2011.


title: Lieta C-337/15 P: Tiesas (virspalāta) 2017. gada 4. aprīļa spriedums – Eiropas ombuds/Claire Staelen Apelācija — Eiropas Savienības ārpuslīgumiskā atbildība — Sūdzības par atklāta konkursa rezultātā izveidota piemēroto kandidātu saraksta pārvaldību izskatīšana, ko veicis Eiropas ombuds — Pienākuma ievērot pienācīgu rūpību pārkāpums — Savienības tiesību normas “pietiekami būtiska pārkāpuma” jēdziens — Morālais kaitējums — Ticības Eiropas ombuda birojam zudums

text:
               29.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/8

         Tiesas (virspalāta) 2017. gada 4. aprīļa spriedums – Eiropas ombuds/Claire Staelen

   (Lieta C-337/15 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Savienības ārpuslīgumiskā atbildība - Sūdzības par atklāta konkursa rezultātā izveidota piemēroto kandidātu saraksta pārvaldību izskatīšana, ko veicis Eiropas ombuds - Pienākuma ievērot pienācīgu rūpību pārkāpums - Savienības tiesību normas “pietiekami būtiska pārkāpuma” jēdziens - Morālais kaitējums - Ticības Eiropas ombuda birojam zudums)
   (2017/C 168/08)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas ombuds (pārstāvji – sākotnēji G. Grill, vēlāk L. Papadias, P. Dyrberg)

      Otra lietas dalībniece: Claire Staelen k-dze (pārstāvis –V. Olona, advokāts)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Claire Staelen prasījums, kas formulēts viņas atbildes rakstā uz apelācijas sūdzību un ar kuru tiek lūgts piespriest Eiropas ombudam izmaksāt viņai EUR 50 000, ir nepieņemams;

               2)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 29. aprīļa sprieduma Staelen/Ombuds (T-217/11, EU:T:2015:238) rezolutīvās daļas 1., 3. un 4. punktu;

               3)

               piespriest Eiropas ombudam izmaksāt Claire Staelen atlīdzību EUR 7 000 apmērā;

               4)

               Claire Staelen sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas ombuda tiesāšanās izdevumus saistībā ar pretapelācijas sūdzību, kas noraidīta ar 2016. gada 29. jūnija rīkojumu Ombuds/Staelen (C-337/15 P, nav publicēts, EU:C:2016:670);

               5)

               Eiropas ombuds sedz savus, kā arī atlīdzina Claire Staelen tiesāšanās izdevumus gan saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē, gan apelācijas instancē.

      (1)  OV C 294, 7.9.2015.


title: Lieta T-269/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 26. septembra spriedums — LIS /Komisija (Dempings — Integrētu kompaktu fluorescējošu elektronisko spuldžu no Ķīnas ievešana — Iekasēto maksājumu atmaksāšanas pieteikums — Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 8. punkts (jaunajā redakcijā — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 8. punkts) — Nosacījumi — Pierādījums)

text:
               10.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/14

         Vispārējās tiesas 2012. gada 26. septembra spriedums — LIS/Komisija
   (Lieta T-269/10) (1)

   (Dempings - Integrētu kompaktu fluorescējošu elektronisko spuldžu no Ķīnas ievešana - Iekasēto maksājumu atmaksāšanas pieteikums - Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 8. punkts (jaunajā redakcijā — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 8. punkts) - Nosacījumi - Pierādījums)
   2012/C 343/22
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: LIS GmbH Licht Impex Service (Mettmann, Vācija) (pārstāvji — K.-P. Langenkamp, G. Hebrant un G. Holler, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un T. Maxian Rusche)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 12. aprīļa Lēmumu C(2010) 2198, galīgā redakcija, par antidempinga maksājumu, kas samaksāti par integrētu kompaktu fluorescējošu elektronisko spuldžu no Ķīnas Tautas Republikas ievešanu, atmaksāšanas pieteikumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               LIS GmbH Licht Impex Service atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 234, 28.08.2010.


title: Lieta T-357/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. decembra spriedums — Focus Magazin Verlag /ITSB — Editorial Planeta ( FOCUS Radio ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes FOCUS Radio reģistrācijas pieteikums — Valsts agrākas vārdiskas preču zīmes FOCUS MILENIUM — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/33

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. decembra spriedums — Focus Magazin Verlag/ITSB — Editorial Planeta (“FOCUS Radio”)
   (Lieta T-357/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “FOCUS Radio’ reģistrācijas pieteikums - Valsts agrākas vārdiskas preču zīmes “FOCUS MILENIUM’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2009/C 32/62)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Focus Magazin Verlag GmbH, Minhene (Vācija) (pārstāvji — B. Müller, R. Schweizer un T. Schwarz, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)
   Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Editorial Planeta, SA, Barselona (Spānija)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 30. jūlija lēmumu lietā R 269/2005-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Editorial Planeta, SA un Focus Magazin Verlag GmbH.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

                  prasību noraidīt;

               2)

               Focus Magazin Verlag GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 269, 10.11.2007.


title: Lieta C-217/09: Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 17. decembra rīkojums ( Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maurizio Polisseni/Azienda Sanitaria Locale N. 14 V.C.O., Antonio Giuliano (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — LESD 49. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Sabiedrības veselība — Aptiekas — Tuvums — Iedzīvotāju apgāde ar zālēm — Atļauja darbības veikšanai — Aptieku teritoriālais sadalījums — Ar apdzīvotības blīvumu pamatotu ierobežojumu noteikšana — Minimālais attālums starp aptiekām)

text:
               16.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 120/2

         Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 17. decembra rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maurizio Polisseni/Azienda Sanitaria Locale N. 14 V.C.O., Antonio Giuliano

   (Lieta C-217/09) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - LESD 49. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Sabiedrības veselība - Aptiekas - Tuvums - Iedzīvotāju apgāde ar zālēm - Atļauja darbības veikšanai - Aptieku teritoriālais sadalījums - Ar apdzīvotības blīvumu pamatotu ierobežojumu noteikšana - Minimālais attālums starp aptiekām)
   2011/C 120/02
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Maurizio Polisseni

      Atbildētāji: Azienda Sanitaria Locale N. 14 V.C.O., Antonio Giuliano

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Amministrativo Regionale del Piemonte — EKL 43., 152. un 153. panta interpretācija — Jaunu aptieku atvēršana — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru atļauja pārcelt aptiekas atrašanās vietu uz citu vietu ir pakļauta prasībai ievērot minimālo attālumu no citām aptiekām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam principā nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, par kādu ir runa pamata lietā un ar kuru tiek noteikti ierobežojumi attiecībā uz aptieku atrašanās vietu, paredzot, ka:

                           —

                           katrā farmaceitiskajā zonā var tikt izveidota viena aptieka, principā, uz katriem 4 000 vai 5 000 iedzīvotājiem; un

                           —

                           katrai aptiekai ir jāievēro minimālais attālums no jau pastāvošām aptiekām; šis attālums principā ir 200 metru.

               2)

               Tomēr šāds valsts tiesiskais regulējums neatbilst LESD 49. pantam tiktāl, ciktāl pamatnoteikumi par 4 000 vai 5 000 iedzīvotājiem un 200 metriem liedz visās ģeogrāfiskajās zonās, kurās ir īpaši demogrāfiski apstākļi, izveidot pietiekamu aptieku skaitu, kas var nodrošināt pienācīgus aptieku pakalpojumus, kas ir jāpārbauda valsts tiesai.

      (1)  OV C 205, 29.08.2009.


title: Lieta C-141/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. martā  – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/18

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. martā – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika
   (Lieta C-141/14)
   2014/C 159/24
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – E. White, P. Mihaylova, C. Hermes)

      Atbildētāja: Bulgārijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, tā kā īpaši aizsargājamā teritorijā “Kaliakra” nav pilnībā iekļauti putnu aizsardzībai nozīmīgi apgabali un tādējādi īpaši aizsargājamā teritorijā nav iekļauti sugu aizsardzībai atbilstoši Direktīvas 2009/147/EK (1) I pielikumam un I pielikumā neminēto regulāri sastopamo migrējošo putnu sugām ģeogrāfiskajā jūras un sauszemes teritorijā, kurā tiek piemērota Direktīva 2009/147/EK, skaita un platības ziņā vispiemērotākie apgabali. Līdz ar to Bulgārijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti Direktīvas 2009/147/EK 4. panta 1. un 2. punktā;

               —

               atzīt, ka, piešķirot atļaujas projektiem “AES Geo Energy”OOD, “Windteh”OOD, “Brestiom”OOD, “Disib”OOD, “Eko Energy”OOD un “Longman Investment”OOD putnu aizsardzībai nozīmīgajā teritorijā “Kaliakra”, kas nav norādīta kā īpaša aizsardzības teritorija, bet kas kā tāda bija jānorāda, Bulgārijas Republika, ir pārkāpusi pienākumus, kas tai noteikti Direktīvas 2009/147/EK 4. panta 4. punktā atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas interpretācijai spriedumā lietā C-96/98 un lietā C-374/98;

               —

               atzīt, ka, piešķirot atļaujas projektiem īpaši aizsargājamajā teritorijā “Kaliakra”, Kopienas nozīmes teritorijā “Kompleks Kaliakra” un īpaši aizsargājamajā teritorijā “Belite Skali” (“Kaliara wind power AD”, “EVN Enertrag Kavarna”OOD,“CID-Atlas”EOOD,“Vertikal – Petkov i s-ie”OOD, golfa laukumam un atpūtas vietai “Thracian Cliffs Golf & Spa Resort”OOD) Bulgārijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti Direktīvas 92/43/EEK (2) 6. panta 2. punktā tādā interpretācijā, ko sniegusi Eiropas Savienības Tiesa lietā C-117/03 un C-244/05, jo tā nav pieņēmusi savus pasākumus, lai novērstu sugu dabisko dzīvotņu pasliktināšanos, kā arī traucējumus sugām, kurām teritorijas ir noteiktas;

               —

               atzīt, ka atbilstoši nepārbaudot projektu, kas ir apstiprināti attiecībā uz putnu aizsardzībai nozīmīgo teritoriju “Kaliakra”, kas nav noteikta par īpaši aizsargājamu teritoriju (“AES Geo Energy”OOD,“Windteh”OOD,“Brestiom”OOD,“Disib”OOD,“Eko Energy”OOD un “Longman Invetment”OOD) kopējo iedarbību, Bulgārijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti Direktīvas 2011/92/ES (3) 4. panta 2. un 3. punktā un III pielikuma 1. punkta b) apakšpunktā.

               —

               piespriest Bulgārijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Bulgārijas Republika teritoriju “Kaliakra” neesot noteikusi par īpašu aizsargājamu teritoriju atbilstoši putnu aizsardzībai nozīmīgās teritorijas “Kaliakra” robežām, kas ir Putnu aizsardzības direktīvas pārkāpums.
   Apstiprinot virkni saimnieciskās darbības projektu īpaši aizsargājamā teritorijā “Kaliakra”, īpaši aizsargājamā teritorijā “Belite skali” un Kopienas nozīmes teritorijā “Kompleks Kaliakra”, Bulgārijas Republika esot pārkāpusi Putnu aizsardzības direktīvu, Dzīvotņu direktīvu un ĪVN direktīvu, jo tā esot pieļāvusi izvēlētu neatkārtojamu sugu dzīvotņu iznīcināšanu vai būtisku pasliktināšanos, kā arī sugu iznīcināšanu un neesot ņēmusi vērā liela skaita projektu kopējo iedarbību.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīva 2009/147/EK par savvaļas putnu aizsardzību, OV L 20, 7. lpp.

      (2)  Padomes 1992. gada 21. maija Direktīva 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību, OV L 206, 7. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Direktīva 2011/92/ES par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (Dokuments attiecas uz EEZ), OV L 26, 1. lpp.


title: Lieta C-354/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2007. gada 31. jūlija rīkojumu — IFB Stroder Srl / Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2007. gada 31. jūlija rīkojumu — IFB Stroder Srl/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

   (Lieta C-354/07)
   (2007/C 247/12)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: IFB Stroder Srl

      Atbildētāja: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Atbilstoši tiesību normām, kas paredzētas 2. un 3. pantā (1), kas regulē attiecības starp dalībvalstu iestādēm un farmācijas uzņēmumiem — tādā nozīmē, ka valsts iestādēm tiek piešķirtas tiesības noteikt cenu vai tās palielinājumu noteiktām zālēm, balstoties uz informāciju, ko tai sniedz uzņēmumi, bet tikai tādā apmērā, kādu atzīst attiecīgā iestāde un tādējādi, pamatojoties uz vienošanos starp valsts iestādēm, kuru pienākums ir pārraudzīt izdevumus par zālēm, un uzņēmumiem — [šīs direktīvas] 4. panta 1. punkts par “zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenas iesaldēšanu” cenu iesaldēšanu raksturo kā vispārēju pasākumu, kuru ir jāpārbauda, vismaz vienreiz gadā, lai noskaidrotu pamatojoties uz dalībvalstī pastāvošiem makroekonomiskiem apstākļiem.
               Šī tiesību norma attiecīgajām valsts iestādēm paredz 90 dienu termiņu, kuru laikā tām ir jāpaskaidro, vai un kāda cenu paaugstināšana vai pazemināšana tiek apstiprināta.
               Līdz ar to šī tiesa vēlas noskaidrot:
               Vai šis noteikums daļā, kas attiecas uz “iespējamo cenas pazemināšanu”, ir interpretējams tādējādi, ka papildus vispārējiem visu vai atsevišķu kategoriju zāļu cenu iesaldēšanas līdzekļiem, var piemērot vēl vienu vispārēju līdzekli, kurš ļauj visu vai atsevišķu kategoriju zāļu cenu samazinājumu, vai arī “iespējamā cenas pazemināšana” jāinterpretē tādējādi, ka tā attiecas tikai uz tām zālēm, kuru cenas jau ir iesaldētas?

               2)

               Vai [Direktīvas 89/105] 4. panta 1. punkts tajā daļā, kurā ir paredzēta prasība par to, ka dalībvalstu attiecīgajām iestādēm cenu iesaldēšanas gadījumā vismaz vienreiz gadā ir jāveic pārbaudi, lai noskaidrotu, vai makroekonomiskie apstākļi attaisno tādu pašu cenu iesaldējumu turpmāk, ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir tāda, ka cenas samazinājums ir pieļaujams, ir iespējams apstrīdēt šādu pasākumu vairāk nekā vienreiz vienā un tajā pašā gadā, kā arī darīt to atkārtoti gadījumā, ja tas notiek citos gados (sākot no 2002. gada līdz pat 2010. gadam)?

               3)

               Vai atbilstoši [Direktīvas 89/105/EK] iepriekš minētā 4. panta noteikumiem — interpretējot tos atbilstoši prasībām, kas noteiktas attiecībā uz galveno zāļu cenu uzraudzības pasākuma mērķi, atbilstoši kuram galvenais mērķis ir “veicināt veselības aizsardzību, nodrošinot patentētu zāļu adekvātu piedāvājumu par samērīgām cenām” un novērst to, lai “pasākumu nevienlīdzība var traucēt vai apgrūtināt zāļu tirdzniecību Kopienā” — ar Kopienu tiesībām ir saderīgi tādi pasākumi, kas atsaucas uz izdevumu ekonomisko vērtību, kuri balstās vairāk uz paredzēto nevis uz aprēķināto vērtību (jautājums attiecas uz abiem gadījumiem)?

               4)

               Vai vajadzībām, kas saistās ar zāļu izdevumu griestu ievērošanu, kurus katra dalībvalsts ir tiesīga noteikt pēc saviem ieskatiem, noteikti jābūt saistītām tikai ar zāļu izdevumiem, vai arī dalībvalstis pašas pēc saviem ieskatiem var ņemt vērā arī citus veselības izmaksu datus?

               5)

               Vai principi, kuri netieši izriet no Direktīvas [89/105/EK], attiecībā uz pārskatāmību un ieinteresēto uzņēmumu līdzdarbošanos tādu lēmumu pieņemšanā, ar kuriem tiek iesaldētas zāļu cenas vai tās tiek vispārēji samazinātas, jāinterpretē tādējādi, ka vienmēr un jebkuros apstākļos ir jānorāda izņēmums no noteiktās cenas (Direktīvas [89/105] 4. panta 2. punkts) un konkrētu pieteikuma iesniedzējas sabiedrības līdzdalības apmēru un no tā izrietošo vajadzību administratīvajām iestādēm minēt atteikuma iemeslus?

      (1)  Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīva 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās (OV L 40, 8. lpp.).


title: Lieta T-470/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. augustā – X-cen-tek/EUIPO (Trīsstūra attēls)

text:
               17.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/20

         Prasība, kas celta 2016. gada 22. augustā – X-cen-tek/EUIPO (Trīsstūra attēls)
   (Lieta T-470/16)
   (2016/C 383/28)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: X-cen-tek GmbH & Co. KG (Wardenburg, Vācija) (pārstāvis – H. Hillers, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, ko veido trīsstūra attēls – reģistrācija Nr. 14 167 654

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 17. jūnija lēmums lietā R 2565/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-58/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 4. februārī iesniedza Consiglio Nazionale Forense (Itālija) — Angelo Alberto Torresi/Consiglio dell’Ordine degli Avvocati di Macerata

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 4. februārī iesniedza Consiglio Nazionale Forense (Itālija) — Angelo Alberto Torresi/Consiglio dell’Ordine degli Avvocati di Macerata

   (Lieta C-58/13)
   2013/C 147/08
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio Nazionale Forense

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Angelo Alberto Torresi

      Atbildētāja: Consiglio dell’Ordine degli Avvocati di Macerata

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, ņemot vērā tiesību ļaunprātīgas izmantošanas aizlieguma vispārējo principu un LES 4. panta 2. punktu par nacionālo identitāšu respektēšanu, Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvas 98/5/EK par pasākumiem, lai atvieglotu advokāta profesijas pastāvīgu praktizēšanu dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kurā iegūta kvalifikācija (1), 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir noteikts pienākums valsts pārvaldes iestādēm reģistrēto ārvalstu advokātu reģistrā reģistrēt Itālijas pilsoņus, kas ir rīkojušies, ļaunprātīgi izmantojot Savienības tiesības, un ir liegta tāda valsts prakse, kas ļauj šīm iestādēm noraidīt pieteikumus reģistrēšanai reģistrēto ārvalstu advokātu reģistrā, ja ir objektīvi apstākļi, no kuriem secināms, ka ir notikusi Savienības tiesību ļaunprātīga izmantošana, ja vien tiek nodrošinātas gan samērīguma un nediskriminēšanas principu ievērošana, gan ieinteresētās personas tiesības vērsties tiesā, lai iebilstu, ka esot pārkāptas tiesības veikt uzņēmējdarbību, un tādējādi administrācijas rīcības pārbaude tiesā?

               2)

               Vai gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiktu atbildēts noliedzoši, šādi interpretētais Direktīvas 98/5/EK 3. pants, ņemot vērā LES 4. panta 2. punktu, ir uzskatāms par spēkā neesošu, ciktāl ar to ir ļauts apiet dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā iespēja uzsākt advokāta darbību ir pakārtota nosacījumam, ka tiek nokārtots valsts eksāmens, kas ir paredzēts šīs valsts Konstitūcijā un atbilst pamatprincipiem profesionālo pakalpojumu izmantotāju aizsardzībai un pareizas tiesvedības nodrošināšanai?

      (1)  OV L 77, 36. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 6. nod., 3. sēj., 83. lpp.


title: Lieta T-702/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 20. jūlija spriedumu lietā F-126/15 Barroso Truta u.c./Tiesa 2016. gada 30. septembrī iesniedza José Barroso Truta, Marc Forli, Calogero Galante, Bernard Gradel

text:
               28.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 441/30

      Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 20. jūlija spriedumu lietā F-126/15 Barroso Truta u.c./Tiesa 2016. gada 30. septembrī iesniedza José Barroso Truta, Marc Forli, Calogero Galante, Bernard Gradel

      (Lieta T-702/16 P)
      (2016/C 441/35)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: José Barroso Truta (Bofferdange, Luksemburga), Marc Forli (Lexy, Francija), Calogero Galante (Aix-Sur-Cloie, Beļģija), Bernard Gradel (Konacker, Francija) (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, avocats)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Tiesa

         Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

      atzīt un nospriest, ka

                  —

                  Eiropas Savienības Civildienesta tiesas spriedums lietā F-126/15 Barroso Truta u.c./Tiesa ir jāatceļ;

            nospriest no jauna, ka:

                  —

                  Tiesa samaksā J. Barroso Truta EUR 61 121,08, M. Forli EUR 129 440,98, C. Galante EUR 76 324,29 un B. Gradel EUR 99 565,13, šīs summas iemaksājot fondā, kurā apelācijas sūdzības iesniedzēji ir apdrošināti;

                  —

                  pakārtoti, Tiesa samaksā iepriekš minētās summas apelācijas sūdzības iesniedzējiem, tām pieskaitot procentus pēc likmes 3,1 % gadā, skaitot no dienas, ka pensijas tiesības tika ieskaitītas Eiropas Savienības iestāžu pensiju shēmā;

                  —

                  piespriest Tiesai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa (CDT) ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka prasība par zaudējumu atlīdzību ir nepieņemama tādēļ, ka prasītāji nebija ievērojuši pirmstiesas procedūru, kurai pēc apgalvotā bija jāsākas ar sūdzības iesniegšanu, pēc tam tikai ceļot iespējamo prasību pret lēmumiem, ar kuriem atzīst izdienas gadu aprēķinu Savienības iestāžu pensijas shēmā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka CDT esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka institūcija, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, neesot pieļāvusi dienesta pārkāpumu brīdī, kad tā paziņoja priekšlikumus par izdienas gadu noteikšanu, kuri vēlāk izrādījās nepilnīgi, proti, nepareizi, jo tie bija adresēti I funkciju grupas līgumdarbiniekiem.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka CDT esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēju apgalvotais kaitējums ir hipotētisks.


title: Lieta C-640/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 14. decembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — E.ON Generación, S.L., Iberdrola, S.A., Administración del Estado

text:
               11.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 14. decembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — E.ON Generación, S.L., Iberdrola, S.A., Administración del Estado

   (Lieta C-640/11)
   2012/C 39/23
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: E.ON Generación, S.L., Iberdrola, S.A., Administración del Estado

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvas 2003/87/EK (1), ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, 10. pants var tikt interpretēts tādējādi, ka tas neaizliedz piemērot tādus valsts likumdošanas pasākumus kā šajā lietā aplūkotie, kuru mērķis un sekas ir atlīdzības par elektroenerģijas ražošanu samazināšana par summu, kas atbilst atbilstošajā laikposmā bez maksas piešķirto siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu vērtībai?

      (1)  OV L 275, 32. lpp.


title: Lieta T-244/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 13. decembra spriedums — Konsum Nord /Komisija (Valsts atbalsts — Zemes gabala pārdošanas cena — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt — Privātā ieguldītāja kritērijs — Tirgus cenas noteikšana)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/18

         Vispārējās tiesas 2011. gada 13. decembra spriedums — Konsum Nord/Komisija
   (Lieta T-244/08) (1)

   (Valsts atbalsts - Zemes gabala pārdošanas cena - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt - Privātā ieguldītāja kritērijs - Tirgus cenas noteikšana)
   2012/C 32/33
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Konsum Nord ekonomisk förening (Ūmeo, Zviedrija) (pārstāvji — U. Öberg un I. Otken Eriksson, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji C. Giolito, P. Dejmek un J. Enegren, pēc tam C. Giolito un L. Parpala)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 30. janvāra Lēmumu 2008/366/EK par valsts atbalstu C 35/06 (ex NN 37/06), ko Zviedrija piešķīrusi Konsum Jämtland ekonomisk förening (OV L 126, 3. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2008. gada 30. janvāra Lēmumu 2008/366/EK par valsts atbalstu C 35/06 (ex NN 37/06), ko Zviedrija piešķīrusi Konsum Jämtland ekonomisk förening;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina Konsum Nord ekonomisk förening tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta T-240/16: Prasība, kas celta 2016. gada 14. maijā – Klyuyev/Padome

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/48

         Prasība, kas celta 2016. gada 14. maijā – Klyuyev/Padome
   (Lieta T-240/16)
   (2016/C 270/56)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Andriy Klyuyev (Doņecka, Ukraina) (pārstāvji – B. Kennelly un J. Pobjoy, Barristers, R. Gherson un T. Garner, Solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2016. gada 4. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/318, ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, kā arī Padomes 2016. gada 4. marta Īstenošanas regulu (ES) 2016/311, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju;

               —

               pakārtoti, atzīt, ka Padomes 2014. gada 5. marta Lēmuma 2014/119/KĀDP (grozīts) 1. panta 1. punkts un Padomes 2014. gada 5. marta Regulas (ES) Nr. 208/2014 (grozīta) 3. panta 1. punkts nav piemērojami, ciktāl tie attiecas uz prasītāju, jo tie ir nelikumīgi;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu prasības atcelt tiesību aktus pamatošanai tiek apgalvots, ka Padome neesot norādījusi apstrīdēto pasākumu pienācīgu juridisko pamatu.

                           —

                           Prasītājs norāda, ka LES 29. pants neesot pienācīgs juridiskais pamats Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumam 2014/119/KĀDP, jo iebildumos, kas izvirzīti pret prasītāju, viņš netika identificēts kā persona, kas ir vājinājusi demokrātiju Ukrainā vai liegusi Ukrainas iedzīvotājiem ieguvumus, kādus sniedz viņu valsts ilgtspējīga attīstība (LES 23. panta un 21. panta 2. punkta vispārējo noteikumu izpratnē). Tā kā trešais lēmums, ar ko tika izdarīti grozījumi, neesot spēkā, kā apgalvo prasītājs, Padome nevar atsaukties uz LESD 215. panta 2. punktu, lai īstenotu Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014.

               2.

               Ar otro pamatu prasības atcelt tiesību aktus pamatošanai tiek apgalvots, ka Padome esot pārkāpusi prasītāja tiesības saskaņā ar LES 6. pantu, skatot to kopsakarā ar LES 2. un 3. pantu, un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. un 48. pantu, jo Padome pieņēma, ka tiesvedība Ukrainā atbilst pamata cilvēktiesībām.

               3.

               Ar trešo pamatu prasības atcelt tiesību aktus pamatošanai tiek apgalvots, ka Padome esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, uzskatot, ka kritērijs prasītāja iekļaušanai Padomes 2014. gada 5. marta Lēmuma 2014/119/KĀDP (grozīts) 1. panta 1. punktā un Padomes 2014. gada 5. marta Regulas (ES) Nr. 208/2014 (grozīta) 3. panta 1. punktā, bija izpildīts.

               4.

               Ar ceturto pamatu prasības atcelt tiesību aktus pamatošanai tiek apgalvots, ka Padome esot pārkāpusi prasītāja tiesības uz aizstāvību, kā arī tiesības uz labu pārvaldību un efektīvu tiesību aizsardzību tiesā. It īpaši, pēc prasītāja domām, Padome neesot rūpīgi un objektīvi izvērtējusi, vai apgalvotie iemesli prasītāja atkārtotai iekļaušanai bija labi pamatoti, ņemot vērā informāciju, ko prasītājs bija iesniedzis pirms atkārtotās iekļaušanas.

               5.

               Ar piekto pamatu prasības atcelt tiesību aktus pamatošanai tiek apgalvots, ka Padome bez pamatojuma vai nesamērīgi esot pārkāpusi prasītāja pamattiesības, tostarp viņa tiesības uz īpašuma un reputācijas aizsardzību. Pēc prasītāja domām, apstrīdēto pasākumu sekas esot tālejošas gan attiecībā uz viņa īpašumu, gan reputāciju visā pasaulē. Padome neesot pierādījusi, ka prasītāja aktīvu un saimniecisko resursu iesaldēšana ir saistīta ar, vai to pamato kāds likumīgs mērķis, un vēl jo mazāk, ka tā ir samērīga ar šādu mērķi.

               6.

               Ar sesto pamatu iebildes par prettiesiskumu pamatošanai tiek apgalvots, ka, ja pretēji trešajā pamatā izvirzītajiem argumentiem Padomes 2014. gada 5. marta Lēmuma 2014/119/KĀDP (grozīts) 1. panta 1. punkts un Padomes 2014. gada 5. marta Regulas (ES) Nr. 208/2014 (grozīta) 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ietver a) jebkādu Ukrainas iestāžu veiktu izmeklēšanu, neatkarīgi no tā, vai ir bijis kāds tiesas nolēmums vai notikusi tiesvedība, kas ar to būtu saistīta, kurā tas būtu pārbaudīts vai pārskatīts; un/vai b) jebkādu “amatpersonas dienesta stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, cenšoties panākt nepamatotas priekšrocības”, neraugoties uz to, vai ir bijusi valsts līdzekļu piesavināšanās, iekļaušanas kritērijam, ņemot vērā tā patvaļīgo apjomu un piemērošanu, kas izrietētu no šādas plašas interpretācijas, trūktu juridiskā pamata; un/vai tas nebūtu samērīgs ar Padomes 2014. gada 5. marta Lēmuma 2014/119/KĀDP (grozīts) 1. panta 1. punkta un Padomes 2014. gada 5. marta Regulas (ES) Nr. 208/2014 (grozīta) 3. panta 1. punkta mērķi. Līdz ar to šīs tiesību normas būtu nelikumīgas.


title: Lieta T-78/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 5. februāra spriedums – Red Bull /ITSB – Sun Mark  ( “BULLDOG” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “BULLDOG” reģistrācijas pieteikums — Agrākas starptautiskas un valsts vārdiskas preču zīmes “BULL” un “RED BULL”  — Relatīvi atteikuma pamati — Sajaukšanas iespēja — Preču identiskums — Apzīmējumu līdzība — Konceptuālās līdzības jēdziens — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts

text:
               23.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/15

         Vispārējās tiesas 2015. gada 5. februāra spriedums – Red Bull/ITSB – Sun Mark (“BULLDOG”)
   (Lieta T-78/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “BULLDOG” reģistrācijas pieteikums - Agrākas starptautiskas un valsts vārdiskas preču zīmes “BULL” un “RED BULL” - Relatīvi atteikuma pamati - Sajaukšanas iespēja - Preču identiskums - Apzīmējumu līdzība - Konceptuālās līdzības jēdziens - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   (2015/C 096/18)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Austrija) (pārstāvji – sākotnēji A. Renck, T. Heitmann, advokāti, un I. Fowler, solicitor, vēlāk A. Renck un I. Fowler)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji F. Mattina, vēlāk P. Bullock, A. Schifko, vēlāk D. Walicka un, visbeidzot, M. Schifko)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Sun Mark Ltd (Middlesex, Apvienotā Karaliste)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 16. novembra lēmumu lietā R 107/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Red Bull GmbH un Sun Mark Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 16. novembra lēmumu lietā R 107/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Red Bull GmbH un Sun Mark Ltd;

               2)

               Red Bull prasījumus par to, lai Sun Mark tiktu piespriests atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, noraidīt kā nepieņemamus;

               3)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV 108, 13.4.2013.


title: Lieta F-116/14: Prasība, kas celta 2014. gada 23. oktobrī  – ZZ /Komisija

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/47

         Prasība, kas celta 2014. gada 23. oktobrī – ZZ/Komisija
   (Lieta F-116/14)
   (2015/C 026/63)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvis – L. Y. Levi, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestādes (EAAP) izpilddirektora lēmumu, ar kuru ir atsaukts iepriekšējais lēmums, kurā prasītāja tika iecelta pagaidu darbinieka amatā AD 8 pakāpē, un prasība atlīdzināt ciestos materiālos zaudējumus un morālo kaitējumu

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt EAAP izpilddirektora 2014. gada 24. februāra lēmumu, ar kuru tika atsaukts iepriekšējais 2013. gada 7. novembra lēmums pagaidu kārtībā no 2013. gada 16. septembra iecelt prasītāju pagaidu darbinieka amatā AD 8 pakāpē pēc atklātās darbā pieņemšanas procedūras atbilstoši paziņojumam par vakanci 1327TAAD 08;

               —

               atcelt 2014. gada 24. jūlija lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītājas 2014. gada 25. martā iesniegtā sūdzība;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt ciestos materiālos zaudējumus, ko veido darba samaksas starpība starp prasītājas saņemto darba samaksu AD 6 pakāpē no 2013. gada 16. septembra un AD 8 pakāpei atbilstošo darba samaksu, pieskaitot nokavējuma procentus, ko aprēķina pēc Eiropas Centrālās bankas noteiktās likmes, tai pieskaitot 2 punktus;

               —

               pakārtoti, piespriest atbildētājai atlīdzināt ciesto materiālo kaitējumu, ko veido starpība starp darba samaksu AD 6 pakāpē un darba samaksu AD 8 pakāpē no 2013. gada 16. septembra līdz 2014. gada 24. februārim, pieskaitot nokavējuma procentus, ko aprēķina pēc Eiropas Centrālās bankas noteiktās likmes, tai pieskaitot 2 punktus;

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt morālo kaitējumu, kas ir novērtēts ex aeguo et bono EUR 20  000 apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-666/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 21. jūlija spriedumu lietā F-100/15 De Nicola/EIB 2016. gada 20. septembrī iesniedza Carlo De Nicola

text:
               7.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/25

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 21. jūlija spriedumu lietā F-100/15 De Nicola/EIB 2016. gada 20. septembrī iesniedza Carlo De Nicola

   (Lieta T-666/16 P)
   (2016/C 410/35)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis – G. Ferabecoli, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Investīciju banka

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               apmierināt apelācijas sūdzību un, grozot pārsūdzēto spriedumu, atcelt tā rezolutīvās daļas 1. un 2. punktu un minētā sprieduma 33., 46.-60., 85.-94., 100.-106. un 107.-109. punktu;

               —

               rezultātā atcelt un/vai nepiemērot lēmumu, ko 2014. gada 8. decembrī pieņēmusi Pārsūdzību izskatīšanas komiteja, iespējams, nosūtot tai atpakaļ lietas materiālus pēc kritēriju noteikšanas, kādi tai ir jāievēro, pieņemot jauno lēmumu; atzīt, ka EIB ir īstenojusi psiholoģisku vardarbību pret Dr. C. De Nicola, piespriest atbildētājai atlīdzināt Dr. C. De Nicola zaudējumus, kas tam nodarīti, kā prasīts pieteikumā par lietas ierosināšanu, vai, pakārtoti, nodot lietu citai minētās tiesas apelācijas palātai, lai tā citā sastāvā no jauna lemtu par atceltajiem punktiem, pirms tam veicot jau prasīto medicīnisko ekspertīzi.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelācijas sūdzību apelācijas sūdzības iesniedzējs vēršas pret Civildienesta tiesas 2016. gada 21. jūlija spriedumu, ar ko ir noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzēja prasība atcelt Pārsūdzību izskatīšanas komitejas 2014. gada 8. decembra lēmumu, ar kuru ir noraidīta viņa prasība, kas vērsta pret viņa novērtējuma ziņojumu par 2013. gadu, kā arī pret atbildētājas lēmumu nepaaugstināt viņu amatā. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzējs prasa atzīt psiholoģisko vardarbību, no kādas saskaņā ar viņa apgalvojumiem viņš ir cietis, un piespriest Bankai atlīdzināt morālo, fizisko un mantisko kaitējumu, kāds viņam nodarīts saskaņā ar viņa apgalvojumiem.
   Savu prasījumu pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs apliecina, ka prasījums atzīt psiholoģisko vardarbību ir pamatots ar Bankas Personāla reglamenta 41. pantu un ka tāpēc nerodas problēma saistībā ar saturu un/vai priekšmetu, kas neietilptu Kopienu tiesas kompetencē. Šajā ziņā tiek uzsvērts, ka Savienības tiesas pienākums lemt par prasību par atzīšanu ir apstiprināts arī Vispārējās tiesas judikatūrā.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs arī apgalvo, ka ir izpildīti visi judikatūrā paredzētie nosacījumi prasības piespriest atlīdzināt zaudējumus apmierināšanai.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs iebilst arī pret pārsūdzētā sprieduma 46.-60. punktu par prasību atcelt Pārsūdzību izskatīšanas komitejas lēmumu, jo šī sprieduma daļa ir balstīta uz pieņēmumu, ka nav pierādīts tas, ka Pārsūdzību izskatīšanas komitejas lēmumā būtu pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.


title: Lieta C-130/17: Prasība, kas celta 2017. gada 10. martā – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/33

         Prasība, kas celta 2017. gada 10. martā – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika
   (Lieta C-130/17)
   (2017/C 144/43)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Wils un I. Zalogin)

      Atbildētāja: Bulgārijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Bulgārijas Republika nav izpildījusi savu pienākumu attiecībā uz vienota kontaktpunkta izveidi elektronisko sertifikātu apmaiņai, lai piekļūtu personu apliecinošu dokumentu biometrijas datiem saskaņā ar Komisijas 2009. gada 5. oktobra Lēmumu C(2009) 7476, ar kuru groza Komisijas Lēmumu C(2008) 8657, ar kuru izveido sertifikātu politiku, kā prasīts tehniskajās specifikācijās drošības elementu un biometrijas standartiem dalībvalstu izdotās pasēs un ceļošanas dokumentos, un saskaņā ar Komisijas 2011. gada 4. augusta Lēmumu C(2011) 5478, ar kuru groza Komisijas Lēmumu C(2002) 3069, ar ko izveido tehniskās specifikācijas trešo valstu valstspiederīgo uzturēšanās atļauju vienotajam formātam;

               —

               piespriest Bulgārijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Bulgārijas Republika nav nodrošinājusi vienota kontaktpunkta izveidi elektronisko sertifikātu apmaiņai, lai piekļūtu personu apliecinošu dokumentu biometrijas datiem, un tādējādi nav izpildījusi iepriekš minētajos Komisijas lēmumos paredzētos pienākumus.


title: Lieta F-83/10: Prasība, kas celta 2010. gada 23. septembrī — Giannakouris /Komisija

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/38

         Prasība, kas celta 2010. gada 23. septembrī — Giannakouris/Komisija
   (Lieta F-83/10)
   ()
   2011/C 13/75
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Konstantinos Giannakouris (Roodt-sur-Syre, Luksemburga) (pārstāvis — V. Christianos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu samazināt prasītājam piešķirto pabalstu izglītībai tādēļ, ka viņa meita saņem dalībvalsts piešķirtu finansiālu palīdzību stipendijas un aizdevuma veidā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               pirmkārt, atcelt lēmumu samazināt prasītājam izmaksāto “pabalstu izglītībai”, kurš izriet no 2010. gada februāra paziņojuma par algu, kā arī attiecīgo paziņojumu par algu, jo tajā atspoguļots daļējs “pabalsta izglītībai” samazinājums; otrkārt, atcelt Komisijas 2010. gada 26. februāra lēmumu samazināt prasītājam izmaksājamo “pabalstu izglītībai” un piemērot tam no 2010. gada marta paziņojuma par algu izrietošo ieturējumu EUR 770,85 apmērā; treškārt, atcelt prasītāja 2010. gada marta paziņojumu par algu, kurā atspoguļots prasītājam izmaksājamā “pabalsta izglītībai” samazinājums un atpakaļejošs ieturējums EUR 770,85 apmērā; ceturtkārt, atcelt 2010. gada aprīļa līdz augusta paziņojumus par algu, jo tajos ir ietverts daļējs “pabalsta izglītībai” samazinājums; piektkārt, atcelt Komisijas 2010. gada 9. jūlija lēmumu, ar ko tā skaidri ir noraidījusi prasītāja sūdzību;

               —

               atlīdzināt prasītājam ieturētās summas, pieskaitot procentus;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-555/12: Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 14. marta rīkojums ( Tribunale di Tivoli (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Claudio Loreti, Maria Vallerotonda, Attilio Vallerotonda, Virginia Chellini/Comune di Zagarolo (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — Savienības tiesību īstenošana — Neesamība — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/6

         Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 14. marta rīkojums (Tribunale di Tivoli (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Claudio Loreti, Maria Vallerotonda, Attilio Vallerotonda, Virginia Chellini/Comune di Zagarolo

   (Lieta C-555/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Savienības tiesību īstenošana - Neesamība - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   2013/C 129/11
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Tivoli

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Claudio Loreti, Maria Vallerotonda, Attilio Vallerotonda un Virginia Chellini

      Atbildētāja: Comune di Zagarolo

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale di Tivoli — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 3. punkta, kā arī Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta, kas aplūkoti kopā ar LES 6. pantu un Pamattiesību hartas 52. panta 3. punktu, interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta kompetences sadale starp civillietu tiesām un administratīvajām tiesām, kas ir pamatota ar subjektīvo tiesību un leģitīmo interešu nošķiršanu — Minēto jēdzienu viennozīmīga nošķīruma neesamība

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesa acīmredzami nav kompetenta atbildēt uz Tribunale di Tivoli (Itālija) uzdotajiem jautājumiem.

      (1)  OV C 32, 2.2.2013.


title: Lieta T-0166/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Carmello Morello iesniedza 2004. gada 13. maijā

text:
               10.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/14

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Carmello Morello iesniedza 2004. gada 13. maijā
   (Lieta T-0166/04)
   (2004/C 179/27)
   Tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 13. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Carmello Morello ar dzīvesvietu Briselē, kuru pārstāv Jacques Sambon un Pierre Paul van Gehuchten, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1.

               Atcelt prasītāja 2003. gada 28. marta pieteikuma netiešo noraidījumu, kā arī atcelt viņa pieprasījuma noraidījumu;

               2.

               Piespriest Komisijai kompensēt zaudējumus EUR 1 000 000 apmērā par nodarīto morālo kaitējumu un EUR 1 000 000 apmērā par nodarīto materiālo kaitējumu;

               3.

               Piespriest Komisijai atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti:
   Prasītājs, Komisijas ierēdnis, citas lietas ietvaros prasīja atcelt cita ierēdņa iecelšanu nodaļas vadītāja amatā, uz kuru prasītājs arī bija pieteicis savu kandidatūru. Pirmās instances tiesa nosprieda par labu prasībai, atceļot minēto iecelšanu amatā.
   Sprieduma pasludināšanas laikā par iepriekšējo lietu, attiecīgajā amatā ieceltais ierēdnis tika paaugstināts un iecelts citā amatā, tādējādi nodaļas vadītāja amats kļuva vakants, citam ierēdnim, atjaunojot to darbā pēc atvaļinājuma personisku iemeslu dēļ beigām.
   Pēc sprieduma pasludināšanas iepriekšējā lietā, prasītājs iesniedza Komisijai pieteikumu nolūkā izpildīt minēto spriedumu un pēc tam pieprasījumu par savas sūdzības netiešo noraidījumu. Komisija noraidīja šo pieprasījumu, konstatējot faktu, ka nav vakantas amata vietas, kas tādējādi padara sprieduma izpildi neiespējamu.
   Patreizējā prasība paredz prasītāja pieteikuma noraidījumu. Prasītājs pamato savus iebildumus, atsaucoties uz EK līguma 233. panta un Amatpersonu nolikuma 4., 7., 24., 25. un 45. pantu, labas vadības principa, kā arī pilnvaru un procedūras noteikumu pārkāpumiem. Prasītājs tāpat apgalvo, ka tam ir nodarīts gan materiāls, gan morāls kaitējums, zaudējot iespēju iegūt amatu A3 pakāpē līdz viņa karjeras beigām un minētā sakarā, pieprasa kompensēt zaudējumus.


title: Lieta F-33/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 28. februāra rīkojums — Pepi/ERCEA (Civildienests — Līgumdarbinieki — Līgumdarbinieki palīguzdevumiem — Pieņemšana darbā — Klasificēšana pakāpē, pieņemot darbā — Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 3.a, 3.b un 86. pants — ERCEA — Iekšējie noteikumi līgumdarbinieku klasificēšanai)

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/34

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 28. februāra rīkojums — Pepi/ERCEA

   (Lieta F-33/12) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieki - Līgumdarbinieki palīguzdevumiem - Pieņemšana darbā - Klasificēšana pakāpē, pieņemot darbā - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 3.a, 3.b un 86. pants - ERCEA - Iekšējie noteikumi līgumdarbinieku klasificēšanai)
   2013/C 147/65
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jean Pepi (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — Me M. Velardo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūra (ERCEA) (pārstāvji — M. Oliván Avilés un G. Bambara)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt prasītāja līgumu ar ERCEA daļā, kurā viņš iecelts AD 10 pakāpē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu;

               2)

               J. Pepi sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūras tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Savienības Padome, persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 184, 23.6.2012., 23. lpp.


title: Lieta C-492/10: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 1. decembra spriedums ( Unabhängiger Finanzsenat , Außenstelle Linz — Austrija lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Immobilien Linz GmbH & Co KG/Finanzamt Freistadt Rohrbach Urf (Nodokļi — Direktīva 69/335/EEK — Netiešie nodokļi — Kapitāla piesaistīšana — 4. panta 2. punkta b) apakšpunkts — Ar kapitāla nodokli apliekami darījumi — Sabiedrības aktīvu palielināšana — Dalībnieka sniegts pakalpojums — Radušos zaudējumu pārņemšana atbilstoši saistībām, kas nodibinātas pirms to rašanās)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/11

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 1. decembra spriedums (Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz — Austrija lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Immobilien Linz GmbH & Co KG/Finanzamt Freistadt Rohrbach Urf

   (Lieta C-492/10) (1)

   (Nodokļi - Direktīva 69/335/EEK - Netiešie nodokļi - Kapitāla piesaistīšana - 4. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Ar kapitāla nodokli apliekami darījumi - Sabiedrības aktīvu palielināšana - Dalībnieka sniegts pakalpojums - Radušos zaudējumu pārņemšana atbilstoši saistībām, kas nodibinātas pirms to rašanās)
   2012/C 32/18
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Immobilien Linz GmbH & Co KG

      Atbildētāja: Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Unabhängiger Finanzsenat, Auβenstelle Linz — Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvas 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (OV L 249, 25. lpp.), 4. panta 2. punkta b) apakšpunkta interpretācija — Ar kapitāla nodokli apliekami darījumi — Kapitālsabiedrības aktīvu palielināšana — Publisko tiesību subjekta, kas ir vienīgais šīs sabiedrības kapitāldaļu turētājs, saistību segt sabiedrības zaudējumus iespējamā iekļaušana minētajos aktīvos

      Rezolutīvā daļa:

   4. panta 2. punkta b) apakšpunkts Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvā 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, kas grozīta ar Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvu 85/303/EEK, ir jāinterpretē tādējādi, ka sabiedrības zaudējumu pārņemšana, ko veic dalībnieks, izpildot savas saistības, kuras tas nodibinājis pirms šo zaudējumu rašanās un kuru mērķis ir vienīgi nodrošināt zaudējumu segšanu, nepalielina šīs sabiedrības aktīvus.

      (1)  OV C 13, 15.1.2011


title: Lieta T-219/07: Prasība, kas celta 2007. gada 25. jūnijā — DSV Road /Komisija

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/36

         Prasība, kas celta 2007. gada 25. jūnijā — DSV Road/Komisija
   (Lieta T-219/07)
   (2007/C 211/69)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: DSV ROAD N.V. (pārstāvji — A. Poelmans, advocaat, A. Calewaert, advocaat, R. de Wit, advocaat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2007. gada 24. aprīļa Lēmumu par Beļģijas Karalistes lūgumu, kas paziņots ar numuru REC 05/02, C(2007)1776, ar kuru atzīts, ka ievedmuitas nodeva EUR 168 004,65 apmērā, kas ir Beļģijas Karalistes 2002. gada 12. augusta lūguma priekšmets, ir jāatmaksā un to nedrīkst atlaist;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja no Taizemes ieveda disketes, kurām preferenču sistēmas ietvaros bija piemērojams preferenču režīms tiktāl, ciktāl Taizemes iestādes importu bija iegrāmatojušas Regulas (EEK) Nr. 2454/93 (1) 80. pantā paredzētajā A veidlapas izcelsmes sertifikātā.
   Prasītāja ikreiz, iesniedzot muitas deklarāciju, pievienoja tai arī A veidlapas izcelsmes sertifikātu, pamatojoties uz ko Beļģijas iestādes nodrošināja tarifa preferenču režīmu.
   Daži Taizemes iestāžu izdotie sertifikāti tika atzīti par nederīgiem, un tādējādi ES ievestajām precēm nevarēja piemērot tarifa preferenču režīmu.
   Apstrīdētajā lēmumā Komisija ir konstatējusi, ka ir jāatmaksā tādējādi radies muitas parāds.
   Pirmkārt, prasītāja norāda, ka Komisijai bija jākonstatē, ka saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (2) 220. panta 2. punkta b) apakšpunktu nesamaksātas nodevas nav jāatmaksā. A veidlapas izcelsmes sertifikāta izdošana ir saistāma ar Taizemes iestāžu kļūdu un nav pierādīts, ka eksportētāji nav pareizi atainojuši faktus. Tas ir kļūdaini, jo Taizemes iestādes zināja jeb tām bija jāzina, ka precēm netiks piemērots tarifu preferenču režīms.
   Otrkārt, Komisijai saskaņā ar Regulas Nr. 2913/92 239. pantu nodevas īpašu apstākļu dēļ bija jāatlaiž.

      (1)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.).


title: Lieta C-62/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Supremo Tribunal Administrativo  2006. gada 11. janvāra  lēmumu lietā Fazenda Pública — Director Geral das Alfândegas pret Z.F. ZEFESER — Importação e Exportação de Produtos Alimentares, Lda.

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Supremo Tribunal Administrativo 2006. gada 11. janvāra lēmumu lietā Fazenda Pública — Director Geral das Alfândegas pret Z.F. ZEFESER — Importação e Exportação de Produtos Alimentares, Lda.
   (Lieta C-62/06)
   (2006/C 86/25)
   tiesvedības valoda — portugāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Supremo Tribunal Administrativo [Augstākā Administratīvā tiesa, Portugāle] lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2006. gada 11. janvāra lēmumu lietā Fazenda Pública — Director Geral das Alfândegas pret Z.F. ZEFESER — Importação e Exportação de Produtos Alimentares, Lda. un kas Tiesā reģistrēts 2006. gada 6. februārī.

      Supremo Tribunal Administrativo lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai muitas pārvaldes veiktā kvalifikācija — “akts, kas var būt par pamatu kriminālprocesa ierosināšanai” — Padomes 1979. gada 24. jūlija Regulas (EEK) Nr. 1697/79 (1) 3. panta izpratnē ir pietiekama, vai arī šī kvalifikācija jāveic kompetentajai krimināltiesai?

               2.

               Otrajā gadījumā — vai pietiek ar to, ka kompetentā tiesību aizsardzības iestāde kriminālprocesā (Portugāles gadījumā — prokuratūra) tikai izvirza apsūdzību, vai arī ir nepieciešams, lai parādnieks tiktu notiesāts attiecīgajā kriminālprocesā?

               3.

               Tāpat šajā pēdējā gadījumā — vai ir jāizdara atšķirīgi secinājumi atkarībā no tā, vai tiesa attaisno parādnieku, pamatojoties uz in dubio pro reo principu, vai tāpēc, ka tika pierādīts, ka parādnieks nav izdarījis konkrēto pārkāpumu?

               4.

               Kādas ir sekas, ja prokuratūra nolemj neizvirzīt parādniekam apsūdzību, uzskatot, ka nav nekādu pierādījumu par aktu, kas var būt par pamatu kriminālprocesa ierosināšanai? Vai šāds lēmums nepieļauj celt prasību par neiekasēto nodokļu piedziņu?

               5.

               Ja prokuratūra vai krimināltiesa pati nolemj izbeigt lietu kriminālprocesa noilguma dēļ — vai šāds lēmums padara prasības par neiekasēto nodokļu piedziņu celšanu neiespējamu?

      (1)  Padomes 1979. gada 24. jūlija Regula (EEK) Nr. 1697/79 par tāda ievedmuitas nodokļa vai izvedmuitas nodokļa vēlāku piedziņu, kas netika pieprasīts no personas, kurai jāmaksā par precēm, kas deklarētas saskaņā ar muitas procedūru, kas ietver pienākumu maksāt šos nodokļus (OV L 197, 1. lpp.).


title: Lieta T-341/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 23. novembra spriedums — Sison /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām — Kopējā nostāja 2001/931/KĀDP un Regula (EK) Nr. 2580/2001 — Naudas līdzekļu iesaldēšanas pasākuma atcelšana ar Vispārējās tiesas spriedumu — Ārpuslīgumiskā atbildība — Pietiekami būtisks tādas tiesību normas pārkāpums, kas privātpersonām piešķir tiesības)

text:
               14.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/10

         Vispārējās tiesas 2011. gada 23. novembra spriedums — Sison/Padome
   (Lieta T-341/07) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām - Kopējā nostāja 2001/931/KĀDP un Regula (EK) Nr. 2580/2001 - Naudas līdzekļu iesaldēšanas pasākuma atcelšana ar Vispārējās tiesas spriedumu - Ārpuslīgumiskā atbildība - Pietiekami būtisks tādas tiesību normas pārkāpums, kas privātpersonām piešķir tiesības)
   2012/C 13/19
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jose Maria Sison (Utrehta, Nīderlande) (pārstāvji — J. Fermon, A. Comte, H. Schultz, D. Gürses un W. Kaleck, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop, E. Finnegan un R. Szostak)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. Wissels, M. de Mol, Y. de Vries, M. Noort, J. Langer un M. Bulterman); Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — S. Behzadi Spencer un I. Rao) un Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji P. Aalto un S. Boelaert, pēc tam S. Boelaert un P. Van Nuffel)

      Priekšmets

   Prasība par zaudējumu atlīdzību, kas celta pēc Vispārējās tiesas 2009. gada 30. septembra sprieduma lietā T-341/07 Sison/Padome (Krājums, II-3625. lpp.) un ar kuru būtībā tiek prasīts atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājam iespējami nodarīts terorisma apkarošanas nolūkā pret viņu pieņemto ierobežojošo pasākumu dēļ

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību par zaudējumu atlīdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz pati savus un atlīdzina Jose Maria Sison tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti ar prasību atcelt tiesību aktu;

               3)

               J. M. Sison sedz pats savus un atlīdzina Padomes tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti ar prasību par zaudējumu atlīdzību;

               4)

               Nīderlandes Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karaliste un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 269, 10.11.2007.


title: Apvienotās lietas C-248/15 P, C-254/15 P un C-260/15 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 26. janvāra spriedums – Maxcom Ltd, City Cycle Industries, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija Apelācija — Dempings — Īstenošanas regula (ES) Nr. 501/2013 — No Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas nosūtītu velosipēdu imports — Galīgā antidempinga maksājuma, kas piemērojams Ķīnas izcelsmes velosipēdu importam, attiecināšana uz šo importu — Regula (EK) Nr. 1225/2009 — 13. pants — Apiešana — 18. pants — Nesadarbošanās — Pierādījumi — Netiešu pierādījumu kopums — Pretrunīgs pamatojums — Pamatojuma neesamība — Procesuālo tiesību pārkāpums

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/14

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 26. janvāra spriedums – Maxcom Ltd, City Cycle Industries, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija
   (Apvienotās lietas C-248/15 P, C-254/15 P un C-260/15 P) (1)

   (Apelācija - Dempings - Īstenošanas regula (ES) Nr. 501/2013 - No Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas nosūtītu velosipēdu imports - Galīgā antidempinga maksājuma, kas piemērojams Ķīnas izcelsmes velosipēdu importam, attiecināšana uz šo importu - Regula (EK) Nr. 1225/2009 - 13. pants - Apiešana - 18. pants - Nesadarbošanās - Pierādījumi - Netiešu pierādījumu kopums - Pretrunīgs pamatojums - Pamatojuma neesamība - Procesuālo tiesību pārkāpums)
   (2017/C 104/21)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

   (lieta C-248/15 P)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Maxcom Ltd (pārstāvji – L. Ruessmann, avocat un J. Beck, Solicitor)

      Pārējie lietas dalībnieki: City Cycle Industries (pārstāvji – T. Müller-Ibold, Rechtsanwalt, un F.-C. Laprévote, avocat), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji S. Boelaert, vēlāk H. Marcos Fraile un B. Driessen, piedaloties R. Bierwagen un C. Hipp, Rechtsanwälte), Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland un M. França),
   (lieta C-254/15 P)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland un M. França)

      Pārējie lietas dalībnieki: City Cycle Industries (pārstāvji – T. Müller-Ibold, Rechtsanwalt, un F.-C. Laprévote, avocat), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji S. Boelaert, vēlāk H. Marcos Fraile un B. Driessen, piedaloties R. Bierwagen un C. Hipp, Rechtsanwälte), Maxcom Ltd (pārstāvji – L. Ruessmann, avocat, un M. J. Beck, solicitor),
   (lieta C-260/15 P)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji S. Boelaert, vēlāk H. Marcos Fraile un B. Driessen, piedaloties R. Bierwagen un C. Hipp, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: City Cycle Industries (pārstāvji – T. Müller-Ibold, Rechtsanwalt, un F.-C. Laprévote, avocat), Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland un M. França), Maxcom Ltd (pārstāvji]– L. Ruessmann, avocat, un M. J. Beck, solicitor)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzības lietās C-248/15 P, C-254/15 P un C-260/15 P noraidīt;

               2)

               Maxcom Ltd, Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina City Cycle Industries tiesāšanās izdevumus lietā T-413/13, kas radušies gan pirmajā instancē, gan apelācijas tiesvedībā.

      (1)  OV C 262, 10.8.2015.

      OV C 254, 3.8.2015.