title: Lieta C-116/15: Prasība, kas celta 2015. gada 6. martā – Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/30

         Prasība, kas celta 2015. gada 6. martā – Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-116/15)
   (2015/C 146/37)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – F. Drexler, A. Caiola un M. Pencheva)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               rakstveida, mutvārdu procesā un galīgā sprieduma taisīšanai apvienot šo lietu ar lietu, kas reģistrēta ar numuru C-14/15;

               —

               atcelt Padomes 2014. gada 4. decembra Lēmumu 2014/911/ES par to, lai Latvija sāktu daktiloskopijas datu automatizētu apmaiņu (1);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas atbilstoši LESD 263. pantam celtās prasības pamatošanai Eiropas Parlaments izvirza divus pamatus.
   Ar pirmo pamatu Parlaments pauž uzskatu, ka Padome, pieņemot Lēmumu 2014/911/ES, ir izmantojusi neatbilstošu juridisko pamatu. Saistībā ar šo pirmo pamatu Parlaments savu argumentāciju iedala divās daļās. Parlaments apgalvo, tostarp, ka juridiskais pamats apstrīdētajam lēmumam Padomei bija jāatrod starp LESD tiesību normām un ka Padome, pieņemot Lēmumu 2014/911/ES, katrā ziņā esot pamatojusies uz prettiesisku tiesību normu. Proti, tā esot izmantojusi atvasinātu juridisko pamatu, kas saskaņā ar Tiesas judikatūru pats par sevi ir prettiesiski. Ar šo pamatu Parlaments izvirza iebildi par prettiesiskumu attiecībā uz Lēmuma 2008/615/TI (2) 25. panta 2. punktu.
   Ar otro pamatu Parlaments Padomei pārmet, ka tā, pieņemot minēto lēmumu, ir piemērojusi kļūdainu lēmumu pieņemšanas procedūru. Parlaments no minētā secina, ka līdz ar to ir ticis pieļauts līgumu un būtisku procedūras noteikumu pārkāpums.

      (1)  OV L 360, 28. lpp.

      (2)  OV L 210, 1. lpp.


title: Apvienotās lietas C-381/14 un C-385/14: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 14. aprīļa spriedums (Juzgado de lo Mercantil n° 9 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jorge Sales Sinués/Caixabank SA (C-381/14) un Youssouf Drame Ba/Catalunya Caixa SA (Catalunya Banc SA) (C-385/14) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 93/13/EEK – Līgumi, kas noslēgti starp komersantiem un patērētājiem – Hipotēkas līgumi – Noteikums par minimālo procentu likmi – Noteikuma pārbaude nolūkā to atzīt par spēkā neesošu – Kolektīva tiesvedība – Prasība par noteikuma izmantošanas pārtraukšanu – Individuālas tiesvedības, kurai ir tāds pats priekšmets, apturēšana

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/11

      Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 14. aprīļa spriedums (Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jorge Sales Sinués/Caixabank SA (C-381/14) un Youssouf Drame Ba/Catalunya Caixa SA (Catalunya Banc SA) (C-385/14)
      (Apvienotās lietas C-381/14 un C-385/14) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 93/13/EEK - Līgumi, kas noslēgti starp komersantiem un patērētājiem - Hipotēkas līgumi - Noteikums par minimālo procentu likmi - Noteikuma pārbaude nolūkā to atzīt par spēkā neesošu - Kolektīva tiesvedība - Prasība par noteikuma izmantošanas pārtraukšanu - Individuālas tiesvedības, kurai ir tāds pats priekšmets, apturēšana)
      (2016/C 211/11)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Jorge Sales Sinués (C-381/14), Youssouf Drame Ba (C-385/14)

         Atbildētājas: Caixabank SA (C-381/14), Catalunya Caixa SA (Catalunya Banc SA) (C-385/14)

         Rezolutīvā daļa:

      Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, ar kuru valsts tiesai, kurā celta patērētāja individuāla prasība par līguma, kas to saista ar komersantu, noteikuma atzīšanu par negodīgu, ir uzlikts pienākums automātiski apturēt šādu prasību, līdz tiks pieņemts galīgs nolēmums attiecībā uz izskatīšanā esošu kolektīvu prasību, kuru, pamatojoties uz šī panta 2. punktu, cēlusi patērētāju asociācija, lai panāktu, ka šāda paša veida līgumos tiek izbeigts izmantot noteikumus, kas ir analoģiski noteikumam, uz ko attiecas šī individuālā prasība, un nav nedz iespējams ņemt vērā, vai no patērētāja, kurš ir individuāli vērsies tiesā, aizsardzības viedokļa šāda apturēšana ir atbilstoša, nedz šis patērētājs var nolemt norobežoties no kolektīvās prasības.

         (1)  OV C 388, 3.11.2014.


title: Lieta C-402/11 P: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 18. oktobra spriedums — Jager & Polacek GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Iebildumi — Regula (EK) Nr. 2868/95 — 18. noteikuma 1. punkts — ITSB paziņojuma, ar kuru informē, ka iebildumi ir atzīti par pieņemamiem, juridiskais raksturs — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību)

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/10

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 18. oktobra spriedums — Jager & Polacek GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-402/11 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Iebildumi - Regula (EK) Nr. 2868/95 - 18. noteikuma 1. punkts - ITSB paziņojuma, ar kuru informē, ka iebildumi ir atzīti par pieņemamiem, juridiskais raksturs - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību)
   2012/C 379/17
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Jager & Polacek GmbH (pārstāvis — A. Renck, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 12. maija spriedumu lietā T-488/09 Jager & Polacek/ITSB (“REDTUBE”), ar kuru noraidīta prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 29. septembra lēmumu lietā R 442/2009-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Jager & Polacek GmbH un RT Mediasolution s. r. o. — Regulas (EK) Nr. 207/2009 80. panta 1. un 2. punkta pārkāpums — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 12. maija spriedumu lietā T-488/09 Jager & Polacek/ITSB (“REDTUBE”);

               2)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 29. septembra lēmumu lietā R 442/2009-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Jager & Polacek GmbH un RT Mediasolutions s. r. o.;

               3)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) atlīdzina tiesāšanās izdevumus gan tiesvedībā pirmajā instancē, gan apelācijas instancē.

      (1)  OV C 6, 07.1.2012.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2004. gada 15. jūlijā lietā C-459/02 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Cour de cassation (Luksemburga))Willy Gerekens un Association agricole pour la promotion de la commercialisation laitière Procola pret Luksemburgas Lielhercogisti (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Piens — Papildus maksājums piena un piena produktu sektorā — Dalībvalsts tiesiskais regulējums — Ar atpakaļejošu spēku noteikts maksājums — Tiesiskās paļāvības un retroaktivitātes aizlieguma vispārējie principi)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/10

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2004. gada 15. jūlijā
   lietā C-459/02 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Cour de cassation (Luksemburga))Willy Gerekens un Association agricole pour la promotion de la commercialisation laitière Procola pret Luksemburgas Lielhercogisti (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Piens - Papildus maksājums piena un piena produktu sektorā - Dalībvalsts tiesiskais regulējums - Ar atpakaļejošu spēku noteikts maksājums - Tiesiskās paļāvības un retroaktivitātes aizlieguma vispārējie principi)
   (2004/C 228/18)
   Tiesvedības valoda:franču
   Lietā C-459/02 par lūgumu, ko Tiesai atbilstoši EKL 234. pantam iesniedza Cour de cassation (Luksemburga) nolūkā saņemt prāvā, kuru iztiesā šī tiesa, starp Willy Gerekens un Association agricole pour la promotion de la commercialisation laitière Procola un Luksemburgas Lielhercogisti, prejudiciālu nolēmumu par to, kā interpretēt Kopienas tiesību tiesiskās paļāvības un retroaktivitātes aizlieguma vispārējos principus attiecībā uz valsts tiesību normām par kvotām piena ražošanas sektorā, kas pieņemtas iepriekš spēkā esošo valsts tiesību normu aizstāšanai, ko Eiropas Kopienu tiesa atzinusi par diskriminējošām, un kas ļauj ar atpakaļejošu spēku sodīt par šo kvotu pārsniegšanu, ja tās pārsniegtas pēc tam, kad spēkā stājušās Padomes 1984. gada 31. marta Regula (EEK) Nr. 856/84, kas groza Regulu (EEK) Nr. 804/68 par kopējā piena un piena produktu tirgus organizēšanu (OV L 90, 10. lpp.) un Padomes Regula (EEK) Nr. 857/84, kas nosaka vispārējos noteikumus Regulas (EEK) 804/68 (OV L 90, 13. lpp.) 5. quater pantā minētā maksājuma piemērošanu piena un piena produktu sektorā, taču saskaņā ar aizstātajām valsts tiesību normām, Tiesa, trešā palāta, (šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Rosas, tiesnesis R. Schintgen un tiesnese N. Colneric (referente), ģenerāladvokāts D. Ruiz-Jarabo Colomer, sekretārs R. Grass), 2004. gada 15. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Kopienas tiesību tiesiskās paļāvības un retroaktivitātes aizlieguma vispārējie principi neiestājas pret to, ka, ciktāl tas skar Kopienu tiesību normu, kas paredz ražošanas kvotas līdzīgas tām, kas ieviestas ar Padomes 1984.gada 31.marta regula (EEK) 856/84, kas groza (EEK) Regulu 804/68 par kopējā piena un piena produktu tirgus organizēšanu un Padomes 1984.gada 31.marta Regula 857/84, kas nosaka vispārējos noteikumus Regulas 804/68 5. quater pantā minētas nodevas iekasēšanu piena un piena produktu sektorā, piemērošanu, dalībvalsts pieņem, lai aizstātu iepriekš spēkā esošas dalībvalsts tiesību normas, kuras Eiropas Kopienu tiesa atzinusi par diskriminējošām, jaunas normas, kas ar atpakaļejošu spēku attiecas uz produkciju, kas saražota, pārsniedzot ražošanas kvotas, kas pieņemtas pēc tam, kad Kopienas tiesību normas jau ir stājušās spēkā, taču saskaņā ar valsts tiesībām, kas tikušas aizstātas.

      (1)  OV C 44, 22. 2. 2003.


title: Lieta T-588/15: Prasība, kas celta 2015. gada 9. oktobrī – GABO:mi/Komisija

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/60

         Prasība, kas celta 2015. gada 9. oktobrī – GABO:mi/Komisija
   (Lieta T-588/15)
   (2016/C 027/77)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (Minhene, Vācija) (pārstāvji – M. Ahlhaus un C. Mayer, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt apstrīdētos lēmumus par spēkā neesošiem un

               —

               piespriest atbildētājai segt visus tiesāšanās izdevumus, tajā skaitā atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja apstrīd Komisijas lēmumus, kas ietverti 2015. gada 29. jūlija elektroniskā pasta vēstulē un 2015. gada 19. augusta vēstulē (Ref. Ares(2015)3466903) un 2015. gada 28. augusta vēstulē (Ref. Ares(2015)3557576), apturēt visus maksājumus prasītājai saistībā ar Septītās pamatprogrammas pētniecības un tehnoloģiju attīstībai (turpmāk tekstā- “FP7”) dotācijām, kas ir atbildētājas E direktorāta pārvaldībā, t.i., FP7 dotācijas nolīgumu Nr. 602299 par EU-CERT-ICD projektu un FP7 dotācijas nolīgumu Nr. 260777 par HIP-Trial projektu, un F direktorāta pārvaldībā, t.i., FP7 dotācijas nolīgumu Nr. 312117 par BIOFECTOR projektu.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētos lēmumus nevarot pamatot ar FP7 dotācijas nolīguma II pielikuma II.5. panta 3. punkta d) apakšpunktu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajos lēmumos neesot ievērotas piemērojamās formas un procesuālās prasības un esot pārkāpts labas pārvaldības princips.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājas patiesais nodoms esot veikt prettiesisku ieskaitu, nevis noteikt piesardzības pasākumus.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie lēmumi esot pamatoti ar atbildētājas prettiesiskiem diskrecionāriem lēmumiem.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajos lēmumos esot pārkāpts samērīguma princips.


title: Lieta C-102/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2008. gada 5. marta rīkojumu — SALIX Grundstücks-Vermietungsgesellschaft mbH & Co. Objekt Offenbach KG / Finanzamt Düsseldorf-Süd

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2008. gada 5. marta rīkojumu — SALIX Grundstücks-Vermietungsgesellschaft mbH & Co. Objekt Offenbach KG/Finanzamt Düsseldorf-Süd

   (Lieta C-102/08)
   (2008/C 142/19)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SALIX Grundstücks-Vermietungsgesellschaft mbH & Co. Objekt Offenbach KG

      Atbildētājs: Finanzamt Düsseldorf-Süd

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai valsts, federālo zemju un vietējo pašvaldību, kā arī citu publisko tiesību subjektu darbības, kas ir atbrīvotas no nodokļa saskaņā ar 13. pantu Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem [— Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze], dalībvalstis var “uzskatīt” par darbībām, kurās tās iesaistās kā valsts iestādes, saskaņā ar 4. panta 5. punkta ceturto daļu Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK (1) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem [— Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze] vienīgi tādā gadījumā, ja dalībvalstis ir pieņēmušas šādu skaidri izteiktu tiesisko regulējumu?

               2)

               Vai “nozīmīgi konkurences traucējumi” 4. panta 5. punkta ceturtās daļas nozīmē, aplūkojot to kopā ar šī panta otro daļu, Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā [77/388/EEK] par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem [— Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze] ir tikai tādā gadījumā, ja publisko tiesību subjekta uzskatīšana par nodokļu nemaksātāju radītu nozīmīgus konkurences traucējumus, kas būtu nelabvēlīgi privātam nodokļu maksātājam, vai arī tad, ja publisko tiesību subjekta uzskatīšana par nodokļu nemaksātāju radītu nozīmīgus konkurences traucējumus, kas būtu nelabvēlīgi pašam publisko tiesību subjektam?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lietas C-387/04 izslēgšana no reģistra

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/33

         Lietas C-387/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 217/70)

      (tiesvedības valoda — vācu)

   2005. gada 6. jūnijā Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-387/04 pret Volker Donath (Amstgericht Dresden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu).

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta C-195/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. aprīlī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. / Teekanne GmbH & Co. KG

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. aprīlī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Teekanne GmbH & Co. KG

   (Lieta C-195/14)
   2014/C 245/04
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Atbildētāja: Teekanne GmbH & Co. KG

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai pārtikas produktu marķējums un noformējums, kā arī to reklāma, izmantojot noformējumu, aprakstu vai attēlu, drīkst radīt priekšstatu par konkrētas sastāvdaļas klātbūtni, lai gan faktiski šīs sastāvdaļas tajā nav un tās klātbūtne izriet vienīgi no sastāvdaļu uzskaitījuma saskaņā ar Direktīvas 2000/13/EK (1) 3. panta 1. punkta 2) apakšpunktu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 20 marta Direktīva 2000/13/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu (OV L 109, 29. lpp.), redakcijā, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes 2013. gada 13. maija Direktīvu 2013/20/ES, ar ko pielāgo dažas direktīvas pārtikas nekaitīguma, veterinārās un fitosanitārās politikas jomā saistībā ar Horvātijas Republikas pievienošanos (OV L 158, 234. lpp.).


title: Lieta T-454/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 31. maija spriedums – Warimex/EUIPO (“STONE”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “STONE” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/22

         Vispārējās tiesas 2016. gada 31. maija spriedums – Warimex/EUIPO (“STONE”)
   (Lieta T-454/14) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “STONE” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2016/C 251/23)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Warimex Waren-Import Export Handels-GmbH (Neuried, Vācija) (pārstāvji – E. Keller un J. Voogd, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – G. Schneider un D. Walicka)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 27. marta lēmumu (lieta R 1599/2013-1) attiecībā uz grafiska apzīmējuma “STONE” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Warimex Waren-Import Export Handels-GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 292, 1.9.2014.


title: Lieta T-201/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 21. septembra spriedums — Rügen Fisch /ITSB — Schwaaner Fischwaren ( SCOMBER MIX ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme SCOMBER MIX — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/15

         Vispārējās tiesas 2011. gada 21. septembra spriedums — Rügen Fisch/ITSB — Schwaaner Fischwaren (“SCOMBER MIX”)
   (Lieta T-201/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “SCOMBER MIX” - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   2011/C 319/29
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rügen Fisch AG (Sassnitz, Vācija) (pārstāvji — O. Spuhler un M. Geitz, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Schwaaner Fischwaren GmbH (Schwaan, Vācija) (pārstāvis — A. Jaeger-Lenz, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 20. marta lēmumu lietā R 230/2007-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Rügen Fisch AG un Schwaaner Fischwaren GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Rügen Fisch AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 180, 01.08.2009.


title: Lieta C-417/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 29. marta spriedums ( Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/3M Italia SpA (Tiešie nodokļi — Tiesā, kura nodokļu jomā pieņem nolēmumu pēdējā instancē, izskatīšanas stadijā esošu tiesvedību izbeigšana — Tiesību ļaunprātīga izmantošana — LES 4. panta 3. punkts — Līgumā garantētās brīvības — Nediskriminācijas princips — Valsts atbalsts — Pienākums nodrošināt Savienības tiesību efektīvu piemērošanu)

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 29. marta spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/3M Italia SpA

   (Lieta C-417/10) (1)

   (Tiešie nodokļi - Tiesā, kura nodokļu jomā pieņem nolēmumu pēdējā instancē, izskatīšanas stadijā esošu tiesvedību izbeigšana - Tiesību ļaunprātīga izmantošana - LES 4. panta 3. punkts - Līgumā garantētās brīvības - Nediskriminācijas princips - Valsts atbalsts - Pienākums nodrošināt Savienības tiesību efektīvu piemērošanu)
   2012/C 151/09
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Atbildētāja: 3M Italia SpA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Corte suprema di cassazione — Sabiedrību ienākuma nodoklis — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru attiecībā uz sabiedrībām ir paredzētas dažādas nodokļu par dividendēm likmes atkarībā no šo sabiedrību reģistrācijas vietas — Komercdarbība, kas iekļauj Itālijā un ārvalstīs reģistrētu sabiedrību līdzdalību — Administratīvās iestādes lēmums piemērot nodokļus, kas tiek attiecināti uz ārvalstīs reģistrētām sabiedrībām — Tiesību ļaunprātīgas izmantošanas jēdziens, kas definēts lietā C-255/02 Halifax u.c. — Piemērojamība arī tādās nesaskaņotu nodokļu jomās kā tiešie nodokļi

      Rezolutīvā daļa:

   Savienības tiesības, it īpaši tiesību ļaunprātīgas izmantošanas aizlieguma princips, LES 4. panta 3. punkts, LESD garantētās brīvības, nediskriminācijas princips, valsts atbalsta jomā pastāvošās tiesību normas, kā arī pienākums nodrošināt Savienības tiesību efektīvu piemērošanu, ir interpretējamas tādējādi, ka tādā ar tiešajiem nodokļiem saistītā lietā kā pamatlieta tās pieļauj tāda valsts tiesību noteikuma piemērošanu, ar kuru tiesā, kura nodokļu jomā pieņem nolēmumu pēdējā instancē, paredzēts izbeigt izskatīšanas stadijā esošās tiesvedības, ja tiek samaksāta summa, kas atbilst 5 % no prasības summas, un ja šo tiesvedību pamatā ir bijusi prasība, kas pirmajā instancē ir celta vairāk nekā desmit gadus pirms šā noteikuma spēkā stāšanās, un ja pirmajās divās instancēs pieņemtais nolēmums nodokļu administrācijai ir bijis nelabvēlīgs.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010.


title: Lieta C-202/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 29. aprīlī iesniedza Commissione Tributaria Regionale di Milano (Itālija) – Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso/H3 g SpA

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 29. aprīlī iesniedza Commissione Tributaria Regionale di Milano (Itālija) – Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso/H3 g SpA

   (Lieta C-202/15)
   (2015/C 262/03)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Commissione Tributaria Regionale di Milano

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

      Atbildētājs: H3 g SpA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Tā kā Itālijas likumdevējs ir izmantojis tiesības, kas paredzētas Direktīvas 2006/112/EK (1) 90. panta 2. punktā un 185. panta 2. punkta otrajā daļā (un pirms tās pieņemšanas – Direktīvas 77/388/EEK (2) 11. panta C daļas 1. punktā un 20. panta 1. punkta b) apakšpunkta otrajā teikumā) un kas attiecīgi ir saistītas ar nodokļa bāzes samazināšanu un PVN, kas maksājams par ar nodokli apliekamiem darījumiem, koriģēšanu, ja par pretpakalpojumu, par ko darījuma partneri ir vienojušies, pilnīgi vai daļēji netiek samaksāts, vai LESD garantētajiem samērīguma un efektivitātes principiem un PVN piemērošanu reglamentējošajam neitralitātes principam atbilst ierobežojumu noteikšana, kas nodokļu maksātājam padara par neiespējamu vai pārmērīgi apgrūtina nodokļa, kas attiecas uz pilnīgi vai daļēji neapmaksāto pretpakalpojumu, atgūšanu?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, vai ar iepriekš minētajiem principiem ir saderīga tāda tiesību norma kā DPR Nr. 633/1972 26. panta 2. punkts, kas Savienības dalībvalsts nodokļu iestādes praksē attiecina uz nodokļa atgūšanas tiesībām prasību par to, ka ir jāpierāda agrāks neveiksmīgu maksātnespējas procedūru vai izpilddarbību mēģinājums, pat tad, ja šādas darbības no saprāta viedokļa ir ekonomiski neizdevīgas, ņemot vērā piedzenamā parāda apjomu, tā piedziņas perspektīvas un izpilddarbību vai maksātnespējas procedūru izmaksas?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta T-235/12: Prasība, kas celta 2012. gada 29. maijā — CEDC International /ITSB — Underberg (Zāles stiebra atveids pudelē)

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/23

         Prasība, kas celta 2012. gada 29. maijā — CEDC International/ITSB — Underberg (Zāles stiebra atveids pudelē)
   (Lieta T-235/12)
   2012/C 243/41
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CEDC International sp. z o.o. (Varšava, Polija) (pārstāvis — M. Siciarek, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Underberg AG (Dietlikon, Šveice)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 26. marta lēmumu lietā R 2506/2010-4;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt attiecīgos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme ar aprakstu “preču zīmes priekšmets ir zaļgani brūns zāles stiebrs pudelē, zāles stiebra garums ir aptuveni trīs ceturtdaļas no pudeles augstuma”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 33266

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Francijas trīsdimensiju preču zīmes, kas attēlo pudeli ar zāles stiebru, reģistrācija Nr. 95588457 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē; Vācijas preču zīmes reģistrācija Nr. 39848553; Polijas preču zīmes reģistrācija Nr. 62018; Polijas preču zīmes reģistrācija Nr. 62081 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē; Polijas preču zīmes reģistrācija Nr. 85811 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē; Japānas preču zīmes reģistrācija Nr. 2092826 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 28. klasē; Francijas trīsdimensiju preču zīmes, kas attēlo pudeli ar zāles stiebru, reģistrācija Nr. 98746752 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē; nereģistrēta preču zīme, kuru izmanto komercdarbībā Vācijā saistībā ar “vodka”.

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               tiesiskuma principa pārkāpums;

               —

               Padomes Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta a) apakšpunkta un Komisijas Regulas Nr. 2868/95 22. noteikuma 3) punkta un tātad arī Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta a) apakšpunkta, 42. panta 2. un 3. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-18/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 21. maija rīkojums — Kronberger /Parlaments (Prasība atcelt tiesību aktu — Akts par Eiropas Parlamenta ievēlēšanu — Termiņš prasības celšanai — Pirmās instances tiesas kompetences neesamība — Nepieņemamība)

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/35

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 21. maija rīkojums — Kronberger/Parlaments
   (Lieta T-18/07) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Akts par Eiropas Parlamenta ievēlēšanu - Termiņš prasības celšanai - Pirmās instances tiesas kompetences neesamība - Nepieņemamība)
   (2008/C 171/64)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hans Kronberger, Vīne (Austrija) (pārstāvis — W. Weh, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — H. Krück, N. Lorenz un M. Windisch)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Eiropas Parlamenta 2005. gada 28. aprīļa lēmumu, ar ko kā nepamatoti nav ņemti vērā prasītāja iebildumi par Andreas Mölzer ievēlēšanu par Eiropas Parlamenta deputātu, kas iesniegti saskaņā ar 1976. gada 20. septembra Akta par pārstāvju ievēlēšanu Asamblejā tiešās vispārējās vēlēšanās 12. panta normām.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Hans Kronberger atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tajā skaitā tos, kas saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 69, 24.3.2007.


title: Lieta C-220/09: Prasība, kas celta 2009. gada 16. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Maltas Republika

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/15

         Prasība, kas celta 2009. gada 16. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Maltas Republika
   (Lieta C-220/09)
   2009/C 193/20
   Tiesvedības valoda — maltiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Aquilina, W. Wils)

      Atbildētāja: Maltas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka netransponējot pareizi valsts tiesībās Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK (1) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 3. panta 3. punktā minēto pielikumu, kā arī tās 5. panta trešo teikumu, Maltas Republika nav izpildījusi savas saistības saskaņā ar Direktīvu 93/13/EEK;

               —

               piespriest Maltas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Eiropas Kopienu Komisija apgalvo, ka Maltas Republika nav pareizi transponējusi valsts tiesībās Padomes Direktīvas 93/13/EEK (turpmāk tekstā — “Direktīva”) 3. panta 3. punktā minēto pielikumu, kā arī tās 5. panta trešo teikumu un ka līdz ar to tā nav izpildījusi savas saistības saskaņā ar šo direktīvu.
   Komisija norāda, ka, lai gan nav nepieciešams, lai katra valsts pieņemtu tiesību aktu direktīvas īstenošanai, ir būtiski, lai valsts tiesības nodrošinātu, ka Direktīva tiek pilnībā piemērota, ka tiesiskais stāvoklis, kas izriet no šīm valsts tiesībām ir pietiekami precīzs un skaidrs un, ka attiecīgās personas var pilnībā zināt visas savas tiesības un attiecīgos gadījumos uz tām atsaukties valsts tiesās.
   Cita starpā saistībā ar Direktīvas 3. panta 3. punktā minēto pielikumu Komisija apgalvo, ka šī pielikuma transponēšana valsts tiesību aktos ir nepieciešama un svarīga. Tā norāda, ka, tā kā Direktīvas pielikumā ietvertajam sarakstam ir orientējoša un paskaidrojoša nozīme, tas ir informācijas avots gan valsts iestādēm, kas ir atbildīgas par īstenošanas pasākumu piemērošanu, gan privātpersonām, ko ietekmē šādi pasākumi. Tāpēc dalībvalstīm, lai sasniegtu Direktīvā paredzēto rezultātu, ir jāizvēlas tāda īstenošanas forma un metode, kas pietiekami nodrošina sabiedrībai iespēju tikt par to informētai.
   Komisija apgalvo, ka Maltas Republika nav veikusi pasākumus, kas pietiekami nodrošina sabiedrības informēšanu attiecībā uz visu sarakstu, kas iekļauts Direktīvas pielikumā, tostarp attiecībā uz 1. punkta a), f), g) un h) apakšpunktu un 1. punkta q) apakšpunktu pilnībā. Turklāt Maltas Republika nav norādījusi, ka Direktīvas pielikums būtu pilnībā iekļauts likuma, ar kuru īsteno Direktīvu, sagatavošanas materiālos, kas saskaņā ar Maltas juridiskajām tradīcijām, ir svarīgs palīglīdzeklis likuma interpretācijā. Turklāt nekas neliecina par to, ka sabiedrība tiks informēta kādā citā veidā.
   Saistībā ar Direktīvas 5. panta trešā teikuma transponēšanu Maltas tiesību aktos Komisija norāda, ka šī teikuma transponēšana Maltas tiesību aktos ir nepieciešama un svarīga, jo noteikumi, kuros ietverts šis teikums, veido saistošas tiesību normas, kas piešķir vairāk tiesību un aizsardzības patērētājiem un kas palīdz definēt Direktīvā paredzēto rezultātu.

      (1)  OV L 95, 21.4.1993., 29. lpp.


title: Lieta C-167/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hof van Cassatie van België 2008. gada 21. aprīļa rīkojumu — Draka NK Cables Ltd, AB Sandvik international, VO Sembodja BV un Parc Healthcare International Limited/Omnipol Ltd

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hof van Cassatie van België 2008. gada 21. aprīļa rīkojumu — Draka NK Cables Ltd, AB Sandvik international, VO Sembodja BV un Parc Healthcare International Limited/Omnipol Ltd
   (Lieta C-167/08)
   (2008/C 183/22)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hof van Cassatie van België
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Draka NK Cables Ltd, AB Sandvik International, VO Sembodja BV un Parc Healthcare International Limited

      Atbildētāja: Omnipol Ltd

   Prejudiciālais jautājums
   Vai kreditors, kas ceļ prasību sava parādnieka vārdā un labā, ir uzskatāms par pusi Regulas Nr. 44/2001 (1) 43. panta 1. punkta izpratnē, citiem vārdiem sakot, par pusi, kas var pārsūdzēt lēmumu par izpildāmības deklarācijas prasību arī gadījumā, ja tiesas procesā, kurā attiecībā uz šo parādnieku šo deklarāciju prasīja cits kreditors, tā formāli nerīkojās kā procesa puse?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.).


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 10. novembrī lietā T-164/02 Kaul GmbH pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi; ITSB) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Reģistrācijas pieteikums Kopienas vārdiskai preču zīmei “ARCOL” — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “CAPOL” — Apelāciju padomes rīcības apjoms, izskatot apelāciju — Apelāciju padomei iesniegto faktu novērtēšana)

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/21

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 10. novembrī
   lietā T-164/02 Kaul GmbH pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi; ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Reģistrācijas pieteikums Kopienas vārdiskai preču zīmei “ARCOL” - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “CAPOL” - Apelāciju padomes rīcības apjoms, izskatot apelāciju - Apelāciju padomei iesniegto faktu novērtēšana)
   (2005/C 19/45)
   tiesvedības valoda – vācu
   Lietā T-164/02 Kaul GmbH, Elmshorn (Vācija), ko pārstāv G. Würtenberger un R. Kunze, avocats, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi; ITSB), pārstāvji A. von Mühlendahl un G. Schneider, otrai pusei procesā ITSB Apelāciju padomē esot Bayer AG, Leverkusen (Vācija), par prasību, kas celta par ITSB Apelāciju trešās padomes 2002. gada 4. marta lēmumu (lieta R 782/2000-3) attiecībā uz iebildumu procesu starp Kaul GmbH un Bayer AG, Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs H. Legal, tiesneši M. Vilaras un I. Wisziewska-Białecka, sekretāre D. Christensen, administratore, 2004. gada 10. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi; ITSB) Apelāciju trešās padomes 2002. gada 4. marta lēmumu (lieta R 782/2000-3);

               2)

               piespriest ITSB atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 180, 27.7.2002.


title: Lieta T-250/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Combescot /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Sūdzība par delegācijas vadītāja amatu Kolumbijā — Kandidatūras noraidīšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Intereses prasības iesniegšanā trūkums — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/27

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Combescot/Komisija
   (Lieta T-250/04) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Sūdzība par delegācijas vadītāja amatu Kolumbijā - Kandidatūras noraidīšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Intereses prasības iesniegšanā trūkums - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2007/C 247/41)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Philippe Combescot, Popayan (Kolumbija) (pārstāvji — A. Maritati un V. Messa, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Joris un M. Velardo, pārstāvji, kam palīdz S. Corongiu, advokāts)
   Priekšmets
   Prasība, pirmkārt, atzīt par nelikumīgu lēmumu, ar kuru prasītājs izslēgts no konkursa uz delegācijas vadītāja amatu Kolumbijā, atcelt minētā konkursa procedūru un lēmumu par minētā amata piešķiršanu un, otrkārt, atlīdzināt prasītājam nodarītos zaudējumus
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisija pārskaita prasītājam P. Combescot summu EUR 3 000 apmērā kā atlīdzību par zaudējumiem;

               2)

               noraidīt prasību pārējā daļā;

               3)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina pusi no prasītāja tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               prasītājs sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem pats.

      (1)  OV C 217, 28.8.2004.


title: Lieta T-174/08: Prasība, kas celta 2008. gada 15. maijā — Komisija/ Cooperação e Desenvolvimento Regional, SA

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/25

         Prasība, kas celta 2008. gada 15. maijā — Komisija/Cooperação e Desenvolvimento Regional, SA

   (Lieta T-174/08)
   (2008/C 183/48)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — M. Afonso)

      Atbildētājs: Cooperação e Desenvolvimento Regional, SA

   Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest atbildētājam atmaksāt Komisijai pamata summu EUR 63 349,27, kā arī nokavējuma procentus EUR 28 940,70 par laiku līdz 2008. gada 5. maijam;

               —

               piespriest atbildētājam maksāt nokavējuma procentus, sākot ar 2008. gada 6. maiju līdz parāda pilnīgai samaksai EUR 10.91 par dienu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir iesniegta, pamatojoties uz EKL 238. pantu.
   Projekta European Network of Centres for the Advancement of Telematics in Urban and Rural Areas (Eiropas centru teleinformātikas attīstībai pilsētu un lauku rajonos tīkls — ENCATA) ietvaros Eiropas Kopiena, ko pārstāvēja Komisija, ar divpadsmit līgumslēdzējiem, tostarp ar atbildētāju, noslēdza līgumu Nr. SU 1001 (SU) ENCATA.
   Saskaņā ar šo līgumu Komisija minētā projekta īstenošanai apņēmās sniegt finanšu atbalstu līgumslēdzēju, starp kuriem bija arī atbildētājs, grupai.
   Paredzētais projekta ilgums bija 18 mēneši.
   Projekta īstenošana tika sākta 1996. gada 1. janvārī.
   Komisija apņēmās finansēt līdz 50 % no projekta izmaksām.
   1997. gada 25. septembrī puses vienojās par pirmajiem līguma grozījumiem.
   Projekta ilgums tika mainīts no 18 uz 36 mēnešiem, sākot ar 1996. gada 1. janvāri.
   1998. gada 29. jūnijā puses vienojās par otrajiem līguma grozījumiem, ar ko projekta ilgums tika mainīts no 36 uz 30 mēnešiem, kā sākuma datumu saglabājot 1996. gada 1. janvāri.
   Galīgās Komisijas apstiprinātās projekta izmaksas bija mazākas par naudas summām, ko tā līguma Nr. SU 1001 (SU) ENCATA ietvaros jau bija izmaksājusi avansa veidā.
   Tādējādi Komisija pieprasīja, lai tai tiek atmaksāts pārmaksātais avanss.
   Naudas summa, kas atbildētājai jāatmaksā, ir EUR 63 349,27, kā arī nokavējuma procenti.
   Gadu gaitā Komisija turpināja atbildētājai atgādināt par šo parādu un pie tās daudzkārtīgi vērsās ar pieprasījumiem par tā atmaksu. Atbildētāja savukārt vairākkārtīgi atzina šo parādu un pauda apņemšanos to pēc iespējas ātrāk samaksāt, taču līdz šim brīdim nav Komisijai samaksājusi nekādu summu saistībā ar šo parādu un nokavējuma procentiem attiecībā uz ENCATA projekta ietvaros pārmaksātajām avansa summām.


title: Lieta T-229/11: Prasība, kas celta 2011. gada 20. aprīlī — Inglewood u.c./Parlaments

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/26

         Prasība, kas celta 2011. gada 20. aprīlī — Inglewood u.c./Parlaments
   (Lieta T-229/11)
   2011/C 211/57
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Lord Inglewood (Penrith, Apvienotā Karaliste), Georges Berthu (Longré, Francija), Guy Bono (Saint-Martin-de-Crau, Francija), David Robert Bowe (Līdsa, Apvienotā Karaliste), Brendan Donnelly (Londona, Apvienotā Karaliste), Catherine Guy-Quint (Cournon-d’Auvergne, Francija), Christine Margaret Oddy (Coventry, Apvienotā Karaliste), Nicole Thomas-Mauro (Épernay, Francija), Gary Titley (Bolton, Apvienotā Karaliste), Vincenzo Viola (Palermo, Itālija) un Maartje van Putten (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal, D. Abreu Caldas, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               nospriest:

                           —

                           ka Parlamenta Prezidija 2009. gada 1. aprīļa lēmums, ar kuru izdara grozījumus Eiropas Parlamenta deputātu papildu (brīvprātīgajā) pensiju shēmā, ir prettiesisks;

                           —

                           atcelt apstrīdētos lēmumus;

                           —

                           piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasība ir vērsta pret Parlamenta Prezidija 2009. gada 1. aprīļa lēmumu, ar kuru izdara grozījumus Eiropas Parlamenta deputātu papildu (brīvprātīgajā) pensiju shēmā.
   Savu prasību pamatojumam prasītāji izvirza četrus pamatus par:

               —

               ar tiesību aktiem piešķirto iegūto tiesību un tiesiskās drošības principa pārkāpumu;

               —

               vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principa pārkāpumu, jo ar apstrīdētajiem lēmumiem par trīs gadiem tiek paaugstināts vecums, kas dod tiesības uz pensijas saņemšanu, un nav noteikti pārejas pasākumi;

               —

               Noteikumu par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām 29. panta, kurā paredzēts, ka kvestori un ģenerālsekretārs seko šo noteikumu interpretācijai un stingrai ievērošanai, pārkāpumu;

               —

               acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kas pieļauta Prezidija 2009. gada 1. aprīļa lēmumā, ar kuru tiek grozīts apstrīdēto lēmumu pamatā esošais tiesiskais regulējums.


title: Lieta T-121/06: Prasība, kas celta  2006. gada 25. aprīlī  —  British Nuclear Group Sellafield  pret Komisiju

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/19

         Prasība, kas celta 2006. gada 25. aprīlī — British Nuclear Group Sellafield pret Komisiju
   (Lieta T-121/06)
   (2006/C 154/48)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: British Nuclear Group Sellafield Limited, Sellafield (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — J. Percival, A. Renshaw, J. Isted un G. Bushell, Solicitors, un R. Plender, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu; vai

               —

               pakārtoti, atcelt pasākumus, kas ietverti apstrīdētā lēmuma 2., 3. un 4. pantā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus; un

               —

               veikt citas procesuālās darbības, ko Tiesa uzskata par atbilstošām.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas 2006. gada 15. februāra lēmumu par procedūru Euratom līguma 83. panta piemērošanā (BNG Sellafield Limited). Ar apstrīdēto lēmumu Komisija izsniedza brīdinājumu atbilstoši EAEK līguma 83. panta 1. punkta a) apakšpunktam. Komisija apgalvo, ka prasītāja ir pārkāpusi atsevišķus Euratom līguma un Regulas Nr. 302/2005 (1) noteikumus, kas attiecas uz tās īpašo paziņošanas pienākumu, un noteikumus par pieeju konkrētām iekārtām. Komisija attiecīgi pieprasīja, lai prasītāja īsteno tai noteiktos pasākumus apstrīdētajā lēmumā noteiktajā termiņā.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja norāda, pirmkārt, ka Komisijai nav kompetences pieņemt apstrīdēto lēmumu un prasītājai noteiktos pasākumus. Pēc prasītājas domām, Komisijai nav likumīgu tiesību pieņemt noteiktos pasākumus, ieskaitot pasākumus, kas attiecas uz kvalitātes nodrošināšanas principiem un kodolmateriālu uzskaites un kontroles standartiem un kas pārsniedz spēkā esošo tiesību aktu par drošības pasākumiem piemērošanas jomu.
   Prasītāja arī norāda, ka atbildētāja ir pārkāpusi subsidiaritātes principu, jo noteiktie pasākumi ierobežo attiecīgo valsts iestāžu kompetenci.
   Turklāt prasītāja uzskata, ka apstrīdētais lēmums pilnībā vai daļēji ir balstīts uz drošības apsvērumiem, nevis uz drošības pasākumu apsvērumiem, un tādēļ EAEK līguma 83. pants nav atbilstošs juridiskais pamats apstrīdētā lēmuma pieņemšanai.
   Otrkārt, prasītāja norāda, ka Komisija pieļāva būtisku procedūras pārkāpumu, jo tā neīstenoja pilnīgu un atbilstošu procedūru saskaņā ar EAEK līguma 83. pantu. Prasītāja uzskata, ka Komisija nepaziņoja par tās iebildumiem, nepiedāvāja izteikt viedokli un pārkāpa tās tiesības uz aizstāvību.
   Treškārt, prasītāja norāda, ka Komisija, atzīstot, ka prasītāja neveica savus pienākumus saistībā ar drošības pasākumiem, pārkāpa Euratom līgumu un attiecīgo likumu normas par līguma piemērošanu, pieļaujot acīmredzamu kļūdu vērtējumā, un pārkāpa tiesiskās drošības principu.
   Ceturtkārt, prasītāja norāda uz samērīguma un tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu.
   Visbeidzot, prasītāja norāda, ka Komisija pārkāpa prasītājas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz taisnīgu tiesas izskatīšanu, neizpildot savu pienākumu savlaicīgi paziņot prasītājai par pasākumu, ko noteica kā sodu, saturu, lai sniegtu prasītājai iespēju iesniegt savus apsvērumus par tiem pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas.

      (1)  Komisijas 2005. gada 8. februāra regula (Euratom) Nr. 302/2005 par Euratom drošības pasākumu piemērošanu (OV L 54, 1. lpp.)


title: Lieta F-78/08: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2009. gada 4. jūnija rīkojums — Locchi /Komisija

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/22

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2009. gada 4. jūnija rīkojums — Locchi/Komisija
   (Lieta F-78/08) (1)

   2009/C 233/45

      Tiesvedības valoda — franču

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 301, 22.11.2008., 66. lpp.


title: Lieta C-67/12: Prasība, kas celta 2012. gada 9. februārī — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/15

         Prasība, kas celta 2012. gada 9. februārī — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-67/12)
   2012/C 118/24
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — K. Herrmann un I. Galindo Martin)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 16. decembra Direktīvas 2002/91/EK par ēku energoefektivitāti (1) 3., 7. un 8. pantu, vai katrā ziņā nedarot tos zināmus Komisijai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti šajos pantos, tos lasot saistībā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 19. maija Direktīvas 2010/31/ES par ēku energoefektivitāti (2) 29. pantu;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Direktīvas 2002/91/EK 15. pantā ir paredzēts, ka dalībvalstis pieņem tiesību aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šo direktīvu vēlākais līdz 2006. gada 4. janvārim.

               2.

               Komisijai nākas secināt, ka līdz šim Spānijas Karaliste nav pieņēmusi vajadzīgos tiesību aktus saistībā ar Direktīvas 2002/91/EK 3., 7. un 8. pantu vai arī katrā ziņā tos nav darījusi zināmus Komisijai.

      (1)  OV 2003, L 1, 65. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 12. nod., 2. sēj., 168. lpp.

      (2)  OV 2010, L 153, 13. lpp.


title: Lieta T-659/13: Prasība, kas celta 2013. gada 12. decembrī — Čehijas Republika/Komisija

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/40

         Prasība, kas celta 2013. gada 12. decembrī — Čehijas Republika/Komisija
   (Lieta T-659/13)
   2014/C 45/70
   Tiesvedības valoda — čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Čehijas Republika (pārstāvji — M. Smolek, J. Vláčil, Čehijas valdības pārstāvji)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Komisijas 2013. gada 15. maija Deleģēto regulu (ES) Nr. 885/2013, ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes ITS Direktīvu 2010/40/ES attiecībā uz informācijas pakalpojumu sniegšanu saistībā ar drošām stāvvietām kravas automobiļiem un komerciālajiem transportlīdzekļiem (OV L 247, 1. lpp.);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Prasītājas pakārtotie prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdētās regulas 3. panta 1. punktu, 8. pantu un 9. panta 1. punkta a) apakšpunktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Direktīvas 2010/40/ES (1) 7. panta 1. punkts, kas lasīts kopsakarā ar 5. panta 1. punktu un 6. pantu.
               Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka Komisija, pieņemot apstrīdēto regulu, ir pārkāpusi pilnvaru robežas, kas paredzētas Direktīvas 2010/40/ES 7. panta 1. punktā, kas lasīts kopsakarā ar 5. panta 1. punktu un 6. pantu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots LESD 290. panta pārkāpums.
               Prasītāja apgalvo, ka Komisija, pieņemot apstrīdēto regulu, ir pārkāpusi savas pilnvaras, kas piešķirtas ar LESD 290. pantu, pieņemt neleģislatīvus deleģētos aktus.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots LESD 13. panta 2. punkta pārkāpums.
               Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka Komisija, pieņemot apstrīdēto regulu, ir pārkāpusi pilnvaras, kas tai piešķirtas ar līgumiem.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 7. jūlija Direktīva 2010/40/ES par pamatu inteliģento transporta sistēmu ieviešanai autotransporta jomā un saskarnēm ar citiem transporta veidiem (OV L 207, 1. lpp.).


title: Lieta F-113/07: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 14. aprīļa spriedums — Irmantas Šimonis /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Starpiestāžu pārcelšana — Jurists lingvists — Pamatojuma aizstāšana — Prasība par minimālu darba stāžu)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/47

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 14. aprīļa spriedums — Irmantas Šimonis/Komisija
   (Lieta F-113/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Starpiestāžu pārcelšana - Jurists lingvists - Pamatojuma aizstāšana - Prasība par minimālu darba stāžu)
   2011/C 252/100
   Tiesvedības valoda — lietuviešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Irmantas Šimonis (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — V. Vilkas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Steiblytė un K. Herrmann)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītāja prasījumu atbalstam: Lietuvas Republika (pārstāvji — D. Kriaučiūnas un E. Matulionytė)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru tā atlases procedūras ietvaros, lai aizpildītu amata vietu, uz kuru attiecas paziņojums par vakanci Nr. COM/2007/142, atteicās lūgt prasītāja pārcelšanu uz Komisiju un izslēdza viņu no atlases procedūras

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt lēmumu, ar kuru Eiropas Komisija izslēdza I. Šimonis no paziņojumā par vakanci Nr. COM/2007/142 paredzētās atlases procedūras, atsakoties lūgt Eiropas Savienības Tiesai viņa pārcelšanu;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina prasītāja tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lietuvas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 79, 29.03.2008., 36. lpp.


title: Lieta C-97/08 P: Apelācijas sūdzība, ko 2008. gada 3. martā iesnieguši Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV par Pirmās instances Tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. decembra spriedumu lietā T-112/05 Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/22

         Apelācijas sūdzība, ko 2008. gada 3. martā iesnieguši Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV par Pirmās instances Tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. decembra spriedumu lietā T-112/05 Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-97/08 P)
   (2008/C 128/38)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV (pārstāvji — C. Swaak, advocaat, M. van der Woude, avocat, M. Mollica, avvocato)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Tiesai būtu jānolemj:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. decembra spriedumu lietā T-112/05, ciktāl ar to noraidīts pamats, ka atbildība nepareizi solidāri attiecināta uz Akzo Nobel NV;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to atbildība attiecināta uz Akzo Nobel NV;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus sakarā ar šo apelāciju un sakarā ar tiesvedību Pirmās instances tiesā, ciktāl tie attiecas uz šajā apelācijas sūdzībā izvirzīto pamatu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskata, ka Pirmās instances tiesa ir nepareizi piemērojusi jēdzienu “uzņēmums” EKL 81. panta izpratnē un Regulas 1/2003 (1) 23. panta 2. punkta izpratnē, atbilstoši Tiesas judikatūrā sniegtajai interpretācijai par meitas sabiedrības prettiesiskas rīcības attiecināšanu uz tās mātes sabiedrību.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-394/13: Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 11. septembra spriedums ( Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministerstvo práce a sociálních věcí / B. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Regula (EEK) Nr. 1408/71 un Regula (EK) Nr. 883/2004 — Piemērojamie valsts tiesību akti — Tās dalībvalsts noteikšana, kuras kompetencē ir ģimenes pabalsta piešķiršana — Situācija, kad migrējošs darba ņēmējs, kā arī viņa ģimene dzīvo dalībvalstī, kurā ir viņu interešu centrs un kurā ir ticis saņemts ģimenes pabalsts — Ģimenes pabalsta pieprasīšana izcelsmes dalībvalstī pēc tiesību uz pabalstiem izbeigšanās dzīvesvietas dalībvalstī — Izcelsmes dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta šādu pabalstu piešķiršana ikvienai personai, kam šajā valstī ir reģistrēts domicils

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/16

         Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 11. septembra spriedums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministerstvo práce a sociálních věcí/B.

   (Lieta C-394/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 un Regula (EK) Nr. 883/2004 - Piemērojamie valsts tiesību akti - Tās dalībvalsts noteikšana, kuras kompetencē ir ģimenes pabalsta piešķiršana - Situācija, kad migrējošs darba ņēmējs, kā arī viņa ģimene dzīvo dalībvalstī, kurā ir viņu interešu centrs un kurā ir ticis saņemts ģimenes pabalsts - Ģimenes pabalsta pieprasīšana izcelsmes dalībvalstī pēc tiesību uz pabalstiem izbeigšanās dzīvesvietas dalībvalstī - Izcelsmes dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta šādu pabalstu piešķiršana ikvienai personai, kam šajā valstī ir reģistrēts domicils)
   2014/C 409/22
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ministerstvo práce a sociálních věcí

      Atbildētāja: B.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 17. jūnija Regulu (EK) Nr. 592/2008, it īpaši tās 13. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz dalībvalsti uzskatīt par valsti, kuras kompetencē ir ģimenes pabalsta piešķiršana personai, tikai tāpēc vien, ka šīs pēdējās minētās reģistrētais domicils ir šīs dalībvalsts teritorijā, lai gan viņa un viņas ģimenes locekļi minētajā dalībvalstī nestrādā vai pastāvīgi nedzīvo. Šīs regulas 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas arī liedz dalībvalstij, kas nav kompetentā valsts attiecībā uz konkrēto personu, piešķirt viņai ģimenes pabalstus, ja vien starp attiecīgo situāciju un šīs pirmās dalībvalsts teritoriju nepastāv konkrēta un īpaši cieša saistība;

               2)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regulu (EK) Nr. 988/2009, it īpaši tās 11. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz uzskatīt dalībvalsti par valsti, kuras kompetencē ir ģimenes pabalsta piešķiršana personai, tikai tāpēc vien, ka šīs pēdējās minētās reģistrētais domicils ir šīs dalībvalsts teritorijā, lai gan viņa un viņas ģimenes locekļi minētajā dalībvalstī nestrādā vai pastāvīgi nedzīvo.

      (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: Lieta C-355/10: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 5. septembra spriedums — Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome (Šengenas Robežu kodekss — Lēmums 2010/252/ES — Jūras ārējo robežu uzraudzība — Sīki izstrādātu noteikumu ieviešana attiecībā uz robežu uzraudzību — Komisijas īstenošanas pilnvaras — Apjoms — Prasība atcelt tiesību aktu)

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/2

      Tiesas (virspalāta) 2012. gada 5. septembra spriedums — Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-355/10) (1)

      (Šengenas Robežu kodekss - Lēmums 2010/252/ES - Jūras ārējo robežu uzraudzība - Sīki izstrādātu noteikumu ieviešana attiecībā uz robežu uzraudzību - Komisijas īstenošanas pilnvaras - Apjoms - Prasība atcelt tiesību aktu)
      (2012/C 331/02)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — M. Dean, A. Auersperger Matić un K. Bradley)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — Z. Kupčová un R. Szostak)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. O'Reilly un M. Wilderspin)

         Priekšmets

      Padomes 2010. gada 26. aprīļa Lēmuma 2010/252/ES, ar ko papildina Šengenas Robežu kodeksu attiecībā uz jūras ārējo robežu uzraudzību saistībā ar operatīvo sadarbību, kuru koordinē Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (OV 111, 20. lpp.), atcelšana — Papildu noteikumi par uzraudzību — Noteikumu, ar kuriem tiek pārsniegtas Padomes īstenošanas pilnvaru apjoms, pieņemšana

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt Padomes 2010. gada 26. aprīļa Lēmumu 2010/252/ES, ar ko papildina Šengenas Robežu kodeksu attiecībā uz jūras ārējo robežu uzraudzību saistībā ar operatīvo sadarbību, kuru koordinē Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām;

                  2)

                  atstāt spēkā Lēmuma 2010/252 sekas līdz brīdim, kad saprātīgā termiņā stājas spēkā jauns tiesiskais regulējums;

                  3)

                  Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

                  4)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 246, 11.09.2010.


title: Lieta T-141/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 23. janvāra rīkojums — Pro-Duo /ITSB — El Corte Inglés ( “GO!” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               15.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/11

         Vispārējās tiesas 2014. gada 23. janvāra rīkojums — Pro-Duo/ITSB — El Corte Inglés (“GO!”)
   (Lieta T-141/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 78/22
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pro-Duo NV (Ghent, Beļģija) (pārstāvis — sākotnēji T. Alkin, vēlāk T. G. Alkin un C. Hall, barristers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — J. L. Rivas Zurdo, E. Seijo Veiguela un I. Munilla Muñoz, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 19. janvāra lēmumu lietā R 1373/2011-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp El Corte Inglés, SA un Pro-Duo NV

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja un persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī katra atlīdzina pusi atbildētāja tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 165, 9.6.2012.


title: Lieta C-538/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. oktobrī iesniedza Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) – Kevin Joseph Devine/Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. oktobrī iesniedza Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) – Kevin Joseph Devine/Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

   (Lieta C-538/16)
   (2017/C 030/20)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Frankfurt am Main

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Kevin Joseph Devine

      Atbildētāja: Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 12. decembra Regulas (ES) Nr. 1215/2012 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 7. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “lietas, kas attiecas uz līgumiem”, ietver sevī arī tiesības saņemt kompensāciju atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 296/91 (2), 7. pantam, par kurām prasība ir celta pret apkalpojošo gaisa pārvadātāju, kas nav attiecīgā pasažiera otra līgumslēdzēja puse?

               2)

               Ja Regulas (ES) Nr. 1215/2012 7. panta 1. punkts ir piemērojams:
               vai pasažieru pārvadāšanas gadījumā maršrutā, kas sastāv no diviem lidojumiem ar neilgu uzturēšanos pārsēšanās lidostā, pasažiera galamērķis ir jāuzskata par izpildes vietu atbilstoši Regulas (ES) Nr. 1215/2012 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta otrajam ievilkumam, ja prasība par tiesībām saņemt kompensāciju atbilstoši Regulas (EK) Nr. 261/2004 7. pantam ir balstīta uz pirmajā reisā radušos kavējumu un tā ir celta pret pirmā lidojuma apkalpojošo gaisa pārvadātāju, kurš nav pārvadājuma līguma otra līgumslēdzēja puse?

      (1)  L 351, 1. lpp.

      (2)  L 46, 1. lpp.


title: Lieta T-540/14: Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūlijā  – Klass /ITSB – F .  Smit  ( “PLAYSEAT” ) ( “PLAYSEATS” )

text:
               22.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/23

         Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūlijā – Klass/ITSB – F. Smit (“PLAYSEAT”) (“PLAYSEATS”)
   (Lieta T-540/14)
   2014/C 329/32
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Oliver Klass (Remscheid, Vācija) (pārstāvis – U. Bender, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: F. Smit Holding BV (Doetinchem, Nīderlande)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 15. maija lēmumus lietās R 1616/2013–4 un R 1834/2013–4, apmierinot abus 2012. gada 31. jūlija pieteikumus par anulēšanu;

               —

               piespriest atbildētājam un otrai lietas dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiskas preču zīmes “PLAYSEAT” un “PLAYSEATS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē, – Kopienas preču zīmes Nr. 7 5 95  184 un Nr. 8 8 42  254

      Kopienas preču zīmes īpašniece: F. Smit Holding BV

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: absolūts spēkā neesamības pamats atbilstoši Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunktam kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumus par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzības noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu pārkāpums


title: Lieta C-383/13: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 10. septembra spriedums ( Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — M. G., N. R./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Vīzu politika, patvēruma politika, imigrācijas politika un cita politika, kas saistīta ar personu brīvu pārvietošanos — Imigrācijas politika — Nelegālā imigrācija un nelikumīga uzturēšanās — To personu atgriešanās, kuras uzturas nelikumīgi — Direktīva 2008/115/EK — To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi — Izraidīšanas procedūra — Aizturēšanas pasākums — Aizturēšanas pagarināšana — 15. panta 2. un 6. punkts — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības tikt uzklausītam — Pārkāpums — Sekas)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/8

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 10. septembra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — M. G., N. R./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

   (Lieta C-383/13) (1)

   (Vīzu politika, patvēruma politika, imigrācijas politika un cita politika, kas saistīta ar personu brīvu pārvietošanos - Imigrācijas politika - Nelegālā imigrācija un nelikumīga uzturēšanās - To personu atgriešanās, kuras uzturas nelikumīgi - Direktīva 2008/115/EK - To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi - Izraidīšanas procedūra - Aizturēšanas pasākums - Aizturēšanas pagarināšana - 15. panta 2. un 6. punkts - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības tikt uzklausītam - Pārkāpums - Sekas)
   2013/C 325/11
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: M. G., N. R.

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Raad van State — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (OV 2000, C 364, 1. lpp.) 41. panta 2. punkta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV L 348, 98. lpp.), 15. panta 6. punkta interpretācija — Aizturēšanas pasākumi — Pagarinājums — Attiecīgo valstspiederīgo nesadarbošanās izraidīšanas procedūras ietvaros — Tiesību uz aizstāvību pārkāpums — Ikvienas personas tiesības tikt uzklausītai pirms to nelabvēlīgi ietekmējoša individuāla pasākuma pieņemšanas attiecībā uz to

      Rezolutīvā daļa:

   Savienības tiesības, konkrētāk, Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 15. panta 2. un 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja, administratīvajā procesā lemjot par aizturēšanas pasākuma pagarināšanu, nav ievērotas tiesības tikt uzklausītam, valsts tiesai, kura veic šī lēmuma tiesiskuma izvērtēšanu, ir jānosaka aizturēšanas pasākuma atcelšana tikai tad, ja tā uzskata, ņemot vērā visus katras lietas faktiskos un tiesiskos apstākļus, ka šis pārkāpums ir tiešām liedzis tam, kurš uz to atsaucas, iespēju labāk aizstāvēties, kādēļ šim administratīvajam procesam varētu būt bijis cits iznākums.

      (1)  OV C 260, 7.9.2013.


20150731005616572015/C 270/0612014CJC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL201506115622Lieta C-1/14: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 11. jūnija spriedums (Grondwettelijk Hof (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Base Company NV, agrāk KPN Group Belgium NV, Mobistar NV/Ministerraad Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Elektronisko sakaru tīkli un pakalpojumi – Direktīva 2002/22/EK – 4., 9., 13. un 32. pants – Universālā pakalpojuma saistības un sociālā pakalpojuma saistības – Piekļuves nodrošināšana noteiktā atrašanās vietā un telefona pakalpojumu sniegšana – Tarifu pieejamība – Īpaši izvēles tarifi – Universālā pakalpojuma saistību finansējums – Papildu obligātie pakalpojumi – Mobilo sakaru un/vai interneta abonementa pakalpojumi
 ---documentbreak--- C2702015LV520120150611LV00065262Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 11. jūnija spriedums (Grondwettelijk Hof (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Base Company NV, agrāk KPN Group Belgium NV, Mobistar NV/Ministerraad

   (Lieta C-1/14) (
         1
      )
   “Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Elektronisko sakaru tīkli un pakalpojumi — Direktīva 2002/22/EK — 4., 9., 13. un 32. pants — Universālā pakalpojuma saistības un sociālā pakalpojuma saistības — Piekļuves nodrošināšana noteiktā atrašanās vietā un telefona pakalpojumu sniegšana — Tarifu pieejamība — Īpaši izvēles tarifi — Universālā pakalpojuma saistību finansējums — Papildu obligātie pakalpojumi — Mobilo sakaru un/vai interneta abonementa pakalpojumi”2015/C 270/06Tiesvedības valoda – holandiešu
      Iesniedzējtiesa

      Grondwettelijk Hof

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Base Company NV, agrāk KPN Group Belgium NV, Mobistar NV

      Atbildētāja: Ministerraad

   piedaloties: Belgacom NV

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīvu 2009/136/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka īpašie tarifi un finansēšanas mehānisms, kas paredzēti attiecīgi minētās direktīvas 9. pantā un 13. panta 1. punkta b) apakšpunktā, ir piemērojami interneta abonementa pakalpojumiem, kam nepieciešams pieslēgums internetam noteiktā atrašanās vietā, bet ne mobilo sakaru pakalpojumiem, tajā skaitā interneta abonementu pakalpojumiem, kas tiek sniegti, izmantojot šos mobilo sakaru pakalpojumus. Ja šie pēdējie minētie pakalpojumi tiek padarīti publiski pieejami valsts teritorijā kā “papildu obligātie pakalpojumi” Direktīvas 2002/22, kas grozīta ar Direktīvu 2009/136, 32. panta izpratnē, to finansējums nevar tikt nodrošināts valsts tiesībās ar mehānismu, kas paredz konkrētu uzņēmumu dalību.
   (
         1
      )	OV C 102, 7.4.2014.


title: Lieta T-339/11: Prasība, kas celta 2011. gada 28. jūnijā — Spānija/Komisija

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/39

         Prasība, kas celta 2011. gada 28. jūnijā — Spānija/Komisija
   (Lieta T-339/11)
   2011/C 252/88
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — M. Muñoz Pérez)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 15. aprīļa Lēmumu 2011/244/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz dažus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), daļā, uz kuru attiecas šī prasība, un

               —

               piespriest atbildētājai iestādei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apstrīdētajā lēmumā Komisija no finansējuma izslēdz noteiktus ar iepakojuma apsaimniekošanu videi nekaitīgā veidā (attiecībā uz 2006., 2007. un 2008. finanšu gadu) saistītus izdevumus EUR 37 252 551,10 apmērā.
   Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka ar Lēmumu 2010/152/ES Komisija no ELVGF segtā finansējuma saistībā ar atbalstu darbības programmām izslēgusi EUR 33 339 525,05, jo uzskatīja, ka Kopienu atbalsts saistībā ar iepakojuma apsaimniekošanu videi nekaitīgā veidā laikā no 2003. līdz 2006. finanšu gadam radušos izmaksu segšanai nav piešķirts atbilstoši Savienības tiesību aktu noteikumiem. Prasībā, kas pašreiz tiek izskatīta lietā T-230/10, Spānijas Karaliste ir lūgusi minēto lēmumu atcelt.
   Šajā prasībā izvirzītie argumenti atbilst lietā T-230/10 izklāstītajiem.


title: Lieta T-379/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — Kaimer u.c./Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Vara savienojumu un vara sakausējumu nozare — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Tiesības uz aizstāvību — Dalība pārkāpuma izdarīšanā — Pārkāpuma ilgums — Naudas sodi — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Samērīgums — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/20

         Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — Kaimer u.c./Komisija
   (Lieta T-379/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Vara savienojumu un vara sakausējumu nozare - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Tiesības uz aizstāvību - Dalība pārkāpuma izdarīšanā - Pārkāpuma ilgums - Naudas sodi - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme)
   2011/C 145/30
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Kaimer GmbH & Co. Holding KG (Esene, Vācija), Sanha Kaimer GmbH & Co. KG (Esene) un Sanha Italia Srl (Milāna, Itālija) (pārstāvis — J. Brück, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Nijenhuis un V. Bottka, kam palīdz A. Böhlke, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 20. septembra Lēmumu C(2006) 4180 par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/F-1/38.121 — Savienojumi), kā arī, pakārtoti, prasība samazināt prasītājām minētajā lēmumā uzliktā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2006. gada 20. septembra Lēmuma C(2006) 4180 par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/F-1/38.121 — Savienojumi) 1. pantu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Kaimer GmbH & Co. Holding KG un Sanha Kaimer GmbH & Co. KG piedalīšanos pārkāpuma izdarīšanā laika posmā no 1996. gada 30. jūlija līdz 1997. gada 31. jūlijam un Sanha Italia Srl piedalīšanos pārkāpuma izdarīšanā laika posmā no 1998. gada 1. janvāra līdz 1999. gada 14. jūlijam;

               2)

               noteikt Kaimer naudas sodu 7,15 miljonu euro apmērā, par kuru samaksu tā ir solidāri atbildīga ar Sanha Kaimer 7,15 miljonu euro apmērā un ar Sanha Italia — 6,325 miljonu euro apmērā;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

                  Kaimer, Sanha Kaimer un Sanha Italia sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas un atlīdzina 50 % no Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumiem;

               5)

               Eiropas Komisija sedz 50 % no saviem tiesāšanās izdevumiem pati.

      (1)  OV C 42, 24.02.2007.


title: Lieta C-205/04: Tiesas (otrā palāta) spriedums  2006. gada 23. februārī  — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — Darbs civildienestā — Stāža un profesionālās pieredzes, kas iegūta citu dalībvalstu civildienestā, neņemšana vērā — EKL 39. pants — Regulas (EEK) Nr. 1612/68 7. pants)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/12

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 23. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti
   (Lieta C-205/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Darbs civildienestā - Stāža un profesionālās pieredzes, kas iegūta citu dalībvalstu civildienestā, neņemšana vērā - EKL 39. pants - Regulas (EEK) Nr. 1612/68 7. pants)
   (2006/C 131/21)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — Ž. Rozē [G. Rozet])

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāve — N. Diasa Abada [N. Diaz Abad])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 39. pants un Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā 7. pants (OV L 257, 2. lpp.) — Piekļuve Spānijas civildienestam — Pienākums no ekonomiskā aspekta atzīt pakalpojumus, kurus snieguši Kopienas pilsoņi citas dalībvalsts publiskajā administrācijā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot tiesību normas, ar kurām Spānijas civildienesta ietvaros attiecībā uz finansiāla rakstura sekām tieši tiktu atzīti dienesta periodi, kurus iepriekš nostrādājuši Kopienu pilsoņi citas dalībvalsts civildienestā, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 39. pants un Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā 7. pants;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 168, 26.06.2004.


title: Lieta C-387/12: Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 3. aprīļa spriedums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hi Hotel HCF SARL / Uwe Spoering Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — Starptautiska jurisdikcija lietās, kas attiecas uz neatļautu darbību vai kvazideliktu — Dalībvalstī veikta darbība, kas veido dalību citas dalībvalsts teritorijā izdarītā prettiesiskā darbībā — Vietas, kur iestājies notikums, kas rada kaitējumu, noteikšana

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/4

         Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 3. aprīļa spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hi Hotel HCF SARL/Uwe Spoering

   (Lieta C-387/12) (1)

   (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - Starptautiska jurisdikcija lietās, kas attiecas uz neatļautu darbību vai kvazideliktu - Dalībvalstī veikta darbība, kas veido dalību citas dalībvalsts teritorijā izdarītā prettiesiskā darbībā - Vietas, kur iestājies notikums, kas rada kaitējumu, noteikšana)
   2014/C 159/05
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Hi Hotel HCF SARL

      Atbildētājs: Uwe Spoering

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Bundesgerichtshof – Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.) 5. panta 3. punkta interpretācija – Starptautiska jurisdikcija lietās, kas attiecas uz neatļautu darbību vai kvazideliktu – Pirmajā dalībvalstī veikta darbība, kas veido līdzdalību otras dalībvalsts teritorijā izdarītā prettiesiskā darbībā – Vietas, kur iestājies notikums, kas rada kaitējumu, noteikšana

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja pastāv vairāki iespējamie apgalvotā kaitējuma, kas ir nodarīts dalībvalstī, kurā atrodas tiesa, kurā ir celta prasība, aizsargātajām autora mantiskajām tiesībām, nodarītāji, šī tiesību norma neļauj saistībā ar notikuma, kas rada kaitējumu, vietu noteikt tās tiesas jurisdikciju, kuras darbības teritorijā viens no iespējamiem nodarītājiem, pret kuru ir celta prasība, nav veicis darbības, bet tā ļauj noteikt šīs tiesas jurisdikciju saistībā ar apgalvotā kaitējuma materializēšanās vietu, ar nosacījumu, ka tas varētu materializēties tiesas, kurā ir celta prasība, darbības teritorijā. Pēdējā minētajā gadījumā šai tiesai ir jurisdikcija lemt tikai par kaitējumu, kas radīts tās dalībvalsts teritorijā, kurai šī tiesa ir piederīga.

      (1)  OV C 343, 10.11.2012.


title: lieta C-57/05: Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija cēla 2005. gada 9. februārī

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/18

         Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija cēla 2005. gada 9. februārī
   (lieta C-57/05)
   (2005/C 82/38)
   tiesvedības valoda – franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 9. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Francijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Jean-Paul Keppenne, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 10. jūnija Direktīvas 2002/46/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz uztura bagātinātājiem (1) prasības, vai, jebkurā gadījumā, nedarot Komisijai zināmus šos aktus, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētā direktīva;

               2)

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesiskajā kārtībā bija 2003. gada 31. jūlijs.

      (1)  OV L 183, 12.07.2002., 51. lpp.


title: Lieta C-134/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 18. martā iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) — Raytek GmbH, Fluke Europe BV/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               18.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 18. martā iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) — Raytek GmbH, Fluke Europe BV/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

   (Lieta C-134/13)
   2013/C 141/29
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Raytek GmbH, Fluke Europe BV

      Atbildētāji: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Komisijas 2011. gada 30. marta Regula (ES) Nr. 314/2011 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā ir spēkā tiktāl, ciktāl infrasarkano staru termogrāfi tajā ir klasificēti KN pozīcijā 9025 19 20?


title: Lieta C-343/09: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 8. jūlija spriedums ( High Court of Justice ( England & Wales ), Queen's Bench Division ( Administrative Court ) — (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Afton Chemical Limited/Secretary of State for Transport (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Spēkā esamība — Direktīva 2009/30/EK — 1. panta 8. punkts — Direktīva 98/70/EK — 8.a pants — Gaisa piesārņojums — Degviela — Metālu piedevu izmantošana degvielā — Metilciklopentadiēnilmangāna trikarbonila (MMT) robežvērtība — Marķējums — Ietekmes novērtējums — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Piesardzības princips — Samērīgums — Vienlīdzīga attieksme — Tiesiskā drošība — Pieņemamība)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/14

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 8. jūlija spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Afton Chemical Limited/Secretary of State for Transport

   (Lieta C-343/09) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Spēkā esamība - Direktīva 2009/30/EK - 1. panta 8. punkts - Direktīva 98/70/EK - 8.a pants - Gaisa piesārņojums - Degviela - Metālu piedevu izmantošana degvielā - Metilciklopentadiēnilmangāna trikarbonila (MMT) robežvērtība - Marķējums - Ietekmes novērtējums - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Piesardzības princips - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme - Tiesiskā drošība - Pieņemamība)
   2010/C 234/20
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Afton Chemical Limited

      Atbildētājs: Secretary of State for Transport

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvas 2009/30/EK, ar ko groza Direktīvu 98/70/EK attiecībā uz benzīna, dīzeļdegvielas un gāzeļļas specifikācijām un ievieš mehānismu autotransporta līdzekļos lietojamās degvielas radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas kontrolei un samazināšanai, groza Padomes Direktīvu 1999/32/EK attiecībā uz tās degvielas specifikācijām, kuru lieto iekšējo ūdensceļu kuģos, un atceļ Direktīvu 93/12/EEK (OV L 140, 88. lpp.), spēkā esamība — Marķējuma prasības degvielai, kas satur metālu piedevas, un metilciklopentadiēnilmangāna trikarbonila (“MMT”) robežvērtības noteikšanas spēkā esamība — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Samērīguma, vienlīdzīgas attieksmes un tiesiskās drošības principu pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

   jautājumu pārbaude nav atklājusi neko tādu, kas varētu ietekmēt Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvas 2009/30/EK, ar ko groza Direktīvu 98/70/EK attiecībā uz benzīna, dīzeļdegvielas un gāzeļļas specifikācijām un ievieš mehānismu autotransporta līdzekļos lietojamās degvielas radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas kontrolei un samazināšanai, groza Padomes Direktīvu 1999/32/EK attiecībā uz tās degvielas specifikācijām, kuru lieto iekšējo ūdensceļu kuģos, un atceļ Direktīvu 93/12/EEK, 1. panta 8. punkta spēkā esamību tiktāl, ciktāl ar to tiek ieviests jauns 8.a panta 2. un 4.–6. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 13. oktobra Direktīvā 98/70/EK, kas attiecas uz benzīna un dīzeļdegvielu kvalitāti un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/12/EEK.

      (1)  OV C 267, 07.11.2009.


title: Lieta T-425/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 26. novembra spriedums – Giant (China)/Padome Dempings — Ķīnas izcelsmes velosipēdu imports — Starpposma pārbaude — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 9. panta 5. punkts un 18. punkts — Individuāla pieeja — Sadarbības neesamība — Vajadzīgā informācija — Pieejamie dati — Saistītās sabiedrības — Apiešana

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/35

         Vispārējās tiesas 2015. gada 26. novembra spriedums – Giant (China)/Padome
   (Lieta T-425/13) (1)

   (Dempings - Ķīnas izcelsmes velosipēdu imports - Starpposma pārbaude - Regulas (EK) Nr. 1225/2009 9. panta 5. punkts un 18. punkts - Individuāla pieeja - Sadarbības neesamība - Vajadzīgā informācija - Pieejamie dati - Saistītās sabiedrības - Apiešana)
   (2016/C 027/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Giant (China) Co. Ltd (Kunshan, Ķīna) (pārstāvis – P. De Baere, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – S. Boelaert, pārstāvis, kuram palīdz B. O’Connor, solicitor, un S. Gubel, advokāts)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland un M. França) un European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) (pārstāvji – L. Ruessmann, advokāts, un J. Beck, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2013. gada 29. maija Regulu (ES) Nr. 502/2013, ar kuru groza Īstenošanas regulu (ES) Nr. 990/2011, ar ko pēc termiņa beigu pārskata atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 3. punktam piemēro galīgo antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēdu importam (OV L 153, 17. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2013. gada 29. maija Regulu (ES) Nr. 502/2013, ar kuru groza Īstenošanas regulu (ES) Nr. 990/2011, ar ko pēc termiņa beigu pārskata atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 3. punktam piemēro galīgo antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēdu importam, ciktāl tā attiecas uz Giant (China) Co. Ltd.;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Giant (China) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija un European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 325, 9.11.2013.


title: Lieta C-276/14: Tiesas (virspalāta) 2015. gada 29. septembra spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gmina Wrocław/Minister Finansów Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — 9. panta 1. punkts — 13. panta 1. punkts — Nodokļu maksātāji — Vārda “patstāvīgi” interpretācija — Pašvaldības organizācija — Saimnieciskas darbības, kurās pašvaldības organizatoriska vienība iesaistās, būdama citā statusā, kas nav valsts iestādes statuss — Iespēja šādu vienību kvalificēt par “nodokļa maksātāju” Direktīvas 2006/112 tiesību normu izpratnē — LES 4. panta 2. punkts un 5. panta 3. punkts

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/7

         Tiesas (virspalāta) 2015. gada 29. septembra spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gmina Wrocław/Minister Finansów

   (Lieta C-276/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - 9. panta 1. punkts - 13. panta 1. punkts - Nodokļu maksātāji - Vārda “patstāvīgi” interpretācija - Pašvaldības organizācija - Saimnieciskas darbības, kurās pašvaldības organizatoriska vienība iesaistās, būdama citā statusā, kas nav valsts iestādes statuss - Iespēja šādu vienību kvalificēt par “nodokļa maksātāju” Direktīvas 2006/112 tiesību normu izpratnē - LES 4. panta 2. punkts un 5. panta 3. punkts)
   (2015/C 381/07)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Gmina Wrocław

      Atbildētājs: Minister Finansów

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādi publisko tiesību subjekti kā pamatlietā apskatītās pašvaldības budžeta iestādes nevar tikt kvalificēti kā pievienotās vērtības nodokļa maksātāji, ciktāl tie neizpilda šajā tiesību normā paredzēto patstāvīguma kritēriju.

      (1)  OV C 303, 8.9.2014.