title: Lieta T-469/15: Prasība, kas celta 2015. gada 11. augustā – Bena Properties/Padome

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/36

         Prasība, kas celta 2015. gada 11. augustā – Bena Properties/Padome
   (Lieta T-469/15)
   (2015/C 337/39)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bena Properties Co. SA (Damaska, Sīrija) (pārstāvis – E. Ruchat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasītājas prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               līdz ar to atcelt (2015. gada 28. maija Lēmumu KĀDP) 2015/837 un tam sekojošos izpildes aktus, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-432/11 Makhlouf/Padome (1).

      (1)  OV C 290, 13. lpp.


title: Lieta C-158/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 6. aprīlī iesniedza Raad van State (Nīderlande) — Johan van Leendert Holding BV/Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/24

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 6. aprīlī iesniedza Raad van State (Nīderlande) — Johan van Leendert Holding BV/Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

      (Lieta C-158/10)
      (2010/C 161/33)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Raad van State

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Johan van Leendert Holding BV

         Atbildētājs: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 56. un 57. pants ir interpretējami tādejādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā Wet arbeid vreemdelingen 2. pants saistībā ar Wet arbeid vreemdelingen īstenošanas noteikumu 1.e panta 1. punkta c) apakšpunktu, saskaņā ar kuriem, lai norīkotu darba ņēmējus Direktīvas 96/71/EK (1) 1. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē, ir nepieciešama nodarbināšanas atļauja?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīva 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā (OV 1997, L 18, 1. lpp.).


title: Lieta T-753/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 11. oktobra spriedums – Guccio Gucci/EUIPO – Guess? IP Holder (Četru savstarpēji savītu “G” attēls) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo četrus savstarpēji savītus “G”, reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības un starptautiskas grafiskas preču zīmes “G” — Relatīvs atteikuma pamats — Apzīmējumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               21.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 428/16

         Vispārējās tiesas 2016. gada 11. oktobra spriedums – Guccio Gucci/EUIPO – Guess? IP Holder (Četru savstarpēji savītu “G” attēls)
   (Lieta T-753/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo četrus savstarpēji savītus “G”, reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības un starptautiskas grafiskas preču zīmes “G” - Relatīvs atteikuma pamats - Apzīmējumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 428/17)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Guccio Gucci SpA (Florence, Itālija) (pārstāvji – P. L. Roncaglia, F. Rossi un N. Parrotta, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – S. Bonne)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Guess? IP Holder LP (Losandželosa, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – D. McFarland, barrister)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 14. oktobra lēmumu lietā R 1703/2014–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Guccio Gucci un Guess? IP Holder

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Guccio Gucci SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp Guess? IP Holder LP procesā Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas padomē radušos izdevumus.

      (1)  OV C 78, 29.2.2016.


title: Lieta F-103/13: Prasība, kas celta 2013. gada 14. oktobrī — ZZ /EZA

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/41

         Prasība, kas celta 2013. gada 14. oktobrī — ZZ/EZA
   (Lieta F-103/13)
   2013/C 367/75
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — S. Rodrigues, A. Blot, lawyers)

      Atbildētājs: EZA

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu par laika posmu no 2010. gada 15. septembra līdz 2012. gada 16. janvārim.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt novērtējuma ziņojumu par prasītāja darbu laika posmā no 2010. gada 15. septembra līdz 2012. gada 15. septembrim, kura galīgā versija ir izdota 2013. gada 16. janvārī;

               —

               ciktāl nepieciešams atcelt EZA izpilddirektora 2013. gada 2. jūlija lēmumu, ar ko daļēji noraida prasītāja 2013. gada 6. marta sūdzību par iepriekš minēto lēmumu;

               —

               piespriest EZA atlīdzināt prasītājam šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-477/11 P: Tiesas 2012. gada 14. maija rīkojums — Sepracor Pharmaceuticals (Ireland) Ltd /Eiropas Komisija (Apelācijas sūdzība — Regula (EK) Nr. 726/2004 — Cilvēkiem paredzētas zāles — Aktīvā viela “ezopiklons” — Tirdzniecības atļauja — Process — Komisijas nostāja — Kvalificēšana par “jaunu aktīvu vielu” — “Akta, par kuru var celt prasību” jēdziens)

text:
               6.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/6

         Tiesas 2012. gada 14. maija rīkojums — Sepracor Pharmaceuticals (Ireland) Ltd/Eiropas Komisija
   (Lieta C-477/11 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Regula (EK) Nr. 726/2004 - Cilvēkiem paredzētas zāles - Aktīvā viela “ezopiklons” - Tirdzniecības atļauja - Process - Komisijas nostāja - Kvalificēšana par “jaunu aktīvu vielu” - “Akta, par kuru var celt prasību” jēdziens)
   2012/C 303/10
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Sepracor Pharmaceuticals (Ireland) Ltd (pārstāvji — I. Dodds-Smith, solicitor, D. Anderson QC, J. Stratford, barrister)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Wilderspin un M. Šimerdová)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 4. jūlija spriedumu lietā T-275/09 P Sepracor Pharmaceuticals/Komisija, ar kuru atzīta par nepieņemamu prasība atcelt Komisijas 2009. gada 6. maija lēmumu, ar kuru procedūrā par tirdzniecības atļaujas izsniegšanu medikamentam “Lunivia”, ko ražo prasītāja, nolemts, ka aktīvā viela “ezopiklons”, kas ir šī medikamenta sastāvā, nav jauna aktīvā viela saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 726/2004 (OV L 136, 1. lpp.) 3. panta 2. punkta a) apakšpunktu — “Akta, par kuru var celt prasību” jēdziens

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Sepracor Pharmaceuticals (Ireland) Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 347, 26.11.2011.


title: Tiesas spriedums (piektā palāta) 2004. gada 19. oktobrī lietā C-31/03, kur Bundesgerichtshof iesniedza lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu tiesvedībā Pharmacia Italia SpA (Regula (EEK) Nr. 1768/92 — Zāles — Papildu aizsardzības sertifikāts — Pārejas noteikumi — Viena otrai sekojoša atļauja dzīvniekiem un cilvēkiem paredzētām zālēm)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/17

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2004. gada 19. oktobrī
   lietā C-31/03, kur Bundesgerichtshof iesniedza lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu tiesvedībā Pharmacia Italia SpA (1)

   (Regula (EEK) Nr. 1768/92 - Zāles - Papildu aizsardzības sertifikāts - Pārejas noteikumi - Viena otrai sekojoša atļauja dzīvniekiem un cilvēkiem paredzētām zālēm)
   (2004/C 300/34)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-31/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Bundesgerichtshof (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2002. gada 17. decembrī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 27. janvārī, tiesvedībā Pharmacia Italia SpA, bijusī Pharmacia & Upjohn SpA, Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta, tiesneši C. Gulmann un S. von Bahr, ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretārs R. Grass, 2004. gada 19. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Fakts, ka tirgū laišanas atļauja produktam, kas tiek izmantots kā dzīvniekiem paredzētās zāles, tika iegūta dalībvalstī pirms Regulas Nr. 1768/92 19. panta 1. punktā noteiktā datuma, 1992. gada 18. jūnijā, var traucēt papildu aizsardzības sertifikāta iegūšanu citā Kopienas dalībvalstī cilvēkiem paredzētajām zālēm, par kurām šajā dalībvalstī atļauja jau ir izsniegta.

      (1)  OV C 101, 26.4.2003.


title: Lieta C-281/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 18. marta spriedumu lietā T-9/07 Grupo Promer Mon Graphic SA /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un PepsiCo, Inc. 2010. gada 4. jūnijā iesniedza PepsiCo, Inc.

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/23

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 18. marta spriedumu lietā T-9/07 Grupo Promer Mon Graphic SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un PepsiCo, Inc.2010. gada 4. jūnijā iesniedza PepsiCo, Inc.

   (Lieta C-281/10 P)
   ()
   2010/C 234/38
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: PepsiCo, Inc. (pārstāvji — E. Armijo Chávarri, A. Castán Pérez-Gómez, abogados, V. von Bomhard, Rechtsanwältin)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Grupo Promer Mon Graphic SA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2010. gada 18. marta spriedumu lietā T-9/07;

               —

               taisīt galīgo spriedumu lietā, noraidot pirmajā instancē izvirzītos prasījumus, vai, pakārtoti, nodot lietu izskatīšanai Vispārējai tiesai, un

               —

               piespriest prasītājai pirmajā instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka pārsūdzētais spriedums esot jāatceļ, motivējot ar to, ka Vispārējās instances tiesa esot pārkāpusi Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 (1) 21. panta 1. punkta d) apakšpunktu, jo:

               a)

               nav ņemti vērā autora ierobežojumi strīdīgā dizainparauga izstrādē;

               b)

               ir nepareizi interpretēts “informētā lietotāja” jēdziens un tā uzmanības līmenis;

               c)

               piemēroti kļūdaini kritēriji, veicot “atšķirīga kopējā iespaida” novērtējumu;

               d)

               veiktais salīdzinājums starp dizainparaugiem pamatojas uz lietas materiālos uzrādītajām reālajām precēm, nevis uz dizainparaugiem, kādi tie ir reģistrēti;

               e)

               salīdzinājums pamatojas uz sagrozītiem faktiem.

      (1)  Padomes 2001. gada 12. decembra Regula (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem (OV L 3, 1. lpp.).


title: Lieta T-128/14: Prasība, kas celta 2014. gada 21. februārī – Daimler /Komisija

text:
               19.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/25

         Prasība, kas celta 2014. gada 21. februārī – Daimler/Komisija
   (Lieta T-128/14)
   2014/C 151/33
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Daimler AG (Štutgarte, Vācija) (pārstāvji – C. Arhold, B. Schirmer un N. Wimmer, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas 2013. gada 13. decembra Lēmumu – SG.B.5./MF/rc – sg.dsg1.b.5(2013)3963453 – GESTDEM 2013/4643;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja vēršas pret Komisijas lēmumu par prasītājas otrreizējo pieteikumu par piekļuvi dokumentiem saistībā ar procedūru atbilstoši Direktīvas 2007/46/EK (1) 29. pantam saistībā ar Francijas Republikas atteikšanos reģistrēt noteiktus prasītājas transportlīdzekļus.
   Savas prasības pamatošanai prasītāja norāda turpinājumā minēto.

               1.

               Tiesību piekļūt dokumentiem pārkāpums

                           —

                           Šai sakarā prasītāja norāda, ka Komisija kļūdaini ir noraidījusi tiesības uz piekļuvi dokumentiem atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta b) apakšpunktam. Tā norāda, ka to tieši un individuāli ir skāris Direktīvas 2007/46 29. pants. Tai kā tādai ir tiesības ielūkoties attiecīgajos lietas materiālos, kas ir nepieciešams priekšnosacījums, lai tā efektīvi varētu izmantot savas pamattiesības tikt uzklausītai tiesā.

               2.

               Prasītājas tiesību pārkāpums saskaņā ar Orhūsas konvenciju (2)

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā apgalvo Orhūsas konvencijas pārkāpumu saistībā ar Regulu (EK) Nr. 1367/2006 (3). Dokumentos, kuriem prasītāja vēlas piekļūt, bija ietverta ar vidi saistīta informācija. Noraidījumu nevarot pamatot ar notiekošas procedūras aizsardzību vai faktiskiem iemesliem, it īpaši noraidījumam pretrunā esot Orhūsas konvencijas prasības.

               3.

               Tiesību piekļūt dokumentiem pārkāpums saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartu, LESD 15. panta 3. punktu un Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (4)

                           —

                           Prasītāja norāda, ka pārsūdzētais lēmums ir pretrunā Regulas Nr. 1049/2001 2. panta 1. punktam un tādējādi arī LESD 15. panta 3. punktam un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 42. pantam, jo tai esot tiesības piekļūt prasītajiem dokumentiem un nepastāvot nekādi iemesli piekļuvi atteikt.

                           —

                           Šai sakarā prasītāja min, ka pretēji pienākumam esot atteikusies veikt individuāli dokumentu izmeklēšanu un sava lēmuma pamatā kļūdaini esot izvēlējusies vispārīgu izņēmumu. Turklāt esot pastāvējušas prioritāras sabiedrības intereses dokumentu publiskošanā. Tās Komisija kļūdaini neesot ņēmusi vērā. Komisija prettiesiski esot atturējusies no vajadzīgās izsvēršanas saskaņā ar Regulas Nr. 1049/2001 4. pantu un vispārīgi esot atsaukusies uz mērķi aizsargāt izmeklēšanu.

               4.

               LESD 296. panta 2. punkta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunkta pārkāpums

                           —

                           Šai sakarā prasītāja norāda, ka Komisija savu lēmumu neesot pietiekami pamatojusi atbilstoši kādai no LESD 296. panta 2. punkta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunkta prasībām

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīva 2007/46/EK, ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (“pamatdirektīva”, OV L 263, 1. lpp.)

      (2)  Par 1998. gada 25. jūnija Orhūsā parakstītā konvencija par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 264, 13. lpp.)

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001 gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.)


title: lieta C-234/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 26. maija Landesgericht Innsbruck rīkojumu lietā Rosmarie Kapferer pret Schlank un Schick GmbH

text:
               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/1

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 26. maija Landesgericht Innsbruck rīkojumu lietā Rosmarie Kapferer pret Schlank un Schick GmbH
   (lieta C-234/04)
   (2004/C 251/01)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 26. maija Landesgericht Innsbruck (Insbrukas Apgabaltiesa) (Austrija) rīkojumu lietā Rosmarie Kapferer pret Schlank un Schick GmbH, ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 3. jūnijā.
   Landesgericht Innsbruck lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               A.

               Pirmās instances tiesas lēmums par jurisdikciju.

                           1)

                           Vai EKL 10. pantā ietvertais sadarbības princips ir jāinterpretē tādējādi, ka apstākļos, kas minēti Tiesas spriedumā lietā C-453/00 Kühne un Heitz, arī valsts tiesai ir jāpārskata un jāatceļ spēkā stājies tiesas nolēmums, ja tas ir pretrunā Kopienu tiesībām? Vai pastāv citi nosacījumi tiesas nolēmumu pārskatīšanai un atcelšanai salīdzinājumā ar nosacījumiem, kas piemērojami administratīvajiem lēmumiem?

                           2)

                           Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
                           vai Zivilprozessordnung (Austrijas Civilprocesa kodekss) 534. punktā noteiktais termiņš to tiesas nolēmumu atcelšanai, kuri ir pretrunā Kopienu tiesībām, ir savienojams ar Kopienu tiesību efektivitātes principu?

                           3)

                           Turklāt, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
                           vai starptautiskas (vai valsts) jurisdikcijas trūkums, ko nevar novērst, piemērojot Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 (1) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 24. pantu, ir Kopienu tiesību pārkāpums, kas, ņemot vērā attiecīgos principus, var būt par pamatu spēkā esoša tiesas nolēmuma atcelšanai?
                           Ja atbilde uz trešo jautājumu ir apstiprinoša:

                           4)

                           vai apelācijas instances tiesai ir jāpārskata starptautiskas (vai valsts) jurisdikcijas jautājums saskaņā ar Regulu N. 44/2001, ja pirmās instances tiesas nolēmums attiecībā uz jurisdikciju ir stājies spēkā, bet nolēmums par lietas būtību vēl nav? Ja tā, vai šī pārskatīšana tiesai ir jāveic pēc pašas iniciatīvas vai tikai pēc tam, kad viena no pusēm iesniegusi lūgumu?

               B.

               Jurisdikcija patērētāju līgumos saskaņā ar Regulas Nr. 44/2001 15. panta 1. punkta c) apakšpunktu.

                           1)

                           Vai maldinošam finansiāla ieguvuma apsolījumam, kas veicina līguma noslēgšanu un tādējādi sagatavo pamatu līgumam, ir pietiekami tuva saikne ar paredzēto patērētāja līguma noslēgšanu, lai no tā izrietošajām prasībām būtu piemērojama jurisdikcija patērētāju līgumos saskaņā ar Regulas Nr. 44/2001 15. panta 1. punkta c) apakšpunktu?
                           Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša:

                           2)

                           vai no pirms-līguma saistības izrietošām prasībām ir jurisdikcija patērētāju līgumos un vai maldinošam finansiāla ieguvuma apsolījumam, kas palīdz sagatavot pamatu līgumam, ir pietiekams sakars ar tādējādi nodibināto pirms-līguma saistību, lai piemērotu jurisdikciju arī patērētāju līgumos;

                           3)

                           vai jurisdikcija patērētāju līgumos pastāv tikai tad, ja tiek nodrošināta atbilstība uzņēmuma noteiktajiem nosacījumiem, lai piedalītos spēlē par balvas ieguvi, pat ja šie nosacījumi nav būtiski materiālajās tiesībās saskaņā ar Konsumentenschutzgesetz (Austrijas patērētāju aizsardzības likums) 5j pantu?
                           Ja atbildes uz pirmo un otro jautājumu ir noliedzošas:

                           4)

                           vai jurisdikcija patērētāju līgumos piemērojama sui generis izpildāmai līguma izpildes prasībai, kas īpaši noteikta likumā, vai fiktīvai un kvazi-līgumiskai sui generis izpildāmai līguma izpildes prasībai, kas rodas uzņēmuma finansiāla ieguvuma apsolījuma un patērētāja pieprasītā finansiālā ieguvuma rezultātā?

      (1)  OV L 12, 2001., 1. lpp


title: Lieta T-483/13: Prasība, kas celta 2013. gada 10. septembrī — Oikonomopoulos /Komisija

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/59

         Prasība, kas celta 2013. gada 10. septembrī — Oikonomopoulos/Komisija
   (Lieta T-483/13)
   2013/C 344/108
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Athanassios Oikonomopoulos (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannakis un I. Zarzoura, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               piespriest atlīdzināt zaudējumus;

               —

               atzīt, ka virkne OLAF darbību un pasākumu ir tiesiski spēkā neesoši un ir kvalificējami kā nepieņemami pierādījumi.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota OLAF pilnvaru nepareiza izmantošana, jo tam nebija pilnvaru veikt izmeklēšanu par līgumiskajām attiecībām starp Komisiju un trešo personu, un OLAF saistībā ar attiecīgo izmeklēšanu ir rīkojies ultra vires, pārkāpjot vairākus piemērojamā tiesiskā regulējuma pantus, piemēram, Padomes Regulu Nr. 2185/96 (1) un Regulu Nr. 1073/1999 (2).

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (3) pārkāpums, Regulas Nr. 1073/1999 8. panta pārkāpums, pienākuma saglabāt konfidencialitāti pārkāpums, tiesību uz privāto dzīvi aizskārums, labas pārvaldības principa pārkāpums, jo OLAF un vairāki Komisijas ģenerāldirektorāti ir rīkojušies prettiesiski, apstrādājot prasītāja personīgos datus un nodot šo informāciju Komisijai un trešajām personām.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots tiesību uz aizstāvību pārkāpums, jo prasītājam ir ārkārtīgi ierobežota informācija par faktiem, kas uz viņu attiecas saistībā ar attiecīgo izmeklēšanu, un līdz ar to viņam nav tikusi dota iespēja aizstāvēties pret jebkuru iespējamu apsūdzību.

      (1)  Padomes 1996. gada 11. novembra Regula (Euratom, EK) Nr. 2185/96 par pārbaudēm un apskatēm uz vietas, ko Komisija veic, lai aizsargātu Eiropas Kopienu finanšu intereses pret krāpšanu un citām nelikumībām (OV L 292, 2. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Regula (EK) Nr. 1073/1999 par izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) (OV L 136, 1. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV L 8, 1. lpp.).


title: Lieta C-277/06: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 9. oktobra spriedums ( Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Interboves GmbH / Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Direktīva 91/628/EEK — Eksporta kompensācijas — Dzīvnieku aizsardzība pārvadāšanas laikā — Liellopu pārvadāšana pa jūru starp diviem ģeogrāfiskiem punktiem Kopienā — Transportlīdzeklis, kas, neizkraujot no tā dzīvniekus, tiek novietots uz kuģa — 12 stundu atpūtas laiks — Pienākums)

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/2

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 9. oktobra spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Interboves GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lieta C-277/06) (1)

   (Direktīva 91/628/EEK - Eksporta kompensācijas - Dzīvnieku aizsardzība pārvadāšanas laikā - Liellopu pārvadāšana pa jūru starp diviem ģeogrāfiskiem punktiem Kopienā - Transportlīdzeklis, kas, neizkraujot no tā dzīvniekus, tiek novietots uz kuģa - 12 stundu atpūtas laiks - Pienākums)
   (2009/C 69/02)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Finanzgericht Hamburg
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Interboves GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Hamburg — Padomes 1991. gada 19. novembra Direktīvas 91/628/EEK par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas laikā, ar kuru groza Direktīvas 90/425/EEK un 91/496/EEK (OV L 340, 17. lpp.), pielikuma VII nodaļas 48. punkta 7. apakšpunkta a) un b) daļas interpretācija — Nepieciešamība piemērot 12 stundu atpūtas laiku pēc liellopu jūras pārvadājuma starp diviem Kopienas punktiem ar transportlīdzekli, ko iekrauj kuģī, neizkraujot dzīvniekus
   Rezolutīvā daļa:

               —

               Padomes 1991. gada 19. novembra Direktīvas 91/628/EEK par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas laikā, ar kuru groza Direktīvu 90/425/EEK un Direktīvu 91/496/EEK, kas grozīta ar Padomes 1995. gada 29. jūnija Direktīvu 95/29/EK, pielikuma 48. punkta 7. apakšpunkta a) daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir noteiktas vispārējās normas, kas ir piemērojamas pārvadāšanai pa jūru, tajā skaitā pārvadāšanai ar ro-ro kuģi regulārā un tiešā satiksmē starp diviem Kopienas ģeogrāfiskiem punktiem ar transportlīdzekļiem, kas iekrauti kuģī, neizkraujot dzīvniekus, izņemot — attiecībā uz šāda veida kuģiem — atpūtas laikus, kas jādod dzīvniekiem pēc to izkraušanas, kuri ir paredzēti minētā pielikuma 48. punkta 7. apakšpunkta b) daļā;

               —

               saskaņā ar šo pēdējo minēto tiesību normu saiknes starp pārvadāšanas pa sauszemes ceļiem laikposmiem pirms un pēc pārvadāšanas ar ro-ro kuģi regulārā un tiešā satiksmē starp diviem Kopienas ģeogrāfiskiem punktiem ar transportlīdzekļiem, kas iekrauti kuģī, neizkraujot dzīvniekus, pastāvēšana ir atkarīga no tā, vai ir pārsniegts maksimālais 28 stundu pārvadāšanas ar ro-ro kuģi ilgums, kas ir noteikts Direktīvas 91/628 pielikuma 48. punkta 4. apakšpunkta d) daļā;

               —

               ja pārvadāšana ar ro-ro kuģi regulārā un tiešā satiksmē starp diviem Kopienas ģeogrāfiskiem punktiem ar transportlīdzekļiem, kas iekrauti kuģī, neizkraujot dzīvniekus, nepārsniedz 28 stundu maksimālo laiku, pārvadāšanas pa sauszemes ceļiem laikposms var sākties uzreiz pēc izkraušanas galamērķa ostā. Lai aprēķinātu šī laikposma ilgumu, ir jāņem vērā pārvadāšanas pa sauszemes ceļiem ilgums, kas veikts pirms pārvadāšanas ar ro-ro kuģi, ja vien, piemērojot Direktīvas 91/628 pielikuma 48. punkta 5. apakšpunktu, ar 24 stundu ilgu atpūtas laiku nav ticis neitralizēts pirms pārvadāšanas pa jūru veiktās pārvadāšanas pa sauszemes ceļiem posms. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai attiecīgais brauciens pamata lietā atbilst iepriekš minētajiem nosacījumiem.

      (1)  OV C 212, 2.9.2006.


title: Lieta T-259/07: Prasība, kas celta 2007. gada 17. jūlijā — Algusa Algodonera Utrerana /Padome un Komisija

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/51

         Prasība, kas celta 2007. gada 17. jūlijā — Algusa Algodonera Utrerana/Padome un Komisija
   (Lieta T-259/07)
   (2007/C 211/97)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Algusa Algodonera Utrerana, S.A., Seviļa (Spānija) (pārstāvis — L. Ortiz Blanco, abogado)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pasludināt spriedumu, ar kuru tiktu apmierināta šī prasība par zaudējumu atlīdzību saskaņā ar EKL 288. pantu un tiktu atzīts, ka prasītājai ir tiesības pieprasīt, lai Padome un Komisija solidāri atlīdzina tās zaudējumus kopumā EUR 721 355 apmērā; un

               —

               piespriest atbildētājām iestādēm atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tie paši, kas jau ir izvirzīti lietā T-217/07 Las Palmeras/Padome un Komisija.


title: Lieta C-513/04: Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 14. novembrī ( Rechtbank van eerste aanleg te Gent (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mark Kerckhaert , Bernadette Morres pret Belgische Staat (Ienākumu nodoklis — Dividendes — Nodokļu nasta dividendēm no daļām sabiedrībās, kuras reģistrētas citā dalībvalstī — Ienākumu nodokļa, kas ienākumu gūšanas vietā iekasēts citā dalībvalstī, neatskaitīšanas dzīvesvietas valstī)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/6

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 14. novembrī (Rechtbank van eerste aanleg te Gent (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mark Kerckhaert, Bernadette Morres pret Belgische Staat

   (Lieta C-513/04) (1)

   (Ienākumu nodoklis - Dividendes - Nodokļu nasta dividendēm no daļām sabiedrībās, kuras reģistrētas citā dalībvalstī - Ienākumu nodokļa, kas ienākumu gūšanas vietā iekasēts citā dalībvalstī, neatskaitīšanas dzīvesvietas valstī)
   (2006/C 326/12)
   Tiesvedības valoda –holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Rechtbank van eerste aanleg te Gent
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Mark Kerckhaert, Bernadette Morres

      Atbildētāja: Belgische Staat

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank van eerste aanleg te Gent — EKL 56. panta 1. punkta interpretācija — Ierobežojums, kas izriet no valsts noteikuma ienākumu nodokļa jomā — Iekšzemes un ārvalstu dividendes — Vienota nodokļa likme — Smagāka nodokļu nasta attiecībā uz dividendēm no daļām sabiedrībās, kas reģistrētas citā dalībvalstī — Nodoklis ienākumu gūšanas vietā — Neņemšana vērā — Kapitāla brīva aprite — Diskriminācija
   Rezolutīvā daļa
   EK līguma 73. b panta 1. punkts (jaunajā redakcijā — EKL 56. panta 1. punkts) neiestājas pret tādiem dalībvalsts tiesību aktiem kā Beļģijas nodokļu tiesību akti, kas ienākumu nodokļa jomā dividendēm no akcijām sabiedrībās, kuras reģistrētas šīs valsts teritorijā, un dividendēm no akcijām sabiedrībās, kuras reģistrētas citā dalībvalstī, piemēro to pašu vienoto likmi, neparedzot iespēju atskaitīt šajā citā dalībvalstī ieturēto nodokli ienākumu gūšanas vietā.

      (1)  OV C 57, 05.03.2005.


title: Lieta T-282/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 9. jūlija spriedums — Sun Chemical Group  u.c./Komisija (Konkurence — Koncentrācija — Drukājamās tintes nozarē izmantošanai paredzēto kolofonija sveķu Eiropas tirgus — Lēmums, ar ko koncentrācija ir atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu — Pamatnostādnes par horizontālo apvienošanos novērtēšanu — Tirgus daļas un koncentrācijas līmenis — Nekoordinēta ietekme — Koordinēta ietekme — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/37

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 9. jūlija spriedums — Sun Chemical Group u.c./Komisija
   (Lieta T-282/06) (1)

   (Konkurence - Koncentrācija - Drukājamās tintes nozarē izmantošanai paredzēto kolofonija sveķu Eiropas tirgus - Lēmums, ar ko koncentrācija ir atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu - Pamatnostādnes par horizontālo apvienošanos novērtēšanu - Tirgus daļas un koncentrācijas līmenis - Nekoordinēta ietekme - Koordinēta ietekme - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2007/C 199/72)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sun Chemical Group BV, Vēspa (Nīderlande); Siegwerk Druckfarben AG, Zīgburga (Vācija); un Flint Group Germany GmbH, Štutgarte (Vācija) (pārstāvji — N. Dodoo un K. H. Eichhorn, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Whelan, S. Noë un V. Bottka, pārstāvji)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: The Apollo Group, Ņujorka, Ņujorka (Amerikas Savienotās Valstis); un Hexion Specialty Chemicals, Inc., Kolumbusa, Ohaio (Amerikas Savienotās valstis) (pārstāvji — I. M. Sinan, barrister, un J. Uphoff, solicitor)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2006. gada 29. maija lēmumu, ar kuru par saderīgu ar kopējo tirgu un EEZ līgumu atzīst koncentrāciju, kurā Hexion Speciality Chemicals (The Apollo Group) iegūst pilnu kontroli pār sabiedrības Akzo Nobel's Inks un Adhesive Resins uzņēmējdarbību (lieta COMP/M.4071 — Apollo/Akzo Nobel IAR)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Sun Chemical Group BV, Siegwerk Druckfarben AG un Flint Group Germany GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas, kā arī atlīdzina Komisijas un personu, kas iestājušās lietā, tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 281, 18.11.2006.


title: Lieta C-101/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 23. februārī iesniedza Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission (Austrija) — Gentcho Pavlov un Gregor Famira/Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 23. februārī iesniedza Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission (Austrija) — Gentcho Pavlov un Gregor Famira/Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien

   (Lieta C-101/10)
   2010/C 134/28
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Gentcho Pavlov, Gregor Famira

      Atbildētāja: Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas nolīguma, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Bulgārijas Republiku, no otras puses (1), 38. panta 1. punkts bija tieši piemērojams laika posmā no 2004. gada 2. janvāra līdz 2006. gada 31. decembrim procedūrā par Bulgārijas pilsoņa iekļaušanu advokāta kandidātu [Rechtsanwaltsanwärter] reģistrā?
               Ja uz 1. jautājumu tiktu atbildēts apstiprinoši

               2)

               Vai ar Eiropas nolīguma, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Bulgārijas Republiku, no otras puses, 38. panta 1. punktu ir pretrunā Österreichische Rechtsanwaltsordnung [Austrijas Advokatūras noteikumu] 31. panta 1. un 5. punktu, saskaņā ar ko reģistrācijai cita starpā ir piemērojami nosacījumi par Austrijas vai citas — līdzvērtīgas — pilsonības pierādīšanu, piemērot pieteikumam, ko 2004. gada 2. janvārī iesniedzis pie kāda austriešu advokāta nodarbināts Bulgārijas pilsonis, par ietveršanu advokāta kandidātu reģistrā, kā arī leģitimizācijas apliecības izsniegšanai atbilstoši österreichische Rechtsanwaltsordnung 15. panta 3. punktam un pieteikuma noraidīšanai tikai pilsonības dēļ, neraugoties uz citu prasību izpildi un atļaujas veikt uzņēmējdarbību un darba atļaujas Austrijā esamību?

      (1)  OV L 358, 31.12.1994., 3. lpp.


title: Lieta T-303/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. novembra rīkojums — Nölle /ITSB — Viña Carta Vieja ( Puzzle )

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/43

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. novembra rīkojums — Nölle/ITSB — Viña Carta Vieja (“Puzzle”)
   (Lieta T-303/07) (1)

   (2009/C 6/86)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 235, 6.10.2007.


title: Lieta T-669/11: Prasība, kas celta 2011. gada 27. decembrī — Spirlea un Spirlea /Komisija

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/17

         Prasība, kas celta 2011. gada 27. decembrī — Spirlea un Spirlea/Komisija
   (Lieta T-669/11)
   2012/C 65/32
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Darius Nicolai Spirlea (Cappezzano Piamore, Itālija) un Mihaela Spirlea (Cappezzano Piamore) (pārstāvji — V. Foerster un T. Pahl, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               pieņemt šo, uz LESD 263. panta balstīto prasības pieteikumu;

               —

               atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu, kā arī

               —

               to atzīt par pamatotu un tādējādi atzīt, ka Komisija ir pieļāvusi būtiskas procesuālas kļūdas un citus materiālo tiesību pārkāpumus;

               —

               šī iemesla dēļ atcelt Komisijas ģenerālsekretariāta 2011. gada 9. novembra lēmumu SG.B.5/MKu/rc-Ares[2011];

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza deviņus pamatus.

               1)

               Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) izvērtēšanas kārtības neievērošana
               Šai sakarā prasītāji norāda, ka atbildētāja neesot ievērojusi savu vērtēšanas pienākumu saskaņā ar Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 4. punktu un arī izvērtēšanas kārtību, kas šajā regulā ir norādīta kā obligāta.

               2)

               Procesuālo tiesību vienlīdzības principa pārkāpums
               Prasītāji šajā sakarā apgalvo, ka attiecīgā dalībvalsts esot informēta par iemesliem, ko tās sava lūguma par piekļuvi dokumentiem atbalstam minēja, bet savukārt apstrīdētajā lēmumā ir tikai īsas norādes par Vācijas iestāžu atbildi.

               3)

               Prasītāju tiesību tik uzklausītiem neievērošana
               Šai sakarā prasītāji norāda, ka atbildētāja Vācijas iestāžu atbildi nav darījusi zināmu un ka prasītāji nav varējuši paust savu viedokli par dalībvalsts iebildumu saistībā ar Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. un 2. punktā minētajiem vajadzīgiem izņēmumiem šai sakarā pamatotību.

               4)

               Otrā izņēmuma nenoraidīšana
               Prasītāju skatījumā atbildētāja esot pārkāpusi savu pienākumu noraidīt otro, Vācijas iestāžu minēto izņēmumu (Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešais ievilkums)

               5)

               To dokumentu neidentificēšana, kuriem prasītāji prasa piekļuvi
               Prasītāju skatījumā atbildētāja neesot izpildījusi savu pienākumu precīzi identificēt dokumentu, kam piekļuve ir atteikta, attiecībā uz tā apjomu un autoru.

               6)

               Prasības tikt uzklausītam konsultāciju procesā neievērošana
               Šai sakarā prasītāji apgalvo, ka ar Regulas Nr. 1049/2001 2. apsvērumu neesot saderīgi, ka atbildētāja ir atturējusies to rīcībā nodot Vācijas iestādēm adresēto konsultācijas pieprasījumu. Tāpat tiek minēts, ka prasītājiem nav nodota Vācijas iestāžu atbilde.

               7)

               Nelikumīga Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 5. punkta piemērošana
               Šai sakarā prasītāji izsaka pārmetumu, ka Komisija esot paplašinājusi Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 5. punkta piemērojamību attiecībā uz “Vācijas iestādēm” un turklāt esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, izvērtējot un pamatojot Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 5. punktu.

               8)

               Konkrēta Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkta izvērtēšanas neesamība
               Šai sakarā tiek norādīts, ka Komisija neesot ņēmusi vērā tiesības uz daļēju piekļuvi dokumentiem saskaņā ar Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punktu, jo tā dokumentu esot vien vērtējusi 4. panta 2 punkta kontekstā.

               9)

               Sabiedrības interešu pārsvars iepazīšanās procesā (Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkts)

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta C-505/10: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 10. novembra spriedums ( Højesteret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Partrederiet Sea Fighter / Skatteministeriet (Direktīva 92/81/EEK — Akcīzes nodoklis minerāleļļām — Atbrīvojums no nodokļa — Jēdziens “kuģošana” — Degviela, ko izmanto ekskavatoram, kas uzstādīts uz kuģa un darbojas neatkarīgi no šā kuģa dzinēja)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/19

      Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 10. novembra spriedums (Højesteret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Partrederiet Sea Fighter/Skatteministeriet

      (Lieta C-505/10) (1)

      (Direktīva 92/81/EEK - Akcīzes nodoklis minerāleļļām - Atbrīvojums no nodokļa - Jēdziens “kuģošana” - Degviela, ko izmanto ekskavatoram, kas uzstādīts uz kuģa un darbojas neatkarīgi no šā kuģa dzinēja)
      (2012/C 25/31)
      Tiesvedības valoda — dāņu

         Iesniedzējtiesa

         Højesteret

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: Partrederiet Sea Fighter

         Atbildētāja: Skatteministeriet

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Højesteret — Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/81/EEK par akcīzes nodokļu struktūru saskaņošanu attiecībā uz naftas produktiem [minerāleļļām] (OV L 316, 12. lpp.) 8. panta 1. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Minerāleļļu, ko izmanto kā degvielu kuģošanai, atbrīvojums no nodokļa — Jēdziens “kuģošanai” — Minerāleļļas, ko izmanto kā degvielu ekskavatorā, kas uzstādīts uz kuģa, bet kuram ir pašam savs dzinējs un degvielas tvertne, un kurš tādējādi darbojas neatkarīgi no kuģa vilkmes dzinēja

         Rezolutīvā daļa:

      Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/81/EEK par akcīzes nodokļu struktūru saskaņošanu attiecībā uz naftas produktiem [minerāleļļām], kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1994. gada 22. decembra Direktīvu 94/74/EK, 8. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka minerāleļļas, kuras piegādā izmantošanai ekskavatorā, kas pastāvīgi uzstādīts uz kuģa, bet, tā kā tam ir autonoms dzinējs un autonoma degvielas tvertne, darbojas neatkarīgi no kuģa vilkmes dzinēja, nav atbrīvotas no akcīzes nodokļa.

         (1)  OV C 13, 15.01.2011.


title: Lieta F-42/10: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 16. maija spriedums — Skareby /Komisija (Civildienests — Pienākums sniegt palīdzību — Civildienesta noteikumu 12.a pants un 24. pants — Psiholoģiskā vardarbība no priekšnieka puses)

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/30

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 16. maija spriedums — Skareby/Komisija
   (Lieta F-42/10) (1)

   (Civildienests - Pienākums sniegt palīdzību - Civildienesta noteikumu 12.a pants un 24. pants - Psiholoģiskā vardarbība no priekšnieka puses)
   2012/C 217/62
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Carina Skareby (Luvēna, Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt atbildētājas lēmumu, ar kuru tika noraidīts prasītājas lūgums par palīdzību saistībā ar psiholoģisko vardarbību, no kuras viņa esot cietusi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Skareby sedz savus, kā arī atlīdzina trīs ceturtdaļas Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumu;

               3)

               Eiropas Komisija sedz vienu ceturtdaļu savu tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 209, 31.07.2010., 55. lpp.


title: Lieta C-84/16 P: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 26. jūlija spriedums – Continental Reifen Deutschland GmbH/Compagnie générale des établissements Michelin, Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “XKING” — Valsts un starptautiskas reģistrācijas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “X”, īpašnieka iebildumi — Apelācijas padomes veikta iebildumu noraidīšana — Sajaukšanas iespēja — Pierādījumu sagrozīšana

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/8

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 26. jūlija spriedums – Continental Reifen Deutschland GmbH/Compagnie générale des établissements Michelin, Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
   (Lieta C-84/16 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “XKING” - Valsts un starptautiskas reģistrācijas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “X”, īpašnieka iebildumi - Apelācijas padomes veikta iebildumu noraidīšana - Sajaukšanas iespēja - Pierādījumu sagrozīšana)
   (2017/C 309/10)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Continental Reifen Deutschland GmbH (pārstāvji – S. O. Gillert, K. Vanden Bossche, Köhn-Gerdes un J. Schumacher, advokāti)

      Citi lietas dalībnieki: Compagnie générale des établissements Michelin (pārstāvis – E. Carrillo, advokāte), Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – M. Fischer)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Continental Reifen Deutschland GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Compagnie générale des établissements Michelin tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 211, 13.6.2016.


title: Lieta T-344/10: Prasība, kas celta 2010. gada 20. augustā — UPS Europe un United Parcel Service Deutschland /Komisija

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/50

      Prasība, kas celta 2010. gada 20. augustā — UPS Europe un United Parcel Service Deutschland/Komisija
      (Lieta T-344/10)
      ()
      (2010/C 288/94)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: UPS Europe NV/SA (Brisele, Beļģija) un United Parcel Service Deutschland Inc. & Co. OHG (Neuss, Vācija) (pārstāvji — T.R. Ottervanger un E.V.A. Henny, lawyers)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītāju prasījumi:

                  —

                  saskaņā ar LESD 265. pantu atzīt, ka Komisija ir pieļāvusi bezdarbību, nepaužot savu nostāju lietā C 36/07 (ex NN25/07) — Vācija/Deutsche Post; un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Iesniedzot šo prasības pieteikumu, prasītāji saskaņā ar LESD 265. pantu lūdz atzīt, ka Komisija ir pieļāvusi bezdarbību, nepaužot savu nostāju lietā nepieņemot lēmumu lietā C 36/07 (ex NN 25/07) — Vācija/Deutsche Post (OV 2007 C 245, 21. lpp.).
      Savas prasības pamatojumam prasītāji norāda, ka tā kā Komisija saprātīgā termiņā nav paudusi savu nostāju iepriekš minētajā izmeklēšanas procedūrā, tā ir pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 7. un 13. pantu.
      Turklāt, nepaužot savu nostāju lietā saprātīgā termiņā, Komisija ir arī pārkāpusi labas pārvaldības un tiesiskās drošības principu. Saskaņā ar prasītāju viedokli vajadzēja ievērot labas pārvaldības principu, jo tas ir vispārējs tiesību princips, kas kopīgs dalībvalstu konstitucionālajām tradīcijām. Bez tam šis princips ir skaidri norādīts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (OV 2010 C 83, 389. lpp.) 41. panta 1. punktā.

         (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999 ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV 1999 L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-383/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 17. marta rīkojums – Tri Ocean Energy/Padome

text:
               6.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/33

         Vispārējās tiesas 2017. gada 17. marta rīkojums – Tri Ocean Energy/Padome
   (Lieta T-383/16) (1)

   (2017/C 178/51)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 350, 26.9.2016.


title: Lieta C-268/07: Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 31. janvāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2004/17/EK — Publisko iepirkumu procedūras ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/10

         Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 31. janvāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-268/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2004/17/EK - Publisko iepirkumu procedūras ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2008/C 79/17)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un D. Kukovec, pārstāvji)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz, pārstāvis)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu normatīvu un administratīvu aktu nepieņemšana noteiktajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs (OV L 134, 1. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 8.9.2007.


title: Lieta C-612/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 28. novembrī iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – C & J Clark International Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 28. novembrī iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – C & J Clark International Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

   (Lieta C-612/16)
   (2017/C 038/17)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: C & J Clark International Ltd

      Atbildētāji: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai noilguma noteikumi ir piemērojami antidempinga maksājumam, kas tiek uzlikts ar Komisijas 2016. gada 18. augusta Īstenošanas regulu (ES) 2016/1395 (1) un Komisijas 2016. gada 13. septembra Īstenošanas regulu (ES) 2016/1647 (2) (turpmāk tekstā kopā – “apstrīdētās regulas”), un ja tā ir, pamatojoties uz kādu tiesību normu?

               2)

               Vai apstrīdētās regulas nav spēkā, jo tām nav derīga juridiskā pamata, un tādēļ ar tām tiek pārkāpts LES 5. panta 1. punkts un 5. panta 2. punkts?

               3)

               Vai apstrīdētās regulas nav spēkā, jo, neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu Tiesas 2016. gada 4. februāra spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14 C&J Clark International, ar tām tiek pārkāpts LESD 266. pants?

               4)

               Vai apstrīdētās regulas nav spēkā, jo, uzliekot antidempinga maksājumu tādu ādas apavu importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā un Vjetnamā, Padomes Regulas (EK) 1472/2006 (3) un Padomes Regulas (ES) 1294/2009 (4) piemērošanas laikposmā, ar tām tiek pārkāpts Regulas (ES) 2016/1036 (5) 10. panta 1. punkts vai tiesiskās noteiktības princips (atpakaļejoša spēka aizliegums)?

               5)

               Vai apstrīdētās regulas nav spēkā, jo, atkārtoti uzliekot antidempinga maksājumu un no jauna nenovērtējot Savienības intereses, ar tām tiek pārkāpts Regulas (ES) 2016/1036 21. pants?

      (1)  Komisijas 2016. gada 18. augusta Īstenošanas regula (ES) 2016/1395, ar kuru atkārtoti uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo Buckinghan Shoe Mfg Co. Ltd, Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd, Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd, Wei Hao Shoe Co. Ltd, Wei Hua Shoe Co. Ltd, Win Profile Industries Ltd, un īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14 (OV L 225, 52. lpp.).

      (2)  Komisijas 2016. gada 13. septembra Īstenošanas regula (ES) 2016/1647, ar kuru atkārtoti uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas uzlikts tādu konkrētu apavu ar ādas virsu importam, kuru izcelsme ir Vjetnamā un kurus ražo Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co. Ltd, Lac Ty Co. Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co. Ltd, Freetrend Industrial Ltd. un tā saistītais uzņēmums Freetrend Industrial A (Vietnam) Co. Ltd., Fulgent Sun Footwear Co. Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co. Ltd, Golden Top Company Co. Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co. Ltd, un īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14 (OV L 245, 16. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 8. jūnija Regula (ES) 2016/1036 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV L 176, 21. lpp.).

      (4)  Padomes 2006. gada 5. oktobra Regula (EK) Nr. 1472/2006, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa (OV L 275, 1. lpp.).

      (5)  Padomes 2009. gada 22. decembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1294/2009, ar ko pēc termiņa beigu pārskatīšanas, kuru veica saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 2. punktu, uzliek galīgo antidempinga maksājumu, ko piemēro dažu tādu Vjetnamas un Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, un ko attiecina arī uz šā paša ražojuma importu no Makao īpašās pārvaldes apgabala, neatkarīgi no tā, vai ražojumi ir vai nav deklarēti ar izcelsmi Makao īpašās pārvaldes apgabalā (OV L 352, 1. lpp.).


title: Lieta T-522/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 14. februāra rīkojums – Alfa – Beta Vassilopoulos /ITSB – Henkel  ( “AB terra Leaf” )

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/54

         Vispārējās tiesas 2014. gada 14. februāra rīkojums – Alfa–Beta Vassilopoulos/ITSB – Henkel (“AB terra Leaf”)
   (Lieta T-522/12) (1)

   2014/C 142/69
   Tiesvedības valoda – angļu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 32, 2.2.2013.


title: Lieta C-62/16: Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 8. jūlija rīkojums – Eiropas Komisija/Rumānija

text:
               5.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 454/20

      Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 8. jūlija rīkojums – Eiropas Komisija/Rumānija
      (Lieta C-62/16) (1)

      (2016/C 454/36)
      Tiesvedības valoda – rumāņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 145, 25.4.2016.


title: Lieta C-358/14: Prasība, kas celta 2014. gada 22. jūlijā  – Polijas Republika/Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/42

         Prasība, kas celta 2014. gada 22. jūlijā – Polijas Republika/Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-358/14)
   2014/C 315/69
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvis – B. Majczyna)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 3. aprīļa Direktīvas 2014/40/ES par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu un ar ko atceļ Direktīvu 2001/37/EK (1), 2. panta 25) punktu, 6. panta 2. punkta b) apakšpunktu, 7. panta 1.–5. punktu, 7. punkta pirmo teikumu un 12.–14. punktu, kā arī 13. panta 1. punkta c) apakšpunktu;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam un Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar savu prasību Polijas Republika apgalvo, ka apstrīdētās normas ietver kompleksus un jaunus noteikumus, kas pirmo reizi esot tikuši paredzēti Direktīvā 2014/40/ES, kuru mērķis esot, paredzot aizliegumu laist brīvā apgrozībā tabakas izstrādājumus ar raksturīgu aromātu un nosakot papildus pasākumus šim aizliegumam, pilnībā izslēgt no iekšējā tirgus šādus izstrādājumus, tostarp mentola cigaretes. Ņemot vērā mentola cigarešu tirgus daļu Eiropas Savienības tabakas izstrādājumu tirgū, šis aizliegums smagi ietekmē mentola cigarešu ražošanu.
   Attiecībā uz apstrīdētajām normām Polijas Republika izvirza šādus iebildumus:

               Pirmkārt, LESD 114. panta pārkāpumu. Aizliegums laist apgrozībā mentola cigaretes esot pieņemts, kaut arī neesot atšķirības starp valstu tiesību normām, kas varētu ierobežot preču apriti. Šis aizliegums neveicinot iekšējā tirgus darbības uzlabošanu, bet gan, tieši otrādi, radot šķēršļus, kas pirms direktīvas pieņemšanas nepastāvēja.

               Otrkārt, iebildums par samērīguma principa pārkāpumu. Aizliegums laist tirgū mentola cigaretes neesot piemērots direktīvas mērķu sasniegšanai. Turklāt šis aizliegums neatbilstot prasībai par to, ka veiktajiem pasākumiem ir jābūt nepieciešamiem attiecīgo mērķu sasniegšanai. Šī aizlieguma ieviešanas izmaksas esot daudzkārt lielākas nekā iespējamie ieguvumi.

               Treškārt, iebildums par subsidiaritātes principa pārkāpumu. Aizliegums laist tirgū mentola cigaretes esot pretrunā subsidiaritātes principam, jo jautājums par mentola cigarešu patēriņu gan attiecībā uz ietekmi uz sabiedrības veselību, gan arī attiecībā uz pārdošanas aizlieguma iespējamajām sabiedriskajām un ekonomiskajām izmaksām esot reģionāla rakstura un attiecoties uz šauru dalībvalstu grupu. Tādējādi šis jautājums esot jāizlemj valsts līmenī un tikai tajās dalībvalstīs, kurās šie izstrādājumi tiek daudz patērēti un ražoti.

      (1)  OV L 127, 1. lpp.


title: Lieta C-517/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 11. decembrī iesniedza Collège d'autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l'audiovisuel (Beļģija) — RTL Belgium SA (agrāk — TVI SA)

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 11. decembrī iesniedza Collège d'autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l'audiovisuel (Beļģija) — RTL Belgium SA (agrāk — TVI SA)
   (Lieta C-517/09)
   2010/C 51/30
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Collège d'autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l'audiovisuel

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      RTL Belgium SA (agrāk — TVI SA)

      Prejudiciālais jautājums

   Vai jēdzienu “efektīva kontrole gan attiecībā uz raidījumu izvēli, gan uz to organizāciju”, kas minēts 1989. gada 3. oktobra Direktīvas par dažu audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšanas noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos [kas grozīta ar Direktīvu 2007/65/EK] (“Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīva”) (1) 1. panta c) punktā, var interpretēt tādējādi, ka var uzskatīt, ka sabiedrība, kura ir reģistrēta dalībvalstī un saņēmusi šīs dalībvalsts valdības atļauju sniegt audiovizuālo mediju pakalpojumu, veic šādu efektīvu kontroli, lai gan tā pret nenoteiktu summu, kura ir vienāda ar kopējiem ienākumiem no reklāmas, kas gūti, pārraidot šo pakalpojumu, deleģē (ar iespējām tālāk deleģēt trešai sabiedrībai, kura ir reģistrēta citā dalībvalstī) visa šī pakalpojuma raidījumu pārraidīšanu un veidošanu, raidījumu programmas paziņošanu sabiedrībai, kā arī finansiālu un juridisku, personālvadības, infrastruktūras vadības un citu ar personālu saistītu pakalpojumu sniegšanu un ir skaidrs, ka lēmumi par raidījumu apvienošanu un izslēgšanu vai izmaiņām programmā, ko rada šie pasākumi, tiek izlemti un īstenoti šīs trešās sabiedrības juridiskajā adresē?

      (1)  Padomes 1989. gada 3. oktobra Direktīva 89/552/EEK par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos (OV L 298., 23. lpp.).


title: Lieta T-487/13: Prasība, kas celta 2013. gada 6. septembrī — Navarra de Servicios y Tecnologías /Komisija

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/34

         Prasība, kas celta 2013. gada 6. septembrī — Navarra de Servicios y Tecnologías/Komisija
   (Lieta T-487/13)
   2013/C 313/64
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Navarra de Servicios y Tecnologías SA (Pamplona, Spānija) (pārstāvis — A. Andérez González, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju sabiedrību, un piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums,
               norādot uz

                           —

                           valsts atbalsta neesamību tāpēc, ka šajā gadījumā valsts nav iejaukusies, pārskaitot valsts līdzekļus, saimniecisko darbību veicošiem subjektiem nav radīta neviena priekšrocība, nedz arī izkropļota konkurence vai apdraudēta tirdzniecība starp dalībvalstīm.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots LESD 106. panta 2. punkta, kā arī Amsterdamas 1997. gada 2. oktobra Līguma pielikumā esošā Protokola par sabiedriskās apraides sistēmu dalībvalstīs pārkāpums,
               norādot uz

                           —

                           pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, kuru plānošanā, organizēšanā un finansēšanā dalībvalstīm ir atzīta plaša rīcības brīvība, juridisko traktējumu;

                           —

                           prasītājas sabiedrības izdevīgāka konkurences stāvokļa neesamību; un

                           —

                           sprieduma lietā Altmark kritēriju ņemšanu vērā šajā lietā, jo ir skaidri definētas un īpaši uzticētas sabiedriskā pakalpojuma saistības un ir veiktas detalizētas un objektīvas ekonomiskās aplēses, kas nepārsniedz ar sabiedriskā pakalpojuma saistību izpildi saistītās izmaksas.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo šajā lietā ir kopīgām interesēm atbilstošs mērķis, kura sasniegšanai apšaubītais pasākums izrādās esam piemērots un samērīgs, neradot nevajadzīgus tirgus kropļojumus.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvota pilnvaru nepareiza izmantošana, kas izpaužoties kā apstrīdētā lēmuma priekšmeta neatbilstība mērķim, ko ar to patiesībā gribēts sasniegt, kā arī acīmredzamais nesamērīgums attiecībās starp tā teorētisko mērķi un pretrunā kopīgajām interesēm esošajām un kāda viena vai vairāku konkrētu saimnieciskās darbības subjektu komerciālās un saimnieciskās intereses veicinošajām piemērošanas sekām.


title: Lieta C-130/08: Prasība, kas celta 2008. gada 31. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/25

         Prasība, kas celta 2008. gada 31. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-130/08)
   (2008/C 128/46)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — M. Kontou-Durande)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai visos gadījumos nodrošinātu patvēruma pieteikuma, kuru ir iesniedzis tāds trešās valsts pilsonis, kurš saskaņā ar Regulas Nr. 343/2003 16. panta 1. punkta d) apakšpunktu, tiek uzņemts Grieķijā, izskatīšanu pēc būtības, lai vēlreiz izskatītu tā iesniegto patvēruma pieteikumu, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Regulas Nr. 343/2003 3. panta 1. punkts;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstais komisārs bēgļu lietās (“Augstais komisārs”) vērsa Komisijas uzmanību uz jautājumu par Grieķijas tiesiskajā regulējumā paredzētās procedūras, ar kuru ārvalstnieki tiek atzīti par bēgļiem, saderību ar Regulu Nr. 343/2003 tādā gadījumā, kad ārvalstnieks ir nepamatoti izceļojis no valsts, kā rezultātā ir pieņemts lēmums apturēt patvēruma pieteikuma izskatīšanas procedūru.

               2.

               Šī problēma ir saistīta ar 1999. gada 6. aprīļa Republikas Prezidenta dekrēta Nr. 61 (FEK A'63) par patvēruma pieteikuma izskatīšanas procedūras pārtraukšanu 2. panta 8. punktu. Šis tiesību noteikums ir pielīdzināms nepamatotai izraidīšanai, par kuru netiek iepriekšēji paziņots patvēruma meklētājam brīdī, kad tas atsauc savu pieteikumu, un pamatojoties uz to attiecīgā pieteikuma izskatīšana tiek apturēta ar Sabiedriskās kārtības ministrijas ģenerālsekretāra lēmumu, par kuru ieinteresētajai personai paziņo saskaņā ar procedūru, kura ir paredzēta tādos gadījumos, kuros personas uzturēšanās vieta nav zināma. Šādu lēmumu var apstrīdēt tikai tādā gadījumā, ja patvēruma meklētājs kompetentajās iestādēs ierodas ne vēlāk kā pēc trijiem mēnešiem pēc paziņojuma par lēmumu apturēt attiecīgās personas pieteikuma izskatīšanu pieņemšanas un ja šī persona iesniedz informāciju, ar kuru tā var pierādīt, ka neierašanās ir saistīta ar force majeure apstākļiem.

               3.

               Patvēruma meklētāja izbraukšana, nebrīdinot, no tās dalībvalsts, kurā viņš iesniedza savu patvēruma pieteikumu, uz citu dalībvalsti ir viena no vistipiskākajām situācijām, kuras cenšas regulēt ar Regulu Nr. 343/2003 tādā veidā, lai nodrošinātu, ka dalībvalsts, kura saskaņā ar minētās regulas 16. panta 1. punktu ir uzskatāma par kompetentu veikt izskatīšanu, veic šāda pieteikuma izskatīšana pēc būtības.

               4.

               Tomēr, lasot Republikas Prezidenta dekrēta 2. panta 8. punktā paredzētos nosacījumus kopumā, praksē nav iespējams tiesā apstrīdēt šādu lēmumu par apturēšanu un nodrošināt efektīvu pieeju bēgļa statusa atzīšanas procedūrai.

               5.

               Grieķijas Republika ir atzinusi, ka tās tiesiskais regulējums var radīt problēmas saistībā ar Regulas Nr. 343/2003 piemērošanu, un paziņoja, ka ir gatava šajā sakarā pieņemt vajadzīgos pasākumus. Līdz ar to tā piedāvāja atrisināt šo problēmu, pieņemot Republikas Prezidenta dekrētu, ar kuru valsts tiesiskajā regulējumā tika transponēta Padomes Direktīva 2005/85/EK, un precizēja tajā, ka apstrīdētie noteikumi nav piemērojami tajos gadījumos, kuros ir piemērojama Regula Nr. 343/2003.

               6.

               Tajā pašā laikā tā apsolīja, ka tiks izskatīts katrs patvēruma pieteikums, kuru iesniedz tādas personas, kuras tiek uzņemtas atpakaļ, lai veiktu atkārtotu izskatīšanu saskaņā ar Regulu Nr. 343/2003, un ka tā atcels pieņemtos lēmumus par izskatīšanas apturēšanu.

               7.

               Komisija ir ņēmusi vērā šādus Grieķijas Republikas solījumus. Neskatoties uz to, tā uzskata, ka šie pasākumi nav pietiekoši, lai nodrošinātu tiesiskās drošības aizsardzību tiktāl, ciktāl tas attiecas uz visiem tiem patvēruma pieteikumiem, kuri ir saistīti ar atbilstīgu regulas noteikumu piemērošanu, it īpaši saistībā ar katra patvēruma pieteikuma izskatīšanu pēc būtības, tādā veidā, lai būtu nodrošināta faktiska un efektīva pieeja bēgļa statusa atzīšanas procedūrai.

               8.

               Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija uzskata, ka, neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka Grieķijas Republika pēc būtības izskata patvēruma pieteikumu, kuru iesniedz tāds trešās valsts pilsonis, attiecībā uz kuru ir pieņemts lēmums par [pieteikuma izskatīšanas] apturēšanu, kas ir saistīts ar viņa patvaļīgu izceļošanu, un kurš vēlreiz tiek uzņemts saskaņā ar Regulas Nr. 343/2003 3. panta 1. punktu, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētais noteikums.


title: Lieta T-442/16: Prasība, kas celta 2016. gada 4. augustā – Šroubárna Ždánice/Padome

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/42

         Prasība, kas celta 2016. gada 4. augustā – Šroubárna Ždánice/Padome
   (Lieta T-442/16)
   (2016/C 392/55)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Šroubárna Ždánice a.s. (Kyjov, Čehijas Republika) (pārstāvis – M. Osladil, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Eiropas Savienībai ir pienākums samaksāt prasītājai summu CZK 75 502 534 apmērā kā zaudējumu atlīdzību;

               —

               piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu, kurā tiek apgalvots, ka ir izpildīti visi nosacījumi, lai tiktu konstatēta Eiropas Savienības ārpuslīgumiskā atbildība par zaudējumiem saskaņā ar LESD 268. pantu kopsakarā ar LESD 340. panta otro daļu:

               —

               noteikdama antidempinga maksājumu atsevišķu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam, kas vēlāk attiecināts arī uz importu no Malaizijas, Eiropas Savienība nav izpildījusi savas saistības, kas izriet no dalības PTO un kas īpaši paredzētas antidempinga nolīgumā;

               —

               pārkāpdama antidempinga nolīgumu, tā ir izraisījusi LESD 216. panta 2. punkta pārkāpumu;

               —

               Eiropas Savienības prettiesiskās darbības rezultātā prasītājai ir nodarīti zaudējumi CZK 75 502 534 apmērā;

               —

               pastāvēja cēloņsakarība starp zaudējumu apmēru un Eiropas Savienības prettiesisko rīcību.


title: Apvienotās lietas C-217/13 un C-218/13: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 19. jūnija spriedums ( Bundespatentgericht (Vācija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Oberbank AG (C-217/13), Banco Santander SA (C-218/13), Santander Consumer Bank AG (C-218/13)/ Deutscher Sparkassen- und Giroverband eV Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Preču zīmes — Direktīva 2008/95/EK — 3. panta 1. un 3. punkts — Preču zīme, ko veido sarkanā krāsa bez kontūrām un kas reģistrēta attiecībā uz banku pakalpojumiem — Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu — Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja — Pierādījumi — Aptauja — Brīdis, kurā ir jābūt iegūtai atšķirtspējai izmantošanas rezultātā — Pierādīšanas pienākums

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/12

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 19. jūnija spriedums (Bundespatentgericht (Vācija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Oberbank AG (C-217/13), Banco Santander SA (C-218/13), Santander Consumer Bank AG (C-218/13)/Deutscher Sparkassen- und Giroverband eV

   (Apvienotās lietas C-217/13 un C-218/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Preču zīmes - Direktīva 2008/95/EK - 3. panta 1. un 3. punkts - Preču zīme, ko veido sarkanā krāsa bez kontūrām un kas reģistrēta attiecībā uz banku pakalpojumiem - Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja - Pierādījumi - Aptauja - Brīdis, kurā ir jābūt iegūtai atšķirtspējai izmantošanas rezultātā - Pierādīšanas pienākums)
   2014/C 282/17
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundespatentgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Oberbank AG (C-217/13), Banco Santander SA (C-218/13) un Santander Consumer Bank AG (C-218/13)

      Atbildētāja: Deutscher Sparkassen- und Giroverband e.V.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 3. panta 1. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesību interpretāciju, saskaņā ar kuru procesos, kuros rodas jautājums, vai krāsas preču zīme bez kontūrām ir ieguvusi atšķirtspēju izmantošanas rezultātā, ir vienmēr nepieciešams, lai aptaujas rezultāti liecinātu par šīs preču zīmes atpazīstamības pakāpi vismaz 70 % apmērā;

               2)

               gadījumā, ja dalībvalsts nav izmantojusi Direktīvas 2008/95 3. panta 3. punkta otrajā teikumā paredzēto iespēju, šīs direktīvas 3. panta 3. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka spēkā neesamības atzīšanas procesā attiecībā uz preču zīmi, kurai nepiemīt raksturīgā atšķirtspēja, lai novērtētu, vai šī preču zīme ir ieguvusi atšķirtspēju izmantošanas rezultātā, ir jāpārbauda, vai šāda atšķirtspēja ir tikusi iegūta pirms preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas datuma. Šajā ziņā nav nozīmes apstāklim, ka apstrīdētās preču zīmes īpašnieks apgalvo, ka tā katrā ziņā ir ieguvusi atšķirtspēju izmantošanas rezultātā pēc reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas, bet pirms reģistrācijas;

               3)

               gadījumā, ja dalībvalsts nav izmantojusi Direktīvas 2008/95 3. panta 3. punkta otrajā teikumā paredzēto iespēju, minētās direktīvas 3. panta 3. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neliedz spēkā neesamības atzīšanas procesā atzīt apstrīdēto preču zīmi par spēkā neesošu, ja tai nepiemīt raksturīgā atšķirtspēja un ja tās īpašniekam neizdodas pierādīt, ka šī preču zīme pirms reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas datuma ir ieguvusi atšķirtspēju tās izmantošanas rezultātā.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta C-189/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden 2008. gada 8. maija rīkojumu — Zuid-Chemie BV / Philippo's Mineralenfabriek NV / SA , pašreizējs nosaukums — PMF productions

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden2008. gada 8. maija rīkojumu — Zuid-Chemie BV/Philippo's Mineralenfabriek NV/SA, pašreizējs nosaukums — PMF productions

   (Lieta C-189/08)
   (2008/C 183/25)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Zuid-Chemie BV

      Atbildētāja: Philippo's Mineralenfabriek NV/SV

   Prejudiciālie jautājumi

               a)

               Kāds kaitējums tādas neatļautas rīcības gadījumā, kāda ir Zuid-Chemie prasījumu pamatā, ir uzskatāms par šīs rīcības radīto sākotnējo kaitējumu: kaitējums, kas noticis, piegādājot izstrādājumu ar trūkumiem, vai kaitējums, kas noticis, izstrādājumu izmantojot parastajā veidā mērķim, kam tas ir paredzēts?

               b)

               Ja atbilde ir apstiprinoša attiecībā uz pēdējo pieņēmumu, vai vietu, kur kaitējums ir noticis, par “[to vietu] […], kur kaitējums ir noticis” Regulas Nr. 44/2001 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē var uzskatīt tikai tad, ja ir noticis fizisks kaitējums personām un lietām, vai arī tad, ja (vispirms) ir noticis tikai finansiāls zaudējums?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.).


title: Lieta T-315/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. jūlija rīkojums – Kompas MTS/Parlaments u.c. Prasība par zaudējumu atlīdzību — Pēc direktīvas par tabakas izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu transponēšanas Austrijas tiesību sistēmā radies iespējamais kaitējums — Tabakas izstrādājumu marķēšana — Ierobežojoši pasākumi attiecībā uz tabakas izstrādājumu importu — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/60

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. jūlija rīkojums – Kompas MTS/Parlaments u.c.
   (Lieta T-315/13) (1)

   (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Pēc direktīvas par tabakas izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu transponēšanas Austrijas tiesību sistēmā radies iespējamais kaitējums - Tabakas izstrādājumu marķēšana - Ierobežojoši pasākumi attiecībā uz tabakas izstrādājumu importu - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   2014/C 315/101
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kompas mejni turistični servis d.d. (Kompas MTS d.d.) (Ļubļana, Slovēnija) (pārstāvis – J. Tischler, advokāts)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji – L. Visaggio un P. Schonard), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Simm un J. Herrmann) un Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji C. Cattabriga un F. Schatz, vēlāk C. Cattabriga un S. Grünheid)

      Priekšmets

   Prasība par zaudējumu atlīdzību, kura balstīta uz LESD 268. panta un 340. panta otrās daļas kopīgajiem noteikumiem un vērsta uz kaitējuma atlīdzības saņemšanu, kuru prasītāja, iespējams, ir cietusi pēc kvantitatīvo ierobežojumu piemērošanas tabakas izstrādājumu importam Austrijas teritorijā pēc Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 5. jūnija Direktīvas 2001/37/EK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu (OV L 194, 26. lpp.) pieņemšanas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Kompas mejni turistični servis d.d. (Kompas MTS d.d.) sedz savus un atlīdzina Eiropas Parlamentam, Eiropas Savienības Padomei un Eiropas Komisijai radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 233, 10.8.2013.


title: Lieta C-86/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 12. februārī iesniedza Arbeitsgericht Siegburg (Vācija) — Hüseyin Balaban/Zelter GmbH

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 12. februārī iesniedza Arbeitsgericht Siegburg (Vācija) — Hüseyin Balaban/Zelter GmbH

   (Lieta C-86/10)
   2010/C 113/38
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Arbeitsgericht Siegburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Hüseyin Balaban

      Atbildētāja: Zelter GmbH

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar ko tiek pieļauts, ka no ekonomisku iemeslu dēļ atlaižamo darba ņēmēju vidus, līdzsvarotu vecuma grupu izveidošanas dēļ, drīkst izveidot vecuma grupas un atlasi starp pielīdzināmiem darbiniekiem veikt tādējādi, ka attiecība starp no attiecīgās vecuma grupas atlasīto darbinieku skaitu un kopumā atlaižamo pielīdzināmo darbinieku skaitu atbilst attiecībai starp attiecīgajā vecuma grupā nodarbināto darbinieku skaitu un visu šajā uzņēmumā nodarbināto darbinieku skaitu?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.).


title: Lieta C-386/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 25. februāra spriedums ( Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Firma Brita GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen (EK un Izraēlas asociācijas nolīgums — Teritoriālā piemērojamība — EK un PAO asociācijas nolīgums — Atteikums piemērot Izraēlas izcelsmes precēm piešķirto preferenciāla tarifa režīmu precēm no Jordānas Rietumkrasta — Šaubas par preču izcelsmi — Apstiprināts eksportētājs — Faktūras deklarācijas vēlāka pārbaude, ko veic importētājvalsts muitas iestādes — Vīnes Konvencija par starptautiskajām līgumtiesībām — Līgumu relatīvās iedarbības princips)

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/4

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 25. februāra spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Firma Brita GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen

   (Lieta C-386/08) (1)

   (EK un Izraēlas asociācijas nolīgums - Teritoriālā piemērojamība - EK un PAO asociācijas nolīgums - Atteikums piemērot Izraēlas izcelsmes precēm piešķirto preferenciāla tarifa režīmu precēm no Jordānas Rietumkrasta - Šaubas par preču izcelsmi - Apstiprināts eksportētājs - Faktūras deklarācijas vēlāka pārbaude, ko veic importētājvalsts muitas iestādes - Vīnes Konvencija par starptautiskajām līgumtiesībām - Līgumu relatīvās iedarbības princips)
   2010/C 100/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Firma Brita GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Hamburg — 1995. gada 20. novembrī Briselē parakstītā Eiropas un Vidusjūras valstu nolīguma, ar ko izveido apvienību starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Izraēlas Valsti, no otras puses (OV L 147, 3. lpp.) un it īpaši tā 32. un 33. panta un 4. protokola interpretācija, kā arī 1997. gada 24. februārī Briselē parakstītā Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu pagaidu asociācijas nolīguma par tirdzniecību un sadarbību starp Eiropas Kopienu, no vienas puses, un Palestīnas atbrīvošanas organizāciju (PAO), kas darbojas Jordānas Rietumkrasta un Gazas sektora Palestīniešu pašpārvaldes vārdā, no otras puses (OV L 187, 3. lpp.) interpretācija — Atteikšanās piemērot Izraēlas izcelsmes produktiem piešķirto preferenču režīmu produktiem, kuru izcelsme ir Jordānas Rietumu krastā — Valsts muitas iestāžu pilnvaras kontrolēt importa licences vēlāk, ja nav cita veida šaubu par attiecīgo preču izcelsmi, izņemot šaubas, kuras izriet no EK-Izraēlas apvienības nolīgumā minētā jēdziena “Izraēlas Valsts teritorija” atšķirīgās interpretācijas un ja nav piemērota strīdu atrisināšanas procedūra, kas paredzēta minētā nolīguma 4. protokola 33. pantā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               importētājdalībvalsts muitas iestādes var atteikties piešķirt Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumā, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Izraēlas Valsti, no otras puses, kas parakstīts Briselē 1995. gada 20. novembrī, paredzēto atvieglojumu režīmu, ja attiecīgajām precēm ir Jordānas Rietumkrasta izcelsme. Turklāt importētājdalībvalsts muitas iestādes nevar uzsākt kvalifikāciju konkursu, atstājot neatbildētu jautājumu par to, kurš no apskatāmajiem nolīgumiem, proti, Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgums, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Izraēlas Valsti, no otras puses, un Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu pagaidu asociācijas nolīgums par tirdzniecību un sadarbību starp Eiropas Kopienu, no vienas puses, un Palestīnas atbrīvošanas organizāciju (PAO), kas darbojas Jordānas Rietumkrasta un Gazas joslas Palestīniešu pašpārvaldes vārdā, no otras puses, kas parakstīts Briselē 1997. gada 24. februārī, šajā gadījumā ir piemērojams un vai izcelsmes pierādījums ir jāizsniedz Izraēlas, vai Palestīnas iestādēm;

               2)

               Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīguma, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Izraēlas Valsti, no otras puses, pielikumā pievienotā 4. protokola 32. pantā paredzētās procedūras ietvaros importētājvalsts muitas iestādēm nav saistoši eksportētājvalsts muitas iestāžu iesniegtie izcelsmes pierādījumi un to atbilde, ja minētā atbilde neietver pietiekamu informāciju šā protokola 32. panta 6. punkta izpratnē, lai noteiktu preču patieso izcelsmi. Turklāt importētājvalsts muitas iestādēm nav pienākuma vērsties Muitas sadarbības komitejā, kas izveidota ar minētā protokola 39. pantu, lai atrisinātu strīdu par minētā nolīguma teritoriālās piemērošanas jomas interpretāciju.

      (1)  OV C 285, 08.11.2008.


title: Lieta C-303/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 21. jūnijā iesniedza Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) — Guido Imfeld, Nathalie Garcet/État belge

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 21. jūnijā iesniedza Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) — Guido Imfeld, Nathalie Garcet/État belge

   (Lieta C-303/12)
   2012/C 287/33
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Liège

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Guido Imfeld un Nathalie Garcet

      Atbildētāja: État belge

      Prejudiciālais jautājums

   Vai (EKL 39.) pants pieļauj tādas Beļģijas tiesību normas nodokļu jomā, kādas ir ietvertas CIR/92 155. pantā un CIR/92 134. panta 1. punkta otrajā daļā un saskaņā ar kurām, neatkarīgi no tā, vai tiek piemērots 2008. gada 12. marta Apkārtraksts Nr. Ci.RH.331/575.420, prasītāja gūtie ienākumi Vācijā, kas ir atbrīvoti no nodokļiem atbilstoši Vācijas un Beļģijas noslēgtās Konvencijas par dubultās nodokļu uzlikšanas novēršanu 17. pantam, tiek ietverti Beļģijas nodokļa aprēķinā un tiek izmantoti par aprēķina bāzi CIR/92 paredzēto nodokļu atvieglojumu piešķiršanai, un šie atvieglojumi, piemēram, tā ienākumu daļa, kas ir atbrīvota no nodokļiem prasītāja ģimenes stāvokļa dēļ, tiek samazināti vai piešķirti mazākā apmērā nekā tad, ja abi prasītāji savus ienākumus būtu guvuši Beļģijā un ja drīzāk prasītāja, nevis prasītājs būtu guvusi lielākus ienākumus, kaut gan Vācijā prasītājs attiecībā uz viņa ienākumiem tiek aplikts ar nodokļiem kā neprecējusies persona un tādējādi nevar saņemt visus nodokļu atvieglojumus, kas ir saistīti ar viņa personīgo situāciju un ģimenes stāvokli, ko Vācijas nodokļu iestādes ņem vērā tikai daļēji?


title: lieta C-118/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission (Austrija) 2009. gada 1. aprīļa rīkojumu — Mag. lic. Robert Koller/Rechtsanwaltsprüfungskommission beim Oberlandesgericht Graz

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission (Austrija) 2009. gada 1. aprīļa rīkojumu — Mag. lic. Robert Koller/Rechtsanwaltsprüfungskommission beim Oberlandesgericht Graz
   (lieta C-118/09)
   2009/C 141/48
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission

      Lietas dalībnieki pamata procesā

   Prasītājs: Mag. lic. Robert Koller
   Atbildētājs: Rechtsanwaltsprüfungskommission beim Oberlandesgericht Graz

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīva 89/48/EEK (1) ir jāpiemēro Austrijas pilsonim, ja

                           a)

                           viņš ir sekmīgi pabeidzis tiesību zinātņu studijas Austrijā un ar grāda piešķiršanas lēmumu tam ir piešķirts akadēmiskais grāds “Magister der Rechtswissenschaften” [tiesību zinātņu maģistrs],

                           b)

                           pēc noraidījuma kārtot papildu pārbaudījumus Spānijas universitātē, kurā studiju ilgums bija mazāks par trim gadiem, viņam ar Spānijas Karalistes Izglītības un zinātnes ministrijas atzīšanas apliecību ir tikušas piešķirtas tiesības lietot Austrijas profesionālajam nosaukumam līdzvērtīgu spāņu nosaukumu “Licenciado en Derecho” un

                           c)

                           viņš, piesakoties Madrides advokātu palātā, ir saņēmis tiesības izmantot profesionālo nosaukumu “abogado” un Spānijā faktiski trīs nedēļas pirms pieteikuma iesniegšanas un, pirmās instances lēmuma taisīšanas brīdī, augstākais piecus mēnešus ir strādājis advokāta profesijā.

               2)

               Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiktu atbildēts apstiprinoši:
               Vai EuRAG pants ir interpretējams tādējādi, ka ar Direktīvu 89/48/EEK ir saderīgi, ja tiesību zinātņu studiju pabeigšana Austrijā, kā arī pēc papildu pārbaudījumu nokārtošanas Spānijas universitātē pēc mazāk kā trīs gadiem iegūtas tiesības izmantot spāņu akadēmisko nosaukumu “Licenciado en Derecho” nav pietiekams pielaišanai atbilstības pārbaudījumam Austrijā atbilstoši EuRAG 24. panta 1. punktam bez pierādījuma par praksi, kas prasīta valsts tiesību aktos (RAO 2. panta 2. punkts), ja pieteikuma iesniedzējs Spānijā bez pielīdzināmas prakses prasības tiek pielaists “abogado” profesijas praktizēšanai un tur šajā profesijā ir strādājis trīs nedēļas līdz pieteikuma iesniegšanai un pirmās instances lēmuma taisīšanas brīdī, augstākais, piecus mēnešus?

               3)

               Tiesvedība tiek apturēta līdz Eiropas Kopienu Tiesas prejudiciāla nolēmuma saņemšanai.

      (1)  OV L 19, 16. lpp.


title: lieta T-202/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Caroline Ogou iesniedza 2005. gada 18. maijā

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/33

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Caroline Ogou iesniedza 2005. gada 18. maijā
   (lieta T-202/05)
   (2005/C 193/56)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 18. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Karolīna Ogū [Caroline Ogou], ar dzīvesvietu Abidžanā [Abidjan] (Kotdivuāra), kuru pārstāv Marks-Albērs Luka [Marc-Albert Lucas], kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2004. gada 6. aprīļa Paziņojumu par konkursu COM/PB/04 un tajā minētos norādījumus par elektroniskās pieteikšanās procedūru vai vismaz paziņojuma IX.1. punktu;

               —

               atzīt par prettiesiskiem tās kandidatūras pieteikšanai radītos šķēršļus, kā rezultātā viņai 2004. gada 12. maijā nebija pieejama elektroniskā pieteikuma veidlapa, kas noteikta Paziņojumā par konkursu paredzētajā procedūrā;

               —

               atcelt “Task Force Concours Interne” lēmumu, kas tai paziņots elektroniski 2004. gada 12. maijā un ar ko noraidīts tās pieteikums, ko viņa tam bija nosūtījusi tajā pašā dienā citā formātā;

               —

               atcelt šādus turpmākos konkursa procedūras dokumentus:

                           —

                           Civildienesta noteikumu 28. panta a), b) un c) punktā paredzētajiem nosacījumiem atbilstošo kandidātu sarakstu, ko sagatavojusi iecēlējinstitūcija un kas nodots atlases komisijai kopā ar katra kandidāta personīgo lietu,

                           —

                           to atlases komisijas sagatavoto kandidātu sarakstu, kas atbilst Paziņojumā par konkursu paredzētajiem nosacījumiem,

                           —

                           piemēroto kandidātu sarakstu, ko atlases komisija sagatavojusi darba beigās,

                           —

                           un lēmumus par iecelšanu amatā, ko iecēlējinstitūcija pieņēmusi vai būtu pieņēmusi, pamatojoties uz iepriekš minēto;

               —

               vajadzības gadījumā atcelt Personāla un administrācijas nodaļas ģenerāldirektora 2005. gada 3. februāra lēmumu, ar ko noraidīta viņas 2004. gada 12. augusta sūdzība par iepriekšminētajiem apstrīdētajiem dokumentiem,

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, kas ir Komisijas vietējā darbiniece, nevarēja elektroniski pieteikties iekšējā konkursā COM/PB/04 pārcelšanai no C kategorijas uz B kategoriju atbilstoši Paziņojumam par konkursu, jo Komisija bija izveidojusi tādu elektroniskās pieteikšanās sistēmu, lai konkursā nevarētu pieteikties vietējie darbinieki.
   Prasītāja norāda, ka Paziņojuma par konkursu III.1. punkts, kurā paredzēts, ka konkursā atļauts pieteikties ierēdņiem un pagaidu darbiniekiem un ka tādējādi tajā nav atļauts pieteikties vietējiem darbiniekiem, neatbilst Civildienesta noteikumu 4. un 27. pantam un 29. panta 1. punkta b) apakšpunktam, kā arī vienlīdzīgas attieksmes principam. Tādējādi šķēršļi, kas tika radīti, lai viņa nevarētu pieteikumu aizpildīt “tiešsaistē”, bija prettiesiski. Prasītāja šajā sakarā apgalvo, ka vietējie darbinieki, kas iestādē strādā, pamatojoties uz publiskajām tiesībām, ir daļa no iekšējā vai Civildienesta noteikumos paredzētā personāla, un tiem principā ir tiesības piedalīties iekšējos konkursos, kas izsludināti uz amatiem, kuros paredzēts veikt uzdevumus, kas līdzvērtīgi ierēdņu vai pagaidu darbinieku uzdevumiem, un ka aizliegumu tiem piedalīties iekšējos konkursos neattaisno ne ieņemamajiem amatiem izvirzītās prasības, ne arī tas atbilst dienesta interesēm.
   Prasītāja arī norāda, ka Paziņojuma par konkursu IX punkts, kā arī kandidātiem sagatavoto norādījumu 2. punkts ir pretrunā Civildienesta noteikumu III pielikuma 2., 4. un 5. pantam, ciktāl tajos paredzēta obligāta elektroniskās pieteikšanās procedūra, kas radīja šķēršļus prasītājas kandidatūras pieteikšanai.


title: Lieta C-262/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 14. maijā iesniedza Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) — Ekkehard Aleweld / Condor Flugdienst GmbH

text:
               27.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 14. maijā iesniedza Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) — Ekkehard Aleweld/Condor Flugdienst GmbH

   (Lieta C-262/13)
   2013/C 215/09
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Rüsselsheim

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ekkehard Aleweld

      Atbildētājs: Condor Flugdienst GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai regulas (1) 7. pantā paredzētās tiesības saņemt kompensāciju pastāv arī tādā gadījumā, ja rezervētā lidojuma izlidošana kavējas vairāk par trīs stundām un pasažieris rezervē lidojumu citā aviosabiedrībā, un līdz ar to sākotnēji rezervētā lidojuma paredzētā ielidošanas laika kavējums tiek ievērojami samazināts, un ja gan sākotnējais lidojums, gan to aizstājošais lidojums galamērķī ir nonākuši ar daudz vairāk nekā trīs stundu ilgu kavējumu?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai saistībā ar regulas 8. panta 1. punkta piemērošanu ir nozīme tam, vai ir beidzies regulas 6. panta 1. punkta iii) ievilkumā norādītais piecu stundu termiņš?

               3)

               Vai ir nozīme tam, vai pasažieris pats ir izdarījis sākotnējās rezervācijas grozījumus vai arī šie grozījumi ir tikuši izdarīti ar atbildētāja palīdzību?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta T-228/10: Prasība, kas celta 2010. gada 21. maijā — Telefónica /Komisija

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/28

         Prasība, kas celta 2010. gada 21. maijā — Telefónica/Komisija
   (Lieta T-228/10)
   2010/C 195/44
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājsa: Telefónica, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller un J. Domínguez Pérez, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmuma 1. panta 1. punktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir par lēmumu, kurš ir apstrīdēts arī lietā T-219/10 Autogrill España/Komisija, lietā T-221/10 Iberdrola/Komisija, T-225/10 Banco Bilbao Vizcaya Argentaria/Komisija un T-227/10 Banco Santander/Komisija.
   Prasības pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi iepriekš minētajās lietās izvirzītajiem.