title: Lieta F-87/06: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 27. marta rīkojums — Manté /Padome (Ierēdņi — Atalgojums — Iekārtošanās pabalsts — Norīkots valsts eksperts, kas ir iecelts par ierēdni — Nepamatota maksājuma atprasījums — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/42

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 27. marta rīkojums — Manté/Padome
   (Lieta F-87/06) (1)

   (Ierēdņi - Atalgojums - Iekārtošanās pabalsts - Norīkots valsts eksperts, kas ir iecelts par ierēdni - Nepamatota maksājuma atprasījums - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2007/C 96/88)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Thierry Manté, Woluwe-Saint-Pierre (Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Simm un I. Sulce)
   Priekšmets
   Pirmkārt, Padomes iecēlējinstitūcijas 2005. gada 22. augusta lēmuma, ar ko prasītājam — bijušajam norīkotajam valsts ekspertam, kurš ir kļuvis par Eiropas Kopienu ierēdni — ir atteikts piešķirt iekārtošanās pabalstu un ir pieprasīts to atmaksāt, atcelšana un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina pusi no Manté tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 237, 30.9.2006., 19. lpp.


title: Lieta T-317/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 13. aprīļa spriedumu lietā F-38/10 Vakalis /Komisija 2011. gada 14. jūnijā iesniedza Ioannis Vakalis

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/24

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 13. aprīļa spriedumu lietā F-38/10 Vakalis/Komisija 2011. gada 14. jūnijā iesniedza Ioannis Vakalis

   (Lieta T-317/11 P)
   2011/C 282/52
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Ioannis Vakalis (Luvinate, Itālija) (pārstāvis — S. A. Pappas, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               apmierināt pirmajā instancē iesniegtos prasījumus, izņemot to, ko Civildienesta tiesa pamatoti atzinusi par nepieņemamu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelācijas sūdzību tiek lūgts atcelt Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 13. aprīļa spriedumu lietā F-38/10 Vakalis/Komisija.
   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesas argumentācija ir neloģiska, jo netiek izdarīti secinājumi no tās konstatācijām, tiktāl, ciktāl tā esot konstatējusi, ka Komisijai bija jāņem vērā maiņas kursa izmaiņas. Tomēr Komisija neesot ņēmusi vērā šo jautājumu. Tādēļ pārsūdzētajā spriedumā esot sniegts neloģisks pamatojums.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta esot pārpratusi tai uzdoto jautājumu. No pārsūdzētā sprieduma izrietot, ka Civildienesta tiesa esot sapratusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs tai jautā, vai atšķirīga attieksme pret ierēdņiem, kas ir pakļauti 1969. gada Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta vispārējām izpildes normām (turpmāk tekstā — “VIN”), un tiem, kas ir pakļauti attiecīgajām 2004. gada normām, ir prettiesiska, kaut gan Civildienesta tiesai uzdotais jautājums bija par to, vai “jaunās VIN ir diskriminējošas, jo tajās vienādi noteikumi tiek piemēroti dažādām situācijām”. Šajā ziņā apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka Civildienesta tiesa nepamatoti ir noraidījusi pamatu par vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir veikusi pamatojuma aizvietošanu. Apelācijas sūdzības iesniedzējs, pirmkārt, apgalvo, ka VIN budžetārais pamatojums ir ticis izvirzīts vienīgi tiesas sēdē un, otrkārt, ka šis pamatojums atšķiroties no tā, kas ticis sniegts apelācijas sūdzības iesniedzējam, kad tika noraidīta tā sūdzība (pamatojums, kuru Civildienesta tiesa ir atzinusi par nepietiekamu). Saskaņā ar judikatūru Civildienesta tiesai nav jākompensē iespējamais pamatojuma trūkums vai jāpapildina šāds Komisijas pamatojums, pievienojot vai aizvietojot elementus, kas neizriet no paša apstrīdētā lēmuma.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo Civildienesta tiesa esot noraidījusi pamatu par vienlīdzīgas attieksmes principu, tādēļ, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs neesot pierādījis, ka pastāvēja nepamatota atšķirīga attieksme. Tomēr apelācijas sūdzības iesniedzējs esot pierādījis, ka attiecīgā atšķirīgā attieksme neesot bijusi pamatota ar Euro ieviešanu, kura bija sākotnējais pamatojums sūdzības noraidīšanai.


title: Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht 2009. gada 27. marta lūgums EBTA tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Inconsult Anstalt pret Finanzmarktaufsicht (Lieta E-4/09)

text:
               3.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 208/5

      Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht2009. gada 27. marta lūgums EBTA tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Inconsult Anstalt pret Finanzmarktaufsicht

   (Lieta E-4/09)
   2009/C 208/05
   Ar 2009. gada 27. marta vēstuli, kuru Tiesas kanceleja saņēma 2009. gada 14. aprīlī, Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht (Finanšu tirgus iestādes Apelācijas komisija) lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Inconsult Anstalt pret Finanzmarktaufsicht saistībā ar šādu jautājumu.

               1)

               Kā ir jāinterpretē Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 9. decembra Direktīvas 2002/92/EK par apdrošināšanas starpniecību 2. panta 12. punkts attiecībā uz kritērijiem, atbilstoši kuriem tīmekļa vietni var uzskatīt par “pastāvīgu informācijas nesēju”?


title: Lieta C-389/11 P: Tiesas 2012. gada 4. jūlija rīkojums — Région Nord-Pas-de-Calais/Communauté d'Agglomération du Douaisis , Eiropas Komisija (Apelācija — Valsts atbalsts — Dzelzceļa aprīkojuma būvniecība — Lēmumi, ar kuriem atbalstu atzīst par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdod to atgūt)

text:
               6.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/4

         Tiesas 2012. gada 4. jūlija rīkojums — Région Nord-Pas-de-Calais/Communauté d'Agglomération du Douaisis, Eiropas Komisija
   (Lieta C-389/11 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Dzelzceļa aprīkojuma būvniecība - Lēmumi, ar kuriem atbalstu atzīst par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdod to atgūt)
   2012/C 303/06
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Région Nord-Pas-de-Calais (pārstāvji — M. Cliquennois un F. Cavedon, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Communauté d'Agglomération du Douaisis, Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Giolito un B. Stromsky)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 12. maija spriedumu apvienotajās lietās T-267/08 un T-279/08 Région Nord-Pas-de-Calais/Komisija un Communauté d'Agglomération du Douaisis/Komisija, ar kuru ir noraidītas prasības, sākotnēji, atcelt Komisijas 2008. gada 2. aprīļa Lēmumu C(2008) 1089, galīgā redakcija, pēc tam — atcelt Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmumu C(2010) 4112, galīgā redakcija, par valsts atbalstu C 38/2007 (ex NN 45/2007), ko Francija īstenojusi Arbel Fauvet Rail SA labā — Dzelzceļa aprīkojuma būvniecība — Ar kopējo tirgu nesaderīga atbalsta atgūšana — Tiesību uz aizstāvību un sacīkstes principa pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Région Nord-Pas-de-Calais sedz tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 290, 01.10.2011.


title: Lieta C-281/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 9. novembrī ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Montex Holdings Ltd pret Diesel SpA (Preču zīmes — Direktīva 89/104/EEK — Preču zīmes īpašnieka tiesības aizliegt preču ar identisku apzīmējumu tranzītu caur dalībvalsts teritoriju, kurā šī preču zīme ir aizsargāta — Nelikumīga ražošana — Asociēta valsts)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/16

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 9. novembrī (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Montex Holdings Ltd pret Diesel SpA

   (Lieta C-281/05) (1)

   (Preču zīmes - Direktīva 89/104/EEK - Preču zīmes īpašnieka tiesības aizliegt preču ar identisku apzīmējumu tranzītu caur dalībvalsts teritoriju, kurā šī preču zīme ir aizsargāta - Nelikumīga ražošana - Asociēta valsts)
   (2006/C 326/31)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesgerictshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Montex holdings Ltd

      Atbildētāja: Deisel SpA

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolemumu — Bundesgerichtshof — EKL 28., 29. un 30. panta un Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.), 5. panta 1. un 3. punkta interpretācija — Preču zīmes īpašnieka tiesības aizliegt preču ar identisku apzīmējumu tranzītu dalībvalstī, kurā šī preču zīme ir aizsargāta — Aizsardzības galamērķa valstī neesamība
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 5. panta 1. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka preču zīmes īpašnieks dalībvalstī, kurā šī preču zīme ir aizsargāta, kas šajā gadījumā ir Vācijas Federatīvā Republika, ar preču zīmi aptvertu preču, kurām ir piemērota ārējā tranzīta procedūra, tranzītu ar galamērķi citā dalībvalstī, kas šajā gadījumā ir Īrija un kurā šādas aizsardzības nav, var aizliegt tikai tad, ja trešā persona laikā, kad šīm precēm ir piemērota ārējā tranzīta procedūra, attiecībā uz tām veic darbības, kas neizbēgami izraisa to laišanu apgrozībā minētajā tranzīta dalībvalstī;

               2)

               šajā sakarā principā nav nozīmes tam, vai preces ar galamērķi dalībvalstī izcelsme ir asociētā vai trešā valsts, kā arī tam, vai izcelsmes valstī tā tika ražota likumīgi, vai arī pārkāpjot minētajā valstī spēkā esošās preču zīmes īpašnieka tiesības.

      (1)  OV C 243, 01.10.2005.


title: Apvienotās lietas C-247/15 P, C-253/15 P un C-259/15 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 26. janvāra spriedums – Maxcom Ltd, Chin Haur Indonesia, PT, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija Apelācija — Dempings — Īstenošanas regula (ES) Nr. 501/2013 — No Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas nosūtītu velosipēdu imports — Galīgā antidempinga maksājuma, ko piemēro Ķīnas izcelsmes velosipēdu importam, attiecināšana uz šo importu — Regula (EK) Nr. 1225/2009 — 13. pants — Apiešana — 18. pants — Sadarbības neesamība — Pierādījumi — Savstarpēji atbilstošu netiešu pierādījumu kopums

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/13

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 26. janvāra spriedums – Maxcom Ltd, Chin Haur Indonesia, PT, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija
   (Apvienotās lietas C-247/15 P, C-253/15 P un C-259/15 P) (1)

   (Apelācija - Dempings - Īstenošanas regula (ES) Nr. 501/2013 - No Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas nosūtītu velosipēdu imports - Galīgā antidempinga maksājuma, ko piemēro Ķīnas izcelsmes velosipēdu importam, attiecināšana uz šo importu - Regula (EK) Nr. 1225/2009 - 13. pants - Apiešana - 18. pants - Sadarbības neesamība - Pierādījumi - Savstarpēji atbilstošu netiešu pierādījumu kopums)
   (2017/C 104/20)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

   (Lieta C-247/15 P)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Maxcom Ltd (pārstāvji – L. Ruessmann, advokāts, un J. Beck, solicitor)

      Pārējie lietas dalībnieki: Chin Haur Indonesia, PT (pārstāvji – T. Müller-Ibold, Rechtsanwalt, un F.-C. Laprévote, avocat), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji S. Boelaert, vēlāk H. Marcos Fraile, M. B. Driessen, pārstāvji, kam palīdz R. Bierwagen un C. Hipp, Rechtsanwälte), Eiropas Komisija (pārstāvji – J. F. Brakeland un M. França)
   (Lieta C-253/15 P)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland un M. França)

      Pārējie lietas dalībnieki: Chin Haur Indonesia PT (pārstāvji – T. Müller-Ibold, Rechtsanwalt, un F.-C. Laprévote, avocat), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji S. Boelaert, vēlāk H. Marcos Fraile, M. B. Driessen, pārstāvji, kam palīdz R. Bierwagen un C. Hipp, Rechtsanwälte), Maxcom Ltd (pārstāvji – L. Ruessmann, advokāts, un J. Beck, solicitor)

   (Lieta C-259/15 P)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji S. Boelaert, vēlāk H. Marcos Fraile, M. B. Driessen, pārstāvji, kam palīdz R. Bierwagen un C. Hipp, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Chin Haur Indonesia PT (pārstāvji – T. Müller-Ibold, Rechtsanwalt, un F.-C. Laprévote, avocat), Eiropas Komisija (pārstāvji – J. F. Brakeland un M. França), Maxcom Ltd (pārstāvji – L. Ruessmann, advokāts, un J. Beck, solicitor)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 19. marta spriedumu Chin Haur Indonesia/Padome (T-412/13, EU:T:2015:163);

               2)

               Chin Haur Indonesia PT Vispārējā tiesā celto prasību atcelt tiesību aktu lietā T-412/13 noraidīt;

               3)

               Chin Haur Indonesia PT sedz savus, kā arī atlīdzina Maxcom Ltd un Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus, kas radušies gan pirmajā instancē lietā T-412/13, gan apelācijas tiesvedībās;

               4)

               Chin Haur Indonesia PT atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus saistībā ar apelācijas tiesvedību lietā C-253/15 P;

               5)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar apelācijas tiesvedībām lietās C-247/15 P un C-259/15 P, kā arī tiesvedību pirmajā instancē lietā T-412/13.

      (1)  OV C 262, 10.8.2015.

      OV C 254, 3.8.2015.


title: Lieta C-541/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 28. novembrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) — Ralf Schuster /Vācijas Federatīvā Republika

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 28. novembrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) — Ralf Schuster/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-541/12)
   2013/C 46/27
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ralf Schuster

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Savienības primārās un/vai sekundārās tiesības, šajā gadījumā it īpaši Direktīva 2000/78/EK (1), kurās noteikts pilnīgs nepamatotas diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums, ir jāinterpretē tādējādi, ka šis aizliegums attiecas arī uz valsts tiesību normām par federācijas ierēdņu atalgojumu?

               2)

               Ja uz 1. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai no šo Savienības primāro un/vai sekundāro tiesību interpretācijas izriet, ka valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru ierēdņa pamatalgas apmērs, viņam stājoties civildienesta attiecībās, noteicoši ir atkarīgs no viņa vecuma un galu galā pieaug atkarībā no civildienesta attiecību ilguma, ir uzskatāma par tiešu vai netiešu diskrimināciju vecuma dēļ?

               3)

               Ja arī uz 2. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai šādas valsts tiesību normas attaisnošana ar likumdošanas mērķi atlīdzināt darba pieredzi ir pretrunā Savienības primāro un/vai sekundāro tiesību interpretācijai?

               4)

               Ja arī uz 3. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai, ja nav ieviesti nediskriminējoši tiesību akti par atalgojumu, Savienības primāro un/vai sekundāro tiesību interpretācijai atbilst kādas citas tiesiskās sekas, nevis algas ar atpakaļejošu spēku izmaksāšana diskriminētajām personām atbilstoši viņu atalgojuma pakāpes augstākajam līmenim?
               Vai tādējādi diskriminācijas aizlieguma pārkāpuma tiesiskās sekas izriet no pašām Savienības primārām un/vai sekundārām tiesībām, šajā gadījumā it īpaši no Direktīvas 2000/78/EK, vai tiesības izriet tikai no Eiropas tiesībām atbilstošas valsts atbildības Savienības tiesību nepilnīgas transponēšanas dēļ?

               5)

               Vai Savienības primāro un/vai sekundāro tiesību interpretācijai ir pretrunā valsts pasākums, atbilstoši kuram tiesības uz (pēc)apmaksu vai tiesības uz kompensāciju ir atkarīgas no tā, vai ierēdnis tās ir izmantojis savlaicīgi?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, OV L 303, 16. lpp.


title: Lieta C-219/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State (Beļģija) 2007. gada 27. aprīļa rīkojumu — VZW de Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers un VZW Andibel /Beļģijas valsts

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State (Beļģija) 2007. gada 27. aprīļa rīkojumu — VZW de Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers un VZW Andibel/Beļģijas valsts
   (Lieta C-219/07)
   (2007/C 155/25)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Raad van State van België
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: VZW de Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers un VZW Andibel

      Atbildētāja: Beļģijas valsts
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Kopienu Dibināšanas līguma (turpmāk tekstā — “EKL”) 30. pants, to aplūkojot atsevišķi vai kopā ar Padomes 1996. gada 9. decembra Regulu (EK) Nr. 338/97 (1) par savvaļas dzīvnieku un augu sugu aizsardzību, reglamentējot to tirdzniecību, ir interpretējams tādējādi, ka ar 1986. gada 14. augustaWet betreffende de bescherming en het welzijn der dieren [Likuma par dzīvnieku aizsardzību un labklājību] 3a. panta 1. punktu īstenošanas nolūkos ieviestais dzīvnieku importa un tirdzniecības aizliegums saistībā ar zīdītājiem, kas tiek ievesti no citām ES dalībvalstīm un kas nav ietverti regulas B, C vai D pielikumā vai kas nav minēti regulā, nav pamatots, ja šie zīdītāji šajā dalībvalstī tiek turēti saskaņā ar to izcelsmes valsts tiesību normām un tās ir saderīgas ar regulas noteikumiem?

               2)

               Vai ar EKL 30. pants vai Regulu (EK) Nr. 338/97 liedz piemērot tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, ar ko, pamatojoties uz tiesību normām par dzīvnieku aizsardzību, aizliedz izmantot dzīvniekus komerciāliem nolūkiem, izņemot tos, kas skaidri norādīti valsts tiesību normās, ja šo pasākumu mērķi aizsargāt šīs sugas ir iespējams tikpat efektīvi īstenot arī ar citiem pasākumiem, kas mazāk ierobežo Kopienas iekšējo tirgu?

      (1)  OV L 61, 1. lpp.


title: Lieta C-548/12: Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 13. marta spriedums ( Landgericht Krefeld (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Marc Brogsitter / Fabrication de Montres Normandes Eurl. , Karsten Fräßdorf Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Jurisdikcija civillietās un komerclietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — Īpašā jurisdikcija — 5. panta 1. un 3. punkts — Prasība sakarā ar civiltiesisku atbildību — Līgumisks vai delikta raksturs

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/10

         Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 13. marta spriedums (Landgericht Krefeld (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Marc Brogsitter/Fabrication de Montres Normandes Eurl., Karsten Fräßdorf

   (Lieta C-548/12) (1)

   (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Jurisdikcija civillietās un komerclietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - Īpašā jurisdikcija - 5. panta 1. un 3. punkts - Prasība sakarā ar civiltiesisku atbildību - Līgumisks vai delikta raksturs)
   2014/C 135/10
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Landgericht Krefeld

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Marc Brogsitter

      Atbildētāji: Fabrication de Montres Normandes Eurl., Karsten Fräßdorf

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Landgericht Krefeld – Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.) 5. panta 1. punkta interpretācija – Īpašā jurisdikcija – Kompetentajā tiesā celta prasība deliktu jomā – Situācija, kurā ir izdarīta neatļauta darbība saistībā ar līgumu starp tās veicēju un no tā cietušo un kurā attiecīgās tiesas atrašanās vieta, kurā pamatpienākums ir jāizpilda, atrodas citā dalībvalstī – Tiesa, kurai ir piekritība, noteikšana

      Rezolutīvā daļa:

   Tādas prasības par civiltiesisko atbildību kā pamatlietā, kurām valsts tiesībās ir delikta raksturs, tomēr ir jāuzskata par ietilpstošām “lietās, kas attiecas uz līgumiem” Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 5. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē, ja pārmestā rīcība var tikt uzskatīta par tādu līgumsaistību neizpildi, kuras var tikt noteiktas, ņemot vērā līguma priekšmetu.

      (1)  OV C 101, 6.4.2013.


title: Lieta C-126/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Dioikitiko Protodikeio Tripolis 2006. gada 3. marta  nolēmumu lietā  CARREFOUR — MARINOPOULOS AE  pret  Nomarchiaki Aftodioikisi Tripolis

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Dioikitiko Protodikeio Tripolis2006. gada 3. marta nolēmumu lietā CARREFOUR—MARINOPOULOS AE pret Nomarchiaki Aftodioikisi Tripolis

   (Lieta C-126/06)
   (2006/C 108/13)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa

      Dioikitiko Protodikeio Tripolis (Tripolises Pirmās instances administratīvā tiesa) (Grieķija).
   Lietas dalībnieki pamata procesā
   Prasītājs: CARREFOUR — MARINOPOULOS AE.
   Atbildētāja: Nomarchiaki Aftodioikisi Tripolis (Tripolises provinces administrācija).
   Prejudiciālie jautājumi

               a)

               Vai iepriekšējā atļauja, kas ir minēta nolēmuma par prejudiciālo jautājumu uzdošanu pamatojuma daļā un kas tiek pieprasīta iepriekš apceptu maizes izstrādājumu (“bake-off” produktu) laišanai apgrozībā, ir pasākums, kas ir līdzvērtīgs importa kvantitatīvajam ierobežojumam EKL 28. panta nozīmē?

               b)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, vai iepriekšējas atļaujas, kas ir nepieciešama maizes izstrādājumu cepšanai, mērķis ir izvirzīts tikai attiecībā uz kvalitāti tādā nozīmē, ka tirgotās maizes īpašības nošķir tikai pēc maizes kvalitātes (maizes smarža, garša, krāsa un garozas izskats) un tās uzturvērtības (Tiesas 2002. gada 5. novembra spriedums lietā C-325/00 Komisija/Vācija, Recueil, I-9977. lpp.)), vai tās mērķis ir arī aizsargāt patērētājus un sabiedrības veselību no iespējamiem viltojumiem kvalitātes ziņā (Grieķijas Valsts Padomes spriedums 3852/2002)?

               c)

               Ņemot vērā to, ka iepriekš minētais ierobežojums vienādi attiecas uz visiem iepriekš apceptu maizes izstrādājumu (“bake-off” produktu) ražotājiem gan vietējā, gan Kopienu tirgū, vai šis jautājums ir saistīts ar Kopienu tiesībām un vai šis ierobežojums ir tāds, kas tieši vai netieši, faktiski vai potenciāli skar šo preču tirdzniecību starp dalībvalstīm?


title: lieta T-304/05: Prasība, kas celta 2005. gada 4. augustā — Cain Cellers/ITSB

text:
               15.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 257/15

         Prasība, kas celta 2005. gada 4. augustā — Cain Cellers/ITSB
   (lieta T-304/05)
   (2005/C 257/29)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cain Cellars, Inc., Senthelēna [St. Helena] (Amerikas Savienotās Valstis), ko pārstāv V.-V. Vodrihs [W.-W. Wodrich], Rechtsanwalt un J. K. F. Albrehts [J. K. F. Albrecht], Rechtsanwalt

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes un paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Atbildētāja (Apelāciju pirmās padomes) 2005. gada 23. maija lēmumu (lieta Nr. R 0975/2004-1);

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme piecstūra formā attiecībā uz preci “vīns”, kas ietilpst 33. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 425 121

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: prasītājas iesniegto apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: no juridiskā viedokļa nav nozīmes tam, vai reģistrācijai pieteiktā preču zīme ir ģeogrāfiska figūra, jo, tā kā apzīmējums funkcionē kā preču zīme, tas ir, var komerciāli identificēt preci, nozīme ir vienīgi vidusmēra patērētāja, kas ir normāli informēts un saprātīgi uzmanīgs un apdomīgs, uztverei. Atbildētājs Apstrīdētajā lēmumā šo izvērtēšanas kritēriju vēra nav ņēmis. Piecstūra figūra ir neparasta un uzkrītoša; attiecīgi, tai ir atšķirtspēja un tā norāda preces komerciālo izcelsmi. No tā izriet, ka Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta paredzētais šķērslis neiestājas pret pieteiktās preču zīmes reģistrāciju.


title: Lieta F-21/13: Prasība, kas celta 2013. gada 8. martā — ZZ /Komisija

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/55

         Prasība, kas celta 2013. gada 8. martā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-21/13)
   2013/C 156/101
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji — T. Bontinck, S. Greco, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu par prasītājas pensijas tiesību pārskaitīšanu Savienības pensiju programmā, pamatojoties uz aprēķina priekšlikumu, kurā ir piemēroti jaunie VĪN, kas attiecas uz Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. pantu

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par prettiesisku Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta Vispārējo īstenošanas noteikumu 9. pantu;

               —

               līdz ar to atcelt Padomes 2012. gada 23. maija Ģenerālsekretariāta lēmumu, ar kuru prasītājai sniedz priekšlikumu, ko tā parakstījusi 2012. gada 19. jūlijā, pārskaitīt pensijas tiesības atbilstoši Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punktam, pamatojoties uz 11.10.2011. VĪN;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus atbilstoši Civildienesta tiesas Reglamenta 87. panta 1. punktam.


title: Lieta C-68/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 13. februārī iesniedza Grondwettelijk Hof (Beļģija) – X, otra lietas dalībniece: Ministerraad

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 13. februārī iesniedza Grondwettelijk Hof (Beļģija) – X, otra lietas dalībniece: Ministerraad

   (Lieta C-68/15)
   (2015/C 146/24)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Grondwettelijk Hof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: X

      Atbildētāja: Ministerraad

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram:

                           a)

                           citā dalībvalstī reģistrētas sabiedrības, kurām ir pastāvīgs uzņēmums Beļģijā, maksā nodokli, ja tās nolemj izmaksāt dividendes, kuras nav iekļautas sabiedrības galīgajā ar nodokli apliekamajā peļņā, neraugoties uz to, vai peļņa plūdusi no Beļģijas pastāvīgā uzņēmuma uz galveno uzņēmējdarbības subjektu, kamēr sabiedrības, kuras ir reģistrētas citā dalībvalstī un kurām ir Beļģijas meitasuzņēmums, neapliek ar šādu nodokli, ja tās nolemj izmaksāt dividendes, kas nav iekļautas sabiedrības galīgajā ar nodokli apliekamajā peļņā, neraugoties uz to, vai meitasuzņēmums ir izmaksājis dividendes?

                           b)

                           citā dalībvalstī reģistrētas sabiedrības ar pastāvīgo uzņēmumu Beļģijā, paturot Beļģijā gūto peļņu pilnībā, tiek apliktas ar nodokli, nolemjot izmaksāt dividendes, kuras nav iekļautas galīgajā ar nodokli apliekamajā peļņā, kamēr Beļģijas sabiedrības ar šādu nodokli netiek apliktas, ja tās patur peļņu pilnībā?

               2)

               Vai Padomes 2011. gada 30. novembra Direktīvas 2011/96/ES (1) par kopējo sistēmu nodokļu uzlikšanai, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs, 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiek piemērots nodoklis, kas ieturams izcelsmes vietā, ja valsts tiesiskā regulējuma norma prasa aplikt ar nodokli peļņu, ko meitasuzņēmums ir izmaksājis mātesuzņēmumam, jo tajā pašā taksācijas laikposmā tiek izmaksātas dividendes un ar nodokli apliekamā peļņa tiek pilnībā vai daļēji samazināta, atskaitot riska kapitālu un/vai pārceltos nodokļa zaudējumus, kamēr atbilstoši valsts tiesiskajam regulējumam peļņa netiktu aplikta ar nodokli, ja meitasuzņēmums to paturētu un neizmaksātu mātesuzņēmumam?

               3)

               Vai Direktīvas 2011/96/ES 4. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram ar nodokli apliek dividenžu izmaksu, ja šis tiesiskais regulējums ir piemērojams tad, ja sabiedrība izmaksā saņemtu dividendi kādā vēlākā gadā, nevis tajā gadā, kad tā pati to saņēma, un tai ir jāmaksā nodoklis par dividendi, kura pārsniedz iepriekš minētajā direktīvas 4. panta 3. punktā noteikto robežvērtību, kas tā nav gadījumā, ja šī sabiedrība izmaksā dividendi tajā gadā, kad tā to saņem?

      (1)  OV L 345, 8. lpp.


title: Lieta T-103/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 20. novembra spriedums — P /Komisija (Ierēdņi — Atalgojums — Neatļauta prombūtne — Atlīdzības zaudēšana — Noteikumu 59. pants — Medicīniskā izziņa)

text:
               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/12

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 20. novembra spriedums — P/Komisija
   (Lieta T-103/05) (1)

   (Ierēdņi - Atalgojums - Neatļauta prombūtne - Atlīdzības zaudēšana - Noteikumu 59. pants - Medicīniskā izziņa)
   (2008/C 8/22)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: P, Barselona (Spānija) (pārstāvis — M. Griful i Ponsati, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji J. Currall un L. Lozano Palacios, pēc tam J. Currall un I. Martínez del Peral)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt 2004. gada 10. maija Komisijas lēmumu par prasītāja prombūtnes atzīšanu par neatļautu no 2004. gada 16. marta un atlīdzības zaudēšanu no 2004. gada 15. aprīļa līdz pienākumu pildīšanas uzsākšanai Preses un komunikāciju ģenerāldirektorātā Briselē.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasība ir noraidīta;

               2)

               katra puse sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 132, 28.5.2005.


title: Lieta T-387/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 9. septembra spriedums — Evropaïki Dynamiki /Komisija (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Publikāciju biroja uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Informātikas pakalpojumu sniegšana — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Piešķiršanas kritēriji un apakškritēriji — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīga attieksme — Pārskatāmība — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/35

      Vispārējās tiesas 2010. gada 9. septembra spriedums — Evropaïki Dynamiki/Komisija
      (Lieta T-387/08) (1)

      (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Publikāciju biroja uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Informātikas pakalpojumu sniegšana - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Piešķiršanas kritēriji un apakškritēriji - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienlīdzīga attieksme - Pārskatāmība - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
      (2010/C 288/66)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannakis un Paraskevi Katsimani, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Manhaeve un N. Bambara, kam palīdz J. Stuyck, advokāts)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība atcelt Eiropas Savienības Publikāciju biroja 2008. gada 20. jūnija lēmumu, ar kuru tika noraidīts prasītājas piedāvājums saistībā ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus publiskā iepirkuma procedūrā Nr. AO 10185 par informātikas pakalpojumiem SEI-BUD/AMD/CR sistēmu uzturēšanai un saistītajiem pakalpojumiem, kā arī lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam, un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE sedz 90 % savu tiesāšanās izdevumu un atlīdzina 90 % Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumu, savukārt Eiropas Komisija sedz 10 % savu tiesāšanās izdevumu un atlīdzina 10 % Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis tiesāšanās izdevumu.

         (1)  OV C 301, 22.11.2008.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 16. martā lietā T-283/02 EnBW Kernkraft GmbH pret Eiropas Kopienu Komisiju (TACIS programma — Pakalpojumi, kas sniegti saistībā ar atomelektrostaciju Ukrainā — Neesoša atlīdzība — Pirmās instances tiesas kompetence — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Ārpuslīgumiska atbildība)

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/24

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 16. martā
   lietā T-283/02 EnBW Kernkraft GmbH pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (TACIS programma - Pakalpojumi, kas sniegti saistībā ar atomelektrostaciju Ukrainā - Neesoša atlīdzība - Pirmās instances tiesas kompetence - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Ārpuslīgumiska atbildība)
   (2005/C 132/44)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā T-283/02 EnBW Kernkraft GmbH, iepriekš — Gemeinschaftskernkraftwerk Neckar GmbH, Nekarvesthaima [Neckarwestheim] (Vācija), ko pārstāv advokāts S. Cikgrafs [S. Zickgraf], pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — S. Frīza [S. Fries] un F. Hofmeisters [F. Hoffmeister], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību atlīdzināt zaudējumus saskaņā ar EKL 288. pantu, kas celta nolūkā atlīdzināt kaitējumu, ko cietusi prasītāja sakarā ar to, ka Komisija nav samaksājusi par pakalpojumiem, ko prasītāja sniegusi TACIS programmas ietvaros saistībā ar atomelektrostaciju Zaporožjē (Ukrainā), Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs I. Legāls [H. Legal], tiesnese V. Tīli [V. Tiili] un tiesnesis V. Vadapals [V. Vadapalas], sekretāre D. Kristensena [D. Christensen], administratore, 2005. gada 16. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 289, 23.11.2002.


title: Apvienotās lietas T-37/07 un T-323/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 2. septembra spriedums — El Morabit/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi terorisma apkarošanas nolūkā — Līdzekļu iesaldēšana — Personu, grupu un organizāciju saraksts — Prasība atcelt tiesību aktu)

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/23

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 2. septembra spriedums — El Morabit/Padome
   (Apvienotās lietas T-37/07 un T-323/07) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi terorisma apkarošanas nolūkā - Līdzekļu iesaldēšana - Personu, grupu un organizāciju saraksts - Prasība atcelt tiesību aktu)
   2009/C 256/42
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Mohamed El Morabit, Amsterdama (Nīderlande) (pārstāvis — U. Sarikaya, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — E. Finnegan, G. Van Hegelsom un B. Driessen)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. Wissels un M. de Mol, kā arī, lietā T-37/07, M. de Grave un, lietā T-323/07, Y. de Vries un M. Noort); un Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — lietā T-37/07 S. Boelaert un J. Aquilina, un lietā T-323/07 P. van Nuffel un S. Boelaert)

      Priekšmets

   Lūgums daļēji atcelt, pirmkārt, Padomes 2007. gada 28. jūnija Lēmumu 2007/445/EK, ar ko īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un atceļ Lēmumus 2006/379/EK un 2006/1008/EK (OV L 169, 58. lpp.), un, otrkārt, Padomes 2006. gada 21. decembra Lēmumu 2006/1008/EK, ar ko īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām (OV L 379, 123. lpp.), ciktāl prasītāja uzvārds parādās to personu, grupu un organizāciju sarakstā, uz ko attiecas šie noteikumi.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Mohamed El Morabit sedz savus, kā arī atlīdzina Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija un Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 82, 14.04.2007.


title: Lieta C-229/10: Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 21. marta rīkojums ( Tribunal Cível da Comarca do Porto (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maria Alice Pendão Lapa Costa Ferreira , Alexandra Pendão Lapa Ferreira / Companhia de Seguros Tranquilidade SA (Reglamenta 99. pants — Civiltiesiskās atbildības apdrošināšana saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu — Direktīvas 72/166/EEK, 84/5/EEK un 90/232/EEK — Tiesības uz atlīdzību, pamatojoties uz mehānisko transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu — Apdrošinātās personas civiltiesiskā atbildība — Cietušās personas līdzdarbība kaitējuma nodarīšanā — Tiesību uz atlīdzinājumu izslēgšana vai ierobežošana)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/39

         Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 21. marta rīkojums (Tribunal Cível da Comarca do Porto (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maria Alice Pendão Lapa Costa Ferreira, Alexandra Pendão Lapa Ferreira/Companhia de Seguros Tranquilidade SA

   (Lieta C-229/10) (1)

   (Reglamenta 99. pants - Civiltiesiskās atbildības apdrošināšana saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu - Direktīvas 72/166/EEK, 84/5/EEK un 90/232/EEK - Tiesības uz atlīdzību, pamatojoties uz mehānisko transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu - Apdrošinātās personas civiltiesiskā atbildība - Cietušās personas līdzdarbība kaitējuma nodarīšanā - Tiesību uz atlīdzinājumu izslēgšana vai ierobežošana)
   2013/C 225/66
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Cível da Comarca do Porto

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Maria Alice Pendão Lapa Costa Ferreira, Alexandra Pendão Lapa Ferreira

      Atbildētāja: Companhia de Seguros Tranquilidade SA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Judicial da Comarca do Porto — Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīvas 72/166/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību (OV L 103, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā: 6. nod., 1. sēj., 10. lpp.), Padomes 1983. gada 30. decembra Direktīvas 84/5/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu (OV 1984, L 8, 17. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā: 6. nod., 7. sēj., 3. lpp.), Padomes 1990. gada 14. maija Direktīvas 90/232/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu (OV L 129, 33. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā: 6. nod., 1 sēj., 249. lpp., it īpaši tās 1.a panta), Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. maija Direktīvas 2000/26/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu lietošanas civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, ar kuru tiek grozītas Padomes Direktīvas 73/239/EEK un 88/357/EEK (Ceturtā direktīva par mehānisko transportlīdzekļu apdrošināšanu) (OV L 181, 65. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā: 6. nod., 3. sēj. 331. lpp.) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/14/EK, ar ko groza Padomes Direktīvas 72/166/EEK, 84/5/EEK, 88/357/EEK un 90/232/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/26/EK attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu lietošanu (OV L 149, 14. lpp.), interpretācija — Valsts tiesību norma, kurā atbildība par risku, kas izriet no mehānisko transportlīdzekļu satiksmes, tiek izslēgta, ja par negadījuma izraisīšanu ir atbildīgs tikai un vienīgi minētajā negadījumā cietušais gājējs, un negadījumā cietušo personu tiesības uz kaitējuma atlīdzību ļauts izslēgt vai samazināt no tā, ka cietusī persona ir sekmējusi kaitējuma rašanos, izrietoša līdzvainīguma gadījumā

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīva 72/166/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību, Padomes 1983. gada 30. decembra Otrā direktīva 84/5/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu un Padomes 1990. gada 14. maija Trešā direktīva 90/232/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu ir jāinterpretē tādējādi, ka tām nav pretrunā civiltiesisko atbildību reglamentējošās valsts tiesību normas, kas negadījumā cietušās personas tiesības prasīt atlīdzinājumu no negadījumā iesaistītā mehāniskā transportlīdzekļa civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas ļauj izslēgt vai ierobežot, pamatojoties uz to, ka konkrētajā gadījumā ir konstatēts, ka šai cietušajai personai nodarītā kaitējuma nodarīšanā ir vai nu tikai un vienīgi, vai daļēji vainojama viņa pati.

      (1)  OV C 195, 17.7.2010.


title: Lieta T-384/06: Prasība, kas celta 2006. gada 13. decembrī — IBP un International Building Products France pret Komisiju

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/32

         Prasība, kas celta 2006. gada 13. decembrī — IBP un International Building Products France pret Komisiju
   (Lieta T-384/06)
   (2007/C 20/49)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: IBP Ltd, Tiptona (Apvienotā Karaliste) un International Building Products France SA, Sartruvila (Francija) (pārstāvji — M. Clough, QC, un A. Aldred, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītājām par laika posmu no 2001. gada 23. novembra līdz 2004. gada 1. aprīlim;

               —

               jebkurā gadījumā atcelt prasītājām uzlikto naudas sodu vai samazināt to tādā apmērā, kādu Tiesa uzskata par piemērotu, ņemot vērā visus apstākļus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājas lūdz daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 20. septembra Lēmumu C(2006) 4180, galīgā redakcija, lietā COMP/F-1/38.121 — Veidgabali, ar kuru Komisija konstatēja, ka prasītājas kopā ar citiem uzņēmumiem ir pārkāpušas EKL 81. pantu un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonas 53. pantu, nosakot cenas, vienojoties par cenu sarakstiem, vienojoties par atlaidēm un atvieglojumiem, vienojoties par cenu paaugstināšanas ieviešanas mehānismiem, sadalot valstu tirgus, sadalot klientu lokus un apmainoties ar citu komerciālu informāciju.
   Savas prasības pamatojumā prasītājas norāda, ka Komisija ir pārkāpusi EKL 81. pantu, secinādama, ka prasītājas bija viena, kompleksa un nepārtraukta EKL 81. pantam pretrunā esoša pārkāpuma līdzdalībnieces laika posmā no 2001. gada 23. novembra līdz 2004. gada 1. aprīlim, lai gan tās rīcībā esošie pierādījumu atbilstoši prasītāju teiktajam šādu atzinumu nepamato.
   Turklāt prasītājas apgalvo, ka pretēji EKL 253. pantam Komisija savu atzinumu nav pamatojusi vai arī ir pamatojusi nepietiekami.
   Prasītājas apgalvo arī to, ka Komisija, konstatēdama pārkāpumus, iepriekš neizvirzot iebildumus prasītājām vai neļaujot prasītājām izteikties pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas, ir pārkāpusi viņu tiesības tikt uzklausītām.
   Runājot par prasītājām uzliktā naudas soda atcelšanu vai samazināšanu, tās apgalvo, ka:

               a)

               Komisija nav piemērojusi Regulas Nr. 17 (1) 15. panta 2. punktu, Regulas Nr. 1/2003 (2) 23. panta 2. punktu un 5. panta a) punktu 1998. gada Pamatnostādnēs sodanaudas [naudas soda] noteikšanai (3);

               b)

               Komisija ir uzlikusi International Building Products France naudas sodu EUR 5,63 miljonu apmērā divreiz par vienu un to pašu pārkāpumu;

               c)

               Komisija nav pareizi piemērojusi 1998. gada Pamatnostādnes naudas soda noteikšanai;

               d)

               Komisija nav pareizi piemērojusi 1996. gada paziņojumu par sadarbību (4).

      (1)  Padomes 1962. gada 6. februāra Regula Nr. 17, Pirmā Regula par Līguma [81.] un [82.] panta īstenošanu (OV, Speciālizdevums angļu valodā: 1959.–1962., 87. lpp.).

      (2)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).

      (3)  Komisijas 1998. gada 14. janvāra paziņojums ar nosaukumu “Pamatnostādnes sodanaudas [naudas soda] noteikšanai, piemērojot regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu” (OV 1998, C 9, 3. lpp.).

      (4)  Komisijas Paziņojumu par atbrīvojumu no sodanaudas [naudas soda] vai sodanaudas [naudas soda] samazināšanu karteļa gadījumos (OV 1996, C 207, 4. lpp.).


title: Lieta T-240/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 1. jūnija spriedums – Grupo Bimbo/EUIPO (Batoniņa ar četriem apļiem forma) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Batoniņa ar četriem apļiem forma — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Tiesības uz aizstāvību — Regulas Nr. 207/2009 75. pants — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/28

         Vispārējās tiesas 2016. gada 1. jūnija spriedums – Grupo Bimbo/EUIPO (Batoniņa ar četriem apļiem forma)
   (Lieta T-240/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Batoniņa ar četriem apļiem forma - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Tiesības uz aizstāvību - Regulas Nr. 207/2009 75. pants - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2016/C 251/31)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mehiko, Meksika) (pārstāvis – N. Fernández Fernández-Pacheco, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – A. Muñiz Rodríguez un A. Schifko)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 2. marta lēmumu lietā R 1602/2014–1 attiecībā uz pieteikumu par trīsdimensiju apzīmējuma, ko veido batoniņa ar četriem apļiem forma, kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Grupo Bimbo, SAB de CV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 236, 20.7.2015.


title: Lieta C-219/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 9. maijā iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr/Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 9. maijā iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr/Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz

   (Lieta C-219/12)
   2012/C 243/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

      Atbildētāja: Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz

      Ieinteresētā persona: Thomas Fuchs

      Prejudiciālais jautājums

   Vai tādas energotīklam pievienotas fotogalvaniskās iekārtas ekspluatācija, neesot iespējai neatkarīgi akumulēt enerģiju, uz privātām vajadzībām paredzētas dzīvojamās ēkas vai blakus tai, kura tehniski ir projektēta tā, lai ar iekārtu ģenerētās elektrības daudzums ilgstoši nepārsniegtu vienģimenes ēkā privātām vajadzībām patērētās enerģijas kopējo daudzumu, ir iekārtas ekspluatētāja “saimnieciskā darbība” Sestās direktīvas 77/388/EEK (1) 4. panta izpratnē?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta C-612/14: Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 27. februāra rīkojums (Handelsgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stephan Naumann/Austrian Airlines AG

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/22

         Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 27. februāra rīkojums (Handelsgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stephan Naumann/Austrian Airlines AG

   (Lieta C-612/14) (1)

   (2015/C 213/41)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 89, 16.3.2015.


title: Lieta T-157/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 3. marta rīkojums – People’s Mojahedin Organization of Iran/Padome

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/38

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 3. marta rīkojums – People’s Mojahedin Organization of Iran/Padome
   (Lieta T-157/07) (1)

   2009/C 90/59

      Tiesvedības valoda – angļu

   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 140, 23.06.2007.


title: Lieta C-45/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hof van Beroep te Brussel (Beļģija) 2008. gada 8. februāra rīkojumu — Spector Photo Group NV un Chris Van Raemdonck / Commisie voor het Bank -, Financie- en Assurantiewezen

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hof van Beroep te Brussel (Beļģija) 2008. gada 8. februāra rīkojumu — Spector Photo Group NV un Chris Van Raemdonck/Commisie voor het Bank -, Financie- en Assurantiewezen

   (Lieta C-45/08)
   (2008/C 107/21)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa

      Hof van Beroep te Brussel (Briseles Apelācijas tiesa)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Spector Photo Group NV un Chris Van Raemdonck

      Atbildētājs: Commisie voor het Bank -, Financie- en Assurantiewezen

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2003/6/EK (1) normas, it īpaši tās 2. pants, izņemot normas, kas skaidri atļauj dalībvalstīm brīvi veikt savus pasākumus, uzskatāmas par pilnīgu saskaņošanu vai arī tās kopumā attiecas tikai uz minimālu saskaņošanu?

               2)

               Vai Direktīvas 2003/6/EK 2. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tikai tas fakts vien, ka direktīvas 2. panta 1. punktā paredzētā persona, [kuras] rīcībā ir iekšējā informācija, iegādājas vai atsavina finanšu instrumentus, uz ko attiecas minētā informācija, vai mēģina tos iegādāties vai atsavināt savā vai trešās personas vārdā, vienlaikus nozīmē to, ka šī persona izmanto iekšējo informāciju?

               3)

               Gadījumā, ja atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša, vai ir jāpieņem, ka, piemērojot Direktīvas 2003/6/EK 2. panta 1. punktu, ir nepieciešams, lai tiktu pieņemts apzināts lēmums par iekšējās informācijas izmantošanu?
               Vai gadījumā, ja šāds lēmums var arī nebūt rakstveidā, ir nepieciešams, lai lēmums par šādas informācijas izmantošanu izriet no apstākļiem, ko nav iespējams interpretēt citādi, vai arī ir pietiekami, ja šos apstākļus ir iespējams interpretēt šādā izpratnē?

               4)

               Ja, lai konstatētu Direktīvas 2003/6/EK 14. panta paredzētā administratīvā soda samērīgumu, ir jāņem vērā gūtā peļņa, vai ir jāpieņem, ka par iekšējo informāciju uzskatāmā fakta atklāšana faktiski ir ievērojami ietekmējusi finanšu instrumenta cenu?
               Ja atbilde ir apstiprinoša, kādam jābūt minimālajām cenu svārstībām, lai tās varētu uzskatīt par ievērojamām?

               5)

               Neatkarīgi no tā, vai cenas svārstībām pēc informācijas atklāšanas ir jābūt ievērojamām vai nē: kāds laikposms pēc informācijas atklāšanas ir jāņem vērā, lai konstatētu cenu svārstību apmēru, un kāds laikposms ir jāņem vērā, izvērtējot iegūto mantisko labumu, lai noteiktu piemērotu sodu?

               6)

               Vai soda samērīguma vērtējuma kontekstā Direktīvas 2003/6/EK 14. pants ir interpretējams tādējādi, ka, ja dalībvalsts papildu administratīvajam sodam ir paredzējusi iespēju piemērot kriminālsodu, vai soda samērīguma izvērtēšanas nolūkā ir jāņem vērā naudas soda iespēja un/vai apmērs kriminālprocesa ietvaros?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīva 2003/6/EK par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu un tirgus manipulācijām (tirgus ļaunprātīgu izmantošanu) (OV L 96, 12.4.2003., 16. lpp.).


title: Tiesas spriedums (2014. gada 3. oktobris) lietā E-21/13 – Fédération Internationale de Football Association pret EBTA Uzraudzības iestādi (Prasība atcelt – Televīzijas apraide – Direktīvas 2010/13/ES 14. pants – EEZ valstij sabiedriski nozīmīgi notikumi – FIFA Pasaules kauss – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Tiesības uz īpašumu – Pamatojums)

text:
               7.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 150/9

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2014. gada 3. oktobris)
   lietā E-21/13

      Fédération Internationale de Football Association pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Prasība atcelt – Televīzijas apraide – Direktīvas 2010/13/ES 14. pants – EEZ valstij sabiedriski nozīmīgi notikumi – FIFA Pasaules kauss – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Tiesības uz īpašumu – Pamatojums)
   (2015/C 150/09)
   Lietā E-21/13 Fédération Internationale de Football Association pret EBTA Uzraudzības iestādi attiecībā uz PRASĪBU daļēji atcelt EBTA Uzraudzības iestādes 2013. gada 16. jūlija Lēmumu Nr. 309/13/COL par to pasākumu atbilstību EEZ tiesību aktiem, kuri Norvēģijai jāveic saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2010/13/ES (2010. gada 10. marts) par to, lai koordinētu dažus dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos paredzētus noteikumus par audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšanu (OV L 95, 15.4.2010., 1. lpp.), 14. pantu, Tiesa, kuras sastāvā ir Per Christiansen (priekšsēdētāja vietas izpildītājs, Páll Hreinsson (tiesnesis referents) un Martin Ospelt (īpaši ieceltais tiesnesis), 2014. gada 3. oktobrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Ar šo Tiesa:

               1)

               noraida prasību;

               2)

               piespriež Fédération Internationale de Football Association segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-427/13: Prasība, kas celta 2013. gada 12. augustā — Gruppo Norton /ITSB — Marín Nicolás ( “Gruppo Norton S.r.l.” )

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/30

         Prasība, kas celta 2013. gada 12. augustā — Gruppo Norton/ITSB — Marín Nicolás (“Gruppo Norton S.r.l.”)
   (Lieta T-427/13)
   2013/C 313/56
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gruppo Norton Srl (Carini, Itālija) (pārstāvis — M. García Lirola, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Victoriano Marín Nicolás (Alcantarilla, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               izskatot lietu pēc būtības, nospriest, ka preču zīme ir reģistrējama attiecībā uz visām pieteiktajām precēm

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Gruppo Norton S.r.l.” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. un 9. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 169 753

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Victoriano Marín Nicolás

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas preču zīme “NORTON HISPANO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību atzīt par nepieņemamu

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpums


title: Lieta T-11/98: Vispārējās tiesas 2010. gada 7. janvāra rīkojums — van Hest /Padome un Komisija

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/50

         Vispārējās tiesas 2010. gada 7. janvāra rīkojums — van Hest/Padome un Komisija
   (Lieta T-11/98) (1)

   2010/C 63/88

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 72, 07.03.1998.


title: Lieta T-797/14: Prasība, kas celta 2014. gada 6. decembrī  – Skype /ITSB – Sky International  ( “SKYPE” )

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/58

         Prasība, kas celta 2014. gada 6. decembrī – Skype/ITSB – Sky International (“SKYPE”)
   (Lieta T-797/14)
   (2015/C 046/74)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Skype (Dublin, Īrija) (pārstāvji – A. Carboni un M. Browne, solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Sky International AG (Zug, Šveice)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “SKYPE” – reģistrācijas pieteikums Nr. 9 724 394

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 29. septembra lēmums lietā R 1075/2013–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un nodot pieteikumu atpakaļ izskatīšanai ITSB;

               —

               piespriest ITSB un jebkurai personai, kas iestājusies lietā, segt savus izdevumus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, kā arī apelācijas procesā Apelāciju ceturtajā padomē lietā R 1075/2013–4 un Iebildumu nodaļā iebildumu procesā B 1 870 834 radušos tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/1

         (2008/C 128/01)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 116, 9.5.2008

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 107, 26.4.2008

      OV C 92, 12.4.2008

      OV C 79, 29.3.2008

      OV C 64, 8.3.2008

      OV C 51, 23.2.2008

      OV C 37, 9.2.2008

   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-565/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. decembrī iesniedza Tribunal d'instance d'Orléans (Francija) — LCL Le Crédit Lyonnais, SA/Fesih Kalhan

text:
               9.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. decembrī iesniedza Tribunal d'instance d'Orléans (Francija) — LCL Le Crédit Lyonnais, SA/Fesih Kalhan

   (Lieta C-565/12)
   2013/C 38/20
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal d'instance d'Orléans

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: LCL Le Crédit Lyonnais, SA

      Atbildētājs: Fesih Kalhan

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai efektīvu, samērīgu un preventīvu sankciju piemērošanas prasībai, kas noteikta Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīvā 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem (1), gadījumā, ja aizdevēji nepilda direktīvā noteiktos pienākumus, ir pretrunā tādu noteikumu pastāvēšana, kas ļauj aizdevējam, kuram piemērota tiesību uz procentu maksājumiem atņemšanas sankcija, kā to paredz Francijas tiesību akti, saņemt pēc sankcijas piemērošanas automātiski piešķiramos procentus, kuru likme atbilst likumiskajai procentu likmei, kas paaugstināta par pieciem punktiem divus mēnešus pēc izpildāma tiesas lēmuma un ko piemēro patērētāja neatmaksātajām summām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīva 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK (OV L 133, 66. lpp.).


title: Lieta C-354/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 27. jūnijā iesniedza Arbeitsgericht Verden (Vācija) – Ute Kleinsteuber/Mars GmbH

text:
               26.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 350/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 27. jūnijā iesniedza Arbeitsgericht Verden (Vācija) – Ute Kleinsteuber/Mars GmbH

   (Lieta C-354/16)
   (2016/C 350/18)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Arbeitsgericht Verden

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ute Kleinsteuber

      Atbildētāja: Mars GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

                           a)

                           Vai atbilstošās Savienības tiesību normas, it īpaši Direktīvas 97/81 par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu (1), kas grozīta ar Direktīvu 98/23 (2), pielikumā iekļautā Pamatnolīguma par nepilna darba laika darbu 4. klauzulas 1. un 2. punkts, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīvas 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (3), 4. pants, to lasot kopsakarā ar 2000. gada 27. novembra Direktīvu 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (4), ir jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj tādas valsts tiesību normas vai praksi, kurās, nosakot arodpensijas apmēru, tiek nošķirts starp darba ienākumu, kas nesasniedz likumiskās pensiju apdrošināšanas maksimālo iemaksu aprēķina slieksni, un darba ienākumu, kas pārsniedz maksimālo iemaksu aprēķina slieksni (tā saucamā “dalītā pensiju aprēķina formula”), un, to darot, ienākums no nepilna darba laika darba netiek vērtēts tādējādi, ka vispirms tiek aprēķināts par pilna darba laika darbu maksājamais ienākums, no tā tiek aprēķināta ienākuma daļa, kas nesasniedz un kas pārsniedz maksimālo iemaksu aprēķina slieksni, un tad šī attiecība tiek pārnesta uz samazināto ienākumu no nepilna darba laika darba?
                           Ja atbilde uz pirmā jautājuma a) punktu ir noliedzoša:

                           b)

                           Vai atbilstošās Savienības tiesību normas, it īpaši Direktīvas 97/81 par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu, kas grozīta ar Direktīvu 98/23, pielikumā iekļautā Pamatnolīguma par nepilna darba laika darbu 4. klauzulas 1. un 2. punkts, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīvas 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos, 4. pants, to lasot kopsakarā ar 2000. gada 27. novembra Direktīvu 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj tādas valsts tiesību normas vai praksi, kurās, nosakot arodpensijas apmēru, tiek nošķirts starp darba ienākumu, kas nesasniedz likumiskās pensiju apdrošināšanas maksimālo iemaksu aprēķina slieksni, un darba ienākumu, kas pārsniedz maksimālo iemaksu aprēķina slieksni (tā saucamā “dalītā pensiju aprēķina formula”), un attiecībā uz darba ņēmēju, kura daļēji ir strādājusi pilna darba laika darbu un daļēji – nepilna darba laika darbu, netiek piemērota dažādos laika posmos (piemēram, atsevišķos kalendārajos gados) iedalīta pieeja, bet gan tiek aprēķināta vienota nodarbinātības pakāpe par visu darba tiesisko attiecību ilgumu un dalītā pensiju aprēķina formula tiek piemērota tikai tādējādi iegūtai vidējai darba samaksai?

               2.

               Vai atbilstošās Savienības tiesību normas, it īpaši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. pantā nostiprinātais un ar 2000. gada 27. novembra Direktīvu 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, it īpaši tās 1., 2. un 6. pantu, precizētais diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj tādas valsts tiesību normas vai praksi, kurās ir paredzēts noteikt arodpensiju tādā apjomā, kas atbilst attiecībai starp uzņēmumā nostrādāto laiku un laiku no darba uzsākšanas uzņēmumā līdz pensijas vecuma sasniegšanai likumiskās pensiju apdrošināšanas sistēmā (pro rata temporis aprēķins atbilstoši m/n-tel principam), ierobežojot maksimālo vērā ņemamo darba stāžu uzņēmumā, kā rezultātā darba ņēmēji, kuri uzņēmumā strādājuši, nodarbinātības attiecības uzsākot jaunībā, saņem mazāku arodpensiju nekā darbinieki, kuri uzņēmumā strādājuši, nodarbinātības attiecības uzsākot lielākā vecumā, lai gan abu kategoriju darbinieki uzņēmumā ir nostrādājuši vienādu laiku?

      (1)  Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīva 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu (OV 1998, L 14, 9. lpp.).

      (2)  Padomes 1998. gada 7. aprīļa Direktīva 98/23/EK par to, lai Direktīvu 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu attiecinātu uz Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (OV 1998, L 131, 10. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīva 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (pārstrādāta versija) (OV 2006, L 204, 23. lpp.).

      (4)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.).


title: Lieta C-51/16: Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 26. aprīļa spriedums (Rechtbank Noord-Holland (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stryker EMEA Supply Chain Services BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējais muitas tarifs — Tarifu pozīcijas — Preču klasifikācija — Implantu skrūves, kas ir paredzētas ievietošanai cilvēka ķermenī, lai ārstētu kaulu lūzumus vai nostiprinātu protēzes — Kombinētā nomenklatūra — Pozīcija 9021 — Īstenošanas regula (ES) Nr. 1212/2014 — Spēkā esamība

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/4

         Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 26. aprīļa spriedums (Rechtbank Noord-Holland (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stryker EMEA Supply Chain Services BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond

   (Lieta C-51/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējais muitas tarifs - Tarifu pozīcijas - Preču klasifikācija - Implantu skrūves, kas ir paredzētas ievietošanai cilvēka ķermenī, lai ārstētu kaulu lūzumus vai nostiprinātu protēzes - Kombinētā nomenklatūra - Pozīcija 9021 - Īstenošanas regula (ES) Nr. 1212/2014 - Spēkā esamība)
   (2017/C 195/05)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Noord-Holland

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Stryker EMEA Supply Chain Services BV

      Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond

      Rezolutīvā daļa:

   Kombinētā nomenklatūra, kas ir ietverta I pielikumā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2014. gada 16. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1101/2014, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās pozīcijā 9021 ir ietveramas tādas medicīnisko implantu skrūves, kādas tiek aplūkotas pamatlietā, ciktāl šiem izstrādājumiem ir īpašības, kas tās nošķir no parastiem izstrādājumiem, jo tie ir galīgi izgatavoti un ļoti precīzi, kā arī to izgatavošanas metodes un to īpašās funkcijas dēļ. It īpaši tas, ka tādas medicīnisko implantu skrūves, kādas tiek aplūkotas pamatlietā, var ievietot ķermenī tikai ar īpašiem medicīniskiem instrumentiem, nevis ar parastiem instrumentiem, ir īpašība, kas jāņem vērā, lai nošķirtu šīs medicīniskā implanta skrūves no parastiem izstrādājumiem.

      (1)  OV C 136, 18.4.2016.


title: Lieta C-244/09: Prasība, kas celta 2009. gada 3. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/4

         Prasība, kas celta 2009. gada 3. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-244/09)
   2009/C 233/07
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal un W. Mölls)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, ierobežojot degresīvu amortizāciju par valsts teritorijā esošu ēku nolietojumu saskaņā ar Einkommensteuergesetz (Likums par ienākuma nodokli) 7. panta 5. punktu, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi EKL 56. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šīs prasības priekšmets ir Vācijas Likuma par ienākuma nodokli (Einkommensteuergestz) normas, saskaņā ar kurām nekustamā īpašuma aplikšanā ar nodokli tā sauktā degresīvā nolietojuma amortizācija, tas ir, par lineāro amortizācijas likmju augstāku likmju izmantošana pirmajā amortizācijas perioda posmā, tiek attiecināta vienīgi uz valsts teritorijā esošu nekustamo īpašumu.
   Šāda atšķirīga attieksme pret valsts teritorijā un ārvalstīs esošu īpašumu ir pretrunā ar EKL 56. pantā garantēto kapitāla brīvu apriti. Tiesas pastāvīgajā judikatūrā ir noteikts, ka šī norma aizliedz visus pasākumus, kas pārrobežu kapitāla apriti padara neizdevīgāku nekā vienkārši iekšzemes kapitāla apriti un tādējādi attur valsts iedzīvotājus no pārrobežu kapitāla aprites īstenošanas.
   Pamatojoties uz izskatāmo tiesisko regulējumu, ar nodokli apliekama investora likviditātes stāvoklis ārvalstīs esoša nekustamā īpašuma gadījumā ir neizdevīgāks nekā valsts teritorijā esoša īpašuma gadījumā. Tā rezultātā ieguldījumi ārvalstīs esošā nekustamajā īpašumā nav tik izdevīgi kā ieguldījumi valsts teritorijā esošā nekustamajā īpašumā, un investori var tikt atturēti būvēt vai iegūt nekustamo īpašumu citā dalībvalstī. Judikatūrā ir noteikts, ka likviditātes stāvokļa uzlabošana gadījumā, ja ieguldījums tiek veikts valsts teritorijā esošā nekustamajā īpašumā, ir nodokļu priekšrocība, kas ir jāņem vērā, salīdzinot attieksmi pret iekšzemes un pārrobežu situācijām.
   Lai arī izskatāmais diskriminējošais tiesiskais regulējums attiecas tikai uz ēkām, kuru būvatļaujas pieteikums vai pirkuma līgums tika attiecīgi iesniegts vai noslēgts līdz 2006. gada 1. janvārim, kapitāla brīvas aprites ierobežojums tādējādi nav novērsts, jo degresīva amortizācija par nolietojumu ir ilglaicīgs faktors.
   Vācijas valdība uzskata, ka minēto ierobežojumu pamato primāri vispārējo interešu apsvērumi; izskatāmā tiesiskā regulējuma mērķis ir veicināt īres namu celtniecību Vācijā.
   Šajā sakarā ir jāpiebilst, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru valsts tautsaimniecības veicināšana nav mērķis, kura dēļ varētu attaisnot pamatbrīvību ierobežošanu. Pat ja īres namu celtniecības veicināšanas mērķis tiktu atzīts kā ar tautsaimniecību nesaistīts mērķis, degresīvās amortizācijas stingrais ierobežojums uz valsts teritorijā esošām ēkām nebūtu nedz vajadzīgs, nedz samērīgs. Īres namu celtniecības veicināšana Vācijā netiktu ierobežota, ja degresīvā amortizācija tiktu piemērota arī attiecībā uz citās dalībvalstīs esošu nekustamo īpašumu.
   Līdz ar to Vācijas valdība nav norādījusi nevienu pamatu, ar ko varētu attaisnot konstatēto kapitāla brīvas aprites aizskārumu.


title: Lieta T-140/10: Prasība, kas celta 2010. gada 26. martā — Hans Günter Söns /ITSB — Settimio ( “GREAT CHINA WALL” )

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/39

         Prasība, kas celta 2010. gada 26. martā — Hans Günter Söns/ITSB — Settimio (“GREAT CHINA WALL”)
   (Lieta T-140/10)
   2010/C 148/66
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hans Günter Söns (Wehr, Vācija) (pārstāvis — M. Schwabe, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Alfredo Settimio (Losandželosa, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 26. janvāra lēmumu lietā R 281/2009-1;

               —

               uzdot atbildētājam atzīt par spēkā neesošu reģistrēto Kopienas preču zīmi, attiecībā uz kuru iesniegts pieteikums par atzīšanu par spēkā neesošu, un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “GREAT CHINA WALL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18., 24. un 25. klasē

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītājs

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par atzīšanu par spēkā neesošu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta c) un g) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini piemēroja konkrētās tiesību normas; starptautisko nolīgumu par ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību pārkāpums


title: Lieta C-172/11: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 28. jūnija spriedums ( Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Georges Erny/Daimler AG — Werk Wörth (Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — LESD 45. pants — Regula (EEK) Nr. 1612/68 — 7. panta 4. punkts — Nediskriminācijas princips — Piemaksa darbiniekiem, kuri pirms pensionēšanās ir iecelti nepilna darba laika režīmā, izmaksātajam atalgojumam — Pārrobežu darba ņēmēji, kuriem ir jāmaksā ienākuma nodoklis dzīvesvietas dalībvalstī — Algas nodokļa nosacīta ņemšana vērā nodarbinātības dalībvalstī)

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/6

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 28. jūnija spriedums (Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Georges Erny/Daimler AG — Werk Wörth

   (Lieta C-172/11) (1)

   (Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - LESD 45. pants - Regula (EEK) Nr. 1612/68 - 7. panta 4. punkts - Nediskriminācijas princips - Piemaksa darbiniekiem, kuri pirms pensionēšanās ir iecelti nepilna darba laika režīmā, izmaksātajam atalgojumam - Pārrobežu darba ņēmēji, kuriem ir jāmaksā ienākuma nodoklis dzīvesvietas dalībvalstī - Algas nodokļa nosacīta ņemšana vērā nodarbinātības dalībvalstī)
   2012/C 258/09
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Georges Erny

      Atbildētāja: Daimler AG — Werk Wörth

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein, Auswärtige Kammern Landau — LESD 45. panta, kā arī Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/86 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.) 7. panta 4. punkta interpretācija — Darba samaksas palielinājums darba ņēmējiem, kuriem pirms pensionēšanās ir noteikts nepilna darba laika režīms — Nelabvēlīga attieksme pret pārrobežu darba ņēmējiem, kuru ienākumi ir aplikti ar nodokli vienīgi dzīvesvietas valstī, kā rezultātā, aprēķinot darba samaksas palielinājuma summu, ņem vērā algas nodokli, kas teorētiski jāuzliek nodarbinātības valstī

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 45. pants un Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā 7. panta 4. punkts nepieļauj darba koplīgumu un individuālo darba līgumu klauzulas, kurās paredzēts, ka tāda algas piemaksa kā pamatlietā, kuru darba devējs maksā saistībā ar pakāpeniskas priekšlaicīgas pensionēšanās režīmu, ir jāaprēķina tādējādi, ka šīs piemaksas aprēķina bāzes noteikšanas procesā tiek nosacīti atskaitīts algas nodoklis, kas maksājams nodarbinātības dalībvalstī, lai gan saskaņā ar dubultās nodokļu uzlikšanas novēršanas konvenciju atlīdzība, darba samaksa un līdzīgs atalgojums, ko izmaksā darba ņēmējiem, kas nedzīvo nodarbinātības valstī, ar nodokļiem ir apliekami viņu dzīvesvietas dalībvalstī. Atbilstoši minētajam 7. panta 4. punktam šādas klauzulas nav spēkā. LESD 45. pants un Regulas Nr. 1612/68 normas ļauj dalībvalstīm vai sociālajiem partneriem brīvi izvēlēties starp dažādiem risinājumiem, kas ir piemēroti, lai sasniegtu šo attiecīgo normu mērķi.

      (1)  OV C 226, 30.07.2011.


title: Lieta T-580/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 28. aprīļa spriedums – Azoulay u.c./Parlaments Civildienests — Ierēdņi — Pagaidu darbinieki — Atalgojums — Ģimenes pabalsti — Pabalsts izglītībai — Atteikums atlīdzināt izglītības izmaksas — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 3. panta 1. punkts — Tiesiskā paļāvība — Vienlīdzīga attieksme — Labas pārvaldības princips

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/27

         Vispārējās tiesas 2017. gada 28. aprīļa spriedums – Azoulay u.c./Parlaments
   (Lieta T-580/16) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pagaidu darbinieki - Atalgojums - Ģimenes pabalsti - Pabalsts izglītībai - Atteikums atlīdzināt izglītības izmaksas - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 3. panta 1. punkts - Tiesiskā paļāvība - Vienlīdzīga attieksme - Labas pārvaldības princips)
   (2017/C 195/38)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Irit Azoulay (Brisele, Beļģija), Andrew Boreham (Wansin-Hannut, Beļģija), Mirja Bouchard (Villers-la-Ville, Beļģija) un Darren Neville (Ohain, Beļģija) (pārstāvis – M. Casado García Hirschfeld, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – E. Taneva un L. Deneys)

      Priekšmets

   Pprasība atbilstoši LESD 270. pantam atcelt Parlamenta 2015. gada 24. aprīļa individuālos lēmumus, ar kuriem atteikts piešķirt pabalstus izglītībai saistībā ar 2014./2015. gadu un vajadzības gadījumā atcelt Parlamenta 2015. gada 17. un 19. novembra individuālos lēmumus, ar kuriem daļēji noraidītas prasītāju 2015. gada 20. jūlija sūdzības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Irit Azoulay, Andrew Boreham, Mirja Bouchard un Darren Neville sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 145, 25.4.2016. (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar Nr. F-16/9 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 2016. gada 1. septembrī)


title: Lieta T-357/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 14. decembra spriedums — Bimbo /ITSB — Grupo Bimbo ( “GRUPO BIMBO” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “GRUPO BIMBO” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “BIMBO” — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Preču zīme ar reputāciju — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)

text:
               9.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/20

         Vispārējās tiesas 2012. gada 14. decembra spriedums — Bimbo/ITSB — Grupo Bimbo (“GRUPO BIMBO”)
   (Lieta T-357/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “GRUPO BIMBO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “BIMBO” - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Preču zīme ar reputāciju - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   2013/C 38/34
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bimbo, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis — J. Carbonell Callicó, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mexico, Meksika)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 14. aprīļa lēmumu lietā R 1272/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Bimbo, SA un Grupo Bimbo, SAB de CV

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 14. aprīļa lēmuma lietā R 1272/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Bimbo, SA un Grupo Bimbo, SAB de CV 1., 2. un 4. punktu;

               2)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 252, 27.08.2011.


title: Apvienotās lietas C-549/12 P un C-54/13 P: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 24. jūnija spriedums – Vācijas Federatīvā Republika/Eiropas Komisija, Spānijas Karaliste, Francijas Republika, Nīderlandes Karaliste Apelācija — Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) — Finanšu atbalsta samazināšana — Aprēķina metode, izmantojot ekstrapolāciju — Eiropas Komisijas lēmumu pieņemšanas procedūra — Noteiktā termiņa neievērošana — Sekas

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 24. jūnija spriedums – Vācijas Federatīvā Republika/Eiropas Komisija, Spānijas Karaliste, Francijas Republika, Nīderlandes Karaliste
   (Apvienotās lietas C-549/12 P un C-54/13 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) - Finanšu atbalsta samazināšana - Aprēķina metode, izmantojot ekstrapolāciju - Eiropas Komisijas lēmumu pieņemšanas procedūra - Noteiktā termiņa neievērošana - Sekas)
   (2015/C 279/02)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze, pārstāvis, kuram palīdz U. Karpenstein, C. Johann, C. von Donat un J. Lipinsky, Rechtsanwälte)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Conte un A. Steiblytė), Spānijas Karaliste (pārstāvji – A. Rubio González), Francijas Republika (pārstāvji – G. de Bergues, D. Colas un N. Rouam), Nīderlandes Karaliste (C-54/13 P) (pārstāvji – M. Bulterman un B. Koopman)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumus lietās Vācija/Komisija (T-265/08, EU:T:2012:434) un Vācija/Komisija (T-270/08, EU:T:2012:612);

               2)

               atcelt Komisijas 2008. gada 30. aprīļa Lēmumu C(2008) 1690, galīgā redakcija, par Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) finansējuma samazinājumu darbības programmai 1. mērķa reģionā Tīringenes federālajā zemē (Vācija) (1994.–1999. gads) atbilstoši Komisijas 1994. gada 5. augusta Lēmumam C(94) 1939/5 un Komisijas 2008. gada 29. aprīļa Lēmumu C(2008) 1615, galīgā redakcija, par Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) finansējuma samazinājumu, kas sākotnēji ar Komisijas 1994. gada 5. augusta Lēmumu C(94) 1973 piešķirts darbības programmai 1. mērķa reģionā Austrumberlīnē (Vācija) (1994.–1999. gads);

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Vācijas Federatīvās Republikas izdevumus gan pirmajā instancē, gan šajā apelācijas instancē;

               4)

               Spānijas Karaliste, Francijas Republika un Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 46, 16.2.2013.

      OV C 86, 23.3.2013.


title: Apvienotās lietas no C-53/15 P līdz C-56/15 P: Tiesas (septītās palātas) 2015. gada 17. decembra rīkojums – Moreda-Riviere Trefilerías, SA (C-53/15 P), Trefilerías Quijano SA, (C-54/15 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL, (C-55/15 P), Global Steel Wire SA (C-56/15 P)/Eiropas Komisija Apelācija — Aizliegtas vienošanās — Priekšspriegojuma tērauda tirgus Eiropā — Komisijas lēmums, ar kuru ir grozīts konkrētiem uzņēmumiem uzlikto naudas sodu apmērs un atvēlēts jauns šo naudas sodu samaksas termiņš — Pārējo uzņēmumu, kuriem uzlikto naudas sodu apmērs palicis nemainīgs, intereses celt prasību neesamība — Tiesas Reglamenta 181. pants — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/3

         Tiesas (septītās palātas) 2015. gada 17. decembra rīkojums – Moreda-Riviere Trefilerías, SA (C-53/15 P), Trefilerías Quijano SA, (C-54/15 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL, (C-55/15 P), Global Steel Wire SA (C-56/15 P)/Eiropas Komisija
   (Apvienotās lietas no C-53/15 P līdz C-56/15 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - Priekšspriegojuma tērauda tirgus Eiropā - Komisijas lēmums, ar kuru ir grozīts konkrētiem uzņēmumiem uzlikto naudas sodu apmērs un atvēlēts jauns šo naudas sodu samaksas termiņš - Pārējo uzņēmumu, kuriem uzlikto naudas sodu apmērs palicis nemainīgs, intereses celt prasību neesamība - Tiesas Reglamenta 181. pants - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   (2016/C 078/03)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Moreda-Riviere Trefilerías, SA (C-53/15 P), Trefilerías Quijano SA, (C-54/15 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL, (C-55/15 P), Global Steel Wire SA (C-56/15 P) (pārstāvji – F. González Díaz un A. Tresandi Blanco, abogados)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Urraca Caviedes un F. Castillo de la Torre)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzības noraidīt;

               2)

               Moreda-Riviere Trefilerías SA, Trefilerías Quijano SA, Trenzas y Cables de Acero PSC SL un Global Steel Wire SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus attiecīgi lietās C-53/15 P, C-54/15 P, C-55/15 P un C-56/15 P.

      (1)  OV C 118, 13.4.2015.


title: Lieta T-515/08: Prasība, kas celta 2008. gada 19. novembrī — Mauerhofer /Komisija

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/50

         Prasība, kas celta 2008. gada 19. novembrī — Mauerhofer/Komisija
   (Lieta T-515/08)
   (2009/C 44/89)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Volker Mauerhofer, Vīne (Austrija) (pārstāvis — J. Schartmüller, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               primāri, atcelt strīdīgo pasākumu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               pakārtoti, vai alternatīvi prasībai par atcelšanu, atzīt, ka atbildētājai ir iestājusies ārpuslīgumiskā atbildība, nelikumīgi pieņemot strīdīgo pasākumu;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājai EUR 5 500 par ārpuslīgumiskā kārtā radītiem zaudējumiem, ieskaitot 4 % gadā, sākot no 2008. gada 4. novembra līdz sprieduma, ar kuru tiks izbeigta šī lieta, pasludināšanai.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs prasa atcelt Komisijas 2008. gada 9. septembra lēmumu, ar kuru tā pieņēma administratīvu rīkojumu samazināt darba dienu skaitu, kas prasītājam tika piešķirtas, lai viņš varētu veikt savus uzdevumus saskaņā ar Ekspertīzes līgumu Nr. MC/5043/025/001/2008, kas tika noslēgts starp prasītāju un konsultantu par dalību projektā“Value Chain Mapping Analysis”, kas bija balstīts uz pamatlīgumu “EuropeAid/123314/C/SER/multi”, kurš tika īstenots Bosnijā un Hercegovinā un noslēgts starp konsultantu un Komisiju. Turklāt prasītājs prasa atlīdzināt zaudējumus, kas viņam tika nodarīti strīdīgā pasākuma rezultātā.
   Prasītājs savu prasību pamatošanai izvirza šādus pamatus:
   Pirmkārt, prasītājs apgalvo, ka Komisija strīdīgo pasākumu pieņēma, pārkāpjot Vispārīgajos noteikumos un Īpašajās vadlīnijās — kas piemērojamas pamatlīguma projektam “Value Chain Mapping Analysis” — paredzēto procesuālo prasību par rakstveida priekšlikumu, kuru izteica konsultants pirms Komisija bija pieņēmusi lēmumu.
   Otrkārt, prasītājs apgalvo, ka strīdīgais pasākums tika pieņemts, pārkāpjot viņa tiesības uz to, lai viņu uzklausa objektīva iestāde.
   Treškārt, tas apgalvo, ka strīdīgais pasākums tika pieņemts, pārkāpjot viņa tiesības sadarboties ar iestādi, kura neatrodas interešu konfliktā.
   Turpinājumā prasītājs apgalvo, ka, pieņemot strīdīgo pasākumu, atbildētāja nepareizi un netaisnīgi aprēķināja un izanalizēja darba dienu skaitu, kas tika atņemtas no kopējo dienu skaita, kuras tika piešķirtas prasītājam viņa uzvedumu veikšanai.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka Komisija ļaunprātīgi izmantoja savas pilnvaras, pieņemot strīdīgo pasākumu, jo tā, aprēķinot prasītājam piešķirtās darba dienas, neņēma vērā konsultanta pieļautās kļūdas.


title: Lieta C-80/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Corte suprema di cassazione (Itālija) 2008. gada 25. februāra rīkojumu — Ministero delle Finanze / Michele Franchetto

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Corte suprema di cassazione (Itālija) 2008. gada 25. februāra rīkojumu — Ministero delle Finanze/Michele Franchetto

   (Lieta C-80/08)
   (2008/C 116/21)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Corte suprema di cassazione
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ministero delle Finanze

      Atbildētājs: Michele Franchetto

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai nodokļus atvieglojošie pasākumi kooperatīvajām sabiedrībām atbilstoši 1973. gada Prezidenta dekrēta Nr. 601 10.-14. pantam ir saderīgi ar tiesību noteikumiem konkurences jomā un vai šajā gadījumā tos var atzīt par valsts atbalstu EK līguma 87. panta nozīmē, it īpaši ņemot vērā, ka 1947. gada Decreto legislativo del Capo Provvisorio dello Stato Nr. 1577 paredzētā pārbaužu un īstenošanas sistēma ir neadekvāta?

               2)

               It īpaši, lai varētu noteikt, vai attiecīgie nodokļus atvieglojošie pasākumi ir atzīstami par valsts atbalstu, vai šos pasākumus var uzskatīt par tādiem pasākumiem, kuri ir samērīgi ar kooperatīvajām sabiedrībām paredzētajiem mērķiem; vai ir jāizvērtē ne tikai atsevišķu pasākumu samērīgums, bet arī atvieglojumu režīma, kā rezultātā var tikt izkropļota konkurence, samērīgums kopumā?
               Lai varētu atbildēt uz iepriekš uzdotajiem jautājumiem, ir jāņem vērā, ka pārbaužu sistēma ir nopietni un kopš sabiedrību tiesību reformas vēl vairāk pavājināta it īpaši attiecībā uz kooperatīvajām sabiedrībām ar dominējošu (un nevis pilnīgu) savstarpīgumu atbilstoši 2004. gada Likumam Nr. 311;

               3)

               Neatkarīgi no tā, vai attiecīgie nodokļu atvieglojumu pasākumi ir atzīstami par valsts atbalstu, vai kooperatīvās sabiedrības juridiskās formas izmantošana arī tad, ja netiek veikta krāpšana vai maldināšana, var tikt atzīta par ļaunprātīgu tiesību izmantošanu gadījumā, ja šī forma tiek izmantota tikai vai galvenokārt ar mērķi iegūt nodokļu ietaupījumu?


title: Lieta T-89/09: Vispārējās tiesas 2015. gada 17. marta spriedums – Pollmeier Massivholz/Komisija Valsts atbalsts — Valsts pasākumi, kas attiecas uz kokzāģētavu Hesenes federālajā zemē — Prasība atcelt tiesību aktu — Sūdzības iesniedzējam adresēta vēstule — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība — Lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība — Formālas izmeklēšanas procedūras neuzsākšana — Nopietnas grūtības — Valsts atbalsta elementa aprēķināšana valsts garantijās — Komisijas paziņojums par valsts atbalstu garantiju veidā — Grūtībās nonācis uzņēmums — Valstij piederoša zemesgabala pārdošana — Tiesības uz aizstāvību — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/33

         Vispārējās tiesas 2015. gada 17. marta spriedums – Pollmeier Massivholz/Komisija
   (Lieta T-89/09) (1)

   (Valsts atbalsts - Valsts pasākumi, kas attiecas uz kokzāģētavu Hesenes federālajā zemē - Prasība atcelt tiesību aktu - Sūdzības iesniedzējam adresēta vēstule - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība - Lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība - Formālas izmeklēšanas procedūras neuzsākšana - Nopietnas grūtības - Valsts atbalsta elementa aprēķināšana valsts garantijās - Komisijas paziņojums par valsts atbalstu garantiju veidā - Grūtībās nonācis uzņēmums - Valstij piederoša zemesgabala pārdošana - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2015/C 146/44)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG (Kreicburga, Vācija) (pārstāvji – sākotnēji J. Heithecker un F. von Alemann, vēlāk J. Heithecker, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Urraca Caviedes un F. Erlbacher)

      Persona, kas piedalās lietā atbildētājas atbalstam: Land Hessen (Vācija) (pārstāvji – U. Soltész un P. Melcher, avocats)

      Priekšmets

   par prasību atcelt, pirmkārt, Komisijas 2008. gada 21. oktobra Lēmumu C(2008) 6017, final, Valsts atbalsts N 512/2007 – Vācija, Abalon Hardwood Hessen GmbH, un, otrkārt, lēmumu, kas, kā apgalvots, ietverts Komisijas 2008. gada 15. decembra vēstulē D/55056 par procedūru valsts atbalsta lietā CP 195/2007 – Abalon Hardwood Hessen GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2008. gada 21. oktobra Lēmumu C(2008) 6017, final, Valsts atbalsts N 512/2007 – Vācija, Abalon Hardwood Hessen GmbH, ciktāl tajā ir secināts, ka Land Hessen piešķirtās valsts garantijas nav valsts atbalsts EKL 87. panta 1. punkta izpratnē;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG sedz četras piektdaļas savu, četras piektdaļas Eiropas Komisijas un četras piektdaļas Land Hessen tiesāšanās izdevumu;

               4)

               Komisija sedz vienu piektdaļu savu un vienu piektdaļu Pollmeier Massivholz tiesāšanās izdevumu;

               5)

               Land Hessen sedz vienu piektdaļu savu tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 129, 6.6.2009.