title: Lieta T-212/14: Prasība, kas celta 2014. gada 31. martā  – PSL /ITSB – Consortium Ménager Parisien  (Rokaspulksteņa atveidojums)

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/17

         Prasība, kas celta 2014. gada 31. martā – PSL/ITSB – Consortium Ménager Parisien (Rokaspulksteņa atveidojums)
   (Lieta T-212/14)
   2014/C 245/23
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PSL Ltd (Kowloon, Hong–Kong) (pārstāvji – R. Dissmann un J. Bogatz, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Consortium Ménager Parisien (Parīze, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju trešās padomes 2014. gada 20. janvāra Lēmumu lietā R 1495/2012–3;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus, kā arī apelācijas procesā Apelāciju padomē radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas dizainparaugs, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: dizainparaugs, kas atveido rokaspulksteni, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 10–02. klasē – Kopienas dizainparaugs Nr. 1 6 00  560–0001

      Kopienas dizainparauga īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu: Consortium Ménager Parisien

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: individuāla rakstura neesamība Regulas Nr. 6/2002 6. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu un atzīt apstrīdēto dizainparaugu par spēkā neesošu

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 6/2002 6. panta pārkāpums


title: Lieta C-47/10 P: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 27. oktobra spriedums — Austrijas Republika/ Scheucher-Fleisch GmbH, Tauernfleisch Vertriebs GesmbH, Wech-Kärntner Truthahnverarbeitung GmbH, Wech-Geflügel GmbH, Johann Zsifkovics, Eiropas Komisija (Apelācija — Valsts atbalsts — EKL 87. pants un 88. panta 2. un 3. punkts — Regula (EK) Nr. 659/1999 — Lēmums necelt iebildumus — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamības nosacījumi — Atcelšanas pamati, uz kuriem nevar atsaukties — “Ieinteresētās personas” jēdziens — Spriedumu pamatojums — Pierādīšanas pienākums — Procesa organizatoriskie pasākumi Vispārējā tiesā — Vispārējās tiesas Reglamenta 64. un 81. pants)

text:
               17.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 370/11

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 27. oktobra spriedums — Austrijas Republika/Scheucher-Fleisch GmbH, Tauernfleisch Vertriebs GesmbH, Wech-Kärntner Truthahnverarbeitung GmbH, Wech-Geflügel GmbH, Johann Zsifkovics, Eiropas Komisija
   (Lieta C-47/10 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - EKL 87. pants un 88. panta 2. un 3. punkts - Regula (EK) Nr. 659/1999 - Lēmums necelt iebildumus - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamības nosacījumi - Atcelšanas pamati, uz kuriem nevar atsaukties - “Ieinteresētās personas” jēdziens - Spriedumu pamatojums - Pierādīšanas pienākums - Procesa organizatoriskie pasākumi Vispārējā tiesā - Vispārējās tiesas Reglamenta 64. un 81. pants)
   2011/C 370/16
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Austrijas Republika (pārstāvji — E. Riedl, M. Núñez-Müller, J. Dammann, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Scheucher-Fleisch GmbH, Tauernfleisch Vertriebs GesmbH, Wech-Kärntner Truthahnverarbeitung GmbH, Wech-Geflügel GmbH, Johann Zsifkovics (pārstāvji — J. Hofer un T. Humer, Rechtsanwälte) un Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Kreuschitz un A. Stobiecka-Kuik)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (sestā palāta) 2009. gada 18. novembra spriedumu lietā T-375/04 Scheucher-Fleisch u.c./Komisija, ar ko Pirmās instances tiesa atcēla Komisijas 2004. gada 30. jūnija Lēmumu C(2004) 2037, galīgā redakcija, par valsts atbalstu NN 34A/2000 saistībā ar kvalitātes programmām un marķējumiem “AMA-Biozeichen” un “AMA-Gütesiegel” Austrijā (OV 2005, C 105, 30. lpp.) — LESD 263. panta ceturtajā daļā paredzētā jēdziena “skarts tieši un individuāli” nepareiza interpretācija — LESD 108. panta 2. punkta pārkāpums, jo Pirmās instances tiesa ir atzinusi, ka Komisijai ir jāuzsāk minētajā normā paredzētā procedūra — Noteikumu par pierādīšanas pienākumu pārkāpums — Pārsūdzētā sprieduma nepietiekams pamatojums — Nepieciešamo organizatorisko pasākumu neveikšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pamata apelācijas sūdzību un pretapelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 80, 27.03.2010.


title: Lieta T-290/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 26. oktobra spriedums – Portnov/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā — Līdzekļu iesaldēšana — To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Prasītāja uzvārda iekļaušana — Pierādījumi par iekļaušanas sarakstā pamatotību

text:
               21.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 429/21

         Vispārējās tiesas 2015. gada 26. oktobra spriedums – Portnov/Padome
   (Lieta T-290/14) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja uzvārda iekļaušana - Pierādījumi par iekļaušanas sarakstā pamatotību)
   (2015/C 429/27)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Andriy Portnov (Kijeva, Ukraina) (pārstāvis – M. Cessieux, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – V. Piessevaux un J.-P. Hix)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Gauci un T. Scharf)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 66, 1. lpp.), kā arī Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 66, 26. lpp.), ciktāl prasītāja uzvārds ir iekļauts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām piemērojami šie ierobežojošie pasākumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, un Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, tiktāl, ciktāl tie attiecas uz Andriy Portnov;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina A. Portnov tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 194, 24.6.2014.


title: Lieta C-250/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 12. maijā iesniedza Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) – Virgílio Tarragó da Silveira/Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group, SA

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 12. maijā iesniedza Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) – Virgílio Tarragó da Silveira/Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group, SA

   (Lieta C-250/17)
   (2017/C 239/38)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal de Justiça

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Virgílio Tarragó da Silveira

      Atbildētāja: Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group, SA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 (1) 15. pantā paredzētais noteikums ir interpretējams tādējādi, ka tas attiecas arī uz tādu tiesvedībā esošu lietu dalībvalsts tiesā, kurā tiek prasīts atzīt, ka parādniekam ir jāizpilda naudas samaksas pienākums, kuru tas ir parādā, pamatojoties uz pakalpojumu sniegšanas līgumu, un jāsamaksā atlīdzība par šī pienākuma neizpildi, ņemot vērā, ka: a) parādnieks ir atzīts par maksātnespējīgu tiesvedībā, kura ir uzsākta citas dalībvalsts tiesā, un b) maksātnespējas atzinums attiecas uz visu parādnieka mantu?

      (1)  Padomes 2000. gada 29. maija Regula (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām.


title: Lieta C-120/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 9. martā iesniedza Krajský súd v Košiciach (Slovākijas Republika) – Kovozber s. r. o./Daňový úrad Košice

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 9. martā iesniedza Krajský súd v Košiciach (Slovākijas Republika) – Kovozber s. r. o./Daňový úrad Košice

   (Lieta C-120/15)
   (2015/C 213/22)
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Krajský súd v Košiciach

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Kovozber s. r. o.

      Atbildētājs: Daňový úrad Košice

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2006/112/EK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2006/138/EK (1), 183. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā, paredzot nosacījumus pārmaksātā PVN atmaksai, nokavējuma procenti (saistībā ar novēlotu PVN atmaksu) tiek noteikti pēc tam, kad beidzies 10 dienu termiņš no brīža, kad pabeigta nodokļa pārbaudes procedūra, kuras mērķis ir konstatēt tiesību uz pārmaksātā PVN atmaksu pamatotību?

               2)

               Vai apstiprinošas atbildes uz pirmo jautājumu gadījumā valsts tiesai, veicot uz juridisko argumentāciju pēc analoģijas balstītu diskrecionāru vērtējumu, ir jānosaka atbilstoši tiesību noteikumi, ja valsts tiesiskajā regulējumā nav regulēti nokavējuma procenti pēc tam, kad beidzies 10 dienu termiņš pēc nodokļa pārbaudes procedūras pabeigšanas?

      (1)  OV L 384, 29.12.2006., 92. lpp.


title: Tiesas spriedums ( 2013. gada 15. novembris ) lietā E-11/13 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi (Līgumslēdzējas puses saistību neizpilde – 2002. gada 9. decembra Direktīva 2002/92/EK par apdrošināšanas starpniecību)

text:
               27.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/12

      TIESAS SPRIEDUMS

   (2013. gada 15. novembris)
   lietā E-11/13
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi
   (Līgumslēdzējas puses saistību neizpilde – 2002. gada 9. decembra Direktīva 2002/92/EK par apdrošināšanas starpniecību)
   2014/C 88/09
   Lietā E-11/13 EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi attiecībā uz PRASĪBU paziņot, ka, pareizi neīstenojot 9. panta 1. un 2. punktu un 10. pantu aktā, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 13.b punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 9. decembra Direktīva 2002/92/EK par apdrošināšanas starpniecību) un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un EEZ līguma 7. pantu, Tiesa šādā sastāvā – priekšsēdētājs un tiesnesis referents Carl Baudenbacher, tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson – 2013. gada 15. novembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Ar šo Tiesa:

               1.

               paziņo, ka, noteiktajā termiņā pareizi neīstenojot 9. panta 1. un 2. punktu un 10. pantu aktā, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 13.b punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 9. decembra Direktīva 2002/92/EK par apdrošināšanas starpniecību) un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un EEZ līguma 7. pantu;

               2.

               piespriež Islandei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-100/12: Civildienesta tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2013. gada 28. janvāra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Reglamenta 34. panta 1. punkts — Pa telefaksu prasības celšanas termiņā iesniegts prasības pieteikums, kas parakstīts, izmantojot zīmogu ar tajā ietvertu advokāta parakstu vai citā veidā attēlotu parakstu — Novēlota prasība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/29

         Civildienesta tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2013. gada 28. janvāra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-100/12)
   (Civildienests - Reglamenta 34. panta 1. punkts - Pa telefaksu prasības celšanas termiņā iesniegts prasības pieteikums, kas parakstīts, izmantojot zīmogu ar tajā ietvertu advokāta parakstu vai citā veidā attēlotu parakstu - Novēlota prasība - Acīmredzama nepieņemamība)
   2013/C 71/49
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Trikase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar ko prasītājam atsaka izmaksāt atlīdzību par kaitējumu, kas viņam radies pārāk ilgas pensionēšanās procedūras atbilstoši Civildienesta noteikumu 53. pantam dēļ un tādēļ, ka netika pieņemts lēmums saistībā ar viņa iespējamo arodslimību, kas bija viņa pensionēšanās pamatā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               L. Marcuccio sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.


title: Lieta T-142/14 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 23. maija rīkojums – SolarWorld  u.c./Padome Pagaidu noregulējums — Subsīdijas — Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no Ķīnas Tautas Republikas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) imports — Galīgais kompensācijas maksājums — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               21.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/18

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 23. maija rīkojums – SolarWorld u.c./Padome
   (Lieta T-142/14 R)
   (Pagaidu noregulējums - Subsīdijas - Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no Ķīnas Tautas Republikas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) imports - Galīgais kompensācijas maksājums - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   2014/C 235/24
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: SolarWorld AG (Bonna, Vācija), Brandoni solare SpA (Castelfidardo, Itālija) un Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji – L. Ruessmann, advokāts, un J. Beck, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvis – B. Driessen)

      Priekšmets

   Pieteikums apturēt Padomes 2013. gada 2. decembra Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1239/2013, ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kurus nosūta no Ķīnas Tautas Republikas (OV L 325, 66. lpp.), 2. panta izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-383/12 P: Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 14. novembra spriedums — Environmental Manufacturing LLP /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Société Elmar Wolf (Apelācija — Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Grafiska preču zīme, kurā attēlota vilka galva — Starptautisku un valsts grafisku preču zīmju, kurās ietverti vārdiski elementi “WOLF Jardin” un “Outils WOLF” , īpašnieka iebildumi — Relatīvi atteikuma pamati — Agrākās preču zīmes atšķirtspējas aizskārums — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 8. panta 5. punkts — Izmaiņas vidusmēra patērētāju saimnieciskajā rīcībā — Pierādīšanas pienākums)

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/11

         Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 14. novembra spriedums — Environmental Manufacturing LLP/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Société Elmar Wolf

   (Lieta C-383/12 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Grafiska preču zīme, kurā attēlota vilka galva - Starptautisku un valsts grafisku preču zīmju, kurās ietverti vārdiski elementi “WOLF Jardin” un “Outils WOLF”, īpašnieka iebildumi - Relatīvi atteikuma pamati - Agrākās preču zīmes atšķirtspējas aizskārums - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 8. panta 5. punkts - Izmaiņas vidusmēra patērētāju saimnieciskajā rīcībā - Pierādīšanas pienākums)
   2014/C 9/16
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Environmental Manufacturing LLP (pārstāvji — M. Atkins, solicitor, K. Shadbolt, advocate, S. Malynicz, barrister)

      Citi lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral), Société Elmar Wolf

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 22. maija spriedumu lietā T-570/10 Environmental Manufacturing/ITSB — Wolf, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt tiesību aktu, ko grafiskas preču zīmes, kurā attēlota vilka galva, reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs attiecībā uz 7. klasē ietilpstošajām precēm cēla par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 6. oktobra lēmumu R 425/2010-2, ar kuru atcelts Iebildumu nodaļas lēmums, ar ko noraidīti starptautisku un valsts grafisku preču zīmju, kas ietver vārdiskus elementus “WOLF Jardin” un “Outils WOLF”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1., 5., 7., 8., 12., 13. un 31. klasē, īpašnieka iebildumi — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta interpretācija — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Agrākās preču zīmes atšķirtspējas un reputācijas aizskārums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2012. gada 22. maija spriedumu lietā T-570/10 Environmental Manufacturing/ITSB — Wolf (Vilka galvas attēls);

               2)

               lieta tiek nodota atkārtotai izskatīšanai Vispārējā tiesā;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 331, 27.10.2012


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 14. decembrī lietā T-332/02 Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc, Livio Danielis un Domenico D'Alessandropret Eiropas Kopienu Komisiju (Muitas savienība — Kopienas tranzīts — Krāpšana — Cigarešu kontrabanda — Atbrīvošana no ievedmuitas nodokļa — Regula (EEK) Nr. 1430/79 — 13. pants: taisnīguma klauzula — “Īpašās situācijas” jēdziens)

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/22

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 14. decembrī

      lietā T-332/02

         Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc, Livio Danielis un Domenico D'Alessandro

      pret Eiropas Kopienu Komisiju
       (1)

   (Muitas savienība - Kopienas tranzīts - Krāpšana - Cigarešu kontrabanda - Atbrīvošana no ievedmuitas nodokļa - Regula (EEK) Nr. 1430/79 - 13. pants: taisnīguma klauzula - “Īpašās situācijas” jēdziens)
   (2005/C 45/50)
   tiesvedības valoda - itāliešu
   Lietā T-332/02 Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc, Trieste (Itālija), Livio Danielis, dzīvojošs Trieste, un Domenico D'Alessandro, dzīvojošs Trieste, ko pārstāv G. Leone, avocat, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji – sākotnēji X. Lewis un R. Amorosi, pēc tam M. Lewis, kam palīdz G. Bambara, avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā) par, prioritāri - prasību atcelt Komisijas 2002. gada 28. jūnija Lēmumu REM 14/01, ar kuru atteikts prasītāju interesēs apmierināt Itālijas Republikas iesniegto lūgumu par atbrīvošanu no ievedmuitas nodokļa, un, pakārtoti - prasību daļēji atbrīvot no muitas parāda, uz kuru attiecas iepriekšminētais nodoklis, Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētāja P. Lindh, tiesneši R. García-Valdecasas un J. D. Cooke, sekretārs J. Palacio González, galvenais administrators, 2004. gada 14. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest prasītājiem segt pašiem savus un atlīdzināt Komisijas iesniegtos izdevumus.

      (1)  OV C 7, 11.01.2003.


title: lieta T-314/05: Prasība, kas celta 2005. gada 10. augustā — Arko u. c./Komisija

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/23

         Prasība, kas celta 2005. gada 10. augustā — Arko u. c./Komisija
   (lieta T-314/05)
   (2005/C 281/44)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Eva Arko [Eva Arko] un 28 citi, Brisele (Beļģija), (pārstāvji — S. Rodrigess [S. Rodrigues], avocat, A. Žoma [A. Jaume], avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi
   Prioritāri:

               —

               atcelt atbildētājas lēmumus par iecelšanu amatā, ar kuriem tika noteikta prasītāju amata pakāpe, piemērojot Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. panta 3. punktu, un līmenis, piemērojot noteikumus, kas bija spēkā kopš 2004. gada 1. maija;

               —

               norādīt atbildētājai sekas, kādas būtu apstrīdēto lēmumu atcelšanai un jo īpaši prasītāju iecelšanai citā amata pakāpē, piemērojot Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2. panta 1. punkta ekvivalences tabulu ar atpakaļejošu spēku no datuma, kad lēmumi par prasītāju iecelšanu amatā stājušies spēkā;

         Pakārtoti:

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt zaudējumus, kas radušies prasītajiem sakarā ar to, ka tie netika iecelti amatā, piemērojot Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2. panta 1. punktu, sākot no datuma, kad stājās spēkā lēmumi par prasītāju iecelšanu amatā.

         Jebkurā gadījumā:

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji, kas ir Komisijas ierēdņi, ir konkursa laureāti, kas notika pirms 2004. gada 1. maija, kad spēkā stājās Civildienesta noteikumu grozījumi. Pieņemti darbā pēc šī datuma, viņi tika iecelti amata pakāpē un līmenī atbilstoši jaunajiem Civildienesta noteikumiem, kurus prasītāji uzskata par mazāk labvēlīgiem. Ar šo prasību prasītāji apstrīd šo iecelšanu amatā.
   Šajā lietā viņi norāda uz Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. panta nepiemērojamību un, pakārtoti, uz šī noteikuma, kas pārkāpj vairākus Kopienu tiesību principus, prettiesiskumu. Šajā sakarā viņi, pirmkārt, atsaucas uz nediskriminācijas principu, vienlīdzīgas attieksmes principu un darba ņēmēju pārvietošanās brīvība. Prasītāji uzskata, ka šie principi ir pārkāpti, jo attiecīgie ierēdņi ir jauno dalībvalstu pilsoņi. Viņi arī uzskata, ka ir bijuši diskriminēti, salīdzinot ar ierēdņiem, kas ir šajā pašā kandidātu sarakstā un ir tikuši iecelti amatā pirms 2004. gada 1. maija.
   Šajā pašā kontekstā prasītāji atsaucas uz iespējamu Civildienesta noteikumu 31. panta pārkāpumu, kas nosaka, ka jaunie ierēdņi tiek iecelti amata pakāpē un līmenī, kas ir norādīts konkursa paziņojumā, iespējamu tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu, iespējamu tiesiskās drošības principa pārkāpumu, iespējamu labas pārvaldības un samērīguma principa pārkāpumu, iespējamu pienākuma rūpēties par ierēdņu labklājību pārkāpumu, kā arī pilnvaru nepareizu izmantošanu.


title: Lieta T-179/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 27. novembra rīkojums — Wirtgen/ITSB (Kalta turētāja forma) (Kopienas preču zīme — Reģistrācijas atteikums — Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/31

         Vispārējās tiesas 2013. gada 27. novembra rīkojums — Wirtgen/ITSB (Kalta turētāja forma)
   (Lieta T-179/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Reģistrācijas atteikums - Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 45/52
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wirtgen GmbH (Windhagen, Vācija) (pārstāvis — S. Jackermeier, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Poch)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 15. februāra lēmumu lietā R 1923/2011-4 attiecībā uz pieteikumu trīsdimensiju preču zīmi, kas attēlo kalta turētāja formu, reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 184, 23.6.2012.


title: Lieta C-227/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. aprīlī iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) – Medtronic GmbH/Finanzamt Neuss

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. aprīlī iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) – Medtronic GmbH/Finanzamt Neuss

   (Lieta C-227/17)
   (2017/C 249/29)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Medtronic GmbH

      Atbildētāja: Finanzamt Neuss

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kombinētā nomenklatūra Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kas grozīta ar Komisijas 2015. gada 6. oktobra Īstenošanas regulu (ES) 2015/1754 (1), I pielikumā ir jāinterpretē tādējādi, ka lēmumā sīkāk raksturotā veida mugurkaula fiksācijas sistēmas (2) ir klasificējamas apakšpozīcijā 9021 90 90?

      (1)  OV L 285, 1. lpp.

      (2)  CD Horizon SOLERA Spinal System zīmola mugurkaula fiksācijas sistēmas.


title: Lieta T-539/13: Prasība, kas celta 2013. gada 2. oktobrī — Inclusion Alliance for Europe /Komisija

text:
               18.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 15/19

         Prasība, kas celta 2013. gada 2. oktobrī — Inclusion Alliance for Europe/Komisija
   (Lieta T-539/13)
   2014/C 15/29
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Inclusion Alliance for Europe GEIE (Bukareste, Rumānija) (pārstāvis — S. Famiani, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 17. jūlija lēmumu, kurā tā pieprasa samaksāt kopējo summu EUR 212 411,89 apmērā par projektu Nr. 224482 ar nosaukumu MARE (EUR 80 352,07), projektu Nr. 216820 ar nosaukumu SENIOR (EUR 53 138,40) un par projektu Nr. 225010 ar nosaukumu ECRN (EUR 78 231,42), un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt materiālos zaudējumus un morālo kaitējumu par kopējo summu EUR 3 000 000, vai par summu, kas ir jākvantificē tiesvedības laikā, kā arī atlīdzināt tiesāšanās izdevumus kopā ar procentiem un piemērot inflācijas koeficientu attiecībā uz maksājamajām summām.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja sabiedrība šajā lietā, kura ir piedalījusies trīs projektos, kas apstiprināti Kopienu Septītās pamatprogrammas pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2007.-2013. gads) ietvaros, apstrīd Komisijas lēmumu par piešķirtā atbalsta daļēju atmaksāšanu.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza astoņus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Financial Guide 2010 nav piemērojams projektiem MARE un SENIOR un tos neietekmē.

                           —

                           Tiek apgalvots, ka Financial Guide 2010 nav atpakaļejoša spēka un ka tādējādi bija jāpiemēro Financial Guide 2007, kas bija spēkā līgumu parakstīšanas laikā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija un par auditu atbildīgā sabiedrība atteica prasītājai tiesības tikt uzklausītai.

                           —

                           Šajā sakarā tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija neesot ievērojusi līguma II pielikuma noteikumus gan attiecībā uz prasītājas tiesībām uz procesu, kas balstīts uz sacīkstes principu, gan attiecībā uz ziņojumu iesniegšanas termiņu ievērošanu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija attiecībā pret prasītāju ir pārkāpusi sadarbības un savstarpējas uzticēšanās principu it īpaši saistībā ar sliktu pārvaldību un kaitējošu aizdomu pilnu attieksmi.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka noteikumi, kas piemērojami MVU [mazo un vidējo uzņēmumu] projektu izmaksu atzīšanai, ir neskaidri.

                           —

                           Šajā sakarā tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija nav uzsvērusi riskus, kas saistīti ar grāmatvedības sistēmu kļūdu mehānismu, kas var novest pie atteikuma attiecībā uz visām projekta izmaksām.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka nav piemērotas Starptautiskās grāmatvežu federācijas normas un spēkā esošais Eiropas tiesiskais regulējums par MVU auditu.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka projekta izmaksas bija pieļaujamas un ka audita novērtējums nav pilnīgs.

               7)

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka par auditu atbildīgā sabiedrība savus secinājumus par atteikumu balstījusi galvenokārt uz apstākli, ka tika izmantotas vienīgi laika uzskaites lapas.

                           —

                           Šajā sakarā tiek apgalvots, ka auditori ir noraidījuši noteiktas ceļojuma izmaksas, jo tās nav bijušas iekļautas sākotnējā plānošanas dokumentā (dow), lai gan ir tikai normāli, ka projektu darba plāna detaļas tiek noteiktas katru gadu.

               8)

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka prasītājai ir likumīgas tiesības saņemt samaksu par pareizi īstenotajām darbībām un par Eiropas Komisijas nepamatoto iedzīvošanos.

                           —

                           Šajā sakarā tiek apgalvots, ka projektu MARE, SENIOR un ENCR rezultāti tika nodoti Eiropas Komisijai paredzētajos termiņos un ka Komisija pilnībā ir akceptējusi lieliskos panāktos rezultātus, kurus apstiprinājis un parakstījis par šo jomu atbildīgais Eiropas Komisijas komisārs, un ka paveiktā darba izcilības dēļ ECNR tika pagarināts par sešiem mēnešiem. Visu projektu izmaksu noraidīšana tādējādi ir pretrunā principam par likumiskajām tiesībām uz atlīdzību par veikto darbu, kas izraisa Eiropas Komisijas nepamatotu iedzīvošanos.


title: lieta C-105/05: Prasība pret Somijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 3. martā

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/22

         Prasība pret Somijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 3. martā
   (lieta C-105/05)
   (2005/C 93/41)
   tiesvedības valoda – somu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 3. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Somijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv D. Martin un I. Koskinen, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka piemērojot noteiktu sociālo iemaksu aprēķināšanas metodi, Somijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 (1) par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā 33. panta 1. punkts;

               2)

               piespriest Somijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu, proti, likumu par apdrošināšanas iemaksām slimības gadījumam (364/1963), Somija aprēķinot tās teritorijā reģistrēto pensionāru sociālās iemaksas ņem vērā ne tikai tās, bet arī citu dalībvalstu izmaksātās pensijas. Komisija uzskata, ka citas dalībvalsts izmaksāto pensiju iekļaušana sociālo iemaksu kopumā ir pretrunā Regulas (EEK) Nr. 1408/71 33. panta 1. punktam un Tiesas judikatūrai (lieta C-389/99 Rundgren).

      (1)  OV L 149, 05.07.1971., 2. lpp.


title: Lieta T-85/06: Prasība, kas celta  2006. gada 8. martā  —  General Química  un citi pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/41

         Prasība, kas celta 2006. gada 8. martā — General Química un citi pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta T-85/06)
   (2006/C 131/78)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: General Química S.A., Lantarona (Alava, Spānija), Repsol Química S.A. un Repsol YPF S.A., Madride (pārstāvji — J. M. Jiménez Laiglesia un J. Jiménez Laiglesia, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Lēmuma 1. panta g) un h) punktu, kā arī 2. panta d) punktu, ciktāl ar tiem tiek atzīts, ka Repsol Química un Repsol YPF ir solidāri atbildīgas par EKL 81. panta 1. punkta pārkāpumu;
               pakārtoti — atcelt atzinumu par Repsol YPF solidāro atbildību;

               —

               atcelt Lēmuma 2. panta d) punktu, ciktāl ar to noteikts naudas soda lielums 3,38 miljonu EUR apmērā;
               pakārtoti — atbilstoši samazināt uzliktā naudas soda lielumu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasība ir vērsta pret Komisijas 2005. gada 21. decembra Lēmumu C(2005) 5592 final lietā COMP/F/38.443 — Kaučuka rūpniecībai domātās ķimikālijas. Ar apstrīdēto lēmumu Komisija atzina, ka prasītājas līdz ar citiem uzņēmumiem ir pārkāpušas EKL 81. panta 1. punktu un EEZ līguma 53. pantu, laikā no 1999. līdz 2000. gadam piedaloties kartelī un saskaņotās darbībās, ko veidoja cenas noteikšana un konfidenciālas informācijas apmaiņa kaučuka rūpniecības nozarē EEZ. Par šiem pārkāpumiem Komisija prasītājām solidāri uzlika naudas sodu.
   Savu prasījumu atbalstam prasītājas izvirza šādus pamatus:

               —

               Komisijas veikts kļūdains novērtējums, atzīstot Repsol YPF un Repsol Química par atbildīgām kopā ar General Química, un, pakārtoti, kļūdains novērtējums un pamatojuma trūkums, atzīstot Repsol YPF par solidāri atbildīgu;

               —

               kļūdains novērtējums, pamatojuma trūkums un samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpums, aprēķinot naudas sodu;

               —

               kļūdains novērtējums un nepietiekams pamatojums, piemērojot Komisijas paziņojumu par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu karteļu gadījumos. (1)

      (1)  OV 2002, C 45, 3. lpp.


title: Lieta C-296/11: Prasība, kas celta 2011. gada 14. jūnijā — Eiropas Komisija/Francijas Republika

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/19

         Prasība, kas celta 2011. gada 14. jūnijā — Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-296/11)
   2011/C 252/36
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Soulay un L. Lozano Palacios)

      Atbildētāja: Francijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka, piemērojot īpašo režīmu pakalpojumiem, ko ceļojumu aģentūras sniedz citām personām, nevis ceļotājiem (it īpaši citām ceļojumu aģentūrām), Francijas Republika nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 306.–310. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam Komisija izvirza vienu pamatu par nepareizu īpašā režīma piemērošanu pakalpojumiem, ko ceļojumu aģentūras sniedz citām personām, nevis ceļotājiem. Šajā ziņā Komisija norāda, ka šo režīmu var piemērot tikai tad, ja ceļojuma pakalpojumu pārdod ceļotājam. Turpretī to nevar piemērot pakalpojumiem, kurus viena ceļojumu aģentūra sniedz citai aģentūrai vai tūrisma maršrutu rīkotājiem. Ņemot vērā Vispārējā nodokļu kodeksā ietverto tiesību normu formulējumu, kurā tiek lietots termins “klients”, nevis termins “ceļotājs”, atbildētājas pieeja pamatojas uz terminu “klients”, un tātad šis režīms tiek paplašināti piemērots arī ceļojumu aģentūrām.
   Komisija turklāt noraida tēzi, kuru aizstāv Francijas valdība, saskaņā ar kuru ar Francijas tiesisko regulējumu varot labāk sasniegt īpašā režīma mērķus, proti, atvieglot administratīvās formalitātes ceļojumu aģentūrām un piešķirt PVN ieņēmumus tai dalībvalstij, kurā notiek katra atsevišķā pakalpojuma galapatēriņš.

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-46/07: Prasība, kas celta 2007. gada 1. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/20

         Prasība, kas celta 2007. gada 1. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku
   (Lieta C-46/07)
   (2007/C 82/36)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Pignataro-Nolin un M. van Beek, pārstāvji)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Itālijas Republika, paturot spēkā tiesību noteikumus, ar kuriem valsts ierēdņiem, atkarībā no tā, vai tie vīrieši vai sievietes, pienākas saņemt vecuma pensiju atšķirīgā vecumā, nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EK 141. pants;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija apgalvo, ka pensiju sistēma, ko pārvalda INPDAP (Istituto Nazionale della Previdenza per i Dipendenti dell'Amministrazione Pubblica [Valsts labklājības iestāde valsts iestāžu darbiniekiem]) ir diskriminējoša nodarbinātības shēma, kas ir pretrunā ar EKL 141. pantu, jo tajā noteikts vispārējais pensijas vecums vīriešiem 65 gadu vecumā un sievietēm 60 gadu vecumā.


title: Lieta T-59/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedums — Evropaïki Dynamiki /Komisija (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Kopienas uzaicinājuma uz konkursu procedūra — Lauksaimniecības ģenerāldirektorāta finansiālās informācijas sistēmas izstrādes, uzturēšanas un atbalsta pakalpojumu sniegšana — Atlases un piešķiršanas kritēriji — Pretendenta piedāvājuma noraidījums — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzamas kļūdas vērtējumā neesamība — Princips ievērot pienācīgu rūpību un labas pārvaldības princips)

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/17

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedums — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-59/05) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Kopienas uzaicinājuma uz konkursu procedūra - Lauksaimniecības ģenerāldirektorāta finansiālās informācijas sistēmas izstrādes, uzturēšanas un atbalsta pakalpojumu sniegšana - Atlases un piešķiršanas kritēriji - Pretendenta piedāvājuma noraidījums - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzamas kļūdas vērtējumā neesamība - Princips ievērot pienācīgu rūpību un labas pārvaldības princips)
   (2008/C 272/30)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, Atēnas (Grieķija) (pārstāvis — N. Korogiannakis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji K. Banks un E. Manhaeve, pēc tam E. Manhaeve un M. Wilderspin)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2004. gada 23. novembra lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāja piedāvājums, kas iesniegts saskaņā ar konkursu par Lauksaimniecības ģenerāldirektorāta finansiālās informācijas sistēmas izstrādi un uzturēšanu, kā arī atbalsta pakalpojumiem, un piešķirt tiesības noslēgt līgumu apstiprinātajam pretendentam.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepamatotu;

               2)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina vienu piektdaļu no Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE tiesāšanās izdevumiem;

               3)

                  Evropaïki Dynamiki sedz četras piektdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 106, 30.4.2005.


title: Lieta T-119/11: Prasība, kas celta 2011. gada 2. martā — Gbagbo /Padome

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/17

         Prasība, kas celta 2011. gada 2. martā — Gbagbo/Padome
   (Lieta T-119/11)
   2011/C 130/31
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Simone Gbagbo (Abidjan, Kotdivuāra) (pārstāvis — J.-C. Tchikaya, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmumu 2011/18/KĀDP, ar kuru groza Padomes Lēmumu 2010/656/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Kotdivuāru, un Padomes 2011. gada 14. janvāra Regulu (ES) Nr. 25/2011, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 560/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā, tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas izvirzītie pamati un galvenie argumenti būtībā ir vienādi ar vai līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietā T-118/11 Attey/Padome.


title: Lieta T-317/10 P: Vispārējās tiesas 2013. gada 11. septembra spriedums — L /Parlaments (Apelācijas sūdzība — Civildienests — Pagaidu darbinieki — Līgums uz nenoteiktu laiku — Lēmums par atlaišanu — Pienākums norādīt pamatojumu — Uzticības zaudēšana)

text:
               19.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/9

         Vispārējās tiesas 2013. gada 11. septembra spriedums — L/Parlaments
   (Lieta T-317/10 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Līgums uz nenoteiktu laiku - Lēmums par atlaišanu - Pienākums norādīt pamatojumu - Uzticības zaudēšana)
   2013/C 304/18
   Tiesvedības valoda — lietuviešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: L (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji — sākotnēji A. Sèbe un V. Sviderskis, vēlāk A. Sèbe, avocats)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments (pārstāvji — sākotnēji S. Seyr, K. Zejdová un L. Mašalaitė-Chouteau, vēlāk S. Seyr, K. Zejdová un S. Milius un visbeidzot S. Seyr un S. Alves)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas spriedumu [konfidenciāls], (2) kurā tiek lūgts atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas spriedumu [konfidenciāls], ciktāl tā nav lēmusi par pamatu saistībā ar objektivitātes principa pārkāpumu, tā ir noraidījusi pamatu saistībā ar pamatojuma neprecizitāti un acīmredzamu kļūdu vērtējumā un tā ir nospriedusi, ka prasītājs nebija pieprasījis piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanas izdevumus;

               2)

               apelācijas sūdzību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               L. celto prasību Eiropas Savienības Civildienesta tiesā lietā [konfidenciāla] pārējā daļā noraidīt;

               4)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus gan tiesvedībā pirmajā instancē, gan apelācijas instancē pats.

      (1)  OV C 340, 19.11.2011.

      (2)  Konfidenciāli dati ir izlaisti.


title: Lieta C-227/10: Prasība, kas celta 2010. gada 7. maijā — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/16

         Prasība, kas celta 2010. gada 7. maijā — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-227/10)
   ()
   2010/C 209/24
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver un J.-B. Laignelot, kam palīdz A. Salumets, Vandeadvokaat)

      Atbildētāja: Igaunijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pienācīgi netransponējot valsts tiesībās noteikumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīvā 2001/42/EK (par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu) (1) 2. panta a) punkta un 6. panta 1. un 3. punkta prasības, Igaunijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Igaunijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Direktīvas 2. panta a) punkta pirmā ievilkuma nepilnīga transponēšana

   Komisija uzskata, ka, lai gan Igaunijas likuma par ietekmes uz vidi novērtējumu un vides pārvaldību (Keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimise seadus, turpmāk tekstā — “KeHJS”) 31. pantā iekļautā definīcija ir plašāka nekā Direktīvas 2. panta a) punkta otrajā ievilkumā ietvertā, tā tomēr ir šaurāka nekā šī paša tiesību akta pirmajā ievilkumā esošā, jo tajā nav iekļauti plāni un programmas (kas var ietekmēt vidi), ko izstrādā iestādes, bet kas nav ieviesti ar tiesību akta palīdzību. Tādējādi atbilstoši Igaunijas likumam ir iespējams, ka plāniem un programmām, kas ir jāizstrādā saskaņā ar normatīviem vai administratīviem aktiem (pat ja Igaunijas likumā nav iekļauts šis direktīvā paredzētais nosacījums), netiek piemērots pienākums novērtēt to ietekmi uz vidi.

      Direktīvas 6. panta 1. punkta transponēšanas trūkumi

   Komisija uzskata, ka KeHJS 37. panta 2. punkta 3. apakšpunktā paredzētais pienākums publicēt plāna/programmas projektu vai tikai sākotnējo koncepciju neatbilst Direktīvai. Komisija uzskata, ka vispār plānošanas stratēģijas dokumenta sākotnējā koncepcija ir formulēta pārāk vispārīgi un tā neļauj pilnībā konstatēt un novērtēt ietekmi uz vidi un cilvēku veselību.

      Direktīvas 6. panta 3. punkta nepilnīga transponēšana

   Direktīvas 6. panta 3. punktā ir skaidri paredzēts pienākums nozīmēt iestādes, kuras var skart plānu un programmu īstenošanas ietekme uz vidi. Tāpat uz šo tiesību normu ir atsauce 3. panta 6. punktā, 5. panta 4. punktā un 6. panta 1. un 2. punktā. KeHJS 36. panta 3. punktā un 35. panta 4. punktā ir uzskaitītas tās pašas iestādes, ar kurām ir jāapspriežas (Sociālo lietu ministrija, Kultūras ministrija, Vides ministrija, Vides dienests vai vietējās pašvaldības iestāde), bet Igaunijas likumā nav paredzēts, ka būtu jāapspriežas ar kādu citu iestādi. Tomēr tas nozīmē, ka nav vispārīga pienākuma apspriesties ar visām iestādēm, ar kurām to specifisko ar vides aizsardzību saistīto pienākumu dēļ jāapspriež plānu un programmu īstenošanas ietekme uz vidi. Tāpat no minētajiem KeHJS pantiem skaidri neizriet, ar kādām iestādēm bez jau uzskaitītajām būtu jāapspriežas. Pēc Komisijas domām, Igaunijas likums nav skaidrs un ir atstāta pārāk liela izvēle, nosakot iestādes Direktīvas 6. panta 3. punkta izpratnē. Iespējams, ka pastāv arī citas iestādes, kuras var skart plānu un programmu ieviešanas ietekme uz vidi. Pat ja Igaunijas likumā šajā gadījumā ir paredzēts, ka ir jāapspriežas ar citām iestādēm, ir iespējams ar tām neapspriesties pat tad, ja tās var skart plānu un programmu ieviešanas ietekme uz vidi, jo šādā gadījumā nav pienākuma ar tām apspriesties.

      (1)  OV L 197, 30. lpp.


title: Lieta T-382/16: Prasība, kas celta 2016. gada 21. jūlijā – Asna/EUIPO – Wings Software (“ASNA WINGS”)

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/48

         Prasība, kas celta 2016. gada 21. jūlijā – Asna/EUIPO – Wings Software (“ASNA WINGS”)
   (Lieta T-382/16)
   (2016/C 335/64)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Asna, Inc. (San Antonio, Teksasa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – J. Devaureix un J. C. Erdozain López, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Wings Software BVBA (Heist-Op-den-Berg, Beļģija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ASNA WINGS” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 388 352

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 26. aprīļa lēmums lietā R 436/2015–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu ar visiem iesniegtajiem dokumentiem un tiem atbilstošajām kopijām;

               —

               atzīt par pieņemamiem iesniegtos pierādījumus;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un noteikt, ka tas nerada tiesiskas sekas;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               kļūda saistībā ar otras lietas dalībnieces izvirzīto izmantošanas pierādījumu;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Tiesas spriedums (2015. gada 19. jūnijs) – Lietā E-19/14 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti (Tāda Tiesas sprieduma nepildīšana, ar kuru konstatēta saistību neizpilde – UTN 33. pants – Tiesas sprieduma izpildei nepieciešamie pasākumi)

text:
               7.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 3/4

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2015. gada 19. jūnijs)
   Lietā E-19/14
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti
   (Tāda Tiesas sprieduma nepildīšana, ar kuru konstatēta saistību neizpilde – UTN 33. pants – Tiesas sprieduma izpildei nepieciešamie pasākumi)
   (2016/C 3/05)
   Lietā E-19/14 EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti – PIETEIKUMS paziņojumam par to, ka, neveicot 2012. gada 16. jūlija sprieduma izpildei nepieciešamos pasākumus lietā E-9/11 ESA pret Norvēģiju, Norvēģijas Karaliste nav izpildījusi savas saistības atbilstoši Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 33. pantam – Tiesa šādā sastāvā: tiesas priekšsēdētājs un tiesnesis-referents Carl Baudenbacher, tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson2015. gada 19. jūnijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Ar šo Tiesa:

               1.

               paziņo, ka līdz brīdim, kad beidzies termiņš, kas noteikts argumentētajā atzinumā, kuru EBTA Uzraudzības iestāde Norvēģijas Karalistei nosūtīja saskaņā ar Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 31. panta 2. punktu, neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Tiesas 2012. gada 16. jūlija spriedumu lietā E-9/11 EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti, Norvēģijas Karaliste nav izpildījusi savas saistības atbilstoši minētā nolīguma 33. pantam;

               2.

               piespriež Norvēģijas Karalistei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-101/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 19. februārī iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – SC Paper Consult SRL/Direcția Regională a Finanțelor Publice Cluj-Napoca, Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bistrița-Năsăud

text:
               17.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 19. februārī iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – SC Paper Consult SRL/Direcția Regională a Finanțelor Publice Cluj-Napoca, Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bistrița-Năsăud

   (Lieta C-101/16)
   (2016/C 175/09)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Cluj

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: SC Paper Consult SRL

      Atbildētājas: Direcția Regională a Finanțelor Publice Cluj-Napoca, Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bistrița-Năsăud

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīva 2006/112/EK (1) liedz tādu valsts tiesisko regulējumu, uz kura pamata nodokļu maksātājam tiek atteiktas tiesības uz PVN atskaitīšanu, pamatojoties uz to, ka tiesību subjektu – kas sākotnēji bija nodokļa maksātājs, kas izdevis faktūrrēķinu, kurā norādīti izdevumi un PVN – nodokļu administrācija ir atzinusi par neaktīvu?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai pirmajā jautājumā norādītajos apstākļos Direktīva 2006/112/EK liedz tādu valsts tiesisko regulējumu, uz kura pamata, lai atteiktu tiesības uz PVN atskaitīšanu, ir pietiekami Agenția Națională de Administrare Fiscală birojā publiskot par neaktīviem atzīto nodokļu maksātāju sarakstu un publicēt šo sarakstu Agenția Națională de Administrare Fiscală tīmekļa vietnē iedaļā Publiskā informācija – Informācija par komersantiem?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-254/16: Prasība, kas celta 2016. gada 19. maijā – Steel Invest & Finance (Luksemburga)/Komisija

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/42

         Prasība, kas celta 2016. gada 19. maijā – Steel Invest & Finance (Luksemburga)/Komisija
   (Lieta T-254/16)
   (2016/C 251/48)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Steel Invest & Finance (Luksemburga) SA, (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis – E. van den Broucke, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

   galvenokārt

               —

               konstatēt, ka Eiropas Komisija ir pieļāvusi vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā un nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu tādēļ, ka ir kvalificējusi pastāvošu priekšrocību, kas esot tikusi dota ar aizdevumu, ko Foreign Strategic Investment Holding piešķīrusi Steel Invest & Finance (Luksemburga), gan attiecībā uz Sumitomo un Rabobank aizdevumu salīdzināmību, gan uz 2008. gada Paziņojuma par atsauces likmi piemērošanu;

         pakārtoti

               —

               konstatēt, ka, uzskatot, ka 2009. gada Paziņojums, ar ko nosaka valsts atbalsta pasākumu pagaidu shēmas, lai veicinātu piekļuvi finansējumam pašreizējās finanšu un ekonomiskās krīzes apstākļos, neesot bijis piemērojams, Eiropas Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz aizdevuma, ko Foreign Strategic Investment Holding piešķīrusi Steel Invest & Finance (Luxemburga), saderīgumu;

         katrā ziņā un līdz ar to

               —

               pasludināt Eiropas Komisijas 2016. gada 20. janvāra Lēmuma C (2016)94 par valsts atbalstu SA.33926 2013/C, ko Beļģija sniegusi Duferco, pirmā panta e) punktu par spēkā neesošu;

               —

               pasludināt lēmuma 2.–4. pantu par spēka neesošiem, ciktāl tie attiecas uz aizdevumu, ko Foreign Strategic Investment Holding piešķīrusi Steel Invest & Finance (Luksemburga);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka aizdevums, ko Foreign Strategic Investment Holding piešķīrusi Steel Invest & Finance (Luksemburga), nav priekšrocība, un ka Komisija, uzskatot, ka attiecīgais aizdevums esot valsts atbalsts, esot pieļāvusi kļūdu vērtējumā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā, kuru Komisija esot pieļāvusi attiecība uz Komisijas paziņojuma – Valsts atbalsta pasākumu Kopienas pagaidu shēma, lai veicinātu piekļuvi finansējumam pašreizējās finanšu un ekonomiskās krīzes apstākļos (OV 2009, C 83, 1. lpp.) piemērošanu.


title: Lieta T-161/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 22. septembra spriedums – First Islamic Investment Bank/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Kļūda vērtējumā — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Samērīgums

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/22

         Vispārējās tiesas 2015. gada 22. septembra spriedums – First Islamic Investment Bank/Padome
   (Lieta T-161/13) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Kļūda vērtējumā - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Samērīgums)
   (2015/C 371/24)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: First Islamic Investment Bank Ltd (Labuana, Malaizija) (pārstāvji – B. Mettetal un C. Wucher-North, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – Á. de Elera-San Miguel Hurtado un M. Bishop)

      Priekšmets

   Par prasību, pirmkārt, daļēji atcelt Padomes 2012. gada 21. decembra Lēmumu 2012/829/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 356, 71. lpp.), un Padomes 2012. gada 21. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1264/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 356, 55. lpp.), un, otrkārt, prasība atcelt Padomes lēmumu paturēt spēkā pret prasītāju noteiktos ierobežojošos pasākumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt, ciktāl tie attiecas uz First Islamic Investment Bank Ltd:

                           —

                           Padomes 2012. gada 21. decembra Lēmuma 2012/829/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, pielikuma I punktu;

                           —

                           Padomes 2012. gada 21. decembra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1264/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, pielikuma I punktu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt.

               3)

               First Islamic Investment Bank sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem, kā arī atlīdzina pusi no Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumiem. Padome sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem, kā arī atlīdzina pusi no First Islamic Investment Bank tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 141, 18.5.2013.


title: Lieta C-20/12: Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 20. jūnija spriedums ( Tribunal administratif (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Elodie Giersch , Benjamin Marco Stemper , Julien Taminiaux , Xavier Renaud Hodin , Joëlle Hodin / État du Grand-duché de Luxembourg (Personu brīva pārvietošanās — Vienlīdzīga attieksme — Sociālās priekšrocības — Regula (EEK) Nr. 1612/68 — 7. panta 2. punkts — Finansiāls atbalsts augstākās izglītības iegūšanai — Nosacījums par dzīvesvietu dalībvalstī, kas piešķir atbalstu — Atteikums piešķirt atbalstu studentiem Savienības pilsoņiem, kuri nedzīvo attiecīgajā dalībvalstī, bet kuru tēvs vai māte kā pārrobežu darba ņēmēji strādā šajā dalībvalstī — Netieša diskriminācija — Pamatojums — Mērķis palielināt tādu personu proporciju, kurām ir augstākās izglītības diploms — Piemērots raksturs — Samērīgums)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/24

         Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 20. jūnija spriedums (Tribunal administratif (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Elodie Giersch, Benjamin Marco Stemper, Julien Taminiaux, Xavier Renaud Hodin, Joëlle Hodin/État du Grand-duché de Luxembourg

   (Lieta C-20/12) (1)

   (Personu brīva pārvietošanās - Vienlīdzīga attieksme - Sociālās priekšrocības - Regula (EEK) Nr. 1612/68 - 7. panta 2. punkts - Finansiāls atbalsts augstākās izglītības iegūšanai - Nosacījums par dzīvesvietu dalībvalstī, kas piešķir atbalstu - Atteikums piešķirt atbalstu studentiem Savienības pilsoņiem, kuri nedzīvo attiecīgajā dalībvalstī, bet kuru tēvs vai māte kā pārrobežu darba ņēmēji strādā šajā dalībvalstī - Netieša diskriminācija - Pamatojums - Mērķis palielināt tādu personu proporciju, kurām ir augstākās izglītības diploms - Piemērots raksturs - Samērīgums)
   2013/C 225/39
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Elodie Giersch, Benjamin Marco Stemper, Julien Taminiaux, Xavier Renaud Hodin, Joëlle Hodin

      Atbildētāja: État du Grand-duché de Luxembourg

      piedaloties: Didier Taminiaux

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal administratif (Luksemburga) — Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.) 7. panta 2. punkta interpretācija — Tāda valsts tiesiskā regulējuma pieņemamība, ar kuru paredz, ka, lai saņemtu finansiālu atbalstu augstākās izglītības iegūšanai, ir jāizpilda dzīvesvietas pienākums, kurš attiecas gan uz [attiecīgās] valsts studentiem, gan studentiem, kuriem ir citas dalībvalsts pilsonība — Sociālā priekšrocība iepriekš minētā valsts tiesiskā regulējuma izpratnē — Atšķirīga attieksme attiecībā pret valsts darba ņēmēju bērniem un migrējošo darba ņēmēju bērniem — Pamatojumi

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulu 2004/38/EK, 7. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tam principā pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds aplūkots pamatlietā, atbilstoši kuram finansiālā atbalsta augstākās izglītības iegūšanai piešķiršanai tiek izvirzīts nosacījums par studenta dzīvesvietu un tiek radīta netieši diskriminējoša atšķirīga attieksme starp personām, kuras dzīvo attiecīgajā dalībvalstī, un personām, kuras tajā nedzīvo, bet ir šajā dalībvalstī strādājošu pārrobežu darba ņēmēju bērni.
   Kaut arī mērķis palielināt iedzīvotāju, kuriem ir augstākā izglītība, īpatsvaru, lai veicinātu minētās dalībvalsts ekonomikas attīstību, ir leģitīms mērķis, kas var attaisnot šādu atšķirīgu attieksmi, un tāds nosacījums par dzīvesvietu kā pamatlietā valsts tiesiskajā regulējumā paredzētais ir piemērots minētā mērķa sasniegšanai, šāds nosacījums tomēr pārsniedz mērķa sasniegšanai vajadzīgā robežas, jo tas neļauj ņemt vērā citus iespējami reprezentatīvus elementus par minētā finansiālā atbalsta pieprasījuma patieso piesaisti attiecīgās dalībvalsts sabiedrībai vai darba tirgum, kā, piemēram, apstākli, ka vismaz viens no studenta vecākiem, kurš joprojām viņu uztur, ir pārrobežu darba ņēmējs, kuram ir stabila darba vieta attiecīgajā dalībvalstī un kurš tajā ir nodarbināts jau ievērojami ilgu laiku.

      (1)  OV C 98, 31.3.2012.


title: Lieta T-327/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 3. decembra spriedums – Compagnie des fromages & Richesmonts/ITSB– Grupo Lactalis Iberia (Sarkanās un baltās krāsas rūtaina raksta attēls) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme, kurā attēlots sarkanās un baltās krāsas rūtains raksts — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/45

         Vispārējās tiesas 2015. gada 3. decembra spriedums – Compagnie des fromages & Richesmonts/ITSB– Grupo Lactalis Iberia (Sarkanās un baltās krāsas rūtaina raksta attēls)
   (Lieta T-327/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme, kurā attēlots sarkanās un baltās krāsas rūtains raksts - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 027/55)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Compagnie des fromages & Richesmonts (Puteaux, Francija) (pārstāvji – T. Mollet-Viéville un T. Cuche, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji V. Melgar, vēlāk J. Crespo Carillo)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Grupo Lactalis Iberia SA (Madride, Spānija) (pārstāvis – D. Masson, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 3. marta lēmumu lietā R 1295/2012–4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Grupo Lactalis Iberia SA un Compagnie des fromages & Richesmonts

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Compagnie des fromages & Richesmonts atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 235, 21.7.2014.


title: Lieta C-312/08: Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2009. gada 2. aprīļa rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               18.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 167/7

         Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2009. gada 2. aprīļa rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-312/08) (1)

   2009/C 167/15

      Tiesvedības valoda — angļu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta T-425/17: Prasība, kas celta 2017. gada 3. jūlijā – Capo d’Anzio/Komisija

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/57

         Prasība, kas celta 2017. gada 3. jūlijā – Capo d’Anzio/Komisija
   (Lieta T-425/17)
   (2017/C 277/82)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Capo d’Anzio SpA (Ancio, Itālija) (pārstāvis – S. Carloni, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               saskaņā ar LESD 263. pantu atcelt Komisijas 2017. gada 28. aprīļa Lēmumu C(2017) 2953 final par to, ka kopā ar nokavējuma procentiem jāatgūst 193 120 euro, kas sākotnēji tika avansā piešķirti prasītājai atbilstoši dotācijas nolīgumam LIFE10 ENV/IT/000369 – LCA4PORTS

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja apgalvo, ka:

               1.

               2011. gada 14. oktobrī sabiedrība Capo d’Anzio noslēdza dotācijas nolīgumu LIFE10 – ENV/IT/000369, pamatojoties uz kuru Eiropas Komisija sabiedrībai Capo d’Anzio S.p.a. piešķīra dotāciju (45,94 % apmērā no kopsummas, nepārsniedzot 485 300,00 euro) projektam, kurā tiek pētīta kompetento publisko iestāžu apstiprinātā izbūves, pārbūves un paplašināšanas projekta ietvaros veicamās Ancio ostas attīstības ekoloģiskā ilgtspējība.

               2.

               Lai arī sākotnēji projektā paredzētie pasākumi pilnībā atbilda līguma un likuma noteikumiem, to izpildes gaitā Komisija konstatēja vairāku formālu pienākumu neizpildi, kuras rezultātā tā apturēja projektu un pēc tam ar apstrīdēto lēmumu prasīja piešķirto summu atmaksu.

               3.

               Tiek apgalvots, ka esot pārkāpti Vispārējo noteikumu 11. un nākamie panti, kuros ir reglamentētas procedūras, kas jāīsteno gadījumā, ja tiek apturēts projekts un pēc tam izbeigts dotācijas nolīgums, un tiek prasīta avansā samaksāto summu atgūšanu.

               4.

               Šajā lietā Komisija apgalvo, ka tā esot no Capo d’Anzio saņēmusi paziņojumus, kuros apliecinātas šā uzņēmuma pārejošas saimnieciski-finansiālas grūtības un skaidri norādīts, ka šīs grūtības izriet no prettiesiskiem nodarījumiem un apstākļiem, kas nav atkarīgi no uzņēmuma gribas.

               5.

               Sabiedrība Capo d’Anzio S.p.a. ir nepārtraukti un godprātīgi norādījusi uz šīm grūtībām, par kurām tā nav atbildīga, un visbeidzot 2015. gada 2. novembra un tam sekojošajā 2015. gada 7. decembra vēstulē lūdza tās ņemt vērā, pieņemot lēmumus saistībā ar līgumu, un rīkot tikšanos, kurā tā varētu izklāstīt savus apsvērumus, īpaši apņemoties katrā ziņā atmaksāt avansā saņemtās summas gadījumā, ja tā galu galā nespēs sniegt lūgto atskaiti par projektu.

               6.

               Tā vietā, lai ņemtu vērā izklāstīto attaisnojumu un lūgtu sīkāku informāciju tālab, lai nodrošinātu iespēju prasītājai izmantot tiesības aizstāvēties, Komisija piemēroja Vispārējos noteikumus, pielīdzinādama Capo d’Anzio S.p.a. rīcību neatvainojamai neizpildei.

               7.

               Sabiedrība Capo d’Anzio S.p.a. bija tiesīga saņemt iespēju rīkot prasīto tikšanos ar Komisiju, kurā tā varētu pierādīt neatvainojamas neizpildes neesamību un šādi izmantot savas tiesības neciest no situācijas, par kuru tā nav atbildīga.

               8.

               Tādējādi ar Komisijas rīcību tiek ierobežotas Capo d’Anzio S.p.a. tiesības un pārkāpti vispārējie tiesību principi, atbilstoši kuriem līgumu izbeigšana ir pakārtota neatvainojamas neizpildes esamībai.

               9.

               Procesuālās un materiālās tiesību normas ir pārkāptas ar to, ka apstrīdētais lēmums ir netaisnīgs tajā ziņā, ka daļēji piešķirtais finansējums – neraugoties uz to, ka Capo d’Anzio S.p.a. būtībā bija pareizi izmantojusi no Komisijas saņemtās summas, lai samaksātu projekta izpildē iesaistītajiem komersantiem – tiek atsaukts, pamatojoties uz tīri formālo apsvērumu, ka prasītāja nav laicīgi atskaitījies par paveikto.


title: Lieta C-100/06: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2006. gada 21. februārī

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/20

         Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2006. gada 21. februārī
   (Lieta C-100/06)
   (2006/C 86/39)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 21. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv B. Schima un J. Hottiaux, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2003. gada 3. jūlija Direktīvu 2003/66/EK, ar kuru groza Direktīvu 94/2/EK, ar ko īsteno Padomes Direktīvu 92/75/EEK attiecībā uz enerģijas etiķetēm mājsaimniecības elektriskajiem ledusskapjiem, saldētavām un to apvienojumiem (1) vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2003/66/EK transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 30. jūnijā.

      (1)  OV L 170, 10. lpp.


title: Lieta F-41/10: Prasība, kas celta 2010. gada 7. jūnijā — Bermeji Garde /ESK

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/55

         Prasība, kas celta 2010. gada 7. jūnijā — Bermeji Garde/ESK
   (Lieta F-41/10)
   ()
   2010/C 209/88
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Moises Bermejo Garde (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — L. Levi, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Ekonomisko un sociālo lietu komiteja

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt vairākus lēmumus par prasītāja — Juridiskās nodaļas daļas vadītāja — amata pienākumu nekavējošu izbeigšanu, ieceļot viņu citā amatā Loģistikas nodaļā, un viņa oficiālā pieteikuma par palīdzības sniegšanu un prasības par zaudējumu atlīdzību noraidīšanu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas (turpmāk tekstā — “ESK”) priekšsēdētāja 2010. gada 3. marta lēmumu Nr. 88/10 A, ar kuru noraidīta prasītāja 2009. gada 7. decembrī iesniegtā prasība, un ar kuru viņš ir iecelts citā amatā;

               —

               atcelt 2010. gada 25. marta lēmuma Nr. 88/10 papildinājumu;

               —

               atcelt 2010. gada 24. marta lēmumu Nr. 133/10 A par prasītāja — Juridiskās nodaļas daļas vadītāja amata pienākumu nekavējošu izbeigšanu un viņa iecelšanu daļas vadītāja amatā citā nodaļā no 2010. gada 6. aprīļa;

               —

               atcelt ESK priekšsēdētāja 2010. gada 13. aprīļa lēmumu Nr. 184/10 A, ar kuru prasītājs ir iecelts citā amatā Loģistikas nodaļā, šim lēmumam stājoties spēkā 2010. gada 6. aprīlī;

               —

               piešķirt zaudējumu atlīdzību;

               —

               piespriest ESK atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-172/09: Tiesas sestās palātas priekšsēdētāja 2010. gada 10. marta rīkojums — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/23

         Tiesas sestās palātas priekšsēdētāja 2010. gada 10. marta rīkojums — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-172/09) (1)

   2010/C 148/37

      Tiesvedības valoda — poļu

   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 167, 18.07.2009.


title: Apvienotās lietas C-131/13, C-163/13 un C-164/13: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 18. decembra spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Staatssecretaris van Financiën / Schoenimport “Italmoda” Mariano Previti vof (C-131/13), Turbu.com BV (C-163/13), Turbu.com Mobile Phone’s BV (C-164/13)/ Staatssecretaris van Financiën Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu — PVN — Sestā direktīva — Pārejas noteikumi tirdzniecībai starp dalībvalstīm — Preces, kas nosūtītas vai transportētas Kopienu teritorijā — Krāpšana, kas izdarīta galamērķa dalībvalstī — Krāpšanas, kas ir notikusi nosūtīšanas dalībvalstī, ņemšana vērā — Atteikums piešķirt tiesības uz nodokļa atskaitījumu, atbrīvojumu no nodokļa vai nodokļa atmaksu — Valsts tiesību normu neesamība

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/4

         Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 18. decembra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Staatssecretaris van Financiën/Schoenimport “Italmoda” Mariano Previti vof (C-131/13), Turbu.com BV (C-163/13), Turbu.com Mobile Phone’s BV (C-164/13)/Staatssecretaris van Financiën

   (Apvienotās lietas C-131/13, C-163/13 un C-164/13) (1)

   (Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu - PVN - Sestā direktīva - Pārejas noteikumi tirdzniecībai starp dalībvalstīm - Preces, kas nosūtītas vai transportētas Kopienu teritorijā - Krāpšana, kas izdarīta galamērķa dalībvalstī - Krāpšanas, kas ir notikusi nosūtīšanas dalībvalstī, ņemšana vērā - Atteikums piešķirt tiesības uz nodokļa atskaitījumu, atbrīvojumu no nodokļa vai nodokļa atmaksu - Valsts tiesību normu neesamība)
   (2015/C 065/05)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Staatssecretaris van Financiën (C-131/13), Turbu.com BV (C-163/13) un Turbu.com Mobile Phone’s BV (C-164/13)

      Atbildētāji: Schoenimport “Italmoda”Mariano Previti vof (C-131/13) un Staatssecretaris van Financiën (C-163/13 un C-164/13)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prejudiciālie jautājumi, ko Hoge Raad der Nederlanden ir uzdevusi lietās C-163/13 un C-164/13, ir nepieņemami;

               2)

               Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas grozīta ar Padomes 1995. gada 10. aprīļa Direktīvu 95/7/EK, ir interpretējama tādējādi, ka valsts iestādēm un tiesām nodokļa maksātājam Kopienas iekšējās piegādes ietvaros ir jāatsaka tiesības uz pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšanu, atbrīvojumu no tā vai tā atmaksāšanu pat tad, ja valsts tiesībās nav noteikumu, kas paredzētu šādu atteikumu, ja, ņemot vērā objektīvus faktus, ir pierādīts, ka šis nodokļa maksātājs zināja vai tam bija jāzina, ka ar darījumu, uz kuru tas atsaucas, lai pamatotu attiecīgās tiesības, tas piedalījās krāpšanā pievienotās vērtības nodokļa jomā, kas ir pieļauta piegāžu ķēdes ietvaros;

               3)

               Sestā direktīva 77/388, kas ir grozīta ar Direktīvu 95/7, ir interpretējama tādējādi, ka nodokļa maksātājam, kas zināja vai kam bija jāzina, ka ar darījumu, uz kuru tas atsaucas, lai pamatotu tiesības uz pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšanu, atbrīvojumu no tā vai tā atmaksāšanu, tas piedalījās krāpšanā pievienotās vērtības nodokļa jomā, kas ir pieļauta piegāžu ķēdes ietvaros, var tikt atteiktas šīs tiesības, neraugoties uz to, ka šī krāpšana ir izdarīta dalībvalstī, kas nav tā, kurā ir lūgts piešķirt šīs tiesības, un ka šis nodokļa maksātājs šajā pēdējā minētajā dalībvalstī ir izpildījis formālos nosacījumus, kas valsts tiesību aktos ir paredzēti, lai varētu iegūt minētās tiesības.

      (1)  OV C 171, 15.6.2013.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2005. gada 26. maijā lietā C-43/04 (Bundesfinanzhof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Finanzamt Arnsberg pret Stadt Sundern (Sestā PVN direktīva — 25. pants — Kopējs vienotas likmes režīms, ko piemēro lauksaimniekiem — Medību iecirkņu noma pašvaldības mežsaimniecības darbības ietvaros — “Lauksaimniecisku pakalpojumu sniegšanas” jēdziens)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/14

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 26. maijā
   lietā C-43/04 (Bundesfinanzhof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Finanzamt Arnsberg pret Stadt Sundern
       (1)

   (Sestā PVN direktīva - 25. pants - Kopējs vienotas likmes režīms, ko piemēro lauksaimniekiem - Medību iecirkņu noma pašvaldības mežsaimniecības darbības ietvaros - “Lauksaimniecisku pakalpojumu sniegšanas” jēdziens)
   (2005/C 182/27)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-43/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Bundesfinanzhof [Federālā Finanšu tiesa] (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 27. novembrī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 4. februārī, tiesvedībā Finanzamt Arnsberg [Arnsbergas Finanšu pārvalde] pret Stadt Sundern [Zundernas pilsētu], Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas] (referents), tiesneši E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet], A. La Pergola [A. La Pergola], J. Malenovskis [J. Malenovský] un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 26. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               25. pants Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, ir jāinterpretē tādējādi, ka kopējs vienotas likmes režīms, ko piemēro lauksaimniekiem, attiecas tikai uz tādu lauksaimniecības preču piegādi un lauksaimniecisku pakalpojumu sniegšanu, kas ir definēti šī panta 2. punktā, un ka citai darbībai, ko veic vienotas likmes lauksaimnieki, piemērojams parastais šīs direktīvas režīms;

               2)

               Direktīvas 77/388 25. panta 2. punkta piektais ievilkums, skatot to kopā ar šīs direktīvas B pielikumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka medību iecirkņu noma, ko veic vienotas likmes lauksaimnieks, nav uzskatāma par lauksaimniecisku pakalpojumu sniegšanu šīs direktīvas izpratnē.

      (1)  OV C 85, 03.04.2004.


title: Lieta C-303/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 30. maijā iesniedza Conseil d'État (Francija) – Solar Electric Martinique/Ministre des finances et des comptes publics

text:
               8.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 30. maijā iesniedza Conseil d'État (Francija) – Solar Electric Martinique/Ministre des finances et des comptes publics

   (Lieta C-303/16)
   (2016/C 287/19)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Solar Electric Martinique

      Atbildētāja: Ministre des finances et des comptes publics

      Prejudiciālais jautājums

   Eiropas Savienības Tiesa tiek lūgta izlemt par jautājumu, vai saules enerģijas paneļu un solārās ūdensapsildes iekārtu pārdošana un uzstādīšana uz dzīvojamo ēku jumtiem vai ar mērķi ēkas apgādāt ar elektroenerģiju vai silto ūdeni, ir viena darbība, kurai ir būvdarbu raksturs 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem (1) 5. panta 5. punkta un 6. panta 1. punkta, kas kļuvuši par 14. panta 3. punktu un 24. panta 1. punktu 2006. gada 28. novembra Direktīvā par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (2).

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: lieta C-433/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Handens tingsrätt 2005. gada 21. novembra  rīkojumu lietā  Åklagaren  pret  Lars Sandström

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Handens tingsrätt2005. gada 21. novembra rīkojumu lietā Åklagaren pret Lars Sandström

   (lieta C-433/05)
   (2006/C 36/48)
   tiesvedības valoda — zviedru
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Handens tingsrätt (Handenas rajona tiesa, Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 21. novembra rīkojumu lietā Åklagaren pret Lars Sandström un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 5. decembrī. Handens tingsrätt lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

                           a)

                           Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/44/EK, ar ko groza Direktīvu 94/25/EK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz izpriecu kuģiem, iestājas pret valsts tiesību normām, ar kurām aizliedz skūteru izmantošanu vietās, kas nav vispārējie ūdensceļi un ūdeņi, un vietās, attiecībā uz kurām pašvaldības ir devušas atļauju saskaņā ar vattenskoterförordningens (Noteikumu par skūteriem) 3. panta 1. punktu (1993:1053, ar grozījumiem, kas paredzēti 2004:607)?

                           b)

                           Vai tāds aizliegums kā 1.a jautājumā norādītais ir atkarīgs no tā, vai pašvaldība, novērtējot, vai ir piešķirama atļauja saskaņā ar 3. panta 1. punktu, ir ievērojusi noteikumu, ka atļauja ir vienmēr jādod jomās, kurās ir izpildīti 1.-3. daļā paredzētie kritēriji?

               2.

               Vai EKL 28.-30. pants iestājas pret tādu valsts tiesību normu, ar kuru aizliedz tādu skūteru izmantošanu, kāda aprakstīta iepriekš, 1.a jautājumā, vispār vai vienīgi tādos apstākļos, kādi aprakstīti iepriekš, 1.b jautājumā?

               3.

               Neatkarīgi no iepriekš iztirzātajiem apstākļiem, vai tas, ka Eiropas Kopienu Komisijai nav paziņots par jaunu skūteru aizlieguma pieņemšanu 2004. gada 20. jūnijā atbilstoši Direktīvai 83/189/EEK un Direktīvai 98/34/EK, iestājas pret tādām valsts tiesību normām kā iepriekš minētās?


title: Lieta C-196/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itālija) – Comune di Corridonia/Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itālija) – Comune di Corridonia/Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente

   (Lieta C-196/16)
   (2016/C 251/06)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Comune di Corridonia

      Atbildētājas: Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente

      Prejudiciālais jautājums

   Vai saistībā ar normām, kas ietvertas LESD 191. pantā un Direktīvas 2011/92/ES (1) 2. pantā, Kopienu tiesībām atbilst pārbaudes par ietekmes uz vidi novērtējuma attiecināmību procedūras (un, iespējams, ietekmes uz vidi novērtējuma procedūras) piemērošana pēc rūpnīcas uzbūvēšanas, ja valsts tiesa atļauju ir atcēlusi tādēļ, ka nav veikta pārbaude par ietekmes uz vidi novērtējuma attiecināmību, jo šāda pārbaude nav tikusi veikta, pamatojoties valsts tiesisko regulējumu, kurš ir pretrunā Kopienu tiesībām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Direktīva 2011/92/ES par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV 2012, L 26, 1. lpp.).


title: Lieta C-589/14: Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 29. oktobra spriedums – Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste Valsts pienākumu neizpilde — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Kapitāla brīva aprite — Par nenodrošinātiem parādiem maksājami procenti — Priekšnodoklis par ienākumiem no kapitāla un kustamas mantas — Beļģijā reģistrētas ieguldījumu sabiedrības, kas saņem šādus procentus — Citā dalībvalstī vai trešā valstī, kas ir EEZ līguma slēdzēja puse, reģistrētas ieguldījumu sabiedrības, kas saņem šādus procentus — Atšķirīga attieksme — Pierādīšanas pienākums — Procenti, kas maksājami par parādiem, kas nodrošināti ar Beļģijas vērtspapīriem — Šādu procentu aplikšana ar nodokli, ja vērtspapīri ir deponēti vai reģistrēti citas dalībvalsts vai trešās valsts, kas ir EEZ līguma slēdzēja puse, finanšu iestādes kontā — Atbrīvošana no nodokļa, ja vērtspapīri ir deponēti vai reģistrēti Beļģijā reģistrētas finanšu iestādes kontā

text:
               21.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 429/6

         Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 29. oktobra spriedums – Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-589/14) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Kapitāla brīva aprite - Par nenodrošinātiem parādiem maksājami procenti - Priekšnodoklis par ienākumiem no kapitāla un kustamas mantas - Beļģijā reģistrētas ieguldījumu sabiedrības, kas saņem šādus procentus - Citā dalībvalstī vai trešā valstī, kas ir EEZ līguma slēdzēja puse, reģistrētas ieguldījumu sabiedrības, kas saņem šādus procentus - Atšķirīga attieksme - Pierādīšanas pienākums - Procenti, kas maksājami par parādiem, kas nodrošināti ar Beļģijas vērtspapīriem - Šādu procentu aplikšana ar nodokli, ja vērtspapīri ir deponēti vai reģistrēti citas dalībvalsts vai trešās valsts, kas ir EEZ līguma slēdzēja puse, finanšu iestādes kontā - Atbrīvošana no nodokļa, ja vērtspapīri ir deponēti vai reģistrēti Beļģijā reģistrētas finanšu iestādes kontā)
   (2015/C 429/08)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland un W. Roels)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji – J.-C. Halleux un M. Jacobs)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               saglabājot spēkā noteikumus, saskaņā ar kuriem procenti, kas maksājami par parādiem, kas nodrošināti ar Beļģijas vērtspapīriem, tiek aplikti ar priekšnodokli par ienākumiem no kapitāla un kustamas mantas, ja šie vērtspapīri tiek deponēti vai ieskaitīti Eiropas Savienības dalībvalsts, kas nav Beļģijas Karaliste, vai trešās valsts, kas ir 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonas izveidošanu slēdzēja puse, finanšu iestādes kontā, kaut arī šie procenti ir atbrīvoti no priekšnodokļa par ienākumiem no kapitāla un kustamas mantas, ja minētie vērtspapīri ir deponēti vai reģistrēti Beļģijā reģistrētas finanšu iestādes kontā, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi LESD 56. pantā un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonas izveidošanu 36. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija un Beļģijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 73, 2.3.2015.


title: Lieta T-247/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 7. marta spriedums — FairWild Foundation /ITSB — Wild ( “FAIRWILD” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu — Vārdiska preču zīme “FAIRWILD” — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “WILD” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/33

         Vispārējās tiesas 2013. gada 7. marta spriedums — FairWild Foundation/ITSB — Wild (“FAIRWILD”)
   (Lieta T-247/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Vārdiska preču zīme “FAIRWILD” - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “WILD” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 114/53
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: FairWild Foundation (Veinfeildena, Šveice) (pārstāvji — P. Neuwald un S. Müller, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — K. Klüpfel)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Rudolf Wild GmbH & Co. KG (Epelheima, Vācija) (pārstāvis — A. Franke, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 3. marta lēmumu lietā R 1014/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Rudolf Wild GmbH & Co. KG un FairWild Foundation

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt;

               2.

               FairWild Foundation atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 238, 13.8.2011.


title: Lieta C-322/11: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 7. novembra spriedums ( Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedība, ko ierosinājis K (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 63. un 65. pants — Kapitāla brīva aprite — Dalībvalsts nodokļu tiesību akti, kuros ir liegta iespēja atskaitīt ar nekustamā īpašuma, kas atrodas citā dalībvalstī, pārdošanu saistītus zaudējumus no peļņas, kura ir gūta, atsavinot vērtspapīrus dalībvalstī, kurā tiek uzlikts nodoklis)

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 7. novembra spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedība, ko ierosinājis K

   (Lieta C-322/11) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 63. un 65. pants - Kapitāla brīva aprite - Dalībvalsts nodokļu tiesību akti, kuros ir liegta iespēja atskaitīt ar nekustamā īpašuma, kas atrodas citā dalībvalstī, pārdošanu saistītus zaudējumus no peļņas, kura ir gūta, atsavinot vērtspapīrus dalībvalstī, kurā tiek uzlikts nodoklis)
   2014/C 9/03
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      K

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Korkein hallinto-oikeus — LESD 63. un 65. panta interpretācija — Kapitāla brīva aprite — Valsts nodokļu tiesību akti, kuros nodokļu maksātājam, kuram ir neierobežots nodokļu maksāšanas pienākums, ir liegts atskaitīt ar nekustamā īpašuma, kas atrodas citā dalībvalstī, pārdošanu saistītus zaudējumus no peļņas, kura ir gūta, atsavinot vērtspapīrus dalībvalstī, kurā tiek uzlikts nodoklis

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 63. un 65. pantam nav pretrunā tāds dalībvalsts nodokļu tiesiskais regulējums — kā tas, uz ko attiecas pamatlieta —, ar kuru nodokļu maksātājam, kas dzīvo šajā dalībvalstī un kam tajā ir neierobežots ienākuma nodokļa maksāšanas pienākums, netiek atļauts atskaitīt zaudējumus, kuri ir radušies, atsavinot nekustamo īpašumu, kas atrodas citā dalībvalstī, no ienākumiem no kustamā īpašuma, kuriem tiek uzlikts nodoklis pirmajā dalībvalstī, lai gan tas ar zināmiem nosacījumiem būtu bijis iespējams, ja nekustamais īpašums būtu atradies pirmajā dalībvalstī.

      (1)  OV C 252, 27.8.2011.


title: lieta C-426/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Verwaltungsgerichtshof 2005. gada 22. novembra  lēmumu lietā  Tele2 UTA Telecommunication GmbH  pret  Telekom-Control-Kommission

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgerichtshof2005. gada 22. novembra lēmumu lietā Tele2 UTA Telecommunication GmbH pret Telekom-Control-Kommission

   (lieta C-426/05)
   (2006/C 22/17)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Verwaltungsgerichtshof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 22. novembra lēmumu lietā Tele2 UTA Telecommunication GmbH pret Telekom-Control-Kommission un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 1. decembrī.

      Verwaltungsgerichtshof lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai 4. un 16. pants Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvā 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “ietekmētās” personas ietver arī tādus attiecīgajā tirgū konkurējošus uzņēmumus, kuriem tirgus analīzes procedūrā nav uzlikti, saglabāti vai grozīti īpaši reglamentējoši pienākumi?

               2.

               Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši:
               Vai Direktīvas 2002/21/EK 4. pants iestājas pret tādu valsts tiesību noteikumu saskaņā ar kuru tirgus analīzes procedūrā tikai tam uzņēmumam, kuram ir uzlikti, grozīti vai atsaukti īpaši reglamentējoši pienākumi, ir puses statuss?

      (1)  OV 2002, L 108, 33. lpp.


title: lieta T-2/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko ReckittBenckiser N.V. iesniedza 2005. gada 4. janvārī

text:
               19.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/22

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko ReckittBenckiser N.V. iesniedza 2005. gada 4. janvārī
   (lieta T-2/05)
   (2005/C 69/40)
   tiesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 4. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla ReckittBenckiser N.V., Hoofddorp (Nīderlande), kuru pārstāv G. S. P. Vos, lawyer.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju padomes apstrīdēto lēmumu;

               —

               atļaut Kopienas preču zīmes pieteikuma Nr. 1 155 712 reģistrāciju;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt visus izdevumus saskaņā ar Pirmās Instances tiesas Reglamenta 87. panta 2. daļu.

         Pamati un galvenie argumenti

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Trīsdimensiju preču zīme baltas un zilas taisnstūra tabletes formā ar baltu ovālu centru attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1. un 3. klasē (Ķīmikālijas rūpnieciskiem nolūkiem; balināšanas līdzekļi un citi mazgāšanas līdzekļi, [..]) – pieteikums Nr. 1 155 712

               Pārbaudītāja lēmums:

               Noraidīt pieteikumu

               Apelāciju padomes lēmums:

               Noraidīt apelāciju

               Izvirzītie pamati:

               Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums