title: Lieta C-180/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 15. marta Tribunale di Genova rīkojumu lietā Andrea Vassallo pret Azienda Ospedaliera Ospedale San Martino di Genova e Cliniche Universitarie Convenzionate (”Aziende”)

text:
               12.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 15. marta Tribunale di Genova rīkojumu lietā Andrea Vassallo pret Azienda Ospedaliera Ospedale San Martino di Genova e Cliniche Universitarie Convenzionate (''Aziende'')
   (Lieta C-180/04)
   (2004/C 156/12)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 15. marta Tribunale di Genova (Itālija) rīkojumu lietā Andrea Vassallo pret Azienda Ospedaliera Ospedale San Martino di Genova e Cliniche Universitarie Convenzionate (''Aziende''), un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 16. aprīlī.
   Tribunale di Genova lūdz Tiesu lemt par šādiem prejudiciāliem jautājumiem:

               1)

               Ņemot vērā nediskriminācijas un efektivitātes principus saistībā ar pasākumiem, ko Itālija veikusi darba attiecību jomā ar darba devējiem nevalstiskajā sektorā, vai Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK (1. pants, kā arī UNICE, CEEP un EAK pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 1. klauzulas b) punkts un 5. klauzula) ir jāinterpretē tādējādi, ka tā iestājas pret 2001. gada 30. marta Likumdošanas dekrēta Nr. 165 36. pantu, kas nenosaka ''pie kādiem nosacījumiem uz noteiktu laiku noslēgtie darba līgumi un darba attiecības … uzskatāmi par uz nenoteiktu laiku noslēgtiem līgumiem'', un kas pilnīgi aizliedz tādu darba attiecību uz nenoteiktu laiku nodibināšanu, kas izveidojas uz noteiktu laiku noslēgto līgumu un attiecību ļaunprātīgas izmantošanas rezultātā?

               2)

               Ja atbilde uz 1. punktā uzdoto jautājumu ir apstiprinoša, ņemot vērā termiņa notecējumu, kas tika paredzēts Direktīvas ieviešanai, vai Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK (jo īpaši, tās 5. klauzula) un piemērojamie Kopienas tiesību principi, skatāmi arī Likumdošanas dekrēta 368/2001 un īpaši tā 5. panta kontekstā, kas nosaka, ka normālas sekas uz noteiktu laiku noslēgto līgumu un attiecību ļaunprātīgai izmantošanai ir to pārveidošana par attiecībām uz nenoteiktu laiku, piešķir indivīdam faktiskas tiesības, ko viņš var nekavējoties izmantot saskaņā ar valsts normām, kas vistiešāk attiecas uz šo lietu (Likumdošanas dekrēts 368/2001), atzīt pastāvošās darba attiecības par attiecībām uz nenoteiktu laiku?

               3)

               Ja atbilde uz 1. punktā uzdoto jautājumu ir apstiprinoša un uz 2. punktā uzdoto jautājumu ir noliedzoša, ņemot vērā termiņa notecējumu, kas tika paredzēts Direktīvas ieviešanai, vai Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK (jo īpaši, tās 5. klauzula) un piemērojamie Kopienas tiesību principi ir jāsaprot tādējādi, ka tie piešķir indivīdam tiesības uz zaudējumu atlīdzību, ko viņš faktiski cieta tādēļ, ka Itālijas Republika nav veikusi nepieciešamos pasākumus nolūkā nepieļaut uz noteiktu laiku noslēgto līgumu un/vai attiecību ar valsts sektora darba devēju ļaunprātīgu izmantošanu?


title: Lieta C-212/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Conseil d'État (Francija) 2008. gada 21. maija rīkojumu — Société Zeturf Ltd / Premier ministre , Ministre de l'Agriculture et de la Pêche , Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer et des Collectivités territoriales , Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi — Persona, kas iestājusies lietā: G.I.E. Pari Mutuel Urbain ( PMU )

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Conseil d'État (Francija) 2008. gada 21. maija rīkojumu — Société Zeturf Ltd/Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche, Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer et des Collectivités territoriales, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi — Persona, kas iestājusies lietā: G.I.E. Pari Mutuel Urbain (PMU)
   (Lieta C-212/08)
   (2008/C 197/20)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Conseil d'État
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Société Zeturf Ltd

      Atbildētāji: Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche, Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer et des Collectivités territoriales, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Kopienu dibināšanas līguma 49. un 50. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurš paredz ekskluzīvu sistēmu derībām ārpus hipodromiem par zirgu skriešanās sacīkstēm par labu vienai bezpeļņas sabiedrībai, ja šķiet, ka tā var garantēt mērķa cīnīties pret noziedzību un aizsargāt sabiedrisko kārtību, sasniegšanu efektīvākā veidā, nekā tas būtu iespējams ar mazāk ierobežojošiem līdzekļiem, un kuru papildina šīs sabiedrības dinamiska komerciālā politika, lai neitralizētu nelicenzētu azartspēļu sistēmu rašanos, kā arī novirzītu derību slēdzējus, lai tie izmantotu likumīgu piedāvājumu, kas līdz ar to pilnībā neatbilst mērķim samazināt azartspēļu iespējas?

               2)

               Vai, izvērtējot tāda Francijā spēkā esoša valsts tiesiskā regulējuma, kurš paredz ekskluzīvu sistēmu derību par zirgu skriešanās sacīkstēm rīkošanai ārpus hipodromiem par labu vienai bezpeļņas sabiedrībai, atbilstību Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 49. un 50. pantam, pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojums ir jāizvērtē, tikai ievērojot ierobežojumus, kuri ir noteikti tiešsaistes derību par zirgu skriešanās sacīkstēm piedāvājumiem, vai arī ir jāņem vērā visa derību par zirgu skriešanās sacīkstēm joma, neatkarīgi no veida, kādā tās tiek piedāvātas un ir pieejamas azartspēļu dalībniekiem?


title: Lieta F-23/10: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 28. septembra spriedums — Allen/Komisija (Civildienests — Sociālais nodrošinājums — Nopietna slimība — Civildienesta noteikumu 72. pants — Pilnas apdrošināšanas pret slimības gadījumiem pagarināšana Veselības apdrošināšanas shēmā — Kritērijs, kas izriet no tā, ka nav apdrošināšanas saskaņā ar citu shēmu)

text:
               10.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 362/23

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 28. septembra spriedums — Allen/Komisija
   (Lieta F-23/10) (1)

   (Civildienests - Sociālais nodrošinājums - Nopietna slimība - Civildienesta noteikumu 72. pants - Pilnas apdrošināšanas pret slimības gadījumiem pagarināšana Veselības apdrošināšanas shēmā - Kritērijs, kas izriet no tā, ka nav apdrošināšanas saskaņā ar citu shēmu)
   2011/C 362/38
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Allen (Armacão de Pera, Portugāle) (pārstāvji — L. Levi un A. Blot, avocats)

      Atbildētāja: Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru tika noraidīts prasītājas lūgums atzīt nopietnas slimības esamību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2009. gada 30. jūnija, 2009. gada 17. jūlija un 2010. gada 7. janvāra lēmumus, ar kuriem Komisija atteicās atzīt, ka Allen k-dzei ir nopietna slimība, un atteicās pagarināt viņas apdrošināšanu pret slimības gadījumiem;

               2)

               pārējos prasījumus noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 161, 19.06.2010., 58. lpp.


title: Lieta T-64/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 6. novembra rīkojums – ANKO/Komisija (Šķīrējklauzula – Sestā pamatprogramma pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2002 – 2006) – Līgums par Doc@Hand projektu – Avansā izmaksāto summu atmaksa – Vēstule, ar kuru darīts zināms, ka ir izdots paziņojums par parādu – Intereses celt prasību neesamība – Nepieņemamība)

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/37

      Vispārējās tiesas 2014. gada 6. novembra rīkojums – ANKO/Komisija
      (Lieta T-64/13) (1)

      (Šķīrējklauzula - Sestā pamatprogramma pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2002 – 2006) - Līgums par Doc@Hand projektu - Avansā izmaksāto summu atmaksa - Vēstule, ar kuru darīts zināms, ka ir izdots paziņojums par parādu - Intereses celt prasību neesamība - Nepieņemamība)
      (2015/C 016/59)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – V. Christianos, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal un A. Cordewener, piedaloties S. Drakakakis, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas celta atbilstoši LESD 272. pantam un ar ko Vispārējai tiesai tiek lūgts atzīt, pirmkārt, ka prasītājai nav jāatmaksā samaksātās summas, ko Komisija tai samaksājusi saskaņā ar projektu Doc@Hand, kas noslēgts Sestās pamatprogrammas pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2002–2006) ietvaros, un, otrkārt, ka prasītājai nav jāmaksā zaudējumu atlīdzība Komisijai saistībā ar šo pašu projektu

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt kā nepieņemamu;

                  2)

                  ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 86, 23.3.3013.


title: Lieta C-486/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/42

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-486/09)
   2010/C 24/73
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande un N. Bambara)

      Atbildētāja: Itālijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2002. gada 13. jūnija Regulas (EK) Nr. 1030/2002 (1) prasības, Itālijas Republika nav izpildījusi šīs regulas 1. un 9. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Regulas (EK) Nr. 1030/2002 1. un 9. panta apvienotie noteikumi paredz dalībvalstu pienākumu veikt visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai, sākot no 2003. gada 14. augusta, ieviestu vienotu uzturēšanās atļauju formu trešo valstu pilsoņiem.

      (1)  Padomes 2002. gada 13. jūnija Regula (EK) Nr. 1030/2002, ar ko nosaka vienotu uzturēšanās atļauju formu trešo valstu pilsoņiem (OV L 157, 1. lpp.).


title: Lieta C-9/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. janvārī iesniedza Tribunal de commerce de Verviers (Beļģija) — Corman-Collins SA/La Maison du Whisky SA

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. janvārī iesniedza Tribunal de commerce de Verviers (Beļģija) — Corman-Collins SA/La Maison du Whisky SA

   (Lieta C-9/12)
   2012/C 73/38
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de commerce de Verviers

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Corman-Collins SA

      Atbildētāja: La Maison du Whisky SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas 44/2001 (1) 2. pants, to vajadzībās gadījumā lasot kopā ar [šīs regulas] 5. panta 1. punkta a) vai b) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāda tiesību norma par piekritību kā tā, kura ir ietverta Beļģijas 1961. gada 27. jūlija likuma 4. pantā, kurā ir paredzēta Beļģijas tiesu piekritība gadījumā, ja koncesionārs veic saimniecisko darbību Beļģijas teritorijā un ja pārdošanas koncesija ir pilnīgi vai daļēji piemērojama šīs valsts teritorijā neatkarīgi no koncesijas piešķīrēja saimnieciskās darbības veikšanas vietas tad, ja viņš ir atbildētājs?

               2)

               Vai Regulas 44/2001 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams preču pārdošanas koncesijas līgumam, atbilstoši kuram viena puse pērk preces otrai pusei, lai tās pārdotu tālāk citas dalībvalsts teritorijā?

               3)

               Gadījumā, ja atbilde uz šo jautājumu ir noraidoša, vai Regulas 44/2001 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādejādi, ka tas attiecas uz tādu pārdošanas koncesijas līgumu kā to, kas bija noslēgts pušu starpā šajā lietā?

               4)

               Ja atbilde uz diviem iepriekšējiem jautājumiem ir noraidoša, vai pārdošanas koncesijas līguma izbeigšanas gadījumā strīdīgā saistība ir pārdevēja–koncesijas piešķīrēja saistība vai pircēja–koncesionāra saistība?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.).


title: Lieta T-3/12: Prasība, kas celta 2012. gada 3. janvārī — Kreyenberg /ITSB — Komisija ( “MEMBER OF €e euro experts” )

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/18

         Prasība, kas celta 2012. gada 3. janvārī — Kreyenberg/ITSB — Komisija (“MEMBER OF €e euro experts”)
   (Lieta T-3/12)
   2012/C 65/35
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Heinrich Kreyenberg (Ratingen, Vācija) (pārstāvis — J. Krenzel, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 5. oktobra lēmumu lietā R 1804/2010-2 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme, kura ietver vārdisku elementu “MEMBER OF €e euro experts” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 35., 36., 39., 41., 42., 44. un 45. klasē

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: prasītājs

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Eiropas Komisija

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopā ar 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, pārkāpums, jo tiek apgalvota maldināšanas iespēja par ar attiecīgo preču zīmi aptverto preču un pakalpojumu kvalitāti, kā arī Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta h) apakšpunkta pārkāpums, jo tiek apgalvots, ka preču zīmē ir saskatāms heraldisks pakaļdarinājums WIPO saskaņā ar Parīzes Konvencijas par rūpnieciskā īpašuma aizsardzību 6. ter pantu reģistrētam Eiropas karogam Nr. 3556 (circula number), un Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta i) apakšpunkta pārkāpums, jo ar prasītāja preču zīmi tiekot monopolizēts ar Eiropas Komisijas Paziņojumu COM(97) 418, galīgā redakcija, noteiktais grafiskais simbols “€”

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības pasludināšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta i) apakšpunkta pārkāpums, jo nepastāvot šī panta piemērošanai vajadzīgā identiskā oficiālā simbola “€” pārņemšana, un pakārtoti katrā ziņā esot izpildīts Parīzes konvencijas 6. ter panta 1. punkta c) apakšpunkta izņēmuma noteikums, jo sabiedrība neuzskatot, ka, prasītāja grafiskā preču zīme ir saistīta ar Eiropas Monetāro savienību (vai Eiropas Savienību), kā arī pakārtoti Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) un g) apakšpunkta pārkāpums, jo Eiropas Komisija savā pieteikumā par spēkā neesamības pasludināšanu tieši ir atsaukusies uz c) apakšpunktu un līdz ar to var tikt uzskatīts, ka ir iesniegts kļūdains pieteikums un ka atsauce uz 7. panta 1. punkta g) apakšpunktā minēto atteikuma pamatojumu ir izdarīta tikai apelācijas procesā, kas ir uzskatāms par novēlotu un nepieņemamu


title: Lieta C-172/06: Prasība, kas celta  2006. gada 31. martā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/35

         Prasība, kas celta 2006. gada 31. martā — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti
   (Lieta C-172/06)
   (2006/C 131/65)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — S. Pardo Quintillán)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pakļaujot valsts atbalsta piešķiršanu uzņēmējiem, kuri vēlas tirgot Spānijā saules baterijas, kas ražotas un likumīgi tirgotas citā dalībvalstī vai ražotas valstī, kas parakstījusi Eiropas Ekonomikas zonas līgumu, nosacījumam, ka minētajām baterijām jābūt atbilstības sertifikātam, kas izpilda valsts tiesiskajā regulējumā paredzētās prasības, un ka šajā sakarā tās jāiesniedz valsts laboratorijā, kas īpaši paredzēta tādu pārbaužu veikšanai, kas minētajā valstī jau ir veiktas, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EK līguma 28. un 30. pants un Eiropas Ekonomikas zonas līguma 11. un 13. pants;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Spānijas tiesību akti par nosacījumiem valsts atbalsta saņemšanai saules baterijām, kuru izcelsmes valsts ir cita dalībvalsts vai valsts, kas parakstījusi Eiropas Ekonomikas zonas līgumu, ir pretrunā preču brīvas aprites pamatprincipam, un tos nevar pamatot ne ar vienu no EK līguma 30. pantā uzskaitītajiem vispārējo interešu apsvērumiem vai Tiesas judikatūrā atzītām imperatīvām prasībām.


title: Lieta T-333/10: Vispārējās tiesas 2014. gada 17. septembra rīkojums – ATC  u.c./Komisija Ārpuslīgumiskā atbildība — Putnu imports — Vienošanās par zaudējumu atlīdzības summām — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/37

         Vispārējās tiesas 2014. gada 17. septembra rīkojums – ATC u.c./Komisija
   (Lieta T-333/10) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Putnu imports - Vienošanās par zaudējumu atlīdzības summām - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 409/53
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Animal Trading Company (ATC) BV (Loon op Zand, Nīderlande), Avicentra NV (Malle, Beļģija), Borgstein Birds and Zoofood Trading vof (Wamel, Nīderlande), Bird Trading Company Van der Stappen BV (Dongen, Nīderlande), New Little Birds Srl (Anagni, Itālija), Vogelhuis Kloeg (Zevenbergen, Nīderlande) un Giovanni Pistone (Westerlo, Beļģija) (pārstāvji – M. Osse un J. Houdijk, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji F. Jimeno Fernández un B. Burggraaf, pēc tam F. Jimeno Fernández un H. Kranenborg)

      Priekšmets

   Prasība par zaudējumu atlīdzību, kuras mērķis ir panākt, ka tiek atlīdzināti zaudējumi, kas prasītājiem nodarīti tāpēc, ka vispirms tika pieņemts Komisijas 2005. gada 27. oktobra Lēmums 2005/760/EK par dažiem aizsardzības pasākumiem attiecībā uz nebrīvē turētu putnu ievešanu saistībā ar aizdomām par ļoti patogēno putnu gripu dažās trešās valstīs (OV L 285, 60. lpp.), kura spēkā esamība tika pagarināta, un Komisijas 2007. gada 23. marta Regula (EK) Nr. 318/2007, ar ko nosaka dzīvnieku veselības nosacījumus dažu putnu ievešanai Kopienā un attiecīgos karantīnas nosacījumus (OV L 84, 7. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Animal Trading Company (ATC) BV, Avicentra NV, Borgstein Birds and Zoofood Trading vof, Bird Trading Company Van der Stappen BV, New Little Birds Srl, Vogelhuis Kloeg un Giovanni Pistone sedz savus tiesāšanās izdevumus paši;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 274, 9.10.2010.


title: lieta C-74/05: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 15. februārī

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/24

         Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 15. februārī
   (lieta C-74/05)
   (2005/C 82/49)
   tiesvedības valoda – franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 15. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Nicola Yerrell, pārstāve, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/79/EK par Eiropas Nolīgumu par civilās aviācijas mobilo darba ņēmēju darba laika organizēšanu, kas noslēgts starp Eiropas Aviokompāniju asociāciju (AEA), Eiropas Transporta darbinieku federāciju (ETF), Eiropas Lidotāju asociāciju (ECA), Eiropas Reģionālo aviokompāniju asociāciju (ERA) un Starptautisko aviosabiedrību asociāciju (IACA) (1) prasības vai, nenodrošinot to, ka darba devēji un darba ņēmēji ar nolīgumu ir ieviesuši vajadzīgos pasākumus, un/vai nedarot tos Komisijai zināmus, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EK līgums;

               2)

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesiskajā kārtībā bija 2003. gada 1. decembris.

      (1)  OV L 302, 01.12.2000., 57. lpp.


title: Lieta C-116/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bezirksgericht Ried i.I. (Austrija) 2009. gada 30. marta rīkojumu — kriminālprocess pret Antonio Formato, Lenka Rohackova, Torsten Kuntz, Gardel Jong Aten, Hubert Kanatschnig, Jarmila Szabova, Zdenka Powerova, Nousia Nettuno

text:
               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bezirksgericht Ried i.I. (Austrija) 2009. gada 30. marta rīkojumu — kriminālprocess pret Antonio Formato, Lenka Rohackova, Torsten Kuntz, Gardel Jong Aten, Hubert Kanatschnig, Jarmila Szabova, Zdenka Powerova, Nousia Nettuno
   (lieta C-116/09)
   2009/C 129/16
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bezirksgericht Ried i.I.

      Lietas dalībnieki pamata procesā

   Antonio Formato, Lenka Rohackova, Torsten Kuntz, Gardel Jong Aten, Hubert Kanatschnig, Jarmila Szabova, Zdenka Powerova, Nousia Nettuno

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EKL (Eiropas Kopienas dibināšanas līgums 1997. gada 2. oktobra redakcijā, kas pēdējo reizi grozīts, Bulgārijas Republikai un Rumānijas Republikai pievienojoties Eiropas Savienībai 2005. gada 25. aprīlī (1)) 43. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tiesību normas, kuras paredz, ka rīkot azartspēles kazino var tikai sabiedrības, kas reģistrētas šajā dalībvalstī akciju sabiedrības formā, tātad liek dibināt vai iegādāties šajā dalībvalstī esošu kapitālsabiedrību?

               2)

               Vai EKL 43. un 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir noteiktu azartspēļu, kā piemēram, azartspēļu kazino, monopols valsts teritorijā, ja attiecīgajā dalībvalstī kopumā nepastāv saskanīga un sistemātiska azartspēļu ierobežošanas politika, jo azartspēļu — kā piemēram, sporta derību un loteriju — rīkotāji, kas ir ieguvuši koncesiju valsts teritorijā, mudina piedalīties azartspēlēs un tās reklamē (televīzijā, laikrakstos, žurnālos), turklāt reklāma notiek pat tā, ka neilgi pirms loto izlozes tiek piedāvāts izpirkt loterijas biļeti (“TOI TOI TOI — Glaub' ans Glück”[Veiksmi! — Tici veiksmei])?

               3)

               Vai EKL 43. un 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tiesību norma, saskaņā ar kuru visas valsts tiesiskajā regulējumā azartspēļu jomā paredzētās koncesijas azartspēlēm un kazino tiek piešķirtas uz 15 gadiem, pamatojoties uz tiesisko regulējumu, izslēdzot iespēju konkursā pieteikties (šai dalībvalstij nepiederošiem) dalībniekiem no Kopienas?

      (1)  OV L 157, 11. lpp.


title: Apvienotās lietas no C-227/12 P līdz C-239/13 P: Tiesas (desmitā palāta) 2014. gada 4. septembra rīkojums – Albergo Quattro Fontane Snc (C-227/13 P), Hotel Gabrielli Srl, iepriekš Hotel Gabrielli Sandwirth SpA (C-228/13 P), GE.AL.VE. Srl (C-229/13 P), Metropolitan SpA , iepriekš Metropolitan Srl (C-230/13 P), Hotel Concordia Srl , iepriekš Hotel Concordia Snc (C-231/13 P), Società per l’industria alberghiera (SPLIA) (C-232/13 P), Principessa Srl , kas atrodas likvidācijas procesā (C-233/13 P), Albergo Saturnia Internazionale SpA (C-234/13 P), Savoia e Jolanda Srl (C-235/13 P), Biasutti Hotels Srl , iepriekš Hotels Biasutti Snc (C-236/13 P), Ge.A.P. Srl (C-237/13 P), Rialto Inn Srl (C-238/13 P), Bonvecchiati Srl (C-239/13 P)/ Comitato “Venezia vuole vivere” , Manutencoop Società Cooperativa , iepriekš Manutencoop Soc. coop. arl un Astrocoop Universale Pulizie , Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl , Albergo ristorante “All’Angelo” Snc , Eiropas Komisija Apelācija — Valsts atbalsts — Atbalsts uzņēmumiem, kas darbojas Venēcijā un Kjodžā — Tiesas Reglamenta 181. pants

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/21

         Tiesas (desmitā palāta) 2014. gada 4. septembra rīkojums – Albergo Quattro Fontane Snc (C-227/13 P), Hotel Gabrielli Srl, iepriekš Hotel Gabrielli Sandwirth SpA (C-228/13 P), GE.AL.VE. Srl (C-229/13 P), Metropolitan SpA, iepriekš Metropolitan Srl (C-230/13 P), Hotel Concordia Srl, iepriekš Hotel Concordia Snc (C-231/13 P), Società per l’industria alberghiera (SPLIA) (C-232/13 P), Principessa Srl, kas atrodas likvidācijas procesā (C-233/13 P), Albergo Saturnia Internazionale SpA (C-234/13 P), Savoia e Jolanda Srl (C-235/13 P), Biasutti Hotels Srl, iepriekš Hotels Biasutti Snc (C-236/13 P), Ge.A.P. Srl (C-237/13 P), Rialto Inn Srl (C-238/13 P), Bonvecchiati Srl (C-239/13 P)/Comitato “Venezia vuole vivere”, Manutencoop Società Cooperativa, iepriekš Manutencoop Soc. coop. arl un Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, Albergo ristorante “All’Angelo” Snc, Eiropas Komisija
   (Apvienotās lietas no C-227/12 P līdz C-239/13 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Atbalsts uzņēmumiem, kas darbojas Venēcijā un Kjodžā - Tiesas Reglamenta 181. pants)
   2014/C 409/28
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Albergo Quattro Fontane (C-227/13 P), Hotel Gabrielli Srl, iepriekš Hotel Gabrielli Sandwirth SpA (C-228/13 P), GE.AL.VE. Srl (C-229/13 P), Metropolitan SpA, iepriekš Metropolitan Srl (C-230/13 P), Hotel Concordia Srl, iepriekš Hotel Concordia Snc (C-231/13 P), Società per l’industria alberghiera (SPLIA) (C-232/13 P), Principessa Srl, kas atrodas likvidācijas procesā (C-233/13 P), Albergo Saturnia Internazionale SpA (C-234/13 P), Savoia e Jolanda Srl (C-235/13 P), Biasutti Hotels Srl, iepriekš Hotels Biasutti Snc (C-236/13 P), Ge.A.P. Srl (C-237/13 P), Rialto Inn Srl (C-238/13 P) un Bonvecchiati Srl (C-239/13 P) (pārstāvji – A. Bianchini un F. Busetto, avvocati)

      Pārējie lietas dalībnieki: Comitato “Venezia vuole vivere”, Manutencoop Società Cooperativa, iepriekš Manutencoop Soc. coop. arl un Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, Albergo ristorante “All’Angelo” Snc un Eiropas Komisija (pārstāvji – V. Di Bucci, G. Conte un D. Grespan)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzības noraidīt;

               2)

               Albergo Quattro Fontane Snc, Hotel Gabrielli Srl, GE.AL.VE. Srl, Metropolitan SpA, Hotel Concordia Srl, Società per l’industria alberghiera (SPLIA), Principessa Srl, Albergo Saturnia Internazionale SpA, Savoia e Jolanda Srl, Biasutti Hotels Srl, Ge.A.P. Srl, Rialto Inn Srl un Bonvecchiati Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta T-395/11: Prasība, kas celta 2011. gada 26. jūlijā — Elti /Eiropas Savienības delegācija Melnkalnē

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/35

         Prasība, kas celta 2011. gada 26. jūlijā — Elti/Eiropas Savienības delegācija Melnkalnē
   (Lieta T-395/11)
   2011/C 282/69
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Elti d.o.o. (Gornja Radgona, Slovēnijas Republika) (pārstāvis — N. Zidar Klemenčič, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Savienība, ko pārstāv Eiropas Savienības delegācija Melnkalnē

      Prasījumi

               —

               atzīt, ka atbildētāja ir pārkāpusi Direktīvas 2004/18/EK (1) 2. pantu un 30. panta 3. punktu;

               —

               atcelt sarunu procedūru, kas veikta konkursa procedūras “Atbalsts Melnkalnes valsts apraides sistēmas digitalizācijai — aprīkojuma piegāde, Melnkalne” ietvaros (atsauce EuropaAid/129435/C/SUP/ME–NP) (OV 2010/S 178-270613), jo prasītājam nav piemērota vienlīdzīga attieksme un tā rezultātā tam nav bijusi iespēja labot/izskaidrot savu konkursa pieteikumu;

               —

               atcelt lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu iepriekšminētajā konkursa procedūrā;

               —

               gadījumā, ja līgums jau ir noslēgts, atzīt šādu līgumu par spēkā neesošu;

               —

               pakārtoti, ja līgums jau ir izpildīts brīdī, kad Vispārējā tiesa pasludina spriedumu, vai lēmumu vairs nevar atzīt par spēkā neesošu, atzīt, ka atbildētāja ir pārkāpusi Direktīvas 2004/18/EK 2. pantu un 30. panta 3. punktu un piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājam zaudējumus EUR 172 541,56 apmērā kā kompensāciju par zaudējumiem, kas prasītājam radušies saistībā ar minēto procedūru; un

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus, tostarp jebkuras personas, kura iestājas lietā, izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza vienu pamatu.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi Direktīvas 2004/18/EK 2. pantu un 30. panta 3. punktu, jo:

                           —

                           informācija, kas bija nozīmīga piedāvājuma iesniegšanai nebija vienādi un līdzvērtīgā kvalitātē pieejama visiem publiskā iepirkuma procedūras dalībniekiem;

                           —

                           veiksmīgajam konkursa dalībniekam informācija tikusi nodrošināta diskriminējošā veidā, kas tam sniedza priekšrocības, jo tas varēja veikt labojumus savā piedāvājumā; un

                           —

                           sarunu procedūra esot veikta tā, ka atbildētājs ietekmēja procedūras iznākumu, pieprasot papildu informāciju vai skaidrojumus tikai no atsevišķiem dalībniekiem, tādejādi pārkāpjot diskriminācijas aizlieguma principu un pārredzamības principu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.).


title: Lieta C-568/11: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 20. jūnija spriedums ( Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agroferm A/S / Ministeriet for Fødevarer , Landbrug og Fiskeri (Tarifu klasifikācija — Kombinētā nomenklatūra — Cukura produkts, kura sastāvā ir 65 % lizīna sulfāta un 35 % piemaisījumu, kas radušies ražošanas procesā — Regula (EK) Nr. 1719/2005 — Regula (EK) Nr. 1265/2001 — Ražošanas kompensācija par noteiktiem produktiem, ko izmanto ķīmiskajā rūpniecībā — Nepamatoti izmaksāts Kopienu atbalsts — Atlīdzināšana — Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/15

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 20. jūnija spriedums (Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agroferm A/S/Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri

   (Lieta C-568/11) (1)

   (Tarifu klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - Cukura produkts, kura sastāvā ir 65 % lizīna sulfāta un 35 % piemaisījumu, kas radušies ražošanas procesā - Regula (EK) Nr. 1719/2005 - Regula (EK) Nr. 1265/2001 - Ražošanas kompensācija par noteiktiem produktiem, ko izmanto ķīmiskajā rūpniecībā - Nepamatoti izmaksāts Kopienu atbalsts - Atlīdzināšana - Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips)
   2013/C 225/23
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Vestre Landsret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Agroferm A/S

      Atbildētāja: Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vestre Landsret — Komisijas 2005. gada 27. oktobra Regulas (EK) Nr. 1719/2005, ar ko groza I pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 286, 1. lpp.) un Komisijas 2001. gada 27. jūnija Regulas (EK) Nr. 1265/2001, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1260/2001 piemērošanai attiecībā uz ražošanas kompensācijas piešķiršanu par dažiem cukura produktiem, kurus izmanto ķīmiskajā rūpniecībā (OV L 178, 63. lpp), interpretācija — Preču tarifa klasifikācija attiecībā uz ražošanas kompensācijas piešķiršanu par atsevišķiem cukura produktiem, kurus izmanto ķīmiskajā rūpniecībā — Produkts, kura pamatā ir cukurs, un kuru ražo, fermentācijas procesā izmantojot Corynebacterium glutamicum, un kurš satur apmēram 65 % lizīna sulfāta un piemaisījumus, kas radušies ražošanas procesā — Klasifikācija Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 2309, 2922 vai 3824 — Nepamatoti izmaksāts Kopienas atbalsts

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Kombinētās nomenklatūras, kas ir ietverta I pielikumā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2005. gada 27. oktobra Regulu (EK) Nr. 1719/2005, ir jāinterpretē tādējādi, ka produkts, kas sastāv no lizīna sulfāta, kā arī piemaisījumiem, kuri radušies ražošanas procesā, ir jāklasificē pozīcijā 2309 kā tāda veida preparāts, kas tiek izmantots dzīvnieku barībā;

               2)

               tiesiskās paļāvības aizsardzības princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tas tādā situācijā, kāda ir pamatlietā, neliedz valsts muitas iestādēm, pirmkārt, prasīt atlīdzināt nepareizi saņemtās ražošanas kompensācijas par lizīna sulfātu, ko ražotāji jau ir saņēmuši, un, otrkārt, liegt ražošanas kompensāciju par šo produktu, ko šīs iestādes ir apņēmušās maksāt šim ražotājam, samaksu.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta F-92/11: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedums — Faita /EESK (Civildienests — Psiholoģiska vardarbība — Lūgums sniegt palīdzību — Lēmuma pamatojums)

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/30

      Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedums — Faita/EESK
      (Lieta F-92/11) (1)

      (Civildienests - Psiholoģiska vardarbība - Lūgums sniegt palīdzību - Lēmuma pamatojums)
      (2014/C 71/56)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Carla Faita (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

         Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (pārstāvji — M. Arsène un M. L. Camarena Januzec, pārstāvji, kam palīdz M. Troncoso Ferrer un F.-M. Hislaire, avocats)

         Priekšmets

      Prasība atcelt Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas lēmumu, ar ko noraidīts prasītājas lūgums atzīt pret viņu pieļautos pārkāpumus, jo nav sniegta palīdzība un nav ievērots pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses, kā arī viņas lūgums veikt pasākumus, lai varētu publiski noteikt viņas nopelnus un zināšanas, un prasība atlīdzināt zaudējumus

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  C. Faita sedz savus, kā arī atlīdzina trīs ceturtdaļas no Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas tiesāšanās izdevumiem;

                  3)

                  Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja sedz vienu trešdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem.

         (1)  OV C 347, 26.11.2011., 46. lpp.


title: Lieta T-626/13: Prasība, kas celta 2013. gada 25. novembrī — The Tea Board /ITSB — Delta Lingerie ( “DARJEELING collection de lingerie” )

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/38

         Prasība, kas celta 2013. gada 25. novembrī — The Tea Board/ITSB — Delta Lingerie (“DARJEELING collection de lingerie”)
   (Lieta T-626/13)
   2014/C 45/66
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Tea Board (Kalkuta, Indija) (pārstāvis — A. Nordemann, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Delta Lingerie (Cachan, Francija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 17. septembra lēmumu lietā R 1501/2012-2 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Darjeeling collection de lingerie”, attiecībā uz 25., 35. un 38. klasi — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 468 463

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas kolektīvas vārdiskas preču zīmes “DARJEELING” reģistrācija Nr. 4 325 718 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē; Kopienas kolektīvas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “DARJEELING”, reģistrācija Nr. 8 674 327

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums


title: Lieta C-364/08: Tiesas 2008. gada 24. oktobra rīkojums ( Tribunal de première instance d'Arlon (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Marc Vandermeir / État belge — SPF Finances (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — EKL 43. pants — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — EKL 49. pants — Transportlīdzekļi — Persona, kas dzīvo dalībvalstī un izmanto citā dalībvalstī reģistrētu transportlīdzekli — Šī transportlīdzekļa aplikšana ar nodokļiem pirmajā dalībvalstī)

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/10

         Tiesas 2008. gada 24. oktobra rīkojums (Tribunal de première instance d'Arlon (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Marc Vandermeir/État belge — SPF Finances

   (Lieta C-364/08) (1)

   (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - EKL 43. pants - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - EKL 49. pants - Transportlīdzekļi - Persona, kas dzīvo dalībvalstī un izmanto citā dalībvalstī reģistrētu transportlīdzekli - Šī transportlīdzekļa aplikšana ar nodokļiem pirmajā dalībvalstī)
   (2009/C 19/17)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal de première instance d'Arlon
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Marc Vandermeir

      Atbildētājs: État belge — SPF Finances

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal de première instance d'Arlon (Beļgija) — EKL 43. un/vai 49. panta interpretācija — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru pašnodarbinātai personai, kuras dzīvesvieta ir šajā dalībvalstī, tiek paredzēts pienākums tajā reģistrēt jau citā valstī, kurā tā veic neatkarīgu profesionālu darbību, reģistrētu šīs personas transportlīdzekli — Šķēršlis brīvībai veikt uzņēmējdarbību un/vai pakalpojumu sniegšanas brīvībai
   Rezolutīvā daļa
   EKL 43. un 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kāds ir aplūkots pamata prāvā, saskaņā ar kuru pašnodarbinātai personai, kas uzturas šajā dalībvalstī, ir pienākums reģistrēt transportlīdzekli, kuram ir noformēts līzinga līgums citā dalībvalstī reģistrētā sabiedrībā, ja minētais transportlīdzeklis nav nedz paredzēts pastāvīgai izmantošanai galvenokārt pirmajā dalībvalstī, nedz arī faktiski tiek izmantots šādā veidā.

      (1)  OV C 260, 11.10.2008.


title: Lieta T-603/15: Prasība, kas celta 2015. gada 23. oktobrī – Frank/Komisija

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/52

         Prasība, kas celta 2015. gada 23. oktobrī – Frank/Komisija
   (Lieta T-603/15)
   (2016/C 048/60)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Regine Frank (Bonna, Vācija) (pārstāvis – W. Trautner, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītājas prasījumi ir šādi:

               —

               atcelt ar 2015. gada 5. jūnija vēstuli paziņoto lēmumu, kurā prasītājas pieteikums Nr. 680151 – QUASIMODO 1. pārbaudes kārtā nav ticis novērtēts pozitīvi un nav ticis pielaists 2. pārbaudes kārtai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja apstrīd Komisijas klusējot izteikto noraidošo lēmumu par administratīvo sūdzību pret Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūras (EPPIA) 2015. gada 5. jūnija lēmumu nenovērtēt pozitīvi un nepielaist 2. pārbaudes kārtai prasītājas pieteikumu Nr. 680151 – QUASIMODO, kurš ticis iesniegts saistībā ar paziņojumiem par līgumu un veikt ar tiem saistītās darbības saskaņā ar Pētniecības un inovācijas pamatprogrammas “Apvārsnis 2020” (2014–2020) Eiropas Pētniecības padomes (EPP) darba programmu 2015. gadam.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek norādīts uz pārskatāmības principa pārkāpumu.
               Prasītāja apgalvo, ka EPPIA vairākos aspektos esot pārkāpusi pārskatāmības principu. Novērtēšanas principi neesot tikuši izklāstīti nedz “Guidelines for Applicants” [“Pamatnostādnēs pieteikumu iesniedzējiem”], nedz arī izsmeļoši izskaidroti 2015. gada 5. jūnija lēmumā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek norādīts uz vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu.
               Turklāt tiek apgalvots, ka, ar nediferencētu vērtējumu un aizskarot prasītājas zinātnisko reputāciju, Komisija esot pārkāpusi arī vienlīdzīgas attieksmes principu.


title: Lieta T-370/08: Prasība, kas celta 2008. gada 5. septembrī — Csepeli Áramtermelő /Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/45

         Prasība, kas celta 2008. gada 5. septembrī — Csepeli Áramtermelő/Komisija
   (Lieta T-370/08)
   (2008/C 301/76)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Csepeli Áramtermelő kft, Budapešta (Ungārija) (pārstāvji — Á. Máttyus, K. Ferenczi, B. van de Walle de Ghelcke, T. Franchoo un D. Fessenko, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu tiktāl, ciktāl Csepel tajā ir norādīts kā valsts atbalsta, kurš ir atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu, saņēmējs un tiktāl, ciktāl ar šo lēmumu Ungārijai ir noteikts atgūt šo valsts atbalstu no Csepel, ieskaitot procentus, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs lūdz atcelt Komisijas 2008. gada 4. jūnija Lēmumu C (2008) 2223 galīgā versijā (lieta C 41/2005 — Izslēgtās Ungārijas izmaksas) tiktāl, ciktāl tajā prasītājs ir norādīts kā valsts atbalsta, kas ir atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu, saņēmējs un tiktāl, ciktāl ar šo lēmumu Ungārijai ir noteikts atgūt šo valsts atbalstu no prasītāja, ieskaitot procentus.
   Prasītājs apgalvo, ka Komisija nav pierādījusi un attiecīgi pamatojusi savu secinājumu, ka elektrības iepirkuma līgums starp prasītāju — elektrostacijas Ungārijā īpašnieku, ko vēlāk iegādātājās Atel AG — un Ungārijas valstij piederošu elektrības vairumtirgotāju Magyar Villamos Muvek Rt. (turpmāk tekstā — “MVM”), nav ar kopējo tirgu saderīgs valsts atbalsts. Savas prasības pamatojumam prasītājs izvirza šādus pamatus.
   Savā pirmajā pamatā prasītājs norāda, ka Komisija ir pārkāpusi EKL 253. pantu un 87. panta 1. punktu, jo tā nav norādījusi pamatojumu un ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nolemjot, ka ar prasītāja noslēgto elektrības iepirkuma līgumu tam tika piešķirta ekonomiska priekšrocība.
   Savā otrajā pamatā prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nolemjot, ka ar prasītāja noslēgtais elektrības iepirkuma līgums traucē konkurencei.
   Savā trešajā pamatā prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principu, jo atgūšanas pienākums nav pamatots īpašajos lietas apstākļos ar vispārējiem Kopienu tiesību principiem. Turklāt prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz metodoloģiju, ko tā piemēroja atgūstamo summu aprēķinā.


title: Lieta C-571/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/13

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-571/08)
   (2009/C 55/21)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — W. Mölls un L. Pignataro)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nosakot zemāko cigarešu cenu, kā arī 120 dienu termiņu, lai iegūtu apstiprinājumu par tabakas izstrādājumu cenas izmaiņām, Itālijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 95/59/EK (1) 9. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Par zemāko cenu
   Komisija uzskata, ka Itālijas Republika, nosakot zemāko cigarešu cenu, ir pārkāpusi Direktīvas 95/59/EK 9. panta 1. punktu (kā arī Direktīvas 72/464/EEK (2) 5. pantu, kas tika aizvietots un būtībā ir identisks). Minētajā tiesību normā ir noteikts princips, ka ražotājiem un importētājiem var brīvi noteikt tabakas izstrādājumu augstākās pārdošanas cenas mazumtirdzniecībā. Saskaņā ar šo principu, dalībvalstis nevar attaisnot rīcības brīvības noteikt augstākās pārdošanas cenas mazumtirdzniecībā izmantošanu, atsaucoties uz “cenu līmeņa kontroli”, “noteikto centu ievērošanu” vai mazumtirdzniecību cenu pakāpi saskaņā ar Direktīvas 95/59/EK 9. panta 2. punktu.
   Zemākās cenas noteikšanu nevar attaisnot, pamatojoties uz sabiedrības veselības aizsardzības apsvērumu. Šis mērķis, kuru Kopienu likumdevējs ņēma vērā, var sasniegt paaugstinot nodokļus cigaretēm, ievērojot katras dalībvalsts situācijai atbilstošo nodokļu lielumu.
   Tāpat ir nepamatots Itālijas valdības arguments, kas ir balstīts uz pieņēmumu, ka pastāv risks, ka, līdz ar cenu pārāk lielu paaugstināšanu vai ja tās nebūs atbilstīgas tirgum palielināsies prettiesiskas un viltotu preču pārvadāšana. Šis arguments ir balstīts tikai uz Itālijas valdības apgalvojumiem, kuri nav pamatoti ar pierādījumiem tiktāl, ciktāl tā nepaskaidro, kādā veidā cenu atšķirība, kas rodas nodokļu paaugstināšanas rezultātā, varētu palielināt krāpšanu, salīdzinot ar rezultātiem, kuri varētu rasties mazāku cenu politikas rezultātā. Komisija uzskata, ka katrai dalībvalstij Kopienu tiesību ietvaros ir jāveic kontroles, kas ir vajadzīgas, lai nodrošinātu obligāti maksājamo nodokļu summu. Šī prasība nekādā veidā nevar ietekmēt dalībvalstu pienākumu ievērot Direktīvas 95/59/EK 9. pantā paredzētos tiesību noteikumus.
   Par 120 dienu termiņu, lai iegūtu atļauju attiecībā uz tabakas izstrādājumu cenu
   Lai varētu veikt tirdzniecību Itālijā, tabakas izstrādājumu preču cenām ir jābūt reģistrētām oficiālā cenu sarakstā. Lūgumu reģistrēt ir jānosūta Ministero dell'Economia e delle Finanze [Ekonomikas un Finanšu ministrija] — Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato [Valsts monopola autonomā administrācija] (turpmāk tekstā — “AAMS”). AAMS nav rīcības brīvības piešķirt reģistrācijas apstiprinājumu. Pēc Komisijas uzskatiem 120 dienu termiņš, kuru Itālijas iestādes ir noteikušas, lai lemtu par lūgumu grozīt cenu, ir pārmērīgi ilgs un ar to faktiski tiek daļēji pārkāpts princips, saskaņā ar kuru katrs saimnieciskās darbības veicējs var brīvi noteikt augstākās cenas.

      (1)  Padomes 1995. gada 27. novembra Direktīva 95/59/EK par nodokļiem, kas nav apgrozījuma nodokļi un kas ietekmē tabakas izstrādājumu patēriņu (OV L 291, 40. lpp.).

      (2)  1972. gada 19. decembra Direktīva 72/464/EEK par nodokļiem, kas nav apgrozījuma nodokļi un kas ietekmē tabakas izstrādājumu patēriņu (OV L 303, 1. lpp.).


title: Lieta C-95/06 P: Apelācija, ko  2006. gada 15. februārī  ierosināja  Bausch & Lomb Inc.  par Pirmās instances tiesas  2005. gada 17. novembra  spriedumu lietā T-154/03  Biofarma SA  pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi)

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/4

         Apelācija, ko 2006. gada 15. februārī ierosināja Bausch & Lomb Inc. par Pirmās instances tiesas 2005. gada 17. novembra spriedumu lietā T-154/03 Biofarma SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-95/06 P)
   (2006/C 108/06)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki
   Prasītājs: Bausch & Lomb Inc. (pārstāvji — M. Silverleaf QC, R. Black, B. Gerber un E. Kohner, solicitors)

      Citi lietas dalībnieki: 1. Biofarma SA; 2. Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto spriedumu;

               —

               atjaunot ITSB Trešās apelācijas kameras 2003. gada 5. februāra lēmumu;

               —

               uzdot ITSB veikt apelācijas iesniedzēja vārdā prasīto preču zīmes reģistrāciju;

               —

               piespriest pretējai pusei atlīdzināt Pirmās instances tiesas un šīs apelācijas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs apgalvo, ka Pirmās instances tiesas spriedums ir jāatceļ šādu iemeslu dēļ:
   Spriedumā Pirmās instances tiesa uzskatīja, ka pastāv iespēja maldināt sabiedrības daļu par abām attiecīgajām preču zīmēm. Apelācijas iesniedzējs uzskata, ka Pirmās instances tiesa, izdarot šādu secinājumu, ir pieļāvusi tiesību kļūdu. Pieļautās kļūdas ir izklāstītas turpmāk.
   Pirmās instances tiesa ir kļūdījusies, nepareizi vai vispār nelemjot par to, vai preces, attiecībā uz kurām bija jāreģistrē konkurējošās preču zīmes, ir līdzīgas preces. Saistībā ar šo Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu.
   Pirmās instances tiesai bija jālemj, vai preces, attiecībā uz kurām tiek prasīta reģistrācija, ir līdzīgas tām, attiecībā uz kurām tiek lietota konfliktējošā preču zīme. Ja Pirmās instances tiesa to būtu izdarījusi, tā būtu secinājusi, ka tās nav līdzīgas, un līdz ar to — ka nebija pamata piemērot 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu. Alternatīvi, tā būtu nolēmusi, ka pastāv vienīgi nejauša līdzība un ka tāda neliela līdzība, izvērtējot, vai pastāv sajaukšanas iespēja, prasa lielu līdzības pakāpi starp konfliktējošām preču zīmēm un pamatojumu (kas nav sniegts), kāpēc attiecīgā sabiedrība sagaida, ka tām ir komerciāli saistīta izcelsme.
   Pirmās instances tiesa pieļāva tiesību kļūdu, piemērojot 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, attiecībā konkurējošo preču zīmju šķietamo līdzību. Savu vērtējumu tā nepamatoja ar visaptverošu kopējā iespaida vērtējumu, kuru preču zimes visuāli un akustiski rada vidusmēra patērētājam, bet gan ar sīku vārdu, kas veido šo preču zīmi, lingvistisko un valodas pazīmju analīzi pa minūtēm.
   Novērtējot līdzību, Pirmās instances tiesai bija jāaplūko preču zīmes kā veselums un saistībā ar konfliktējošo preču zīmju kopumā vizuālo un īpaši akustisko iedarbību uz vidusmēra patērētāja acīm un ausim. Turklāt Pirmās instances tiesa nav ņēmusi vērā faktu, ka ir vispārējs pamats pieņemt, ka attiecīgo preču izvēlei un lietošanai attiecīgā sabiedrība velta īpašu uzmanību. Ja Pirmās instances tiesa būtu izvēlējusies pareizu pieeju, tā būtu konstatējusi, ka abas abas preču zīmes ne tikai atšķirīgi skan, bet arī izskatās.
   Pirmās instances tiesa nav identificējusi attiecīgo sabiedrību un līdz ar to pieļāvusi tiesību kļūdu. Pirmās instances tiesa pieļāva tiesību kļūdu, piemērojot 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, atzīstot, ka attiecīgās sabiedrības daļu veido pacienti. Pirmās instances tiesai atbilstoši tiesībām bija jāsecina, ka attiecīgā sabiedrība ir profesionāli mediķi.
   Novērtējot līdzību, Pirmās instances tiesa rīkojās mehāniski. Tā neizvērtēja tās konstatēto līdzību un to, vai tā rada iespēju maldināt sabiedrību. Tā vietā tā pieņēma, ka šajā gadījumā tā ir. Pēc šī pieņēmuma izdarīšanas, Pirmās instances tiesa tālāk noliedza, ka atšķirības attiecīgo preču zīmju un preču starpā likvidē šo līdzību. Tā nav motivējusi šo lēmumu. Tādējādi Pirmās intances tiesa pieļāva tiesību kļūdu, piemērojot 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, kā to ir interpretējusi Tiesa, un/vai procesuālu pārkāpumu, it īpaši Reglamenta 81. panta pārkāpumu, nemotivējot savu nolēmumu.
   Pirmās instances tiesa pieļāva tiesību kļūdu, nenosakot attiecīgo preču vidusmēra patērētāja uzmanības līmeni, un to, vai tas var mazināt maldināšanas iespēju. Tai bija jāņem vērā īpaši augstais uzmanības līmenis, ko vidusmēra patērētājs velta gatavojoties veikt izvēli un izvēloties starp attiecīgajām precēm un to, kā tas var ietekmēt maldināšanas iespēju. Tādējādi Pirmās instances tiesa ir kļūdījusies, piemērojot 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, kā to ir interpretējusi Tiesa.


title: Lieta T-166/13: Prasība, kas celta 2013. gada 20. martā — Ben Ali /Padome

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/45

         Prasība, kas celta 2013. gada 20. martā — Ben Ali/Padome
   (Lieta T-166/13)
   2013/C 156/84
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Saint-Étienne-du-Rouvray, Francija) (pārstāvis — A. de Saint Remy, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               pieņemt procesa organizatorisko pasākumu atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 64. pantam, lai Komisija darītu zināmus “visus dokumentus, kas ir saistīti ar [apstrīdētās regulas] pieņemšanu”;

               —

               atcelt 2012. gada 27. janvāra lēmumu Nr. 2012/50/KĀDP, ar ko pagarina 2011. gada 31. janvāra Lēmuma 2011/72/KĀDP un 2011. gada 4. februāra Īstenošanas Lēmuma Nr. 2011/79/KĀDP ietekmi, saskaņā ar kuriem tika ieviesti vairāki Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen BEN ALI k-gam nelabvēlīgi ierobežojoši pasākumi, iesaldējot viņa naudas līdzekļus, aktīvus un citus saimnieciskos resursus;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei izmaksāt prasītājam kopējo summu EUR 50 000 apmērā kā atlīdzību par visiem viņa zaudējumiem kopā;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei izmaksāt prasītājam summu EUR 105 000 apmērā par viņa aizstāvības izmaksām šī prasības pieteikuma pamatošanai, kas saskaņā ar Reglamenta 91. pantu ir atlīdzināmie izdevumi — aizstāvības izmaksas;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus, kuri būtībā ir vienādi vai līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-310/11 Ben Ali/Padome (1).

      (1)  OV 2011, C 226, 29. lpp.


title: Lieta T-299/02: Pirmās instances tiesas  2005. gada 25. oktobra  spriedums — Dedeu i Fontcuberta/Komisija (Ierēdņi — Darba samaksa — Ekspatriācijas pabalsts — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Darbs citas valsts labā — Pastāvīgās dzīvesvietas jēdziens)

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/17

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 25. oktobra spriedums — Dedeu i Fontcuberta/Komisija
   (Lieta T-299/02) (1)

   (Ierēdņi - Darba samaksa - Ekspatriācijas pabalsts - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Darbs citas valsts labā - Pastāvīgās dzīvesvietas jēdziens)
   (2005/C 330/43)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carles Dedeu i Fontcuberta (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — J. García-Gallardo Gil-Fournier, J. Guillem Carrau, D. Domínguez Pérez un A. Sayagués Torres, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji: J. Currall, pārstāvis, kam palīdz J. Rivas Andrés un J. Gutiérrez Gisbert, avocats)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2002. gada 23. septembra lēmumu par prasītāja sūdzības netiešu noraidīšanu un 2002. gada 14. novembra lēmumu, ar ko skaidri tiek atsaka pieškirt prasītājam Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. pantā paredzēto ekspatriācijas pabalstu un ar to saistītos pabalstus.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               atcelt Komisijas 2002. gada 25. februāra vēstuli un Komisijas 2002. gada 14. novembra lēmumu, jo ar tiem tiek atteikts prasūtājam piešķirt Eisopas Kopienu Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzēto ekspatriācijas pabalstu, kā arī šā paša pielikuma 5. panta 1. punkta paredzēto iekārtošanās pabalstu;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Komisija atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 289, 23.11.2002.


title: Lieta C-153/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 20. janvāra rīkojumu lietā T-6/13 Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl/Eiropas Savienības Padome 2015. gada 30. martā iesniedza Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/6

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 20. janvāra rīkojumu lietā T-6/13 Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl/Eiropas Savienības Padome 2015. gada 30. martā iesniedza Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl

   (Lieta C-153/15 P)
   (2015/C 190/06)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (pārstāvji – J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, advokat, G. Pandey, Advocaat, D. Rovetta, advokāts, M. Gambardella, avvocato)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 20. janvāra rīkojumu lietā T-6/13 Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl/Eiropas Savienības Padome un atzīt prasību atcelt tiesību aktu par pieņemamu;

               —

               nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda divus pamatus, proti, ka Vispārējā tiesa apstrīdēto rīkojumu esot pamatojusi ar acīmredzamām kļūdām vērtējumā un kļūdām tiesību piemērošanā.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējuma, nospriežot, pirmkārt, ka galīgā individuālā paziņošana notika 2012. gada 19. oktobrī, un, otrkārt, ka šī paziņošana notika pirms vispārējā paziņojuma par paziņošanu publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša2012. gada 16. oktobra C sērijā.
   Tālāk apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā, jo, pirmkārt, neņēma vērā prasību, ka paziņošanai jāietver pamatojums, otrkārt, nosprieda, ka individuālā paziņošana varēja saīsināt Eiropas Savienības tiesību akta pārsūdzēšanas termiņu, to saīsinot, treškārt, neņēma vērā juridiskās sekas, ko radīja Padomes izvēle saistībā ar paziņošanas procedūru, un, ceturtkārt, neņēma vērā leģitīmo likuma interpretāciju pieteikuma iesniegšanas laikā.


title: Lieta C-44/16 P: Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 11. maija spriedums – Dyson Ltd/Komisija Apelācija — Direktīva 2010/30/ES — Energopatēriņa norādīšana, izmantojot etiķetes un standarta informāciju par precēm — Deleģētā regula (ES) Nr. 665/2013 — Putekļsūcēju energomarķējums — Energoefektivitāte — Mērījumu metode — Deleģētās kompetences robežas — Pierādījumu sagrozīšana — Vispārējās tiesas pienākums norādīt pamatojumu

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/10

         Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 11. maija spriedums – Dyson Ltd/Komisija
   (Lieta C-44/16 P) (1)

   (Apelācija - Direktīva 2010/30/ES - Energopatēriņa norādīšana, izmantojot etiķetes un standarta informāciju par precēm - Deleģētā regula (ES) Nr. 665/2013 - Putekļsūcēju energomarķējums - Energoefektivitāte - Mērījumu metode - Deleģētās kompetences robežas - Pierādījumu sagrozīšana - Vispārējās tiesas pienākums norādīt pamatojumu)
   (2017/C 239/13)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Dyson Ltd (pārstāvji – E. Batchelor un M. Healy, solicitors, F. Carlin, barrister, A. Patsa, advokāte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – K. Herrmann un E. White)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 11. novembra spriedumu Dyson/Komisija (T-544/13, EU:T:2015:836) daļā, kurā tā ir noraidījusi pirmajā instancē izvirzītā pirmā pamata pirmo daļu un trešo pamatu;

               2)

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par pirmajā instancē izvirzītā pirmā pamata pirmo daļu un trešo pamatu;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 145, 25.4.2016.


title: Lieta C-248/05: Tiesas (otrā palāta) 2007. gada 25. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija (Valsts pienākumu neizpilde — Gruntsūdeņu aizsardzība pret dažu bīstamu vielu radītu piesārņojumu — Direktīva 80/68/EEK)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/6

         Tiesas (otrā palāta) 2007. gada 25. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (Lieta C-248/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Gruntsūdeņu aizsardzība pret dažu bīstamu vielu radītu piesārņojumu - Direktīva 80/68/EEK)
   (2007/C 315/10)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — S. Pardo Quintillán un D. Recchia, pārstāvji)

      Atbildētāja: Īrija (pārstāvis — D. O'Hagan, pārstāvis)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — 4., 5., 7., 8., 9., 10., 12. un 13. panta pārkāpums Padomes 1979. gada 17. decembra Direktīvā 80/68/EEK par gruntsūdeņu aizsardzību pret dažu bīstamu vielu radītu piesārņojumu (OV L 20, 43. lpp.) — Atkritumu izgāšana bez formālas atļaujas Balimirtā [Ballymurtagh], Viklovas [Wicklow] grāfistē — Gruntsūdeņu piesārņošana ar fosfora netiešu emisiju no septiskajām tvertnēm Veksfordas [Wexford] grāfistē un Kilarnī [Killarney], Kerijas [Kerry] grāfistē
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai Balimirtas pašvaldības poligonā (Viklovas grāfiste) ievērotu 4., 5., 7. un 10. pantu Padomes 1979. gada 17. decembra Direktīvā 80/68/EEK par gruntsūdeņu aizsardzību pret dažu bīstamu vielu radītu piesārņojumu, Īrija nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar šo direktīvu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Īrija atlīdzina divas trešdaļas no visiem tiesāšanās izdevumiem. Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina vienu trešdaļu no visiem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 205, 20.8.2005.


title: Lieta T-449/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 18. oktobra spriedums — SLV Elektronik /ITSB — Jiménez Muñoz ( “LINE” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “LINE” reģistrācijas pieteikums — Valsts agrākas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “Line” — Daļējs reģistrācijas atteikums — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad—Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/27

         Vispārējās tiesas 2011. gada 18. oktobra spriedums — SLV Elektronik/ITSB — Jiménez Muñoz (“LINE”)
   (Lieta T-449/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “LINE” reģistrācijas pieteikums - Valsts agrākas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “Line” - Daļējs reģistrācijas atteikums - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad—Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2011/C 347/41
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SLV Elektronik GmbH (Übach-Palenberg, Vācija) (pārstāvis — C. König, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — R. Manea)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Angel Jiménez Muñoz (Gelida, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 18. jūlija lēmumu lietā R 759/2007-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Angel Jiménez Muñoz un SLV Elektronik GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 18. jūlija lēmumu lietā R 759/2007-4 tiktāl, ciktāl tas attiecas uz tādām precēm, kā “elektrotīklā ekspluatējamas gaismas, apgaismošanas aparāti un iekārtas, skatuves efektu, kuros izmantota gaismas tehnika, aparāti; elektriskās lampas; iepriekš minēto preču atsevišķas detaļas”, kas ietilpst 11. klasē;

               2)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 327, 20.12.2008.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 10. maijā lietā T-391/02 Bundesverband der Nahrungsmittel – und Speiseresteverwertung eV, Josef Kloh pret Eiropas Savienības Parlamentu un Padomi (Prasība par tiesību akta atcelšanu — Regula (EK) Nr. 1774/2002 — Veselības aizsardzības noteikumi attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem, kuri nav paredzēti cilvēku uzturam — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/17

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2004. gada 10. maijā
   lietā T-391/02 Bundesverband der Nahrungsmittel – und Speiseresteverwertung eV, Josef Kloh pret Eiropas Savienības Parlamentu un Padomi (1)

   (Prasība par tiesību akta atcelšanu - Regula (EK) Nr. 1774/2002 - Veselības aizsardzības noteikumi attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem, kuri nav paredzēti cilvēku uzturam - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2004/C 284/36)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā T–391/03 Bundesverband der Nahrungsmittel – und Speiseresteverwertung eV, Bochum (Vācija), Josef Kloh ar dzīvesvietu Eichenried (Vācija), ko pārstāv advokāti R. Steiling un S. Wienhues, pret Eiropas Savienības Parlamentu (pārstāvji: H. Duintjer Tebbens un U. Rosslein, kas norādīja adresi Luksemburgā) un Eiropas Savienības Padomi (pārstāvji: J.-P. Hix un F. Ruggeri Laderchi), kurus atbalsta Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis G. Braun, kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību daļēji atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 3. oktobra Regulu (EK) Nr. 1774/2002, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem, kuri nav paredzēti cilvēku uzturam (OV L 273, 1. lpp.), Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirrung, tiesneši A. W. H. Meij un N. J. Forwood, sekretārs H. Jung, 2004. gada 10. maijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               nav nepieciešams izskatīt un izlemt jautājumu par Landwirtschaftskammer Vorarlberg, kā arī Wohlgenannt un Taferner kungu pieteikumiem par iestāšanos lietā;

               3)

               prasītāji sedz katrs savus izdevumus, kā arī izdevumus, kas radušies Parlamentam un Padomei;

               4)

               Komisija sedz savus izdevumus;

               5)

               Landwirtschaftskammer Vorarlberg, kā arī Wohlgenannt un Taferner kungi, kas iesniedza pieteikumu par iestāšanos lietā, sedz katrs savus izdevumus.

      (1)  OV C 44, 22.2.2003.


title: Lieta C-96/13: Tiesas (desmitā palāta) priekšsēdētāja 2014. gada 10. februāra rīkojums – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/23

         Tiesas (desmitā palāta) priekšsēdētāja 2014. gada 10. februāra rīkojums – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-96/13) (1)

   2014/C 184/36
   Tiesvedības valoda – grieķu
   Desmitās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 129, 4.5.2013.


title: Tiesas pēdējā publikācija  Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 165, 15.7.2006 .

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/45

         (2006/C 178/82)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 165, 15.7.2006.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 154, 1.7.2006.

      OV C 143, 17.6.2006.

      OV C 131, 3.6.2006.

      OV C 121, 20.5.2006.

      OV C 108, 6.5.2006.

      OV C 96, 22.4.2006.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta C-160/11: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums ( Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bawaria Motors Sp. z o.o./Minister Finansów (Direktīva 2006/112/EK — PVN — 136. pants — Atbrīvojumi — 313.–315. pants — Īpašs peļņas nodokļa piemērošanas režīms — Lietotu transportlīdzekļu piegāde, ko veic tirgotājs, kas ir nodokļa maksātājs — Transportlīdzekļi, kas iepriekš piegādāti tirgotājam, kas ir nodokļa maksātājs un par kuriem atbrīvojumu no PVN ir saņēmis cits nodokļa maksātājs, kurš saņēmis arī daļēju priekšnodokļa atskaitījumu)

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/11

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bawaria Motors Sp. z o.o./Minister Finansów

   (Lieta C-160/11) (1)

   (Direktīva 2006/112/EK - PVN - 136. pants - Atbrīvojumi - 313.–315. pants - Īpašs peļņas nodokļa piemērošanas režīms - Lietotu transportlīdzekļu piegāde, ko veic tirgotājs, kas ir nodokļa maksātājs - Transportlīdzekļi, kas iepriekš piegādāti tirgotājam, kas ir nodokļa maksātājs un par kuriem atbrīvojumu no PVN ir saņēmis cits nodokļa maksātājs, kurš saņēmis arī daļēju priekšnodokļa atskaitījumu)
   2012/C 295/18
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Bawaria Motors Sp. z o.o.

      Atbildētājs: Minister Finansów

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Naczelny Sąd Administracyjny — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 136. panta, 313. panta 1. punkta, 314. panta, kā arī 315. panta interpretācija — Īpašais režīms tirgotājiem, kas ir nodokļu maksātāji — Lietotu transportlīdzekļu pārdošana gala patērētājam — Peļņas daļas režīma piemērošana situācijā, kurā tirgotājs ir iegādājies transportlīdzekli ar atbrīvojumu no nodokļa no personas, kurai bija tiesības uz daļēju priekšnodokļa atskaitīšanu

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 313. panta 1. punkts un 314. pants, lasot tos kopā ar šīs direktīvas 136. un 315. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tirgotājam, kas ir nodokļa maksātājs, nevar piemērot peļņas daļas režīmu, ja viņš piegādā mehāniskos transportlīdzekļus, kas minētās direktīvas 311. panta 1. punkta 1. apakšpunkta izpratnē ir lietotas preces, ko tas iepriekš bez pievienotās vērtības nodokļa ir iegādājies no cita nodokļa maksātāja, kuram ir bijušas tiesības uz daļēju minētā priekšnodokļa, kas samaksāts, iegādājoties šos transportlīdzekļus, atskaitīšanu.

      (1)  OV C 204, 09.07.2011.


title: Lieta T-669/15: Prasība, kas celta 2015. gada 9. oktobrī – Lysoform Dr. Hans Rosemann u.c./ECHA

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/80

         Prasība, kas celta 2015. gada 9. oktobrī – Lysoform Dr. Hans Rosemann u.c./ECHA

   (Lieta T-669/15)
   (2016/C 048/88)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlīne, Vācija), Ecolab Deutschland GmbH (Monhaima, Vācija), Schülke & Mayr GmbH (Norderštete, Vācija), Diversey Europe Operations BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji – K. Van Maldegem, M. Grunchard, advokāti, un P. Sellar, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA)

      Prasītāju prasījumi:

   Prasītāju prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Eiropas Ķimikāliju aģentūras lēmumu par uzņēmuma BASF iekļaušanu Regulas (ES) Nr. 528/2012 (1) 95. pantā paredzētajā aktīvo vielu un piegādātāju sarakstā; un

               —

               piespriest ECHA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāji apgalvo, ka, atļaujot uzņēmumu [BASF] iekļaut Regulas (ES) Nr. 528/2012 95. pantā paredzētajā sarakstā saistībā ar konkrēto vielu, ECHA nav piemērojusi tiesību aktus. Šajā sakarā tās pienākumu neizpilde tiek pamatota ar trijiem pamatiem:

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ECHA ir nepareizi piemērojusi noteikumus attiecībā uz pienākumu, ka uzņēmums iesniedz pilnīgu dokumentāciju saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 528/2012 95. panta 1. punktu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ECHA ir atšķirīgi attiekusies pret uzņēmumiem, kuri ir atradušās vienlīdzīgā situācijā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka pretēji Regulas (ES) Nr. 528/2012 prasībām ECHA nav nodrošinājusi, lai būtu līdzvērtīgi konkurences apstākļi starp minētajiem uzņēmumiem, kuri ir piedalījušies konkrētās vielas pārskatīšanas programmā, un uzņēmumiem, kuri tajā nav piedalījušies.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 22. maija Regula (ES) Nr. 528/2012 par biocīdu piedāvāšanu tirgū un lietošanu (OV L 167, 1. lpp.).


title: Lieta F-12/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 26. jūnija spriedums — Di Prospero /Komisija (Civildienests — Iecelšana amatā — Konkursa sekmīga nokārtošana pēc uzaicinājuma prasītājai piedalīties konkursā, lai izpildītu spriedumu — Iecelšana pakāpē ar atpakaļejošu spēku)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/45

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 26. jūnija spriedums — Di Prospero/Komisija
   (Lieta F-12/12) (1)

   (Civildienests - Iecelšana amatā - Konkursa sekmīga nokārtošana pēc uzaicinājuma prasītājai piedalīties konkursā, lai izpildītu spriedumu - Iecelšana pakāpē ar atpakaļejošu spēku)
   2013/C 252/78
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rita Di Prospero (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues, A. Blot un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. J. Currall un B. Eggers)

      Priekšmets

   Prasība atcelt netiešu Komisijas lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītājas pieteikums viņu klasificēt AD 11 pakāpē ar atpakaļejošu spēku no 2010. gada 1. janvāra, un prasība atlīdzināt iespējami nodarīto kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 18. oktobra lēmumu, ar kuru ir atteikts R. Di Prospero viņu klasificēt AD 11 pakāpē no 2010. gada 1. janvāra;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina R. Di Prospero tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 138, 12.5.2012., 32. lpp.


title: Lieta C-378/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itālija) 2008. gada 21. augusta rīkojumu — ERG Raffinerie Mediterranee SpA un citi/ Ministero dello Sviluppo Economico un citi

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itālija) 2008. gada 21. augusta rīkojumu — ERG Raffinerie Mediterranee SpA un citi/Ministero dello Sviluppo Economico un citi
   (Lieta C-378/08)
   (2008/C 301/26)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: ERG Raffinerie Mediterranee SpA un citi

      Atbildētāji: Ministero dello Sviluppo Economico un citi
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Kopienu dibināšanas līguma 174. panta 2. punktā (bijušais 130 R. panta 2. punkts) noteiktais princips (“maksā piesārņotājs”), kā arī iepriekš minētie 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/35/EK (1) tiesību noteikumi nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru valsts iestāde var pieprasīt privātām sabiedrībām — tikai tādēļ, ka tās pašreiz atrodas un veic savas darbības teritorijā, kura jau ilgāku laiku ir piesārņota vai kuras atrodas blakus šai teritorijai, kas jau ilgu laiku ir bijusi piesārņota — veikt attīrīšanas pasākumus, neveicot jebkādu sākotnēju izmeklēšanu, lai identificētu personu, kura ir atbildīga par piesārņojumu?

               2)

               Vai Eiropas Kopienu dibināšanas līguma 174. panta 2. punktā (bijušais 130 R. panta 2. punkts) noteiktais princips (“maksā piesārņotājs”), kā arī iepriekš minētie 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/35/EK tiesību noteikumi nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru valsts iestāde atbildību atlīdzināt par videi nodarīto kaitējumu var īpašā veidā attiecināt uz personu, kurai ir īpašuma tiesības un/vai kura piesārņotajā zonā veic uzņēmējdarbību, iepriekšēji neizvērtējot cēloņsakarību starp attiecīgās personas rīcību un izdarīto piesārņojumu, pamatojoties tikai uz šīs personas “situāciju”, proti, pamatojoties uz to, ka tā veic saimnieciskās darbības attiecīgajā “vietā”?

               3)

                  Idem […] arī subjektīvu nosacījumu saistībā ar nodomu vai nolaidību?

               4)

               Vai Kopienu principi konkurences aizsardzības jomā, kas noteikti Eiropas Kopienu dibināšanas līgumā un iepriekš minētajās Direktīvās 2004/18/EK (2) 93/97/EEK (3), 89/665/EEK (4), nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, ar kuru valsts iestādei atļauj uzticēt privāttiesību [juridiskām] personām (Società Sviluppo S.p.A. un Sviluppo Italia Aree Produttive S.p.A.) veikt piesārņojuma raksturojumu, bagarēšanas darbību plānošanu un izpildi, proti, izpildīt publiskā iepirkuma darbības zonās, kuras tieši pieder valstij, iepriekšēji neveicot attiecīgās publiskā iepirkuma procedūras?

      (1)  OV L 143, 56. lpp.

      (2)  OV L 134, 114. lpp.

      (3)  OV L 290, 1. lpp.

      (4)  OV L 395, 33. lpp.


title: Lieta C-442/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 24. septembrī iesniedza College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) – Bayer CropScience SA-NV , Stichting De Bijenstichting / College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 24. septembrī iesniedza College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) – Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting/College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

   (Lieta C-442/14)
   (2014/C 462/23)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting

      Atbildētāja: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai attiecīgas Direktīvas 91/414 (1) 14. panta, (2009. gada 21. oktobra) Regulas par augu aizsardzības līdzekļiem (2) (Nr. 1107/2009) 63. panta, aplūkojot to kopsakarā ar 59. pantu, un Direktīvas 98/8 (3) 19. panta normas paredz, ka par šajos pantos norādīto pieteikuma iesniedzēja konfidencialitātes lūgumu, par ko ir iepriekš minētais 14., 63. un 19. pants, ir jālemj attiecībā uz katru informācijas avotu pirms atļaujas piešķiršanas vai to piešķirot, respektīvi, pirms atļaujas grozīšanas vai to grozot, ar lēmumu, kas pieejams visām ieinteresētajām trešajām personām?

               2)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, vai Vides informācijas direktīvas (4) 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, neesot iepriekšējā jautājumā aplūkotajam lēmumam, atbildētājai kā valsts iestādei ir jāpublisko prasītā vides informācija, ja šāds pieprasījums ir izdarīts respektīvi pēc atļaujas piešķiršanas un pēc tās grozīšanas?

               3)

               Kā ir jāinterpretē jēdziens “emisijas vidē” Vides informācijas direktīvas 4. panta 2. punktā, ņemot vērā to, ko šajā ziņā izklāstīja puses šī starpsprieduma 5.5. punktā saistībā ar 5.2. punktā izklāstīto dokumentu saturu?

               4)

                           a.

                           Vai dati, kas ietver produkta lietošanas rezultātā notikušo produkta, tā aktīvās (-o) vielas (-u) un citu sastāvdaļu izlaišanu vidē novērtējumu, var tikt uzskatīti par “informāciju par emisiju vidē”?

                           b.

                           Ja tā, vai nozīme ir tam, ka šie dati ir iegūti, izmantojot (pus)praktiskus pētījumus vai cita veida pētījumus (tādus, piemēram, kā laboratorijas pētījumi un translokācijas pētījumi)?

               5)

               Vai par “informāciju par emisiju vidē” var tikt uzskatīti laboratorijas pētījumi, kuru izmēģinājumu mērķis ir standartizētos apstākļos pārbaudīt atsevišķus aspektus, šajā ziņā izslēdzot vairākus faktorus kā, piemēram, klimata ietekme, un izmantojot palielinātas devas salīdzinājumā ar praksē izmantotajām?

               6)

               Vai šajā ziņā arī nogulsnes pēc līdzekļa izmantošanas eksperimentālos apstākļos, piemēram, gaisā vai augsnē, uz auga (kas pats ir apstrādātu sēklu produkts) lapām, ziedputekšņiem vai nektārā, medū vai organismos, kas nav mērķorganismi, arī jāuzskata par “emisijām vidē”?

               7)

               Un vai tas tā ir arī attiecībā uz (vielas) atvasinājumu mērījumiem, izmantojot produktu eksperimentālos apstākļos?

               8)

               Vai vārdu “informācija par emisiju vidē”, kā paredzēts Vides informācijas direktīvas 4. panta 2. punkta otrās daļas otrajā teikumā, rezultātā, ja runa ir par emisijām vidē, jāpublisko informācijas avots pilnībā un nevis tikai (mērījumu) dati, kas no tā var tikt izņemti?

               9)

               Vai izņēmuma piemērošanai komerciālajai vai rūpnieciskajai informācijai iepriekš minētā 4. panta 2. punkta d) apakšpunkta izpratnē, jānošķir “emisijas”, no vienas puses, un “izplūde un cita veida novadīšana”, no otras puses, Vides informācijas direktīvas 2. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē?

      (1)  Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīva 91/414 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV L 230, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regula (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (OV L 309, 1. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīva 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (OV L 123, 1. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīva 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu (OV L 41, 26. lpp.).


title: Lieta C-262/11: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 29. novembra spriedums ( Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kremikovtzi AD/Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma (Bulgārijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai — EK un Bulgārijas Asociācijas nolīgums — Tēraudrūpniecības nozare — Pirms pievienošanās piešķirts pārstrukturēšanas valsts atbalsts — Nosacījumi — Saņēmēju dzīvotspēja pārstrukturēšanas perioda beigās — Saņēmēja atzīšana par maksātnespējīgu pēc pievienošanās — Valsts iestāžu un Eiropas Komisijas attiecīgās pilnvaras — Valsts lēmums, ar kuru konstatē valsts prasījuma esamību attiecībā uz atbalstu, kas kļuvis nelikumīgs — ES un Bulgārijas Lēmums Nr. 3/2006 — Pievienošanās akta V pielikums — Pēc pievienošanās īstenojams atbalsts — Regula (EK) Nr. 659/1999 — Pastāvošs atbalsts)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/8

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 29. novembra spriedums (Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kremikovtzi AD/Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma

   (Lieta C-262/11) (1)

   (Bulgārijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai - EK un Bulgārijas Asociācijas nolīgums - Tēraudrūpniecības nozare - Pirms pievienošanās piešķirts pārstrukturēšanas valsts atbalsts - Nosacījumi - Saņēmēju dzīvotspēja pārstrukturēšanas perioda beigās - Saņēmēja atzīšana par maksātnespējīgu pēc pievienošanās - Valsts iestāžu un Eiropas Komisijas attiecīgās pilnvaras - Valsts lēmums, ar kuru konstatē valsts prasījuma esamību attiecībā uz atbalstu, kas kļuvis nelikumīgs - ES un Bulgārijas Lēmums Nr. 3/2006 - Pievienošanās akta V pielikums - Pēc pievienošanās īstenojams atbalsts - Regula (EK) Nr. 659/1999 - Pastāvošs atbalsts)
   2013/C 26/15
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Sofia-grad

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Kremikovtzi AD

      Atbildētāji: Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Administrativen sad Sofia-grad — Eiropas nolīguma, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Bulgārijas Republiku, no otras puses (OV L 358, 1. lpp.), un Akta par Bulgārijas Republikas un Rumānijas pievienošanās Eiropas Savienībai nosacījumiem un pielāgojumiem Līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā (OV 2005, L 157, 203. lpp.), V pielikuma 1. punkta, kā arī 9. panta 4. punkta 2. Protokolā par EOTK ražojumiem, kas pievienots Eiropas Ogļu un tērauda kopienas dibināšanas līgumam (EOTK), Papildprotokola Eiropas nolīgumam par asociācijas izveidošanu starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Bulgārijas Republiku, no otras puses (OV L 317, 25. lpp.), 3. panta un Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.), 14. panta interpretācija — Valsts atbalsts pārstrukturēšanai, kas pārstrukturēšanas programmas ietvaros piešķirts metalurģijas uzņēmumiem pēc Bulgārijas pievienošanās Eiropas Savienībai — Lēmums, ar kuru konstatēts valsts prasījums, jo pēc saņēmēja maksātnespējas paziņošanas valsts atbalsts ir kļuvis nelikumīgs — Attiecīgās valsts iestāžu un Eiropas Komisijas pilnvaras lemt par valsts atbalsta nesaderību ar kopējo tirgu un pieprasīt tā kā nelikumīga atbalsta atgūšanu

      Rezolutīvā daļa:

   Pirms Bulgārijas Republikas pievienošanās Savienībai Kremikovtzi AD piešķirtā valsts atbalsta, kurš pēc šīs pievienošanās nebija “īstenots” Akta par Bulgārijas Republikas un Rumānijas pievienošanās Eiropas Savienībai nosacījumiem un pielāgojumiem Līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, V pielikuma izpratnē, atgūšanas procedūrai, ja nav ievēroti Nolīguma, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Bulgārijas Republiku, no otras puses, kas Kopienas vārdā ir noslēgts un apstiprināts ar Padomes un Komisijas 1994. gada 19. decembra Lēmumu 94/908/EOTK, EK, Euratom, 2. protokola 9. panta 4. punktā minētie nosacījumi, ir jābalstās uz šī Eiropas Nolīguma papildprotokola, kas grozīts ar 2006. gada 29. decembra ES un Bulgārijas Asociācijas padomes Lēmumu Nr. 3/2006, 3. pantu. Šajā ziņā saskaņā ar šī panta trešo daļu Bulgārijas Republikas kompetentās valsts iestādes var pieņemt lēmumu par šiem nosacījumiem neatbilstoša valsts atbalsta atgūšanu. Lēmums, ko uz šī papildprotokola 3. panta otrās daļas pamata pieņem Eiropas Komisija, nav priekšnoteikums tam, lai šīs iestādes varētu atgūt šādu atbalstu.

      (1)  OV C 232, 06.08.2011.


title: Lieta C-83/11: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 5. septembra spriedums ( Upper Tribunal ( Immigration and Asylum Chamber ) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Secretary of State for the Home Department/Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman (Direktīva 2004/38/EK — Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā — 3. panta 2. punkts — Pienākums atbilstoši valsts tiesību aktiem veicināt “visu pārējo ģimenes locekļu” , kas ir Savienības pilsoņa apgādībā, ieceļošanu un uzturēšanos)

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/6

      Tiesas (virspalāta) 2012. gada 5. septembra spriedums (Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Secretary of State for the Home Department/Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

      (Lieta C-83/11) (1)

      (Direktīva 2004/38/EK - Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā - 3. panta 2. punkts - Pienākums atbilstoši valsts tiesību aktiem veicināt “visu pārējo ģimenes locekļu”, kas ir Savienības pilsoņa apgādībā, ieceļošanu un uzturēšanos)
      (2012/C 331/09)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Iesniedzējtiesa

         Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītājs: Secretary of State for the Home Department

         Atbildētāji: Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Upper Tribunal — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.) 3. panta 2. punkta un 10. panta 2. punkta interpretācija — Jēdziens Savienības pilsoņa “visi pārējie ģimenes locekļi” direktīvas 3. panta 2. punkta izpratnē — Ģimenes locekļi, kas ir tāda precēta pāra ģimenes aizgādībā, kurā laulātais trešās valsts pilsonis — Ģimenes locekļi, kuri nav precētā pāra tiešie pēcnācēji

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 3. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                              —

                              dalībvalstīm nav pienākuma pieņemt ikvienu iebraukšanas vai uzturēšanās atļaujas pieteikumu, ko iesnieguši Savienības pilsoņa ģimenes locekļi, kurus neietver definīcija, kas paredzēta minētās direktīvas 2. panta 2. punktā, pat ja tās atbilstoši direktīvas 10. panta 2. punktam pierāda, ka ir šī pilsoņa apgādībā;

                              —

                              tomēr dalībvalstīm ir pienākums nodrošināt, lai to tiesību akti ietvertu kritērijus, kas atļauj minētajām personām saņemt lēmumu par to pieteikumu par ieceļošanas un uzturēšanās atļaujas izsniegšanu, kurš būtu balstīts uz personīgās situācijas padziļinātu izpēti un, ja pieteikums tiek noraidīts, būtu pamatots;

                              —

                              dalībvalstīm ir plaša rīcības brīvība, izvēloties minētos kritērijus, tomēr tiem ir jāatbilst ierastajai vārda “veicina” nozīmei, kā arī vārdiem, kas attiecībā uz atkarību izmantoti iepriekš minētajā 3. panta 2. punktā un kas šai tiesību normai neliedz tās lietderīgo iedarbību; un

                              —

                              ikvienam pieteikuma iesniedzējam ir tiesības tiesā prasīt pārbaudīt, vai valsts tiesību akti un to piemērošana atbilst šiem nosacījumiem;

                  2)

                  lai ietilptu tādu Savienības pilsoņa ģimenes locekļu grupā, kuri ir “apgādībā”, kā paredzēts Direktīvas 2004/38 3. panta 2. punktā, pieteikuma iesniedzēja atkarības stāvoklim ir jābūt pastāvējušam attiecīgā ģimenes locekļa ceļojuma sākuma valstī brīdī, kad tas lūdzis atļaut pievienoties tam Savienības loceklim, kura apgādībā viņš ir;

                  3)

                  Direktīvas 2004/38 3. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstis var, īstenojot savu rīcības brīvību, noteikt īpašas prasības attiecībā uz atkarības raksturu vai ilgumu, ja šīs prasības atbilst ierastajai noteikumu attiecībā uz apgādību nozīmei, kas paredzēti Direktīvas 2004/38 3. panta 2. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā un kas šai tiesību normai neliedz tās lietderīgo iedarbību;

                  4)

                  Jautājums par to, vai uzturēšanās atļaujas izsniegšana, kas paredzēta Direktīvas 2004/38 10. pantā, var tikt pakļauta nosacījumam, ka atkarības stāvoklis šīs direktīvas 3. panta 2. punkta pirmās daļas a) apakšpunkta izpratnē ir pastāvējis uzņēmējā dalībvalstī, neietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā.

         (1)  OV C 145, 14.05.2011.


title: Lieta T-132/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Nicola Falcione iesniedza 2005. gada 16. martā

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/38

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Nicola Falcione iesniedza 2005. gada 16. martā
   (Lieta T-132/05)
   (2005/C 143/73)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 16. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Nikola Falčione [Nicola Falcione], ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), kuru pārstāv Sebastjens Orlandi [Sébastien Orlandi], Ksavjē Martēns [Xavier Martin], Alberts Kūlens [Albert Coolen], Žans-Noels Luiss [Jean-Noël Louis] un Etjēns Maršals [Etienne Marchal], kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2004. gada 24. marta lēmumu, ar ko nosaka galīgo darbā pieņemšanas klasifikāciju pakāpē A5/4;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar 2004. gada 24. marta lēmumu prasītājs ir iecelts par ierēdni A5/4 pakāpē. Savā prasības pieteikumā tas apstrīd tā galīgo darbā pieņemšanas klasifikāciju. Uzturot savu prasību, prasītājs izvirza Civildienesta noteikumu 31. panta pārkāpumu un acīmredzamu kļūdu novērtējumā. Prasītājs apgalvo, ka Komisijai vajadzēja arī ņemt vērā tā atbilstīgo profesionālo pieredzi un universitātes izglītību no 1974. gada 16. jūlija līdz 1982. gada 28. februārim. Komisija nav ņēmusi vērā šo pieredzi, pamatojoties uz to, ka prasītājs ieguva savu ekonomista universitātes diplomu 1982. gada 1. martā.