title: Lieta C-180/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 29. janvāra rīkojumu lietā T-272/00 Barbini u.c./Eiropas Komisija 2013. gada 12. aprīlī iesniedza Vetrai 28 srl , iepriekš — Barovier & Toso Vetrerie Artistiche Riunite srl u.c.

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/5

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 29. janvāra rīkojumu lietā T-272/00 Barbini u.c./Eiropas Komisija 2013. gada 12. aprīlī iesniedza Vetrai 28 srl, iepriekš — Barovier & Toso Vetrerie Artistiche Riunite srl u.c.
   (Lieta C-180/13 P)
   2013/C 207/07
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

               1)

                  Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Vetrai 28 srl, iepriekš — Barovier & Toso Vetrerie Artistiche Riunite srl u.c. (pārstāvji — A. Vianello, A. Bortoluzzi un A. Veronese, advokāti)

               2)

                  Pārējie lietas dalībnieki: Alfredo Barbini srl u.c., Itālijas Republika un Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt un/vai pārformulēt Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 29. janvāra rīkojumu lietā T-272/00, kā arī piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēji ir norādījuši uz kļūdām tiesību piemērošanā, piemērojot principus, ko Tiesa ir noteikusi spriedumā lietā Comitato “Venezia vuole vivere”, pirmkārt, saistībā ar pienākumu pamatot valsts atbalsta jomā pieņemtos Komisijas lēmumus un, otrkārt, saistībā ar pierādīšanas pienākuma sadalījumu, ņemot vērā LESD 107. panta 1. punktā paredzētos nosacījumus.
   Rīkojumā, kas ir šīs apelācijas sūdzības priekšmets, Vispārējā tiesa neesot ievērojusi Tiesas 2011. gada 9. jūnija spriedumā lietā Comitato “Venezia vuole vivere” nospriesto, kurā ir noteikts, ka jau pašā Komisijas lēmumā “ir jābūt visiem būtiskajiem elementiem, lai valsts iestādes to varētu izpildīt”. Kaut arī attiecīgajā lēmumā nebija ietverti visi būtiskie elementi, lai valsts iestādes varētu to izpildīt, Vispārējā tiesa neesot konstatējusi nekādus pārkāpumus saistībā ar metodi, kuru Komisija bija izmantojusi apstrīdētajā lēmumā, kas ir uzskatāms par kļūdu tiesību piemērošanā.
   Ņemot vērā Tiesas spriedumā lietā Comitato “Venezia vuole vivere” noteiktos principus, veicot atgūšanu, dalībvalstij — un nevis konkrētajam atbalsta saņēmējam — katrā konkrētajā gadījumā ir jāpierāda LESD 107. panta 1. punktā paredzēto nosacījumu izpilde. Tomēr šajā lietā Komisija apstrīdētajā lēmumā nav precizējusi šādas pārbaudes “kārtību”; līdz ar to, tā kā tās rīcībā nebija būtisko elementu, lai saistībā ar atgūšanu pierādītu, ka piešķirtās priekšrocības attiecībā uz atbalsta saņēmējiem ir uzskatāmas par valsts atbalstu, Itālijas Republika — ar 2012. gada 24. decembra Likumu Nr. 228 (1. panta 351. un nākamie punkti) — esot nolēmusi pārnest pierādīšanas pienākumu, kas ir pretrunā Kopienu judikatūrā noteiktajam. Kā norādījis Itālijas likumdevējs, nevis valstij, bet gan katram uzņēmumam, kurš ir saņēmis atbrīvojuma no sociālā nodrošinājuma maksājumiem veidā piešķirto atbalstu, ir jāpierāda, ka attiecīgās priekšrocības nav izkropļojušas konkurenci, nedz arī ir ietekmējušas tirdzniecību starp dalībvalstīm; pretējā gadījumā tiek pieņemts, ka piešķirtā priekšrocība var izkropļot konkurenci un ietekmēt Kopienas iekšējo tirdzniecību. Viss iepriekš minētais acīmredzami esot pretrunā Tiesas spriedumā lietā Comitato “Venezia vuole vivere” noteiktajiem principiem.


title: Lieta T-302/13: Prasība, kas celta 2013. gada 28. maijā — Nordex Holding /ITSB — Fontana Food ( “Taverna” )

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/21

         Prasība, kas celta 2013. gada 28. maijā — Nordex Holding/ITSB — Fontana Food (“Taverna”)
   (Lieta T-302/13)
   (2013/C 226/28)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nordex Holding A/S (Dronninglund, Dānija) (pārstāvis — M. Kleis, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Fontana Food AB (Tyresö, Zviedrija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 21. marta lēmumu lietā R 2608/2011-1;

               —

               atcelt Anulēšanas nodaļas 2011. gada 21. oktobra Lēmumu Nr. 4891 C, kurš tika pieņemts pirms apstrīdētā lēmuma;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas tiesvedībā radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Taverna” — Kopienas preču zīmes reģistrācijas Nr. 5 466 909

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu bija pamatots ar Padomes Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atzīt apstrīdēto Kopienas preču zīmi par daļēji spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 53. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-279/12: Tiesas (virspalāta) 2013. gada 19. decembra spriedums ( Upper Tribunal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fish Legal, Emily Shirley/The Information Commissioner, United UtilitiesWater plc, Yorkshire Water Services Ltd, Southern Water Services Ltd (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Orhūsas konvencija — Direktīva 2003/4/EK — Vides informācijas pieejamība sabiedrībai — Piemērošanas joma — Jēdziens “publiska institūcija” — Kanalizācijas un ūdensapgādes uzņēmumi — Ūdens resursu nozares privatizācija Anglijā un Velsā)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/13

         Tiesas (virspalāta) 2013. gada 19. decembra spriedums (Upper Tribunal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fish Legal, Emily Shirley/The Information Commissioner, United UtilitiesWater plc, Yorkshire Water Services Ltd, Southern Water Services Ltd

   (Lieta C-279/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Orhūsas konvencija - Direktīva 2003/4/EK - Vides informācijas pieejamība sabiedrībai - Piemērošanas joma - Jēdziens “publiska institūcija” - Kanalizācijas un ūdensapgādes uzņēmumi - Ūdens resursu nozares privatizācija Anglijā un Velsā)
   2014/C 52/20
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Upper Tribunal

      Pamatlietas dalībnieki

      Prasītāji: Fish Legal, Emily Shirley

      Atbildētāji: The Information Commissioner, United UtilitiesWater plc, Yorkshire Water Services Ltd, Southern Water Services Ltd

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber) — Apvienotā Karaliste — Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu (OV L 41, 26. lpp.) 2. panta 2. punkta a), b) un c) apakšpunkta interpretācija — Valsts iestāžu pienākums sniegt visu to rīcībā esošo, ieinteresēto personu lūgto vides informāciju — Piemērošanas joma — Fiziskas vai juridiskas personas, kas “saskaņā ar valsts tiesību aktiem veic valsts pārvaldes funkcijas”, jēdziens

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lai noteiktu, vai tādas struktūras kā United Utilities Water plc, Yorkshire Water Services Ltd un Southern Water Services Ltd var tikt kvalificētas kā juridiskas personas, kas saskaņā ar valsts tiesībām pilda “valsts pārvaldes funkcijas” Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē, ir jāizvērtē, vai šīm struktūrām atbilstoši piemērojamām valsts tiesībām ir piešķirtas īpašas pilnvaras, salīdzinot ar noteikumiem, kas ir piemērojami tiesiskajām attiecībām starp privāttiesību subjektiem;

               2)

               tādi uzņēmumi kā United Utilities Water plc, Yorkshire Water Services Ltd un Southern Water Services Ltd, kas sniedz sabiedriskos pakalpojumus saistībā ar vidi, ir Direktīvas 2003/4 2. panta 2. punkta a) vai b) apakšpunktā minētās struktūras vai personas pārraudzībā, tādēļ tie atbilstoši šīs direktīvas 2. panta 2. punkta c) apakšpunktam ir kvalificējami kā “publiskas institūcijas”, ja šie uzņēmumi patiešām autonomi nenosaka veidu, kādā tie sniedz šos pakalpojumus, jo publiska institūcija, uz kuru attiecas minētās direktīvas 2. panta 2. punkta a) vai b) apakšpunkts, var noteicoši ietekmēt minēto uzņēmumu rīcību vides jomā;

               3)

               Direktīvas 2003/4 2. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka persona, uz kuru attiecas šī tiesību norma, ir publiska institūcija attiecībā uz visu tās rīcībā esošo vides informāciju. Tādām komercsabiedrībām kā United Utilities Water plc, Yorkshire Water Services Ltd un Southern Water Services Ltd, kas atbilstoši minētās direktīvas 2. panta 2. punkta c) apakšpunktam var tikt uzskatītas par publiskām institūcijām vienīgi tiktāl, ciktāl, sniedzot sabiedriskos pakalpojumus vides jomā, tās ir kādas no šīs pašas direktīvas 2. panta 2. punkta a) vai b) apakšpunktā norādītajām struktūrām vai personām pārraudzībā, nav jāsniedz vides informācija, ja nav strīda, ka tā neattiecas uz šādu pakalpojumu sniegšanu.

      (1)  OV C 250, 18.8.2012.


title: Lieta C-85/13: Prasība, kas celta 2013. gada 21. februārī — Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/9

         Prasība, kas celta 2013. gada 21. februārī — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-85/13)
   2013/C 147/16
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Manhaeve un L. Cimaglia)

      Atbildētāja: Itālijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka:

                           —

                           nepieņemot aktus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka Bareggio, Cassano d’Adda, Melegnano, Mortara, Olona Nord, Olona Sud, Robecco sul Naviglio, San Giuliano Milanese Est, San Giuliano Milanese Ovest, Seveso Sud, Trezzano sul Naviglio, Turbigo un Vigevano (Lombardija) aglomerācijas, kuru cilvēka ekvivalents ir lielāks par 10 000 un kuras novada notekūdeņus saņemošajos ūdeņos, kas tiek uzskatīti par “jutīgajām zonām” Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (1) 5. panta 1. punkta izpratnē, tiek aprīkotas ar komunālo notekūdeņu kanalizācijas sistēmām atbilstoši šīs direktīvas 3. pantam,

                           —

                           nepieņemot aktus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka Pescasseroli (Abruco), Aviano Capoluogo, Cormons, Gradisca d’Isonzo, Grado, Pordenone/Porcia/Roveredo/Cordenons, Sacile (Friuli-Venēcija Džūlija), Bareggio, Broni, Calco, Cassano d’Adda, Casteggio, Melegnano, Mortara, Orzinuovi, Rozzano, San Giuliano Milanese Ovest, Seveso Sud, Somma Lombardo, Trezzano sul Naviglio, Turbigo, Valle San Martino, Vigevano, Vimercate (Lombardija), Pesaro, Urbino (Marke), Alta Val Susa (Pjemonta), Nuoro (Sardīnija), Castellammare del Golfo I, Cinisi, Terrasini (Sicīlija), Courmayeur (Valle d’Aosta) un Thiene (Veneto) aglomerācijās, kuru cilvēka ekvivalents ir lielāks par 10 000, komunālos notekūdeņus, kas nonāk kanalizācijas sistēmās, pirms novadīšanas atkārtoti attīra vai attīra līdzvērtīgi atbilstoši Direktīvas 91/271/EEK 4. pantam,

                           —

                           nepieņemot aktus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka Pescasseroli (Abruco), Aviano Capoluogo, Cividale del Friuli, Codroipo/Sedegliano/Flaibano, Cormons, Gradisca d’Isonzo, Grado, Latisana Capoluogo, Pordenone/Porcia/Roveredo/Cordenons, Sacile, San Vito al Tagliamento, Udine (Friuli-Venēcija Džūlija), Frosinone (Lacio), Francavilla Fontana, Monteiasi, Trinitapoli (Apūlija), Dorgali, Nuoro, ZIR Villacidro (Sardīnija) un Castellammare del Golfo I, Cinisi, Partinico, Terrasini un Trappeto (Sicīlija) aglomerācijās, kuru cilvēka ekvivalents ir lielāks par 10 000 un kuras novada notekūdeņus saņemošajos ūdeņos, kas tiek uzskatīti par “jutīgajām zonām” Direktīvas 91/271/EEK izpratnē, komunālie notekūdeņi, kas nonāk kanalizācijas sistēmās, pirms novadīšanas tiek pakļauti stingrākai attīrīšanai nekā atkārtotā attīrīšana vai līdzvērtīga attīrīšana atbilstoši šīs direktīvas 5. pantam,

                           —

                           nepieņemot aktus, kas vajadzīgi, lai Pescasseroli (Abruco), Aviano Capoluogo, Cividale del Friuli, Codroipo/Sedegliano/Flaibano, Cormons, Gradisca d’Isonzo, Grado, Latisana Capoluogo, Pordenone/Porcia/Roveredo/Cordenons, Sacile, San Vito al Tagliamento, Udine (Friuli-Venēcija Džūlija), Frosinone (Lacio), Bareggio, Broni, Calco, Cassano d’Adda, Casteggio, Melegnano, Mortara, Orzinuovi, Rozzano, San Giuliano Milanese Ovest, Seveso Sud, Somma Lombardo, Trezzano sul Naviglio, Turbigo, Valle San Martino, Vigevano, Vimercate (Lombardija), Pesaro, Urbino (Marke), Alta Val Susa (Pjemonta), Francavilla Fontana, Monteiasi, Trinitapoli (Apūlija), Dorgali, Nuoro, ZIR Villacidro (Sardīnija), Castellammare del Golfo I, Cinisi, Partinico, Terrasini, Trappeto (Sicīlija), Courmayeur (Valle d'Aosta) un Thiene (Veneto) aglomerācijās komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtas, kas tiek celtas atbilstīgi Direktīvas 91/271/EEK 4.–7. panta prasībām, projektētu, celtu, darbinātu un uzturētu, nodrošinot apmierinošu darbību visos parastajos vietējos klimata apstākļos, un, lai, projektējot iekārtas, ņemtu vērā piesārņojuma daudzuma izmaiņas dažādos gadalaikos,

                     Itālijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 91/271/EEK 3. un/vai 4. un/vai 5. pantā, kā arī 10. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar savu prasību Komisija pārmet Itālijai, ka tā dažādās tās valsts teritorijas daļās nav pareizi transponējusi Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvu 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu.
   Komisija vispirms norāda uz vairākiem šīs direktīvas 3. panta pārkāpumiem, kura 1. punkta otrajā daļā un 2. punktā ir noteikts, ka saistībā ar komunālo notekūdeņu novadīšanu saņemošajos ūdeņos, ko uzskata par “jutīgajām zonām”, kā definēts šīs direktīvas 5. pantā, dalībvalstīm ir jānodrošina, ka vēlākais līdz 1998. gada 31. decembrim visām aglomerācijām, kuru cilvēka ekvivalents ir lielāks par 10 000, tiek izveidotas kanalizācijas sistēmas, kuras atbilst I pielikuma A daļā noteiktajām prasībām. Vairākās Lombardijas reģiona aglomerācijās, uz kurām attiecas šo noteikumu piemērošanas joma, šis pienākums nav ticis pareizi izpildīts.
   Direktīvas 91/271/EEK 4. panta 1. un 3. punktā turklāt ir paredzēts, ka dalībvalstīm vēlākais līdz 2000. gada 31. decembrim attiecībā uz visām novadīšanām no aglomerācijām ar vairāk nekā 15 000 cilvēka ekvivalentu un vēlākais līdz 2005. gada 31. decembrim attiecībā uz visām novadīšanām no aglomerācijām ar 10 000 līdz 15 000 cilvēka ekvivalentu ir jānodrošina, ka komunālos notekūdeņus, kas nonāk kanalizācijas sistēmās, pirms novadīšanas atkārtoti attīra vai attīra līdzvērtīgi saskaņā ar I pielikuma B daļā noteiktajām prasībām. Komisija ir konstatējusi, ka šie noteikumi nav tikuši ievēroti vairākās aglomerācijas, kas atrodas Abruco, Friuli-Venēcijas Džūlijas, Lombardijas, Markes, Pjemontas, Sardīnijas, Sicīlijas, Valles d'Aostas un Veneto reģionos.
   Direktīvas 5. panta 2. un 3. punktā ir arī paredzēts, ka dalībvalstīm vēlākais līdz 1998. gada 31. decembrim ir jānodrošina, ka visi komunālie notekūdeņi no aglomerācijām ar cilvēka ekvivalentu lielāku par 10 000, kas nonāk kanalizācijas sistēmās, pirms izvadīšanas jutīgajās zonās tiek pakļauti stingrākai attīrīšanai nekā noteikts 4. pantā. Komisija ir konstatējusi, ka šie noteikumi nav tikuši ievēroti vairākās aglomerācijas, kas atrodas Abruco, Friuli-Venēcijas Džūlijas, Lacio, Apūlijas, Sardīnijas un Sicīlijas reģionos.
   Visbeidzot Direktīvas 91/271/EEK 4. un 5. panta neievērošanas dēļ ir pārkāpts arī šīs direktīvas 10. pants, kurā ir paredzēts, ka komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtas ir jāprojektē, jāceļ, jādarbina un jāuztur, nodrošinot apmierinošu darbību visos parastajos vietējos klimata apstākļos.

      (1)  OV L 135, 40. lpp.


title: Lieta T-686/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 18. jūlija rīkojumu lietā F-68/15 Possanzini/Frontex 2016. gada 23. septembrī iesniedza Daniele Possanzini

text:
               21.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 428/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 18. jūlija rīkojumu lietā F-68/15 Possanzini/Frontex 2016. gada 23. septembrī iesniedza Daniele Possanzini

   (Lieta T-686/16 P)
   (2016/C 428/22)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Daniele Possanzini (Piza, Itālija) (pārstāvis – S. Pappas, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas robežu un krasta apsardzes aģentūra

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2016. gada 18. jūlija rīkojumu, ar kuru ir noraidīta viņa prasība;

               —

               apmierināt pirmajā instancē iesniegtos prasījumus;

               —

               piespriest pretējai pusei tiesvedībā atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu, kurš ir iedalīts divās daļās, tiek apalvots, ka ir pārkāpts Eiropas robežu un krasta apsardzes aģentūras (Frontex) izpilddirektora 2009. gada 27. augusta lēmuma, ar kuru ievieš personāla novērtēšanas procedūru (turpmāk tekstā – “2009. gada 27. augusta lēmums”), 11. panta 4., 5. un 6. punkts, kas tiek interpretēti atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. un 2. punktam.

                           —

                           Pirmā daļa ir par Civildienesta tiesas pieļauto kļūtu tiesību piemērošanā, nepārbaudot pamatu, kuru prasītāja ir izvirzījusi pirmajā instancē, attiecībā uz iepriekšēja dialoga trūkumu starp novērtētāju un novērtējamo.

                           —

                           Otrā daļa ir par pārsūdzētajā rīkojumā pieļauto kļūdu tiesību piemērošanā, nepārbaudot pēc savas ierosmes iepriekšēja dialoga trūkumu starp novērtētāju un novērtējamo.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts 2009. gada 27. augusta lēmuma 2. panta 2. punkts, jo nav ievērotas Frontex iekšienē izveidotās atšķirīgās novērtētāja un novērtējamā lomas.


title: Lieta T-683/15: Prasība, kas celta 2015. gada 26. novembrī – Freistaat Bayern/Komisija

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/81

         Prasība, kas celta 2015. gada 26. novembrī – Freistaat Bayern/Komisija
   (Lieta T-683/15)
   (2016/C 048/89)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Freistaat Bayern (pārstāvji – U. Soltész un H. Weiß, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 1. pantu, ciktāl tajā ir noteikts, ka Vācija, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, veicot piena kvalitātes pārbaudes Bavārijas federālajā zemē, attiecīgajiem Bavārijas piensaimniecības uzņēmumiem ir piešķīrusi valsts atbalstu, kas kopš 2007. gada 1. janvāra nav saderīgs ar iekšējo tirgu;

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 2.–4. pantu, ciktāl tajos ir uzdots atgūt atbalstu no attiecīgajiem Bavārijas federālās zemes piensaimniecības uzņēmumiem un samaksāt procentus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja lūdz daļēji atcelt Komisijas 2015. gada 18. septembra Lēmumu C(2015) 6295 final par valsts atbalstu SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN)), ko Vācija sniegusi par piena kvalitātes pārbaudēm saskaņā ar Vācijas Likumu par pienu un taukiem.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 108. panta 2. punkts, kā arī Regulas (ES) Nr. 2015/1589 (1) 6. panta 1. punkts un 24. panta 1. punkts.

                           —

                           Pirmā pamata ietvaros tiek apgalvots, ka uz attiecīgo atbalstu no federālās zemes budžeta neattiecās lēmums par procedūras uzsākšanu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav ticis piešķirts valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka piensaimnieki attiecībā uz piena kvalitātes kontroļu finansējumu nav saņēmuši valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, jo tiem neesot tikušas piešķirtas selektīvas priekšrocības.

               3.

               Ar trešo pamatu (pakārtoti) tiek apgalvots, ka paziņošanas pienākums nav ticis pārkāpts.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka pasākums ir uzskatāms par “saderīgu atbalstu”. Līdz ar to, pieprasot to atgūt, tiekot pārkāpts LESD 108. panta 1. un 3. punkts, kā arī Regulas (ES) Nr. 2015/1589 14. pants.

               4.

               Ar ceturto pamatu (pakārtoti) tiek apgalvots, ka neatzīstot, ka atbalsts ir saderīgs ar iekšējo tirgu atbilstoši LESD 107. panta 3. punktam, esot pieļauta kļūdu tiesību piemērošanā.

               5.

               Ar piekto pamatu (pakārtoti) tiek apgalvots, ka, pieprasot atgūt atbalstu, tiekot pārkāpts tiesiskās paļāvības aizsardzības princips.

      (1)  Padomes 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) Nr. 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV L 248, 9. lpp.).


title: Apvienotās lietas C-293/13 P un C-294/13 P: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 24. jūnija spriedums – Fresh Del Monte Produce, Inc./Eiropas Komisija, Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG (C-293/13 P), Eiropas Komisija/Fresh Del Monte Produce, Inc., Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG (C-294/13 P) Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Eiropas banānu tirgus — References cenu noteikšanas koordinācija — Jēdziens “ekonomiska vienība” starp divām sabiedrībām — Jēdziens “izšķiroša ietekme” — Sabiedrības vainojamība par citas sabiedrības rīcību — Pierādījumu sagrozīšana — Pierādīšanas pienākums — Princips “in dubio pro reo” — Jēdziens “vienots un turpināts pārkāpums” — “Saskaņoto darbību” jēdziens — Jēdziens “pārkāpums mērķa dēļ” — Uzņēmumi, kas ir aizliegtās vienošanās dalībnieki — Informācijas sniegšana Komisijai — Tiesību aktos paredzēts pienākums — Apjoms — Tiesības pašam sevi neapsūdzēt — Persona, kas iestājusies lietā pirmajā instancē — Pretapelācija — Pieņemamība

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/4

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 24. jūnija spriedums – Fresh Del Monte Produce, Inc./Eiropas Komisija, Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG (C-293/13 P), Eiropas Komisija/Fresh Del Monte Produce, Inc., Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG (C-294/13 P)
   (Apvienotās lietas C-293/13 P un C-294/13 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Eiropas banānu tirgus - References cenu noteikšanas koordinācija - Jēdziens “ekonomiska vienība” starp divām sabiedrībām - Jēdziens “izšķiroša ietekme” - Sabiedrības vainojamība par citas sabiedrības rīcību - Pierādījumu sagrozīšana - Pierādīšanas pienākums - Princips “in dubio pro reo” - Jēdziens “vienots un turpināts pārkāpums” - “Saskaņoto darbību” jēdziens - Jēdziens “pārkāpums mērķa dēļ” - Uzņēmumi, kas ir aizliegtās vienošanās dalībnieki - Informācijas sniegšana Komisijai - Tiesību aktos paredzēts pienākums - Apjoms - Tiesības pašam sevi neapsūdzēt - Persona, kas iestājusies lietā pirmajā instancē - Pretapelācija - Pieņemamība)
   (2015/C 279/04)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

   (Lieta C-293/13 P)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Fresh Del Monte Produce, Inc. (pārstāvji – B. Meyring, Rechtsanwalt un L. Suhr, Advocate)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Biolan, M. Kellerbauer un P. Van Nuffel), Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG (pārstāvji – K. Smith, QC, C. Humpe un S. Kon, solicitors)
   (Lieta C-294/13 P)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Biolan, M. Kellerbauer un P. Van Nuffel)

      Pārējie lietas dalībnieki: Fresh Del Monte Produce, Inc. (pārstāvji – B. Meyring, Rechtsanwalt un L. Suhr, Advocate), Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG (pārstāvji – K. Smith, QC, C. Humpe un S. Kon, solicitors)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību lietā C-293/13 P un pretapelācijas sūdzības lietās C-293/13 P un C-294/13 P noraidīt;

               2)

               atcelt sprieduma Fresh Del Monte Produce/Komisija (T-587/08, EU:T:2013:129) rezolutīvās daļas 1) punktu;

               3)

               naudas sodu, kas uzlikts saskaņā ar Komisijas 2008. gada 15. oktobra Lēmuma C(2008) 5955, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu (Lieta COMP/39 188 – Banāni) 2. panta c) punktu, noteikt EUR 9 8 00  000 apmērā;

               4)

               Fresh Del Monte Produce Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus saistībā ar, pirmkārt, galvenajām apelācijas sūdzībām lietās C-293/13 P un C-294/13 P, kā arī, otrkārt, tās pretapelācijas sūdzību lietā C-294/13 P, izņemot tiesāšanās izdevumus, kuri radušies Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG, kura sedz savus tiesāšanās izdevumus pati saistībā ar visām minētajām tiesvedībām;

               5)

               Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus saistībā ar savām pretapelācijas sūdzībām lietās C-293/13 P un C-294/13 P.

      (1)  OV C 252, 31.8.2013.


title: Lieta C-14/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 21. jūlijā spriedums ( High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court ) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nickel Institute/Secretary of State for Work and Pensions (Vide un cilvēku veselības aizsardzība — Direktīva 67/548/EEK — Regula (EK) Nr. 1272/2008 — Niķeļa karbonātu, hidroksīdu, kā arī vairāku grupēto niķeļa vielu klasificēšana par bīstamām vielām — Direktīvas 2008/58/EK un Direktīvas 2009/2/EK, kā arī Regulas (EK) Nr. 790/2009 spēkā esamība — Šo klasifikāciju pielāgošana tehnikas un zinātnes attīstībai — Spēkā esamība — Attiecīgo vielu raksturīgo īpašību novērtēšanas metodes — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Juridiskais pamats — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 21. jūlijā spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nickel Institute/Secretary of State for Work and Pensions

   (Lieta C-14/10) (1)

   (Vide un cilvēku veselības aizsardzība - Direktīva 67/548/EEK - Regula (EK) Nr. 1272/2008 - Niķeļa karbonātu, hidroksīdu, kā arī vairāku grupēto niķeļa vielu klasificēšana par bīstamām vielām - Direktīvas 2008/58/EK un Direktīvas 2009/2/EK, kā arī Regulas (EK) Nr. 790/2009 spēkā esamība - Šo klasifikāciju pielāgošana tehnikas un zinātnes attīstībai - Spēkā esamība - Attiecīgo vielu raksturīgo īpašību novērtēšanas metodes - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Juridiskais pamats - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2011/C 269/14
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Nickel Institute

      Atbildētājs: Secretary of State for Work and Pensions

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Komisijas 2008. gada 21. augusta Direktīvas 2008/58/EK, ar ko 30. reizi groza Padomes Direktīvu 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu, lai to pielāgotu tehnikas attīstībai (OV L 246, 1. lpp.), un Komisijas 2009. gada 10. augusta Regulas (EK) Nr. 790/2009 par grozījumiem, pielāgojot zinātnes un tehnikas attīstībai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu (OV L 235, 1. lpp.), spēkā esamība attiecībā uz niķeļa karbonātu pārklasifikāciju par kancerogēnu vielu — Neatbilstošs niķeļa karbonātu būtisko īpašību novērtējums saskaņā ar prasībām, kas ir noteiktas Direktīvas 67/548/EEK VI pielikumā

      Rezolutīvā daļa:

   Prejudiciālo jautājumu izvērtēšana nav atklājusi nevienu apstākli, kas varētu ietekmēt, pirmkārt, Komisijas 2008. gada 21. augusta Direktīvas 2008/58/EK, ar ko 30. reizi groza Padomes Direktīvu 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu, lai to pielāgotu tehnikas attīstībai, un Komisijas 2009. gada 15. janvāra Direktīvas 2009/2/EK, ar ko 31. reizi tehnikas attīstībai pielāgo Direktīvu 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu, spēkā esamību, kā arī, otrkārt, Komisijas 2009. gada 10. augusta Regulas (EK) Nr. 790/2009 par grozījumiem, pielāgojot zinātnes un tehnikas attīstībai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu, spēkā esamību sakarā ar to, ka šajās direktīvās un šajā regulā tādas vielas kā noteikti niķeļa karbonāti, niķeļa hidroksīdi un citas grupētas niķeļa vielas, par kurām ir runa pamata tiesvedībā, tikušas klasificētas kā cilvēkiem kancerogēnas 1. kategorijā, mutagēnas 3. kategorijā un reprotoksiskas 2. kategorijā.

      (1)  OV C 63, 13.03.2010.


title: Lieta C-678/11: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 11. decembra spriedums – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste Valsts pienākumu neizpilde — LESD 56. pants un EEZ līguma 36. pants — Pakalpojumi, ko Spānijā piedāvā citā dalībvalstī reģistrēti pensiju fondi un apdrošināšanas sabiedrības — Profesionālās pensijas plāni — Pienākums iecelt Spānijā dzīvojošu nodokļu pārstāvi — Ierobežojošs raksturs — Pamatojums — Nodokļu kontroles efektivitāte un cīņa pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas — Samērīgums

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/2

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 11. decembra spriedums – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-678/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - LESD 56. pants un EEZ līguma 36. pants - Pakalpojumi, ko Spānijā piedāvā citā dalībvalstī reģistrēti pensiju fondi un apdrošināšanas sabiedrības - Profesionālās pensijas plāni - Pienākums iecelt Spānijā dzīvojošu nodokļu pārstāvi - Ierobežojošs raksturs - Pamatojums - Nodokļu kontroles efektivitāte un cīņa pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas - Samērīgums)
   (2015/C 046/02)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Jimeno Fernández un W. Roels)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis – A. Rubio González)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji – G. de Bergues, D. Colas et J.- S. Pilczer)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieņemot 2002. gada 29. novembra Karaliskā likumdošanas dekrēta 1/2002 par likuma par pensiju plānu un fondu regulējumu konsolidētā teksta apstiprināšanu (Real Decreto Legislativo 1/2002, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley de Regulación de los Planes y Fondos de Pensiones) 46. panta c) punktā un 2004. gada 29. oktobra Karaliskā likumdošanas dekrēta 6/2004 par likuma par privātās apdrošināšanas organizāciju un kontroli konsolidētā teksta apstiprināšanu (Real Decreto Legislativo 6/2004, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley de ordenación y supervisión de los seguros privados) 86. panta 1. punktā ietvertās normas, atbilstoši kurām citās dalībvalstīs, kas nav Spānijas Karaliste, reģistrētiem pensiju fondiem, kuri piedāvā profesionālās pensijas plānus šajā dalībvalstī, kā arī apdrošināšanas sabiedrībām, kuras darbojas Spānijā pakalpojumu sniegšanas brīvības ietvaros, ir jāieceļ šajā dalībvalstī dzīvojošs nodokļu pārstāvis, Spānijas Karaliste nav izpildījusi LESD 56. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija, Spānijas Karaliste un Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 73, 10.3.2012.


title: Lieta C-427/08: Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 4. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2006/100/EK — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/23

         Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 4. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (lieta C-427/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2006/100/EK - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2009/C 180/38
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un I. Chatzigiannis)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvis — M. Michelogiannaki)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2006. gada 20. novembra Direktīvu 2006/100/EK, ar ko pielāgo dažas direktīvas personu pārvietošanās brīvības jomā saistībā ar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos (OV L 363, 141. lpp.), prasības, nepieņemšana paredzētajā termiņā.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               paredzētajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2006. gada 20. novembra Direktīvas 2006/100/EK, ar ko pielāgo dažas direktīvas personu pārvietošanās brīvības jomā saistībā ar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos, prasības, Grieķijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 2. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 285, 08.11.2008.


title: Lieta C-455/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 9. oktobrī iesniegusi Ente per le Ville vesuviane par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 18. jūlija spriedumu lietā T-189/02 Ente per le Ville vesuviane /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/28

         Apelācija, ko 2007. gada 9. oktobrī iesniegusi Ente per le Ville vesuviane par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 18. jūlija spriedumu lietā T-189/02 Ente per le Ville vesuviane/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-455/07 P)
   (2007/C 297/46)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ente per le Ville vesuviane (pārstāvis — E. Soprano, avvocato)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atbilstoši tālāk izklāstītajiem apelācijas pamatiem daļēji atcelt pārsūdzēto spriedumu un tādējādi atcelt Eiropas Komisijas Reģionālās politikas ģenerāldirektorāta 2002. gada 13. marta Lēmumu D(2002) 810111, prot. 102504; tāpat, ja vajadzīgs un ir pamatoti, atcelt Eiropas Komisijas Reģionālās politikas ģenerāldirektorāta 2001. gada 12. oktobra Memorandu Nr. Gt/SF/MF D (01) 810542, prot. 109720;

               —

               pakārtoti, atbilstoši tālāk izklāstītajiem apelācijas pamatiem daļēji atcelt pārsūdzēto spriedumu un nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai sprieduma taisīšanai pēc būtības, ievērojot norādes, kuru sniegšanu Tiesa uzskatītu par vajadzīgu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un pirmās instances tiesvedībā lietā T-189/02.

         Pamati un galvenie argumenti
   1)   Tiesību kļūda, iepriekšēju pārbaužu neveikšana un pamatojuma nesniegšana attiecībā uz Regulas Nr. 4254/88
       (1)
      12. pantu ar grozījumiem

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas realizētais atbalsts, ko finansēja ERAF, bija pēc būtības vienveidīgs, kā to apstiprina redakcija gan Komisijas 1986. gada 18. decembra Lēmumā, ar kuru tika piešķirts atbalsts, kas ir šīs tiesvedības priekšmets, gan Padomes Regulas (EEK) Nr. 4254/88 12. pants, kas grozīts ar Padomes Regulas Nr. 2083/93 (2) 1. pantu.
   No tā izriet, ka attiecīgais atbalsts nevarēja tikt sadalīts funcionālās daļās, kā kļūdaini uzskatīja Pirmās instances tiesa; tādēļ kaut vai tikai vienas šī atbalsta daļas atcelšana tiesvedības apsvērumu dēļ, kas atspoguļojās uz pasākuma pabeigšanas laiku, noteica atbalsta, kas ieviests ar minēto 12. pantu, attiecināšanu uz visu projektu, kas finansēts ar 1986. gada 18. decembra lēmumu.
   2)   Tiesību kļūda, iepriekšēju pārbaužu neveikšana un tiesību tikt uzklausītam attiecībā uz Komisijas 1986. gada 18. decembra Lēmuma 4. pantu pārkāpums

   Pretēji tam, kas norādīts pārsūdzētajā spriedumā, Ente per le Ville vesuviane pirmās instances tiesvedībā bija dokumentāli pierādījusi, ka Villa Ruggiero (viena no trim villām, kas bija finanšu atbalsta priekšmets 1986. gada 18. decembra lēmumā) veiktie darbi tika apturēti tiesvedības apsvērumu dēļ laikā no 1989. gada līdz 1996. gada beigām un tādēļ netika pilnībā pabeigti līdz 1992. gadam, kā to apgalvoja Itālijas valsts iestādes.
   Tādējādi šajā sakarā, kā arī iepriekš tika norādīts Pirmās instances tiesā, Ente piedalīšanās procedūrā pirms pirmajā instancē apstrīdētā pasākuma pieņemšanas noteikti būtu izšķiroša, ņemot vērā, ka Komisija, iepazīstoties ar iepriekš norādītajiem dokumentārajiem pierādījumiem — kurus noteikti vajadzības gadījumā būtu varējusi iesniegt apelācijas sūdzības iesniedzēja — un ņemot vērā apelācijas sūdzības iesniedzējas realizētā atbalsta vienveidīgo raksturu, noteikti varētu atzīt atbalstam de quo izņēmumu, kas paredzēts grozītās Regulas Nr. 4254/88 12. pantā, bez jebkādas iespējas iepriekš izbeigt atbalstu, kas piešķirts 1986. gadā.

      (1)  Padomes 1988. gada 19. decembra Regula (EEK) Nr. 4254/88, ar ko paredz izpildes noteikumus. Regulai (EEK) Nr. 2052/88 attiecībā uz Eiropas Reģionālās attīstības fondu (OV L 374, 15. lpp).

      (2)  Padomes 1993. gada 20. jūlija Regula (EEK) Nr. 2083/93, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 4254/88, ar ko paredz izpildes noteikumus. Regulai (EEK) Nr. 2052/88 attiecībā uz Eiropas Reģionālās attīstības fondu (OV L 193, 34. lpp.).


title: Lieta T-64/16: Prasība, kas celta 2016. gada 15. februārī – Wieromiejczyk/EUIPO (“Tasty Puff”)

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/39

         Prasība, kas celta 2016. gada 15. februārī – Wieromiejczyk/EUIPO (“Tasty Puff”)
   (Lieta T-64/16)
   (2016/C 111/47)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michał Wieromiejczyk (Pabianice, Polija) (pārstāvis – R. Rumpel, juridiskais padomnieks)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Tasty Puff” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 072 061

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 5. novembra lēmums lietā R 3058/2014-5

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pamatotu;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               grozīt apstrīdēto lēmumu, uzdodot EUIPO reģistrēt preču zīmi “Tasty Puff” Nr. 13 072 061;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-160/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar SYMVOULIO TIS EPIKRATEIAS (Grieķija) 2009. gada 8. maija rīkojumu — pilnsabiedrība Ioannis Katsivardas — Nikolaos Tsitsikas O.E. /Ekonomikas ministrija

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar SYMVOULIO TIS EPIKRATEIAS (Grieķija) 2009. gada 8. maija rīkojumu — pilnsabiedrība “Ioannis Katsivardas — Nikolaos Tsitsikas O.E.”/Ekonomikas ministrija
   (lieta C-160/09)
   2009/C 153/53
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

   Symvoulio tis Epikrateias

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: pilnsabiedrība “Ioannis Katsivardas — Nikolaos Tsitsikas O.E.”

      Atbildētāja: Ekonomikas ministrija

      Prejudiciālais jautājums

   Vai privātpersona (uzņēmums, kas nodarbojas ar Ekvadoras izcelsmes banānu importu), kura lūdz pilnībā atmaksāt nepamatoti samaksāto akcīzes nodokli par patēriņu, var vērsties valsts tiesā, pamatojoties uz to, ka valsts nodokļu noteikums (Likuma Nr. 1798/1988 7. pants, kā to groza Likuma Nr. 1914/1990 10. pants) nav saderīgs ar Regulas (EEK) Nr. 1591/84 (1) apstiprināto Eiropas Ekonomiskās Kopienas un 1984. gada Kartahenas valstu vienošanās nolīguma 4. pantu?

      (1)  OV L 153, 08.06.1984, 1. lpp.


title: Lieta C-245/16: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 6. jūlija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nerea SpA/Regione Marche Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Valsts atbalsts — Regula (EK) Nr. 800/2008 — Vispārējs grupālais atbrīvojums — Piemērošanas joma — 1. panta 6. punkta c) apakšpunkts — 1. panta 7. punkta c) apakšpunkts — Jēdziens “grūtībās nonācis uzņēmums” — Jēdziens “kolektīva maksātnespējas procedūra” — Sabiedrība, kas saņēmusi valsts atbalstu Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) Reģionālās darbības programmas ietvaros un kurai pēc tam piemērota preventīvās vienošanās procedūra darbības turpināšanai — Atbalsta atsaukšana — Pienākums atmaksāt izmaksāto avansu

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/7

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 6. jūlija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nerea SpA/Regione Marche

   (Lieta C-245/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Valsts atbalsts - Regula (EK) Nr. 800/2008 - Vispārējs grupālais atbrīvojums - Piemērošanas joma - 1. panta 6. punkta c) apakšpunkts - 1. panta 7. punkta c) apakšpunkts - Jēdziens “grūtībās nonācis uzņēmums” - Jēdziens “kolektīva maksātnespējas procedūra” - Sabiedrība, kas saņēmusi valsts atbalstu Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) Reģionālās darbības programmas ietvaros un kurai pēc tam piemērota preventīvās vienošanās procedūra darbības turpināšanai - Atbalsta atsaukšana - Pienākums atmaksāt izmaksāto avansu)
   (2017/C 283/10)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Nerea SpA

      Atbildētāja: Regione Marche

      Piedaloties: Banca del Mezzogiorno – Mediocredito Centrale SpA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2008. gada 6. augusta Regulas (EK) Nr. 800/2008, kas atzīst noteiktas atbalsta kategorijas par saderīgām ar kopējo tirgu, piemērojot [LESD 107. un 108.] pantu (Vispārējā grupu atbrīvojuma regula), 1. panta 7. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ietvertais jēdziens “kolektīva maksātnespējas procedūra” attiecas uz visām valsts tiesībās paredzētajām uzņēmumu kolektīvajām maksātnespējas procedūrām neatkarīgi no tā, vai tās pēc savas ierosmes uzsāk valstu administratīvās vai tiesu iestādes vai tās tiek uzsāktas pēc attiecīgā uzņēmuma iniciatīvas;

               2)

               Regulas Nr. 800/2008 1. panta 7. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to, ka uzņēmums atbilstoši valsts tiesībām atbilst nosacījumiem, lai tam tiktu piemērota kolektīva maksātnespējas procedūra – un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai –, ir pietiekami, lai veidotu šķērsli tam, ka atbilstoši šai regulai tam tiktu piešķirts valsts atbalsts, vai arī, ja šāds atbalsts tam jau ir piešķirts, lai konstatētu, ka tas nevarēja tikt piešķirts atbilstoši šai regulai, ciktāl šie nosacījumi bija izpildīti šī atbalsta piešķiršanas datumā; Savukārt atbalsts, kurš ir piešķirts uzņēmumam, ievērojot Regulu Nr. 800/2008 un, it īpaši, tās 1. panta 6. punktu, nevar tikt atsaukts tikai tāpēc vien, ka šim uzņēmumam pēc datuma, kad tam tika piešķirts šis atbalsts, ir piemērota kolektīva maksātnespējas procedūra.

      (1)  OV C 279, 1.8.2016.


title: Lieta T-321/07: Prasība, kas celta 2007. gada 28. augustā — Lufthansa AirPlus Servicekarten /ITSB Applus Servicios Tecnológicos ( A+ )

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/50

         Prasība, kas celta 2007. gada 28. augustā — Lufthansa AirPlus Servicekarten/ITSB Applus Servicios Tecnológicos (“A+”)

   (Lieta T-321/07)
   (2007/C 269/91)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH, Neu Isenburg (Vācija) (pārstāvji — G. Würtenberger, T. Wittmann, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Applus Servicios Technologicos, S.L. (iepriekš — Agbar Automotive, S.L.), Barselona (Spānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju otrās padomes 2007. gada 7. jūnija lēmumu lietā R 310/2006-2 saistībā ar iebildumiem, kas balstīti uz Kopienas preču zīmi Nr. 2335693 “Airplus International” un vērsti pret Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 2933356 preču zīmei “A+”;

               —

               apmierināt iebildumus pret Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 2933356 preču zīmei “A+” un noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 2933356 preču zīmei “A+”;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Applus Servicios Technologicos, S.L. (iepriekš — Agbar Automotive, S.L.)

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Grafiska preču zīme “A+” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 9., 35., 36., 37., 40., 41. un 42. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 2933356

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Lufthansa AirPlus Servicekarten GbmH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiska preču zīme “Airplus International” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 9., 35., 36. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: Noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt apelāciju

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. un 5. punkta, kā arī tās 73., 74. un 79. panta pārkāpums.
   Prasītāja apgalvo, ka Apelāciju padome nenovērtēja preču un pakalpojumu identiskuma kritēriju, kā arī preču līdzību un neņēma vērā agrāko preču zīmju reputāciju. Turklāt, norāda prasītāja, Apelāciju padome pārkāpa savu pienākumu norādīt sava lēmuma pamatojumu. Tāpat saskaņā ar prasītājas viedokli Apelāciju padome neaprobežojās ar lietas dalībnieku neapstrīdētu faktu, pierādījumu un argumentu izvērtēšanu. Turklāt prasītāja apgalvo, ka tās procesuālās tiesības tika būtiski pārkāptas, Birojam prasītāju neinformējot par to, ka preču zīmes īpašnieku aizstāj cita sabiedrība. Visbeidzot, tiek norādīts, ka Apelāciju padome pārsniedza savas pilnvaras, bez pamatojuma ņemot vērā preču zīmes īpašnieka dokumentus, kas iesniegti pēc Biroja noteiktā termiņa notecēšanas.


title: Lieta C-510/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. septembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Carrefour Hypermarchés SAS, Fnac Paris, Fnac Direct, Relais Fnac, Codirep, Fnac Périphérie/Ministre des finances et des comptes publics

text:
               12.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. septembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Carrefour Hypermarchés SAS, Fnac Paris, Fnac Direct, Relais Fnac, Codirep, Fnac Périphérie/Ministre des finances et des comptes publics

   (Lieta C-510/16)
   (2016/C 462/12)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Carrefour Hypermarchés SAS, Fnac Paris, Fnac Direct, Relais Fnac, Codirep, Fnac Périphérie

      Atbildētājs: Ministre des finances et des comptes publics

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Gadījumā, kad atbalsta shēma tiek finansēta no piešķirtajiem līdzekļiem, ja dalībvalsts pirms to īstenošanas ir tiesiski paziņojusi juridiskos grozījumus, kas būtiski ietekmē šo shēmu un it īpaši grozījumus, kuri attiecas uz tās finansēšanas veidu, – vai šai shēmai piešķirto finanšu līdzekļu summas ievērojamais palielinājums, salīdzinājumā ar Eiropas Komisijai iesniegtajām normām, ir vai nav būtisks grozījums EKL 88. panta – jaunajā redakcijā LESD 108. panta – 3. punkta izpratnē, kurš var pamatot jaunu paziņošanu?

               2)

               Kā tādā gadījumā ir piemērojams Komisijas Regulas (EK) Nr. 794/2004 (1) 4. pants, atbilstoši kuram esošas atbalsta shēmas sākotnējā budžeta palielinājums par vairāk nekā 20 % ir šīs atbalsta shēmas grozījums, un it īpaši:

                           a)

                           kā tas saskan ar EKL 88. panta – jaunajā redakcijā LESD 108. panta – 3. punktā noteikto atbalsta shēmas iepriekšējas paziņošanas pienākumu?

                           b)

                           Ja, pārsniedzot esošas atbalsta shēmas sākotnējā budžeta 20 % robežvērtību, kas paredzēta Komisijas Regulas (EK) Nr. 794/2004 4. pantā, ir pamats jaunai paziņošanai, – vai šī pārsniegšana ir jāizvērtē, salīdzinājumā ar atbalsta shēmai piešķirto ieņēmumu apmēru, vai arī salīdzinājumā ar saņēmējiem faktiski piešķirtajiem izdevumiem, izņemot summas, kas ir paturētas rezervē vai kas ir iemaksātas valstij?

                           c)

                           Pieņemot, ka 20 % robežvērtības ievērošana ir jāizvērtē, salīdzinājumā ar atbalsta shēmai paredzētajiem izdevumiem, – vai šāds vērtējums ir jāveic, salīdzinot izdevumu kopējo maksimālo apmēru, kurš minēts apstiprinājuma lēmumā, ar kopējo budžetu, ko visam atbalstam piešķīrusi piešķīrēja organizācija, vai arī salīdzinot maksimālos apmērus, kuri paziņoti saistībā ar katru šajā lēmumā identificēto atbalsta kategoriju, ar šīs organizācijas atbilstošo budžeta pozīciju?

      (1)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta piemērošanai (OV L 140, 1. lpp.).


title: Lieta T-448/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 14. novembra rīkojums — Apple /ITSB — Iphone Media ( “IPH IPHONE” ) (Kopienas preču zīme — Daļējs reģistrācijas atteikums — Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               14.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/14

         Vispārējās tiesas 2011. gada 14. novembra rīkojums — Apple/ITSB — Iphone Media (“IPH IPHONE”)
   (Lieta T-448/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Daļējs reģistrācijas atteikums - Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 13/30
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Apple, Inc. (Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — M. Engelman, barrister, un J. Olsen, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Iphone Media, SA (Séville, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 21. jūlija lēmumu lietā R 1084/2009-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Apple, Inc. un Iphone Media, SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja sedz savus, kā arī atlīdzina atbildētāja tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 328, 04.12.2010.


title: Lieta C-5/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 6. janvārī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — kriminālprocess pret Titus Alexander Jochen Donner

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 6. janvārī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — kriminālprocess pret Titus Alexander Jochen Donner

   (Lieta C-5/11)
   2011/C 103/24
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Titus Alexander Jochen Donner

      Citi lietas dalībnieki: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

      Prejudiciālais jautājums

   Vai LESD 34. un 36. pants, kuros regulēta preču brīva aprite, jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz piemērot valsts krimināltiesību aktos paredzētu kriminālatbildību par ar autortiesībām aizsargātu darbu neatļautas izmantošanas atbalstīšanu, ja, veicot Vācijā ar autortiesībām aizsargāta darba pārrobežu pārdošanu, kumulatīvi:

               —

               šis darbs tiek aizvests no vienas Eiropas Savienības dalībvalsts uz Vāciju un faktiskajā valdījumā tiek nodots Vācijā,

               —

               bet īpašumtiesību pāreja ir notikusi citā dalībvalstī, kurā darbu neaizsargā autortiesības vai šāda aizsardzība nav īstenojama?


title: Lieta C-4/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 4 janvārī iesniedza Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polija) – J. D./Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 4 janvārī iesniedza Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polija) – J. D./Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

   (Lieta C-4/16)
   (2016/C 111/09)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Apelacyjny w Warszawie

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: J. D.

      Atbildētājs: Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvas 2009/28/EK par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (1) (OV L 140, 16. lpp.), 2. panta a) punktā, skatot kopā ar 5. panta 3. punktu un preambulas 30. apsvērumu, izmantotais jēdziens hidroenerģija, kas iegūta no atjaunojamiem energoresursiem, ir jāsaprot tikai un vienīgi kā tāda enerģija, ko saražo hidroelektrostacijas, izmantojot iekšējo virszemes ūdeņu kritumu, tai skaitā upju kritumus, vai arī tāda enerģija, ko saražo hidroelektrostacija (kas nav ne sūkņu hidroakumulācijas elektrostacija, ne arī caurteces hidroelektrostacija ar sūkņa funkciju), kas atrodas pie cita uzņēmuma rūpniecības notekūdeņu ieplūdēm?

      (1)  OV L 140, 16. lpp.


title: Lietas C -401/02 izslēgšana no reģistra

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/10

         Lietas C -401/02 (1) izslēgšana no reģistra
   (2004/C 239/18)
   Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 2. jūnijā izdeva rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-401/02: Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku.

      (1)  OV C 19, 25.1.2003.


title: Lieta T-315/16: Prasība, kas celta 2016. gada 20. jūnijā – Tamasu Butterfly Europa/EUIPO – adp Gauselmann (“Butterfly”)

text:
               8.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/29

         Prasība, kas celta 2016. gada 20. jūnijā – Tamasu Butterfly Europa/EUIPO – adp Gauselmann (“Butterfly”)
   (Lieta T-315/16)
   (2016/C 287/35)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tamasu Butterfly Europa GmbH (Moers, Vācija) (pārstāvis – C. Röhl, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Butterfly”

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 17. marta lēmums lietā R 221/2015-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               apstrīdēto lēmumu grozīt tādējādi, ka tiek pilnībā apmierināti iebildumi un tiek noraidīts Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 011757549;

               —

               piespriest pretējai pusei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-99/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Oberlandesgericht Stuttgart 2006. gada 7. februāra  lēmumu lietā  Raiffeisenbank Mutlangen eG  pret  Roland Schabel , citi lietas dalībnieki: 1.  Landgericht Unkel  priekšsēdētājs, 2. apgabala revizors  Stiglmair

text:
               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberlandesgericht Stuttgart2006. gada 7. februāra lēmumu lietā Raiffeisenbank Mutlangen eG pret Roland Schabel, citi lietas dalībnieki: 1. Landgericht Unkel priekšsēdētājs, 2. apgabala revizors Stiglmair

   (Lieta C-99/06)
   (2006/C 96/11)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Oberlandesgericht Stuttgart lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2006. gada 7. februāra lēmumu lietā Raiffeisenbank Mutlangen eG pret Roland Schabel, citi lietas dalībnieki: 1. Landgericht Unkel priekšsēdētājs, 2. apgabala revizors Stiglmair, un kas Tiesā reģistrēts 2006. gada 21. februārī.

      Oberlandesgericht Stuttgart lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīva 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvas 85/303/EEK redakcijā (1), ir jāinterpretē tādējādi, ka nodevas, ko notārs-ierēdnis iekasē par šīs direktīvas grozītajā redakcijā piemērošanas jomā ietilpstoša tiesiska darījuma notariālu apliecinājumu, ir nodokļi direktīvas nozīmē, ja saskaņā ar piemērojamām valsts tiesību normām, no vienas puses, arī notāri-ierēdņi var pildīt notāru pienākumus un tie paši ir attiecīgo nodevu kreditori, un, no otras puses, lai gan no nodevām par apliecinājumiem sabiedrību jautājumos, kuras ietilpst direktīvas piemērošanas jomā, notāriem-ierēdņiem valsts kasē ir jāmaksā tikai kopējā īpašo izdevumu atlīdzība, kas atbilst 15 % no šīs nodevas, tomēr citās lietās bez (kopējās) īpašo izdevumu atlīdzības tiem jāmaksā valsts kasei nodevas, ko valsts izmanto savu funkciju finansēšanai?

      (1)  OV L 156, 23. lpp.


title: Lieta C-367/14: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 17. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika Valsts pienākumu neizpilde — Valsts atbalsts — Atbalsts, kas piešķirts uzņēmumiem, kuri ir nodibināti Venēcijas un Kiodžas teritorijās — Sociālā nodrošinājuma maksājumu atvieglojumi — Atbalsta neatgūšana noteiktajā termiņā — Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde — Neizpilde — LESD 260. panta 2. punkts — Finansiālas sankcijas — Kavējuma nauda — Naudas sods

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/12

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 17. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-367/14) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Valsts atbalsts - Atbalsts, kas piešķirts uzņēmumiem, kuri ir nodibināti Venēcijas un Kiodžas teritorijās - Sociālā nodrošinājuma maksājumu atvieglojumi - Atbalsta neatgūšana noteiktajā termiņā - Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde - Neizpilde - LESD 260. panta 2. punkts - Finansiālas sankcijas - Kavējuma nauda - Naudas sods)
   (2015/C 371/15)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Conte, D. Grespan un B. Stromsky)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri, kam palīdz P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               datumā, kurā beidzās Eiropas Komisijas 2012. gada 21. novembra brīdinājuma vēstulē norādītais termiņš, neveicot visus pasākumus, kas nepieciešami sprieduma Komisija/Itālija (C-302/09, EU:C:2011:634) izpildei, Itālijas Republika nav izpildījusi LESD 260. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Itālijas Republika samaksā Eiropas Komisijai, pārskaitot uz rēķinu “Eiropas Savienības pašu resursi” sākot no šīs sprieduma pasludināšanas dienas un līdz sprieduma Komisija/Itālija (C-302/09, EU:C:2011:634) izpildes dienai kavējuma naudu EUR 12 miljoni par katru nokavēto semestri pasākumu, kas nepieciešami minētā sprieduma Komisija/Itālija izpildei, veikšanā;

               3)

               Itālijas Republika samaksā Eiropas Komisijai, pārskaitot uz rēķinu “Eiropas Savienības pašu resursi”, naudas sodu EUR 30 miljonu apmērā;

               4)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 395, 10.11.2014.


title: Lieta C-158/12: Tiesas (septītā palāta) 2013. gada 11. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/Īrija (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 2008/1/EK — 5. pants — Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole — Prasības atļauju izsniegšanai esošām iekārtām — Pienākums nodrošināt šādu iekārtu ekspluatāciju atbilstoši minētās direktīvas prasībām)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/14

         Tiesas (septītā palāta) 2013. gada 11. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/Īrija
   (Lieta C-158/12) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 2008/1/EK - 5. pants - Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole - Prasības atļauju izsniegšanai esošām iekārtām - Pienākums nodrošināt šādu iekārtu ekspluatāciju atbilstoši minētās direktīvas prasībām)
   2013/C 156/21
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Petrova un K. Mifsud-Bonnic)

      Atbildētāja: Īrija (pārstāvis — E. Creedon)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Direktīvas 2008/1/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli (OV L 24, 8. lpp.) 5. panta 1. punkta pārkāpums — Prasības atļauju izsniegšanai esošām iekārtām — Pienākums nodrošināt šādu iekārtu ekspluatāciju atbilstoši minētās direktīvas prasībām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neizsniedzot atļaujas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Direktīvas 2008/1/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli 6. un 8. pantu vai pienācīgi nenodrošinot atļauju nosacījumu pārskatīšanu un vajadzības gadījumā neatjauninot tos attiecībā uz trīspadsmit esošajām cūku audzēšanas iekārtām un putnu audzēšanas iekārtām, un līdz ar to nenodrošinot, ka visas esošās iekārtas vēlākais no 2007. gada 30. oktobra tiks ekspluatētas saskaņā ar šīs direktīvas 3., 7., 9., 10., 13. pantā, 14. panta a) un b) punktā, kā arī 15. panta 2. punktā noteiktajām prasībām, Īrija nav izpildījusi minētās direktīvas 5. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 174, 16.6.2012.


title: Lieta C-155/06: Prasība, kas celta  2006. gada 23. martā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti

text:
               20.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/8

         Prasība, kas celta 2006. gada 23. martā — Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti
   (Lieta C-155/06)
   (2006/C 121/14)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakia un D. Lawunmi, pārstāvji)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav pieņēmusi visus nobeiguma noteikumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu pienākumus, kas tai uzlikti ar 53. pantu Padomes Direktīvā 96/29/Euratom, kas nosaka drošības pamatstandartus darba ņēmēju un iedzīvotāju veselības aizsardzībai pret jonizējošā starojuma radītajām briesmām (1), jo tā nav paredzējusi noteikumus, kas ļautu pienācīgi iejaukties visās situācijās, kas rada ilgstošu jonizējošo apstarojumu radiācijas avārijas vai iepriekšējās praktiskās darbības dēļ;

               —

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas IX sadaļā ir paredzēti dalībvalstu pienākumi attiecībā uz iejaukšanās sagatavošanu un tās īstenošanu radiācijas avāriju gadījumos. 53. pantā ir noteikts, ka iejaukšanās ilgstošas apstarošanas gadījumā ir dalībvalstu kompetencē.
   Apvienotās Karalistes iestādes ir atzinušas, ka to spēkā esošajos tiesību aktos Direktīva nav transponēta pilnībā, jo tie neparedz pasākumus visos tajos gadījumos, kad ir konstatēta radioaktīva piesārņojuma situācija. Sūdzībā, kuras rezultātā radās šī procedūra, bija minēts fakts, ka ir neiespējami konstatēt ilgstošu apstarojumu un veikt visus pasākumus pret to attiecībā uz pagātnē notikušām darbībām, kurām nekad nav tikusi izsniegta licence, un iejaukšanās ir iespējama tikai tad, ja ir iespējams konstatēt saikni starp apstarojumu un pagātnē notikušo darbību, kas veikta zemesgabalā, kur pašlaik ticis konstatēts iespējamais radioaktīvais piesārņojums.

      (1)  OV L 314, 04.12.1996., 20. lpp.


title: Apvienotās lietas C-556/15 un C-22/16: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 22. jūnija rīkojums (Curtea de Apel Craiova, Tribunalul Bucureşti (Rumānija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fondul Proprietatea SA/Complexul Energetic Oltenia SA (C-556/15), SC Hidroelectrica SA (C-22/16) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants — Valsts atbalsts — Sabiedrības, kuras kapitāldaļas pārsvarā pieder valstij, piedalīšanās tādas sabiedrības kapitāla palielināšanā, kurā valsts ir vienīgais akcionārs, vai valstij piederošas komercsabiedrības pamatkapitāla izveidošanā — Hipotētiski jautājumi — Pietiekamu precizējumu par faktisko kontekstu neesamība — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/12

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 22. jūnija rīkojums (Curtea de Apel Craiova, Tribunalul Bucureşti (Rumānija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fondul Proprietatea SA/Complexul Energetic Oltenia SA (C-556/15), SC Hidroelectrica SA (C-22/16)
   (Apvienotās lietas C-556/15 un C-22/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants - Valsts atbalsts - Sabiedrības, kuras kapitāldaļas pārsvarā pieder valstij, piedalīšanās tādas sabiedrības kapitāla palielināšanā, kurā valsts ir vienīgais akcionārs, vai valstij piederošas komercsabiedrības pamatkapitāla izveidošanā - Hipotētiski jautājumi - Pietiekamu precizējumu par faktisko kontekstu neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2017/C 283/16)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Craiova, Tribunalul Bucureşti

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Fondul Proprietatea SA

      Atbildētājas: Complexul Energetic Oltenia SA (C-556/15), SC Hidroelectrica SA (C-22/16)

      Rezolutīvā daļa:

   Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Curtea de Apel Craiova (Krajovas Apelācijas tiesa, Rumānija) ir iesniegusi ar 2015. gada 13. oktobra lēmumu un ko Tribunalul București (Bukarestes tiesa, Rumānija) ir iesniegusi ar 2015. gada 3. jūlija lēmumu, ir acīmredzami nepieņemami.

      (1)  OV C 38, 1.2.2016.

      OV C 118, 4.4.2016.


title: Lieta T-274/15: Prasība, kas celta 2015. gada 29. maijā – Alcogroup un Alcodis/Komisija

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/38

         Prasība, kas celta 2015. gada 29. maijā – Alcogroup un Alcodis/Komisija
   (Lieta T-274/15)
   (2015/C 279/47)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Alcogroup (Brisele, Beļģija) un Alcodis (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – P. de Bandt, J. Dewispelaere un J. Probst, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdētos lēmumus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamatojot prasību, prasītājas izvirza vienu vienīgu pamatu saistībā ar to, ka Komisija, pieņemot un īstenojot apstrīdētos lēmumus, esot pārkāpusi to tiesības uz aizstāvību un tiesības uz mājokļa neaizskaramību, kā arī labas pārvaldības un samērīguma principus.


title: Lieta C-109/06: Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 1. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/27

         Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 1. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku
   (Lieta C-109/06) (1)

   (2007/C 82/56)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 108, 6.5.2006.


title: Lieta C-523/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 10. novembrī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) — Wintersteiger AG/Products 4U Sondermaschinenbau GmbH

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 10. novembrī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) — Wintersteiger AG/Products 4U Sondermaschinenbau GmbH

   (Lieta C-523/10)
   ()
   2011/C 30/32
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Wintersteiger AG

      Atbildētāja: Products 4U Sondermaschinenbau GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai formulējums “vietas [..], kur kaitējums noticis vai varējis notikt” Regulas (EK) Nr. 44/2001 (Briseles I regula) (1) 5. panta 3. punktā, ja tiek apgalvota citā dalībvalstī dzīvojošas personas valsts, kurā prasība celta, preču zīmes apdraudēšana, izmantojot šai preču zīmei identisku atslēgvārdu (AdWord) interneta meklētājprogrammā, kas savus pakalpojumus piedāvā dažādiem valstu pirmā līmeņa domēniem, ir jāinterpretē tādējādi,

                           1.1.

                           ka piekritība ir pamatota tikai tad, ja atslēgvārds tiek izmantots tādās meklētājprogrammu tīmekļa vietnēs, kuras ir attiecīgās valsts, kurā prasība celta, pirmā līmeņa domēns;

                           1.2.

                           ka piekritību pamato vienīgi tas, ka attiecīgā meklētājprogrammas tīmekļa vietne, kurā tiek izmantots atslēgvārds, ir pieejama valstī, kurā prasība celta;

                           1.3.

                           ka piekritība ir atkarīga no tā, ka papildus tīmekļa vietnes izmantojamībai ir jābūt izpildītām citām prasībām?

               2)

               Ja uz 1.3. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde:
               Pēc kādiem kritējiem ir jānosaka, vai, izmantojot valsts, kurā prasība celta, preču zīmi kā AdWord citas valsts, nevis attiecīgās valsts, kurā prasība celta, pirmā līmeņa domēna meklētājprogrammas tīmekļa vietnē, piekritība ir pamatota saskaņā ar Briseles I regulas 5. panta 3. punktu?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās, OV L 12, 1. lpp.


title: Lieta C-515/09: Prasība, kas celta 2009. gada 11. decembrī — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/25

         Prasība, kas celta 2009. gada 11. decembrī — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-515/09)
   2010/C 63/40
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Marghelis un K. Saaremäel-Stoilov)

      Atbildētāja: Igaunijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvas 2006/21/EK par ieguves rūpniecības atkritumu apsaimniekošanu un par grozījumiem Direktīvā 2004/35/EK (1) prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Igaunijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Igaunijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesību sistēmā beidzās 2008. gada 1. maijā.

      (1)  OV L 102, 15. lpp.


title: Lieta C-316/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2009. gada 10. augusta rīkojumu — MSD Sharp & Dohme GmbH/Merckle GmbH

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/35

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2009. gada 10. augusta rīkojumu — MSD Sharp & Dohme GmbH/Merckle GmbH
   (lieta C-316/09)
   2009/C 267/66
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja:
      MSD Sharp & Dohme GmbH

      Atbildētāja:
      Merckle GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

   Uzdot Eiropas Kopienu Tiesai par Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (1), ar pēdējiem grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 11. marta Direktīvu 2008/29/EK (2), interpretāciju šādu jautājumu prejudiciāla nolēmuma sniegšanai:
   Vai Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm 88. panta 1. punkta a) apakšpunkts attiecas arī uz recepšu zāļu reklāmu iedzīvotājiem, ja tā satur tikai tās ziņas, kas ir iesniegtas iestādei, kas izsniedz atļauju, atļaujas saņemšanas procedūrā un turklāt ir pieejamas ikvienam, kas iegādājas šīs zāles, un ja šīs ziņas ieinteresētajai personai netiek piedāvātas uzmācīgi, bet ir pieejamas internetā tikai tām personām, kas pašas tās meklē?

      (1)  OV L 311, 67. lpp.

      (2)  OV L 81, 51. lpp.


title: lieta F-121/05: Prasība, kas celta  2005. gada 16. decembrī  —  De Meerleer  pret Komisiju

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/52

         Prasība, kas celta 2005. gada 16. decembrī — De Meerleer pret Komisiju
   (lieta F-121/05)
   (2006/C 60/97)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michel De Meerleer (Ophain-Bois-Seigneur-Isaac, Beļģija), (pārstāvis — E. Boigelot, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt vispārējā konkursa EPSO/A/19/04 atlases komisijas 2005. gada 12. aprīļa lēmumu par prasītāja kandidatūras noraidīšanu un, attiecīgi, par viņa nepielaišanu pie konkursa, kā arī par atteikumu labot viņa rakstiskā pārbaudījuma darbu;

               —

               atcelt atlases komisijas 2005. gada 30. maija lēmumu, ar ko tā ir atteikusies lemt par prasītāja 2005. gada 18. maija pārskatīšanas pieprasījumu un par visu turpmāko un/vai saistīto aktu atcelšanu;

               —

               ja nepieciešams, atcelt iecēlējinstitūcijas 2005. gada 2. septembra lēmumu, kurš prasītājam tika paziņots 2005. gada 14. septembrī un ar kuru noraida prasītāja sūdzību, kas reģistrēta 2005. gada 13. jūnijā ar numuru R/493/05;

               —

               lai atlīdzinātu nodarītos materiālos zaudējumus un morālo kaitējumu, piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam zaudējumus, kas ex aequo et bono ir novērtēti par summu 25 000 EUR, neskarot iespēju to palielināt vai samazināt tiesvedības laikā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs ir piedalījies vispārējā konkursā EPSO/A/19/04 par A7/A6 pakāpes pārvaldnieku nodarbināšanas rezerves saraksta veidošanu civilās inženierijas, inženierijas, ķīmijas/ķīmisko produktu/rūpnieciskās ķīmijas un gaisa transporta jomā. Veiksmīgi nokārtojis iepriekšējas atlases testus, viņš iesniedza EPSO pieteikumu ar vajadzīgajiem dokumentārajiem pierādījumiem. Pēc pieteikuma izskatīšanas atlases komisija nepielaida prasītāju pie konkursa, pamatojoties uz to, ka viņam trūkst profesionālās pieredzes.
   Prasītājs apgalvo, ka konkursa atlases komisija ir pārkāpusi Civildienesta noteikumu 29. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 30. pantu, Civildienesta noteikumu III pielikuma 5. pantu, kā arī paziņojumu par konkursu, pieļaujot acīmredzamu kļūdu prasītāja profesionālās pieredzes vērtējumā un noraidot viņa kandidatūru. Minētajā lēmumā norādītais pamatojums arī nav pietiekams.
   Turklāt prasītājs norāda, ka atlases komisija un iecēlējinstitūcija ir pārkāpušas Civildienesta noteikumu 25. pantu un Civildienesta noteikumu III pielikuma 7. pantu, kā arī paziņojumu par konkursu un vienlīdzīgas attieksmes pret kandidātiem principu. Cita starpā, neuzticamu datorsistēmu izmantošana saziņai ar prasītāju radīja prasītāja diskrimināciju, salīdzinot ar citiem kandidātiem.
   Pakārtoti, ja Civildienesta tiesa neapmierina viņa prasījumu par apstrīdēto lēmumu atcelšanu, prasītājs uzskata, ka kompensācijas piešķiršana būtu vispiemērotākais veids, lai atlīdzinātu minēto lēmumu radītos materiālos zaudējumus un morālo kaitējumu.


title: Lieta C-469/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2009. gada 9. septembra spriedumu apvienotajās lietās no T-30/01 līdz T-32/01 un no T-86/02 līdz T-88/02 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava u.c./Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 26. novembrī iesniegusi Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2009. gada 9. septembra spriedumu apvienotajās lietās no T-30/01 līdz T-32/01 un no T-86/02 līdz T-88/02 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava u.c./Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 26. novembrī iesniegusi Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava

   (Lieta C-469/09 P)
   2010/C 37/11
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (pārstāvji —I. Sáenz-Cortabarría Fernández un M. Morales Isasi, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Eiropas Kopienu Komisija un Comunidad Autónoma de la Rioja

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               apmierināt pirmajā instancē celto prasību, konkrēti, atcelt apstrīdētā lēmuma 3. pantu;

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai un vajadzības gadījumā noteikt tai pienākumu veikt atteikto pierādījumu iegūšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt gan pirmajā, gan apelācijas instancē radušos tiesāšanās izdevumus un Comunidad Autónoma de la Rioja, personai, kas iestājusies lietā, — atlīdzināt pirmajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT uzskatot, ka strīdīgā nodokļu pasākuma iepriekšējas izskatīšanas procedūras noslēgšanai pirms Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) stāšanās spēkā bija vajadzīgs konkrēts Komisijas (dalībvalstij adresēts) lēmums.

               2.

               2000. gada 28. novembra lēmuma sagrozīšana, PIT uzskatot, ka ar minēto lēmumu tika noslēgta strīdīgā nodokļu pasākuma iepriekšējas izskatīšanas procedūra, kura tika uzsākta, pamatojoties uz 1994. gada aprīlī reģistrētu sūdzību. Kļūda tiesību piemērošanā, PIT neuzskatot, ka strīdīgā nodokļu pasākuma atkārtota izskatīšana 2000. gadā bija jāveic saskaņā ar pastāvošajam atbalstam noteikto procedūru.

               3.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT neievērojot procesuālās normas par pierādīšanas pienākumu un pierādījumu vērtējumu, it īpaši attiecībā uz dokumentāro pierādījumu — 2000. gada 28. novembra lēmumu (tā ticamību un pierādījuma spēku). Tiesību uz taisnīgu lietas izskatīšanu pārkāpums.

               4.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT pārkāpjot procesuālās normas par pierādījumu vērtējumu un pierādīšanas pienākumu attiecībā uz objektīvajiem, atbilstīgajiem, saskanīgajiem un neatspēkojamajiem pierādījumiem, kas atrodas lietas materiālos un apliecina, ka pirms 2000. gada 28. novembra lēmuma Komisija bija veikusi strīdīgā nodokļu pasākuma iepriekšēju izskatīšanu un šo izskatīšanu beigusi. Kļūda tiesību piemērošanā, PIT neuzskatot, ka strīdīgā nodokļu pasākuma atkārtota izskatīšana 2000. gadā bija jāveic saskaņā ar pastāvošajam atbalstam noteikto procedūru.

               5.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT apstiprinot, ka 1993. gadā īstenotais strīdīgais nodokļu pasākums vērtējams kā atbalsts darbības nodrošināšanai, piemērojot ieguldījumu atbalsta definīciju saskaņā ar 1998. gada pamatnostādnēm par reģionālo atbalstu. Tiesiskās drošības principa un, it īpaši, atpakaļejoša spēka aizlieguma principa pārkāpums.

               6.

               Kļūda tiesību piemērošanā jautājumā par nodokļu sistēmas iepriekšējai izskatīšanai saistībā ar valsts atbalstu “[būtiskās] informācijas” jēdzienu, kuras dēļ PIT iepriekšējās procedūras ilgumu neatzina par pārmērīgu.

               7.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT nosakot, ka 79 mēnešu ilgs termiņš izvērtētajā gadījumā nav pārmērīgs strīdīgā nodokļu pasākuma iepriekšējas izskatīšanas procedūras ilgums, un tādējādi uzskatot, ka Regulas (EK) Nr. 659/1999 14. panta 1. punkts saistībā ar tiesiskās drošības principu nav pārkāpts.

               8.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT nosakot, ka 79 mēnešu ilgs termiņš izvērtētajā gadījumā nav pārmērīgs strīdīgā nodokļu pasākuma iepriekšējas izskatīšanas procedūras ilgums, un tādējādi uzskatot, ka Regulas (EK) Nr. 659/1999 14. panta 1. punkts saistībā ar labas pārvaldības principu nav pārkāpts.

               9.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT uzskatot, ka konkrētajā gadījumā nav izņēmuma apstākļu, kas pamatotu tiesisko paļāvību par strīdīgā nodokļu pasākuma likumību, kura liegtu izdot rīkojumu par atbalsta atgūšanu saskaņā ar Regulas Nr. 659/1999 14. panta 1. punktu. Lēmuma sagrozīšana.

               10.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT uzskatot, ka konkrētajā gadījumā nav pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, kas liegtu izdot rīkojumu par atbalsta atgūšanu saskaņā ar Regulas Nr. 659/1999 14. panta 1. punktu.

               11.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT neievērojot procesuālās normas pierādījumu iegūšanas jautājumā un nolemjot neveikt prasītājas lūgtās pierādījumu iegūšanas darbības attiecībā uz noteiktu tādu Komisijas dokumentu uzrādīšanu, kuri, ievērojot argumentus, ko PIT izmantoja, lai noraidītu prasītājas prasību, ir būtiski tās interešu aizstāvībai. Tiesību uz taisnīgu lietas izskatīšanu, pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principa un tiesību uz aizstāvību pārkāpums.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-512/12: Prasība, kas celta 2012. gada 19. novembrī — Front Polisario /Padome

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/14

         Prasība, kas celta 2012. gada 19. novembrī — Front Polisario/Padome
   (Lieta T-512/12)
   2013/C 55/26
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario) (Laâyoune) (pārstāvis — C.-E. Hafiz, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto aktu un līdz ar to visus tā īstenošanas aktus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus, attiecībā uz, pirmkārt, Padomes 2012. gada 8. marta Lēmumu 2012/497/ES par to, lai parakstītu Eiropas Savienības un Marokas Karalistes Nolīgumu vēstuļu apmaiņas veidā par savstarpējiem liberalizācijas pasākumiem attiecībā uz lauksaimniecības produktiem, pārstrādātiem lauksaimniecības produktiem, zivīm un zivsaimniecības produktiem, 1., 2. un 3. protokola un šo protokolu pielikumu aizstāšanu un grozījumiem Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu Nolīgumā, ar kuru izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses (OV L 241, 2. lpp.), kā arī, otrkārt, Komisijas 2012. gada 12. septembra Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 812/2012, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 747/2001 attiecībā uz Savienības tarifa kvotām dažiem Marokas izcelsmes lauksaimniecības produktiem un pārstrādātiem lauksaimniecības produktiem (OV L 247, 7. lpp.).
   Prasītāja uzskata, ka to kā sahravi tautas pārstāvi šie tiesību akti skar tieši un individuāli.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, pirmkārt, ir pārkāpts pienākuma norādīt pamatojumu princips, jo pamatojums bija sevišķi nepieciešams, ņemot vērā tiesisko vidi, un, otrkārt, ir pārkāptas tiesības tikt uzklausītam, jo nav notikušas konsultācijas ar Front Polisario.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots ar LESD 67. un LES 6. pantu aizsargāto pamattiesību un judikatūrā noteikto principu pārkāpums, ignorējot sahravi tautas tiesības uz pašnoteikšanos un iedrošinot Marokas Karalistes, kura, kā apgalvo prasītāja, ir okupētājvalsts, aneksijas politiku. Prasītāja turklāt apgalvo, ka ir pārkāpts LESD 7. pantā paredzētais saskaņotības princips suverenitātes principa neievērošanas dēļ, kā arī ir pārkāptas vērtības, uz kurām balstās Eiropas Savienība, un principi, kuri nosaka tās ārējo darbību pretrunā ar LES 2. pantu, 3. panta 5. punktu, 21. pantu un LESD 205. pantu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti Eiropas Savienības noslēgtie starptautiskie nolīgumi, tostarp asociācijas līgums starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti, kā arī Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencija.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas vairākas starptautisko tiesību normas, tostarp tiesības uz pašnoteikšanos, līgumu relatīvā spēkā esamība [līgums nerada saistības un tiesības attiecībā uz trešo valsti], ka arī būtiskākās starptautisko humanitāro tiesību normas.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie akti ir prettiesiski, jo Eiropas Savienības prettiesisko darbību atbilstoši starptautiskajām tiesībām sekas ir tādas, ka šie akti ir prettiesiski.


title: Lieta C-503/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 19. novembrī ierosinājusi Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2007. gada 11. septembra rīkojumu lietā T-28/07 Fels-Werke GmbH , Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH , Spenner-Zement GmbH &Co. KG /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/15

         Apelācija, ko 2007. gada 19. novembrī ierosinājusi Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2007. gada 11. septembra rīkojumu lietā T-28/07 Fels-Werke GmbH, Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH, Spenner-Zement GmbH &Co. KG/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-503/07 P)
   (2008/C 64/24)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (pārstāvji — H. Posser un S. Altenschmidt, Rechtsanwälte)

      Citi lietas dalībnieki: Fels-Werke GmbH, Spenner-Zement GmbH &Co. KG, Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2007. gada 11. septembra rīkojumu lietā T-28/07 Fels-Werke u.c./Eiropas Kopienu Komisija, ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju;

               —

               atzīt par spēkā neesošu 1. panta 2. daļu Komisijas 2006. gada 29. novembra lēmumā par valsts sadales plānu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai, ko Vācija iesniegusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK (dokumenta numurs nav atklāts), ciktāl tajā Vācijas valsts sadales plāna 6.2. nodaļā zem virsraksta “Kvotas saskaņā ar ZuG 2007 8. pantu” aprakstītās pirmajā tirdzniecības periodā garantētās kvotas ir atzītas par neatbilstošām Direktīvai 2003/87/EK;

               —

               atzīt par spēkā neesošu šī lēmuma 2. panta 2. daļu, ciktāl tajā Vācijas Federatīvajai Republikai dotas norādes Vācijas valsts sadales plāna 6.2. nodaļā zem virsraksta “Kvotas saskaņā ar ZuG 2007 8. pantu” aprakstīto pirmajā tirdzniecības periodā garantēto kvotu piemērošanai un šajā sakarā arī noteikts tāds pats izpildes faktors kā citām līdzīgām jau pastāvošām iekārtām;

               —

               pakārtoti, atcelt pirmajā ievilkumā minēto rīkojumu un lietu nodot atpakaļ izskatīšanai Pirmās instances tiesā;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pārsūdzētajā rīkojumā Pirmās instances tiesa noliedza, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja būtu skarta individuāli un tāpēc kā nepieņemamu noraidīja tās prasību daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 29. novembra lēmumu par Vācijas paziņoto plānu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai.
   Apelācijas sūdzības pamatojumā apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka ir pārkāpta tās interesēs esošā procesuālā un materiālā Kopienu tiesību norma — EKL 230. panta 4. daļa.
   Pirmkārt, Pirmās instances tiesa esot pārkāpusi taisnīgas tiesas principu un nav nodrošinājusi tiesības tikt uzklausītam. To, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja nav skarta individuāli, Pirmās instances tiesa galvenokārt pamatoja ar to, ka nebija pierādīta tās apgalvotā piederība pie noslēgta uzņēmumu loka un it īpaši nebija iesniegts saraksts ar uzņēmumiem, kuriem ir piemērojama ZuG 2007 8. panta 1. daļa. Pirmās instances tiesa tomēr procesa laikā nebija pieprasījusi apelācijas sūdzības iesniedzējai iesniegt sarakstu ar uzņēmumiem, kuriem garantētas kvotas. Arī citu iemeslu dēļ nebija svarīgi, lai apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniegtu šādu sarakstu, jo uzņēmumu, kuriem garantētas kvotas, ierobežotais skaits un to nemainīgums jau izrietot no Pirmās instances tiesā iesniegtā ZuG 2007 juridiski saistošās struktūras. Turklāt, pieprasot iesniegt šādu sarakstu, Pirmās instances tiesa pieprasot kaut ko tādu, ko apelācijas sūdzības iesniedzēja reāli nevar izpildīt.
   Otrkārt, Pirmās instances tiesa EKL 230. panta 4. daļu esot pārkāpusi tāpēc, ka tā ir nelikumīgi atzinusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja nav skarta individuāli. Personu loks, kam ir piemērojams apstrīdētais lēmums, ir nevis, kā norādījusi Pirmās instances tiesa, “daudz maz precīzs”, bet gan ir galīgi nosakāms saskaņā ar likumu, pamatojoties uz pagātnē notikušiem faktiem, un, loģiski domājot, nav paplašināms. Turklāt saistībā ar uzņēmumiem, kuriem ZuG 2007 8. pantā ir garantētas kvotas, apstrīdēto lēmumu varētu uzskatīt par individuālu lēmumu kopumu, jo katram no tiem tiek atteiktas garantētās kvotas nākotnē.


title: Lieta C-413/13: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 4. decembra spriedums ( Gerechtshof te ’s-Gravenhage (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – FNV Kunsten Informatie en Media / Staat der Nederlanden Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Konkurence — LESD 101. pants — Materiālā piemērošanas joma — Darba koplīgums — Noteikums, kurā paredzētas minimālās likmes pašnodarbinātiem pakalpojumu sniedzējiem — “Uzņēmuma” jēdziens — “Darba ņēmēja” jēdziens

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/11

         Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 4. decembra spriedums (Gerechtshof te ’s-Gravenhage (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden

   (Lieta C-413/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Konkurence - LESD 101. pants - Materiālā piemērošanas joma - Darba koplīgums - Noteikums, kurā paredzētas minimālās likmes pašnodarbinātiem pakalpojumu sniedzējiem - “Uzņēmuma” jēdziens - “Darba ņēmēja” jēdziens)
   (2015/C 046/14)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof te ’s-Gravenhage

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: FNV Kunsten Informatie en Media

      Atbildētāja: Staat der Nederlanden

      Rezolutīvā daļa:

   Savienības tiesības jāinterpretē tādējādi, ka tāds darba koplīguma noteikums, par kādu ir runa pamatlietā, kurā paredzētas minimālās likmes pašnodarbinātiem pakalpojumu sniedzējiem, kuri ir biedri vienā no līgumslēdzējām darba ņēmēju organizācijām un kuri darba devējam saskaņā ar uzņēmuma līgumu veic to pašu darbu kā šī darba devēja darbinieki, neietilpst LESD 101. panta 1. punkta piemērošanas jomā tikai tad, ja šie pakalpojumu sniedzēji ir “neīsti pašnodarbinātie”, proti, ir pakalpojumu sniedzēji, kas ir šiem darbiniekiem pielīdzināmā situācijā. Šāds vērtējums ir jāveic iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 325, 9.11.2013.


title: Lieta T-413/16: Prasība, kas celta 2016. gada 31. jūlijā – Cham/Padome

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/19

      Prasība, kas celta 2016. gada 31. jūlijā – Cham/Padome
      (Lieta T-413/16)
      (2016/C 364/17)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Cham Holding (Damaska, Sīrija) (pārstāvis – E. Ruchat, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atzīt prasītājas prasību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  līdz ar to atcelt 2016. gada 27. maija Lēmumu (KĀDP) 2016/850 un tam sekojošos izpildes aktus, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-411/16 Syriatel Mobile Telecom/Padome izvirzītajiem.