title: Lieta C-545/09: Prasība, kas celta 2009. gada 22. decembrī — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/31

         Prasība, kas celta 2009. gada 22. decembrī — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-545/09)
   2010/C 63/51
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Konvencijas, ar ko nosaka Eiropas skolu statūtus, (1) 12. panta 4. punkta a) apakšpunkts ir interpretējams un piemērojams tā, lai nodrošinātu, ka dalībvalsts norīkotajiem skolotājiem to norīkojuma laikā ir pieejama tāda pati statusa un atalgojuma paaugstināšana kā skolotājiem, kurus nodarbina šī dalībvalsts, un atzīt, ka dažu Apvienotās Karalistes norīkoto skolotāju izslēgšana viņu norīkojuma laikā no piekļuves uzlabotām atalgojuma shēmām (kas ir zināmas kā “atalgojuma slieksnis”“sistēma izciliem skolotājiem”“skolotājiem ar īpašām iemaņām”) un citām papildu piemaksām (tādām kā “prēmijas par atbildību par apmācību”), kā arī esošo atalgojuma līmeņu paaugstināšanai, kuri ir pieejami skolotājiem, kurus turpina nodarbināt Anglijas un Velsas skolas, nav saderīga ar konvencijas 12. panta 4. punkta a) apakšpunktu un 25. panta 1. punktu;

               —

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir iesniegta saskaņā ar Konvencijas, ar ko nosaka Eiropas skolu statūtus (turpmāk tekstā — “konvencija”), 26. pantu, lai Tiesa sniegtu nolēmumu par konvencijas 12. panta 4. punkta a) apakšpunkta un 25. panta 1. punkta interpretāciju un piemērošanu.
   Atbilstoši konvencijai Eiropas skolu skolotājus norīko viņu izcelsmes dalībvalsts. Konvencijas 12. panta 4. punkta a) apakšpunktā ir paredzēts, ka norīkotie skolotāji “saglabā tiesības uz paaugstināšanu un vecuma pensiju, kas garantētas to valsts tiesību aktos”. Neskatoties uz to, Apvienotās Karalistes norīkoto skolotāju atalgojums norīkojuma laikā ir “iesaldēts”. Tādējādi Eiropas skolās norīkotajiem skolotājiem ir liegta piekļuve uzlabotām atalgojuma shēmām (kas ir zināmas kā “atalgojuma slieksnis”“sistēma izciliem skolotājiem”“skolotājiem ar īpašām iemaņām”) un citām papildu piemaksām (tādām kā “prēmijas par atbildību par apmācību”), kā arī esošo atalgojuma līmeņu paaugstināšanai, kuri ir pieejami skolotājiem, kurus turpina nodarbināt Anglijas un Velsas skolas.
   Šāda politika ir pretēja konvencijas 12. panta 4. punkta a) apakšpunkta tekstam un mērķim. Tā samazina attiecīgo skolotāju tiesības uz vecuma pensiju un viņu karjeras perspektīvas, atgriežoties Apvienotajā Karalistē. Turklāt tā negatīvi ietekmē Eiropas Savienības budžetu, no kura tiek atlīdzināta starpība starp valsts atalgojumu, kurš ir zemāks, un Kopienas atalgojumu norīkotajiem skolotājiem, kurš ir augstāks.
   Tādējādi konvencijas 12. panta 4. punkta a) apakšpunkts un līdz ar to konvencijas 25. panta 1. punkts ir jāinterpretē un jāpiemēro tā, lai norīkotajiem skolotājiem nodrošinātu pilnu piekļuvi uzlabotām atalgojuma shēmām, pašreizējā atalgojuma līmeņa paaugstināšanai un citiem atlīdzības veidiem.

      (1)  OV L 212, 17.08.1994., 3. lpp.


title: Lieta C-453/06: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 12. aprīļa rīkojums ( Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Telecom GmbH / Bundesrepublik Deutschland , persona, kas iestājusies lietā: Vodafone D2 GmbH

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/29

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 12. aprīļa rīkojums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Telecom GmbH/Bundesrepublik Deutschland, persona, kas iestājusies lietā: Vodafone D2 GmbH

   (Lieta C-453/06) (1)

   (2007/C 96/62)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta C-519/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 19. novembrī iesniedza Kúria (Ungārija) — OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság/Hochtieg Solution AG

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 19. novembrī iesniedza Kúria (Ungārija) — OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság/Hochtieg Solution AG

   (Lieta C-519/12)
   2013/C 46/24
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság

      Atbildētāja: Hochtieg Solution AG

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 (1) 5. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē par lietu, kas attiecas uz līgumiem, ir uzskatāma prasība starp pusēm, kuras tieši nesaista līgumtiesiskas attiecības, kuras ietvaros sabiedrība prasītāja, kas ir piešķīrusi aizdevumu, vēršas pret sabiedrību (nerezidenti), kam pieder kapitāldaļas sabiedrībā, kas ir saņēmusi aizdevumu strīdīgajā laikposmā, kurā sabiedrībai nerezidentei bija ietekme, kas tai ļāva īstenot tiešu kontroli apgalvojot, ka sabiedrībai atbildētājai kā dalībniecei ir pienākums atbildēt par kontrolētās sabiedrības uzņemtajām saistībām?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.).


title: Lieta C-611/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 7. novembra spriedumu lietā T-114/11 Giordano /Komisija 2012. gada 31. decembrī iesniedza Jean-François Giordano

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/9

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 7. novembra spriedumu lietā T-114/11 Giordano/Komisija 2012. gada 31. decembrī iesniedza Jean-François Giordano

   (Lieta C-611/12 P)
   2013/C 71/15
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Jean-François Giordano (pārstāvji — D. Rigeade un A. Scheuer, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt 2012. gada 7. novembra Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-114/11;

         Līdz ar to:

               —

               konstatēt, ka Eiropas Kopienu Komisijas 2008. gada 12. jūnija Regulas (EK) Nr. 530/2008 (1) pieņemšanas rezultātā tika nodarīts kaitējums Jean-François Giordano k-gam;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt Jean-François Giordano k-gam piecsimt četrdesmit divu tūkstošu piecsimt deviņdesmit četru euro (EUR 542 594) kā zaudējumu atlīdzību, tiem pieskaitot likumiskos procentus un šo procentu kapitalizāciju;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs savas apelācijas sūdzības pamatošanai ir izvirzījis sešus pamatu.
   Pirmkārt, viņš uzskata, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka viņa apgalvotais kaitējums neesot reāls un droši zināms, lai arī priekšlaicīga zvejas apturēšana viņam radītu zaudējumus, jo viņš zaudētu iespēju zvejot saskaņā ar pilnu kvotu.
   Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka Vispārējā tiesa neesot ievērojusi Regulas (EK) Nr. 2371/2002 (2) 7. panta 1. punktu un esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Atbilstoši minētās regulas 7. pantam tikai nopietni draudi attiecībā uz ūdeņu resursu saglabāšanu ļautu Komisijai veikt ārkārtas pasākumus. Taču Komisija nav pierādījusi, ka 2008. gada zilās tunzivs zvejas kampaņas laikā būtu notikusi ārpus kvotas zveja.
   Treškārt, Regulas (EK) Nr. 530/2008 pieņemšana ierobežoja apelācijas sūdzības iesniedzēja darbību, pārkāpjot Pamattiesību hartas 15. panta pirmo daļu, kurā ir noteikts, ka ikvienai personai ir tiesības strādāt un iesaistīties brīvi izraudzītā vai akceptētā profesijā.
   Ceturtkārt, pieņemot Regulu (EK) Nr. 530/2008, kurā ir paredzēts zilās tunzivs zvejas aizliegums, sākot ar 2008. gada 16. jūniju, esot ticis pārkāpts tiesiskās noteiktības princips, savukārt personai būtu jābūt tiesībām darboties saskaņā ar skaidrām un stabilām tiesību normām.
   Piektkārt, pieņemot Regulu (EK) Nr. 530/2008, tika pārkāpts tiesiskās paļāvības princips. Saskaņā ar apelācijas sūdzības iesniedzēja teikto, personai ir jābūt tiesībām uz saprātīgu pārliecību, ka uzņemtās saistības tiks izpildītas. Tā kā sākotnēji zilās tunzivs zveja tika atļauta Francijā līdz 2008. gada 30. jūnijam, apelācijas sūdzības iesniedzējs līdz ar to varēja pamatoti paļauties, ka viņš varēs zvejot līdz šim datumam.
   Visbeidzot, pieņemot Regulu (EK) Nr. 530/2008, netika ievērotas apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības uz īpašumu, kas turklāt ir aizsargātas ECPAK Pirmā protokola 1. pantā. Tā kā nozvejota zilā tunzivs ir īpašums šī panta izpratnē, priekšlaicīga zvejas apstādināšana radītu apelācijas sūdzības iesniedzējam nopietnu ekonomisku kaitējumu un liegtu viņam iespējamus prasījumus.

      (1)  Komisijas 2008. gada 12. jūnija Regula (EK) Nr. 530/2008, ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz seineriem, kas zvejo zilās tunzivis Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45° R garuma un Vidusjūrā (OV L 155, 9. lpp.).

      (2)  Padomes 2002. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku (OV L 358, 59. lpp.).


title: Lieta T-314/13: Prasība, kas celta 2013. gada 12. jūnijā — Portugāle/Komisija

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/23

         Prasība, kas celta 2013. gada 12. jūnijā — Portugāle/Komisija
   (Lieta T-314/13)
   (2013/C 226/32)
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes, M. Gorjão-Henriques un J. da Silva Sampaio, advogados)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas Lēmuma C(2013) 1870, galīgā redakcija, 1. un 2. pantu;

               —

               atzīt Regulas (EK) Nr. 16/2003 (1), konkrētāk, tās 7. panta nepiemērojamību šajā gadījumā, pamatojoties uz būtisku formas prasību pārkāpumu, Regulas (EK) Nr. 1164/94 (2) pārkāpumu vai, katrā ziņā, ES tiesību sistēmā spēkā esošo vispārējo tiesību principu pārkāpumu;

               —

               atzīt, ka Eiropas Komisijai ir jāmaksā attiecīgais atlikums;

               —

               pakārtoti:

                           a)

                           atzīt jau samaksāto summu atgūšanas procesa, kā arī tiesību ieturēt vēl nesamaksāto atlikumu noilgumu;

                           b)

                           atzīt pienākumu samazināt Eiropas Komisijas veikto korekciju saistībā ar iespējamām pretlikumībām, kas varētu noteikt, ka viss atlikums nav jāmaksā, un to izdevumu, kas samaksāti pēc 2003. gada 3. jūnija, bet par kuriem rēķini izsniegti laikā no 2002. gada jūnija līdz 2003. gada februārim, atgūšanu pilnībā;

               —

               katrā ziņā, piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats ir saistīts ar Regulas (EK) Nr. 16/2003 prettiesiskumu, jo ar to ir pārkāptas būtiskas formas prasības un hierarhiski augstāka tiesību norma.
               Regula (EEK) Nr. 16/2003 ir prettiesiska, jo to nav pieņēmusi komisāru kolēģija ne atbilstoši pilnvarojuma procedūrai, ne rakstveida procedūrai, ne vienkāršotai procedūrai atbilstoši Eiropas Komisijas Reglamentam (3) redakcijā, kas bija spēkā šīs regulas pieņemšanas dienā, jo netika ievērots Komisijas Iekšējā reglamenta, kurš bija spēkā [regulas] pieņemšanas dienā, 18. pants, un ciktāl Komisija Regulas (EK) Nr. 16/2003 7. pantu ir interpretējusi pretrunā Regulai (EK) Nr. 1164/94.

               2)

               Otrais pamats ir saistīts ar Eiropas tiesību normu attiecībā uz izdevumu atbilstību pārkāpšanu.
               Ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāptas Līguma piemērošanas juridiskās normas, īpaši attiecībā uz jautājumu par to, vai izdevumi, kas ir samaksāti atbilstības laikposma sākumā un beigās, ir uzskatāmi par Eiropas finansējumam atbilstošiem izdevumiem, lai arī rēķins par tiem ir izrakstīts pirms tam.

               3)

               Trešais pamats ir saistīts ar tiesiskās paļāvības principa, tiesiskās noteiktības principa un administrācijas pienākuma ievērot pašas izdotos aktus pārkāpumu.
               Atbilstoši Eiropas Komisijas pastāvīgajai administratīvajai praksei attiecīgā tiesību norma tika interpretēta Portugāles Republikas norādītajā veidā.
               Šo interpretāciju veica Eiropas Komisijas autorizēti avoti un tā tika paziņota gan Portugāles Republikai, gan citām dalībvalstīm; atbilstoši tās saturam Portugāles Republikai bija tiesības uzskatīt, ka rēķini, kas ir saņemti pirms tam, kad viss pieteikums ir saņemts Komisijā, un apmaksāti pēc tam, ir atbilstīgi.
               Ar Komisijas šobrīd aizstāvētās interpretācijas noteikšanu acīmredzami tiek pārkāpts tiesiskās noteiktības princips, radot Portugāles Republikai būtisku finansiālu nastu, lai gan šāda interpretācija nebija ne zināma, ne paredzama.

               4)

               Ceturtais pamats, kas ir iesniegts pakārtoti, ir saistīts ar samērīguma principa pārkāpumu.
               Pat ja ir taisnība, ka saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1164/94 II pielikuma H pantu Eiropas Komisija var veikt finanšu korekcijas, kādas tā uzskata par nepieciešamām, un kas var radīt pilnīgu vai daļēju projektam piešķirtā atbalsta atņemšanu, arī tai ir jāievēro samērīguma princips, ņemot vērā attiecīgā gadījuma apstākļus, piemēram, pārkāpuma veidu un finanšu ietekmes, kas var būt trūkumiem pārraudzības vai kontroles sistēmās, apmēru. Tādējādi nav saprotams, kā var paredzēt piešķirtā atbalsta atņemšanu pilnībā, jo korekcijas 100 % apmērā tiek piemērotas tikai tad, ja trūkumu apmērs pārraudzības un kontroles sistēmās vai konstatētā pārkāpuma smagums ir tādi, kas ir uzskatāmi par pilnīgu Kopienas noteikumu neievērošanu, kas attiecas uz visiem prettiesiskajiem maksājumiem.
               Interpretācijas grūtības ir atbildību mīkstinošs faktors, kas Komisijai vienmēr būtu jāņem vērā. Ievērojot aprakstītos apstākļus, pastāv mazāk ierobežojoši pasākumi — samazinātas likmes piemērošana vai pat atsacīšanās no jebkādas korekcijas veikšanas —, kas ļauj sasniegt vēlamo mērķi.

               5)

               Piektais pamats, kas ir iesniegts pakārtoti, ir saistīts ar noilgumu.
               Katrā ziņā izdevumiem, kas radušies līdz 2003. gada 3. jūnijam, jau ir iestājies noilgums, jo pēdējā rēķina datums ir 2003. gada 28. februāris, proti, trīs mēnešus un divas dienas pirms attiecīgā datuma.
               Atbilstoši Regulai (EK) Nr. 2988/95 (4) noilgums lietas ierosināšanai ir četri gadi, sākot no pārkāpuma izdarīšanas brīža.

      (1)  Komisijas 2003. gada 6. janvāra Regula (EK) Nr. 16/2003, ar ko paredz īpašus sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1164/94 piemērošanai attiecībā uz izdevumu atbilstīgumu Kohēzijas fonda daļēji finansētu pasākumu kontekstā (OV L 2, 7. lpp.).

      (2)  Padomes 1994. gada 16. maija Regula (EK) Nr. 1164/94 par Kohēzijas fonda izveidi (OV L 130, 1. lpp.).

      (3)  OV L 308, 8.12.2000, 26. lpp.

      (4)  Padomes 1995. gada 18. decembra Regula (EK/Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 1. lpp.).


title: Lieta T-22/10: Prasība, kas celta 2010. gada 25. janvārī — Esprit International /ITSB — Marc O'Polo International (uz bikšu kabatas izvietotā e burta attēls)

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/42

         Prasība, kas celta 2010. gada 25. janvārī — Esprit International/ITSB — Marc O'Polo International (uz bikšu kabatas izvietotā “e” burta attēls)
   (Lieta T-22/10)
   2010/C 100/66
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Esprit International LP (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. Treis, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Marc O’Polo International GmbH (Stephanskirchen, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 19. novembra lēmumu lietā R 1666/2008-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kurā attēlots uz bikšu kabatas izvietots “e” burts, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 089 859)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Marc O’Polo International GmbH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: cita starpā Vācijas grafiskas preču zīmes, kurā attēlots “e” burts, reģistrācija Nr. 30 303 672 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo neesot konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespējas

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: lieta C-125/09: Prasība, kas celta 2009. gada 2. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Kipras Republika

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/31

         Prasība, kas celta 2009. gada 2. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Kipras Republika
   (lieta C-125/09)
   2009/C 141/53
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Zavvos un A. Nijenhuis)

      Atbildētāja: Kipras Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nenodrošinot savlaicīgu piekļuves tiesību piešķiršanu attiecībā uz virs vai zem valsts īpašumā esošām teritorijām bez diskriminācijas un pārskatāmā veidā, Kipras Republika nav izpildījusi Direktīvas Nr. 2002/21/E (pamatdirektīva) 11. panta 1. punktā un Direktīvas Nr. 2002/20/EK (atļaušanas direktīva) 4. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Kipras Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Atbilstoši Komisijā iesniegtajai informācijai, Kipras ilgstošo un nekoordinēto procedūru dēļ otrais mobilo telesakaru pakalpojumu sniedzējs nevarēja efektīvi uzstādīt savu tīklu, lai sniegtu elektronisko sakaru pakalpojumus un konkurētu ar jau izveidotā tīkla operatoru Arkhi Tilepikinonion Kiprou [Kipras telesakaru iestāde, turpmāk tekstā — “ATHK”].

               2.

               Komisija apgalvo, ka Kipras kompetento iestāžu darbību rezultātā (pašvaldības un/vai provinces) otrajam telesakaru pakalpojumu sniedzējam šajā brīdī nav būvatļaujas, kas tiek pieprasīta saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu, un tādējādi tīkla, kas ir tā rīcībā, kuram ir jābūt atbilstīgam paredzētajā atļaujā stingri noteiktajām ģeogrāfiskā pārklājuma prasībām, darbība ir pārkāpums, kas paredzēts Kipras tiesiskajā regulējumā.

               3.

               Komisija uzskata, ka šī situācija būtiski apgrūtina otrā mobilo telesakaru tīkla operatora darbības. Tā kā tas nav pabeidzis sava tīkla uzstādīšanu, tas nevar gala lietotājiem piedāvāt pilnīgu ģeogrāfisko pārklājumu, izmantojot tikai valsts viesabonēšanas pakalpojumus, kurus tam piedāvā ATHK par vairumtirdzniecības cenām. Līdz ar to otrais operators ir atkarīgs no ATHK sniegtā valsts viesabonēšanas pakalpojuma aptuveni 20 % apmērā no kopējā zvanu skaita. Tādējādi, tā kā otrajam operatoram piederošais tīkls neaptver visu ģeogrāfisko teritoriju, tam rodas ārējie izdevumi, jo tam ir jāizmanto ATHK valsts viesabonēšanas pakalpojumus vairumtirdzniecībā un tas ir atkarīgs no šī pakalpojuma.

               4.

               Komisija uzskata, ka būtiski kavējoties piešķirt otrajam mobilo telesakaru sniedzējam piekļuves tiesības uzstādīt stabus un antenas virs un uz zem valsts īpašumā esošas teritorijas, tiek pārkāpts Pamatdirektīvas 11. panta 1. punkts, kurā ir noteikts, ka kompetentā iestāde rīkojas, pamatojoties uz pārskatāmām un publiski pieejamām procedūrām, ko piemēro bez diskriminācijas un nekavējoties.

               5.

               Kipras Republika apgalvo, ka dekrētā, kuru bija jāpieņem uzreiz pēc balsojuma par likumprojektu, bija paredzēts iekļaut arī tādus svarīgus Kodeksā paredzētos noteikumus kā sešu nedēļu noteikumu un vispārēji visus Kodeksa 4. pantā paredzētos noteikumus. Tomēr iepriekš minētais dekrēts nekad netika pieņemts, kā rezultātā situācija saglabājās nemainīga. Līdz ar to Komisija uzskata, ka attiecībā uz pilsētu plānu un būvniecības atļauju izsniegšanu Pamatdirektīva un Atļaušanas direktīva netiek atbilstīgi piemērotas Kirprā.

               6.

               Tādēļ Atļauju izsniegšanas direktīvas 4. panta 1. punkta un Pamatdirektīvas 11. panta 1. punkta pilnīga ieviešana netiks nodrošināta pirms Kodeksā paredzēto attiecīgo ieviešanas pasākumu oficiālās spēkā stāšanās, jo nepastāvot vajadzīgām procedūrām nevar stāties spēkā jaunais būvatļauju izsniegšanas regulējums.


title: Lieta T-19/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 29. jūnija rīkojums – Frank Bold/Komisija Vide — Direktīva 2003/87/EK — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma — Lēmums, ar kuru Čehijas Republikai dota iespēja piešķirt pagaidu bezmaksas kvotas elektroenerģijas ražošanas modernizācijai — Lūgums veikt lēmuma iekšēju pārskatīšanu — Individuāla pasākuma neesamība — Komisijas lēmums, ar kuru pārskatīšanas lūgums atzīts par nepieņemamu — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota

text:
               21.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/44

         Vispārējās tiesas 2015. gada 29. jūnija rīkojums – Frank Bold/Komisija
   (Lieta T-19/13) (1)

   (Vide - Direktīva 2003/87/EK - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Lēmums, ar kuru Čehijas Republikai dota iespēja piešķirt pagaidu bezmaksas kvotas elektroenerģijas ražošanas modernizācijai - Lūgums veikt lēmuma iekšēju pārskatīšanu - Individuāla pasākuma neesamība - Komisijas lēmums, ar kuru pārskatīšanas lūgums atzīts par nepieņemamu - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)
   (2015/C 311/47)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Frank Bold Society, iepriekš Ekologický právní servis (Brně, Čehijas Republika) (pārstāvis – P. Černý, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji P. Oliver un L. Pignataro-Nolin, vēlāk L. Pignataro-Nolin un J. Tomkin)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvji – M. Smolek, T. Müller un D. Hadroušek)

      Priekšmets

   Prasība, pirmkārt, atcelt Komisijas 2012. gada 12. novembra Lēmumu C(2012) 8382 final, ar kuru ir noraidīts kā nepieņemams lūgums veikt Komisijas 2012. gada 6. jūlija Lēmuma C(2012) 4576 final, ar kuru Čehijas Republikai dota iespēja piešķirt pagaidu bezmaksas kvotas elektroenerģijas ražošanas modernizācijai, iekšējo pārskatīšanu, un, otrkārt, atcelt šo pēdējo minēto lēmumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest Frank Bold Society segt savus, kā arī atlīdzināt Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Čehijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 79, 16.3.2013.


title: Lieta T-42/06: Prasība, kas celta  2006. gada 13. februārī  – Gollnisch  pret Parlamentu

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/36

         Prasība, kas celta 2006. gada 13. februārī –Gollnisch pret Parlamentu
   (Lieta T-42/06)
   (2006/C 86/73)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bruno Gollnisch (Limonesta, Francija) (pārstāvis — W. de Saint Just, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2005. gada 13. decembra lēmumu par ziņojuma Nr. A6-376/2005 apstiprināšanu,

               —

               piespriest Gollnich kungam summu EUR 8 000 apmērā kā atlīdzību par morālo kaitējumu;

               —

               turklāt piespriest prasītājam summu EUR 4 000 apmērā to tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanai, kas radušies saistībā ar viņa pārstāvēšanu un šīs prasības sagatavošanu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītājs, Eiropas Parlamenta deputāts, lūdz atcelt tiesību aktu, par ko Eiropas Parlaments nobalsoja 2005. gada 13. decembra plenārsēdē, ar ko apstiprina juridisko lietu komisijas ziņojumu Nr. A6-376/2005 attiecībā uz prasītāja izteicieniem preses konferencē un ar ko nolemts neaizstāvēt viņa imunitāti un privilēģijas. Turklāt prasītājs lūdz atlīdzināt iespējamu kaitējumu, kas radies apstrīdētā akta pieņemšanas dēļ.
   Savas prasības atbalstam prasītājs izvirza vairākus pamatus, kas balstās, jo īpaši, uz Parlamenta akta, ko lūdz atcelt, prettiesiskumu formālo prasību neievērošanas dēļ, uz šā akta neatbilstību vispārējiem tiesību principiem, tādiem kā tiesiskās drošības princips un tiesiskās paļāvības princips, kā arī uz norādītajiem procesuālo noteikumu pārkāpumiem tā pieņemšanas procesā. Viņš arī norāda, ka apstrīdētais akts ir pretrunā Eiropas Parlamenta juridisko lietu komisijas pastāvīgajai praksei vārda brīvības un fumus persecutionis jautājumos un ka tas apdraud deputāta neatkarību, jo, pēc prasītāja uzskatiem, tas varētu atturēt viņu no uzstāšanās viņa politisko darbību valsts un Eiropas līmenī ietvaros attiecīgajā preses konferencē.


title: Lieta T-7/09: Prasība, kas celta 2008. gada 12. janvārī — Schunk /ITSB (cilindrveida iespiedpatronas posms)

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/46

         Prasība, kas celta 2008. gada 12. janvārī — Schunk/ITSB (cilindrveida iespiedpatronas posms)
   (Lieta T-7/09)
   (2009/C 69/101)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Schunk GmbH & Co. KG Spann- und Greiftechnik, Lauffen am Neckar (Vācija) (pārstāve — C. Koppe-Zagouras, Rechtsanwältin)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 31. oktobra lēmumu lietā R 1109/2007-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: cita preču zīme, kurā ir attēlots cilindrveida iespiedpatronas posms, attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 7. un 8. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 098 894)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt
   Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei ir vajadzīgā atšķirtspēja. Turklāt reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei ir atšķirtspēja, sakarā ar tās izmantošanu atbilstoši Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punktam.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-350/04 līdz T-352/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 19. oktobra spriedums — Bitburger Brauerei pret ITSB — Anheuser - Busch ( BUD , American Bud un Anheuser Busch Bud ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes BUD reģistrācijas pieteikums — Kopienas grafisku preču zīmju American Bud un Anheuser Busch Bud reģistrācijas pieteikumi — Agrākas vārdiskas un grafiskas valsts preču zīmes, kas satur vārdu bit — Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts)

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/14

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 19. oktobra spriedums — Bitburger Brauerei pret ITSB — Anheuser-Busch (“BUD”, “American Bud” un “Anheuser Busch Bud”)
   (Lieta T-350/04 līdz T-352/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “BUD” reģistrācijas pieteikums - Kopienas grafisku preču zīmju “American Bud” un “Anheuser Busch Bud” reģistrācijas pieteikumi - Agrākas vārdiskas un grafiskas valsts preču zīmes, kas satur vārdu “bit” - Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts)
   (2006/C 310/26)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bitburger Brauerei Th. Simon GmbH, Bitburga (Vācija) (pārstāvji — M. Huts-Dīrigs [M. Huth-Dierig], avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Foliards-Mongirāls [A. Folliard-Monguiral])

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Anheuser-Busch, Inc., Sentluisa [Saint Louis], Misūri (ASV) (pārstāvji — A. Renks [A. Renck], V. fon Bomhards [V. von Bomhard], A. Polmans [A. Pohlmann], D. Olgarts [D. Ohlgart] un B. Gobels [B. Goebel], avocats)
   Priekšmets
   Trīs prasības, kas celtas par ITSB Apelāciju otrās padomes 2004. gada 22. jūnija lēmumiem, kas pieņemti lietās R 447/2002-2, R 451/2002-2 un R 453/2002-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Bitburger Brauerei Th. Simon GmbH un Anheuser-Busch, Inc.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

                  Bitburger Brauerei Th. Simon GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 19, 22.01.2005.


title: Lieta C-505/06: Tiesas (septītā palāta) rīkojums 2007. gada 7. decembrī ( Commissione tributaria regionale di Genova (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova / Euricom SpA (Tiesas reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Kopienas muitas kodekss — Ievešana pārstrādei — Asociācijas nolīgums — Rīsu priekšlaicīgs eksports uz trešo valsti, kurai ir saistošs nolīgums par īpašu muitas tarifu atvieglojuma režīmu — Muitas kodeksa 216. pants)

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/14

         Tiesas (septītā palāta) rīkojums 2007. gada 7. decembrī (Commissione tributaria regionale di Genova (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova/Euricom SpA

   (Lieta C-505/06) (1)

   (Tiesas reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Kopienas muitas kodekss - Ievešana pārstrādei - Asociācijas nolīgums - Rīsu priekšlaicīgs eksports uz trešo valsti, kurai ir saistošs nolīgums par īpašu muitas tarifu atvieglojuma režīmu - Muitas kodeksa 216. pants)
   (2008/C 64/20)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Commissione tributaria regionale di Genova
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova

      Atbildētāja: Euricom SpA

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Commissione tributaria regionale di Genova — Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 114., 115. panta 1. un 3. punkta un 216. panta interpretācija — Rīsi, kas procedūrā “ievešana pārstrādei” eksportēti uz trešo valsti, kurai ir saistošs nolīgums par īpašu muitas tarifu atvieglojumu režīmu
   Rezolutīvā daļa:
   216. pantu Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. novembra Regula (EK) Nr. 2700/2000, piemēro minētās regulas 115. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētajiem ievešanas pārstrādei darījumiem, kuros kompensācijas produkti ir tikuši eksportēti ārpus Eiropas Kopienas pirms ievedamo preču ievešanas.

      (1)  OV C 42, 24.2.2007.


title: Lieta T-325/09 P: Vispārējās tiesas 2011. gada 21. septembra spriedums — Adjemian u.c./Komisija (Apelācija — Civildienests — Darbinieki — Darba līgums uz noteiktu laiku — Atteikums noslēgt jaunu darba līgumu vai darba līgumu pagarināt uz nenoteiktu laiku — Pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — Direktīva 1999/70/EK — PDNK 88. pants — Komisijas lēmums par maksimālo termiņu pagaidu personāla izmantošanai tās dienestos)

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/16

         Vispārējās tiesas 2011. gada 21. septembra spriedums — Adjemian u.c./Komisija
   (Lieta T-325/09 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Darbinieki - Darba līgums uz noteiktu laiku - Atteikums noslēgt jaunu darba līgumu vai darba līgumu pagarināt uz nenoteiktu laiku - Pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - Direktīva 1999/70/EK - PDNK 88. pants - Komisijas lēmums par maksimālo termiņu pagaidu personāla izmantošanai tās dienestos)
   2011/C 319/32
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Vahan Adjemian (Angera, Itālija) un 175 Eiropas Komisijas darbinieki un bijušie darbinieki, kuru vārdi ir minēti sprieduma pielikumā (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bauer un K. Zieleśkiewicz)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 4. jūnija spriedumu apvienotajās lietās F-134/07 un F-8/08 Adjemian u.c./Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), prasot šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 4. jūnija spriedumu apvienotajās lietās F-134/07 un F-8/08 Adjemian u.c./Komisija atcelt tiktāl, ciktāl tajā ir nolemts izbeigt tiesvedību attiecībā uz prasītāju lietā F-134/07, kuru vārdi ir minēti pielikumā, prasījumiem, kas ir vērsti pret lēmumiem par viņu sūdzību noraidīšanu;

               2)

               apelācijas sūdzību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               prasītāju lietā F-134/07, kuru vārdi ir minēti pielikumā, prasību noraidīt tiktāl, ciktāl šajā prasībā tiek prasīts atcelt lēmumus par viņu sūdzību noraidīšanu;

               4)

               Vahan Adjemian un 175 Eiropas Komisijas darbinieki un bijušie darbinieki, kuru vārdi ir minēti pielikumā, sedz savus tiesāšanās izdevumus paši un atlīdzina Komisijas un Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 256, 24.10.2009.


title: Lieta C-395/15: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 1. decembra spriedums (Juzgado de lo Social n°33 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Mohamed Daouidi/Bootes Plus SL, Fondo de Garantía Salarial, Ministerio Fiscal Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 2000/78/EK — Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā — 1.–3. pants — Jebkāda veida diskriminācijas invaliditātes dēļ aizliegums — Invaliditātes esamība — Ilgstošu fizisku, garīgu, intelektuālu vai maņu traucējumu jēdziens — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 3., 15., 21., 30., 31., 34. un 35. pants — Darbinieka, kuram ir pārejoša darbnespēja valsts tiesību izpratnē uz nenoteiktu laiku, atlaišana no darba

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/9

         Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 1. decembra spriedums (Juzgado de lo Social no33 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Mohamed Daouidi/Bootes Plus SL, Fondo de Garantía Salarial, Ministerio Fiscal

   (Lieta C-395/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2000/78/EK - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - 1.–3. pants - Jebkāda veida diskriminācijas invaliditātes dēļ aizliegums - Invaliditātes esamība - Ilgstošu fizisku, garīgu, intelektuālu vai maņu traucējumu jēdziens - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 3., 15., 21., 30., 31., 34. un 35. pants - Darbinieka, kuram ir pārejoša darbnespēja valsts tiesību izpratnē uz nenoteiktu laiku, atlaišana no darba)
   (2017/C 030/08)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social no33 de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Mohamed Daouidi

      Atbildētāji: Bootes Plus SL, Fondo de Garantía Salarial, Ministerio Fiscal

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, ir jāinterpretē tādējādi, ka:

               —

               tas, ka attiecīgajai personai ir pārejoša darbnespēja valsts tiesību izpratnē uz nenoteiktu laiku nelaimes gadījuma darbā dēļ, pats par sevi nenozīmē, ka šīs personas nespēja var tikt kvalificēta kā “ilgstoša” šās direktīvas “invaliditātes” definīcijas izpratnē, aplūkojot to ANO Konvencijas par personu ar invaliditāti tiesībām, kas Eiropas Kopienas vārdā ir apstiprināta ar Padomes 2009. gada 26. novembra Lēmumu 2010/48/EK, gaismā;

               —

               viena no norādēm, kas ļauj uzskatīt, ka ierobežojums ir “ilgstošs”, ir tostarp fakts, ka apgalvotā diskriminējošā fakta datumā attiecīgās personas nespēja nešķiet tāda, kas drīz beigsies, vai fakts, ka šī nespēja var būtiski turpināties, līdz minētā persona atlabst, un,

               —

               pārbaudot attiecīgās personas spējas ierobežojuma “ilgumu”, iesniedzējtiesai ir jābalstās uz tās rīcībā esošo pierādījumu kopumu, konkrēti, dokumentiem un apliecinājumiem par šās personas stāvokli, kas sagatavoti uz esošo medicīnisko un zinātnisko zināšanu un datu pamata.

      (1)  OV C 354, 26.10.2015.


title: Lieta T-350/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. augustā — Papierfabrik Hamburger-Spremberg /Komisija

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/43

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. augustā — Papierfabrik Hamburger-Spremberg/Komisija
   (Lieta T-350/08)
   (2008/C 272/86)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Papierfabrik Hamburger-Spremberg GmbH & Co KG, Spremberg (Vācija) (pārstāvis — S. Polster, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto Komisijas 2008. gada 2. aprīļa Lēmumu Zl C(2008) 1107 galīgā redakcijā valsts atbalsta lietā N 582/2007 — Vācija, saskaņā ar kuru valsts reģionālais atbalsts Propapier PM 2 GmbH&Co KG ir saderīgs ar EK līgumu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt prasītājam tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs vēršas pret Komisijas 2008. gada 2. aprīļa Lēmumu C(2008) 1107 galīgā redakcijā, ar kuru Komisija valsts reģionālo atbalstu, kuru Vācijas Federatīvā Republika ir piešķīrusi Propapier PM 2, ir atzinusi par saderīgu ar EK līgumu.
   Šīs prasības pamatojumam prasītājs izvirza trīs prasības pamatus:
   Vispirms, prasītājs pārmet Komisijai, ka tā, neuzsākot formālo izmeklēšanas procedūru, ir pārkāpusi EKL 88. panta otro daļu un Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 4. pantu, kā arī Valsts reģionālā atbalsta pamatnostādņu 2007.–2013. gadam (2) 68. un turpmākos pantus.
   Otrajā prasības pamatā prasītājs apgalvo pienākuma norādīt pamatojumu attiecībā uz reģionālo pamatnostādņu ekskluzīvo raksturu pārkāpumus, nepieciešamību ņemt vērā otrreizējās pārstrādes papīra tirgu, kuram seko gofrētā kartona papīra izejvielu tirgus, kā arī valsts atbalsta saņēmēja Propapier PM 2 konkurences stāvokļa šajos tirgos, kā arī tiem sekojošā gofrētā kartona papīra izejvielu tirgū novērtējumu.
   Visbeidzot, prasītājs apgalvo, atsaucoties uz konkurences izkropļojumu, kas saistīts ar ieguldījumiem, kopā trīs attiecīgajos preču tirgos, ka Propaier PM 2 piešķirtais reģionālais atbalsts nav saderīgs ar Kopējo tirgu.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).

      (2)  OV 2006, C 54, 13. lpp.


title: Lieta T-423/09: Prasība, kas celta 2009. gada 22. oktobrī — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Padome

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/38

         Prasība, kas celta 2009. gada 22. oktobrī — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Padome
   (Lieta T-423/09)
   2009/C 312/62
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd, Dashiqiao City (Ķīna) (pārstāvji — J.-F. Bellis un R. Luff, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt saskaņā ar Padomes 2009. gada 7. septembra Regulu (EK) Nr. 826/2009, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1659/2005, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes magnēzija ķieģeļu importam (OV 2009, L 240/7), tai noteikto antidempinga maksājumu, ciktāl tas pārsniedz to antidempinga maksājumu, kas tiktu piemērots, ja tas tiktu noteikts, pamatojoties uz sākotnējā pārbaudē piemēroto metodi, lai pie eksporta saskaņā ar Pamatregulas 2. panta 10. punktu ņemtu vērā to, ka netiek atmaksāts Ķīnā samaksātais pievienotās vērtības nodoklis;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar savu prasību prasītāja, Ķīnā dibināta sabiedrība, prasa atcelt Padomes 2009. gada 7. septembra Regulu (EK) Nr. 826/2009, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1659/2005, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes magnēzija ķieģeļu importam (1), ciktāl tajā noteiktais antidempinga maksājums pārsniedz to antidempinga maksājumu, kas tiktu piemērots, pamatojoties uz sākotnējā izmeklēšanā piemēroto metodi, lai pie eksporta saskaņā ar Padomes 1995. gada 22. decembra Regulu (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (Pamatregula) (2), 2. panta 10. punktu ņemtu vērā to, ka netiek atmaksāts Ķīnā samaksātais pievienotās vērtības nodoklis.
   Prasītāja savas prasības atbalstam min divus pamatus.
   Pirmkārt, metode, ko Komisija pielietoja, neatmaksājot PVN, kā rezultātā tika pieņemta apstrīdētā regula, neatbilst Pamatregulas 2. panta 10. punktā paredzētajam principam par taisnīgu eksporta cenas un normālās vērtības salīdzināšanu. Tajā vietā, lai tāpat kā sākotnējā izmeklēšanā no eksporta cenas atņemtu neatmaksāto PVN daļu, Komisija eksporta cenu salīdzināja ar normālo vērtību, pamatojoties uz PVN, un tādējādi balstījās uz nepareizu Pamatregulas 2. panta 10. punkta b) apakšpunkta interpretāciju.
   Otrkārt, Regula esot pretrunā arī ar Pamatregulas 11. panta 9. punktu, jo metode, kas tika pielietota, ņemot vērā PVN neatmaksāšanu, kad ar eksporta cenu tika salīdzināta normālā vērtība, bez jebkāda pamata būtiski atšķiroties no sākotnējā izmeklēšanā pielietotās metodes.

      (1)  OV L 240, 7. lpp.

      (2)  OV 1996, L 56, 1. lpp.


title: Lieta C-350/13: Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 5. jūnija rīkojums (Augstākās tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Antonio Gramsci Shipping Corp.  u.c./Aivars Lembergs Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — Pagaidu un aizsardzības pasākumu atzīšana un izpilde — Sākotnējā nolēmuma atcelšana — Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu uzturēšana spēkā — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/7

         Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 5. jūnija rīkojums (Augstākās tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Antonio Gramsci Shipping Corp. u.c./Aivars Lembergs
   (Lieta C-350/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - Pagaidu un aizsardzības pasākumu atzīšana un izpilde - Sākotnējā nolēmuma atcelšana - Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu uzturēšana spēkā - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 261/10
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākā tiesa (iepriekš Augstākās tiesas Senāts)

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Antonio Gramsci Shipping Corp., Apollo Holdings Corp., Arctic Seal Shipping Co. Ltd, Atlantic Leader Shipping Co. Ltd, Cape Wind Trading Co.Ltd, Clipstone Navigation SA, Dawnlight Shipping Co. Ltd, Dzons Rids Shipping Co., Faroship Navigation Co. Ltd, Gaida Shipping Co., Gevostar Shipping Co. Ltd, Hose Marti Shipping Co., Imanta Shipping Co. Ltd, Kemeri Navigation Co., Klements Gotvalds Shipping Co., Latgale Shipping Co. Ltd, Limetree Shipping Co. Ltd, Majori Shipping Co. Ltd, Noella Marītime Co. Ltd, Razna Shipping Co., Sagewood Trading Inc., Samburga Shipping Co. Ltd, Saturn Trading Co., Taganroga Shipping Co., Talava Shipping Co. Ltd, Tangent Shipping Co. Ltd, Viktorio Shipping Co., Wilcox Holding Ltd, Zemgale Shipping Co. Ltd, Zoja Shipping Co. Ltd

      Atbildētājs: Aivars Lembergs

      Rezolutīvā daļa:

   Par Augstākās tiesas Senāta (Latvija) lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas iesniegts ar 2013. gada 12. jūnija nolēmumu, nav jālemj.

      (1)  OV C 252, 31.8.2013.


title: Lieta C-687/15: Prasība, kas celta 2015. gada 17. decembrī – Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/24

         Prasība, kas celta 2015. gada 17. decembrī – Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-687/15)
   (2016/C 068/32)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Erlbacher, L. Nicolae)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes secinājumus par Starptautiskās Telesakaru savienības (ITU) 2015. gada Pasaules radiosakaru konferenci (PRK-15), kas pieņemti 2015. gada 26. oktobrī Padomes 3419. sanāksmē Luksemburgā;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Ar šo prasības pieteikumu Komisija lūdz atcelt “Padomes secinājumus par Starptautiskās Telesakaru savienības (ITU) 2015. gada Pasaules radiosakaru konferenci (PRK-15), kas pieņemti 2015. gada 26. oktobrī Padomes 3419. sanāksmē Luksemburgā”.

               2.

               Prasības pieteikums ir pamatots ar vienu pamatu, proti, ka, pieņemot secinājumus par Starptautiskās Telesakaru savienības (ITU) 2015. gada Pasaules radiosakaru konferenci (PRK-15), nevis lēmumu, kā to piedāvāja Komisija, Padome esot pārkāpusi LESD 218. panta 9. punktu, kurš ir piemērojams nostājas, kas Savienības vārdā jāapstiprina, noteikšanai PRK-15.

               3.

               Šajā ziņā Komisija apgalvo, pirmkārt, ka LESD 218. panta 9. punkts esot piemērojams nostājas, kas Savienības vārdā jāapstiprina, noteikšanai tādās situācijās, kā šajā lietā, ja Eiropas Savienībai ir statuss konkrētā starptautiskā organizācijā, proti, nozares dalībnieka statuss, ar kuru atbilstoši ITU Statūtu 3. panta 2. punktam Eiropas Savienībai ir piešķirtas noteiktas tiesības darboties organizācijā.

               4.

               Otrkārt, Komisija apgalvo, ka Radiosakaru regulas pārskatīšana, kam Komisija piedāvāja pieņemt pieņemamo nostāju atbilstoši LESD 218. panta 9. punktam, rada juridiskas sekas šīs normas izpratnē gan atbilstoši starptautiskajām piemērojamām tiesību normām, gan atbilstošajām Savienības tiesību normām.

               5.

               Treškārt, attiecībā uz pārējiem LESD 218. panta 9. punkta piemērošanas nosacījumiem Komisija apgalvo, ka tie arī esot izpildīti šajā lietā, jo ITU struktūras dienesti ir izveidoti “ar kopīgu nolīgumu” un tiesību akts, ar kuru Komisija piedāvāja pieņemt nostāju, “[ne]papildina vai [ne]groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.


title: Lieta C-242/14: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 25. jūnija spriedums (Landgericht Mannheim (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH/Gerhard und Jürgen Vogel GbR, Jürgen Vogel, Gerhard Vogel Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopienas augu šķirņu aizsardzība — Regula (ES) Nr. 2100/94 — 14. pantā paredzētā atkāpe — Ievāktā produkta izmantošana, ko lauksaimnieki veic pavairošanas mērķiem bez īpašnieka atļaujas — Lauksaimnieku pienākums samaksāt taisnīgu atlīdzību par šo izmantošanu — Termiņš, kādā ir jāsamaksā šī atlīdzība, lai varētu tikt piemērota atkāpe — Īpašnieka iespēja izmantot 94. pantu — Pārkāpums

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/15

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 25. jūnija spriedums (Landgericht Mannheim (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH/Gerhard und Jürgen Vogel GbR, Jürgen Vogel, Gerhard Vogel

   (Lieta C-242/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopienas augu šķirņu aizsardzība - Regula (ES) Nr. 2100/94 - 14. pantā paredzētā atkāpe - Ievāktā produkta izmantošana, ko lauksaimnieki veic pavairošanas mērķiem bez īpašnieka atļaujas - Lauksaimnieku pienākums samaksāt taisnīgu atlīdzību par šo izmantošanu - Termiņš, kādā ir jāsamaksā šī atlīdzība, lai varētu tikt piemērota atkāpe - Īpašnieka iespēja izmantot 94. pantu - Pārkāpums)
   (2015/C 279/18)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Mannheim

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Saatgut–Treuhandverwaltungs GmbH

      Atbildētāji: Gerhard und Jürgen Vogel GbR, Jürgen Vogel, Gerhard Vogel

      Rezolutīvā daļa:

   Lai varētu tikt piemērota Padomes 1994. gada 27. jūlija Regulas (EK) Nr. 2100/94 par Kopienas augu šķirņu aizsardzību 14. pantā paredzētā atkāpe no pienākuma saņemt attiecīgās augu šķirnes aizsardzības tiesību īpašnieka atļauju, lauksaimniekam, kurš, līgumiski nevienojoties ar īpašnieku, ir izmantojis audzēšanā ievākto aizsargātās augu šķirnes pavairojamo materiālu (saimniecībā ievāktās sēklas), ir jāizpilda pienākums samaksāt taisnīgu atlīdzību, kas maksājama saskaņā ar minētā 14. panta 3. punkta ceturto ievilkumu, termiņā, kas beidzas tā tirdzniecības gada beigās, kurā šī izmantošana ir notikusi, proti, vēlākais līdz nākamajam 30. jūnijam pēc atkārtotās apsēšanas.

      (1)  OV C 303, 8.9.2014.


title: Lieta F-101/13: Prasība, kas celta 2013. gada 7. oktobrī — ZZ /EĀDD

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/41

         Prasība, kas celta 2013. gada 7. oktobrī — ZZ/EĀDD
   (Lieta F-101/13)
   2013/C 367/74
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — S. Orlandi, avocat)

      Atbildētājs: EĀDD (Eiropas Ārējās darbības dienests)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt iecēlējinstitūcijas 2012. gada 19. decembra lēmumu, kas stājās spēkā ar 2013. gada 1. jūliju, vairs nepiešķirt Civildienesta noteikumu X pielikuma 10. pantā paredzēto piemaksu par dzīves apstākļiem ierēdņiem, kas iecelti amatā Maurīcijas Republikā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, sākot no 2013. gada 1. jūlija pārtraukt piešķirt piemaksu par prasītāju dzīves apstākļiem Civildienesta noteikumu X pielikuma 10. panta izpratnē;

               —

               piespriest EĀDD atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-88/10: Tiesas 2010. gada 19. jūlija rīkojums ( Tribunale di Palermo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale/Seasoft Spa

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/27

      Tiesas 2010. gada 19. jūlija rīkojums (Tribunale di Palermo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale/Seasoft Spa

      (Lieta C-88/10) (1)

      ()
      (2010/C 288/50)
      Tiesvedības valoda — itāļu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 100, 17.04.2010.


title: Lieta T-127/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 11. decembra spriedumu lietā F-125/12 Sesma Merino /ITSB 2014. gada 21. februārī iesniedza Alvaro Sesma Merino

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/31

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 11. decembra spriedumu lietā F-125/12 Sesma Merino/ITSB 2014. gada 21. februārī iesniedza Alvaro Sesma Merino

   (Lieta T-127/14 P)
   2014/C 184/53
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs:
      Alvaro Sesma Merino (El Campello, Spānija) (pārstāvis – H. Tettenborn, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. decembra spriedumu lietā F-125/12 un izlemt atbilstoši prasītāja šajā tiesvedībā izvirzītajiem prasījumiem;

               —

               pakārtoti, tiesvedību pēc iepriekš minētā sprieduma atcelšanas nodot atpakaļ Civildienesta tiesai;

               —

               atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu (Appraisal Report) par 2011. gadu tā 2011. gada 1. februāra redakcijā, kā arī atbildētāja 2012. gada 2. februārī plkst. 14.51 nosūtīto e-pastu un 2012. gada 2. februārī plkst. 15.49 nosūtīto e-pastu, ciktāl tajos ITSB ir noteicis prasītāja mērķus laikposmam no 2011. gada 1. oktobra līdz 2012. gada 30. septembrim;

               —

               piespriest ITSB samaksāt prasītājam zaudējumu atlīdzību atbilstošā, pēc Vispārējās tiesas ieskata noteiktā apmērā par viņam nodarīto morālo un nemateriālo kaitējumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt visā tiesvedībā – tātad tiesvedībā Civildienesta tiesā, kā arī apelācijas tiesvedībā Vispārējā tiesā – radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkta pārkāpums:

                           —

                           apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka pretēji viedoklim, kas pausts pārsūdzētajā spriedumā, mērķu noteikšana pilnīgi noteikti esot tāds pasākums, kas tieši un individuāli skar attiecīgās personas juridisko statusu un tas var tieši ietekmēt konkrētu juridisko stāvokli;

                           —

                           šajā ziņā apelācijas sūdzības iesniedzējs tostarp apgalvo, ka Civildienesta tiesa tā vietā, lai pārbaudītu, vai mērķu noteikšana pati par sevi rada apelācijas sūdzības iesniedzējam saistošas tiesiskas sekas, kas būtu jāapstiprina jebkurā gadījumā, esot pārbaudījusi tikai to, vai mērķu noteikšana rada saistošas tiesiskas sekas attiecībā uz ierēdņa turpmāko novērtēšanu. Apelācijas sūdzības iesniedzējs pārmet, ka Civildienesta tiesa esot sajaukusi mērķu noteikšanu ar prasītāja novērtēšanu. Turklāt, ja ierēdnis visu gadu neatbilstošu mērķu dēļ būtu pakļauts, iespējams, neatbilstošiem darba apstākļiem, nepastāvot iespējai pret tiem iebilst, tas būtu pretrunā pienākumam ņemt vērā ierēdņu intereses un samērīguma principam, un līdz ar to tiesiskas valsts principam.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots ECPAK 6. panta 1. punktā un Pamattiesību hartas 47. pantā paredzēto pamattiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību pārkāpums:

                           —

                           apelācijas sūdzības iesniedzējs pārmet pamattiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā pārkāpumu saistībā ar pārbaudes pēc būtības neesamību. Viņš apgalvo, ka esot iebildis pret citu pamattiesību pārkāpumu un ka tāds pārkāpums vienmēr esot arī nelabvēlīgs pasākums Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkta izpratnē. Norāde uz vēlāka novērtējuma procedūru, pārkāpjot pamattiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots loģikas likumu pārkāpums:

                           —

                           šajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka mērķu noteikšanas kvalificēšana vienkārši par novērtējuma sagatavošanas darbību esot loģikas likumu pārkāpums.

                           —

                           tas pats attiecoties uz Vispārējās tiesas izklāstu, atbilstoši kuram, ievērojot konkrētus priekšnoteikumus, arī mērķi var vērtēt kā nelabvēlīgu pasākumu Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkta izpratnē. Taču tieši šo priekšnoteikumu pārbaude esot pamatotības pārbaude. Tādējādi, lai gan Vispārējā tiesa attiecībā uz civildienestu atzīstot tiesību aizsardzības līdzekļu nepieciešamību, pēc tam tā tomēr tos nekonsekventi noliedzot kā nepieņemamus.


title: Lieta C-79/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 8. augusta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Maltas Republika

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/34

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 8. augusta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Maltas Republika
   (Lieta C-79/07) (1)

   (2007/C 297/63)

      Tiesvedības valoda — maltiešu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 82, 14.4.2007.


title: Lieta C-275/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Sigmaringen2005. gada 12. maija lēmumu lietā Alois Kibler jun. pret Land Baden-Württemberg (personas, kas iestājušās lietā: Manfred Ott un Konrad Leiprecht)

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Sigmaringen2005. gada 12. maija lēmumu lietā Alois Kibler jun. pret Land Baden-Württemberg (personas, kas iestājušās lietā: Manfred Ott un Konrad Leiprecht)
   (Lieta C-275/05)
   (2005/C 229/14)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Verwaltungsgericht Sigmaringen (Sigmaringenas administratīvā tiesa) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 12. maija lēmumu lietā Aloizs Kiblers jun. [Alois Kibler jun.] pret Land Baden-Württemberg (personas, kas iestājušās lietā: Manfreds Ots [Manfred Ott] un Konrāds Leiprehts [Konrad Leiprecht]) un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 6. jūlijā.

      Verwaltungsgericht Sigmaringen lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas paredz, ka, nododot atpakaļ iznomātu saimniecības daļu, piena ražošanai izmantotais nomnieka saimniecības platību attiecīgais references daudzums tiek nodots atpakaļ iznomātājam arī tad, ja iznomātājs nodošanas laikā vairs nav piena ražotājs, tas neplāno atsākt piena ražošanu un neplāno iznomāt to citam piena ražotājam, ir saderīgs ar 7. panta 1. punktu Regulā (EEK) Nr. 857/84 (1), kas grozīta ar Regulu (EEK) Nr. 590/85 (2), un ar Regulas (EEK) Nr. 1546/88 (3) 7. panta 2., 3. un 4. punktu?

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša — vai dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas paredz, ka nomas tiesisko attiecību izbeigšanas gadījumā references daudzumu pilnībā saglabā saimniecības daļas nomnieks, ir saderīgs ar 7. panta 1. punktu Regulā (EEK) Nr. 857/84, kas grozīta ar Regulu (EEK) Nr. 590/85, un ar Regulas (EEK) Nr. 1546/88 7. panta 4. punktu, pat ja noma brīvprātīgi ir izbeigta?

      (1)  OV L 90, 13. lpp.

      (2)  OV L 68, 1. lpp.

      (3)  OV L 139, 12. lpp.


title: Lieta T-307/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 21. janvāra spriedums — Hansgrohe /ITSB ( AIRSHOWER ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes AIRSHOWER reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/23

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 21. janvāra spriedums — Hansgrohe/ITSB (“AIRSHOWER”)
   (Lieta T-307/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “AIRSHOWER’ reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2009/C 55/41)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hansgrohe AG, Schiltach (Vācija) (pārstāvji — S. Weidert un J. Zehnsdorf, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji G. Schneider, vēlāk G. Schneider un S. Schäffner)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 31. maija lēmumu lietā R 1281/2006-1 attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “AIRSHOWER” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Hansgrohe AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 235, 6.10.2007.


title: Lieta T-8/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Bank Kargoshaei u.c./Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Tiesiskā paļāvība — Pieņemto ierobežojošo pasākumu pārskatīšana — Kļūda vērtējumā — Vienlīdzīga attieksme — Juridiskais pamats — Būtiskas formas prasības — Samērīgums — Tiesības uz īpašumu)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/31

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Bank Kargoshaei u.c./Padome
   (Lieta T-8/11) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Tiesiskā paļāvība - Pieņemto ierobežojošo pasākumu pārskatīšana - Kļūda vērtējumā - Vienlīdzīga attieksme - Juridiskais pamats - Būtiskas formas prasības - Samērīgums - Tiesības uz īpašumu)
   2013/C 325/52
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Bank Kargoshaei (Teherāna, Irāna), Bank Melli Iran Investment Company (Teherāna), Bank Melli Iran Printing and Publishing Company (Teherāna), Cement Investment & Development Co. (Teherāna), Mazandaran Cement Company (Teherāna), Melli Agro–chemical Company (Teherāna) un Shomal Cement Co. (Teherāna) (pārstāvji — sākotnēji L. Defalque un S. Woog, vēlāk L. Defalque un C. Malherbe, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop un R. Liudvinaviciute–Cordeiro)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Erlbacher un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība daļēji atcelt Padomes 2010. gada 25. oktobra Lēmumu 2010/644/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 281, 81. lpp.), Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV L 281, 1. lpp.), Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP (OV L 319, 71. lpp.), Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 11. lpp.), un Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp) un, otrkārt, prasība atcelt jebkuru turpmāko regulu vai lēmumu, kas būs spēkā pēc mutvārdu procesa noslēguma un ar ko tiks papildināti vai grozīti apstrīdētie tiesību akti

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Bank Kargoshaei, Bank Melli Iran Investment Company, Bank Melli Iran Printing and Publishing Company, Cement Investment & Development Co., Mazandaran Cement Company, Melli Agro–chemical Company un Shomal Cement Co tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 72, 5.3.2011.


title: Lieta C-329/11: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 6. decembra spriedums ( Cour d'appel de Paris (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Alexandre Achughbabian/Préfet du Val-de-Marne (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Direktīva 2008/115/EK — Kopīgi standarti un procedūras attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi — Valsts tiesiskais regulējums, kurā neatļautas uzturēšanās gadījumā ir paredzēts brīvības atņemšanas sods un naudas sods)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/12

         Tiesas (virspalāta) 2011. gada 6. decembra spriedums (Cour d'appel de Paris (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Alexandre Achughbabian/Préfet du Val-de-Marne

   (Lieta C-329/11) (1)

   (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Direktīva 2008/115/EK - Kopīgi standarti un procedūras attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi - Valsts tiesiskais regulējums, kurā neatļautas uzturēšanās gadījumā ir paredzēts brīvības atņemšanas sods un naudas sods)
   2012/C 32/20
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Paris

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Alexandre Achughbabian

      Atbildētājs: Préfet du Val-de-Marne

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour d'appel de Paris — Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV L 348, 98. lpp.), interpretācija — Valsts tiesību akta atbilstība, kurā ir trešās valsts valstspiederīgajam paredzēts piemērot brīvības atņemšanas sodu tāpēc vien, ka valsts teritorijā tas ieceļojis vai uzturējies nelikumīgi — Aizturēšana izraidīšanas nolūkos — Iespējami nelikumīga aizturēšana

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīva 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, ir interpretējama tādējādi, ka tā

               —

               nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā par nelikumīgu uzturēšanos ir paredzēti kriminālsodi, tiktāl, ciktāl tajā ir atļauta brīvības atņemšana tādam trešās valsts valstspiederīgajam, kam, kaut arī viņš nelikumīgi uzturas minētās dalībvalsts teritorijā un nav gatavs brīvprātīgi pamest šo teritoriju, nav tikuši piemēroti šīs direktīvas 8. pantā paredzētie piespiedu līdzekļi un attiecībā uz kuru — gadījumā, ja viņš tiek turēts apsardzībā, lai sagatavotu un īstenotu viņa izraidīšanu — nav beidzies maksimālais šīs turēšanas apsardzībā termiņš, un

               —

               pieļauj šādu tiesisko regulējumu tiktāl, ciktāl tajā ir atļauta brīvības atņemšana tādam trešās valsts valstspiederīgajam, kam ir tikusi piemērota minētajā direktīvā paredzētā atgriešanas procedūra un kas nelikumīgi uzturas minētajā teritorijā, kaut arī nepastāv pamatots iemesls tam, lai viņš neatgrieztos.

      (1)  OV C 298, 08.10.2011.


title: Lieta T-286/07: Prasība, kas celta 2007. gada 24. jūlijā — Torres de Anguix /ITSB ( TORRES de ANGUIX )

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/16

         Prasība, kas celta 2007. gada 24. jūlijā — Torres de Anguix/ITSB (“TORRES de ANGUIX”)
   (Lieta T-286/07)
   (2007/C 235/30)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Miguel Torres, S.A., Barselona (Spānija) (pārstāvji — E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino un A. Castán Pérez-Gómez, abogados)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Torres de Anguix, S.L.

   Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju otrās padomes 2007. gada 2. maija lēmumu lietā R-707/2006-2;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Torres de Anguix, S.L.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “TORRES de ANGUIX” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 33., 35. un 39. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3.283.652)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “TORRES” (Kopienas preču zīme Nr. 1.752.526) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē, un vairākas citas Kopienas, valsts un starptautiskas preču zīmes, kurās ietverts elements “TORRES” — viens pats vai kopā ar citiem vārdiem vai grafiskiem attēliem

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus un noraidīt pieteiktās preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: apmierināt apelācijas sūdzību un atcelt apstrīdēto lēmumu, ar ko noraidīta reģistrācijai pieteiktā preču zīme

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo pastāv konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-292/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 11. jūnijā iesniedza Landgericht Regensburg (Vācija) — G/Cornelius de Visser

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 11. jūnijā iesniedza Landgericht Regensburg (Vācija) — G/Cornelius de Visser

   (Lieta C-292/10)
   ()
   2010/C 346/38
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Regensburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: G

      Atbildētājs: Cornelius de Visser

      Prejudiciālie jautājumi

               a)

               Vai 6. panta 1. punkta pirmās daļas pirmais pusteikums Līgumā par Eiropas Savienību, Lisabonas līguma redakcijā (turpmāk tekstā — “LES”) kopā ar 47. panta otrās daļas pirmo teikumu Eiropas Savienības pamattiesību hartā (turpmāk tekstā — “ES Harta”) (1) vai citām Eiropas tiesību normām nepieļauj tā saukto publisko izsniegšanu saskaņā ar valsts tiesībām (atbilstoši Vācijas Zivilprozessordnung [Civilprocesa kodeksa] 185.–188. pantam uz vienu mēnesi izliekot paziņojumu par izsniegšanu pie tās tiesas ziņojumu dēļa, kura atbildīga par izsniegšanu), ja pretējais lietas dalībnieks civilprāvā (kura sākas) savā tīmekļa vietnē norāda adresi Eiropas Savienības teritorijā (turpmāk tekstā — “Savienības teritorija”), tomēr, tā kā atbildētājs tur neuzturas, izsniegšana nav iespējama, un arī citādi nav nosakāms, kur atbildētājs attiecīgajā brīdī uzturas?

               b)

               Ja atbilde uz 2. punkta a) apakšpunktā ietverto jautājumu ir apstiprinoša:

                           vai valsts tiesai saskaņā ar līdzšinējo EKT judikatūru (nesen lietā C-341/08; Vācijā nodrukāts [laikrakstā] Neue Juristische Wochenschrift 2010, 587.-592. lpp.) ir jāatsakās piemērot valsts normas, kurās atļauta publiska izsniegšana, arī tad, ja valsts tiesībās šādas atteikšanās pilnvaras ir atzītas tikai (Vācijas) Federālajai Konstitucionālajai tiesai[;]
                           un

                           vai prasītājai vajadzētu tiesai paziņot jaunu atbildētāja adresi, kurā var veikt izsniegšanu, lai prasība tiktu izsniegta no jauna, ļaujot tai īstenot savas tiesības, jo saskaņā ar valsts tiesībām bez publiskas izsniegšanas un, nezinot atbildētāja uzturēšanās vietu, nav iespējams īstenot procesu?

               c)

               Ja atbilde uz 2. punkta a) apakšpunktā ietverto jautājumu ir noliedzoša, — vai šajā lietā pieņemt aizmugurisku spriedumu saskaņā ar Vācijas Zivilprozessordnung 331. pantu, tātad, izpildes rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) 805/2004, ar ko izveido Eiropas izpildes rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem (turpmāk tekstā — “Regula 805/2004”), — tiktāl, ciktāl ir prasīts piespriest samaksāt morālā kaitējuma atlīdzību vismaz EUR 20 000,00 apmērā, kā arī procentus un advokāta izmaksas EUR 1 419,19 apmērā, kā arī procentus, — nepieļauj 26. panta 2. punkts Padomes 2000. gada 22. decembra Regulā (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (turpmāk tekstā — “Regula 44/2001”) (2)?
               Ikviens no turpmākajiem jautājumiem ir uzdots ar nosacījumu, ka prasītāja atbilstoši EKT atbildēm uz 2. punktā, no a) līdz c) apakšpunktam ietvertajiem jautājumiem var turpināt prāvu[.]

               d)

               Vai Regula 44/2001, ņemot vērā tās 4. panta 1. punktu [un] 5. panta 3. punktu, ir piemērojama arī gadījumos, kad atbildētājam civilprocesā par tīmekļa vietnes administrēšanu var piespriest darbības izbeigšanu, informācijas sniegšanu un morālā kaitējuma atlīdzību, lai gan viņš (iespējams) ir Savienības pilsonis LES 9. panta otrā teikuma nozīmē, tomēr viņa uzturēšanās vieta nav zināma, un tādējādi arī ir domājams, bet nekādā ziņā nav droši, ka viņš šobrīd uzturas ārpus Savienības teritorijas un arī ārpus pārējās teritorijas, kurā piemērojama Konvencija par jurisdikciju un spriedumu izpildi civillietās un komerclietās, kas noslēgta Lugāno 1988. gada 16. septembrī (turpmāk tekstā — “Lugāno Konvencija”), kā arī nav zināma precīza tā servera atrašanās vieta, kurā tīmekļa vietne saglabāta, tomēr tā acīmredzot ir Savienības teritorijā?

               e)

               Ja šajā lietā ir piemērojama Regula 44/2001, — vai frāze “viet[a] […], kur kaitējums […] varējis notikt”, kas ietverta Regulas 44/2001 5. panta 3. punktā, tīmekļa vietnes satura dēļ (draudoša) personisko tiesību aizskāruma gadījumā ir interpretējama tādējādi,
               ka attiecīgā persona (turpmāk tekstā — “prasītāja”) prasību par darbības izbeigšanu, informācijas sniegšanu un zaudējumu atlīdzību pret tīmekļa vietnes operatoru (turpmāk tekstā — “atbildētājs”) — neatkarīgi no tā, kur (Savienības teritorijā vai ārpus tās) tas ir reģistrēts,– var celt jebkuras dalībvalsts tiesā, kurā ir iespējams piekļūt tīmekļa vietnei,
               vai arī
               priekšnoteikums tam, lai jurisdikcija būtu tās dalībvalsts tiesām, kurā atbildētājs nav reģistrēts vai par kuru nav nekādu pieturas punktu, ka atbildētājs uzturētos tās teritorijā, ir tāds, ka papildus tehniskai iespējai piekļūt tīmekļa vietnei starp strīdīgo saturu vai tīmekļa vietni un šo tiesas valsti ir jāpastāv īpašai saiknei (saikne ar valsti)?

               f)

               Ja ir nepieciešama šāda īpaša saikne ar valsti, — kādi kritēriji nosaka šīs saiknes pastāvēšanu?
               Vai [šī saikne] ir atkarīga no tā, vai strīdīgās tīmekļa vietnes operators bija paredzējis strīdīgo tīmekļa vietni (arī) tiesas valsts interneta lietotājiem, vai arī pietiek ar to, ka tīmekļa vietnē uzrādītajai informācijai, kurai ir iespējams piekļūt, ir objektīva saikne ar tiesas valsti, tādējādi, ka apstākļos, kādi ir konkrētajā lietā, it īpaši strīdīgās tīmekļa vietnes satura dēļ, tiesas valstī faktiski ir varējis rasties vai var rasties konflikts starp pretējām interesēm — prasītājas interesēm aizstāvēt savas personiskās tiesības un tīmekļa vietnes operatora interesēm veidot savu tīmekļa vietni —, vai arī [interešu konflikts] ir radies tādējādi, ka viens vai vairāki tās personas paziņas, kuras personiskās tiesības ir aizskartas, ir uzzinājuši tīmekļa vietnes saturu?

               g)

               Vai šādas saiknes pastāvēšana ir atkarīga no tā, cik reizes strīdīgā tīmekļa vietne ir tikusi apskatīta tiesas valstī?

               h)

               Tad, ja, ņemot vērā atbildes uz iepriekšējiem jautājumiem, prasība ir iesniedzējtiesas jurisdikcijā, — vai tiesību principi, [kuri noteikti] EKT 1995. gada 7. marta spriedumā lietā C-68/93 (Vācijā nodrukāts [laikrakstā] Neue Juristische Wochenschrift 1995, 1881.–1883. lpp.), ir spēkā arī iepriekš izklāstītajā lietā?

               i)

               Ja jurisdikcijas apstiprināšanai nav vajadzīga īpaša saikne ar valsti vai ja tam pietiek ar pieņēmumu, ka strīdīgajai informācijai ir objektīva saikne ar tiesas valsti tāpēc, ka apstākļos, kādi ir konkrētajā lietā, it īpaši strīdīgās tīmekļa vietnes satura dēļ, tiesas valstī faktiski ir varējis rasties vai var rasties konflikts starp pretējām interesēm, vai arī [interešu konflikts] ir radies tādējādi, ka viens vai vairāki tās personas paziņas, kuras personiskās tiesības ir aizskartas, ir uzzinājuši tīmekļa vietnes saturu, un var pieņemt, ka īpašā saikne ar valsti pastāv, nenosakot minimumu tam, cik reizes strīdīgais tīmekļa vietnes saturs ir apskatīts tiesas valstī; vai arī Regula 44/2001 šajā lietā vispār nav piemērojama:
               vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvas 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (turpmāk tekstā — “Direktīva par elektronisko tirdzniecību”) (3) 3. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šiem noteikumiem ir piešķirams kolīziju normu raksturs tādā nozīmē, ka arī civiltiesību jomā tie paredz, ka valsts kolīziju normu vietā ir jāpiemēro tikai izcelsmes valstī spēkā esošās tiesības,
               vai
               šīs normas ir uzskatāmas par materiālo tiesību korekciju, ar kuras palīdzību tiek mainīts atbilstoši valsts kolīziju normām par piemērojamām atzīto materiālo tiesību saturs un tiek piemērotas tikai izcelsmes valsts tiesības?

               j)

               Gadījumā, ja Direktīvas par elektronisko tirdzniecību 3. panta 1. un 2. punktam ir kolīziju normu raksturs:
               vai minētie noteikumi paredz tikai to, ka ir piemērojamas tikai izcelsmes valstī spēkā esošās materiālās tiesības, vai arī to, ka tiek piemērotas tajā spēkā esošās kolīziju normas un līdz ar to izcelsmes valsts tiesībās ir iespējama norāde [renvoi] uz galamērķa valsts tiesībām?

               k)

               Gadījumā, ja Direktīvas par elektronisko tirdzniecību 3. panta 1. un 2. punktam ir kolīziju normu raksturs:
               vai, nosakot pakalpojumu sniedzēja reģistrācijas vietu, ir jāpamatojas uz tā (iespējamo) pašreizējo uzturēšanās vietu, uz uzturēšanās vietu brīdī, kad sākās prasītājas fotogrāfiju publicēšana, vai uz (iespējamo) tā servera atrašanās vietu, kurā tīmekļa vietne saglabāta?

      (1)  OV L 303, 1. lpp.

      (2)  OV L 12, 1. lpp.

      (3)  OV L 178, 1. lpp.


title: Lieta C-338/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 19. septembrī ierosināja Le Front National, M. F. Stirbois, B. Gollnisch, C. Lang, J. C. Martinez, Ph. Claeys, K. Dillen un M. Borghezio, par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 11. jūlija rīkojumu lietā T-17/04 Le Front National e.a. pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi

text:
               10.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/9

         Apelācija, ko 2005. gada 19. septembrī ierosināja Le Front National, M. F. Stirbois, B. Gollnisch, C. Lang, J. C. Martinez, Ph. Claeys, K. Dillen un M. Borghezio, par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 11. jūlija rīkojumu lietā T-17/04 Le Front National e.a. pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi
   (Lieta C-338/05 P)
   (2005/C 315/16)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 19. septembrī izskatīšanai ir iesniegta Le Front National, ko pārstāv W. de Saint-Just, advokāts, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 11. jūlija rīkojumu lietā T-17/04 Le Front National e.a., pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir atcelt apstrīdēto 2005. gada 11. jūlija rīkojumu ar visām no tā izrietošajām tiesiskajām sekām.
   Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāju, politiskās partijas Le Front National un Eiropas Parlamenta deputātu no dažādiem valsts politiskajiem grupējumiem (Front National, Lega Nord, Vlaams Blok), Pirmās instances tiesā prasīja atzīt par spēkā neesošu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Regulu (EK) Nr. 2004/2003 par noteikumiem, kas attiecas uz Eiropas līmeņa politiskajām partijām un to finansēšanu (1), jo īpaši tās nelikumības dēļ, vienlīdzības, caurskatāmības, politikas plurālisma un subsidiaritātes principa pārkāpuma dēļ, kā arī sakarā ar aizdomām par procesuālo pilnvaru nepareizu izmantošanu.
   Pirmās instances tiesa apstrīdētajā 2005. gada 11. jūlija rīkojumā, nosprieda vispirms (48. punkts), ka apstrīdētā regula skar Le Front National tieši. Pirmās instances tiesa nosprieda (52. punkts) arī, ka prasītājus deputātus apstrīdētā regula neskar tieši. Tomēr ir acīmredzami, ka šie ievēlētie deputāti ar to darbību un līdzdalību savā politiskajā partijā atšķiras no “visiem citiem pilsoņiem”. Līdz ar to viņi var apstrīdēt tiesību aktu, kas skar tā politiskā grupējuma tiesības un regulējumu, pie kura tie pieder. Tomēr Pirmās instances tiesa nosprieda (66. punkts), ka apstrīdētā regula Le Front National neskar individuāli.
   Tādējādi Pirmās instances tiesa pievienojās Eiropas Parlamenta argumentācijai, saskaņā ar kuru Regulas Nr. 2004/2003 4. pantam nav tiešas piemērojamības un “līdz ar to, Regulai Nr. 2004/2003 nav tiešas iedarbības uz Le Front National”.
   Tomēr regulas 13. pants paredz: “šīs regulas 4. līdz 10. pantu piemēro no dienas, kad atklāj pirmo sesiju pēc Eiropas Parlamenta vēlēšanām 2004. gada jūnijā.” Ņemot vērā to, ka Le Front National Eiropas vēlēšanās savus sarakstus ir iesnidzis visos lielajos Francijas reģionos, un nav šaubu par to, ka tā plašās klātesamības Francijā dēļ tās deputāti tiks ievēlēti, tas, ka Le Front National tiks pārstāvēta Eiropas Parlamentā, nav nedz pārspīlējums, nedz “spekulācija”. No šāda viedokļa regula “par noteikumiem, kas attiecas uz Eiropas līmeņa politiskajām partijām un to finansēšanu” skar šo partiju tieši.

      (1)  OV L 297, 1. lpp.


title: Lieta T-719/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 28. septembra spriedumu lietā F-73/14 2015. gada 8. decembrī iesniedza LP

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/37

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 28. septembra spriedumu lietā F-73/14 2015. gada 8. decembrī iesniedza LP

   (Lieta T-719/15 P)
   (2016/C 059/43)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: LP (Hāga, Nīderlande) (pārstāvis – M. Velardo, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Policijas birojs (Eiropols)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt 2015. gada 28. septembra rīkojumu lietā F-73/14 un lietā pieņemt nolēmumu vai arī nosūtīt lietu atpakaļ Civildienesta tiesai;

               —

               piespriest Eiropolam segt tiesāšanās izdevumus abās tiesvedībās.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza vienu vienīgu pamatu, norādot, ka pārsūdzētajā rīkojumā ir pieļautas vairākas kļūdas tiesību piemērošanā un tas esot pretrunā Eiropas Savienības tiesībām, proti, attiecībā uz pienākumu norādīt pamatojumu, rūpības pienākumu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā.


title: Lieta C-86/09: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 10. jūnija spriedums ( VAT and Duties Tribunal, Manchester (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Future Health Technologies Ltd/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs (Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — Atbrīvojumi no nodokļa — 132. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Slimnīcas un medicīniskā aprūpe, kā arī ar tām cieši saistītas darbības — Medicīniskās aprūpes sniegšana, darbojoties medicīniskās vai paramedicīniskās profesijās — Nabassaites asiņu ieguve, analīze un apstrāde — Cilmes šūnu uzglabāšana — Iespējama medicīniska izmantošana nākotnē — Darījumi, ko veido virkne elementu un darbību)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/11

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 10. jūnija spriedums (VAT and Duties Tribunal, Manchester (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Future Health Technologies Ltd/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

   (Lieta C-86/09) (1)

   (Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - Atbrīvojumi no nodokļa - 132. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Slimnīcas un medicīniskā aprūpe, kā arī ar tām cieši saistītas darbības - Medicīniskās aprūpes sniegšana, darbojoties medicīniskās vai paramedicīniskās profesijās - Nabassaites asiņu ieguve, analīze un apstrāde - Cilmes šūnu uzglabāšana - Iespējama medicīniska izmantošana nākotnē - Darījumi, ko veido virkne elementu un darbību)
   2010/C 221/18
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      VAT and Duties Tribunal, Manchester

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Future Health Technologies Ltd

      Atbildētājs: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — VAT and Duties Tribunal, Manchester — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta interpretācija — Atbrīvojums no nodokļa — “Slimnīcas un medicīniskās aprūpes, kā arī ar tām cieši saistītu darbību” un “medicīniskās aprūpes sniegšanas” jēdzieni — No jaundzimušo nabassaites iegūtu asiņu un cilmes šūnu iegūšanas, transportēšanas, pārbaudes un uzglabāšanas pakalpojumi, lai tās nākotnē izmantotu ārstnieciskiem nolūkiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               ja darbību, kuras ietver no jaundzimušo nabassaites asinīm iegūtu paraugu nosūtīšanu, kā arī šo asiņu analīžu veikšanu un apstrādi, un vajadzības gadījumā šajās asinīs esošo cilmes šūnu uzglabāšanu iespējamai medicīniskai izmantošanai nākotnē, mērķis ir tikai nodrošināt, ka ir pieejami īpaši resursi nezināmā gadījumā, ja būtu nepieciešama ārstēšana, bet šo pakalpojumu kā tādu mērķis nav diagnosticēt, ārstēt un iespējamā apjomā izārstēt slimības vai veselības anomālijas, uz šādām darbībām, skatītām kopā vai atsevišķi, neattiecas ne frāze “slimnīcas un medicīniskā aprūpe” Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta b) apakšpunktā, ne frāze “medicīniskās aprūpes sniegšana” šīs direktīvas 132. panta 1. punkta c) apakšpunktā. Attiecībā uz nabassaites asiņu analīžu veikšanu citādi tas būtu tikai tad, ja šo analīžu veikšanas mērķis būtu noteikt medicīnisko diagnozi, kas vajadzības gadījumā ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

               2)

               ar “slimnīcas un veselības aprūpi”“cieši saistītu” darbību jēdziens Direktīvas 2006/112 132. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neietver tādas darbības kā pamata tiesvedībā aplūkotās — no jaundzimušo nabassaites asinīm iegūtu paraugu nosūtīšana, kā arī šo asiņu analīžu veikšana un apstrāde, un vajadzības gadījumā šajās asinīs esošo cilmes šūnu uzglabāšana iespējamai medicīniskai izmantošanai nākotnē —, ar ko šīs darbības ir tikai iespējams saistītas un kas vēl nav veikta, uzsākta vai plānota.

      (1)  OV C 102, 01.05.2009.


title: Lieta F-78/07: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 21. aprīļa rīkojums — Boudova  u.c./Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Iecelšana amatā — Klasificēšana pakāpē — Palīgdarbinieki, kas iecelti par ierēdņiem — Konkursi, kas izsludināti pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā — Nelabvēlīgs akts — Prasības pieņemamība)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/61

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 21. aprīļa rīkojums — Boudova u.c./Komisija
   (Lieta F-78/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Iecelšana amatā - Klasificēšana pakāpē - Palīgdarbinieki, kas iecelti par ierēdņiem - Konkursi, kas izsludināti pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā - Nelabvēlīgs akts - Prasības pieņemamība)
   (2008/C 223/115)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Stanislava Boudova u.c., Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvis — M. A. Lucas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un G. Berscheid)
   Priekšmets
   Prasība atcelt lēmumu, kurā noraidīti lūgumi pārskatīt prasītāju, agrāko palīgdarbinieku, kas pēc veiksmīgas piedalīšanās vispārējos konkursos B5/B4 pakāpei iecelti par ierēdņiem, klasifikāciju pakāpē — Prasība par zaudējumu atlīdzību
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 247, 20.10.2007., 42. lpp.


title: Lieta C-355/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 28. jūnijā iesniedza Conseil d'État (Francija) – Christian Picart/Ministre des finances et des comptes publics

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/36

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 28. jūnijā iesniedza Conseil d'État (Francija) – Christian Picart/Ministre des finances et des comptes publics

   (Lieta C-355/16)
   (2016/C 335/48)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Christian Picart

      Atbildētājs: Ministre des finances et des comptes publics

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai brīvība veikt uzņēmējdarbību kā pašnodarbinātajam, kā tā ir definēta 1999. gada 21. jūnijā līguma 1. un 4. pantos un tā I pielikuma 12. pantā var tikt uzskatīta par ekvivalentu brīvībai veikt uzņēmējdarbību, kas Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 43. pantā, kas ir pārtapis par Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. pantu, ir garantēta pašnodarbinātām personām?

               2)

               Šādā gadījumā, ņemot vērā līguma 16. panta noteikumus, vai ir piemērojama no 2006. gada 7. septembra sprieduma lietā C-470/04 izrietošā judikatūra, kas pieņemta pēc šī līguma spēkā stāšanās, gadījumā, ja dalībvalsts pilsonis, kas ir pārcēlis savu dzīvesvietu uz Šveici, tikai patur kapitāldaļas, kas viņam piederēja šīs dalībvalsts likumiem pakļautajās sabiedrībās, un kas viņam deva noteiktu ietekmi uz šo sabiedrību lēmumiem un ļāva noteikt to darbības, neapgalvojot, ka viņš Šveicē ir iecerējis strādāt kā pašnodarbinātais citādākā veidā nekā dalībvalstī, kuras pilsonis viņš ir, un kas izpaudās kā šo kapitāldaļu pārvaldīšana?

               3)

               Gadījumā, ja šīs tiesības nebūtu ekvivalentas brīvībai veikt uzņēmējdarbību, vai tās būtu interpretējamas tādā pašā veidā, kā Eiropas Savienības Tiesa ir interpretējusi brīvību veikt uzņēmējdarbību savā 2006. gada 7. septembra spriedumā lietā C-470/04?


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 13. jūlijā lietā T-40/03 Julián Murúa Entrena pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “Julián Murúa Entrena”, reģistrācijas pieteikums — Spānijas un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “MURÚA” īpašnieka iebildumi — Reģistrācijas atteikums — Relatīvs atteikuma pamatojums — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Personvārds)

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/14

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 13. jūlijā
   lietā T-40/03 Julián Murúa Entrena pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “Julián Murúa Entrena”, reģistrācijas pieteikums - Spānijas un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “MURÚA” īpašnieka iebildumi - Reģistrācijas atteikums - Relatīvs atteikuma pamatojums - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Personvārds)
   (2005/C 229/27)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Lietā T-40/03 Hulians Murua Entrens [Julián Murúa Entrena], ar dzīvesvietu Elsjego [Elciego] (Spānija), ko pārstāv I. Temiņs o Senisjeross [I. Temiño Ceniceros], advokāts, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji — I. de Medrano Kavaljero [I de Medrano Caballero] un G. Šneiders [G. Schneider]), otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks un persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā — Bodegas Murúa, SA, par prasību par ITSB Apelāciju otrās padomes 2002. gada 9. decembra lēmumu (lieta R 599/1999-2) attiecībā uz iebildumu procesu starp Bodegas Murúa, SA un Hulianu Murua Entrenu Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs I. Legāls [H. Legal], tiesneši P. Mengoci [P. Mengozzi] un I. Višņevska-Bjalecka [I. Wiszniewska-Białecka], sekretārs H. Palasio Gonsaless [J. Palacio González], galvenais administrators, 2005. gada 13. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 101, 26.04.2003.


title: Tiesas (piektā palāta) 2004. gada 28. jūnija rīkojums lietā C-445/02 P Glaverbel SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITBS) (Apelācija — Regula (EK) Nr. 40/94 — Kopienas preču zīme — Uz preces virsmas izvietots ornaments — Absolūta atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/17

      TIESAS

   (piektā palāta)
   2004. gada 28. jūnija
   rīkojums lietā C-445/02 P Glaverbel SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITBS) (1)

   (Apelācija - Regula (EK) Nr. 40/94 - Kopienas preču zīme - Uz preces virsmas izvietots ornaments - Absolūta atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība)
   (2004/C 228/33)
   Tiesvedības valoda: angļu
   Lietā C-445/02 P: par Glaverbel SA, Brisele (Beļģija), kuru pārstāv S. Möbus, advokāts) – par apelāciju par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2002. gada 9. oktobra spriedumu lietā Glaverbel pret ITSB (stikla plašu virsma) (T-36/01, Rec. II-3887. lpp.), nolūkā atcelt spriedumu tā daļā, kur Pirmās instances tiesa nolēma, ka Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (Preču zīmes, paraugi un modeļi) Pirmā Apelāciju padome ar savu 2000. gada 30. novembra lēmumu atteikt kā Kopienas preču zīmi reģistrēt uz stikla precēm izvietojamu ornamentu (lieta R 137/2000-1) nav pārkāpusi Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b. apakšpunktu (OV L 11, 1994., 1. lpp.), otra puse lietā ir Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITBS), ko pārstāv G. Schneider un R. Thewlis, pārstāvji, kas bija atbildētājs lietu izskatot pirmajā instancē, Tiesa, piektā palāta, (šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs, C. Gulmann (referents), tiesneši R. Silva de Lapuerta un J. Makarczyk, ģenerāladvokāts F.G. Jacobs, sekretārs R.Grass), 2004. gada 28. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Apelāciju noraidīt.

               2)

               Piespriest Glaverbel SA atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 31, 8. 2. 2003.