title: Lieta C-85/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 20. februārī iesniedza Cour de cassation (Francija) — sabiedrība Landsbanki Islands HF/Kepler Capital Markets SA, Frédéric Giraux

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 20. februārī iesniedza Cour de cassation (Francija) — sabiedrība Landsbanki Islands HF/Kepler Capital Markets SA, Frédéric Giraux

   (Lieta C-85/12)
   2012/C 118/30
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: sabiedrība Landsbanki Islands HF

      Atbildētāji: Kepler Capital Markets SA, Frédéric Giraux

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Direktīvas 2001/24/EK par kredītiestāžu reorganizāciju un likvidāciju (1) 3. un 9 pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādi kā no Islandes 2009. gada 15. aprīļa Likuma Nr. 44/2009 izrietošie kredītiestādes reorganizācijas vai likvidācijas pasākumi ir uzskatāmi par administratīvās vai tiesu iestādes pieņemtiem pasākumiem šo pantu izpratnē?

               2.

               Vai Direktīvas 2001/24 32. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to nav saderīga tādas valsts tiesību normas kā Islandes 2002. gada 20. decembra Likuma 98. pants, ar kuru pēc moratorija stāšanās spēkā tiek aizliegta vai apturēta jebkāda tiesvedība tiesā pret kredītiestādi, spēkā esamība attiecībā uz citā dalībvalstī pirms moratorija pasludināšanas pieņemtiem drošības pasākumiem?

      (1)  Eiropas 2001. gada 4. aprīļa Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/24/EK par kredītiestāžu reorganizāciju un likvidāciju (OV L 125, 15. lpp.)


title: Lieta T-196/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 5. marta spriedumu lietā F-97/13 Gyarmathy/FRA 2016. gada 24. novembrī iesniedza Valéria Anna Gyarmathy

text:
               20.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/28

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 5. marta spriedumu lietā F-97/13 Gyarmathy/FRA 2016. gada 24. novembrī iesniedza Valéria Anna Gyarmathy

   (Lieta T-196/15 P)
   (2017/C 086/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Valéria Anna Gyarmathy (Györ, Ungārija) (pārstāvis – A. Cech, lawyer)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu un pilnībā pamierināt pirmajā instancē izvirzītos prasījumus;

               —

               piespriest otrai lietas dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota pierādījumu sagrozīšana un būtiskas kļūdas Civildienesta tiesas faktu vērtējumā attiecībā uz jautājumu par paziņojuma par vakanci teksta neievērošanu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa savā spriedumā pretēji prasītājas tiesībām uz taisnīgu tiesu atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantam un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta 1. punktam nav norādījusi atbilstošu pamatojumu jautājumos saistībā ar atlases procedūru.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa nav noteikusi tālākos procesuālos pasākumus, kuri ļautu prasītājai pamatot tās prasību saistībā ar neitralitātes, objektivitātes vai neatkarības trūkumu atlases procedūrā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot par nepieņemamu prasītājas prasījumu pirmajā instancē attiecībā uz attiecīgās vakances aizpildīšanu, pamatojoties uz to, ka šis prasījums netika izvirzīts pirmstiesas procesā.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot par nepieņemamu prasītājas prasījumu pirmajā instancē par atlases komitejas sastāva prettiesiskumu un nediskriminācijas dzimuma dēļ principa pārkāpumu, jo šis prasījums netika izvirzīts pirmstiesas procesā un tas nebija cieši saistīts ar sūdzībā izvirzītajiem prasījumiem (savstarpējās atbilstības noteikums).


title: lieta C-318/05: Prasība pret Vācijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 17. augustā

text:
               15.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 257/4

         Prasība pret Vācijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 17. augustā
   (lieta C-318/05)
   (2005/C 257/08)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 17. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Vācijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Ričards Liāls [Richard Lyal] un Kilians Gross [Kilian Gross], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, izslēdzot pilnīgi visus skolas naudas maksājumus saistībā ar ārvalstīs apmeklētu mācību iestādi no Einkommensteurgesetz (EStG) (Ienākuma nodokļa likuma) 10. panta 1. punkta 9) apakšpunktā paredzētajiem īpašajiem no nodokļiem atskaitāmajiem izdevumiem, Vācijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 18., 39., 43. un 49. pants;

               2)

               piespriest Vācijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Eiropas Komisija uzskata, ka EStG 10. panta 1. punkta 9) apakšpunktā paredzētais noteikums ir nesaderīgs ar EK līgumā paredzēto pakalpojumu sniegšanas brīvību un pārvietošanās brīvību.
   Saskaņā ar EStG 10. panta 1. punkta 9) apakšpunktu nodokļu maksātāji Vācijā no visiem saviem ar nodokli apliekamajiem ienākumiem, kā īpašos izdevumus var atskaitīt 30 % no maksājumiem, kas veikti valsts apstiprinātajām vai atzītajām privātskolām. Tāda iespēja nepastāv attiecībā uz skolas naudas maksājumiem, kas veikti citās dalībvalstīs izveidotām privātskolām.
   Komisija uzskata, ka vispārīga ārvalsts privātskolu izslēgšana no iepriekš minētā nodokļa samazinājuma ir diskriminējoša. Pēc tās domām, mazāk izdevīgākā nodokļu sistēma, kas tiek piemērota ārvalsts privātskolām, pārkāpj gan ārvalsts skolu brīvību sniegt pakalpojumus, gan Vācijā reģistrētu nodokļu maksātāju, kas vēlas sūtīt savus bērnus ārvalsts privātskolā, brīvību.
   Turklāt ārvalsts privātskolām, ja tās vēlas izvairīties no neizdevīgāka stāvokļa konkurences ziņā, kas saistīts ar neizdevīgāku noteikumu nodokļu jomā piemērošanu to klientiem, ir jāreģistrējas Vācijā. Tas ir uzskatāms par nelikumīgu uzņēmējdarbības brīvības ierobežojumu.
   Visbeidzot, iespējas saņemt nodokļu samazinājumu ierobežojums pārkāpj citu ES dalībvalstu pilsoņu, kas vēlas pārcelties uz Vāciju, bet tajā pašā laikā vēlas, lai to bērni mācītos to izcelsmes valstī, tiesības uz pārvietošanās brīvību. Tas pats attiecas uz Vācijas pilsoņiem, kas dzīvo citā dalībvalstī, bet kas joprojām visus nodokļus maksā Vācijā. Arī šie pilsoņi tiek nostādīti neizdevīgākā stāvoklī, ja tie vēlas sūtīt savus bērnus privātskolā, kas atrodas ārpus Vācijas.


title: Lieta C-675/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2016. gada 11. oktobra spriedumu lietā T-461/15 Guccio Gucci SpA/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2016. gada 29. decembrī iesniedza Guccio Gucci SpA

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2016. gada 11. oktobra spriedumu lietā T-461/15 Guccio Gucci SpA/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2016. gada 29. decembrī iesniedza Guccio Gucci SpA

   (Lieta C-675/16 P)
   (2017/C 144/21)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Guccio Gucci SpA (pārstāvji – V. Volpi, P. Roncaglia, F. Rossi, N. Parrotta, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs un Guess? IP Holder LP

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai radušies šajā tiesvedībā;

               —

               piespriest Guess atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai radušies šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Ar šo apelācijas sūdzību Guccio Gucci S.p.A. (turpmāk tekstā – “Gucci” vai “apelācijas sūdzības iesniedzēja”) lūdz Tiesu atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (trešā palāta) spriedumu lietā T-461/15 (turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”), ar ko Vispārējā tiesa noraidīja Gucci prasību par Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 27. maija lēmumu lietā R 2049/2014-4, ar kuru tika atstāts spēkā Anulēšanas nodaļas 2014. gada 31. jūlija lēmums, ar ko noraidīts Gucci pieteikums atzīt par spēkā neesošu Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju Nr. 5538012 attiecībā uz 3., 9., 14., 16., 18., 25. un 35. klasi (turpmāk tekstā – “strīdīgā preču zīme”) par labu Guess? IP Holder L.P. (turpmāk tekstā – “Guess”).

               2.

               Šīs apelācijas sūdzības mērķis esot parādīt, ka Vispārējā tiesa, secinot, ka Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1), redakcijā pirms grozījumiem (turpmāk tekstā – “Regula par Kopienas preču zīmi”), 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 5. punktā paredzētie spēkā neesamības pamati nav piemērojami strīdīgajai preču zīmei, ir pieļāvusi kļūdu. Konkrēti, Vispārējā tiesai skaidri esot sagrozījusi tai iesniegtos faktus un pierādījumus, izvērtējot konfliktējošo apzīmējumu līdzību, un līdz ar to esot nepareizi piemērojusi gan Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, gan tās 8. panta 5. punktu, kā arī neesot norādījusi pamatojumu pārsūdzētajā spriedumā.

               3.

               Vispārējā tiesa esot noliegusi konfliktējošo preču zīmju līdzību, pamatojoties uz pieņēmumu, ka konkrētā sabiedrības daļa [..] [strīdīgajā] preču zīmē uztvers nevis lielo burtu “G”, kas atveidots agrākajās preču zīmēs, bet drīzāk abstraktu dekoratīvu motīvu. Turklāt, ņemot vērā apzīmējuma stilizāciju un to, ka tā sastāvdaļas ir savā starpā sasaistītas vai savienotas, tā var tikt uztverta gan kā stilizēto burtu attēls, piemēram, lielais burts “X” vai burts “e”, gan kā ciparu un burtu kombinācija, piemēram, cipars “3” un burts “e” (šajā ziņā skat. pārsūdzētā sprieduma 30. punktu). Šim pieņēmumam esot izšķiroša nozīme pārsūdzētajā spriedumā, un tas esot licis Vispārējai tiesai noliegt jebkādu līdzību starp konfliktējošajām preču zīmēm un līdz ar to Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta piemērojamību šajā lietā.

               4.

               Tomēr iepriekš minētais pieņēmums esot acīmredzami kļūdains. Par to liecinot lietas materiālos esošie dokumenti, kas skaidri parāda, ka konkrētā sabiedrības daļa uztver lielos burtus “G” strīdīgajā preču zīmē – atbilstoši Gucci iesniegtajiem aptaujas rezultātiem attiecībā uz to, kā sabiedrība uztver strīdīgo preču zīmi. Šī acīmredzamā faktu un pierādījumu sagrozīšana esot ietekmējusi Vispārējās tiesas vērtējumu par Gucci prasību: ja Vispārējā tiesa būtu atzinusi, ka konkrētā sabiedrības daļa – vai vismaz daļa no tās – uztvertu strīdīgo preču zīmi kā lielo burtu “G” kombināciju, tā, iespējams, nebūtu noliegusi līdzību starp konfliktējošajām preču zīmēm un līdz ar to gan Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, gan tās 5. punkta piemērojamību.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (Kodificēta versija) (OV 2009, L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-182/16 P: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 26. jūlija spriedums – Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Salumificio Fratelli Beretta SpA Apelācijas sūdzība — Eiropas Savienības preču zīme — Grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “STICK MiniMINI Beretta” — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Mini Wini” īpašnieka iebildumi — Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas padomes veikta iebildumu noraidīšana — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sajaukšanas iespēja — Konkrētas sabiedrības daļas uzmanības pakāpe — Autonoma un atšķirīga vieta — Dominējošs raksturs — Vizuālās līdzības vērtēšanas kritēriji — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/10

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 26. jūlija spriedums – Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Salumificio Fratelli Beretta SpA

   (Lieta C-182/16 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Eiropas Savienības preču zīme - Grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “STICK MiniMINI Beretta” - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Mini Wini” īpašnieka iebildumi - Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas padomes veikta iebildumu noraidīšana - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - Konkrētas sabiedrības daļas uzmanības pakāpe - Autonoma un atšķirīga vieta - Dominējošs raksturs - Vizuālās līdzības vērtēšanas kritēriji - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2017/C 309/13)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG (pārstāvis – S. Labesius, Rechtsanwalt)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – M. Rajh), Salumificio Fratelli Beretta SpA (pārstāvji – G. Ghisletti, F. Braga un P. Pozzi, advokāti)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 296, 16.8.2016.


title: Lieta T-323/13: Vispārējās tiesas 2017. gada 9. marta rīkojums – Pure Fishing/EUIPO – Łabowicz (“NANOFIL”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “NANOFIL” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “NANO” spēkā neesamība — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/42

         Vispārējās tiesas 2017. gada 9. marta rīkojums – Pure Fishing/EUIPO – Łabowicz (“NANOFIL”)
   (Lieta T-323/13) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “NANOFIL” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “NANO” spēkā neesamība - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2017/C 144/57)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pure Fishing, Inc. (Spirit Lake, Aiova, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – J. Dickerson, solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – L. Rampini)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Edward Łabowicz (Kłodzko, Polija) (pārstāvis – M. Żygadło, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2013. gada 15. aprīļa lēmumu lietā R 1241/2012-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp E. Łabowicz un Pure Fishing

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks savus tiesāšanās izdevumus sedz pats.

      (1)  OV C 252, 31.8.2013.


title: Lieta C-372/11 P: Tiesas 2012. gada 12. jūlija rīkojums — Power-One Italy SpA /Eiropas Komisija (Apelācija — Ārpuslīgumiskā atbildība — Ar finanšu instrumentu “LIFE” līdzfinansēts projekts — Jaunas enerģijas piegādes sistēmas attīstīšana mobilo telefonu tīkliem (projekts “Pneuma” ) — Komisijas lēmums, ar kuru izbeidz projektu un atgūst samaksāto avansu — Iespējami nodarītā kaitējuma atlīdzināšana)

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/19

         Tiesas 2012. gada 12. jūlija rīkojums — Power-One Italy SpA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-372/11 P) (1)

   (Apelācija - Ārpuslīgumiskā atbildība - Ar finanšu instrumentu “LIFE” līdzfinansēts projekts - Jaunas enerģijas piegādes sistēmas attīstīšana mobilo telefonu tīkliem (projekts “Pneuma”) - Komisijas lēmums, ar kuru izbeidz projektu un atgūst samaksāto avansu - Iespējami nodarītā kaitējuma atlīdzināšana)
   2012/C 366/31
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Power-One Italy SpA (pārstāvji — R. Giuffrida un A. Giussani, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver un D. Recchia)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2011. gada 24. maija rīkojumu lietā T-489/08 Power-One Italy/Komisija, ar ko Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību atlīdzināt zaudējumus, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai, iespējams, nodarīti ar Komisijas lēmumu izbeigt projektu Pneuma (LIFE04 ENV/IT/000595) ar mērķi līdzfinansēt jaunas enerģijas piegādes sistēmas attīstīšanu mobilo telefonu tīklos — Tiesiskā paļāvība — Pienākums norādīt pamatojumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Power-One Italy SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 282, 24.09.2011.


               19.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 41/32

         EBTA Uzraudzības iestādes 2009. gada 6. februāra prasība pret Īslandi
   (Lieta E-2/09)
   (2009/C 41/10)
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāvēja pārstāvji Bjørnar Alterskjær un Ólafur Jóhannes Einarsson, Rue Belliard 35, B-1040 Brussels, 2009. gada 6. februārī EBTA Tiesai iesniedza prasību pret Īslandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa

               1)

                  pasludina, ka noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus, lai Īslandes iekšējā tiesību sistēmā iekļautu Aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIII pielikuma VI nodaļas 66.s punktā (Komisijas 2007. gada 31. maija Regula (EK) Nr. 593/2007 par Eiropas Aviācijas drošības aģentūras iekasētām maksām un atlīdzību), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Īslandes Republika nav izpildījusi saistības saskaņā ar EEZ līguma 7. pantu,

               un

               2)

                  piespriež Īslandes Republikai segt tiesāšanās izdevumus.

         Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats.

               —

               Šī lieta attiecas uz EK regulu par Eiropas Aviācijas drošības aģentūras iekasētām maksām un atlīdzību.

               —

               EEZ līguma 7. pantā noteikts:

                  “Tiesību akti, kas minēti vai ietverti šā līguma pielikumos vai EEZ Apvienotās komitejas lēmumos, uzliek saistības Līgumslēdzējām Pusēm un ir katras Līgumslēdzējas Puses tiesību sistēmas daļa vai tiek iekļauti attiecīgajā tiesību sistēmā, ņemot vērā turpmāk izklāstītos noteikumus:

                           (a)

                              tiesību aktu, kas atbilst kādai EEK regulai, pašu par sevi iekļauj Līgumslēdzēju Pušu iekšējā juridiskajā sistēmā;

                           (b)

                              tiesību aktam, kas atbilst EEK direktīvai, Līgumslēdzēju Pušu iestādes izvēlas tā īstenošanas veidu un metodi.”

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde atsaucas uz to, ka Īslandes Republika noteiktajā termiņā nav regulu iekļāvusi savā iekšējā tiesību sistēmā.


title: Lieta C-245/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. maijā iesniedza Landgericht Wiesbaden (Vācija) — Holger Priestoph u.c./Grieķijas Republika

text:
               27.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. maijā iesniedza Landgericht Wiesbaden (Vācija) — Holger Priestoph u.c./Grieķijas Republika
   (Lieta C-245/13)
   2013/C 215/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Wiesbaden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Holger Priestoph, Matteo Antonio Priestoph, Pia Antonia Priestoph

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2007. gada 13. novembra Regulas (EK) Nr. 1393/2007 par tiesas un ārpustiesas civillietu vai komerclietu dokumentu izsniegšanu (dalībvalstīs (dokumentu izsniegšana), un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1348/2000) (1) 1. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka prasība, ar kuru atbildētājas izdotu parādzīmju, kas tika glabātas prasītāja vērtspapīru depozītā S Broker AG, ieguvējs, kas nav pieņēmis atbildētāja 2012. gada februāra beigās izplatīto maiņas piedāvājumu, prasa zaudējumu atlīdzību vērtības starpības, ņemot vērā 2012. gada martā tomēr veikto un viņam ekonomiski nelabvēlīgo parādzīmju maiņu, apmērā, ir jāuzskata par “civillietu vai komerclietu” (šīs) regulas izpratnē?

      (1)  OV L 324, 79. lpp.


title: Lieta T-125/11: Prasība, kas celta 2011. gada 28. februārī — Centre national de la recherche scientifique /Komisija

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/31

         Prasība, kas celta 2011. gada 28. februārī — Centre national de la recherche scientifique/Komisija
   (Lieta T-125/11)
   2011/C 145/51
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Centre national de la recherche scientifique (Parīze, Francija) (pārstāvis — N. Lenoir, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2010. gada 17. decembra lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz CNRS prasījuma pret Kopienu, kas radies, pamatojoties uz PIEF līgumu, no vienas puses, un iespējamā Kopienu prasījuma pret CNRS, pamatojoties uz ALLOSTEM līgumu, no otras puses, ieskaitu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats ir par tiesību uz aizstāvību un it īpaši Regulas (EK) Nr. 2321/2002 (1) 12. panta 4. punkta pārkāpumu tiktāl, ciktāl Komisija nav pieņēmusi prasītāja apsvērumus par to, vai pamatots ir tās lēmums atgūt savu iespējamo prasījumu ar ieskaitu.

               2)

               Otrais pamats ir par pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, jo Komisija ir vienīgi atsaukusies uz sava 2009. gada 16. marta audita ziņojuma vispārējiem apsvērumiem, neizskaidrojot iemeslus, kuru dēļ tā nav ņēmusi vērā attaisnojošos dokumentus, kurus ir iesniedzis prasītājs, lai pierādītu, ka tā deklarētie izdevumi ir attaisnoti izdevumi.

               3)

               Trešais pamats ir par acīmredzamām kļūdām vērtējumā, jo Komisija uzskatīja, ka T. kundzes, CNRS pētnieces, atalgojums laikposmā no 2006. gada 1. aprīļa līdz 2007. gada 31. martam neietilpa attaisnotajos izdevumos, neraugoties uz prasītāja iesniegtajiem attaisnojošajiem dokumentiem laika grafiku un četru zinātnisko rakstu, kuros ir atsauce uz attiecīgo līgumu, veidā.

               4)

               Ceturtais pamats ir par pieļautajām kļūdām tiesību piemērošanā tiktāl, ciktāl Komisija esot noliegusi, ka T. kundzes laika grafikiem laikposmā no 2006. gada 1. aprīļa līdz 2007. gada 31. martam būtu jebkāds pierādījuma spēks, un par attaisnotiem izdevumiem neesot atzinusi, pirmkārt, B. kundzes, CNRS pētnieces, atalgojumu grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma laikā un, otrkārt, sociālā nodrošinājuma maksājumus, sauktus par “iekrājumiem darba zaudēšanas gadījumā”, kurus CNRS veica kā apdrošināšanu tā pagaidu darbinieku bezdarba gadījumā.

               5)

               Piektais pamats ir par tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu tiktāl, ciktāl Komisija:

                           —

                           pretēji tam, ko tā bija norādījusi savā audita ziņojumā un sanāksmes laikā, noliedza jebkādu pierādījuma spēku četrām zinātniskām publikācijām;

                           —

                           sniedza jaunu interpretāciju kritērijiem, atbilstoši kuriem ar grūtniecības un dzemdību atvaļinājumu saistītos izdevumus atzīst par attaisnotiem izdevumiem;

                           —

                           paziņoja lēmumu, neraugoties uz procesa laikā sniegtajiem solījumiem par mierizlīguma panākšanu strīdā.

               6)

               Sestais pamats ir par Finanšu regulas (2) 73. panta 1. punkta pārkāpumu tiktāl, ciktāl Komisijas izvirzītajam prasījumam neesot noteikts raksturs.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 2321/2002 par noteikumiem, kā uzņēmumi, zinātniskās izpētes centri un akadēmiskās augstskolas piedalās Eiropas Kopienas Sestās pamatprogrammas (2002.–2006. gads) īstenošanā un pētījumu rezultātu izplatīšanā (OV L 355, 23. lpp.).

      (2)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.).


title: Lieta F-66/13: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 25. jūnija spriedums – Molina Solano /Eiropols Civildienests — Eiropola personāls — Eiropola konvencija — Eiropola Civildienesta noteikumi — Lēmums 2009/371/TI — Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības piemērošana Eiropola darbiniekiem — Uz noteiktu laiku noslēgta pagaidu darbinieka līguma nepagarināšana — Atteikums noslēgt pagaidu darbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/69

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 25. jūnija spriedums – Molina Solano/Eiropols
   (Lieta F-66/13) (1)

   (Civildienests - Eiropola personāls - Eiropola konvencija - Eiropola Civildienesta noteikumi - Lēmums 2009/371/TI - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības piemērošana Eiropola darbiniekiem - Uz noteiktu laiku noslēgta pagaidu darbinieka līguma nepagarināšana - Atteikums noslēgt pagaidu darbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku)
   2014/C 253/97
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Beatriz Molina Solano (Hāga, Nīderlande) (pārstāvis – J.-J. Ghosez, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (pārstāvji – sākotnēji J. Arnould un D. Neumann, pārstāvji, vēlāk J. Arnould, D. Neumann un D. El Khoury, pārstāvji)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu nepagarināt prasītājas līgumu uz noteiktu laiku

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Molina Solano sedz savus un atlīdzina Eiropas Policijas biroja tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 274, 21.9.2013, 30. lpp.


title: Lieta T-543/14: Prasība, kas celta 2014. gada 22. jūlijā  – provima Warenhandels /ITSB – Renfro  ( “HOT SOX” )

text:
               29.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/21

         Prasība, kas celta 2014. gada 22. jūlijā – provima Warenhandels/ITSB – Renfro (“HOT SOX”)
   (Lieta T-543/14)
   2014/C 339/26
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: provima Warenhandels GmbH (Bielefeld, Vācija) (pārstāvji – J. Croll un H. Prange, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Renfro Corp. (Mount Airy, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2014. gada 13. maija lēmumu lietā R 1859/2013–2 attiecībā uz starptautisko preču zīmi Eiropas Savienībā Nr. 0962191 un grozīt to tādējādi, ka apelācijas sūdzība tiek atzīta par pamatotu un pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu tiek apmierināts;

               —

               piespriest atbildētājam vai attiecīgi otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus procesā apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: starptautiska vārdiskas preču zīmes “HOT SOX” reģistrācija – starptautiska reģistrācija Nr. 9 62  191

      Kopienas preču zīmes īpašniece: Renfro Corp.

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: absolūti spēkā neesamības pamati saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punktu, lasot to kopā ar 7. panta1. punkta b) un c) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 158. panta, lasot to kopā ar 52. panta 1. punkta a) apakšpunktu, lasot pēdējo minēto kopā ar 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, pārkāpums

               —

               Regulas Nr. 207/2009 158. panta, lasot to kopā ar 52. panta 1. punkta a) apakšpunktu, lasot pēdējo minēto kopā ar 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums


title: Lieta T-161/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 4. novembra spriedums — Group Lottuss/ITSB — Ugly ( COYOTE UGLY ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes COYOTE UGLY reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrāka vārdiska preču zīme COYOTE UGLY — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/22

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 4. novembra spriedums — Group Lottuss/ITSB — Ugly (“COYOTE UGLY”)
   (Lieta T-161/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “COYOTE UGLY’ reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrāka vārdiska preču zīme “COYOTE UGLY’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2008/C 327/40)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Group Lottuss Corp., SL, Barselona (Spānija) (pārstāvji — J. Grau Mora, A. Angulo Lafora, M. Ferrándiz Avendaño un J. Arribas García, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Laporta Insa)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Ugly, Inc., Cornwall (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — S. Malynicz, barrister, M. Blair un C. Balme, solicitors)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 2. marta lēmumu apvienotajās lietās R 165/2006-2 un R 194/2006-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ugly, Inc. un Group Lottuss Corp., SL

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Group Lottuss Corp., SL pilnībā sedz savus tiesāšanās izdevumus, atlīdzina četras piektdaļas no Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumiem un četras piektdaļas no Ugly, Inc. tiesāšanās izdevumiem;

               3)

               Ugly, Inc. sedz vienu piektdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina vienu piektdaļu no ITSB tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 155, 7.7.2007.


title: Lieta C-515/10: Prasība, kas celta 2010. gada 29. oktobrī — Eiropas Komisija/Francijas Republika

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/17

         Prasība, kas celta 2010. gada 29. oktobrī — Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-515/10)
   ()
   2011/C 30/27
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Rozet un A. Marghelis)

      Atbildētāja: Francijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka azbesta cementa atkritumi tiktu apstrādāti piemērotos poligonos, Francijas Republika nav izpildījusi Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem (1) 2. panta e) punktā, 3. panta 1. punktā un 6. panta d) punktā un Padomes 2002. gada 19. decembra Lēmuma 2003/33/EK, ar ko nosaka kritērijus un procedūras atkritumu pieņemšanai poligonos saskaņā ar Direktīvas 1999/31/EK 16. pantu un II pielikumu (2), pielikuma noteikumos paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija savas prasības pamatojumam izvirza tikai vienu iebildumu attiecībā uz Direktīvas 1999/31/EK noteikumu un it īpaši jēdziena “atkritumi” nepareizu interpretāciju.
   Prasītāja apstrīd Francijas iestāžu interpretāciju, saskaņā ar kuru atkritumi varot vienlaikus būt inerti atkritumi un bīstami atkritumi. Pēc Komisijas domām, direktīvā savukārt esot noteiktas trīs nošķirtas atkritumu kategorijas — “bīstami”, “nebīstami” un “inerti” atkritumi, kurus raksturo dažādi pienākumi un kuri ir precīzi nošķirti attiecībā uz nosacījumiem dažādu atkritumu pieņemšanai poligonos. Tādējādi azbesta cementa atkritumi esot jāuzskata par “bīstamiem atkritumiem” atbilstoši atkritumu sarakstam, kas izveidots ar Lēmumu 2000/532/EK (3), kurš grozīts ar Lēmumu 2001/573/EK (4), un to apglabāšanai esot jāpiemēro īpaša piesardzība. Līdz ar to valsts tiesiskais regulējums, ar kuru azbesta cementa atkritumi tiek kvalificēti kā inerti un tiek atļauta to glabāšana inerto atkritumu poligonos, neatbilstot direktīvas prasībām.

      (1)  OV L 182, 1. lpp.

      (2)  OV L 11, 27. lpp.

      (3)  Komisijas 2000. gada 3. maija lēmums, ar kuru aizstāj Lēmumu 94/3/EK, ar ko izveido atkritumu sarakstu saskaņā ar 1.a pantu Padomes Direktīvā 75/442/EEK par atkritumiem un Padomes Lēmumu 94/904/EK, ar ko izveido bīstamo atkritumu sarakstu saskaņā ar 1. panta 4. punktu Padomes Direktīvā 91/689/EEK par bīstamajiem atkritumiem (OV L 226, 3. lpp.).

      (4)  Padomes 2001. gada 23. jūlija lēmums, kas groza Komisijas Lēmumu 2000/573/EK par atkritumu sarakstu (OV L 203, 18. lpp.).


title: Lieta T-130/08: Prasība, kas celta 2008. gada 31. martā — Gres La Sagra /ITSB — Ceramicalcora ( VENATTO MARBLE STONE )

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/29

         Prasība, kas celta 2008. gada 31. martā — Gres La Sagra/ITSB — Ceramicalcora (“VENATTO MARBLE STONE”)
   (Lieta T-130/08)
   (2008/C 116/53)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gres La Sagra, SL, Alameda de la Sagra (Spānija) (pārstāvji — T. Villate Consonni, abogada, un J. Calderón Chavero, abogado)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Ceramicalcora, SA (Alcora) (Spānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 30. janvāra lēmumu lietā R-1609/2006-4;

               —

               ņemot vērā lēmuma atcelšanu, apmierināt preču zīmes reģistrācijas pieteikumu 3109006 ne tikai attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 39. klasē (kas šajā daļā jau ir apmierināts, pamatojoties uz to, ka ir noraidīti iebildumi B690695 attiecībā uz šiem pakalpojumiem un šis noraidījums ir kļuvis galīgs), bet arī uz visām pārējām pieteiktajām precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 19., 21. un 40. klasē;

               —

               piespriest ITSB un pārējiem procesa dalībniekiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo procesu, ja tas tiks apstrīdēts, un noraidīt viņu prasījumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteicējs: prasītāja

      Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “VENATTO (marble stone)” (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 109 066) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 19., 21., 39. un 40. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: CERAMICALCORA, SA.

      Iebildumu procesā pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas preču zīmes, ko veido apzīmējums “VENETO (céramicas)” (Nr. 2 115 543; 2 056 688; un 2 056 699) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas, attiecīgi, ietilpst 27., 19., 21. un 39. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumus, uzskatot, ka attiecīgajā teritorijā pastāv sajaukšanas iespēja attiecībā uz konkrētajām precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 19., 21. un 40. klasē, bet ka šāda sajaukšanas iespēja nepastāv attiecībā uz konkrētajiem pakalpojumiem, kas ietilpst 39. klasē

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana


title: Lieta T-767/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 13. jūlija spriedums – Boomkwekerij van Rijn-de Bruyn/CPVO – Artevos (“Oksana”) Augu šķirnes — Kopienas augu šķirņu aizsardzība — Pieteikums par Kopienas augu šķirņu aizsardzību bumbieru šķirnei “Oksana” — Iebildumi — Pieteikuma noraidīšana CPVO Apelācijas padomē — Regulas (EK) Nr. 2100/94 10. pants — Kandidātšķirnes jaunums — Pierādījumu neesamība

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/31

         Vispārējās tiesas 2017. gada 13. jūlija spriedums – Boomkwekerij van Rijn-de Bruyn/CPVO – Artevos (“Oksana”)
   (Lieta T-767/14) (1)

   (Augu šķirnes - Kopienas augu šķirņu aizsardzība - Pieteikums par Kopienas augu šķirņu aizsardzību bumbieru šķirnei “Oksana” - Iebildumi - Pieteikuma noraidīšana CPVO Apelācijas padomē - Regulas (EK) Nr. 2100/94 10. pants - Kandidātšķirnes jaunums - Pierādījumu neesamība)
   (2017/C 283/45)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Boomkwekerij van Rijn-de Bruyn BV (Uden, Nīderlande) (pārstāvis – P. Jonker, advokāts)

      Atbildētājs: Kopienas Augu šķirņu birojs (CPVO) (pārstāvis – F. Mattina)

      Otra procesa CPVO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Artevos GmbH (Karlsrūe, Vācija) (pārstāvji – G. Würtenberger, W. R. Kunze, advokāti, un B. Schnell, solicitor)

      Otra procesa CPVO Apelācijas padomē dalībniece: Dachverband Kulturpflanzen- und Nutztiervielfalt eV (Bīlefelde, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par CPVO Apelācijas padomes 2014. gada 2. jūlija lēmumu lietā A 007/2013 attiecībā uz Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu bumbieru šķirnei “Oksana”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Boomkwekerij van Rijn-de Bruyn BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 46, 9.2.2015.


title: Lieta C-228/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgerichtshof (Austrija) 2007. gada 9. maija rīkojumu — Jörn Petersen / Arbeitsmarktservice Niederösterreich

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgerichtshof (Austrija) 2007. gada 9. maija rīkojumu — Jörn Petersen/Arbeitsmarktservice Niederösterreich

   (Lieta C-228/07)
   (2007/C 170/18)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Jörn Petersen

      Atbildētāja: Arbeitsmarktservice Niederösterreich

   Prejudiciālie jautājumi:

               1.

               Vai bezdarbniekiem, kas iesnieguši pieteikumu, lai viņiem tiktu piešķirts pabalsts no obligātās pensijas vai nelaimes gadījumu apdrošināšanas līdzekļiem samazinātu darbspēju vai darbspēju zaudējuma apdrošināšanas gadījuma iestāšanās dēļ, līdz pieteikuma izlemšanai izmaksātais minētā pabalsta naudas avanss, kas vēlāk tiek atskaitīts no šī pabalsta un kura saņemšanai turklāt ir jābūt izpildītiem tādiem nosacījumiem, ka personai ir jābūt bezdarbniekam un ar noteiktu apdrošināšanas stāžu, bet ne citkārt bezdarbnieka pabalsta saņemšanai raksturīgajiem nosacījumiem par darbspēju, vēlmi un gatavību stāties darba tiesiskajās attiecībās, un kas turklāt tiek piešķirts tikai tad, ja ir paredzams, ka, ņemot vērā konkrētos apstākļus, pabalsts tiks piešķirts no obligātās pensijas vai nelaimes gadījumu apdrošināšanas līdzekļiem, ir bezdarbnieka pabalsts Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (1), 4. panta 1. punkta g) apakšpunkta izpratnē vai arī invaliditātes pabalsts šīs regulas 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē?

               2.

               Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts, ka tajā minētais pabalsts ir uzskatāms par bezdarbnieka pabalstu Regulas (EEK) Nr. 1408/71 4. panta 1. punkta g) apakšpunkta izpratnē, — vai EKL 39. pants liedz piemērot valsts tiesību normu, saskaņā ar kuru tiesības uz šādu pabalstu izbeidzas, ja bezdarbnieks uzturas ārvalstīs (citā dalībvalstī), izņemot gadījumus, kad izņēmuma apstākļos, pamatojoties tikai uz bezdarbnieka pieteikumu, apturēšana tiek atlikta uz laiku līdz trim mēnešiem?

      (1)  OV L 149, 2. lpp.


title: Lieta C-509/08: Prasība, kas celta 2008. gada 21. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/18

         Prasība, kas celta 2008. gada 21. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-509/08)
   (2009/C 32/29)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Sénéchal un I. Hadjiyiannis)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 15. decembra Direktīvas 2004/108/EK par to, kā tuvināt dalībvalstu tiesību aktus, kas attiecas uz elektromagnētisko savietojamību, un par Direktīvas 89/336/EEK atcelšanu (1) prasības, un katrā ziņā nepaziņojot tos Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2004/108/EK transponēšanas termiņš beidzās 2007. gada 20. janvārī. Šīs prasības celšanas datumā atbildētāja vēl nebija veikusi vajadzīgos transponēšanas pasākumus vai katrā ziņā vēl nebija tos paziņojusi Komisijai.

      (1)  OV L 390, 24. lpp.


title: Lieta T-478/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 28. jūnija spriedums — ATB Norte /ITSB — Bricocenter Italia ( “BRICO CENTER” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “BRICO CENTER” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas grafiskas preču zīmes “ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro” un “CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/26

         Vispārējās tiesas 2011. gada 28. jūnija spriedums — ATB Norte/ITSB — Bricocenter Italia (“BRICO CENTER”)
   (Lieta T-478/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “BRICO CENTER” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas grafiskas preču zīmes “ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro” un “CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 232/45
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ATB Norte, SL (Burgos, Spānija) (pārstāvji — sākotnēji P. López Ronda, G. Macias Bonilla, H. Curtis-Oliver un G. Marín Raigal, pēc tam F. Brandolini Kujman, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — O. Montalto un G. Mannucci)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Itālija) (pārstāvji — G. Ghidini, M. Mergati un C. Signorini, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 24. septembra lēmumu lietā R 1009/2008-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp ATB Norte, SL un Bricocenter Italia Srl

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 24. septembra lēmumu lietā R 1009/2008-4 daļā, kurā Apelāciju padome ir apmierinājusi Bricocenter Italia Srl apelācijas sūdzību attiecībā uz Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādītajiem pakalpojumiem “reklāma”, “darījumu vadīšana” un “uzņēmumu pārvaldīšana”;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               ATB Norte, SL, Bricocenter Italia un ITSB katrs pats sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies procesā Vispārējā tiesā.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta C-20/07: Prasība, kas celta 2007. gada 23. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/23

         Prasība, kas celta 2007. gada 23. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju
   (Lieta C-20/07)
   (2007/C 56/43)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Hottiaux un D. Lawunmi, pārstāvji)

      Atbildētāja: Īrija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvu 2004/26/EK, ar ko groza Direktīvu 97/68/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem pret gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no visurgājējai tehnikai uzstādāmiem iekšdedzes dzinējiem (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot zināmus šādus aktus Komisijai, Īrija nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 3. pants;

               —

               piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai beidzās 2005. gada 20. maijā.

      (1)  OV L 146, 1. lpp.


title: Lieta T-560/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 10. decembra rīkojums — Kronofrance un Kronoply /Komisija

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/26

         Vispārējās tiesas 2012. gada 10. decembra rīkojums — Kronofrance un Kronoply/Komisija
   (Lieta T-560/11) (1)

   2013/C 32/44
   Tiesvedības valoda — vācu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 13, 14.01.2012.


title: Lieta T-394/08: Prasība, kas celta 2008. gada 16. septembrī — Regione autonoma della Sardegna /Komisija

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/52

         Prasība, kas celta 2008. gada 16. septembrī — Regione autonoma della Sardegna/Komisija
   (Lieta T-394/08)
   (2008/C 285/93)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Regione autonoma della Sardegna (pārstāvji — A. Fantozzi, P. Carrozza, G. Mameli, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2008. gada 3. jūlija lēmumu (valsts atbalsts C1/2004 Itālija — SG-Greffe (208) D/204339) par valsts atbalsta shēmu “1998. gada Reģionālais likums Nr. 9 — atbalsta N 272/98 ļaunprātīga piemērošana”.

         Pamati un galvenie argumenti
   1998. gada 11. marta Sardīnijas Reģionālajā likumā Nr. 9 bija paredzēti stimulējoši pasākumi aizdevumu viesnīcu industrijas atjaunošanai un pielāgošanai veidā. Šādi izveidoto atbalsta shēmu apstiprināja Komisija. Tomēr 2008. gada 3. jūlijā atbildētāja informēja Itālijas valdību par šajā lietā apstrīdēto lēmumu. Šajā lēmumā bija teikts, ka šajā atbalsta shēmā atbalsts tika piešķirts ieguldījumiem, attiecībā uz kuriem pirms projekta izpildes uzsākšanas nebija iesniegts pieteikums par atbalsta saņemšanu, tādējādi pārkāpjot Valstu reģionālā atbalsta pamatnostādnes (1).
   Savu apgalvojumu atbalstam prasītājs norāda uz būtisku formas prasību pārkāpumiem, jo esot sniegts pretrunīgs pamatojums un ir atzīts, ka atbalsta saņēmēju tiesiskajai paļāvībai attiecībā uz “stimulējoša efekta” vērtējumu un līdz ar to “atbalsta nepieciešamības” nosacījumu vērtējumu it kā neesot nekādas nozīmes.
   Prasītājs šajā sakarā it īpaši uzskata, ka, ja pareizi būtu novērtēta atbalsta saņēmēju tiesiskā paļāvība, Komisija atbilstošā veidā būtu ņēmusi vērā to, ka šī atbalsta shēma:

               —

               konceptuāli turpināja spēkā esošu un tiesisku shēmu, kurā atbalsta piešķiršana nebija atkarīga no tā, vai ieguldījumi bija uzsākti vai nebija uzsākti;

               —

               bija pieņemta ar reģionālo likumu, kas bija apstiprināts bez jebkādas iespējas, ka tā pieņemšanu varētu ietekmēt “Valstu reģionālā atbalsta pamatnostādnes”, jo šis likums tika pieņemts tikai vienu dienu pēc iepriekš minēto pamatnostādņu publicēšanas Oficiālajā Vēstnesī;

               —

               to saņēmušie uzņēmumi noslēdza darījumus, vienkārši uzticoties atbalstam, kas tādēļ pilnībā izpildīja savu stimulējošo lomu.

         Līdz ar to Komisija kļūdās, vēloties atbalsta stimulējošo efektu izvērtēt, pamatojoties uz nepierādītu apgalvojumu, ka atbalsta saņēmējs, ņemot vērā, ka tas pirms ieguldījumu uzsākšanas nav iesniedzis pieteikumu, būtu veicis ieguldījumu neatkarīgi no atbalsta.
   Komisijas kļūdaino vērtējumu pierāda tas, ka ab initio nav iespējams paredzēt Reģionālā likuma Nr. 9/1998 atbilstību 1998. gada Pamatnostādnēm.
   Atbildētāja arī kļūdās, savu vērtējumu par atbalsta saderību pamatojot nevis ar procesuālu nosacījumu, bet ar nosacījumu “pēc būtības”, saskaņā ar kuru nepastāv stimulējošs efekts, ja pirms ieguldījumu veikšanas nav iesniegts pieteikums, kas pirmo reizi paredzēts reģionālā atbalsta “pamatnostādnēs” un līdz ar to kas iepriekš nebija zināms un nevarēja būt zināms.
   Turklāt šķiet, ka atbildētājas vērtējums pārkāpj EK līguma 88. pantu un Regulu (EK) Nr. 659/99, jo apstrīdētajā lēmumā vispār nav ietverts pamatojums, kāpēc attiecīgais atbalsts ir atzīts par nelikumīgu, nevis ļaunprātīgu, lai gan pasākuma atzīšana par atbalstu, kurš ir īstenots ļaunprātīgi, principā izslēdz atgūšanas iespēju.

      (1)  OV C 74, 1998. gada 10. marts, 9. lpp.


title: Lieta T-164/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 18. februāra spriedums – Calberson GE/Komisija Šķīrējklauzula — Programma lauksaimniecības produktu piegādei uz Krieviju — Liellopu gaļas piegāde — Līguma neizpilde no intervences aģentūras puses — Piemērojamās tiesības — Noilgums — Novēlota atsevišķu piegādes nodrošinājumu atmaksāšana — Piegādes rēķina daļēja samaksa — Nepietiekama samaksa ārvalstu valūtā par atsevišķiem rēķiniem — Nokavējuma procenti

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/20

         Vispārējās tiesas 2016. gada 18. februāra spriedums – Calberson GE/Komisija
   (Lieta T-164/14) (1)

   (Šķīrējklauzula - Programma lauksaimniecības produktu piegādei uz Krieviju - Liellopu gaļas piegāde - Līguma neizpilde no intervences aģentūras puses - Piemērojamās tiesības - Noilgums - Novēlota atsevišķu piegādes nodrošinājumu atmaksāšana - Piegādes rēķina daļēja samaksa - Nepietiekama samaksa ārvalstu valūtā par atsevišķiem rēķiniem - Nokavējuma procenti)
   (2016/C 111/24)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Calberson GE (Vilnēva-Garonna, Francija) (pārstāvji – T. Gallois un E. Dereviankine, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Bianchi un I. Galindo Martín)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji – D. Colas un C. Candat)

      Priekšmets

   Prasība saskaņā ar LESD 272. pantu, lai panāktu, ka Komisijai tiktu piespriests atlīdzināt zaudējumus, kuri esot nodarīti prasītājai intervences aģentūras apgalvoti izdarīto pārkāpumu dēļ saistībā ar publiskā iepirkuma līguma izpildi par liellopu gaļas piegādi Krievijai saskaņā ar Komisijas 1999. gada 18. janvāra Regulu (EK) Nr. 111/1999, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 2802/98 par programmu lauksaimniecības produktu piegādei uz Krievijas Federāciju (OV L 14, 3. lpp.), un Komisijas 1999. gada 16. augusta Regulu (EK) Nr. 1799/1999 par liellopu gaļas piegādi Krievijai (OV L 217, 20. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Calberson GE atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 184, 16.6.2014.


title: Lieta T-515/15: Prasība, kas celta 2015. gada 1. septembrī – Almaz–Antey/Padome

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/33

         Prasība, kas celta 2015. gada 1. septembrī – Almaz–Antey/Padome
   (Lieta T-515/15)
   (2015/C 371/34)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: OAO Concern PVO Almaz–Antey (Maskava, Krievija) (pārstāvji – C. Stumpf un A. Haak, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2015. gada 22. jūnija Lēmumu (KĀDP) 2015/971, ar ko groza Lēmumu 2014/512/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV 2015 L 157, 50. lpp.), ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešu pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar Padomes lēmumu ir pārkāpts samērīguma princips.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome bez pamatojuma un nesamērīgi esot pārkāpusi prasītāja pamattiesības, konkrēti, tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav sniegusi atbilstošus vai pietiekamus iemeslus prasītāja iekļaušanai to personu, vienību un struktūru sarakstā, kam piemēro ierobežojošus pasākumus saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav sniegusi pierādījumus tam, ka prasītājs ir iesaistīts situācijas destabilizēšanā Ukrainā vai ka tam būtu jebkāda ietekme attiecībā uz Minskas vienošanās īstenošanu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome acīmredzami ir kļūdījusies, uzskatot, ka prasītāja gadījumā bija izpildīts kaut viens no kritērijiem, lai viņu iekļautu apstrīdētajā pasākumā ietvertajā sarakstā.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Padomes Lēmuma 2015/971/KĀDP atcelšanas rezultātā Padomes Regulai (ES) Nr. 833/2014 trūkst pietiekama juridiskā pamata, kas nozīmē ka prasītāja iekļaušanai Padomes Regulā (ES) Nr. 833/2014 saskaņā ar Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 826/2014 vairs nav nekādu seku.


title: Lieta T-218/11: Prasība, kas celta 2011. gada 21. aprīlī — Dagher /Padome

text:
               18.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/19

         Prasība, kas celta 2011. gada 21. aprīlī — Dagher/Padome
   (Lieta T-218/11)
   2011/C 179/33
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Habib Roland Dagher (Abidjan, Kotdivuāra) (pārstāvji — J.Y. Dupeux un F. Dressen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 31. janvāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 85/2001 tiktāl, ciktāl šis akts attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 31. janvāra Lēmumu 2001/71/KĀDP tiktāl, ciktāl šis akts attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Padomei izmaksāt prasītājam zaudējumu atlīdzību EUR 40 000 apmērā par prasītājam radušos morālo un citu kaitējumu;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza vienu pamatu, kas sastāv no trīs daļām un kas attiecas uz būtisku formas prasību pārkāpumu.

               —

               Pamata pirmajā daļā prasītājs apgalvo, ka Padomes izmantotā procedūra nav balstīta uz sacīkstes principu tiktāl, ciktāl atbildētāja pēc iespējas īsākā laikā pēc apstrīdēto aktu publicēšanas nebija sniegusi norādes, kas ļautu prasītājam saprast pret to veikto pasākumu iemeslus, un turklāt bija noraidījusi prasītāja sekojošos informācijas pieprasījumus, kā rezultātā tas zaudēja savas tiesības veiksmīgi izmantot jebkādas administratīva rakstura prasības, lai panāktu pagaidu noregulējumu;

               —

               Pamata otrajā daļā prasītājs apgalvo, ka nav norādīts pamatojums tiktāl, ciktāl iemesli, kas minēti pret prasītāju veiktajos ierobežojošajos pasākumos, ir neprecīzi un vāji, un neļauj prasītājam iepazīties ar iebildumu saturu, ar ko ir pamatotas attiecīgās sankcijas;

               —

               Pamata trešajā daļā prasītājs izvirza tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā pārkāpumu.


title: Lieta T-454/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. jūnijā  – Warimex /ITSB ( “STONE” )

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/49

         Prasība, kas celta 2014. gada 17. jūnijā – Warimex/ITSB (“STONE”)
   (Lieta T-454/14)
   2014/C 292/60
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Warimex Waren- Import Export Handels-GmbH (Neuried, Vācija) (pārstāvji – E. Keller un J. Voogd, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 27. marta lēmumu lietā R 1599/2013–1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kurā ietverts vārdiskais elements “STONE”, saistībā ar precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1., 3., 7., 8., 9., 11., 12., 16., 21., 24. un 25. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 11464005

      Pārbaudītāja lēmums: pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. un 76. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-380/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. septembra spriedums — Palirria Souliotis /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Kopējais muitas tarifs — Klasifikācija Kombinētajā nomenklatūrā — Tarifu pozīcija — Reglamentējošs akts, kas saistīts ar īstenošanas pasākumiem — Nepieņemamība)

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/23

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. septembra spriedums — Palirria Souliotis/Komisija
   (Lieta T-380/11) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Kopējais muitas tarifs - Klasifikācija Kombinētajā nomenklatūrā - Tarifu pozīcija - Reglamentējošs akts, kas saistīts ar īstenošanas pasākumiem - Nepieņemamība)
   2013/C 313/43
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Anonymi Viotechniki kai Emporiki Etairia Kataskevis Konservon — Palirria Souliotis AE (Politika, Grieķija) (pārstāvis — S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un L. Keppenne)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 6. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 447/2011 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (OV L 122, 63. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Anonymi Viotechniki kai Emporiki Etairia Kataskevis Konservon — Palirria Souliotis AE sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 282, 24.9.2011.


title: Lieta C-265/10: Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 5. maija spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Regula (EK) Nr. 1907/2006 — Ķimikālijas — Šo vielu reģistrēšana, vērtēšana, licencēšana un tām piemērojamie ierobežojumi — REACH regula — 126. pants — REACH regulas pārkāpuma gadījumā piemērojamie noteikumi par sodiem — Nepiemērošana noteiktajā termiņā)

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/8

         Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 5. maija spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-265/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Regula (EK) Nr. 1907/2006 - Ķimikālijas - Šo vielu reģistrēšana, vērtēšana, licencēšana un tām piemērojamie ierobežojumi - REACH regula - 126. pants - REACH regulas pārkāpuma gadījumā piemērojamie noteikumi par sodiem - Nepiemērošana noteiktajā termiņā)
   2011/C 186/13
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver un M. van Beek)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — T. Materne un L. Van den Broeck)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 396, 1. lpp.), 126. panta pārkāpums — REACH regulas pārkāpuma gadījumā piemērojamās sankcijas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai piemērotu sankcijas par Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK, pārkāpumiem, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šīs regulas 126. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 221, 14.08.2010.


title: Lieta C-433/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija) 2006. gada 18. oktobra rīkojumu — Comunidad Autónoma de Castilla y León pret Juntas Generales del Territorio Histórico de Álava, Diputación Foral de Álava, Confederación Empresarial Vasca

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija) 2006. gada 18. oktobra rīkojumu — Comunidad Autónoma de Castilla y León pret Juntas Generales del Territorio Histórico de Álava, Diputación Foral de Álava, Confederación Empresarial Vasca

   (Lieta C-433/06)
   (2006/C 326/67)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Comunidad Autónoma de Castilla y León

      Atbildētāji: Juntas Generales del Territorio Histórico de Álava, Diputación Foral de Álava, Confederación Empresarial Vasca

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai [EK] līguma 87. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Diputación Foral un Juntas Generales del Territorio Histórico de Álava pieņemtajiem nodokļu pasākumiem, ar kuriem jaunā redakcijā uzteikts uzņēmumu ienākuma nodokļa noteikumu 29. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 37. pants un kas piemērojami šīs ar autonomiju apveltītās valsts daļas teritorijā, piemīt selektivitāte, kuras dēļ tie uzskatāmi par minētajā tiesību normā paredzēto valsts atbalstu un tādēļ ir iepriekš jāpaziņo saskaņā ar Līguma 88. panta 3. punktu, tāpēc, ka tajos noteikta par Spānijas valsts likumā noteikto vispārējo likmi zemāka nodokļa likme un paredzētas valsts nodokļu tiesību sistēmā neparedzētas nodokļa atlaides?


title: Lieta T-3/07: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Spānija/Komisija (Kohēzijas fonds — Regula (EK) Nr. 1164/94 — Vides infrastruktūras projekti, kas īstenoti Andalūzijas (Spānija) teritorijā — Finanšu atbalsta daļēja pārtraukšana — Pakalpojumu un būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi — Piešķiršanas kritēriji — Reklāma — Izdevumu atbilstība — Finanšu korekciju noteikšana — Regulas Nr. 1164/94 II pielikuma H panta 2. punkts — Samērīgums)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/20

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Spānija/Komisija
   (Lieta T-3/07) (1)

   (Kohēzijas fonds - Regula (EK) Nr. 1164/94 - Vides infrastruktūras projekti, kas īstenoti Andalūzijas (Spānija) teritorijā - Finanšu atbalsta daļēja pārtraukšana - Pakalpojumu un būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi - Piešķiršanas kritēriji - Reklāma - Izdevumu atbilstība - Finanšu korekciju noteikšana - Regulas Nr. 1164/94 II pielikuma H panta 2. punkts - Samērīgums)
   2013/C 325/32
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvji — sākotnēji J. M. Rodríguez Cárcamo, vēlāk A. Rubio González, abogados del Estado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji A. Steiblytė un L. Escobar Guerrero, piedaloties M. Canal Fontcuberta, avocat, vēlāk A. Steiblytė un S. Pardo Quintillán)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 20. oktobra Lēmumu C(2006) 5103, ar ko samazina Kohēzijas fonda finanšu atbalstu pieciem Andalūzijas (Spānija) autonomā apgabala teritorijā īstenotiem vides infrastruktūras projektiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2006. gada 20. oktobra Lēmuma C(2006) 5103, ar ko samazina Kohēzijas fonda finanšu atbalstu pieciem Andalūzijas autonomā apgabala teritorijā īstenotiem vides infrastruktūras projektiem, 2.–6. pantu atcelt daļā, kurā finanšu korekcijās ir iekļauti EUR 476 460 attiecībā uz projektiem ar numuriem 2000.ES.16.C.PE.004, 2000.ES.16.C.PE.025, 2000.ES.16.C.PE.066 un 2000.ES.16.C.PE.0138;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Spānijas Karaliste un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 56, 10.3.2007.


title: Lieta C-86/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 4. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/34

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 4. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-86/07) (1)

   (2007/C 297/64)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 82, 14.4.2007.


title: Lieta C-81/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 16. decembra spriedumu lietā T-363/09 Longevity Health Products, Inc. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Gruppo Lepetit SpA 2011. gada 22. februārī iesniedza Longevity Health Products, Inc.

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 16. decembra spriedumu lietā T-363/09 Longevity Health Products, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Gruppo Lepetit SpA2011. gada 22. februārī iesniedza Longevity Health Products, Inc.

   (Lieta C-81/11 P)
   2011/C 139/25
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Longevity Health Products, Inc. (pārstāvis — J. Korab, Rechtsanwalt)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Gruppo Lepetit SpA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pieņemt Longevity Health Products, Inc. iesniegto apelācijas sūdzību;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2010. gada 16. decembra spriedumu lietā T-363/09;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi tās procesuālās tiesības, nedodot apelācijas sūdzības iesniedzējai laiku atbildēt uz ITSB norādīto.
   Tāpat tā norāda, ka Vispārējā tiesa nav apskatījusi argumentus, ko izvirzīja preču zīmes īpašnieks attiecībā uz sajaukšanas iespēju.


title: Lieta C-275/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 15. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 93/36/EEK — Piegāžu publiskā iepirkuma līgumi — Datorprogrammas transportlīdzekļu reģistrācijai piegāde — Sarunu procedūra, iepriekš nepublicējot paziņojumu par paredzamo publisko iepirkumu)

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/13

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 15. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-275/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 93/36/EEK - Piegāžu publiskā iepirkuma līgumi - Datorprogrammas transportlīdzekļu reģistrācijai piegāde - Sarunu procedūra, iepriekš nepublicējot paziņojumu par paredzamo publisko iepirkumu)
   2009/C 297/13
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Wilms un D. Kukovec)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un N. Graf Vitzthum)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/36/EEK, ar ko koordinē piegāžu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu [slēgšanas tiesību] piešķiršanas procedūras (OV L 199, 1. lpp.), 6. un 9. panta pārkāpums — Līgums par datorprogrammas transportlīdzekļu reģistrācijai piegādi, kas, neizsludinot uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā, noslēgts starp diviem publisko tiesību subjektiem, kas ir atbildīgi par pašvaldības datu apstrādi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Datenzentrale Baden-Württemberg, piešķirot piegāžu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesības par datorprogrammas transportlīdzekļu reģistrācijai piegādi, izmantojot sarunu procedūru, iepriekš nepublicējot paziņojumu par paredzamo publisko iepirkumu, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvā 93/36/EEK, ar ko koordinē piegāžu publiskā iepirkuma līguma slēgšanaspiešķiršanas procedūras, paredzētos pienākumus;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta T-230/14: Prasība, kas celta 2014. gada 15. aprīlī – Deutsche Edelstahlwerke /Komisija

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/13

         Prasība, kas celta 2014. gada 15. aprīlī – Deutsche Edelstahlwerke/Komisija
   (Lieta T-230/14)
   2014/C 223/18
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Edelstahlwerke GmbH (Witten, Vācija) (pārstāvji – S. Altenschmidt un H. Janssen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 18. decembra lēmumu lietā Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) – Atbalsts atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un samazināta EEG piemaksa energoietilpīgiem lietotājiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts, jo Likumā par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien; turpmāk tekstā – “EEG”) paredzētā EEG piemaksa un īpašais kompensācijas režīms nav uzskatāmi par valsts līdzekļu vai valsts kontrolētu līdzekļu piešķīrumu. Visi fakti, kuriem ir nozīme šo pasākumu kvalificēšanā, esot tikuši konstatēti pirmstiesas procedūrā starp Komisiju un Vācijas Federatīvo Republiku. Vairs neesot pastāvējušas nekādas neskaidrības, kuras Komisijai būtu bijis jāizmeklē sīkāk procedūrā atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam un Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (1), 4. panta 4. punktam.

               2.

               Otrais pamats: LESD 108. panta 1. punkta un tiesiskās noteiktības principa pārkāpums

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 108. panta 1. punktu un tiesiskās noteiktības principu, piemērojot procedūru attiecībā uz jaunu atbalstu atbilstoši Regulas Nr. 659/1999 4. panta 4. punktam, nevis procedūru attiecībā uz jau pastāvošu atbalstu atbilstoši Regulas Nr. 659/1999 17. un nākamajiem pantiem, lai pārliecinātos par savu provizorisko novērtējumu, saskaņā ar kuru EEG tika atzīts par atbalstu. Šajā ziņā prasītāja it īpaši norāda, ka Komisija 2002. gada 22. maija lēmumā nebija atzinusi 2000. gada EEG par atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, jo nepastāvēja valsts līdzekļu piešķīrums. Pārejas no 2000. gada EEG uz 2012. gada EEG laikā nebija radušās būtiskas izmaiņas salīdzinājumā ar Komisijas 2002. gada 22. maija lēmumu. Līdz ar to savu grozīto juridisko vērtējumu Komisija varēja paust, izmantojot LESD 108. panta 1. punktā paredzēto procedūru, neskarot prasītāju.

               3.

               Trešais pamats: Pamattiesību hartas 41. panta un tiesību tikt uzklausītam principa pārkāpums

               4.

               Prasītāja arī apgalvo, ka atbildētāja ir pieņēmusi apstrīdēto lēmumu, iepriekš nesniedzot prasītājai iespēju paust savu nostāju.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-166/11: Prasība, kas celta 2011. gada 17. martā — Häfele /ITSB ( “Infront” )

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/33

         Prasība, kas celta 2011. gada 17. martā — Häfele/ITSB (“Infront”)
   (Lieta T-166/11)
   2011/C 145/55
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Vācija) (pārstāvji — M. Eck un J. Dönch, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 17. janvāra lēmumu lietā R 1711/2010-1;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Infront” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 6. un 20. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunkta pārkāpums, jo attiecīgajai Kopienas preču zīmei esot atšķirtspēja, tā neesot aprakstoša, un tā neesot kļuvusi par ierastu apzīmējumu.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-297/05: Prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 22. jūlijā

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/11

         Prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 22. jūlijā
   (Lieta C-297/05)
   (2005/C 296/22)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 22. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Mišels van Bēks [Michel van Beek] un Dezirē Zailstra [Désiree Zijlstra], pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, attiecinot uz citā dalībvalstī pirms tam reģistrētiem motortransportlīdzekļiem tehnisko apskati pirms to reģistrēšanas Nīderlandē, lai gan šāda apskate netiek prasīta, nododot pirms tam Nīderlandē reģistrētu motortransportlīdzekli īpašniekam vai turētājam, kurš dzīvo Nīderlandē, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 28. un 30. pants;

               2)

               piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Nīderlandē uz citā dalībvalstī iepriekš reģistrētiem motortransportlīdzekļiem attiecinātās tehniskās apskates kā priekšnosacījums to reģistrēšanai valsts reģistrā nav attaisnojamas saskaņā ar EKL 30. pantā minētajiem mērķiem vai pildot obligātu prasību, kas atzīta Tiesas judikatūrā.


title: Lieta T-184/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 9. novembra spriedums – Trivisio Prototyping/Komisija Finanšu atbalsts — Sestā pamatprogramma pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem — Līgumi par projektiem ULTRA, CINeSPACE un IMPROVE — Prasības daļēja pārkvalificēšana — Lēmums, kas ir izpildes rīkojums — LESD 299. pants — Šķīrējklauzula — Pieļaujamās izmaksas — Piešķirto līdzekļu atmaksāšana

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/34

         Vispārējās tiesas 2016. gada 9. novembra spriedums – Trivisio Prototyping/Komisija
   (Lieta T-184/15) (1)

   (Finanšu atbalsts - Sestā pamatprogramma pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem - Līgumi par projektiem ULTRA, CINeSPACE un IMPROVE - Prasības daļēja pārkvalificēšana - Lēmums, kas ir izpildes rīkojums - LESD 299. pants - Šķīrējklauzula - Pieļaujamās izmaksas - Piešķirto līdzekļu atmaksāšana)
   (2017/C 006/41)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Trivisio Prototyping GmbH (Trīre, Vācija) (pārstāvji – sākotnēji A. Bartosch un A. Böhlke, vēlāk A. Böhlke, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Delaude un F. Moro, pārstāvji, kuriem palīdz R. van der Hout un S. Blazek, advokāti)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Komisijas 2015. gada 2. februāra Lēmumu C(2015) 633, final, par summas EUR 385 112,19 apmērā, pieskaitot procentus, atgūšanu, un, otrkārt, prasība atbilstoši LESD 272. pantam konstatēt, ka Trivisio Prototyping nav parādsaistību pret Komisiju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Trivisio Prototyping sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 262, 10.8.2015.


title: Lieta T-46/06: Prasība, kas celta  2006. gada 13. februārī  —  Galileo Lebensmittel GmbH&Co KG  pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/39

         Prasība, kas celta 2006. gada 13. februārī — Galileo Lebensmittel GmbH&Co KG pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta T-46/06)
   (2006/C 86/77)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki
   Prasītāja: Galileo Lebensmittel GmbH&Co KG (Trierweiler, Vācija) (pārstāvis — K. Bott, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas lēmumu, ar ko atcelta domēna galileo.eu reģistrācija un noteikt atbildētājai atļaut brīvi reģistrēt domēnu galileo.eu pirmā līmeņa domēnu piešķiršanas reģistrā “.eu” (EURid);

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja reģistrā lūdza reģistrēt domēnu “galileo.eu” kā pirmā līmeņa “.eu” domēnu. Reģistrs EURid šo pieteikumu noraidīja, pamatojoties uz to, ka pieteiktais domēns ir rezervēts atbildētājai.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja atsaucas uz Regulas (EK) Nr. 874/2004 (1) 9. panta pārkāpumu. Turklāt ir pārkāptas prasītājas tiesības, kas minētas Regulas Nr. 874/2004 2. panta 2. punktā, 10. panta 1. punkta 1. daļā un 12. panta 2. punkta 3. daļā.

      (1)  Komisijas 2004. gada 28. aprīļa Regula (EK) Nr. 874/2004, ar ko nosaka sabiedriskās kārtības noteikumus par pirmā līmeņa domēna “.eu” ieviešanu un darbību, kā arī principiem, kas reglamentē reģistrāciju.


title: Lieta T-262/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 18. septembra spriedums – Central Bank of Iran /Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Lis pendens — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību

text:
               3.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 388/11

         Vispārējās tiesas 2014. gada 18. septembra spriedums – Central Bank of Iran/Padome
   (Lieta T-262/12) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Lis pendens - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību)
   2014/C 388/12
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Central Bank of Iran (Teherāna, Irāna) (pārstāvis – M. Lester, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bishop un V. Piessevaux)

      Priekšmets

   Būtībā prasība, pirmkārt, atcelt Padomes 2012. gada 23. janvāra Lēmumu 2012/35/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 19, 22. lpp.), un Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/635/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu OV L 282, 58. lpp.), ciktāl ar to prasītāja tiek ieļauta vai pēc pārskatīšanas saglabāta sarakstā, kas ietverts Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), II pielikumā, un, otrkārt, atcelt Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.) un Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 945/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 (OV L 282, 16. lpp.), ciktāl prasītāja ir iekļauta vai pēc pārskatīšana saglabāta sarakstā, kas ietverts Regulas Nr. 267/2012 IX pielikumā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.), ciktāl Central Bank of Iran nosaukums ir iekļauts sarakstā, kas ietverts šīs regulas IX pielikumā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz pusi savu un atlīdzina pusi Central Bank of Iran tiesāšanās izdevumu;

               4)

               Central Bank of Iran sedz pusi savu un atlīdzina pusi Eiropas Savienības tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 243, 11.8.2012.


title: Lieta C-266/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 27. jūnijā ierosināja Jose Maria Sison, par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 26. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-110/03, T-150/03 un T-405/03 Jose Maria Sison/Eiropas Savienības Padome

text:
               1.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/4

         Apelācija, ko 2005. gada 27. jūnijā ierosināja Jose Maria Sison, par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 26. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-110/03, T-150/03 un T-405/03 Jose Maria Sison/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-266/05 P)
   (2005/C 243/06)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 27. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta Hosē Marija Sisona [Jose Maria Sison], ar dzīvesvietu Ūtrehtā [Utrecht] (Nīderlande), ko pārstāv J. Fermons [J. Fermon], A. Komte [A. Comte], H. Šulcs [H. Schultz] un D. Gurses [D. Gurses], advokāti, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 26. aprīļā spriedumu apvienotajās lietās T-110/03, T-150/03 un T-405/03 (1)
      Jose Maria Sison/Eiropas Savienības Padome.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas (otrās palātas) 2005. gada 26. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-110/03, T-150/03 un T-405/03;

               —

               pamatojoties uz EKL 230. pantu, atcelt šādus aktus: a) Padomes 2003. gada 27. februāra Lēmumu 06/c/01/03 jeb Padomes 2003. gada 27. februāra atbildi uz atkārtoto pieteikumu, ko Jans Fermons saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (2) 7. panta 2. punktu nosūtīja pa faksu 2003. gada 3. februārī, kas apelācijas sūdzības iesniedzēja pārstāvim paziņota 2003. gada 28. februārī; b) Padomes 2003. gada 21. janvāra Lēmumu 41/c/01/02 jeb Padomes 2003. gada 21. janvāra atbildi uz atkārtoto pieteikumu, ko Jans Fermons saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 7. panta 2. punktu nosūtīja pa faksu 2002. gada 11. decembrī, kas Apelācijas sūdzības iesniedzēja pārstāvim paziņota 2003. gada 23. janvārī; c) Padomes 2003. gada 2. oktobra Lēmumu 36/c/02/03 jeb Padomes 2003. gada 2. oktobra atbildi uz atkārtoto pieteikumu par pieeju dokumentiem, ko Jans Fermons (2/03) saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 7. panta 2. punktu Padomei nosūtīja pa faksu 2003. gada 5. septembrī, kas Padomes ģenerālsekretariātā reģistrēts 2003. gada 8. septembrī;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Pirmās instances tiesas spriedums ir atceļams šādu iemeslu dēļ:

               1.

               EKL 220., 225. un 230. panta, ECTK 6. un 13. pantā ietvertā vispārīgā Kopienu tiesību principa, kā arī aizstāvības tiesību pārkāpums.
               Pirmās instances tiesa esot nepamatoti ierobežojusi likumības pārbaudes apjomu, neatbildot uz apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirzītajiem argumentiem.

               2.

               Tiesību uz pieeju dokumentiem (LES 1. panta 2. punkta un 6. panta 1. punkta, EKL 255. panta, 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta, 4. panta 6. punkta, kā arī 220., 225. un 230. panta) pārkāpums.
               Pirmās instances tiesas veiktais vērtējums faktiski piešķirot Padomei neierobežotu rīcības brīvību un iespēju pilnībā liegt tiesības piekļūt dokumentiem.

               3.

               Pienākuma norādīt pamatojumu (EKL 253. panta) un EKL 220., 225. un 230. panta pārkāpums.
               Pirmās instances tiesas vērtējums novedot pie pienākuma norādīt pamatojumu noliegšanas un pārkāpjot EKL 253. pantu.

               4.

               Tiesību uz pieeju dokumentiem (LES 1. panta 2. punkta un 6. panta 1. punkta, EKL 255. panta) un ECTK 6. panta 2. punkta, nevainīguma prezumpcijas un ECTK 13. panta, kurā ikvienam, kura ECTK noteiktās tiesības, ir pārkāptas, ir garantētas tiesības uz efektīvu aizsardzību, pārkāpums.
               Pirmās instances tiesa esot patvaļīgi ierobežojusi šīs lietas apjomu.

               5.

               Tiesību uz pieeju dokumentiem un LES 1. panta 2. punkta un 6. panta 1. punkta, EKL 255. panta un Padomes Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 5. punkta un 9. panta 3. punkta pārkāpums.
               Pirmās instances tiesa esot nepareizi interpretējusi un piemērojusi Padomes Regulas Nr. 1049/2001 4. un 9. pantu.

      (1)  OV C 171, 09.07.2005., 15. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem.


title: Lieta C-430/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Raad van State (Nīderlande) 2007. gada 17. septembra rīkojumu — Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV / Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwalteit

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Raad van State (Nīderlande) 2007. gada 17. septembra rīkojumu — Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwalteit

   (Lieta C-430/07)
   (2007/C 297/38)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Raad van State
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV

      Atbildētājs: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwalteit

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai BSE testi, kas ir obligāti no 2001. gada 1. janvāra atbilstoši Regeling uitvoer vers vlees en vleesbereidingen 1985 (1985. gada Svaigas gaļas un gaļas izstrādājumu izvešanas noteikumiem) (Stcrt.2001, Nr. 218), ar kuriem tika ieviests Lēmuma 2000/764/EK par govju pārbaudēm attiecībā uz govju sūkļveida encefalopātiju un par grozījumiem Lēmumā 98/272/EK par transmisīvo sūkļveida encefalopātiju epidemioloģisko uzraudzību (1) 1. panta 3. punkts, ir testi Regulas (EK) Nr. 2777/2000, ar ko pieņem ārkārtas pasākumus liellopu tirgus atbalstam (2), 2. panta 1. punkta izpratnē?

               2.

               Ja atbilde ir apstiprinoša, vai Regulas Nr. 2777/2000 2. panta 1. punkts ir jāuzskata par liellopu gaļas tirgus stabilizācijai paredzēto intervenci (tirgus atbalsts) Regulas Nr. 1258/1999 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (3) 1. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē vai par īpašu veterināro pasākumu minētā punkta d) apakšpunkta izpratnē, vai par tiem abiem?

               3.

               Ja runa ir (arī) par tirgus atbalstu, vai tad, ņemot vēra Tiesas 2003. gada 30. septembra spriedumu lietā C-239/01 (4), tas nozīmē, ka veiktie testi ir jāfinansē tikai Kopienai un ka tādēļ Regulas Nr. 2777/2000 2. panta 2. punkts, ciktāl tajā noteikts, ka Kopiena sedz tikai daļu no BSE testa izmaksām, nav spēkā, jo ir pretrunā Regulai (EK) Nr. 1254/1999 (5)?

               4.

               Ja Regulas Nr. 2777/2000 2. panta 2. punkts ir spēkā, vai tā dalībvalstīm nepieļauj izmaksas par BSE testu veikšanu novelt uz tirgus dalībniekiem?

               5.

               Vai Direktīvas 85/73/EEK (6) par Direktīvās 89/662/EEK (7), 90/425/EEK (8), 90/675/EEK (9) un 91/496/EEK (10) minēto veterināro pārbaudēm un kontroli, kas grozīta un konsolidēta ar Direktīvu 96/43/EEK (11), 5. panta 4. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka šī direktīva dalībvalstīm ļauj izmaksas par veiktajiem BSE testiem novelt [uz citiem]? Ja atbilde ir apstiprinoša, kādām prasībām tad ir jāatbilst par veiktajiem BSE testiem noteiktajām maksām?

      (1)  Komisijas 2000. gada 29. novembra Lēmums (OV L 305, 35. lpp.).

      (2)  Komisijas 2000. gada 18. decembra Regula (OV L 321, 47. lpp.).

      (3)  Padomes 1999. gada 17. maija Regula (OV L 160, 103. lpp.).

      (4)  Vācija/Komisija, Recueil, I-10333. lpp.

      (5)  Padomes 1999. gada 17. maija Regula par liellopu un teļa gaļas tirgus kopīgo organizāciju (OV L 160, 21. lpp.).

      (6)  Padomes 1985. gada 29. janvāra Direktīva par svaigas gaļas un mājputnu gaļas veselības pārbaudes un kontroles finansējumu (OV L 32, 14. lpp.).

      (7)  Padomes 1989. gada 11. decembra Direktīva par veterinārajām pārbaudēm Kopienas iekšējā tirdzniecībā, lai izveidotu iekšējo tirgu (OV L 395, 13. lpp.).

      (8)  Padomes 1990. gada 26. jūnija Direktīva par veterinārajām un zootehniskajām pārbaudēm, kas piemērojamas Kopienā iekšējā tirdzniecībā ar noteiktiem dzīviem dzīvniekiem un produktiem, lai izveidotu iekšējo tirgu (OV L 224, 29. lpp.).

      (9)  Padomes 1990. gada 10. decembra Direktīva, ar ko nosaka principus, kuri reglamentē veterināro pārbaužu organizēšanu attiecībā uz produktiem, ko ieved Kopienā no trešām valstīm (OV L 373, 1. lpp.).

      (10)  Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīva, ar ko nosaka principus attiecībā uz tādu dzīvnieku veterināro pārbaužu organizēšanu, kurus Kopienā ieved no trešām valstīm, un ar ko groza Direktīvu 89/662/EEK, Direktīvu 90/425/EEK un Direktīvu 90/675/EEK (OV L 268, 56. lpp.).

      (11)  Padomes 1996. gada 26. jūnija Direktīva, kas labo un konsolidē Direktīvu 85/73/EEK, lai nodrošinātu dzīvu dzīvnieku un atsevišķu dzīvnieku produktu veterinārās pārbaudes un kontroles finansēšanu, un labo Direktīvas 90/675/EEK un 91/496/EEK (OV L 162, 1. lpp.).


title: Lieta T-392/16: Vispārējās tiesas 2016. gada 13. oktobra rīkojums – Axium/Parlaments

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/55

         Vispārējās tiesas 2016. gada 13. oktobra rīkojums – Axium/Parlaments
   (Lieta T-392/16) (1)

   (2017/C 014/66)
   Tiesvedības valoda – franču
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 326, 5.9.2016.