title: Lieta C-494/12: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 21. novembra spriedums ( First-tier Tribunal ( Tax Chamber ) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Dixons Retail plc/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (Direktīva 2006/112/EK — Pievienotās vērtības nodoklis — Preču piegāde — Jēdziens — Krāpnieciska bankas kartes izmantošana)

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/7

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 21. novembra spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Dixons Retail plc/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

   (Lieta C-494/12) (1)

   (Direktīva 2006/112/EK - Pievienotās vērtības nodoklis - Preču piegāde - Jēdziens - Krāpnieciska bankas kartes izmantošana)
   2014/C 39/11
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Dixons Retail plc

      Atbildētājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 14. panta 1. punkta un 73. panta interpretācija — “Preču piegādes” jēdziens — Piegāde pēc maksājuma, kas veikts neatļautā veidā un krāpnieciski lietojot kredītkarti

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 2. panta 1. punkta, 5. panta 1. punkts un 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kā arī Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts, 14. panta 1. punkts un 73. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamatlietā aplūkotie fiziska preces nodošana pircējam, kurš krāpnieciski lieto bankas karti kā maksāšanas līdzekli, ir uzskatāma par “preču piegādi” Direktīvas 2006/112 2. panta 1. punkta, 5. panta 1. punkta, 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 14. panta 1. punkta izpratnē un ka maksājums, ko saistībā ar šādu nodošanu kāda trešā persona veikusi atbilstoši starp šo trešo personu un šīs preces piegādātāju noslēgtajam līgumam, saskaņā ar kuru šī trešā persona apņēmusies šim piegādātājam samaksāt par precēm, kuras tas pārdevis pircējiem, kuri lieto šādu karti kā maksāšanas līdzekli, ir uzskatāms par “atlīdzību” Sestās direktīvas 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkta un Direktīvas 2006/112 73. panta izpratnē.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: lieta C-500/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar Finanzgericht Düsseldorf (Diseldorfas Finanšu tiesa) 2004. gada 29. novembra lēmumu lietā Proxxon GmbH pret Oberfinanzdirektion Köln (Ķelnes Augstākā finanšu direkcija)

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar Finanzgericht Düsseldorf (Diseldorfas Finanšu tiesa) 2004. gada 29. novembra lēmumu lietā Proxxon GmbH pret Oberfinanzdirektion Köln (Ķelnes Augstākā finanšu direkcija)
   (lieta C-500/04)
   (2005/C 57/26)
   tiesvedības valoda - vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Finanzgericht Düsseldorf2004. gada 29. novembra lēmumu lietā Proxxon GmbH pret Oberfinanzdirektion Köln, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 2. decembrī.

      Finanzgericht Düsseldorf lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               vai atsevišķi ievestas uzgriežņu atslēgu maiņgalviņas ar četrkantaino uzgali lēmumā sīkāk aprakstītā veida skrūvēm ar rievu, ar krustiņu, TX (piecstūra gremdgalvas) skrūvēm un sešstūrainas gremdgalvas skrūvēm ir iekļautas pozīcijā 8204?

               2)

               Vai atsevišķi ievestas lēmumā sīkāk aprakstītā veida četrstūra sistēmas sastāvdaļas, kas to izmantošanā tieši neskar savienojuma elementu (uzgrieznis, skrūve), ir iekļautas pozīcijā 8204?

               3)

               Vai atsevišķi ievestas lēmumā sīkāk aprakstītā veida dinamometriskās četrstūra sistēmas atslēgas ir iekļautas pozīcijā 8204?


title: Lieta T-49/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks/Komisija Aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde — “Kołocz śląski” vai “Kołacz śląski” — Spēkā neesamības pasludināšanas process — Juridiskais pamats — Regula (EK) Nr. 510/2006 — Regula (ES) Nr. 1151/2012 — Atcelšanas pamati — Pamattiesības

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/41

         Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks/Komisija
   (Lieta T-49/14) (1)

   (Aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde - “Kołocz śląski” vai “Kołacz śląski” - Spēkā neesamības pasludināšanas process - Juridiskais pamats - Regula (EK) Nr. 510/2006 - Regula (ES) Nr. 1151/2012 - Atcelšanas pamati - Pamattiesības)
   (2015/C 398/51)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks eV (Berlīne, Vācija) (pārstāvji – I. Jung, M. Teworte-Vey, A. Renvert un J. Saatkamp, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Guillem Carrau un D. Triantafyllou)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 14. novembra Īstenošanas lēmumu 2013/663/ES, ar ko noraida pieteikumu tāda nosaukuma anulēšanai, kas ierakstīts Aizsargāto cilmes vietas nosaukumu un aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrā saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1151/2012 (Kołocz śląski/kołacz śląski (AĢIN)) (OV L 306, 40. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks eV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 112, 14.4.2014.


title: Lieta C-162/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. aprīlī iesniedza Bundeskommunikationssenat (Austrija) — Publikumsrat des Österreichischen Rundfunks/Österreichischer Rundfunk

text:
               18.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. aprīlī iesniedza Bundeskommunikationssenat (Austrija) — Publikumsrat des Österreichischen Rundfunks/Österreichischer Rundfunk

   (Lieta C-162/11)
   2011/C 179/20
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundeskommunikationssenat

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Publikumsrat des Österreichischen Rundfunks

      Atbildētājs: Österreichischer Rundfunk

      Prejudiciālais jautājums

   Vai 1. panta c) punkts, 10., 11. pants un 18. panta 3. punkts Padomes 1989. gada 3.oktobra Direktīvā 89/552/EEK (1) par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 19. jūnija Direktīvu 97/36/EK, ar ko groza Direktīvu 89/552/EEK par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos (2), ir interpretējami tādējādi, ka televīzijas apraides organizācijas programmās un raidījumos iekļautie jebkura veida paziņojumi attiecībā uz šīs televīzijas apraides organizācijas (brīvi uztveramām) programmām un raidījumiem ir ietverti jēdzienā “televīzijas reklāma” (1. panta c) punkts), un tātad attiecībā uz šāda veida paziņojumiem ir jāpiemēro cita starpā 10. pantā ietvertie noteikumi par nošķiršanu un atpazīstamību un 11. pantā ietvertie noteikumi par reklāmas iestarpināšanu?

      (1)  OV L 298, 23. lpp.

      (2)  OV L 202, 60. lpp.


title: Lieta C-398/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 29. augustā iesniedza Tribunale di Fermo (Itālija) — kriminālprocess pret M

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 29. augustā iesniedza Tribunale di Fermo (Itālija) — kriminālprocess pret M

   (Lieta C-398/12)
   2012/C 355/15
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Fermo

      Lietas dalībnieks pamata procesā

   M

      Prejudiciālais jautājums

   Vai galīgs spriedums par tiesvedības izbeigšanu pirms sprieduma taisīšanas, kas Eiropas Savienības dalībvalstī, kura ir KĪŠN (1) līgumslēdzējpuse, ir pasludināts pēc plašas izmeklēšanas, kas izmeklēšanas ietvaros veikta saistībā ar tiesvedību, kura varētu tikt atsākta jaunu pierādījumu iesniegšanas gadījumā, liedz ierosināt vai turpināt tiesvedību attiecībā uz tiem pašiem apstākļiem un to pašu personu citā līgumslēdzējvalstī?

      (1)  Konvencija, ar ko īsteno 1985. gada 14. jūnija Šengenas Nolīgumu starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām, Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Francijas Republikas valdību par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgām robežām (OV 2000, L 239, 19. lpp.).


title: lieta C-410/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 22. jūlija Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia rīkojumu lietā Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori - A.N.A.V. pret Comune di Bari, kā arī A.M.T.A.B. Servizio SpA

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 22. jūlija Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia rīkojumu lietā Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori - A.N.A.V. pret Comune di Bari, kā arī A.M.T.A.B. Servizio SpA
   lieta C-410/04
   (2004/C 300/53)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts rīkojums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 22. jūlija Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia lēmumu lietā Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori pret A.N.A.V. un Comune di Bari nonche A.M.T.A.B. Servizio SpA, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 27. septembrī.
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   “Vai ar Kopienas tiesībām un, it īpaši, EK līguma 46., 49. un 86. pantā paredzētajiem caurskatāmības un brīvas konkurences principiem ir saderīga dekrēta - likuma Nr. 267/00, kas grozīts ar dekrēta - likuma Nr. 269/03 14. pantu, 113. panta 5. daļa daļā, kurā tā nekādā ziņā neierobežo publiskās administrācijas tiesības brīvi izvēlēties, kādā veidā piešķirt līgumus par publisko pakalpojumu sniegšanu, proti, izvēli starp šo līgumu piešķiršanu, pamatojoties uz publiski izsludinātu konkursu, un šī līguma piešķiršanu sabiedrībai, kas atrodas šīs publiskās administrācijas pilnā kontrolē.”


title: lieta T-210/01: Pirmās instances tiesas  2005. gada 14. decembra  spriedums —  General Electric  pret Komisiju (Prasība atcelt tiesību aktu — Konkurence — Komisijas lēmums, ar ko koncentrācija atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Regula (EEK) Nr. 4064/89 — Aeronautikas tirgi —  General Electric  īstenotā  Honeywell  pārņemšana — Vertikālā integrācija — Apvienotā pārdošana — Izslēgšanas sekas — Horizontālā pārklāšanās — Tiesības uz aizstāvēšanos)

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/26

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 14. decembra spriedums — General Electric pret Komisiju
   (lieta T-210/01) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Konkurence - Komisijas lēmums, ar ko koncentrācija atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Regula (EEK) Nr. 4064/89 - Aeronautikas tirgi - General Electric īstenotā Honeywell pārņemšana - Vertikālā integrācija - Apvienotā pārdošana - Izslēgšanas sekas - Horizontālā pārklāšanās - Tiesības uz aizstāvēšanos)
   (2006/C 48/49)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: General Electric Company (Fairfield, Konektikuta, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — N. Green, C. Booth, QC, J. Simor, K. Bacon, barristers, S. Baxter, solicitor, L. Vogel un J. Vogel, avocats, kā arī, sākotnēji, M. Van Kerckhove, avocat, pēc tam J. O'Leary, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal, P. Hellström un F. Siredey-Garnier)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētāja atbalstam: Rolls Royce plc (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — A. Renshaw, solicitor) un Rockwell Collins, Inc. (Cedar Rapids, Aijova, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — T. Soames, J. Davies, A. Ryan, solicitors, un P. Camesasca, avocat).
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2001. gada 3. jūlija Lēmumu 2004/134/EK, ar ko koncentrācija atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu un EEZ līgumu (lieta COMP/M.2220 — General Electric/Honeywell) (OV L 48, 2004., 1. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājs atlīdzina savus, kā arī Komisijas un personu, kas iestājušās lietā, tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 331, 24.11.2001.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta)  2005. gada 24. novembrī  apvienotajās lietās C-138/03, C-324/03 un C-431/03 Itālijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (Prasība atcelt tiesību aktu — Struktūrfondi — Līdzfinansēšana — Regula (EK) Nr. 1260/1999 un Regula (EK) Nr. 1685/2000 — Valsts iestāžu valsts atbalsta shēmu ietvaros veikto avansa maksājumu atbilstības nosacījumi)

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 24. novembrī
   apvienotajās lietās C-138/03, C-324/03 un C-431/03 Itālijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Struktūrfondi - Līdzfinansēšana - Regula (EK) Nr. 1260/1999 un Regula (EK) Nr. 1685/2000 - Valsts iestāžu valsts atbalsta shēmu ietvaros veikto avansa maksājumu atbilstības nosacījumi)
   (2006/C 36/04)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Apvienotajās lietās C-138/03, C-324/03 un C-431/03 par prasībām atcelt tiesību aktu atbilstoši EKL 230. pantam, ko 2003. gada 27. martā (C-138/03), 2003. gada 24. jūlijā (C-324/03) un 2003. gada 9. oktobrī (C-431/03) cēla Itālijas Republika (pārstāvji — I. M. Bragulja [I. M. Braguglia], kam palīdz A. Čingolo [A. Cingolo], avocat) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — E. di Maršs [E. De March] un L. Flinns [L. Flynn], pārstāvji, kam palīdz A. Dal Fero [A. Dal Ferro], avocat), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Janns [P. Jann], tiesneši K. Šīmans [K. Schiemann], N. Kolnerika [N. Colneric], H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues] (referents) un E. Levits, ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretāre L. Hjūleta [L. Hewlett], galvenā administratore, 2005. gada 24. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               par prasību lietā C-138/03 nav jālemj;

               2)

               prasību lietā C-324/03 noraidīt;

               3)

               prasību lietā C-431/03 noraidīt kā nepieņemamu;

               4)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus lietā C-138/03;

               5)

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus lietās C-324/03 un C-431/03.

      (1)  OV C 135, 07.06.2003.

      OV C 226, 20.09.2003.

      OV C 304, 13.12.2003.


title: Lieta T-210/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 3. decembra rīkojums — RSA Security Ireland /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Kopējais muitas tarifs — Saistošu tarifu izziņu izsniegšana — Valsts muitas iestāžu kompetence — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/47

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 3. decembra rīkojums — RSA Security Ireland/Komisija
   (Lieta T-210/07) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Kopējais muitas tarifs - Saistošu tarifu izziņu izsniegšana - Valsts muitas iestāžu kompetence - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   (2009/C 44/82)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: RSA Security Ireland Ltd, Shannon (Īrija) (pārstāvji — B. Conway, barrister, un S. Daly, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — S. Schønberg un D. Lawunmi)
   Priekšmets
   Prasība atcelt lēmumu, ko esot pieņēmusi Komisija un ko prasītājai 2007. gada 30. martā ar elektroniskā pasta starpniecību paziņojis Irish Revenue Commissioners (Īrijas nodokļu un muitas dienests), par preces klasificēšanu noteiktā kombinētās nomenklatūras pozīcijā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               RSA Security Ireland atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 183, 4.8.2007.


title: Lieta C-200/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Corte suprema di cassazione (Itālija) 2007. gada 12. aprīļa rīkojumu — Alfonso Luigi Marra / Eduardo De Gregorio

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Corte suprema di cassazione (Itālija) 2007. gada 12. aprīļa rīkojumu — Alfonso Luigi Marra/Eduardo De Gregorio

   (Lieta C-200/07)
   (2007/C 129/22)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Corte suprema di cassazione
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Alfonso Luigi Marra

      Atbildētājs: Eduardo De Gregorio

   Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               vai Eiropas Parlamenta locekļa bezdarbības gadījumā, kad tas neizmanto iespēju tieši iesniegt Parlamenta priekšsēdētājam pieprasījumu aizstāvēt viņa privilēģijas un neaizskaramību, kura viņām ir paredzēta Parlamenta Reglamenta (1) 6. panta otrajā daļā, tiesai, kura izskata civillietu, ir pienākums iesniegt priekšsēdētājam pieprasījumu atcelt deputāta neaizskaramību, lai tā varētu turpināt tiesvedību un pieņemt nolēmumu;

               2)

               vai, ja Eiropas Parlaments nav paudis vēlmi aizsargāt parlamenta locekļa neaizskaramību un privilēģijas, tiesa, kas izskata civillietu, ņemot vērā visus konkrētās lietas apstākļus var izlemt to, vai šāda privilēģija pastāv vai nepastāv.

      (1)  OV L 61, 1. lpp.


title: Lieta C-376/10 P: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 13. marta spriedums — Pye Phyo Tay Za /Eiropas Savienības Padome, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Eiropas Komisija (Apelācija — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Mjanmas Savienības Republiku — Personām, organizācijām un struktūrām piemērojama naudas līdzekļu iesaldēšana — Juridiskais pamats)

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/6

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 13. marta spriedums — Pye Phyo Tay Za/Eiropas Savienības Padome, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Eiropas Komisija
   (Lieta C-376/10 P) (1)

   (Apelācija - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Mjanmas Savienības Republiku - Personām, organizācijām un struktūrām piemērojama naudas līdzekļu iesaldēšana - Juridiskais pamats)
   2012/C 133/10
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Pye Phyo Tay Za (pārstāvji — D. Anderson QC, S. Kentridge QC, M. Lester, Barrister, G. Martin, Solicitor)

      Citi lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop un E. Finnegan), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — S. Hathaway, D. Beard, Barrister), Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Boelaert un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 19. maija spriedumu lietā T-181/08 Pye Phyo Tay Za/Padome, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību daļēji atcelt Padomes 2008. gada 25. februāra Regulu (EK) Nr. 194/2008, ar ko atjauno un stiprina ierobežojošus pasākumus pret Birmu/Mjanmu un atceļ Regulu (EK) Nr. 817/2006 (OV L 66, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl prasītāja vārds ir iekļauts to personu, organizāciju un struktūru sarakstā, kurām ir piemērojami šīs regulas noteikumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2010. gada 19. maija spriedumu lietā T-181/08 Tay Za/Padome;

               2)

               atcelt Padomes 2008. gada 25. februāra Regulu (EK) Nr. 194/2008, ar ko atjauno un stiprina ierobežojošus pasākumus pret Birmu/Mjanmu un atceļ Regulu (EK) Nr. 817/2006, ciktāl tā attiecas uz P. P. Tay Za;

               3)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus gan pirmajā instancē, gan saistībā ar šo apelāciju;

               4)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, kā arī Eiropas Komisija sedz savus izdevumus pašas gan pirmajā instancē, gan saistībā ar šo apelāciju.

      (1)  OV C 260, 25.09.2010.


title: Lieta C-390/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale ordinario di Roma (Itālija) 2006. gada 19. septembra rīkojumu — Nuova Agricast srl pret Ministero delle Attività Produttive

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale ordinario di Roma (Itālija) 2006. gada 19. septembra rīkojumu — Nuova Agricast srl pret Ministero delle Attività Produttive

   (Lieta C-390/06)
   (2006/C 294/47)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale ordinario di Roma
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Nuova Agricast srl

      Atbildētāja: Ministero delle Attività Produttive

   Prejudiciālais jautājums
   Vai ir spēkā Eiropas Kopienu Komisijas 2000. gada 12. jūlija Lēmums, par kuru Itālijas valdība tika informēta ar 2000. gada 2. augusta vēstuli SG(2000)D/105754 ar īpašu norādi uz pārejas noteikumu, kas paredz ārkārtēju atkāpi no “vajadzīgā atbalsta” principa attiecībā uz minētā regulējuma pirmo piemērošanas reizi tikai attiecībā uz tiem pieteikumiem, kuri “tika iesniegti pēdējā uzaicinājumā pieteikties atbalsta pasākumiem, kas tika organizēts atbilstoši iepriekšējam regulējumam, kuru Komisija atļāva līdz 1999. gada 31. decembrim, un kuri tika atzīti par tiesīgiem saņemt atbalstu, bet kuri netika apmaksāti, jo nepietika šim uzaicinājumam piešķirto finansiālo līdzekļu” ar tam sekojošu pieteikumu, kas attiecas uz iepriekšējiem uzaicinājumiem un kas netika atbalstīti nepietiekamu vajadzīgo finanšu līdzekļu dēļ, kuri gaidīja automātisku iekļaušanu nākošajā uzaicinājumā vai arī pārformulēšanu un atkārtotu iesniegšanu pirmajā “atbilstošajā” uzaicinājumā atbilstīgi jaunajam regulējumam, nepamatotu pārcelšanu, pārkāpjot vienlīdzīgas attieksmes principu un principu par pienākumu pamatot atbilstoši Līguma bijušam 253. pantam?


title: Tiesas spriedums ( 2011. gada 28. jūnijs ) lietā E-12/10 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi (Līgumslēdzējas puses saistību neizpilde – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Direktīva 96/71/EK – Darbinieku norīkošana darbā – Minimālā darba alga – Apmaksāta prombūtne sakarā ar slimību vai nelaimes gadījumu – Nelaimes gadījumu apdrošināšana)

text:
               17.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/20

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2011. gada 28. jūnijs)
   lietā E-12/10
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi
   (Līgumslēdzējas puses saistību neizpilde – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Direktīva 96/71/EK – Darbinieku norīkošana darbā – Minimālā darba alga – Apmaksāta prombūtne sakarā ar slimību vai nelaimes gadījumu – Nelaimes gadījumu apdrošināšana)
   2011/C 336/14
   Lietā E-12/10 EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi – PIETEIKUMS paziņojumam par to, ka, paturot spēkā 5. un 7. pantu Likumā Nr. 45/2007 par to ārvalstu uzņēmumu tiesībām un pienākumiem, kas darbiniekus norīko darbā uz laiku Islandē, un par to darbinieku nodarbināšanas noteikumiem, Islande nav izpildījusi savas saistības, kas izriet no EEZ līguma 36. panta un EEZ līguma XVIII pielikuma 30. punktā minētā tiesību akta 3. panta, t. i., Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīvas 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā, kas pielāgota EEZ līgumam ar tā 1. protokolu – Tiesa šādā sastāvā: tiesas priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesnieši Thorgeir Örlygsson un Per Christiansen (tiesnesis-referents) 2011. gada 28. jūnijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Ar šo Tiesa:

               1.

               Pasludina, ka, paturot spēkā 5. un 7. pantu Likumā Nr. 45/2007 par to ārvalstu uzņēmumu tiesībām un pienākumiem, kas darbiniekus norīko darbā uz laiku Islandē, un par to darbinieku nodarbināšanas noteikumiem, Islande nav izpildījusi savas saistības, kas izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīvas 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā 3. panta.

               2.

               Piespriež Islandei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-150/14: Prasība, kas celta 2014. gada 5. martā – Pavlides /Komisija un ECB

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/31

         Prasība, kas celta 2014. gada 5. martā – Pavlides/Komisija un ECB
   (Lieta T-150/14)
   2014/C 159/42
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Constantinos Pavlides (Nicosia, Kipra) (pārstāvji – C. Paschalides, Solicitor, un A. Paschalides, lawyer)

      Atbildētājas: Eiropas Centrālā banka un Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               piespriest atbildētājām izmaksāt atlīdzību prasītājam saskaņā ar LESD 268. pantu

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs apgalvo, ka atbildētājas izraisīja to, ka viņam tika atņemta viņa kontā esoša nauda, jo tās izraisīja priekšlaicīgu parādu norakstīšanas instrumenta piemērošanu attiecīgajā bankā veiktajam noguldījumam, kā daļu no nosacījumiem, kas saistīti ar 2013. gada 26. aprīlī Kiprai sniegto finanšu palīdzību saskaņā ar 13. pantu 2012. gada Eiropas Stabilizācijas mehānisma līgumā, šāda veidā: a) atbildētājas “acīmredzami un būtiski neievēroja ierobežojumus” attiecībā uz savām pilnvarām kā ES iestādēm saskaņā ar LESD 136. panta 3. punktu; b) pretlikumīgi atteicās no savu funkciju efektīvas kontroles ES iestāžu statusā; c) izraisīja priekšlaicīgu parādu norakstīšanas instrumenta piemērošanu Bank of Cyprus un Cyprus Popular Bank, kas nebija iestrādāts ES tiesībās; d) veicināja naudas aprites ierobežošanu, kas noguldījumu īpašniekiem liedza izņemt un/vai pārskaitīt savus līdzekļus uz drošākām iestādēm, un e) to izdarīja, pārkāpjot tiesiskās noteiktības, vienlīdzības un cilvēktiesību principus.


title: Lietas C-340/03 izslēgšana no reģistra

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/17

         Lietas C-340/03 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 19/36)

      (tiesvedības valoda -vācu)

   Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 25. oktobrī ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-340/03 Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika.

      (1)  OV C 226, 20.9.2003.


title: Lieta C-246/10: Prasība, kas celta 2010. gada 18. maijā — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/13

         Prasība, kas celta 2010. gada 18. maijā — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-246/10)
   2010/C 195/19
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Peere un G. Zavvos)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Direktīvas 2006/42/EK par mašīnām, un ar kuru groza Direktīvu 95/16/EK (1), prasības, un katrā ziņā tos nedarot zināmus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas 2006/42/EK transponēšanas termiņš beidzās 2008. gada 29. jūnijā. Līdz šīs prasības celšanas dienai atbildētāja joprojām nebija veikusi visus direktīvas transponēšanai vajadzīgos pasākumus vai katrā ziņā tos nebija darījusi zināmus Komisijai.

      (1)  OV L 157, 24. lpp.


title: Lieta C-365/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgerichtshof  (Austrija) 2008. gada 11. augusta rīkojumu — Agrana Zucker GmbH / Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgerichtshof (Austrija) 2008. gada 11. augusta rīkojumu — Agrana Zucker GmbH/Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

   (Lieta C-365/08)
   (2008/C 285/36)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Agrana Zucker GmbH

      Atbildētājs: Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 318/2006 par cukura tirgu kopīgu organizāciju (1) 16. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka arī cukura kvotai, kuru saskaņā ar Komisijas 2007. gada 16. marta Regulas (EK) Nr. 290/2007, ar ko 2007./2008. tirdzniecības gadam nosaka Padomes Regulas (EK) Nr. 318/2006 19. pantā minēto procentuālo daļu, (2) 1. pantu preventīvās izņemšanas no tirgus rezultātā nevar izmantot, ir jābūt daļai no ražošanas nodevas aprēķina bāzes?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 318/2006 16. pants ir saderīgs ar primārajām tiesībām, it īpaši, ar no EKL 34. panta izrietošo samērīguma principu un diskriminācijas aizliegumu?

      (1)  OV L 58, 1. lpp.

      (2)  OV L 78, 20. lpp.


title: Lieta C-109/08: Prasība, kas celta 2008. gada 10. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/15

         Prasība, kas celta 2008. gada 10. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-109/08)
   (2008/C 116/27)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — Maria Patakia)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot vajadzīgos pasākumus Tiesas 2006. gada 26. oktobra sprieduma lietā C-65/05 izpildei, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar EKL 28., 43 un 49. pantu un Direktīvas 98/34/EK (1) 8. pantu;

               —

               panākt to, ka Grieķijas Republika samaksā Komisijai kavējuma naudu EUR 31 798,80 apmērā par katru lietā C-65/05 pasludinātā sprieduma izpildes kavējuma dienu, sākot no brīža, kad tiks pasludināts spriedums šajā lietā, līdz brīdim, kad tiks izpildīts spriedums lietā C-65/05;

               —

               panākt, ka Grieķijas Republika samaksā Komisijai naudas sodu EUR 9 636 apmērā par katru dienu, sākot no dienas, kad tika pasludināts spriedums lietā C-65/05, līdz brīdim, kad tiks pasludināts spriedums šajā lietā, vai līdz brīdim, kad tiks izpildīts spriedums lietā C-65/05, ja tas notiktu ātrāk;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Eiropas Kopienu Tiesa 2006. gada 26. oktobrī pasludināja spriedumu lietā C-65/05 pret Grieķijas Republiku, saskaņā ar kuru:

                           Likuma Nr. 3037/2002 2. panta 1. punktā un 3. pantā aizliedzot visās sabiedriskajās un privātajās telpās, izņemot kazino, uzstādīt un izmantot jebkādas elektriskās, elektromehāniskās un elektroniskās spēles, tostarp visas datorspēles, un šī paša likuma 4. un 5. pantā paredzot par to [attiecīgi] kriminālas vai administratīvas sankcijas, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 28., 43. un 49. pants, kā arī Direktīvas 98/34/EK, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvu 98/48/EK, 8. pants.

               2.

               Pēc tam, kad Komisija Grieķijas Republikai bija lūgusi paziņot iespējamos tiesiskos pasākumus, kas pieņemti iepriekš minētā Tiesas sprieduma izpildei, Komisija Grieķijas Republikai saskaņā ar EKL 228. pantu nosūtīja brīdinājuma vēstuli un argumentētu atzinumu, uz kuriem Grieķijas Republika neatbildēja.

               3.

               Līdz ar to Komisija konstatēja, ka Grieķijas Republika nav pieņēmusi pasākumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu iepriekš minēto Tiesas spriedumu un nolēma celt prasību Tiesā pret Grieķijas Republiku saskaņā ar EKL 228. pantu.

               4.

               Savā iepriekš minētajā prasībā Komisija Tiesai izvirza šādus prasījumus, proti, pirmkārt, konstatēt, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi Tiesas 2006. gada 26. oktobrī pasludināto sprieduma lietā C-65/05 un ka līdz ar to tā nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar EKL 28., 43 un 49. pantu Direktīvas 98/34/EK 8. pantu, un, otrkārt, ierosināt Tiesai uzlikt pienākumu Grieķijas Republikai samaksāt Komisijai:

                           —

                           kavējuma naudu EUR 31 798,80 apmērā par katru lietā C-65/05 pieņemtā sprieduma izpildes kavējuma dienu, sākot no brīža, kad tiks pieņemts spriedums šajā lietā, līdz brīdim, kad tiks izpildīts spriedums lietā C-65/05;

                           —

                           naudas sodu EUR 9 636 apmērā par katru dienu, sākot no dienas, kad tika pieņemts spriedums lietā C-65/05, līdz brīdim, kad tiks pieņemts spriedums šajā lietā, vai līdz brīdim, kad tiks izpildīts spriedums lietā C-65/05, ja tas notiktu ātrāk.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīva, kas nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu, un Informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu sfērā (OV 21.7.1998, L 204, 37. lpp.).


title: Apvienotās lietas T-174/12 un T-80/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 4. februāra spriedums — Syrian Lebanese Commercial Bank /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju — Līdzekļu iesaldēšana — Prasījumu pielāgošana — Termiņš — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Tiesības uz aizstāvību)

text:
               15.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/9

         Vispārējās tiesas 2014. gada 4. februāra spriedums — Syrian Lebanese Commercial Bank/Padome
   (Apvienotās lietas T-174/12 un T-80/13) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Prasījumu pielāgošana - Termiņš - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Tiesības uz aizstāvību)
   2014/C 78/17
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Syrian Lebanese Commercial Bank SAL (Beiruta, Libāna) (pārstāvji — P. Vanderveeren, L. Defalque un T. Bontinck, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — G. Étienne un S. Cook)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt, pirmkārt, Padomes 2012. gada 23. janvāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 55/2012, ar ko īsteno Regulas (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā [32.] panta 1. punktu (OV L 19, 6. lpp.), otrkārt, Padomes 2012. gada 23. janvāra Īstenošanas lēmumu 2012/37/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 19, 33. lpp.), treškārt, Padomes 2012. gada 29. novembra Lēmumu 2012/739/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju un ar ko atceļ Lēmumu 2011/782 (OV L 330, 21. lpp.), ceturtkārt, Padomes 2012. gada 29. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1117/2012, ar ko īsteno 32. panta 1. punktu Regulā (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 330, 9. lpp.), piektkārt, Padomes 2012. gada 24. janvāra un 2012. gada 30. novembra“vēstules–lēmumus”, ar kurām prasītājai tiek paziņots par to skarošajiem ierobežojošajiem pasākumiem, sestkārt, Padomes 2013. gada 28. februāra Lēmumu 2013/109/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2012/739 (OV L 58, 8. lpp.), septītkārt, Padomes Īstenošanas regulu Nr. 363/2013, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 (OV L 111, 1. lpp.), astotkārt, Padomes 2013. gada 31. maija Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 147, 14. lpp.), ciktāl šie tiesību akti ietekmē prasītājas stāvokli

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Syrian Lebanese Commercial Bank SAL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 184, 23.6.2012.


title: Lieta C-205/04: Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 7. maijā

text:
               26.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/4

         Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 7. maijā
   (Lieta C-205/04)
   (2004/C 168/08)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 7. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Spānijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv D.G. Rozet, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               konstatēt, ka nepieņemot tiesību normas, kas skaidri paredzētu, ka Spānijas civildienests no ekonomiskā viedokļa atzīst citas dalībvalsts valsts pārvaldē sniegtos pakalpojumus, Spānijas Karaliste nav izpildījusi prasības, ko tai uzliek EK līguma 39. pants un 7. pants Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulā (EEK) Nr. 1612/68 (1) par darbaspēka pārvietošanās brīvību Kopienā;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Saskaņā ar Tiesas judikatūru EK līguma 39. pants un 7. pants Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulā (EEK) Nr. 1612/68 par darbaspēka pārvietošanās brīvību Kopienā uzliek dalībvalstīm pienākumu, nosakot pieeju, klasifikāciju un darba stāžu savā civildienestā, ņemt vērā Kopienas pilsoņu darba stāžu un profesionālo pieredzi, kas ir iegūta citas dalībvalsts pārvaldē. Spānijas tiesību normas nesatur noteikumu, kas ar nepieciešamās juridiskās drošības palīdzību, no ekonomiskā viedokļa garantētu citas dalībvalsts valsts pārvaldē sniegto pakalpojumu atzīšanu.

      (1)  OV L 257, 1968., 2. lpp.


title: Lieta F-42/12: Prasība, kas celta 2012. gada 26. martā — ZZ /Komisija

text:
               23.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/25

         Prasība, kas celta 2012. gada 26. martā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-42/12)
   2012/C 184/54
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.–N. Louis, É. Marchal un S. Orlandi, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt priekšlikumu pārskaitīt pensijas tiesības, kas iegūtas pirms dienesta uzsākšanas Komisijā, pamatojoties uz aprēķinu, kurā ir ņemti vērā jaunie Vispārīgie īstenošanas noteikumi (VĪN), kuri stājās spēkā pēc tam, kad prasītājs bija iesniedzis pieteikumu par pārskatīšanu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja 2011. gada 14. decembra sūdzība, ar kuru tika lūgts piemērot VĪN un uzkrāšanas likmes, kuras bija spēkā brīdī, kad viņš iesniedza pieteikumu par pensijas tiesību pārskaitīšanu;

               —

               vajadzības gadījumā atcelt Atalgojuma un individuālo tiesību biroja (PMO) 2011. gada 1. augusta priekšlikumu, ar kuru tiek piemērotas aktuārās vērtības, kuras ir balstītas uz jaunajiem VĪN;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-258/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) 2008. gada 18. jūnija rīkojumu — Ladbrokes Betting & Gaming Ltd. en Ladbrokes International Ltd. / Stichting de Nationale Sporttotalisator

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) 2008. gada 18. jūnija rīkojumu — Ladbrokes Betting & Gaming Ltd. en Ladbrokes International Ltd./Stichting de Nationale Sporttotalisator

   (Lieta C-258/08)
   (2008/C 223/41)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ladbrokes Betting & Gaming Ltd. en Ladbrokes International Ltd.

      Atbildētājs: Stichting de Nationale Sporttotalisator

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai uz aizraušanās ar azartspēlēm kontroli orientēta, ierobežojoša valsts azartspēļu politika, kas patiesi veicina to, ka ar attiecīgo valsts regulējumu noteiktie mērķi, proti, spēļu atkarības ierobežošana un krāpšanas novēršana, tiek sasniegti tādā veidā, ka, pateicoties azartspēļu regulētajam piedāvājumam, spēļu apjoms paliek (daudz) ierobežotāks nekā tas būtu bez valsts regulēšanas sistēmas, atbilst Eiropas Kopienu Tiesas judikatūrā, it īpaši 2003. gada 6. novembra spriedumā lietā C-243/01 Gambelli (Recueil, I-13031. lpp.) formulēto priekšnosacījumu, ka ar derībām saistītas darbības tiek ierobežotas saskaņotā un sistemātiskā veidā arī tad, ja atļaujas īpašniekam/īpašniekiem ir atļauts savu azartspēļu piedāvājumu padarīt atraktīvu ar jaunu azartspēļu ieviešanu, ar reklāmu pievēršot plašas sabiedrības uzmanību savam piedāvājumam un tādā veidā atturot (potenciālos) spēlētājus no azartspēļu nelegālā piedāvājuma (skat. Tiesas 2007. gada 6. marta spriedumu apvienotajā lietās C-338/04, C-359/04 un C-360/04 Placanica u.c. (Krājums, I-1891. lpp., 55. punkta beigās)?

               2.

               a Pieņemot, ka azartspēļu politikas valsts tiesiskais regulējums atbilst EKL 49. pantam, valsts tiesnesim attiecībā uz tā piemērošanu konkrētā gadījumā tad būtu vienmēr jāpārbauda, vai klasificētais pasākums, piemēram, rīkojums, šeit pieejamā interneta mājas lapas programmatūra attiecīgās dalībvalsts rezidentiem var padarīt nepieejamu dalību tajā piedāvātajām azartspēlēm konkrētajos apstākļos un atbilst arī priekšnosacījumam, ka patiesi atbilst valsts tiesiskā regulējuma pamatojumam izvirzītajiem mērķiem, un vai no šī regulējuma un tā piemērošanas izrietošais pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojums, ņemot vērā šos mērķus, nav nesamērīgs?

               2.

               b Vai, atbildot uz 2. a jautājumu, izšķiroša nozīme ir tam, vai attiecīgo pasākumu ierosina un uzliek nevis valsts iestāde valsts tiesiskā regulējuma piemērošanas ietvaros, bet gan civilprocesa ietvaros, kad azartspēļu rīkotājs, kurš darbojas ar nepieciešamo atļauju, pieprasa uz civiltiesību pamata klasificēt pasākumu, kas ir pret viņu vērsta neatļauta darbība, jo pretējā puse procesā neievēro attiecīgo valsts tiesisko regulējumu un tādā veidā gūst negodīgu pārsvaru pār lietas dalībnieku, kam ir darbības veikšanai nepieciešamā atļauja?

               3.

               Vai EKL 49. pants ir interpretējams tādējādi, ka šī nosacījuma piemērošanas rezultātā kādas dalībvalsts atbildīgā valsts iestāde, pamatojoties uz šajā dalībvalstī pastāvošo slēgto atļauju sistēmu azartspēļu pakalpojuma piedāvāšanai, nevar aizliegt to, ka pakalpojuma sniedzējs, kam citā dalībvalstī jau ir izdota atļauja šo pakalpojumu sniegšanai internetā, šos pakalpojumus ar interneta starpniecību sniedz arī pirmajā dalībvalstī?


title: Lieta C-280/08 P: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 14. oktobra spriedums — Deutsche Telekom AG /Eiropas Komisija, Vodafone D2 GmbH , iepriekš — Vodafone AG & Co. KG , iepriekš — Arcor AG & Co. KG u.c. (Apelācija — Konkurence — EKL 82. pants — Telekomunikāciju pakalpojumu tirgi — Piekļuve vēsturiskā operatora fiksētajam tīklam — Vairumtirdzniecības cena par starppakalpojumiem piekļūšanai vietējai sakaru līnijai, kuri tiek sniegti konkurentiem — Mazumtirdzniecības cena par piekļūšanas pakalpojumiem, kuri tiek sniegti abonentiem — Dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma cenu prakse — Konkurentu maržu samazināšana — Cena, kuru ir apstiprinājusi valsts regulatīvā iestāde — Dominējošā stāvoklī esošā uzņēmuma rīcības brīvība — Vainojamība pārkāpumā — Jēdziens pārkāpums — Tikpat efektīva konkurenta kritērijs — Maržu samazināšanas aprēķināšana — Ļaunprātīgas rīcības sekas — Naudas soda apmērs)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/4

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 14. oktobra spriedums — Deutsche Telekom AG/Eiropas Komisija, Vodafone D2 GmbH, iepriekš — Vodafone AG & Co. KG, iepriekš — Arcor AG & Co. KG u.c.
   (Lieta C-280/08 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - EKL 82. pants - Telekomunikāciju pakalpojumu tirgi - Piekļuve vēsturiskā operatora fiksētajam tīklam - Vairumtirdzniecības cena par starppakalpojumiem piekļūšanai vietējai sakaru līnijai, kuri tiek sniegti konkurentiem - Mazumtirdzniecības cena par piekļūšanas pakalpojumiem, kuri tiek sniegti abonentiem - Dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma cenu prakse - Konkurentu maržu samazināšana - Cena, kuru ir apstiprinājusi valsts regulatīvā iestāde - Dominējošā stāvoklī esošā uzņēmuma rīcības brīvība - Vainojamība pārkāpumā - Jēdziens “pārkāpums” - Tikpat efektīva konkurenta kritērijs - Maržu samazināšanas aprēķināšana - Ļaunprātīgas rīcības sekas - Naudas soda apmērs)
   2010/C 346/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Deutsche Telekom AG (pārstāvji — U. Quack, S. Ohlhoff un M. Hutschneider, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — K. Mojzesowicz, W. Mölls un O. Weber), Vodafone D2 GmbH, iepriekš — Vodafone AG & Co. KG, iepriekš — Arcor AG & Co. KG (pārstāvis — M. Klusmann), Versatel NRW GmbH, iepriekš — Tropolys NRW GmbH, iepriekš — CityKom Münster GmbH Telekommunikationsservice, EWE TEL GmbH, HanseNet Telekommunikation GmbH, Versatel Nord GmbH, iepriekš — Versatel Nord-Deutschland GmbH, iepriekš — KomTel Gesellschaft für Kommunikations- und Informationsdienste mbH, NetCologne Gesellschaft für Telekommunikation mbH, Versatel Süd GmbH, iepriekš — Versatel Süd-Deutschland GmbH, iepriekš — tesion Telekommunikation GmbH, Verstel West GmbH, iepriekš — Versatel West-Deutschland GmbH, iepriekš — Versatel Deutschland GmbH & Co. KG (pārstāvis — N. Nolte, Rechtsanwalt)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2008. gada 10. aprīļa spriedumu lietā T-271/03 Deutsche Telekom/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2003. gada 21. maija Lēmumu 2003/707/EK par procedūru par EKL 82. panta piemērošanu (Lietas COMP/C-1/37.451, 37.578, 37.579 — Deutsche Telekom AG) (OV L 263, 9. lpp.) un, pakārtoti, prasību samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Cenas par piekļuvi fiksētajam telekomunikāciju tīklam Vācijā — Dominējoša uzņēmuma rīcības ļaunprātība, izrakstot saviem konkurentiem rēķinus par augstākiem tarifiem par starppakalpojumiem piekļuvei vietējam tīklam, nekā tā paša galalietotājiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Deutsche Telekom AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta T-278/99: Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. oktobra rīkojums — Shell Hengelo Zuid pret Komisiju

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/28

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. oktobra rīkojums — Shell Hengelo Zuid pret Komisiju
   (Lieta T-278/99) (1)

   (2006/C 310/56)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Otrās palātas paplašinātā sastāvā priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 47, 19.02.2000.


title: Lieta T-459/11: Prasība, kas celta 2009. gada 29. jūlijā — Barloworld /Komisija

text:
               15.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/7

         Prasība, kas celta 2009. gada 29. jūlijā — Barloworld/Komisija
   (Lieta T-459/11)
   2011/C 305/09
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Barloworld International, S.L. (Madride, Spānija) (pārstāvji — F. Alcaraz Gutierrez un A. J. de la Cruz Martínez, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punktu, ciktāl tajā ir atzīts, ka Spānijas Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli konsolidētās redakcijas [Texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades, turpmāk tekstā — “TRLIS”] 12. panta 5. punktā ir LESD 107. panta 1. punktā paredzētie valsts atbalsta elementi, un nav sniegts LESD 296. pantā prasītais pamatojums;

               —

               pakārtoti, atbilstoši tiesiskās paļāvības principam atcelt pārsūdzētā lēmuma 1. panta 2. un 3. punktu, ciktāl tajos nav atļauts darījumiem, kas veikti no dienas, kad Komisija publicēja lēmumu par lietas uzsākšanu (2007. gada 21. decembris), līdz dienai, kad publicēts apstrīdētais lēmums (2011. gada 21. maijs), turpināt piemērot no TRLIS 12. panta 5. punkta izrietošo nodokļa atlaidi visā amortizācijas laikā;

               —

               pakārtoti, atcelt pārsūdzētā lēmuma 1. panta 4. un 5. punktu, jo nav pamatots, kāpēc, balstoties uz pieņēmumu, ka uzņēmumu pārrobežu apvienošanās darījumiem nav juridisku šķēršļu, ir noteikts regulējums, un

               —

               piespriest Eiropas Savienības Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts, jo TRLIS 12. panta 5. punkts neatbilstot nosacījumiem uzskatīšanai par valsts atbalstu.

                           —

                              TRLIS 12. panta 5. punkts, to aplūkojot kopumā ar Spānijas nodokļu sistēmu, neradot ekonomisku priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Turklāt, tā kā apstrīdētais pasākums esot vispārīga rakstura, atbilstoši pašas Komisijas doktrīnai un Kopienu judikatūrai nevarot secināt, ka tas de facto būtu selektīvs.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums vispār neesot pamatots.

                           —

                           Lēmumā neesot sniegts LESD 296. pantā prasītais pamatojums, jo Komisija tajā nav nedz rūpīgi un objektīvi izvērtējusi visu būtisko informāciju, nedz pietiekami pamatojusi lēmumā secināto. Konkrēti, uzmanību piesaistot nepietiekamais pamatojums vērtējumam par to, vai pastāv vai nepastāv juridiski šķēršļi uzņēmumu pārrobežu apvienošanās darījumiem.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka pasākums esot saderīgs ar LESD 107. panta 3. punktu.

                           —

                           Ņemot vērā nodokļu nesaskaņotību ES līmenī, finanšu nemateriālās vērtības amortizācija nodokļu vajadzībām esot paredzēta, lai novērstu šķēršļus pārrobežu ieguldījumiem, jo ar to tiek novērstas uzņēmumu pārrobežu apvienošanās darījumu šķēršļu izraisītās kaitīgās sekas un paredzēta vienāda attieksme pret uzņēmumu pārrobežu un pašmāju apvienošanos nodokļu ziņā, tādējādi nodrošinot, ka par šādiem darījumiem pieņemti lēmumi tiek balstīti nevis uz fiskāliem apsvērumiem, bet gan tikai un vienīgi uz saimnieciskiem apsvērumiem.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērots tiesiskās paļāvības princips, jo no minētā principa ievērošanas izrietošais pagaidu regulējums esot bijis jāpiemēro līdz dienai, kad lēmums publicēts ESOV, proti, 2011. gada 21. maijam.

                           —

                           Lēmums par līdzdalības iegādi ārpus Eiropas Savienības joprojām neesot bijis pieņemts, jo pirmajā lēmumā par līdzdalības iegādi Eiropas Savienībā bija īpaši norādīts, ka ārpus Kopienas joprojām var pastāvēt juridiski šķēršļi pārrobežu uzņēmējdarbības apvienošanai, kas nozīmē, ka šie darījumi tiek veikti citādākā tiesiskajā un faktiskajā situācijā nekā Kopienas iekšienē veiktie darījumi. Tādēļ pirmais lēmums noteiktiem uzņēmumiem esot radījis tiesisku paļāvību uz Spānijas tiesisko regulējumu, vēl jo vairāk tāpēc, ka esot bijis zināms par faktisku nespēju ārkārtīgi lielā vairākumā tiesību sistēmu īstenot uzņēmumu starptautisku apvienošanos ārpus Eiropas Savienības.


title: Lieta C-558/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 29. novembrī iesniedza Tribunal de grande instance de Chartres (Francija) — Michel Bourges-Maunoury , Marie-Louise Heintz , laulībā Bourges-Maunoury/Direction des services fiscaux d'Eure et Loir

text:
               12.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 29. novembrī iesniedza Tribunal de grande instance de Chartres (Francija) — Michel Bourges-Maunoury, Marie-Louise Heintz, laulībā Bourges-Maunoury/Direction des services fiscaux d'Eure et Loir

   (Lieta C-558/10)
   2011/C 46/09
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de grande instance de Chartres

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Michel Bourges-Maunoury, Marie-Louise Heintz, laulībā Bourges-Maunoury

      Atbildētājs: Direction des services fiscaux d'Eure et Loir

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Līguma par vienotas Eiropas Kopienu Padomes un vienotas Eiropas Kopienu Komisijas izveidi Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās V nodaļas 13. panta otrā daļa (1) neļauj, aprēķinot solidaritātes īpašuma nodokļa maksimālo apmēru, ņemt vērā visus nodokļa maksātāja ienākumus, tostarp no Kopienām gūtos ienākumus?

      (1)  OV L 152, 13. lpp.; tagad — 7. protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā V nodaļas 12. pants (OV 2010, C 83, 266. lpp.).


title: Lieta C-311/13: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 5. novembra spriedums ( Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – O. Tümer/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen Darbinieku aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā — Direktīva 80/987/EEK — Darbinieks — trešās valsts valstspiederīgais bez derīgas uzturēšanās atļaujas — Liegums izmantot tiesības uz maksātnespējas pabalstu

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/7

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 5. novembra spriedums (Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – O. Tümer/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

   (Lieta C-311/13) (1)

   (Darbinieku aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā - Direktīva 80/987/EEK - Darbinieks - trešās valsts valstspiederīgais bez derīgas uzturēšanās atļaujas - Liegums izmantot tiesības uz maksātnespējas pabalstu)
   (2015/C 007/09)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Centrale Raad van Beroep

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: O. Tümer

      Atbildētāja: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1980. gada 20. oktobra Direktīvas 80/987/EEK par darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā, kurā grozījumi veikti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvu 2002/74/EK, normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu par darbinieku aizsardzību darba devēja maksātnespējas gadījumā, par kādu ir pamatlieta, atbilstoši kuram trešās valsts valstspiederīgais, kurš attiecīgajā dalībvalstī uzturas nelikumīgi, netiek uzskatīts par darbinieku, kas var lūgt maksātnespējas pabalstu par nesamaksātiem darba samaksas prasījumiem darba devēja maksātnespējas dēļ, lai gan atbilstoši šīs dalībvalsts civiltiesību normām šim trešās valsts valstspiederīgajam ir “darbinieka” statuss ar tiesībām uz darba samaksu, par ko viņš var celt prasību valsts tiesās pret savu darba devēju.

      (1)  OV C 250, 31.8.2013.


title: Lieta C-562/08: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 25. februāra spriedums ( Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Müller Fleisch GmbH/Land Baden-Württemberg (Govju sūkļveida encefalopātijas uzraudzības sistēma — Regula (EK) Nr. 999/2001 — Liellopi, kas vecāki par 30 mēnešiem — Nokaušana parastā veidā — Lietošanai pārtikā paredzēta gaļa — Obligāta pārbaude — Valsts tiesiskais regulējums — Pārbaudes veikšanas pienākums — Paplašināšana — Liellopi, kas vecāki par 24 mēnešiem)

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/7

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 25. februāra spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Müller Fleisch GmbH/Land Baden-Württemberg

   (Lieta C-562/08) (1)

   (Govju sūkļveida encefalopātijas uzraudzības sistēma - Regula (EK) Nr. 999/2001 - Liellopi, kas vecāki par 30 mēnešiem - Nokaušana parastā veidā - Lietošanai pārtikā paredzēta gaļa - Obligāta pārbaude - Valsts tiesiskais regulējums - Pārbaudes veikšanas pienākums - Paplašināšana - Liellopi, kas vecāki par 24 mēnešiem)
   2010/C 100/09
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Müller Fleisch GmbH

      Atbildētājs: Land Baden-Württemberg

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesverwaltungsgericht — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Regulas (EK) Nr. 999/2001, ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai (OV L 147, 1. lpp.), kas grozīta ar Komisijas 2001. gada 22. jūnija Regulu (EK) Nr. 1248/2001 (OV L 173, 12. lpp.), 6. panta 1. punkta, skatot to kopā ar III pielikuma A nodaļas I daļu, interpretācija — Pienākuma veikt GSE pārbaudi attiecināšana uz visiem vairāk nekā 30 mēnešus veciem liellopiem, kas nokauti parastos apstākļos un paredzēti lietošanai pārtikā — Valsts tiesiskais regulējums, kurā pienākums veikt pārbaudi attiecināts uz visiem vairāk nekā 24 mēnešus veciem liellopiem

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Regulas (EK) Nr. 999/2001, ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2001. gada 22. jūnija Regulu (EK) Nr. 1248/2001, 6. panta 1. punkts un III pielikuma A nodaļas I daļa pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru govju sūkļveida encefalopātijas testi ir jāveic attiecībā uz visiem liellopiem, kas vecāki par 24 mēnešiem.

      (1)  OV C 69, 21.03.2009.


title: Lieta F-46/09: Prasība, kas celta 2009. gada 5. oktobrī — V /Eiropas Parlaments

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/40

         Prasība, kas celta 2009. gada 5. oktobrī — V/Eiropas Parlaments
   (Lieta F-46/09)
   2010/C 11/76
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      V, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — É. Boigelot, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Pirmkārt, prasība atcelt 2008. gada 18. decembra medicīnisko slēdzienu par fizisku darbnespēju un, otrkārt, prasība atcelt 2008. gada 19. decembra lēmumu atsaukt darba piedāvājumu, kas iepriekš ticis adresēts prasītājai

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Personāla administratīvās vadības direktora 2008. gada 19. decembra lēmumu atsaukt — sakarā ar nespēju pildīt vakanta amata pienākumus — prasītājai 2008. gada 10. decembrī adresēto piedāvājumu par darbu Ģenerālsekretariātā līgumdarbinieka statusā;

               —

               atcelt Parlamenta ārsta 2008. gada 18. decembra medicīnisko slēdzienu par fizisku darbnespēju tiktāl, ciktāl minētais ārsts secināja prasītājas darbnespēju, pirmkārt, pat neveicot prasītājas klīnisko pārbaudi un, otrkārt, pamatojoties vienīgi uz lēmumu par nespēju pildīt vakanta amata pienākumus, ko pieņēma Eiropas Komisijas ārsts 2006. gadā un ko vēlāk neatbilstošā veidā apstiprināja ārstu komisija pēc tam, kad prasītāja bija pieprasījusi likvidēt minēto komisiju — šie lēmumi ir apstrīdēti Civildienesta tiesā lietas F-33/08 ietvaros, kas vēl nav pabeigta;
               sakarā ar šo atcelšanu organizēt patiesu un nediskriminējošu medicīnisko pārbaudi par spēju pildīt vakanta amata pienākumus Parlamentā un atjaunot vakanci, kas bija piedāvāta prasītājai Eiropas Parlamenta Komunikācijas ģenerāldirektorātā;

               —

               piespriest atlīdzību par mantisko un morālo kaitējumu, kas esot nodarīts prasītājai un kas provizoriski novērtēts ex aequo et bono EUR 70 000 apmērā (tam pieskaitot kavējuma procentus, kuru summa ir jāaprēķina, pamatojoties uz Eiropas Centrālās bankas noteikto likmi galvenajām refinansēšanas operācijām, palielinot šo likmi par diviem procentiem, no 2008. gada 18. decembra), neskarot iespēju to palielināt vai samazināt tiesvedības gaitā;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-842/16: Prasība, kas celta 2016. gada 30. novembrī – Repower/EUIPO – repowermap (“REPOWER”)

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/39

         Prasība, kas celta 2016. gada 30. novembrī – Repower/EUIPO – repowermap (“REPOWER”)
   (Lieta T-842/16)
   (2017/C 038/52)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Repower AG (Brusio, Šveice) (pārstāvji – R. Kunz-Hallstein un H. Kunz-Hallstein, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: repowermap.org (Berne, Šveice)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: preču zīmes “REPOWER” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 020 351

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 26. septembra lēmums lietā R 2311/2014-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums.


title: Apvienotās lietas C-300/09 un C-301/09: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 9. decembra spriedums ( Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Justitie/F. Toprak (C-300/09), I. Oguz (C-301/09) (EEK un Turcijas Asociācijas līgums — Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 13. pantā ietvertais “standstill” noteikums — Aizliegums dalībvalstīm ieviest jaunus ierobežojumus piekļuvei darba tirgum)

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/11

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 9. decembra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Justitie/F. Toprak (C-300/09), I. Oguz (C-301/09)
   (Apvienotās lietas C-300/09 un C-301/09) (1)

   (EEK un Turcijas Asociācijas līgums - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 13. pantā ietvertais “standstill” noteikums - Aizliegums dalībvalstīm ieviest jaunus ierobežojumus piekļuvei darba tirgum)
   2011/C 55/18
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Staatssecretaris van Justitie

      Atbildētāji: F. Toprak (C-300/09), I. Oguz (C-301/09)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Raad van State — Eiropas Ekonomikas kopienas un Turcijas izveidotās Asociācijas padomes 1980. gada 19. septembra Lēmuma 1/80 par asociācijas izveidošanu 13. panta interpretācija — “Standstill” noteikums — Piemērojamība — Aizliegums dalībvalstīm ieviest jaunus ierobežojumus attiecībā uz piekļuvi nodarbinātībai — Jēdziens “jauns ierobežojums”

      Rezolutīvā daļa:

   Tādos apstākļos kādi ir pamata lietā attiecībā uz valsts tiesību normu par kārtību, kādā darba ņēmēji no Turcijas iegūst uzturēšanās atļauju, 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas izveidi, kuru pieņēmusi Asociācijas padome, kas tika nodibināta ar līgumu, ar kuru izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas Kopienu un Turciju, 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šī panta izpratnē par “jaunu ierobežojumu” ir uzskatāma stingrāku noteikumu noteikšana pēc 1980. gada 1. decembra ieviestā normā, kurā paredzēta 1980. gada 1. decembrī piemērojamās normas noteikumu atvieglošana, pat ja šī stingrāku noteikumu noteikšana nepasliktina šādas atļaujas iegūšanas nosacījumus salīdzinājumā ar nosacījumiem, kas izriet no 1980. gada 1. decembrī spēkā esošās normas, un tas ir jāvērtē valsts tiesai.

      (1)  OV C 267, 7.11.2009.


title: Lieta T-74/09: Prasība, kas celta 2009. gada 18. februārī – Francija/Komisija

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/26

         Prasība, kas celta 2009. gada 18. februārī – Francija/Komisija
   (Lieta T-74/09)
   2009/C 102/40
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji – G. de Bergues un B. Cabouat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 8. decembra lēmumu 2008/960/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu un uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF), tiktāl, ciktāl ar to ir izslēgti atsevišķi Francijas Republikas izdevumi augļu un dārzeņu audzētāju organizāciju labā, 2005. un 2006. finanšu gadā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā prasībā prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2008. gada 8. decembra lēmumu 2008/960/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu un uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF), tiktāl, ciktāl ar to ir izslēgti atsevišķi Francijas Republikas izdevumi 2005. un 2006. gadā.
   Lai pamatotu savu prasību, prasītāja izvirza divus pamatus, ar kuriem tiek apgalvota:

               —

               Regulas Nr. 2200/96 (1) 11. panta 2. punkta d) apakšpunkta kļūdaina interpretācija un piemērošana tiktāl, ciktāl pretēji tam, ko ir nolēmusi Komisija, Francijas valdība ir izpildījusi šajā normā noteiktos nosacījumus, jo katram audzētājam ir nepieciešamie materiāli un atbilstoši ekonomiskās efektivitātes mērķim, kas noteikts šajā regulā, noteiktos apstākļos tas, ka katrs audzētājs glabā nepieciešamos materiālus, var būt piemērotāk nekā vēršanās vienā vienīgajā uzglabāšanas, fasēšanas un šķirošanas centrā, kas ir nodots ražotāju organizācijas rīcībā;

               —

               Regulas Nr. 2200/96 11. panta 1. punkta c) apakšpunkta trešās daļas kļūdaina interpretācija un piemērošana tiktāl, ciktāl Komisija netaisnīgi uzskatīja, ka Francijas valdība nav ievērojusi nosacījumus, kas ietverti šajā normā, kura paredz, ka audzētāju organizāciju statūti uzliek pienākumu saistītajiem ražotājiem pārdot visu savu produkciju, izmantojot ražošanas organizāciju starpniecību, lai gan Francijas tiesību aktos ir paredzēta audzētāju organizāciju aktīva loma produktu tirdzniecībā un pārdošanas cenu noteikšanā.

      (1)  Padomes 1996. gada 28. oktobra Regula (EK) Nr. 2200/96 par augļu un dārzeņu tirgus kopējo organizāciju (OV L 297, 1. lpp.)


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 8. jūnijā lietā T-139/03 Nuova Agricast Srl pret Eiropas Kopienu Komisiju (Prasība atcelt tiesību aktu — Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1409/2001 — Atteikums izsniegt dalībvalsts izdotu dokumentu bez tās iepriekšējas piekrišanas)

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/17

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 8. jūnijā
   lietā T-139/03 Nuova Agricast Srl pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1409/2001 - Atteikums izsniegt dalībvalsts izdotu dokumentu bez tās iepriekšējas piekrišanas)
   (2005/C 229/35)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā T-139/03 Nuova Agricast Srl, Čerigņola [Cerignola] (Itālija), ko pārstāv M. Kalabreze [M. Calabrese], advokāts, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv V. di Buči [V. Di Bucci], P. Ālto [P. Aalto], kam palīdz A. Abate [A. Abate], advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā, ko atbalsta Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, ko sākotnēji pārstāvēja K. Mandži [K. Manji], pēc tam K. Džeksone [C. Jackson], par prasību atcelt Komisijas lēmumu, ar ko prasītājam atteikta piekļuve atsevišķiem dokumentiem par valsts atbalsta režīmu, kas ar Komisijas 2000. gada 12. jūlija lēmumu [SG (2000) D/105754 — Atbalsts Nr. 715/99] ir atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu, Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Vilars [M. Vilaras], tiesneši F. Deuss [F. Dehousse] un D. Švābi [D. Šváby], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 8. jūnijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasība tiek noraidīta;

               2)

               katrs lietas dalībnieks atlīdzina savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 146, 21.06.2003.


               25.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/6

         EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 21. aprīlī iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-10/15)
   (2015/C 209/05)
   EBTA Uzraudzības iestāde (35 rue Belliard, B-1040 Brussels), ko pārstāvēja EBTA Uzraudzības iestādes pārstāvji Auður Ýr Steinarsdóttir un Marlene Lie Hakkebo, 2015. gada 21. aprīlī iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               atzīst, ka Islande nav izpildījusi savas saistības saskaņā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XX pielikuma III nodaļas 21.au punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Direktīva 2009/126/EK par benzīna tvaiku uztveršanas otro pakāpi degvielas uzpildes stacijās, uzpildot degvielu mehāniskajos transportlīdzekļos), kas pielāgots Līgumam ar tā 1. protokolu, un saskaņā ar Līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu minēto aktu;

               2)

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2015. gada 10. februārim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2014. gada 10. decembrī izdoto argumentēto atzinumu par to, ka valsts nav īstenojusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Direktīvu 2009/126/EK par benzīna tvaiku uztveršanas otro pakāpi degvielas uzpildes stacijās, uzpildot degvielu mehāniskajos transportlīdzekļos, kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XX pielikuma III nodaļas 21.au punktā un pielāgota minētajam Līgumam ar tā 1. protokolu (“akts”).

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot akta īstenošanai vajadzīgos pasākumus, nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un EEZ līguma 7. pantu.


title: Lieta C-377/14: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 21. aprīļa spriedums (Krajský soud v Praze (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová/FINWAY a.s. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 93/13/EEK – 7. pants – Valsts tiesību normas, ar kurām regulē maksātnespējas procesu – No patēriņa kredītlīguma izrietoši parādi – Tiesības efektīvi vērsties tiesā – Pielikuma 1. punkta e) apakšpunkts – Kompensācijas summas neproporcionalitāte – Direktīva 2008/48/EK – 3. panta l) punkts – Kredīta kopsumma – I pielikuma I daļa – Izņemtā kredīta vērtība – Gada procentu likmes aprēķināšana – 10. panta 2. punkts – Pienākums sniegt informāciju – Pārbaude pēc savas ierosmes – Sankcija

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/10

      Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 21. aprīļa spriedums (Krajský soud v Praze (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová/FINWAY a.s.

      (Lieta C-377/14) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 93/13/EEK - 7. pants - Valsts tiesību normas, ar kurām regulē maksātnespējas procesu - No patēriņa kredītlīguma izrietoši parādi - Tiesības efektīvi vērsties tiesā - Pielikuma 1. punkta e) apakšpunkts - Kompensācijas summas neproporcionalitāte - Direktīva 2008/48/EK - 3. panta l) punkts - Kredīta kopsumma - I pielikuma I daļa - Izņemtā kredīta vērtība - Gada procentu likmes aprēķināšana - 10. panta 2. punkts - Pienākums sniegt informāciju - Pārbaude pēc savas ierosmes - Sankcija)
      (2016/C 211/10)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Iesniedzējtiesa

         Krajský soud v Praze

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová

         Atbildētāja: FINWAY a.s.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, kurā maksātnespējas procesā, pirmkārt, tiesa, kurā šis process tiek izskatīts, pēc savas ierosmes nevar pārbaudīt to līguma noteikumu iespējamo negodīgumu, kuri ir pamatā minētajā procesā paziņotajiem prasījumiem, lai arī šīs tiesas rīcībā ir vajadzīgais juridiskais un faktiskais pamatojums, un kurā, otrkārt, šī tiesa var vienīgi pārbaudīt nenodrošinātos prasījumus un tikai ar ierobežotu iebildumu skaitu, proti, ka šiem prasījumiem ir iestājies noilgums vai tie ir zaudējuši spēku;

                  2)

                  Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīvas 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK 10. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesai, kura izskata strīdu par prasījumiem, kuri izriet no kredītlīguma šīs direktīvas izpratnē, pēc savas ierosmes ir jāpārbauda, vai ir izpildīts šajā tiesību normā paredzētais pienākums sniegt informāciju, un ir jāizdara visi secinājumi, kuri saskaņā ar valsts tiesībām izriet no šī pienākuma neizpildes, ar nosacījumu, ka ar sankcijām tiek izpildītas minētās direktīvas 23. panta prasības;

                  3)

                  Direktīvas 2008/48 3. panta l) punkts un 10. panta 2. punkts, kā arī šīs direktīvas I pielikuma I daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka kredīta kopsumma un izņemtā kredīta vērtība nozīmē visas patērētāja rīcībā nodotās summas, izslēdzot tās summas, kuras aizdevējs piešķīris, lai apmaksātu ar attiecīgo kredītu saistītās izmaksas, un kuras faktiski šim patērētājam nav samaksātas;

                  4)

                  Direktīvas 93/13 normas ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai izvērtētu, vai patērētājam, kurš neizpilda savas saistības, noteiktā kompensācija ir neproporcionāli liela šīs direktīvas I pielikuma 1. punkta e) apakšpunkta izpratnē, ir jāizvērtē visu attiecīgajā līgumā iekļauto noteikumu par kompensāciju kumulatīvā iedarbība neatkarīgi no tā, vai kreditors faktiski uzstāj, lai katrs no tiem tiek pilnībā izpildīts, un tādējādi, ka attiecīgā gadījumā valsts tiesām atbilstoši minētās direktīvas 6. panta 1. punktam ir jāizdara visi secinājumi, kuri izriet no atsevišķu noteikumu atzīšanas par negodīgiem, izslēdzot katru no tiem, kuri atzīti par negodīgiem, lai nodrošinātu, ka patērētājam tie nav saistoši.

         (1)  OV C 395, 10.11.2014.


title: Lieta F-39/14: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 8. oktobra spriedums – FT/EVTI Civildienests — Pagaidu darbinieks — Grāmatvedis — Uz noteiktu laiku noslēgta līguma nepagarināšana — Kompetentā iestāde — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pierādīšanas pienākums — Noteikums par prasības pieteikuma un sūdzības savstarpēju atbilstību

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/63

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 8. oktobra spriedums – FT/EVTI
   (Lieta F-39/14) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieks - Grāmatvedis - Uz noteiktu laiku noslēgta līguma nepagarināšana - Kompetentā iestāde - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pierādīšanas pienākums - Noteikums par prasības pieteikuma un sūdzības savstarpēju atbilstību)
   (2015/C 381/88)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: FT (pārstāvis – S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestāde (EVTI) (pārstāvji – sākotnēji R. Vasileva Hoff, pārstāvis, D. Waelbroeck un A. Duron, advokāti, vēlāk – R. Vasileva Hoff un A. Lorenzet, pārstāvji, D. Waelbroeck un A. Duron, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu nepagarināt līgumu ar prasītāju un atlīdzināt nodarīto morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               FT sedz savus un atlīdzina Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 421, 24.11.2014., 58. lpp.


title: Lieta C-329/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 1. jūnijā iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Gerhard Prenninger u.c.

text:
               25.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 318/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 1. jūnijā iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Gerhard Prenninger u.c.
   (Lieta C-329/17)
   (2017/C 318/06)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Gerhard Prenninger, Karl Helmberger, Franziska Zimmer, Franz Scharinger, Norbert Pühringer, Agrargemeinschaft Pettenbach, Marktgemeinde Vorchdorf, Marktgemeinde Pettenbach, Gemeinde Steinbach am Ziehberg

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Direktīva 2011/92/ES (1) par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu [turpmāk tekstā – IVN direktīva] ir jāinterpretē tādējādi, ka “trases rakšanas darbi”, lai ierīkotu elektroenerģijas līniju un nodrošinātu tās pareizas funkcionēšanas ilglaicīgumu, ir “atmežošana, lai pārietu uz citu zemes izmantošanas veidu” IVN direktīvas II pielikuma 1. punkta d) apakšpunkta izpratnē?

      (1)  OV L 26, 1. lpp.


title: Lieta T-253/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 19. septembra spriedums — Chassange /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Ikgadējo ceļa izdevumu atlīdzināšana — Ierēdnis, kura izcelsme ir Francijas Aizjūras zemju departamenti (AZD) — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. pants — Apstiprinošs akts — Paziņojums par algu — Faktu sagrozīšana — Kļūda tiesību piemērošanā)

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/37

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 19. septembra spriedums — Chassange/Komisija
   (Lieta T-253/06) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Ikgadējo ceļa izdevumu atlīdzināšana - Ierēdnis, kura izcelsme ir Francijas Aizjūras zemju departamenti (AZD) - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. pants - Apstiprinošs akts - Paziņojums par algu - Faktu sagrozīšana - Kļūda tiesību piemērošanā)
   (2008/C 285/66)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Olivier Chassange, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, vēlāk T. Bontinck, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un V. Joris, kam palīdz F. Longfils, avocat)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2006. gada 29. jūnija rīkojumu lietā F-11/05 Chassagne/Komisija (Krājums — CDL, I-A-65. lpp. un II-A-1-241. lpp.) ar lūgumu atcelt šo rīkojumu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2006. gada 29. jūnija rīkojumu lietā F-11/05 Chassagne/Komisija (Krājums — CDL, I-A-65. lpp. un II-A-1-241. lpp.);

               2)

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Civildienesta tiesai;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 281, 18.11.2006.


title: Lieta C-510/13: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 19. marta spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – E.ON Földgáz Trade Zrt/Magyar Energetikai és Közmű–szabályozási Hivatal Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Dabasgāzes iekšējais tirgus — Direktīva 2003/55/EK — 25. pants — Direktīva 2009/73/EK — 41. un 54. pants — Piemērošana laikā — Regula (EK) Nr. 1775/2005 — 5. pants — Jaudas piešķiršanas mehānismi un pārslodzes novēršanas procedūras — Regulatīvās iestādes lēmums — Tiesības celt prasību — Sabiedrības, kurai ir dabasgāzes pārvades atļauja, celta prasība — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 47. pants — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā pret regulatīvās iestādes lēmumu

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/4

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 19. marta spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – E.ON Földgáz Trade Zrt/Magyar Energetikai és Közmű–szabályozási Hivatal

   (Lieta C-510/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Dabasgāzes iekšējais tirgus - Direktīva 2003/55/EK - 25. pants - Direktīva 2009/73/EK - 41. un 54. pants - Piemērošana laikā - Regula (EK) Nr. 1775/2005 - 5. pants - Jaudas piešķiršanas mehānismi un pārslodzes novēršanas procedūras - Regulatīvās iestādes lēmums - Tiesības celt prasību - Sabiedrības, kurai ir dabasgāzes pārvades atļauja, celta prasība - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 47. pants - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā pret regulatīvās iestādes lēmumu)
   (2015/C 155/04)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: E.ON Földgáz Trade Zrt

      Atbildētāja: Magyar Energetikai és Közmű–szabályozási Hivatal

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīva 2009/73/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/55/EK atcelšanu, kuras transponēšanas termiņš beidzās 2011. gada 3. martā, un it īpaši jaunās normas, kas ietvertas tās 41. panta 17. punktā, ir jāinterpretē tādējādi, ka šī direktīva nav piemērojama prasībai, kas celta par pirms šī transponēšanas termiņa beigām pieņemtu regulatīvās iestādes lēmumu, tādu kā pamatlietā aplūkotais, un kas minētajā datumā vēl nebija izskatīta;

               2)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 28. septembra Regulas (EK) Nr. 1775/2005 par dabasgāzes pārvades tīklu piekļuves nosacījumiem 5. pants, to aplūkojot kopsakarā ar šīs regulas pielikumu, un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kas attiecas uz iespēju celt prasību tiesā, kuras kompetencē ir pārbaudīt regulatīvās iestādes pieņemto aktu tiesiskumu, un kas tādos apstākļos kā pamatlietā aplūkotie neļauj atzīt tādam uzņēmējam kā E.ON Földgáz Trade Zrt tiesības celt prasību par šīs regulatīvās iestādes lēmumu attiecībā uz tīkla kodeksu.

      (1)  OV C 15, 18.1.2014.


title: Lieta C-489/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 12. oktobrī iesniedza Sąd Najwyższy (Polijas Republika) — kriminālprocess pret Łukasz Marcin Bonda

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 12. oktobrī iesniedza Sąd Najwyższy (Polijas Republika) — kriminālprocess pret Łukasz Marcin Bonda

   (Lieta C-489/10)
   ()
   2011/C 13/29
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Najwyższy

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Łukasz Marcin Bonda

      Prejudiciālie jautājumi

   Kāds tiesiskais raksturs ir Komisijas 2004. gada 29. oktobra Regulā (EK) Nr. 1973/2004, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1782/2003 piemērošanai attiecībā uz šīs Regulas IV un IV a) sadaļā minētajām atbalsta shēmām un atmatā atstātas zemes izmantošanu izejvielu ražošanai, (OV L 345, 1. lpp.) 138. pantā paredzētajai sankcijai, kas paredz, ka zemnieks gados, kas seko tam gadam, kurā viņš ir nepatiesi deklarējis platības lielumu, kas ir tiešo maksājumu pamatā, nesaņem tiešos maksājumus?


title: Lieta C-175/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) — Pietro Calogero/Ministero dell'Interno

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/33

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) — Pietro Calogero/Ministero dell'Interno

      (Lieta C-175/10)
      (2010/C 161/49)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītājs: Pietro Calogero

         Atbildētājs: Ministero dell'Interno

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai valsts tiesiskais regulējums (kas tika ieviests ar Bersani2006. gada 4. jūlija dekrētu, ko pārveidoja par 2006. gada 4. augusta Likumu Nr. 223) ir saderīgs ar EKL 43. un 49. pantu, proti, tāds “valsts tiesiskais regulējums […], ar kuru:

                  a)

                  vispārēji cenšas aizsargāt tos koncesionārus, kuriem koncesijas tika piešķirtas iepriekš, pamatojoties uz tādu procedūru, ar kuru atsevišķi saimnieciskās darbības veicēji tika prettiesiski izslēgti no šīs procedūras;

                  b)

                  faktiski tiek aizsargāti jau iegūto tiesību turētāji (piemēram, aizliegums jauniem koncesionāriem novietot savus kioskus noteiktā attālumā no jau esošajiem kioskiem);

                  c)

                  ir paredzēts, ka koncesijas tiek zaudētas, ja koncesionārs tiešā vai netiešā veidā ir rīkojis pārobežu azartspēles, kas ir pielīdzināmas tām, kuras ir paredzētas koncesijā”?


title: Lieta T-120/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 20. septembra spriedums — Arch Chemicals u.c./Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Dzīvnieku veselība — Biocīdo produktu laišana tirgū — Regula (EK) Nr. 1451/2007 — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība — Aizmuguriska lietas izskatīšana)

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/12

         Vispārējās tiesas 2011. gada 20. septembra spriedums — Arch Chemicals u.c./Komisija
   (Lieta T-120/08) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Dzīvnieku veselība - Biocīdo produktu laišana tirgū - Regula (EK) Nr. 1451/2007 - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība - Aizmuguriska lietas izskatīšana)
   2011/C 319/22
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Arch Chemicals, Inc. (Norwalk, Connecticut, Amerikas Savienotās valstis); Arch Timber Protection Ltd (Castleford, West Yorkshire, Apvienotā Karaliste); Rhodia UK Ltd (Watford, Hertfordshire, Apvienotā Karaliste); Sumitomo Chemical (UK) plc (Londona, Apvienotā Karaliste); un Troy Chemical Co. BV (Vlaardingen, Nīderlande) (pārstāvji — K. Van Maldegem un C. Mereu, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver un E. Kružíková)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītāju prasījumu atbalstam: European Chemical Industry Council (CEFIC) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji Y. van Gerven un V. Terrien, pēc tam Y. van Gerven, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 4. decembra Regulas (EK) Nr. 1451/2007 par 10 gadu darba programmas otro fāzi, kas minēta 16. panta 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (OV L 325, 3. lpp.), 3. panta 2. punktu, 4. pantu, 7. panta 3. punktu, 14. panta 2. punkta otro daļu, 15. panta 3. punktu, 17. pantu un II pielikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               par Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes pieteikumiem par iestāšanos lietā nav jālemj;

               3)

               Arch Chemicals, Inc., Arch Timber Protection Ltd, Rhodia UK Ltd, Sumitomo Chemical (UK) plc un Troy Chemical Co. BV sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas;

               4)

               European Chemical Industry Council (CEFIC) sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 128, 24.05.2008.


title: Lieta T-327/10: Prasība, kas celta 2010. gada 10. augustā — Fraas /ITSB (rūtiņu raksts melnā, tumši pelēkā, gaiši pelēkā un tumši sarkanā krāsā)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/44

      Prasība, kas celta 2010. gada 10. augustā — Fraas/ITSB (rūtiņu raksts melnā, tumši pelēkā, gaiši pelēkā un tumši sarkanā krāsā)
      (Lieta T-327/10)
      ()
      (2010/C 288/84)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Vācija) (pārstāvji –G. Würtenberger un R. Kunze, Rechtsanwälte)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 7. jūnija lēmumu lietā R 189/2010-4;

                  —

                  piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas atveido rūtiņu rakstu melnā, tumši pelēkā, gaiši pelēkā un tumši sarkanā krāsā, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18., 24. un 25. klasē

         Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

         Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

         Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums, jo attiecīgajai Kopienas preču zīmei esot atšķirtspēja, kā arī Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. un 76. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot izvērtējusi prasītājas plašo faktisko un juridisko argumentāciju

         (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-22/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 14. maija rīkojums — US Steel Košice/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Pievienošanās akts — Atbalsta saņēmējam noteiktais nosacījums ierobežot savus plākšņu produktu pārdevumus paplašinātā Savienībā — Komisijas vēstule, kurā ir interpretēts, ka nosacījums ir piemērojams Bulgārijas un Rumānijas tirgiem no to pievienošanās datuma — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība)

text:
               18.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 167/10

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 14. maija rīkojums — US Steel Košice/Komisija
   (Lieta T-22/07) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Pievienošanās akts - Atbalsta saņēmējam noteiktais nosacījums ierobežot savus plākšņu produktu pārdevumus “paplašinātā Savienībā” - Komisijas vēstule, kurā ir interpretēts, ka nosacījums ir piemērojams Bulgārijas un Rumānijas tirgiem no to pievienošanās datuma - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   2009/C 167/21
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: US Steel Košice s.r.o., Košice (Slovākija) (pārstāvji — E. Vermulst un S. Van Cutsem, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Gross un T. Scharf)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītāju: Slovākijas Republika (pārstāvis — J. Čorba)

      Priekšmets

   Lūgums atcelt lēmumu, kas, iespējams, ir ietverts Komisijas 2006. gada 22. novembra vēstules daļā, kurā ir interpretēts, ka atbalsta saņēmējam noteiktais nosacījums ierobežot savus plākšņu produktu pārdevumus “paplašinātā Savienībā” no 2007. gada 1. janvāra ir piemērojams arī Bulgārijas un Rumānijas tirgiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               US Steel Košice s.r.o sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Slovākijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 56, 10.03.2007.


title: Lieta T-485/08 P: Vispārējās tiesas 2010. gada 2. jūlija spriedums — Lafili /Komisija (Apelācijas sūdzība — Civildienests — Ierēdņi — Pieņemamība — Lietas dalībnieka, kam spriedums ir nelabvēlīgs pirmajā instancē, jēdziens — Paaugstināšana amatā — Klasificēšana pakāpē un līmenī — Nodaļas lielāks reizināšanas koeficients — Darba stāža līmenī pārveidošana — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 7. pants)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/40

         Vispārējās tiesas 2010. gada 2. jūlija spriedums — Lafili/Komisija
   (Lieta T-485/08 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Civildienests - Ierēdņi - Pieņemamība - Lietas dalībnieka, kam spriedums ir nelabvēlīgs pirmajā instancē, jēdziens - Paaugstināšana amatā - Klasificēšana pakāpē un līmenī - Nodaļas lielāks reizināšanas koeficients - Darba stāža līmenī pārveidošana - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 7. pants)
   2010/C 221/65
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Paul Lafili (Genk, Beļģija) (pārstāvis — L. Levi, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall, H. Krämer un K. Herrmann)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 4. septembra spriedumu lietā F-22/07 Lafili/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts) un prasība atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Pau Lafili sedz savus tiesāšanās izdevumus pats un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 19, 24.01.2009.