title: lieta C-209/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Supreme Court (Īrija) 2007. gada 20. aprīļa rīkojumu — The Competition Authority / Beef Industry Development Society Ltd , Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Supreme Court (Īrija) 2007. gada 20. aprīļa rīkojumu — The Competition Authority/Beef Industry Development Society Ltd, Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd

   (lieta C-209/07)
   (2007/C 140/25)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa
   Supreme Court
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: The Competition Authority

      Atbildētāji: Beef Industry Development Society Ltd, Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd

   Prejudiciālie jautājumi
   Ja tiesa uzskata, ka ir pietiekoši pierādīts, ka:

               a)

               nozarē pastāv pārprodukcija liellopu gaļas pārstrādes jomā, kurš maksimālā apgrozījuma brīdī ir apmēram 32 %;

               b)

               šī pārprodukcija ne pārāk tālā nākotnē radīs ļoti nopietnas sekas nozares rentabilitātei visā tās kopumā;

               c)

               kamēr, kā minēts, pārmērīgā pieprasījuma sekas vēl nav ievērojami jūtamas, neatkarīgi konsultanti ir norādījuši, ka tuvākajā laikā pārprodukciju nevarēs likvidēt ar parastu tirgus pasākumu palīdzību, bet laika gaitā pārprodukcija novedīs pie ļoti ievērojamiem zaudējumiem un galu galā pie tā, ka pārstrādātāji un rūpnīcas pametīs nozari;

               d)

               liellopu gaļas pārstrādātāji, kas pārstāv apmēram 93 % no liellopu gaļas piegādes tirgus šajā nozarē, ir vienojušies veikt pasākumus, lai ierobežotu pārprodukciju un vēlas maksāt nodevu, lai finansētu maksājumus tiem pārstrādātājiem, kas vēlas izbeigt ražošanu, un

         ka minētie pārstrādātāji, kas ietver desmit uzņēmumus, izveido juridisku personu (Apvienību) ar mērķi īstenot pasākumus, kuriem ir sekojošas pazīmes:

               1.

               rūpnīcas (sauktas par “darbības izbeidzējiem”), kas nokauj un pārstrādā 420 000 dzīvnieku gadā, kas pārstāv apmēram 25 % no aktīvās jaudas, noslēgs līgumu ar atlikušajiem uzņēmumiem (saukti “palicēji”) par nozares atstāšanu un sekojošo nosacījumu ievērošanu;

               2.

               palicēji parakstīs divu gadu nekonkurēšanas apņemšanos attiecībā uz liellopu gaļas pārstrādi visā Īrijā;

               3.

               darbības izbeidzēju rūpnīcu ekspluatācija tiks pārtraukta;

               4.

               ekspluatāciju pārtraukušo rūpnīcu zeme piecus gadus netiks izmantota liellopu gaļas pārstrādes mērķiem;

               5.

               darbības izbeidzējiem tiks izmaksāta kompensācija, kas tiks maksāta posmos, izmantojot palicēju piešķirtos aizdevumus apvienībai;

               6.

               visi palicēji maksās apvienībai brīvprātīgu nodevu pēc likmes EUR 2 par tradicionālā kaušanas apjoma galvu un EUR 11 par kaušanas apjomu, kas pārsniedz šo skaitli;

               7.

               nodevas tiks izmantotas, lai atmaksātu palicēju aizdevumus; nodevas tiks atceltas, kad palicēju aizdevumi būs atmaksāti;

               8.

               darbības izbeidzēju galvenokārt liellopu gaļas pārstrādei izmantotās iekārtas tiks pārdotas tikai palicējiem izmantošanai par rezerves iekārtām vai rezerves daļām vai pārdotas [pircējiem] ārpus Īrijas;

               9.

               netiks ietekmēta palicēju rīcības brīvība ražošanas, cenu noteikšanas, pirkuma noteikumu, importa un eksporta, jaudas palielināšanas un citos jautājumos,

         un, ka, lai piemērotu EKL 81. panta 1. punktu, ir skaidrs, ka šāds līgums var jūtami ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm, vai ir jāuzskata, ka šī pasākuma mērķis, atšķirībā no sekām, ir konkurences nepieļaušana, ierobežošana vai izkropļošana kopējā tirgū un līdz ar tas neatbilst Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 81. panta 1. punktam?


title: Lieta C-309/11: Prasība, kas celta 2011. gada 17. jūnijā — Eiropas Komisija/Somijas Republika

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/23

         Prasība, kas celta 2011. gada 17. jūnijā — Eiropas Komisija/Somijas Republika
   (Lieta C-309/11)
   2011/C 252/43
   Tiesvedības valoda — somu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — I. Koskinen un L. Lozano Palacios)

      Atbildētāja: Somijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, piemērojot Arvonlisäverolaki [Likuma par pievienotās vērtības nodokli] (1501/1993) 80. pantā ietverto īpašo režīmu ceļojumu aģentūrām attiecībā uz ceļojumu pakalpojumu pārdošanu personām, kas nav ceļotāji, Somijas Republika nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 306.–310. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Somijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Atbilstoši PVN direktīvas 2006/112/EK normām ceļojumu aģentūrām paredzētais īpašais režīms esot jāpiemēro tikai tad, ja ceļojumu pakalpojumi tiek pārdoti ceļotājiem. Turpretim pretēji PVN direktīvai esot tas, ka Somijas Republika ceļojumu aģentūrām paredzēto īpašo režīmu piemērojot arī pakalpojumiem, ko ceļojumu aģentūras savstarpēji sniedz cita citai vai arī citiem ceļojumu rīkotājiem.

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-198/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko José Félix Merladet iesniedza 2004. gada 28. maijā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/28

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko José Félix Merladet iesniedza 2004. gada 28. maijā
   (Lieta T-198/04)
   (2004/C 262/54)
   tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 28. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla José Félix Merladet, ar dzīvesvietu Overijse (Beļģija), kuru pārstāv Nicolas Lhoëst, advokāts, kurš norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt prasītāja karjeras attīstības ziņojumu par periodu no 2001. gada 1. jūnija līdz 2002. gada 31. decembrim;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2004. gada 12. februāra lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība;

               —

               piespriest atbildētājai segt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas prasības atbalstam prasītājs atsaucas uz pārkāpumu novērtēšanas procedūrā. Norādītajā periodā prasītājs strādāja Komisijas delegācijā Ņūdeli (Indija) un Maputo (Mozambika) dažādu tiešo priekšnieku pārraudzībā. Kā uzskata prasītājs, karjeras attīstības ziņojums neņem atbilstoši vērā to viņa priekšnieku novērtējumu, kuru vadībā viņš ir strādājis vairāk par vienu mēnesi.
   Prasītājs atsaucas arī uz nopietnu kļūdu novērtējumā un pamatojuma trūkumu.


title: Lieta C-621/11 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums — New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG , agrāk New Yorker SHK Jeans GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Vallis K.-Vallis A. & Co. OE (Apelācija — Kopienas vārdiskas preču zīmes “FISHBONE” reģistrācijas pieteikums — Iebildumu process — Agrāka valsts grafiska preču zīme “FISHBONE BEACHWEAR” — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Noteiktajā termiņā neiesniegto papildu pierādījumu ņemšana vērā — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 42. panta 2. un 3. punkts un 76. panta 2. punkts — Regula (EK) Nr. 2868/95 — 22. noteikuma 2. punkts)

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums — New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, agrāk New Yorker SHK Jeans GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Vallis K.-Vallis A. & Co. OE

   (Lieta C-621/11 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas vārdiskas preču zīmes “FISHBONE” reģistrācijas pieteikums - Iebildumu process - Agrāka valsts grafiska preču zīme “FISHBONE BEACHWEAR” - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Noteiktajā termiņā neiesniegto papildu pierādījumu ņemšana vērā - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 42. panta 2. un 3. punkts un 76. panta 2. punkts - Regula (EK) Nr. 2868/95 - 22. noteikuma 2. punkts)
   2013/C 260/16
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, agrāk New Yorker SHK Jeans GmbH (pārstāvis — V. Spitz, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos), Vallis K.-Vallis A. & Co. OE

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedumu lietā T-415/09 New Yorker SHK Jeans/ITSB, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt tiesību aktu, ko cēlis vārdiskas preču zīmes “FISHBONE” reģistrācijas pieteikuma attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē, iesniedzējs par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 30. jūlija lēmumu R 1051/2008-1, ar kuru daļēji noraidīta apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu daļēji atteikt minētās preču zīmes reģistrāciju saistībā ar iebildumiem, ko iesniedzis valsts preču zīmes “FISHBONE BEACHWEAR” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē, kā arī komercdarbībā izmantota valsts apzīmējuma “Fishbone” īpašnieks — Iekšēja preču zīmes faktiska izmantošana — Papildu pierādījumu ņemšana vērā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 2. septembrī lietā T-291/02 González y Díez SA pret Eiropas Kopienu Komisiju (EOTK — Valsts atbalsts — Prasība par atcelšanu — Prasība, kurai zudis pamats — Nav jāpieņem lēmums — Lēmums par izdevumiem)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/40

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2004. gada 2. septembrī
   lietā T-291/02 González y Díez SA pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (EOTK - Valsts atbalsts - Prasība par atcelšanu - Prasība, kurai zudis pamats - Nav jāpieņem lēmums - Lēmums par izdevumiem)
   (2004/C 300/79)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā T-291/02 González y Díez SA, Villabona-Llanera (Spānija), (pārstāvji - sākotnēji J. Folguera Crespo, A. Martínez Sánchez un J. C. Engra Moreno, vēlāk J. Folguera Crespo un A. Martínez Sánchez, avocats), pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji - V. Kreuschitz un J. L. Buendía Sierra) par prasību par 1., 2. un 5. panta atcelšanu Komisijas 2002. gada 2. jūlija lēmumā 2002/827/EOTK par Spānijas piešķirto atbalstu uzņēmumam González y Díez 1998., 2000. un 2001. gadā (OV L 296, 80. lpp.), Pirmās instances tiesa (otrā palāta paplašinātā sastāvā) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirrung, tiesneši A. W. H. Meij, N. J. Forwood, tiesnese I. Pelikánová un tiesnesis S. S. Papasavvas, sekretārs H. Jung, 2004. gada 2. septembrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nav jāpieņem lēmums par šo prasību;

               2)

               Komisija atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 289, 23.11.2002.


title: Lieta T-318/15: Prasība, kas celta 2015. gada 17. jūnijā – Zitro IP/ITSB (“TRIPLE BONUS”)

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/35

         Prasība, kas celta 2015. gada 17. jūnijā – Zitro IP/ITSB (“TRIPLE BONUS”)
   (Lieta T-318/15)
   (2015/C 262/48)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zitro IP Sàrl (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis – A. Canela Giménez, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “TRIPLE BONUS” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 013 629

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 15. aprīļa lēmums lietā R 1648/2014–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-221/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 8. marta spriedums — Iberdrola /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Atbalsta shēma, ar ko ir atļauta finanšu nemateriālās vērtības amortizācija nodokļu vajadzībām saistībā ar kapitāla daļu iegādi ārvalstīs — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma ir atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu un nav uzdots pienākums atgūt atbalstu — Akts, kurā ir ietverti īstenošanas pasākumi — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība)

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/23

         Vispārējās tiesas 2012. gada 8. marta spriedums — Iberdrola/Komisija
   (Lieta T-221/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Atbalsta shēma, ar ko ir atļauta finanšu nemateriālās vērtības amortizācija nodokļu vajadzībām saistībā ar kapitāla daļu iegādi ārvalstīs - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma ir atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu un nav uzdots pienākums atgūt atbalstu - Akts, kurā ir ietverti īstenošanas pasākumi - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   2012/C 118/39
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Iberdrola, SA (Bilbao, Spānija) (pārstāvji — X. Ruiz Calzado, M. Núñez-Müller un J. Domínguez Pérez, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un C. Urraca Caviedes)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 28. oktobra Lēmuma 2011/5/EK par nemateriālās vērtības norakstīšanu nodokļu vajadzībām saistībā ar kapitāla daļu iegādi ārvalstīs C 45/2007 (bijušais NN 51/07, bijušais CP 9/07), ko īstenojusi Spānija (OV 2011, L 7, 48. lpp.), 1. panta 1. punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt;

               2.

               Iberdrola, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 179, 03.07.2010.


title: Lieta F-100/07: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 10. marta spriedums – Tsirimiagos /Reģionu komiteja (Civildienests — Ierēdņi — Atalgojums — Atalgojuma daļas pārnešana ārpus dienesta vietas valsts — Iepriekš spēkā esošo Civildienests noteikumu VII pielikuma 17. panta 2. punkta b) apakšpunkts — Krājkonts mājokļa iegādei — Nepamatotu maksājumu atgūšana — Nosacījumi — Pārskaitījumu nelikumība — Acīmredzama nelikumība)

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/38

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 10. marta spriedums – Tsirimiagos/Reģionu komiteja
   (Lieta F-100/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Atalgojums - Atalgojuma daļas pārnešana ārpus dienesta vietas valsts - Iepriekš spēkā esošo Civildienests noteikumu VII pielikuma 17. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Krājkonts mājokļa iegādei - Nepamatotu maksājumu atgūšana - Nosacījumi - Pārskaitījumu nelikumība - Acīmredzama nelikumība)
   2009/C 102/55
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Kyriakos Tsirimiagos, Kraainem (Beļģija) (pārstāvis – M.-A. Lucas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Reģionu komiteja (pārstāvji – P. Cervilla, pārstāvis, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   2006. gada 21. novembra lēmuma atgūt summas, kas prasītājam pārskaitītas, piemērojot korekcijas koeficentu tai atalgojuma daļai, kas pārskaitīta uz Franciju laikā no 2004. gada aprīļa līdz 2005. gada maijam, pamatojoties uz to, ka šķietami nav ievēroti šīs pārskaitīšanas veikšanai nepieciešamie nosacījumi, atcelšana – Lūgums atlīdzināt zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Reģionu komitejas 2006. gada 21. novembra lēmumu, kurā grozījumi izdarīti ar 2007. gada 21. jūnija lēmumu, tiktāl, ciktāl tajā paredzēts atgūt summas, kas laikā no 2004. gada aprīļa līdz 2005. gada maijam K. Tsirimiagos, piemērojot korekcijas koeficentu, EUR 15 300 apmērā pārskaitītas uz viņa krājkontu mājokļa iegādei;

               2)

               piespriest Eiropas Savienības Reģionu komitejai atmaksāt K. Tsirimiagos summu kopā ar nokavējuma procentiem, kas atskaitīta no tā atalgojuma un atbilst korekcijas koeficentam, kas laika posmā no 2004. gada aprīļa līdz 2005. gada maijam piemērots uz viņa būvniecības krājkontu pārskaitītajiem maksājumiem EUR 15 300 apmērā; šie procenti ir maksājami sākot no lēmuma par atgūšanu pieņemšanas dienas līdz faktiskai samaksai, piemērojot Eiropas Centrālās bankas noteikto likmi galvenajām refinansēšanas darbībām, kas ir piemērojama attiecīgajā laika posmā, pieskaitot divus punktus;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Eiropas Savienības Reģionu komiteja sedz savus, kā arī atlīdzina pusi no prasītāja tiesāšanās izdevumiem;

               5)

               prasītājs sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 269, 10.11.2007., 73. lpp.


title: Lieta C-401/07: Prasība, kas celta 2007. gada 29. augustā — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/33

         Prasība, kas celta 2007. gada 29. augustā — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-401/07)
   (2007/C 269/56)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — H. van Vliet, pārstāvis)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, attiecībā pret uzņēmumu Fleuren Compost BV noteiktajā termiņā neizpildot Komisijas 2000. gada 13. decembra Lēmumu 2001/521/EK par atbalsta shēmu, ko Nīderlandes Karaliste īstenojusi par labu sešiem mēslojuma apstrādes uzņēmumiem (1), Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 249. panta ceturtā daļa un minētā lēmuma 2. un 3. pants;

               —

               piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar Lēmumu 2001/521 Komisija lika Nīderlandei atgūt Fleuren Compost BV (turpmāk tekstā — “Fleuren”) nelikumīgi piešķirto atbalstu EUR 487 328,13 apmērā, pieskaitot procentus. Prasības pieteikuma šajā lietā iesniegšanas brīdī šī summa vēl joprojām nebija atmaksāta. Līdz šim brīdim Fleuren ir vienīgi iesniedzis bankas garantiju par attiecīgo summu. Prasītāja norāda, ka tādējādi ir pārkāpts Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK īguma 93. panta piemērošanai (2), 14. panta 3. punkts, kurā paredzēts, ka Komisijas lēmumi ir izpildāmi tūlītēji un efektīvi. Turklāt Pirmās instances tiesa ar 2004. gada 14. janvāra spriedumu (lieta T-109/01) ir noraidījusi Fleuren prasību par šo lēmumu un Fleuren nav šo spriedumu pārsūdzējis.
   Prasītāja tostarp norāda, ka saskaņā ar šajā lietā piemērojamo Nīderlandes tiesisko regulējumu, atbilstoši interpretācijai, kas sniegta Nīderlandes Raad van State judikatūrā, izpilde kļūst nelietderīgi sarežģīta un laikietilpīga. Saskaņā ar šo interpretāciju pamatsummas atgūšana ir jāveic administratīvā procesā, bet procentu atgūšana — civilprocesā. Prasītāja arī atzīmē, ka bankas garantijas iesniegšanu nevar pielīdzināt faktiskai atbalsta summas atmaksai. Bankas garantija neatceļ finansiālo priekšrocību, ko Fleuren saņem jau gadiem ilgi sakarā ar to, ka atbildētāja, pārkāpjot EKL 88. panta 3. punktu, ir tam piešķīrusi atbalstu, nesaņemot Komisijas apstiprinājumu.

      (1)  OV L 189, 13. lpp.

      (2)  OV L 83, 1. lpp.


title: Lieta C-440/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedumu apvienotajās lietās T-208/08 un T-209/08 Gosselin Group NV un Stichting Administratiekantoor Portielje /Eiropas Komisija 2011. gada 26. augustā iesniedza Eiropas Komisija

text:
               12.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedumu apvienotajās lietās T-208/08 un T-209/08 Gosselin Group NV un Stichting Administratiekantoor Portielje/Eiropas Komisija 2011. gada 26. augustā iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-440/11 P)
   2011/C 331/17
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet, S. Noë un F. Ronkes Agerbeek)

      Pārējie lietas dalībnieki: Gosselin Group NV, agrāk Gosselin World Wide Moving NV un Stichting Administratiekantoor Portielje

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl ar to atcelts Lēmums C(2008) 926, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu C(2009) 5810, attiecībā uz Stichting Administratiekantoor Portielje;

               —

                  Portielje prasību noraidīt;

               —

               Piespriest Portielje atlīdzināt tiesvedībā Vispārējā tiesā un tiesvedībā Tiesā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   I.
         Pirmais apelācijas sūdzības pamats — par LESD 101. panta piemērojamību personām

   Vispārējā tiesa, interpretējot jēdzienu “uzņēmums” un tiesību normas par pierādījumu nastas sadalījumu attiecībā uz atbildību par līdzdalību EKL 81. panta (šobrīd — LESD 101. pants) pārkāpumā, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā. Tā pārsūdzētā sprieduma 36.-50. punktā esot koncentrējusies uz nepareizu jautājumu, proti, vai Portielje esot uzņēmums. Tai esot vajadzējis pārbaudīt, vai Komisija savā lēmumā pamatoti ir pieņēmusi to, ka Portielje ir pieskaitāma tiem uzņēmumiem, kuri ir izdarījuši pārkāpumu. Attiecībā uz šo problemātiku neierobežoti esot spēkā spriedumā lietā C-97/08 P Akzo Nobel u.c. (1) izvirzītie principi — ieskaitot pieņēmumu par 100 % līdzdalību.
   II.
         Otrais apelācijas sūdzības pamats — par pieņēmuma par izšķirošu ietekmi atspēkošanu

   A.
         Pirmā daļa

   Vispārējā tiesa acīmredzami esot veikusi kļūdainu pierādījumu novērtējumu, secinot, ka personiskā saikne starp Portielje un Gosselin attiecas tikai uz pusi no Portielje vadības, katrā ziņā ciktāl Vispārējā tiesa no tā ir gribējusi iedvesmoties, ka attiecīgie vadītāji nav varējuši izšķiroši ietekmēt Portielje politiku. Attiecīgajām personām katrā ziņā kopā esot pietiekams skaits balsu valdē, lai varētu veidot Portielje politiku.
   B.
         Otrā daļa

   Vispārējā tiesa katra ziņā esot kļūdaini izlēmusi, ka Portielje, neraugoties uz personisko saikni, esot atspēkojusi judikatūrā attīstīto pieņēmumu par 100 % līdzdalību, jo tā atbilstošajā laikposmā neesot pieņēmusi formālus administratīvus lēmumus. Vispārējās tiesas nostāja neesot saderīga ar uzņēmuma jēdziena funkcionālo raksturu un spriedumā lietā Akzo Nobel u.c. izvirzītajiem principiem.
   C.
         Trešā daļa

   Vispārējā tiesa vienlaicīgi arī esot kļūdaini izlēmusi, ka Portielje esot atspēkojusi pieņēmumu par 100 % līdzdalību, jo atbilstošajā laikposmā neesot notikusi neviena Gosselin kopsapulce. Arī šis Vispārējās tiesas skatījums neesot saderīgs ar uzņēmuma jēdziena funkcionālo raksturu un spriedumā lietā Akzo Nobel u.c. izvirzītajiem principiem.

      (1)  2009. gada 10. septembra spriedums (Krājums, I-8237. lpp.)


title: Lieta T-527/08: Prasība, kas celta 2008. gada 4. decembrī — Komisija/ TMT Pragma

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/46

         Prasība, kas celta 2008. gada 4. decembrī — Komisija/TMT Pragma

   (Lieta T-527/08)
   (2009/C 32/89)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Moretto, advokāts, A. M. Rouchaud-Joët un F. Mirza)

      Atbildētāja: TMT Pragma Srl, Roma (Itālija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt parāda pamatsummu EUR 30 700,23 apmērā kopā ar nokavējuma procentiem, kas piemērojami Spānijā, sākot no 2004. gada 29. augusta līdz pilnīgai parāda samaksai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šīs prasības priekšmets ir prasība piespriest atbildētājai samaksāt parāda summu EUR 30 700,23 apmērā kopā ar nokavējuma procentiem. Šī summa ir daļa no atlīdzības, kuru prasītāja samaksāja, pildot līgumu UR-96-SC.1105, kas tika noslēgts ceturtās Eiropas Kopienas pamatprogrammas attiecībā uz pētniecības, tehnoloģijas attīstības un izstāžu pasākumiem ietvaros. Līgumā, kas tika noslēgts ar citiem Eiropas pētniecības centriem, ir paredzēts attīstīt projektu ar nosaukumu “Integrētā pilsētas transporta projekti un tirgus orientēta pilsētas transportu sistēmas/pilsētas transporta pēc pieprasījuma sistēmas — INTRAMUROS”.
   Savu prasījumu pamatojumā prasītāja norāda, ka revīzijas laikā, kas tika veikta 2000. gada jūnijā, noskaidrojās, ka atsevišķi personāla izdevumi, ceļojumu un dzīvošanas izmaksas un izmaksas par patēriņa precēm un informācijas tehnoloģiju nav attaisnojamas un tādēļ tās nevar nedrīkst pieskaitīt projektam.
   Ar 2004. gada 14. jūlija parādzīmi Komisija paziņoja atbildētājai, ka tai ir jāatmaksā attiecīgā summa kopā ar procentiem gadījumā, ja tā to nemaksā.


title: Lieta T-429/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 7. septembra rīkojums — Grain Millers/ITSB — Grain Millers ( GRAIN MILLERS )

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/37

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 7. septembra rīkojums — Grain Millers/ITSB — Grain Millers (“GRAIN MILLERS”)
   (Lieta T-429/08) (1)

   2009/C 256/65

      Tiesvedības valoda — angļu

   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 313, 6.12.2008.


title: Lieta C-283/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 7. jūnijā iesniedza Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumānija) — Circul Globus București (Circ & Variete Globus București)/Uniunea Compozitorilor și Muzicologilor din România — Asociația pentru Drepturi de Autor — U.C.M.R. — A.D.A

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 7. jūnijā iesniedza Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumānija) — Circul Globus București (Circ & Variete Globus București)/Uniunea Compozitorilor și Muzicologilor din România — Asociația pentru Drepturi de Autor — U.C.M.R. — A.D.A

   (Lieta C-283/10)
   ()
   2010/C 234/40
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Înalta Curte de Casație și Justiție

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Circul Globus București (Circ & Variete Globus București)

      Otra puse kasācijas tiesvedībā: Uniunea Compozitorilor și Muzicologilor din România — Asociația pentru Drepturi de Autor — U.C.M.R. — A.D.A

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK (1) 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka “izziņošana sabiedrībai” jāsaprot kā:

               a)

               tikai izziņošana sabiedrībai, kas neatrodas sākotnējās izziņošanas vietā, vai

               b)

               arī jebkura cita tieša darbu izziņošana, kas tiek veikta sabiedrībai brīvi pieejamā vietā, jebkurā darba tiešas izpildes vai prezentēšanas sabiedrībai veidā?

         Apstiprinošas atbildes uz a) apakšpunktu gadījumā — vai tas nozīmē, ka b) apakšpunktā minēto darbu tieša izziņošana sabiedrībai nav ietverama šīs direktīvas piemērošanas jomā, vai arī tas nozīmē, ka tā nav izziņošana sabiedrībai, bet darba prezentēšana un/vai izpilde atbilstoši Bernes konvencijas 11. panta 1. punkta i) apakšpunktam?
   Ja apstiprinoši tiek atbildēts uz b) apakšpunktu — vai Direktīvas 3. panta 1. punkts atļauj dalībvalstīm ar likumu noteikt, ka muzikālo darbu izziņošana sabiedrībai ir obligāti jāpārvalda kolektīvi, neatkarīgi no izziņošanas veida, arī ja šādas tiesības var pārvaldīt individuāli un to šādā veida dara paši autori, neparedzot autoriem iespēju izslēgt savus darbus no kolektīvās pārvaldīšanas?

      (1)  Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 10. lpp.).


title: EBTA Tiesas sastāvs

text:
               13.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/6

      EBTA TIESAS SASTĀVS

   (2005/C 253/07)
   EBTA Tiesas sekretāra iecelšana amatā

      Henning Harborg tika iecelts EBTA Tiesas sekretāra amatā saskaņā ar ESA/Tiesas līguma 5. protokola 9. pantu uz laikposmu no 2004. gada 1. septembra līdz 31. augustam, nomainot Lucien Dedichen. EBTA Tiesas 2004. gada 28. septembra atklātajā sēdē Henning Harborg nodeva zvērestu, kā noteikts ESA/Tiesas līguma 5. protokola 10. pantā.


title: Lieta C-361/07: Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 16. janvāra rīkojums ( Conseil de prud'hommes de Beauvais (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Olivier Polier / Najar EURL (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — Starptautiskās Darba organizācijas Konvencija Nr. 158 — Eiropas Sociālā harta — Atlaišana bez pamatojuma — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/11

         Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 16. janvāra rīkojums (Conseil de prud'hommes de Beauvais (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Olivier Polier/Najar EURL

   (Lieta C-361/07) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Starptautiskās Darba organizācijas Konvencija Nr. 158 - Eiropas Sociālā harta - Atlaišana bez pamatojuma - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   (2008/C 79/19)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Conseil de prud'hommes de Beauvais
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Olivier Polier

      Atbildētājs: Najar EURL

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Conseil de prud'hommes de Beauvais — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (30. un 33. pants), Eiropas Sociālās hartas (24. un 27. pants), kā arī Starptautiskās Darba organizācijas Konvencijas Nr. 158 par atlaišanu interpretācija — Darba ņēmēja atlaišana bez pamatojuma — Valsts tiesiskā regulējuma spēkā esamība, ņemot vērā minētās tiesību normas
   Rezolutīvā daļa:
   Atbildēt uz Conseil de prud'hommes de Beauvais ar 2007. gada 9. jūlija lēmumu uzdotajiem jautājumiem acīmredzami nav Eiropas Kopienu Tiesas kompetencē.

      (1)  OV C 269, 10.11.2007.


title: Lieta T-587/15: Prasība, kas celta 2015. gada 12. oktobrī – Rose Vision/Komisija

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/73

         Prasība, kas celta 2015. gada 12. oktobrī – Rose Vision/Komisija
   (Lieta T-587/15)
   (2015/C 398/86)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rose Vision, S.L. (Pozuelo de Alarcón, Spānija) (pārstāvis – J. Marín López, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pirmkārt, pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt Komisijas 2015. gada 28. jūlija Lēmumu C(2015) 5449 final par to, ka no Rose Vision, S.L. atgūstama kopsumma EUR 5 35  613,20 apmērā ar procentiem;

               —

               otrkārt, pamatojoties uz LESD 272. pantu, atzīt, ka Komisija nav ievērojusi [Septītās pamatprogrammas piešķīruma nolīguma Vispārīgo nosacījumu (turpmāk tekstā – “Vispārīgie FP7 nosacījumi”)] II.14 punkta 1. daļas a) apakšpunktu un II.22 punkta 5. daļu saistībā ar galīgo ziņojumu par revīziju 11-INFS-025 un revīziju 11-BA119–016, kas veiktas attiecībā uz Rose Vision saistībā ar tās piedalīšanos projektā “Support action to the Integral Satcon Initiative (sISI)”, projektā “Implementing cooperation on Future Internet and ICT Components between Europe and Latin America (FIRST)”, projektā “Supporting the future of the NEM European Technology Platform (FutureNEM)”, projektā “Support Action for the NEM European Technology Platform (4NEM)” un projektā “Structural Funds for Regional Research Advancement (SFERA)”;

               —

               treškārt, pamatojoties uz LESD 272. pantu, atzīt, ka galīgais ziņojums par revīziju 11-INFS-025 un ziņojums par revīziju 11-BA119–016, kas sagatavoti pretrunā Vispārīgo FP7 nosacījumu II.14 punkta 1. daļas a) apakšpunktam un II.22 punkta 5. daļai, līgumiski nav spēkā un nerada tiesiskas sekas;

               —

               ceturtkārt, pamatojoties uz LESD 272. pantu kopā ar LESD 340. panta pirmo daļu, atzīt, ka Rose Vision nav parādā Komisijai summu EUR 5 35  613,20 apmērā ar procentiem, kas minēta Komisijas 2015. gada 28. jūlija Lēmumā C(2015) 5449 final;

               —

               piektkārt, pamatojoties uz LESD 272. pantu kopā ar LESD 340. panta pirmo daļu, piespriest Komisijai samaksāt Rose Vision par šā uzņēmuma piedalīšanos FP7 projektos maksājamās summas, kuru apmērs pašreiz ir šāds: EUR 1 95  571,13 saistībā ar Komisijas projektiem sISI, FIRST, FutureNEM, 4NEM un SFERA un EUR 2 17  729,37, kā arī pārējās summas, kas nākotnē maksājamas saistībā ar Eiropas Pētniecības [padomes] izpildaģentūras projektiem E-Sponder un MaPEer SME. Abām šīm provizoriskajām un vēlākā šīs tiesvedības posmā precīzāk aprēķināmajām summām katrā ziņā jāpieskaita Vispārīgo FP7 nosacījumu II.5 punkta 5. daļā paredzētie procenti;

               —

               un, sestkārt, pamatojoties uz LESD 272. pantu kopā ar LESD 340. panta pirmo un otro daļu, piespriest Komisijai samaksāt Rose Vision gan līgumiski paredzēto atlīdzinājumu par zaudējumiem, kas izriet no tā, ka nav izpildīti Vispārīgo FP7 nosacījumu II.14 punkta 1. daļas a) apakšpunkts, II.22 punkta 5. daļa un II.5 punkta 3. daļas d) apakšpunkts, gan atlīdzību par ārpuslīgumiskajiem zaudējumiem, kas izriet no Agrīnās brīdināšanas sistēmas (ABS) W2 līmeņa brīdinājuma reģistrēšanas attiecībā uz Rose Vision, apmērā, kas norādīts šā prasības pieteikuma 114. punktā, vai kādā citā apmērā, ko Vispārējā tiesa atzītu par pienācīgu ex aequo et bono.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka 2012. gada 9. oktobra galīgais ziņojums par revīziju 11-INFS-025 un 2013. gada 22. aprīļa galīgais ziņojums par revīziju 11-BA119–016 ir pretrunā Vispārīgo FP7 nosacījumu II.4 punkta 1. daļas a) apakšpunktam, jo tajā Rose Vision izdevumi tiek uzskatīti par neattaisnotiem tāpēc, ka to it kā patiesībā neesot bijis.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka 2012. gada 9. oktobra galīgais ziņojums par revīziju 11-INFS-025 un 2013. gada 22. aprīļa galīgais ziņojums par revīziju 11-BA119–016 ir pretrunā Vispārīgo FP7 nosacījumu II.22. punkta 5. daļai.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka gan ar to, ka Komisija apturējusi Rose Vision pienākošos maksājumus visos Septītās pamatprogrammas projektos, kuros piedalās Rose Vision, gan ar to, ka Komisijas nolemtās maksājumu apturēšanas rezultātā arī Aģentūra apturējusi maksājumus, nav izpildīts Vispārīgo FP7 nosacījumu II.5. punkta 3. daļas d) apakšpunkts.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka – ņemot vērā Vispārējās tiesas 2012. gada 22. aprīļa spriedumā lietā T-320/09 Planet/Komisija noteikto kritēriju – ABS W2 līmeņa brīdinājuma reģistrēšanai attiecībā uz Rose Vision neesot tiesiska pamata.


title: Lieta C-12/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 7. novembra spriedumu lietā T-574/08 Syndicat des thoniers méditerranéens u.c./Komisija 2013. gada 10. janvārī iesniedza Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin, Robert Marin

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 7. novembra spriedumu lietā T-574/08 Syndicat des thoniers méditerranéens u.c./Komisija 2013. gada 10. janvārī iesniedza Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin, Robert Marin

   (Lieta C-12/13 P)
   2013/C 71/18
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin, Robert Marin (pārstāvji — A. Arnaud un P.-O. Koubi-Flotte, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Serge Antoine José Perez

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt 2012. gada 7. novembra spriedumu lietā T-574/08;

               —

               piespriest Savienībai samaksāt šādas summas:

                           —

                              Gérard Buono (prasītājs Nr. 1) un Jean-Luc Buono (prasītājs Nr. 2), kuri kopīgi rīkojas savu kuģu GERARD LUC III un IV vārdā, EUR 1 523 588,94;

                           —

                              Roger Del Ponte (prasītājs Nr. 3), kurš rīkojas kuģa ROGER CHRISTIAN IV vārdā, EUR 1 068 600;

                           —

                              Serge Antoine Di Rocco (prasītājs Nr. 4), kurš rīkojas kuģa ANNE ANTOINE II vārdā, EUR 1 094 800;

                           —

                              Jean Gérald Lubrano (prasītājs Nr. 5), kurš rīkojas kuģa VILLE D’ARZEW II vārdā, EUR 855 628,20;

                           —

                              Jean Lubrano (prasītājs Nr. 6) un Jean Lucien Lubrano (prasītājs Nr. 7), kuri kopīgi rīkojas kuģu GERALD JEAN III un IV vārdā, EUR 1 523 588,94;

                           —

                              Fabrice Marin (prasītājs Nr. 8) un Robert Marin (prasītājs Nr. 9), kuri kopīgi rīkojas kuģa ERIC MARIN vārdā, EUR 865 784,59,

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā atkārtoti lemtu, pamatojoties uz Tiesas piedāvātajiem risinājumiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības prasības pamatojumam tās iesniedzēji izvirza trīs pamatus.
   Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda, ka Vispārējā tiesa, izskatot pamatu sakarā ar ārpuslīgumisko atbildību par prettiesisku darbību, ir ņēmusi vērā kļūdainu viņu ciesto zaudējumu aplēsi.
   Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēji uzskata, ka Vispārējā tiesa, neveicot pareizu katra apelācijas sūdzības iesniedzēja individuāli ciesto zaudējumu novērtējumu, ir pārkāpusi Savienības tiesību aktos paredzētās pamattiesības.
   Treškārt un pakārtoti, apelācijas sūdzības iesniedzēji pārmet Vispārējai tiesai, ka tā, pamatojoties uz dalībvalstu tiesībām kopējiem vispārējiem principiem, nav atzinusi tiesisku ārpuslīgumisku atbildību.


title: Lieta T-304/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. janvāra spriedums — Message Management /ITSB — Absacker ( “ABSACKER of Germany” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “ABSACKER of Germany” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “ABSACKER” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/35

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. janvāra spriedums — Message Management/ITSB — Absacker (“ABSACKER of Germany”)
   (Lieta T-304/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “ABSACKER of Germany” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “ABSACKER” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 52/64
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Message Management GmbH (Wiesbaden, Vācija) (pārstāvis — C. Konle, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Pohlmann)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Absacker GmbH (Ķelne, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 21. marta lēmumu lietā R 1028/2011-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Absacker GmbH un Message Management GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Message Management GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 273, 8.9.2012.


title: Lieta C-8/09: Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 24. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2006/17/EK — Tehniskās prasības cilvēka audu un šūnu ziedošanai, ieguvei un testēšanai — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/15

         Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 24. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-8/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2006/17/EK - Tehniskās prasības cilvēka audu un šūnu ziedošanai, ieguvei un testēšanai - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2009/C 282/29
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Cattabriga un J. Sénéchal)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvis — D. Haven)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2006. gada 8. februāra Direktīvu 2006/17/EK, ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/23/EK par noteiktām tehniskajām prasībām cilvēka audu un šūnu ziedošanai, ieguvei un testēšanai (OV L 38, 40. lpp.), nepieņemšana vai nepaziņošana noteiktajā termiņā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2006. gada 8. februāra Direktīvu 2006/17/EK, ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/23/EK par noteiktām tehniskajām prasībām cilvēka audu un šūnu ziedošanai, ieguvei un testēšanai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 69, 21.03.2009.


title: Lieta T-195/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 18. aprīļa spriedums — Deloitte Business Advisory /Komisija (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Konkurss, kas attiecas uz programmu novērtēšanu un citām darbībām sabiedrības veselības jomā — Piedāvājuma noraidījums — Interešu konflikts)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/34

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 18. aprīļa spriedums — Deloitte Business Advisory/Komisija
   (Lieta T-195/05) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Konkurss, kas attiecas uz programmu novērtēšanu un citām darbībām sabiedrības veselības jomā - Piedāvājuma noraidījums - Interešu konflikts)
   (2007/C 96/70)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deloitte Business Advisory NV, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — D. van Heivens [D. Van Heuven], S. Ronse [S. Ronse] un S. Ložī [S. Logie], avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Pinjataro-Nolina [L. Pignataro-Nolin] un E. Manhīvs [E. Manhaeve])
   Priekšmets
   Lūgums atcelt, pirmkārt, Komisijas lēmumu, ar ko ir noraidīts Euphet piedāvājums publiskajam iepirkumam ar nosaukumu “Pamatlīgums par [“Patērētāju veselības un aizsardzības ”ģenerāldirektorāta] politiskās darbības jomu novērtējumu, daļa Nr. 1 (sabiedrības veselība) — konkurss SANCO/2004/01/041”, un, otrkārt, Komisijas lēmumu attiecīgo iepirkumu piešķirt trešai personai.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja — Deloitte Business Advisory NV — atlīdzina tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tiesāšanās izdevumus par pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 193, 6.8.2005.


title: Lieta T-209/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Spānijas Karaliste iesniedza 2004. gada 10. jūnijā

text:
               7.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/24

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Spānijas Karaliste iesniedza 2004. gada 10. jūnijā
   (Lieta T-209/04)
   (2004/C 201/47)
   Tiesvedības valoda: spāņu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 10. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Spānijas Karaliste, kuru pārstāv Nuria Díaz Abad, Abogado del Estado, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka saprātīgā laikā nepieņemot lēmumu attiecībā uz atļaujām, ko lūgušas Spānijas iestādes, Komisija nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar Regulas Nr. 2792/99, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 2369/02, 7. panta 3. punktu, un tādējādi tai iestājas atbildība par bezdarbību; un

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Spānijas iestādes lūdza Komisijai izdarīt vairākas atkāpes attiecībā uz atbalsta piešķiršanu kopuzņēmumu veidošanai, kas noteikts Padomes 1999. gada 17. decembra Regulā (EK) Nr. 2792/1999, kas nosaka sīki izstrādātus Kopienas noteikumus un kārtību attiecībā uz struktūrpalīdzību zivsaimniecības nozarē, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2002. gada 20. decembra Regulu Nr. 2369/02 (1). Ta kā zvejas kuģis ir ticis nodots valstij, kurai nav zvejas nolīguma ar Eiropas Kopienu, ir nepieciešams, lai Komisija izdarītu attiecīgu atkāpi (Regulas Nr. 2792/99, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 2369/02 7. panta 3. punkts). Atbalstu dalībvalsts iestādes var piesķirt tikai līdz 2004. gada 31. decembrim.
   Formāls pieprasījums Komisijai tika iesniegts 2004. gada 16. februārī, lūdzot pieņemt lēmumu attiecībā uz iepriekšminētajiem lūgumiem, un, tā kā lēmums netika pieņemts attiecībā ne uz vienu no tiem, Spānijas Karaliste nolēma iesniegt prasību pret Eiropas Kopienu Komisiju, ņemot vērā arī to, ka Spānijas iestādes, kuras gaida Komisijas lēmumu attiecībā uz lūgtajam atkāpēm, jau ir pārsniegušas tos lēmuma pieņemšanas termiņus, kas tām atvēlēti saskaņā ar valsts tiesību aktiem.

      (1)  Padomes 2002. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 2369/2002, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 2792/1999, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus un kārtību attiecībā uz Kopienas struktūrpalīdzību zivsaimniecības nozarē (OV L 358, 31.12.2002., 49. lpp.).


title: lieta T-120/07: Prasība, kas celta 2007. gada 16. aprīlī — MB Immobilien un MB System /Komisija

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/29

         Prasība, kas celta 2007. gada 16. aprīlī — MB Immobilien un MB System/Komisija
   (lieta T-120/07)
   (2007/C 140/50)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: MB Immobilien Verwaltungs GmbH, Neukirch/Lausitz (Vācija) un MB System GmbH & Co. KG, Nordhausen (Vācija) (pārstāvis — G. Brüggen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmumu K (2007) 130, galīgā redakcija, par valsts atbalstu Nr. C 38/2005 (iepriekš NN 52/2004), ko Vācija piešķīrusi Biria-Gruppe;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji iebilst pret Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmumu K (2007) 130, galīgā redakcija, kurā Komisija ir nolēmusi, ka trīs pasākumi, ko ietver valsts atbalsts, kuru Vācija piešķīrusi Bike Systems GmbH & Co. Thüringer Zweiradwerk KG, Sachsen Zweirad GmbH un Biria GmbH (turpmāk tekstā — “Biria AG”), nav saderīgi ar kopējo tirgu.
   Pirmais prasītājs ir Biria AG tiesību pārņēmējs, otrais — Bike Systems GmbH & Co. Thüringer Zweiradwerk KG tiesību pārņēmējs. Prasītāji apgalvo, ka apstrīdētais Komisijas lēmums tos skar tieši un individuāli.
   Prasības pamatojumam prasītāji, pirmkārt, norāda, ka ir pārkāptas Kopienu tiesības, nepareizi interpretējot tiesisko regulējumu par atļautu valsts atbalstu. Šajā sakarā tie iebilst, ka atbildētāja lēmumu nav pamatojusi ar grūtībās nonākuša uzņēmuma definīciju, kas ir sniegta tiesiskajā regulējumā par atļautu valsts atbalstu.
   Komisija ir pārkāpusi Kopienu tiesības arī kļūdaini izvērtējot faktiskos apstākļus. Prasītāji šajā sakarā norāda, ka uzņēmumi, uz kuriem attiecas apstrīdētais lēmums, pretēji atbildētājas uzskatiem, atbalsta piešķiršanas brīdī nav bijuši grūtībās nonākuši uzņēmumi.
   Visbeidzot, prasītāji norāda, ka ir pārkāptas Kopienu tiesības, pieļaujot būtiskus trūkumus pamatojumā.


title: Lieta T-392/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 12. decembra spriedums — 1. garantovaná /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Tēraudrūpniecībā un gāzes ieguves rūpniecībā izmantojamā kalcija karbīda un magnija tirgus EEZ teritorijā, izņemot Īriju, Spāniju, Portugāli un Apvienoto Karalisti — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Cenu noteikšana un tirgus sadale — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Naudas sodi — Apgrozījuma 10 % robeža — Atbilstošais apgrozījums — Tiesības uz aizstāvību — Pienākums norādīt pamatojumu — Samērīgums — 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai — Maksātspēja)

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/16

         Vispārējās tiesas 2012. gada 12. decembra spriedums — 1. garantovaná/Komisija
   (Lieta T-392/09) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Tēraudrūpniecībā un gāzes ieguves rūpniecībā izmantojamā kalcija karbīda un magnija tirgus EEZ teritorijā, izņemot Īriju, Spāniju, Portugāli un Apvienoto Karalisti - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Cenu noteikšana un tirgus sadale - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Naudas sodi - Apgrozījuma 10 % robeža - Atbilstošais apgrozījums - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu - Samērīgums - 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai - Maksātspēja)
   2013/C 32/23
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: 1. garantovaná a.s. (Bratislava, Slovākija) (pārstāvji — sākotnēji M. Powell, solicitor, A. Sutton un G. Forwood, barristers, vēlāk M. Powell, G. Forwood, M. Staroň un P. Hodál, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Bourke, N. von Lingen un A. Tokár)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 22. jūlija Lēmumu C(2009) 5791, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/39.396 — Tēraudrūpniecībā un gāzes ieguves rūpniecībā [izmantojamie reaģenti, kuru sastāvā ir kalcija karbīds un magnijs]), ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, pakārtoti, samazināt prasītājai ar šo lēmumu uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               1. garantovaná a.s. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 297, 05.12.2009.


title: Lieta C-533/09: Prasība, kas celta 2009. gada 18. decembrī — Eiropas Komisija/Portugāles Republika

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/23

         Prasība, kas celta 2009. gada 18. decembrī — Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-533/09)
   2010/C 51/37
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un P. Guerra e Andrade)

      Atbildētāja: Portugāles Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, atbilstoši Tieslietu ministra 1991. gada 12. decembra lēmumam, ar kuru apstiprina Conselho Consultivo da Procuradoria-Geral da República atzinumu par Konstitūcijas 15. pantu, pieprasot Portugāles pilsonību pieejai notāra profesijai, Portugāles Republika nav izpildījusi LESD 49. pantā paredzētos pienākumus, jo LESD 51. panta prasības nav izpildītas;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Portugālē notāra intereses nav valsts intereses un notāri tieši vai īpaši nepiedalās valsts varas īstenošanā un neietilpst valsts pārvaldē. LESD 51. panta paredzētais izņēmums nav piemērojams portugāļu notāriem. 1991. gada 12. decembrī apstiprinātajā Conselho Consultivo da Procuradoria-Geral da República konsultatīvajā atzinumā nav norādīts, ka uz notāra profesiju attiektos Konstitūcijas 15. panta 2. punkts. Notāra funkcijām Portugālē ir tikai tehnisks raksturs. To pamatā ir profesionālā kompetence un nevis politiskā uzticība.


title: Lieta T-202/10: Prasība, kas celta 2010. gada 29. aprīlī — Stichting Woonlinie u.c./Komisija

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/50

         Prasība, kas celta 2010. gada 29. aprīlī — Stichting Woonlinie u.c./Komisija
   (Lieta T-202/10)
   2010/C 179/86
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Stichting Woonlinie (Woudrichem, Nīderlande), Stichting Allee Wonen (Roosendaal, Nīderlande), Woningstichting Volksbelang (Wijk bij Duurstede, Nīderlande), Stichting WoonInvest (Leidschendam-Voorburg, Nīderlande), Stichting Woonstede (Ede, Nīderlande) (pārstāvji — E. Henny, T. Ottervanger un P. Glazener, advocaten)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu attiecībā uz esošo atbalstu saskaņā ar LESD 263. pantu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 15. decembra Lēmumu C(2009) 9963, galīgā redakcija, par atbalsta pasākumu E 2/2005 un N 642/2009 (Nīderlande) — Esošais atbalsts un īpašais projekta atbalsts mājokļu kooperatīviem. Lai pamatotu savu prasību, prasītāja norāda astoņus pamatus.
   Pirmkārt, Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, visus pasākumus kvalificējot kā ietilpstošus atbalsta sistēmā. Kā uzskata prasītāja, Komisijas norādītais trešais un ceturtais pasākums esot ticis kļūdaini uzskatīts par esošā atbalstā ietilpstošu Regulas Nr. 659/1999 (1) 1. panta d) punkta izpratnē, neskatoties uz to, ka šie pasākumi ir atbalsts LESD 107. panta 1. daļas izpratnē. Tādējādi Komisija esot pārkāpusi savas pilnvaras, iekļaujot abus pasākumus savā pārbaudē par esošās atbalsta sistēmas saderīgumu ar kopējo tirgu.
   Otrkārt, Komisijas lēmums lietā E 2/2005 esot pamatots uz nepilnīgu un acīmredzami kļūdainu piemērojamā valsts tiesiskā regulējuma un lietas apstākļu vērtējumu. Kā uzskata prasītājas, Komisija nav pārbaudījusi, vai pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi definīcijā pašreizējā Nīderlandes sociālo mājokļu finansējuma sistēmā ir acīmredzama kļūda.
   Treškārt, Komisija esot veikusi neprecīzu un paviršu vērtējumu, ciktāl tā secināja, ka sociālo īres dzīvokļu izīrēšana personai ar relatīvi augstiem ienākumiem ietilpst sociālo mājokļu kooperatīviem noteiktajos publiskajos uzdevumos.
   Ceturtkārt, Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un pārkāpusi savas pilnvaras, ciktāl tā vēlējās, lai Nīderlande sniedz jaunu “sociālā mājokļa” definīciju. Kā uzskata prasītājas, Komisija pārkāpj savas pilnvaras, pati definējot sociālo mājokli kā pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, lai gan Nīderlande būtu jāuzlūko kā tāda, kurai ir plaša rīcības brīvība noteikt savu politiku šajā jomā.
   Piektkārt, Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nenošķirot pakalpojuma ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi definīciju no veida, kā tas tiek finansēts.
   Sestkārt, Komisija neesot ņēmusi vērā Lēmumu 2005/842/EK (2), vēloties saņemt īpašu pakalpojuma ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi definīciju. Kā uzskata prasītājas, Komisija ir kļūdaini nolēmusi, ka dalībvalstij ir jādefinē pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, pamatojoties uz ienākumu līmeni.
   Septītkārt, Komisija esot pieļāvusi kļūdu vērtējumā un neesot ievērojusi Lēmuma 2005/842/EK 5. pantu, ciktāl tā nav konstatējusi, ka pakalpojuma ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi finansējuma veids bija acīmredzami nepareizs. Kā uzskata prasītājas, Komisija neesot pārliecinājusies, vai, ņemot vērā pakalpojuma ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi definīciju, bija iespējama pārlieku liela kompensācija.
   Astotkārt, Komisija esot nepareizi pielietojusi esošo atbalsta sistēmu novērtējuma procedūru, prasot, pamatojoties uz šo procedūru, izveidot izsmeļošu sarakstu ar ēkām, kuras varētu klasificēt kā sociālās ēkas, kā rezultātā ēkas, kas ir ārpus šī saraksta, vairs neietilpst pakalpojumā ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2005. gada 28. novembra Lēmums 2005/842/EK par EK Līguma 86. panta 2. punkta piemērošanu valsts atbalstam attiecībā uz kompensāciju par sabiedriskajiem pakalpojumiem dažiem uzņēmumiem, kuriem uzticēts sniegt pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi (izziņots ar dokumenta numuru K(2005) 2673) (OV L 312, 67. lpp.).


title: Lieta C-310/14: Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 15. oktobra spriedums (Helsingin hovioikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nike European Operations Netherlands BV/Sportland Oy, likvidācijas procesā Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EK) Nr. 1346/2000 — 4. un 13. pants — Maksātnespējas procedūra — Akti, kas rada kaitējumu — Prasība atlīdzināt maksājumus, kas veikti pirms maksātnespējas procedūras sākšanas dienas — Dalībvalsts, kura sākusi maksātnespējas procedūru, tiesību akti — Citas dalībvalsts tiesību akti, kas reglamentē attiecīgo aktu — Tiesību akti, kas neļauj “šajā gadījumā nekādiem līdzekļiem apstrīdēt attiecīgo aktu” — Pierādīšanas pienākums

text:
               7.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 406/10

         Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 15. oktobra spriedums (Helsingin hovioikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nike European Operations Netherlands BV/Sportland Oy, likvidācijas procesā
   (Lieta C-310/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 1346/2000 - 4. un 13. pants - Maksātnespējas procedūra - Akti, kas rada kaitējumu - Prasība atlīdzināt maksājumus, kas veikti pirms maksātnespējas procedūras sākšanas dienas - Dalībvalsts, kura sākusi maksātnespējas procedūru, tiesību akti - Citas dalībvalsts tiesību akti, kas reglamentē attiecīgo aktu - Tiesību akti, kas neļauj “šajā gadījumā nekādiem līdzekļiem apstrīdēt attiecīgo aktu” - Pierādīšanas pienākums)
   (2015/C 406/10)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

   Helsingin hovioikeus

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Nike European Operations Netherlands BV

      Atbildētāja: Sportland Oy, likvidācijas procesā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tā piemērošanai ir izvirzīts nosacījums, ka attiecīgais akts nevar tikt apstrīdēts, pamatojoties uz tiesību aktu, kurš šim aktam ir piemērojams (lex causae), ņemot vērā visus attiecīgās lietas apstākļus;

               2)

               saistībā ar Regulas Nr. 1346/2000 13. panta piemērošanu, ja atbildētājs prasībā par akta spēkā neesamību, atzīšanu par spēkā neesošu vai nepiemērošanu norāda uz tiesību akta, kurš šim aktam ir piemērojams (lex causae), normu, saskaņā ar kuru šis akts ir apstrīdams tikai šajā tiesību normā paredzētajos apstākļos, šim atbildētājam ir jānorāda uz šo apstākļu neesamību un jāsniedz par to pierādījumi;

               3)

               Regulas Nr. 1346/2000 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka formulējums “[..] nekādiem līdzekļiem neļauj apstrīdēt attiecīgo lietu [attiecīgo aktu]” papildus tiesību akta, kurš šim aktam ir piemērojams (lex causae), normām, kas piemērojamas maksātnespējas jomā, attiecas uz visām šī tiesību akta normām un vispārējiem principiem;

               4)

               Regulas Nr. 1346/2000 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka atbildētājam prasībā par akta spēkā neesamību, atzīšanu par spēkā neesošu vai nepiemērošanu ir jāpierāda, ka tiesību akts, kurš šim aktam ir piemērojams (lex causae), kopumā neļauj apstrīdēt minēto aktu. Valsts tiesa, kurā celta šāda prasība, var uzskatīt, ka pieteikuma iesniedzējam būtu jāsniedz pierādījumi par to, ka minētajā tiesību aktā ir norma vai princips, atbilstoši kuriem minētais akts var tikt apstrīdēts, tikai tad, ja saskaņā ar šīs tiesas viedokli atbildētājs sākotnēji attiecībā uz normām, kas parasti ir piemērojamas saskaņā ar valsts procesuālajām tiesībām, ir faktiski pierādījis, ka atbilstoši minētajam tiesību aktam attiecīgais akts nav apstrīdams.

      (1)  OV C 292, 1.9.2014.


title: Lieta C-658/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 12. decembrī iesniedza Landgericht Hannover (Vācija) — Wilhelm Spitzner, Maria-Luise Spitzner/TUIfly GmbH

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 12. decembrī iesniedza Landgericht Hannover (Vācija) — Wilhelm Spitzner, Maria-Luise Spitzner/TUIfly GmbH

   (Lieta C-658/13)
   2014/C 85/20
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Wilhelm Spitzner un Maria-Luise Spitzner

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 5. panta 3. punkts ir interpretējams tādējādi, ka ārkārtējs apstāklis, kas izraisa lidojuma aizkavēšanos, ir ārkārtējs apstāklis arī attiecībā uz nākamo, secīgo lidojumu šīs normas izpratnē, ja ārkārtējā apstākļa aizkavēšanos izraisošā iedarbība uz vēlāko lidojumu ir iestājusies tikai gaisa pārvadājumu uzņēmuma darbības organizācijas dēļ?

               2)

               Vai Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. panta 3. punkts ir interpretējams tādējādi, ka jēdziens “izvairīšanās” attiecas nevis uz ārkārtējiem apstākļiem kā tādiem, bet gan uz to dēļ izraisīto lidojuma aizkavēšanos vai atcelšanu?

               3)

               Vai Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. panta 3. punkts ir interpretējams tādējādi, ka no gaisa pārvadājumu uzņēmumiem, kuri savus lidojumus veic atbilstoši tā sauktajai rotācijas sistēmai, var tikt prasīts, lai tie ieplānotu minimālo laika rezervi starp lidojumiem, kuras ilgums atbilst Regulas (EK) Nr. 261/2004 6. panta 1. punkta a)-c) apakšpunktā paredzētajiem laikposmiem?

               4)

               Vai Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. panta 3. punkts ir interpretējams tādējādi, ka no gaisa pārvadājumu uzņēmumiem, kuri savus lidojumus veic atbilstoši tā sauktajai rotācijas sistēmai, var prasīt pasažierus, kuru lidojums ārkārtēja notikuma dēļ jau būtiski ir aizkavējies, nepārvadāt vai pārvadāt vēlāk, lai izvairītos no secīgo lidojumu aizkavēšanās?

      (1)  OV L 46, 1. lpp.


title: Lieta T-106/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 23. janvāra spriedums — Demp /ITSB — BAU HOW ( BAU HOW ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes BAU HOW reģistrācijas pieteikums — Agrākas grafiskas preču zīmes BAUHAUS — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts un 73. pants)

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/36

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 23. janvāra spriedums — Demp/ITSB — BAU HOW (“BAU HOW”)
   (Lieta T-106/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “BAU HOW’ reģistrācijas pieteikums - Agrākas grafiskas preču zīmes “BAUHAUS’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts un 73. pants)
   (2008/C 64/57)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Demp BV, agrāk Demp Holding BV, Māstrihte (Nīderlande) (pārstāvji — R.-D. Härer, C. Schultze, J. Ossing un C. Weber, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: BAU HOW GmbH, Hattersheim/Okriftel (Vācija)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2006. gada 31. janvāra lēmumu lietā R 92/2004-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Demp BV un BAU HOW GmbH

   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Demp BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 143, 17.6.2006.


title: Lieta C-130/12: Prasība, kas celta 2012. gada 9. martā — Eiropas Komisija/Portugāles Republika

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/20

         Prasība, kas celta 2012. gada 9. martā — Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-130/12)
   2012/C 133/37
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Guerra e Andrade un J. Hottiaux)

      Atbildētāja: Portugāles Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2009. gada 25. augusta Direktīvas 2009/113/EK (1), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/126/EK par vadītāju apliecībām, prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Portugāles Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas transponēšanai noteiktais termiņš beidzās 2010. gada 14. septembrī.

      (1)  OV L 223, 31. lpp.


title: Lieta T-202/11: Prasība, kas celta 2011. gada 4. aprīlī — Aeroporia Aigaiou Aeroporiki un Marfin Investment Group Symmetochon /Komisija

text:
               28.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 160/25

         Prasība, kas celta 2011. gada 4. aprīlī — Aeroporia Aigaiou Aeroporiki un Marfin Investment Group Symmetochon/Komisija
   (Lieta T-202/11)
   2011/C 160/40
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Aeroporia Aigaiou Aeroporiki AE (Atēnas, Grieķija) un Marfin Investment Group Symmetochon AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji — A. Ryan, Solicitor, G. Bushell, Solicitor, P. Stamou un I. Dryllerakis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 26. janvāra Lēmumu C(2011) 316 atbilstoši Padomes Regulai (EK) Nr. 139/2004 (1) lietā COMP/M.5830 par ierosināto Aegean Airlines S.A. un Olympic Air S.A., Olympic Handling S.A. un Olympic Engineering S.A. koncentrāciju;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza sešus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats ir par procesuālo pamatnoteikumu pārkāpumu un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, definējot pret laika faktoru jūtīgu pasažieru tirgu, jo:

                           —

                           Komisija, definējot pret laika faktoru sensitīvu pasažieru tirgu, par pamatu ņēmusi ienākumu pārvaldību, lai gan administratīvā procesa laikā tā nav tikusi aplūkota;

                           —

                           lēmumu nevar balstīt vienīgi uz pret laika faktoru sensitīvu pasažieru tirgu, jo šādu pieeju neatbalsta dominējošā ekonomiskā doma un Komisijas lietas materiāli tai ir pretrunā.

               2)

               Otrais pamats ir par acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kas pieļauta, secinot, ka prāmji rada vienīgi “ierobežotu konkurences spiedienu” gaisa transporta pakalpojumiem astoņos maršrutos, jo:

                           —

                           pierādījumi, uz kuriem Komisija atsaucas savu secinājumu pamatošanai, ir ārkārtīgi selektīvi, ar tiem tiek pārkāpti visi noteikumi par pierādījumiem un tie neietver nekādus empīriskus vai aptauju datus. Turklāt šie pierādījumi, tos aplūkojot objektīvi, patiesībā apstiprina pretēju secinājumu, proti, ka prāmji rada reālu kompetences spiedienu attiecībā uz pasažieriem, kas nav sensitīvi pret laika faktoru, un/vai visiem pasažieriem šajos astoņos maršrutos.

               3)

               Trešais pamats ir par pamatojuma nesniegšanu un/vai kļūdu tiesību piemērošanā, un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, atzīstot, ka ciešās konkurences saiknes starp Aegean un Olympic likvidēšana būtu nopietns šķērslis efektīvai konkurencei, jo:

                           —

                           lēmumā nav konkrēti precizētas paredzamās briesmas;

                           —

                           Komisija nav sniegusi saskaņotus un pārliecinošus pierādījumus par to, ka viena no prasītājiem pasažieri nepievērstos prāmjiem gadījumā, ja aviobiļešu cenas pieaugtu par 5–10 %, kas patiesībā ir jautājums, kurš būtu jāuzdod.

               4)

               Ceturtais pamats ir par acīmredzamu kļūdu vērtējumā un/vai kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka pastāv šķēršļi ienākšanai [tirgū], kas jebkādu šādu ienākšanu pēc apvienošanās padara mazticamu, jo::

                           —

                           Komisija ir piemērojusi nepareizus juridiskos kritērijus, pieprasīdama pirms apvienošanās precīzus un pamatotus ienākšanas plānus, kas ir neizpildāms nosacījums; un

                           —

                           Komisijas veiktais faktu vērtējums ir kļūdains un balstīts uz augstākā mērā selektīviem pieradījumiem, ka arī Komisija nav veikusi rūpīgu izmeklēšanu.

               5)

               Piektais pamats ir par procesuālo pamatnoteikumu pārkāpumu un/vai acīmredzamu kļūdu hipotētiskā analīzē, jo:

                           —

                           kas attiecas uz hipotētisko analīzi attiecībā uz Aegean, lēmuma secinājumu pamatā pilnībā ir prasītāju tiesību uz aizstāvību pārkāpums. Neraugoties uz izvērstiem prasītāju paskaidrojumiem, Komisija administratīvā procesa laikā neapsprieda hipotētisko analīzi attiecībā uz Aegean un savu viedokli pirmo reizi pamatoja tikai lēmumā. Turklāt Komisijas vērtējums ir kļūdains, jo tas ir balstīts vienīgi uz ex post analīzi; un

                           —

                           kas attiecas uz hipotētisko analīzi attiecībā uz Olympic, Komisija vienīgi kritizē Marfin ierosināto modeli un nav veikusi pienācīgu ex ante vērtējumu galvenokārt tāpēc, ka tā neaplūko laiku pēc IATA 2011. gada vasaras sezonas. Turklāt tās secinājumi ir vienkārši apgalvojumi, kuru pamatā nav nekādu datu.

               6)

               Sestais pamats ir par prasītāju pamattiesību pārkāpumu, jo:

                           —

                           administratīvais process Komisijā neatbilda administratīvā taisnīguma prasībām, ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta 1. punktā paredzētās tiesības uz taisnīgu tiesu un Pamattiesību Hartā nostiprinātās tiesības uz labu pārvaldību. Komisija neizpildīja savu pienākumu nodrošināt rūpīgu izmeklēšanu, tādejādi faktiski pierādīšanas pienākumu uzliekot prasītājām.

      (1)  Padomes 2004. gada 20. janvāra Regula (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (OV 2004, L 24, 1. lpp.).


title: Lieta C-333/11: Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 8. marta rīkojums ( Hof van Cassatie van België (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Koninklijke Federatie van Belgische Transporteurs en Logistiek Dienstverleners (Febetra) /Beļģijas valsts (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — TIR konvencija — Kopienas Muitas kodekss — Akcīze — Pārvadājumi, kas veikti, izmantojot TIR karneti — Nelikumīga izkraušana — Nodarījuma izdarīšanas vietas noteikšana — Ievedmuitas un akcīzes nodokļu piedziņa — Kompetence)

text:
               30.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/7

         Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 8. marta rīkojums (Hof van Cassatie van België (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Koninklijke Federatie van Belgische Transporteurs en Logistiek Dienstverleners (Febetra)/Beļģijas valsts
   (Lieta C-333/11) (1)

   (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - TIR konvencija - Kopienas Muitas kodekss - Akcīze - Pārvadājumi, kas veikti, izmantojot TIR karneti - Nelikumīga izkraušana - Nodarījuma izdarīšanas vietas noteikšana - Ievedmuitas un akcīzes nodokļu piedziņa - Kompetence)
   2012/C 194/12
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van Cassatie van België

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Koninklijke Federatie van Belgische Transporteurs en Logistiek Dienstverleners (Febetra)

      Atbildētāja: Beļģijas valsts

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hof van Cassatie van België — Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.), 454. panta 3. punkta otrās daļas, Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību (OV L 76, 1. lpp.) 6. panta 1. punkta un 7. panta 1. punkta un Muitas Konvencijas par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, izmantojot TIR karneti (TIR konvencija) 37. panta interpretācija — Nodarījumi vai pārkāpumi — Nodarījuma vai pārkāpuma vieta — Nodarījuma vai pārkāpuma konstatēšanas vieta, ja nav iespējams noteikt to izdarīšanas vietu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 1999. gada 28. jūlija Regulu Nr. 1662/1999, 454. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka galvotāja apvienība var pierādīt, kur tika izdarīts nodarījums vai pārkāpums, pamatojoties uz vietu, kur ir tikusi apstiprināta TIR karnete vai kur ir tikuši uzlikti zīmogi. Ja šī apvienība spēj atspēkot prezumpciju par tās dalībvalsts muitas iestāžu kompetenci, kuras teritorijā ir ticis konstatēts nodarījums vai pārkāpums pārvadājuma, ko veic, izmantojot TIR karneti, laikā, par labu tās dalībvalsts muitas iestādēm, kuras teritorijā šis nodarījums vai pārkāpums ir faktiski izdarīts, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, tad kompetenci piedzīt muitas parādu iegūst šīs pēdējās minētās dalībvalsts muitas iestādes.

               2)

               Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību, kurā grozījumi izdarīti ar 1996. gada 30. decembra Padomes Direktīvu 96/99/EK, 6. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka kompetentas iekasēt akcīzes nodokli ir dalībvalsts, kuras teritorijā preces ir atklātas, aizturētas un konfiscētas, muitas iestādes pat tad, ja šīs preces ir ievestas Savienības teritorijā citā dalībvalstī, ar nosacījumu, ka šīs preces tiek glabātas komerciāliem nolūkiem, kas ir jānosaka iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 269, 10.09.2011.


title: Lieta C-479/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 6. septembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Julia Markmann u.c./TUIfly GmbH

text:
               19.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 475/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 6. septembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Julia Markmann u.c./TUIfly GmbH

   (Lieta C-479/16)
   (2016/C 475/15)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Julia Markmann, Rene Markmann, Emilia Markmann, Jana Markmann

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

   Ar Tiesas 2016. gada 11. oktobra rīkojumu lieta ir izslēgta no reģistra.


title: Tiesas Spriedums (otrā palāta) 2005. gada 9. jūnijā lietā C-135/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (Faunas aizsardzība — Savvaļas putni — Medību periodi — Medības Gipuzkoa [Guipúzcoa] provincē laikā, kad lauku baloži atgriežas savās ligzdošanas vietās)

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/7

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 9. jūnijā
   lietā C-135/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (1)

   (Faunas aizsardzība - Savvaļas putni - Medību periodi - Medības Gipuzkoa [Guipúzcoa] provincē laikā, kad lauku baloži atgriežas savās ligzdošanas vietās)
   (2005/C 193/10)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Lietā C-135/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 12. martā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Valero Hordana [G. Valero Jordana] un M. van Beks [M. van Beek]) pret Spānijas Karalisti (pārstāvji — N. Diasa Abada [N. Díaz Abad] un M. Muņjoss Peress [Muñoz Pérez]), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], K. Gulmans [C. Gulmann] (referents), R. Šintgens [R. Schintgen] un Dž. Arestis [G. Arestis], ģenerāladvokāts L. A. Hēlhuds [L. A. Geelhoed], sekretāre M. Fereira [M. Ferreira], galvenā administratore, 2005. gada 9. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atļaujot Gipuzkoa provincē lauku baložu medības “a contrapasa”, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību 7. panta 4. punkts;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: lieta T-45/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Micronas GmbH iesniedza 2005. gada 31. janvārī

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/35

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Micronas GmbH iesniedza 2005. gada 31. janvārī
   (lieta T-45/05)
   (2005/C 93/66)
   tiesvedības valoda - vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 31. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Micronas GmbH, Freiburga (Vācija), kuru pārstāv advokāts G. Herr.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Apelāciju otrās padomes 2004. gada 12. novembra lēmumu 2004 - R 366/2004-2 – 3D-Panorama tiktāl, ciktāl ar to noraida Kopienas preču zīmes “3D-Panorama” reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz 9. klasē ietilpstošajām precēm “elektroniskas shēmas, integrētas shēmas, jo īpaši pusvadītāju mikroshēmas”;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

               prasītāja.

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               vārdiskā preču zīme “3D-Panorama” attiecībā uz 9. klasē ietilpstošajām precēm (elektroniskās izklaides preces, jo īpaši radio un televīzijas uztvērēji, videomagnetofoni, elektroniskas shēmas, integrētas shēmas, jo īpaši pusvadītāju mikroshēmas; programmatūra) – pieteikums Nr. 2871218.

               Pārbaudītāja lēmums:

               pieteikumu attiecībā uz visām pieteiktajām precēm noraidīt.

               Apelāciju padomes lēmums:

               prasītājas sūdzību noraidīt.

               Izvirzītie pamati:

               apstrīdētais lēmums ir pretrunā ar Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu, jo vārdu kombinācija 3D-Panorama attiecībā uz precēm “elektroniskas shēmas, integrētas shēmas, jo īpaši pusvadītāju mikroshēmas” nav vienīgi aprakstoša, un tai netrūkst arī atšķirtpējas.


title: Lieta T-348/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – Yanukovych/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā — Līdzekļu iesaldēšana — To personu, vienību un struktūru saraksts, kam piemēro līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu — Prasītāja vārda iekļaušana — Pienākums norādīt pamatojumu — Juridiskais pamats — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Iekļaušanas sarakstā kritēriju neievērošana — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Tiesības uz īpašumu

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/36

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – Yanukovych/Padome
   (Lieta T-348/14) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, kam piemēro līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu - Prasītāja vārda iekļaušana - Pienākums norādīt pamatojumu - Juridiskais pamats - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Iekļaušanas sarakstā kritēriju neievērošana - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Tiesības uz īpašumu)
   (2016/C 402/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (Doņecka, Ukraina) (pārstāvji – T. Beazley, P. Saini, S. Fatima, QC, J. Hage, K. Howard, barristers, un C. Kennedy, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji E. Finnegan un J.-P. Hix, vēlāk J.-P. Hix un P. Mahnič Bruni)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Gauci un S. Bartelt)

      Priekšmets

   Prasība, kura celta uz LESD 263. panta pamata un kurā lūgts, pirmkārt, atcelt Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2014, L 66, 26. lpp.), un Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2014, L 66, 1. lpp.), kas grozīti attiecīgi ar Padomes 2014. gada 14. aprīļa Īstenošanas lēmumu 2014/216/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2014/119 (OV 2014, L 111, 91. lpp.), un Padomes 2014. gada 14. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) Nr. 381/2014, ar ko īsteno Regulu Nr. 208/2014 (OV 2014, L 111, 33. lpp.), otrkārt, Padomes 2015. gada 29. janvāra Lēmumu (KĀDP) 2015/143, ar kuru groza Lēmumu 2014/119 (OV 2015, L 24, 16. lpp.), un Padomes 2015. gada 29. janvāra Regulu (ES) Nr. 2015/138, ar ko groza Regulu Nr. 208/2014 (OV 2015, L 24, 1. lpp.), un, treškārt, atcelt Padomes 2015. gada 5. marta Lēmumu (KĀDP) 2015/364, ar kuru groza Lēmumu 2014/119 (OV 2015, L 62, 25. lpp.), un Padomes 2015. gada 5. marta Īstenošanas regulu (ES) 2015/357, ar kuru īsteno Regulu Nr. 208/2014 (OV 2015, L 62, 1. lpp.), ciktāl prasītāja vārds ir ticis iekļauts vai atstāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām tiek piemēroti šie ierobežojošie pasākumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, kurš grozīts ar Padomes 2014. gada 14. aprīļa Īstenošanas lēmumu 2014/216/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2014/119, un Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, kura grozīta ar Padomes 2014. gada 14. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) Nr. 381/2014, ar ko īsteno Regulu Nr. 208/2014, ciktāl Oleksandr Viktorovych Yanukovych vārds ir iekļauts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kam tiek piemēroti ierobežojoši pasākumi, līdz brīdim, kad stājas spēkā Padomes 2015. gada 5. marta Lēmums (KĀDP) 2015/364, ar kuru groza Lēmumu 2014/119, un Padomes 2015. gada 5. marta Īstenošanas regula (ES) 2015/357, ar kuru īsteno Regulu Nr. 208/2014;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Oleksandr Viktorovych Yanukovych tiesāšanās izdevumus attiecībā uz prasības pieteikumā izvirzīto atcelšanas prasījumu;

               4)

               Oleksandr Viktorovych Yanukovych sedz savus, kā arī atlīdzina Padomes tiesāšanās izdevumus attiecībā uz prasījumu grozījumu rakstā izvirzīto atcelšanas prasījumu;

               5)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 253, 4.8.2014.


title: lieta C-470/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar Gerechtshof Arnhem 2004. gada 24. oktobra lēmumu lietā N. pret Belastingdienst Oost/kantoor Almelo

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar Gerechtshof Arnhem 2004. gada 24. oktobra lēmumu lietā N. pret Belastingdienst Oost/kantoor Almelo
   (lieta C-470/04)
   (2005/C 31/11)
   tiesvedības valoda – nīderlandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Gerechtshof Arnhem2004. gada 24. oktobra lēmumu lietā N. pret Belastingdienst Oost / kantoor Almelo un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 2. novembrī.

      Gerechtshof Arnhem lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai dalībvalsts iedzīvotājs, kurš atstāj šo dalībvalsti, lai veiktu uzņēmējdarbību citā dalībvalstī, procesuālās attiecībās ar dalībvalsti, ko viņš atstāj, var atsaukties uz EKL 18. panta piemērošanu, pamatojoties tikai uz to, ka [nodokļu] aprēķināšana, kas ir saistīta ar viņa izceļošanu, ietver vai var ietvert traucēkli šai izceļošanai?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir negatīva, vai dalībvalsts iedzīvotājs, kurš atstāj šo dalībvalsti, lai veiktu uzņēmējdarbību citā dalībvalstī, procesuālās attiecībās ar dalībvalsti, kuru viņš atstāj, var atsaukties uz EKL 43. pantu, ja nav skaidrs vai ticams, ka citā dalībvalstī viņš veiks ekonomisku darbību, kā ir paredzēts minētajā pantā? Vai, lai atbildētu uz iepriekšējo jautājumu, ir svarīgi tas, ka šī darbība tiks veikta pārskatāmā laika periodā? Ja jā, cik ilgs var būt šis periods?

               3)

               Ja atbilde uz 1. un 2. jautājumu ir pozitīva, vai EKL 18. vai 43. pants aizliedz tādus Nīderlandes tiesību aktus, saskaņā ar kuriem ienākumu nodokļa un sociālās apdrošināšanas [iemaksu] aprēķināšana tiek veikta attiecībā uz paredzamu peļņas gūšanu no būtiskas līdzdalības, pamatojoties tikai uz to, ka ir uzskatāms, ka Nīderlandes iedzīvotājs, kurš pārstāj būt valsts nodokļu maksātājs, jo ir pārcēlis savu uzturēšanās vietu uz citu dalībvalsti, ir atsavinājis kapitāla daļas, kas veido būtisku līdzdalību?

               4)

               Ja atbilde uz 4. jautājumu ir pozitīva, pamatojoties uz apstākli, ka, lai piešķirtu maksājuma kavējumu par uzlikto aprēķinu, ir jāiesniedz nodrošinājums, vai pastāvošais kavēklis var tikt atcelts ar atpakaļejošu spēku, atbrīvojot sniegto nodrošinājumu? Vai atbilde uz šo jautājumu ir atkarīga no tā, vai nodrošinājums ir atbrīvots, pamatojoties uz tiesību aktiem vai politiku, kas vai nu ir vai nav pieņemta piemērošanas kontekstā? Vai atbilde uz šo jautājumu ir atkarīga no tā, vai tiek paredzēta kompensācija par jebkādiem zaudējumiem, kas radušies nodrošinājuma noteikuma sakarā?

               5)

               Ja atbilde uz 3. jautājumu ir pozitīva un atbilde uz 4. jautājumu ir negatīva, vai esošo traucēkli var attaisnot?


title: Lieta C-438/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Sozialgericht Würzburg (Vācija) 2006. gada 24. oktobra rīkojumu — Otmar Greser pret Bundesagentur für Arbeit

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/34

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Sozialgericht Würzburg (Vācija) 2006. gada 24. oktobra rīkojumu — Otmar Greser pret Bundesagentur für Arbeit

   (Lieta C-438/06)
   (2006/C 326/72)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Sozialgericht Würzburg
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Otmar Greser

      Atbildētāja: Bundesagentur für Arbeit

   Prejudiciālais jautājums
   Izskatāmajā lietā primārā nozīme ir EEK Regulas Nr. 1408/71 (1) 71. panta 1. punkta b) apakšpunkta interpretācijai. Vai atbilstoši šai normai darba ņēmējam ir jāatgriežas savā dzīvesvietā, vai arī ir pietiekami, ja darba ņēmējs vienreiz nedēļā atgriežas citā dalībvalsts vietā?

      (1)  OV L 149, 2. lpp.


title: Lieta F-4/09: Prasība, kas celta 2009. gada 21. janvarī — De Britto Patricio-Dias /Komisija

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/54

         Prasība, kas celta 2009. gada 21. janvarī — De Britto Patricio-Dias/Komisija
   (Lieta F-4/09)
   (2009/C 69/120)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jorge De Britto Patricio-Dias, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — L. Massaux, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un apraksts
   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru prasītāju atkārtoti iecēla amatā nodaļā TREN.B.3.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2008. gada 11. aprīļa lēmumu un 2008. gada 21. oktobra lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-478/14: Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 12. februāra rīkojums (Tribunale ordinario di Cagliari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Roberto Siddu Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Reglamenta 99. pants — Identiski prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņus — Jauns uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāko koncesiju derīguma termiņš — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/5

         Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 12. februāra rīkojums (Tribunale ordinario di Cagliari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Roberto Siddu

   (Lieta C-478/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Reglamenta 99. pants - Identiski prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Valsts tiesiskais regulējums - Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņus - Jauns uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā - Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāko koncesiju derīguma termiņš - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)
   (2015/C 127/06)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale ordinario di Cagliari

      Lietas dalībnieks(ce) pamatlietā

      Roberto Siddu

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus, kādi ir aplūkoti pamatlietā un kuros ir paredzēta jauna uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā organizēšana attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā iepriekš piešķirtajām koncesijām, ņemot vērā sistēmas reorganizāciju, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus.

      (1)  OV C 7, 12.1.2015.


title: Lieta T-327/11: Vispārējās tiesas 2015. gada 20. maija rīkojums – Vinci Energies Schweiz/ITSB – Accentro Real Estate (“ESTAVIS 1993”) Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               13.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/11

         Vispārējās tiesas 2015. gada 20. maija rīkojums – Vinci Energies Schweiz/ITSB – Accentro Real Estate (“ESTAVIS 1993”)
   (Lieta T-327/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 228/12)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vinci Energies Schweiz AG (Cīrihe, Šveice) (pārstāvis – M. Graf, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji G. Schneider, vēlāk G. Schneider un D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Accentro Real Estate AG, iepriekšējais nosaukums – Estavis AG (Berlīne, Vācija) (pārstāvji – sākotnēji T. Wieland, vēlāk T. Wieland un S. Müller, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2011. gada 31. marta lēmumu lietā R 231/2010–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Vinci Energies Schweiz AG un Estavis AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja sedz savus, kā arī atlīdzina atbildētāja tiesāšanās izdevumus;

               3)

               persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 269, 10.9.2011.