title: Lieta T-670/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Carbajo Ferrero/Parlaments (Civildienests – Ierēdņi – Iecelšanas direktora amatā procedūra – Paziņojums par vakanci – Prasītāja kandidatūras noraidīšana un cita kandidāta iecelšana amatā – Pienākums norādīt pamatojumu – Iebildums par aktu, kas ietver iekšējos procesuālos noteikumus, prettiesiskumu – Prettiesiska darbā pieņemšanas procedūra – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Iecēlējinstitūcijai nosūtītās informācijas neprecizitāte – Pārredzamība – Vienlīdzīga attieksme – Atbildība – Mantisks kaitējums un morālais kaitējums)

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/20

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Carbajo Ferrero/Parlaments
      (Lieta T-670/19) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Iecelšanas direktora amatā procedūra - Paziņojums par vakanci - Prasītāja kandidatūras noraidīšana un cita kandidāta iecelšana amatā - Pienākums norādīt pamatojumu - Iebildums par aktu, kas ietver iekšējos procesuālos noteikumus, prettiesiskumu - Prettiesiska darbā pieņemšanas procedūra - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Iecēlējinstitūcijai nosūtītās informācijas neprecizitāte - Pārredzamība - Vienlīdzīga attieksme - Atbildība - Mantisks kaitējums un morālais kaitējums)
      (2021/C 357/31)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Fernando Carbajo Ferrero (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: I. Terwinghe un C. González Argüelles)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Parlamenta 2018. gada 10. decembra lēmumu noraidīt prasītāja kandidatūru un iecelt Komunikācijas ģenerāldirektorātā par plašsaziņas līdzekļiem atbildīgā direktora amatā citu kandidātu un, otrkārt, piespriest atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājam esot nodarīts šā lēmuma rezultātā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Parlamenta 2018. gada 10. decembra lēmumu noraidīt prasītāja kandidatūru un iecelt Komunikācijas ģenerāldirektorātā par plašsaziņas līdzekļiem atbildīgā direktora amatā citu kandidātu.

                  2)

                  Parlaments atlīdzina prasītājam mantisko kaitējumu 40 000 euro apmērā.

                  3)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  4)

                  Parlaments atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 399, 25.11.2019.


title: Lieta T-716/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Interpipe Niko Tube un Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant/Komisija (Dempings – Krievijas un Ukrainas izcelsmes dzelzs vai tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu imports – Stārpposma pārskatīšana – Normālās vērtības aprēķināšana – Pārdošanas, administratīvās in citas vispārējās izmaksas – Tirdzniecība starp saistītiem uzņēmumiem – Parastie tirdzniecības darījumi – Viena ekonomiskā vienība – Regulas (ES) 2016/1036 2. panta 3., 4. un 6. punkts – Eksporta cena – Korekcija – Funkcijas, kas ir līdzīgas tā aģenta funkcijām, kurš strādā, pamatojoties uz komisijas maksu – Regulas 2016/1036 2. panta 10. punkta i) apakšpunkts – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Tādas metodes izmantošana, kura atšķiras no agrākā izmeklēšanā izmantotās – Regulas (ES) 2016/1036 11. panta 9. punkts – Tiesiskās paļāvības princips – Tiesības uz aizstāvību)

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/21

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Interpipe Niko Tube un Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant/Komisija
      (Lieta T-716/19) (1)

      (Dempings - Krievijas un Ukrainas izcelsmes dzelzs vai tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu imports - Stārpposma pārskatīšana - Normālās vērtības aprēķināšana - Pārdošanas, administratīvās in citas vispārējās izmaksas - Tirdzniecība starp saistītiem uzņēmumiem - Parastie tirdzniecības darījumi - Viena ekonomiskā vienība - Regulas (ES) 2016/1036 2. panta 3., 4. un 6. punkts - Eksporta cena - Korekcija - Funkcijas, kas ir līdzīgas tā aģenta funkcijām, kurš strādā, pamatojoties uz komisijas maksu - Regulas 2016/1036 2. panta 10. punkta i) apakšpunkts - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Tādas metodes izmantošana, kura atšķiras no agrākā izmeklēšanā izmantotās - Regulas (ES) 2016/1036 11. panta 9. punkts - Tiesiskās paļāvības princips - Tiesības uz aizstāvību)
      (2021/C 357/32)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Interpipe Niko Tube LLC (Nikopole, Ukraina), Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant OJSC (Dnipro, Ukraina) (pārstāvis: B. Servais, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Němečková un G. Luengo)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/1295 (2019. gada 1. augusts), ar kuru pēc daļējas starpposma pārskatīšanas, kas veikta atbilstīgi Regulas (ES) 2016/1036 11. panta 3. punktam, groza Īstenošanas regulu (ES) 2018/1469, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Krievijas un Ukrainas izcelsmes dzelzs vai tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu importam, ņemot vērā daļējo starpposma pārskatīšanu saskaņā ar Regulas (ES) 2016/1036 11. panta 3. punktu (OV 2019, L 204, 22. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Interpipe Niko Tube LLC un Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant OJSC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 10, 13.1.2020.


title: Lieta T-810/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Victoria’s Secret Stores Brand Management/EUIPO – Yiwu Dearbody Cosmetics (“BODYSECRETS”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme “BODYSECRETS” – Absolūti atteikuma pamati – Atšķirtspējas neesamība – Aprakstošs raksturs – Ierasts raksturs – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunkts un 59. panta 1. punkta a) apakšpunkts))

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/21

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Victoria’s Secret Stores Brand Management/EUIPO – Yiwu Dearbody Cosmetics (“BODYSECRETS”)
      (Lieta T-810/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “BODYSECRETS” - Absolūti atteikuma pamati - Atšķirtspējas neesamība - Aprakstošs raksturs - Ierasts raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunkts un 59. panta 1. punkta a) apakšpunkts))
      (2021/C 357/33)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Victoria’s Secret Stores Brand Management, Inc. (Reynoldsburg, Ohaio, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: J. Dickerson, solicitor)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Fischer un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Yiwu Dearbody Cosmetics Co. Ltd (Yiwu City, Ķīna)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 5. septembra lēmumu lietā R 2422/2018-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Victoria’s Secret Stores Brand Management un Yiwu Dearbody Cosmetics.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Victoria’s Secret Stores Brand Management, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 45, 10.2.2020.


title: Lieta T-65/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 14 jūlija spriedums – Kneissl Holding/EUIPO – LS 9 (“KNEISSL”) (Eiropas Savienības preču zīme – Atcelšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “KNEISSL” – Paziņojums par daļēju atcelšanu – Preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība – Izmantošanas nozīmīgums – Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts) – Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. punkts (tagad Regulas (ES) 2018/625 10. panta 3. punkts) – Tiesību ļaunprātīga izmantošana)

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/22

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14 jūlija spriedums – Kneissl Holding/EUIPO – LS 9 (“KNEISSL”)
      (Lieta T-65/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “KNEISSL” - Paziņojums par daļēju atcelšanu - Preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība - Izmantošanas nozīmīgums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts) - Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. punkts (tagad Regulas (ES) 2018/625 10. panta 3. punkts) - Tiesību ļaunprātīga izmantošana)
      (2021/C 357/34)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Kneissl Holding GmbH (Ebsa, Austrija) (pārstāvji: O. Nilgen un A. Kockläuner, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Fischer, D. Hanf un D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: LS 9 GmbH (Minhene, Vācija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 8. novembra lēmumu lietā R 2265/2018-2 attiecībā uz atcelšanas procesu starp LS 9 un Kneissl Holding.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Kneissl Holding GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 103, 30.3.2020.


title: Lieta T-119/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – IN/Eismea (Civildienests – Pagaidu darbinieki – Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums – Lēmums nepagarināt darba līgumu – Novērtējuma ziņojums – Tiesības tikt uzklausītam – Rūpības pienākums – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Saprātīgs termiņš – Atbildība – Morālais kaitējums)

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/23

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – IN/Eismea

      (Lieta T-119/20) (1)

      (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums - Lēmums nepagarināt darba līgumu - Novērtējuma ziņojums - Tiesības tikt uzklausītam - Rūpības pienākums - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Saprātīgs termiņš - Atbildība - Morālais kaitējums)
      (2021/C 357/35)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: IN (pārstāve: L. Levi, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Inovācijas padomes un MVU izpildaģentūra (pārstāvji: A. Galea, kam palīdz A. Duron un D. Waelbroeck, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Mazo un vidējo uzņēmumu izpildaģentūras (EASME) 2019. gada 15. aprīļa lēmumu nepagarināt prasītāja līgumu, kā arī prasītāja novērtējuma ziņojumu par 2018. gadu, kas pabeigts 2019. gada 3. jūnijā, un, otrkārt, atlīdzināt kaitējumu, kas esot nodarīts prasītājam.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Inovācijas padomes un MVU izpildaģentūra (Eismea) samaksā IN 3 000 EUR.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 191, 8.6.2020.


title: Lieta T-170/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Rochefort/Parlaments (Institucionālās tiesības – Noteikumi par Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām – Parlamentārās palīdzības piemaksa – Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana – Pierādīšanas pienākums – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz aizstāvību – Tiesību kļūda – Kļūda vērtējumā – Samērīgums)

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/23

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Rochefort/Parlaments
      (Lieta T-170/20) (1)

      (Institucionālās tiesības - Noteikumi par Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām - Parlamentārās palīdzības piemaksa - Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana - Pierādīšanas pienākums - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesību kļūda - Kļūda vērtējumā - Samērīgums)
      (2021/C 357/36)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Robert Rochefort (Parīze, Francija) (pārstāvji: M. Stasi, J.-L. Teheux un J.-M. Rikkers, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: N. Görlitz, T. Lazian un M. Ecker)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Parlamenta ģenerālsekretāra 2019. gada 17. decembra lēmumu par 61 423,40 euro, kas nepamatoti izmaksāti kā parlamentārā palīdzība, atgūšanu no prasītāja un attiecīgo 2020. gada 22. janvāra paziņojumu par parādu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2019. gada 17. decembra lēmumu par 61 423,40 euro, kas nepamatoti izmaksāti kā parlamentārā palīdzība, atgūšanu no Robert Rochefort un attiecīgo 2020. gada 22. janvāra paziņojumu par parādu, ciktāl tie attiecas uz summām, kas samaksātas laikposmā no 2010. gada aprīļa līdz jūnijam, 2011. gada februārī, jūnijā un jūlijā un, visbeidzot, laikposmā no 2012. gada 21. maija līdz 27. jūlijam.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  R. Rochefort un Parlaments savus tiesāšanās izdevumus sedz paši.

         (1)  OV C 191, 8.6.2020.


title: Lieta T-171/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Rochefort/Parlaments (Institucionālās tiesības – Noteikumi par Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām – Parlamentārās palīdzības piemaksa – Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana – Pierādīšanas pienākums – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz aizstāvību – Tiesību kļūda – Kļūda vērtējumā – Samērīgums)

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/24

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Rochefort/Parlaments
      (Lieta T-171/20) (1)

      (Institucionālās tiesības - Noteikumi par Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām - Parlamentārās palīdzības piemaksa - Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana - Pierādīšanas pienākums - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesību kļūda - Kļūda vērtējumā - Samērīgums)
      (2021/C 357/37)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Robert Rochefort (Parīze, Francija) (pārstāvji: M. Stasi, J.-L. Teheux un J.-M. Rikkers, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: N. Görlitz, T. Lazian un M. Ecker)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Parlamenta ģenerālsekretāra 2019. gada 17. decembra lēmumu par 27 241 euro, kas nepamatoti izmaksāti kā parlamentārā palīdzība, atgūšanu no prasītāja un attiecīgo 2020. gada 22. janvāra paziņojumu par parādu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Robert Rochefort atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 191, 8.6.2020.


title: Lieta T-172/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Rochefort/Parlaments (Institucionālās tiesības – Noteikumi par Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām – Parlamentārās palīdzības piemaksa – Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana – Pierādīšanas pienākums – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz aizstāvību – Tiesību kļūda – Kļūda vērtējumā – Samērīgums)

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/24

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Rochefort/Parlaments
      (Lieta T-172/20) (1)

      (Institucionālās tiesības - Noteikumi par Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām - Parlamentārās palīdzības piemaksa - Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana - Pierādīšanas pienākums - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesību kļūda - Kļūda vērtējumā - Samērīgums)
      (2021/C 357/38)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Robert Rochefort (Parīze, Francija) (pārstāvji: M. Stasi, J.-L. Teheux un J.-M. Rikkers, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: N. Görlitz, T. Lazian un M. Ecker)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Parlamenta ģenerālsekretāra 2019. gada 17. decembra lēmumu par 60 499,38 euro, kas nepamatoti izmaksāti kā parlamentārā palīdzība, atgūšanu no prasītāja un attiecīgo 2020. gada 22. janvāra paziņojumu par parādu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2019. gada 17. decembra lēmumu par 60 499,38 euro, kas nepamatoti izmaksāti kā parlamentārā palīdzība, atgūšanu no Robert Rochefort un attiecīgo 2020. gada 22. janvāra paziņojumu par parādu, ciktāl tie attiecas uz summām, kas samaksātas par 2010. gada aprīli, par dienām, kuras neatbilst Parlamenta ģenerālsekretāra apstiprinātajiem komandējumiem, un par 2011. gada 29.–31. martu.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  R. Rochefort un Parlaments savus tiesāšanās izdevumus sedz paši.

         (1)  OV C 191, 8.6.2020.


title: Lieta T-357/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 9. jūlija rīkojums – Kozhuvchanka uvoz-izvoz Kavadarci/EUIPO (“NASHE MAKEDONSKO PILSNER BEER MACEDONIAN PREMIUM BEER”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “NASHE MAKEDONSKO PILSNER BEER MACEDONIAN PREMIUM BEER” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Ģeogrāfiskā izcelsme – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/25

      Vispārējās tiesas 2021. gada 9. jūlija rīkojums – Kozhuvchanka uvoz-izvoz Kavadarci/EUIPO (“NASHE MAKEDONSKO PILSNER BEER MACEDONIAN PREMIUM BEER”)
      (Lieta T-357/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “NASHE MAKEDONSKO PILSNER BEER MACEDONIAN PREMIUM BEER” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Ģeogrāfiskā izcelsme - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2021/C 357/39)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Drushtvo za proizvodvsto, trgovija I uslugi Kozhuvchanka d.o.o. uvoz-izvoz Kavadarci (Kavadarci, Ziemeļmaķedonija) (pārstāve: A. Ivanova, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: D. Hanf un P. Angelova Georgieva)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 2. aprīļa lēmumu lietā R 1729/2019-1 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “NASHE MAKEDONSKO PILSNER BEER MACEDONIAN PREMIUM BEER” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Drushtvo za proizvodvsto, trgovija I uslugi Kozhuvchanka d.o.o. uvoz-izvoz Kavadarci sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 271, 17.8.2020.


title: Lieta T-352/21: Prasība, kas celta 2021. gada 13. jūnijā – Oi dromoi tis Elias/Komisija

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/26

      Prasība, kas celta 2021. gada 13. jūnijā – Oi dromoi tis Elias/Komisija
      (Lieta T-352/21)
      (2021/C 357/40)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Oi dromoi tis Elias (Kalamata, Grieķija) (pārstāvis: S. Vardalas, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt lēmumu par noraidīšanu, kurš nav datēts, kuru prasītāja saņēma 2021. gada 23. aprīlī un ar kuru atbildētāja ir noraidījusi prasītājas lūgumu atļaut piedalīties (turpmāk tekstā – “piedāvājums”) kā partnerei, kas ir atbildīga par programmas EUROPE DIRECT darbību Grieķijā īstenošanu, atbilstoši atbildētājas uzaicinājumam iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā ED-GREECE-2020/SELECTION OF PARTNERS TO CARRY OUT EUROPE DIRECT ACTIVITIES (2021-2025) IN GREECE; un

                  —

                  apmierināt prasītājas lūgumu atļaut piedalīties kā partnerei, kas ir atbildīga par programmas EUROPE DIRECT darbību Grieķijā īstenošanu, atbilstoši atbildētājas uzaicinājumam iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot kļūdaini izvērtējusi prasītājas “piedāvājumu” attiecībā uz uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā kritēriju Nr. 1, norādīdama, ka prasītāja nav atbilstoši raksturojusi Kalamatas CIED darbības zonas vidi un ka tā nav ņēmusi vērā digitālo pārveidi.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot kļūdaini izvērtējusi prasītājas “piedāvājumu” attiecībā uz uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā kritēriju Nr. 2, norādīdama, ka Kalamatas CIED esot ierobežota saistība ar tādām organizācijām kā mikrouzņēmumi un mazie un vidējie uzņēmumi, NVO, u.c.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot kļūdaini izvērtējusi prasītājas “piedāvājumu” attiecībā uz uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā kritēriju Nr. 3.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot kļūdaini izvērtējusi prasītājas “piedāvājumu” attiecībā uz uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā kritēriju Nr. 4.


title: Lieta T-361/21: Prasība, kas celta 2021. gada 22. jūnijā – Syndesmos Tyrokomon Kyprou u.c./Komisija

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/26

      Prasība, kas celta 2021. gada 22. jūnijā – Syndesmos Tyrokomon Kyprou u.c./Komisija
      (Lieta T-361/21)
      (2021/C 357/41)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Syndesmos Tyrokomon Kyprou (Nikozija, Kipra) un 11 citi prasītāji (ko pārstāv: N. Korogiannakis, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas Īstenošanas regulu Nr. 2021/591 (2021. gada 12. aprīlis) par nosaukuma ierakstīšanu Aizsargāto cilmes vietas nosaukumu un aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrā (“Χαλλούμι” (Halloumi)/“Hellim” (ACVN)); (1) un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā par reģistrācijas pieteikuma Nr. CY/PDO/0005/01243 atbilstību Regulai Nr. 1151/2012 (2). Tiek norādīts, ka atbildētāja esot pārkāpusi Regulas Nr. 1151/2012 10., 49. un 50. pantu un neesot atbilstoši pārbaudījusi Halloumi kā ACVN reģistrācijas pieteikumu (3).

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi Regulas Nr. 1151/2012 10., 49. un 50. punktu, nepārbaudot atbilstību Regulā Nr. 1151/2012 noteiktajai procedūrai.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi labas pārvaldības principu ārkārtīgi ilgās reģistrācijas procedūras dēļ.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajai regulai nav pietiekama pamatojuma. Tiek norādīts, ka atbildētāja neesot ievērojusi savu pienākumu norādīt pamatojumu atbilstoši LESD 296. pantam un prasītāju tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi labas pārvaldības principu, jo Kipras tiesas ir atcēlušas iekšējos valsts aktus, uz kuriem ir balstīta apstrīdētā regula.

         (1)  OV 2021, L 125, 42–51. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1151/2012 (2012. gada 21. novembris) par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām (OV 2012, L 343, 1-29. lpp.).

         (3)  Aizsargāts cilmes vietas nosaukums.


title: Lieta T-416/21: Prasība, kas celta 2021. gada 11. jūlijā – Itinerant Show Room/EUIPO – Save the Duck (“ITINERANT”)

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/27

      Prasība, kas celta 2021. gada 11. jūlijā – Itinerant Show Room/EUIPO – Save the Duck (“ITINERANT”)
      (Lieta T-416/21)
      (2021/C 357/42)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Itinerant Show Room Srl (San Giorgio in Bosco, Itālija) (pārstāvis: E. Montelione, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Save the Duck SpA (Milāna, Itālija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ITINERANT” reģistrācijas pieteikums – Reģistrācijas pieteikums Nr. 17 946 859

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 6. maija lēmums lietā R 997/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  uzdot EUIPO reģistrēt Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 17 946 859 attiecībā uz 18. un 25. klasi;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati

                  —

                  Procesā Apelācijas padomē iesniegto pierādījumu nepamatota izslēgšana;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkta kļūdaina piemērošana;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta kļūdaina interpretācija.


title: Lieta T-417/21: Prasība, kas celta 2021. gada 11. jūlijā – Itinerant Show Room/EUIPO – Save the Duck (“ITINERANT”)

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/28

      Prasība, kas celta 2021. gada 11. jūlijā – Itinerant Show Room/EUIPO – Save the Duck (“ITINERANT”)
      (Lieta T-417/21)
      (2021/C 357/43)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Itinerant Show Room Srl (San Giorgio in Bosco, Itālija) (pārstāvis: E. Montelione, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Save the Duck SpA (Milāna, Itālija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ITINERANT” reģistrācijas pieteikums – Reģistrācijas pieteikums Nr. 17 946 853

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 12. maija lēmums lietā R 1017/2012-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  uzdot EUIPO reģistrēt Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 17 946 853 attiecībā uz 18. un 25. klasi;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati

                  —

                  Procesā Apelācijas padomē iesniegto pierādījumu nepamatota izslēgšana;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkta kļūdaina piemērošana;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta kļūdaina interpretācija.


title: Lieta T-423/21: Prasība, kas celta 2021. gada 13. jūlijā – Gioioso/EUIPO – Maxi Di (“MARE GIOIOSO di Sebastiano IMPORT EXPORT”)

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/29

      Prasība, kas celta 2021. gada 13. jūlijā – Gioioso/EUIPO – Maxi Di (“MARE GIOIOSO di Sebastiano IMPORT EXPORT”)
      (Lieta T-423/21)
      (2021/C 357/44)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Sebastiano Gioioso (Fasano, Itālija) (pārstāvis: F. Amati, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Maxi Di Srl (Belfiore, Itālija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašnieks: prasītājs Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “MARE GIOIOSO di Sebastiano IMPORT EXPORT” reģistrācijas pieteikums – Reģistrācijas pieteikums Nr. 18 024 185

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 10. maija lēmums lietā R 1650/2020-1

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un otrai procesa Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt iebildumu un apelācijas procesā radušos izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-429/21: Prasība, kas celta 2021. gada 14. jūlijā – Aldi Einkauf/EUIPO – Cantina sociale Tollo (“ALDIANO”)

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/29

      Prasība, kas celta 2021. gada 14. jūlijā – Aldi Einkauf/EUIPO – Cantina sociale Tollo (“ALDIANO”)
      (Lieta T-429/21)
      (2021/C 357/45)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Esene, Vācija) (pārstāvji: C. Fürsen, M. Minkner un A. Starcke, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Cantina sociale Tollo SCA (Tollo, Itālija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ALDIANO” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 10 942 274

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 18. maija lēmums lietā R 1074/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 64. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-430/21: Prasība, kas celta 2021. gada 15. jūlijā – Apex Brands/EUIPO – Sartorius Werkzeuge (“SATA”)

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/30

      Prasība, kas celta 2021. gada 15. jūlijā – Apex Brands/EUIPO – Sartorius Werkzeuge (“SATA”)
      (Lieta T-430/21)
      (2021/C 357/46)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Apex Brands, Inc. (Vilmingtona, Delavēra, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: S. Fröhlich, H. Lerchl un M. Hartmann, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Sartorius Werkzeuge GmbH & Co. KG (Ratingena, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SATA” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 051 525

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 4. maija lēmums lietā R 2322/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO segt tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzināt prasītājas izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  vispārējā vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums.


title: Lieta T-432/21: Prasība, kas celta 2021. gada 16. jūlijā – Sushi&Food Factor/EUIPO (“READY 4YOU”)

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/31

      Prasība, kas celta 2021. gada 16. jūlijā – Sushi&Food Factor/EUIPO (“READY 4YOU”)
      (Lieta T-432/21)
      (2021/C 357/47)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sushi&Food Factor sp. z o.o. (Robakowo, Polija) (pārstāve: J. Gwiazdowska, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “READY 4YOU” reģistrācijas pieteikums – Reģistrācijas pieteikums Nr. 18 209 237

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 13. maija lēmums lietā R 2321/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un pieņemt galīgo nolēmumu, atļaujot reģistrēt Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 18 209 237;

                  —

                  pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu un nodot lietu atpakaļ atkārtotai izskatīšanai;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas prasītājai radušies EUIPO Apelācijas padomē un Pamatdarbības departamentā.

         Izvirzītie pamati

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta apvienojumā ar 7. panta 2. punktu pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta un 95. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. panta un 41. panta 1. punkta un 2. punkta a) un c) apakšpunkta, tostarp tiesību tikt uzklausītam, administrācijas pienākuma pamatot savus lēmumus, kā arī labas pārvaldības, tiesiskās drošības un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpums.


title: Lieta T-433/21: Prasība, kas celta 2021. gada 16. jūlijā – Vitronic/EUIPO (“Enforcement Trailer”)

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/31

      Prasība, kas celta 2021. gada 16. jūlijā – Vitronic/EUIPO (“Enforcement Trailer”)
      (Lieta T-433/21)
      (2021/C 357/48)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Vitronic Dr.-Ing. Stein Bildverarbeitungssysteme GmbH (Vīsbādene, Vācija) (pārstāve: D. Tsoumanis, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Enforcement Trailer” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 281 599

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 18. maija lēmums lietā R 236/2021-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  atzīt, ka Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā paredzētie reģistrācijas atteikuma pamati pret reģistrācijas pieteikumu var tikt izvirzīti tikai tajās dalībvalstīs, kurā angļu valoda ir oficiālā valoda, proti, Īrijā un Maltā;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājas izdevumus saistībā ar tiesvedību Vispārējā tiesā un procesu Apelācijas padomē.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-438/21: Prasība, kas celta 2021. gada 15. jūlijā – TL/Komisija

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/32

      Prasība, kas celta 2021. gada 15. jūlijā – TL/Komisija
      (Lieta T-438/21)
      (2021/C 357/49)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: TL (ko pārstāv: L. Levi un N. Flandin, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2020. gada 29. oktobra lēmumu par atteikumu pagarināt prasītājas darba līgumu (turpmāk tekstā – “lēmums nepagarināt darba līgumu”);

                  —

                  kā arī, ja nepieciešams, atcelt atbildētājas 2021. gada 5. maija lēmumu par sūdzības, ko prasītāja iesniedza par 2020. gada 29. oktobra lēmumu, noraidīšanu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”);

                  —

                  atcelt atbildētājas 2020. gada 2. oktobra paziņojumu par vakanci, ciktāl tajā ir piedāvāts amats ar tādiem pašiem uzdevumiem, kādus jau veica prasītāja;

                  —

                  piespriest izmaksāt kompensāciju 90 % apmērā no prasītājas bruto algas, ieskaitot pensijas iemaksas, zaudējot nopietnu iespēju pagarināt esošo darba līgumu, kā arī piespriest izmaksāt kompensāciju par prasītājai nodarīto morālo kaitējumu; un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo “apstrīdētajā lēmumā” un “lēmumā nepagarināt [prasītājas] darba līgumu” norādītie iemesli neesot pietiekami pamatoti. Turklāt tiek apgalvots, ka lietas, pie kurām prasītāja galvenokārt strādāja, neesot kļuvušas mazāk nozīmīgas un nodaļas personāla vajadzības neesot mazinājušās, pretēji tam, ko norāda atbildētāja.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot izpildījusi rūpības pienākumu, jo nav nodrošināts līdzsvars starp dienesta un darbinieka interesēm. Tiek arī apgalvots, ka atbildētāja neesot ņēmusi vērā citus prasītājas lietas materiālos iekļautos elementus, piemēram, aizskarošu izturēšanos.


title: Lieta T-439/21: Prasība, kas celta 2021. gada 20. jūlijā – Anglofranchise/EUIPO – Bugrey (“BOY LONDON”)

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/33

      Prasība, kas celta 2021. gada 20. jūlijā – Anglofranchise/EUIPO – Bugrey (“BOY LONDON”)
      (Lieta T-439/21)
      (2021/C 357/50)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Anglofranchise Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: P. Roncaglia, F. Rossi, N. Parrotta un R. Perotti, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Yuliya Bugrey (Milāna, Itālija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “BOY LONDON” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11 708 773

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 23. aprīļa lēmums lietā R 459/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, tostarp Apelācijas padomē radušos tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  piespriest Yuliya Bugrey atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, tostarp Apelācijas padomē radušos tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta f) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-444/21: Prasība, kas celta 2021. gada 23. jūlijā – Ryanair/Komisija

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/34

      Prasība, kas celta 2021. gada 23. jūlijā – Ryanair/Komisija
      (Lieta T-444/21)
      (2021/C 357/51)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ryanair DAC (Sordsa [Swords], Īrija) (pārstāvji: E. Vahida, F.-C. Laprévote, V. Blanc, S. Rating un I.-G. Metaxas-Maranghidis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2021. gada 12. marta lēmumu par valsts atbalstu SA.60113 – Finnair – COVID-19 – hybrid loan 107.2.b (1) un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunktu un ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, veicot pārbaudi par atbalsta samērīgumu attiecībā pret COVID-19 krīzes izraisīto kaitējumu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi konkrētas LESD normas un nav ievērojusi vispārējos Eiropas Savienības tiesību principus, kuri kopš astoņdesmito gadu nogales ir bijuši pamatā gaisa pārvadājumu liberalizācijai Savienībā (proti, nediskriminēšana, pakalpojumu sniegšanas brīvība, kas gaisa pārvadājumu jomai piemērots ar Regulu Nr. 1008/2008 (2), un brīvība veikt uzņēmējdarbību).

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, neraugoties uz nopietnajām grūtībām, nav uzsākusi formālu izmeklēšanas procedūru, un ir pārkāpusi prasītājas procesuālās tiesības.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav izpildījusi LESD 296. panta 2. punktā noteikto pienākumu norādīt pamatojumu.

         (1)  OV 2021, C 240, 14. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 24. septembra Regula (EK) Nr. 1008/2008 par kopīgiem noteikumiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai Kopienā (pārstrādāta versija) (dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2008, L 293, 3. lpp.).


title: Lieta T-552/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 2. jūlija rīkojums – MD/Komisija

text:
               6.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/34

      Vispārējās tiesas 2021. gada 2. jūlija rīkojums – MD/Komisija
      (Lieta T-552/20) (1)

      (2021/C 357/52)
      Tiesvedības valoda – itāļu
      Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 371, 3.11.2020.


title: Lieta C-623/17: Tiesas (virspalāta) 2020. gada 6. oktobra spriedums (Investigatory Powers Tribunal – London (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Privacy International/Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs, Secretary of State for the Home Department, Government Communications Headquarters, Security Service, Secret Intelligence Service (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Personas datu apstrāde elektronisko komunikāciju nozarē – Elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzēji – Informācijas par datu plūsmu un atrašanās vietas datu visaptveroša un nediferencēta nodošana – Valsts drošības aizsardzība – Direktīva 2002/58/EK – Piemērošanas joma – 1. panta 3. punkts un 3. pants – Elektronisko komunikāciju konfidencialitāte – Aizsardzība – 5. pants un 15. panta 1. punkts – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 7., 8. un 11. pants, kā arī 52. panta 1. punkts – LES 4. panta 2. punkts)

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/2

      Tiesas (virspalāta) 2020. gada 6. oktobra spriedums (Investigatory Powers Tribunal – London (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Privacy International/Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs, Secretary of State for the Home Department, Government Communications Headquarters, Security Service, Secret Intelligence Service

      (Lieta C-623/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Personas datu apstrāde elektronisko komunikāciju nozarē - Elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzēji - Informācijas par datu plūsmu un atrašanās vietas datu visaptveroša un nediferencēta nodošana - Valsts drošības aizsardzība - Direktīva 2002/58/EK - Piemērošanas joma - 1. panta 3. punkts un 3. pants - Elektronisko komunikāciju konfidencialitāte - Aizsardzība - 5. pants un 15. panta 1. punkts - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 7., 8. un 11. pants, kā arī 52. panta 1. punkts - LES 4. panta 2. punkts)
      (2020/C 433/02)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Investigatory Powers Tribunal – London

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Privacy International

         Atbildētāji: Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs, Secretary of State for the Home Department, Government Communications Headquarters, Security Service, Secret Intelligence Service

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/58/EK (2002. gada 12. jūlijs) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privātās dzīves aizsardzību un elektroniskajām komunikācijām), kurā grozījumi ir izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/136/EK (2009. gada 25. novembris), 1. panta 3. punkts, 3. pants un 15. panta 1. punkts, to lasot LES 4. panta 2. punkta kontekstā, ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs direktīvas piemērošanas jomā ietilpst tāds valsts tiesiskais regulējums, kas ļauj valsts iestādei valsts drošības aizsardzības nolūkos noteikt elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējiem pienākumu nodot drošības dienestiem un izlūkdienestiem informāciju par datu plūsmu un atrašanās vietas datus.

                  2)

                  Direktīvas 2002/58, kas grozīta ar Direktīvu 2009/136, 15. panta 1. punkts, lasot to LES 4. panta 2. punkta, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7., 8. un 11. panta un 52. panta 1. punkta kontekstā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru valsts iestādei valsts drošības aizsardzības nolūkā ir atļauts elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējiem noteikt pienākumu veikt visaptverošu un nediferencētu informācijas par datu plūsmu un atrašanās vietas datu nodošanu drošības dienestiem un izlūkdienestiem.

         (1)  OV C 22, 22.1.2018.


title: Apvienotās lietas C-511/18, C-512/18 un C-520/18: Tiesas (virspalāta) 2020. gada 6. oktobra spriedums (Conseil d'État, Cour constitutionnelle (Beļģija, Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – La Quadrature du Net (C-511/18 un C-512/18), French Data Network (C-511/18 un C-512/18), Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs (C-511/18 un C-512/18), Igwan.net (C-511/18)/Premier ministre (C-511/18 un C-512/18), Garde des Sceaux, ministre de la Justice (C-511/18 un C-512/18), Ministre de l’Intérieur (C-511/18), Ministre des Armées (C-511/18), Ordre des barreaux francophones et germanophone, Académie Fiscale ASBL, UA, Liga voor Mensenrechten ASBL, Ligue des Droits de l’Homme ASBL, VZ, WY, XX/Conseil des ministres (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Personas datu apstrāde elektronisko komunikāciju nozarē – Elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzēji – Mitināšanas pakalpojumu sniedzēji un interneta piekļuves pakalpojuma sniedzēji – Informācijas par datu plūsmu un atrašanās vietas datu visaptveroša un nediferencēta saglabāšana – Datu automatizēta analīze – Piekļuve datiem reāllaikā – Valsts drošības aizsardzība un terorisma apkarošana – Noziedzības apkarošana – Direktīva 2002/58/EK – Piemērošanas joma – 1. panta 3. punkts un 3. pants – Elektronisko komunikāciju konfidencialitāte – Aizsardzība – 5. pants un 15. panta 1. punkts – Direktīva 2000/31/EK – Piemērošanas joma – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 4., 6. – 8. un 11. pants un 52. panta 1. punkts – LES 4. panta 2. punkts)

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/3

      Tiesas (virspalāta) 2020. gada 6. oktobra spriedums (Conseil d'État, Cour constitutionnelle (Beļģija, Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – La Quadrature du Net (C-511/18 un C-512/18), French Data Network (C-511/18 un C-512/18), Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs (C-511/18 un C-512/18), Igwan.net (C-511/18)/Premier ministre (C-511/18 un C-512/18), Garde des Sceaux, ministre de la Justice (C-511/18 un C-512/18), Ministre de l’Intérieur (C-511/18), Ministre des Armées (C-511/18), Ordre des barreaux francophones et germanophone, Académie Fiscale ASBL, UA, Liga voor Mensenrechten ASBL, Ligue des Droits de l’Homme ASBL, VZ, WY, XX/Conseil des ministres

      (Apvienotās lietas C-511/18, C-512/18 un C-520/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Personas datu apstrāde elektronisko komunikāciju nozarē - Elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzēji - Mitināšanas pakalpojumu sniedzēji un interneta piekļuves pakalpojuma sniedzēji - Informācijas par datu plūsmu un atrašanās vietas datu visaptveroša un nediferencēta saglabāšana - Datu automatizēta analīze - Piekļuve datiem reāllaikā - Valsts drošības aizsardzība un terorisma apkarošana - Noziedzības apkarošana - Direktīva 2002/58/EK - Piemērošanas joma - 1. panta 3. punkts un 3. pants - Elektronisko komunikāciju konfidencialitāte - Aizsardzība - 5. pants un 15. panta 1. punkts - Direktīva 2000/31/EK - Piemērošanas joma - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 4., 6. – 8. un 11. pants un 52. panta 1. punkts - LES 4. panta 2. punkts)
      (2020/C 433/03)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État, Cour constitutionnelle

         Pamatlietas puses

      (Lietas C-511/18 un C-512/18)

         Prasītāji: La Quadrature du Net (C-511/18 un C-512/18), French Data Network (C-511/18 un C-512/18), Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs (C-511/18 un C-512/18), Igwan.net (C-511/18)

         Atbildētāji: Premier ministre (C-511/18 un C-512/18), Garde des Sceaux, ministre de la Justice (C-511/18 un C-512/18), Ministre de l’Intérieur (C-511/18), Ministre des Armées (C-511/18)

         Piedaloties: Privacy International (C-512/18), Center for Democracy and Technology (C-512/18),
      (Lieta C-520/18)

         Prasītāji: Ordre des barreaux francophones et germanophone, Académie Fiscale ASBL, UA, Liga voor Mensenrechten ASBL, Ligue des Droits de l’Homme ASBL, VZ, WY, XX

         Atbildētāja: Conseil des ministres

         Piedaloties: Child Focus (C-520/18)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/58/EK (2002. gada 12. jūlijs) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privātās dzīves aizsardzību un elektroniskajām komunikācijām), kurā grozījumi ir izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/136/EK (2009. gada 25. novembris), 15. panta 1. punkts, lasot to Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7., 8. un 11. panta, kā arī 52. panta 1. punkta kontekstā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tādi tiesību akti, ar kuriem 15. panta 1. punktā paredzētajiem mērķiem preventīvi ir paredzēta informācijas par datu plūsmu un atrašanās vietas datu visaptveroša un nediferencēta saglabāšana. Turpretī Direktīvas 2002/58 15. panta 1. punktam, kas grozīts ar Direktīvu 2009/136, to lasot Pamattiesību hartas 7., 8. un 11. panta, kā arī 52. panta 1. punkta kontekstā, nav pretrunā tiesību akti,

                              —

                              ar kuriem – gadījumā, ja elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējiem ir izdots rīkojums veikt visaptverošu un nediferencētu informācijas par datu plūsmu un atrašanās vietas datu saglabāšanu situācijās, kad attiecīgā dalībvalsts sastopas ar nopietniem draudiem valsts drošībai, kuri izrādās patiesi un faktiski vai paredzami, – valsts drošības aizsardzības nolūkā ir atļauts pieņemt lēmumu, kurā ir paredzēts, ka šis rīkojums var tikt pakļauts efektīvai pārbaudei tiesā vai arī neatkarīgā administratīvā iestādē, kuras nolēmumam ir saistoša iedarbība, lai pārbaudītu šādas situācijas esamību, kā arī paredzēto nosacījumu un garantiju ievērošanu, un minēto rīkojumu var izdot vienīgi uz absolūti nepieciešamo laiku, tomēr šo termiņu var pagarināt, ja šāds apdraudējums saglabājas;

                              —

                              kas, lai aizsargātu valsts drošību, apkarotu smagus noziegumus un novērstu nopietnus draudus sabiedrības drošībai, paredz informācijas par datu plūsmu un atrašanās vietas datu mērķorientētu saglabāšanu, kura, pamatojoties uz objektīviem un nediskriminējošiem elementiem, tiek ierobežota atkarībā no attiecīgo personu kategorijām vai pamatojoties uz ģeogrāfisku kritēriju, uz laiku, kas nepārsniedz absolūti nepieciešamo, kuru tomēr var pagarināt;

                              —

                              kas, lai aizsargātu valsts drošību, apkarotu smagus noziegumus un novērstu nopietnus draudus sabiedrības drošībai, paredz visaptveroši un nediferencēti saglabāt savienojuma avotam piešķirtās IP adreses uz laiku, kas nepārsniedz absolūti nepieciešamo;

                              —

                              kas, lai aizsargātu valsts drošību, apkarotu smagus noziegumus un novērstu nopietnus draudus sabiedrības drošībai, paredz visaptverošu un nediferencētu elektronisko komunikāciju līdzekļu lietotāju identitātes datu saglabāšanu un,

                              —

                              kas, lai apkarotu smagus noziegumus un a fortiori aizsargātu valsts drošību, ļauj ar kompetentās iestādes lēmumu, kurš ir pakļauts efektīvai pārbaudei tiesā, izdot rīkojumu elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējiem uz noteiktu laiku operatīvi saglabāt šo pakalpojumu sniedzēju rīcībā esošo informāciju par datu plūsmu un atrašanās vietas datus,

                        ja ar šiem pasākumiem ar skaidriem un precīziem noteikumiem tiek nodrošināts, ka attiecīgo datu saglabāšana notiek atbilstoši tai paredzētajiem materiāltiesiskajiem un procesuālajiem nosacījumiem un ka datu subjektiem ir efektīvas garantijas pret ļaunprātīgas izmantošanas risku.

                  2)

                  Direktīvas 2002/58 15. panta 1. punkts, kas grozīts ar Direktīvu 2009/136, to lasot Pamattiesību hartas 7., 8. un 11. panta, kā arī 52. panta 1. punkta kontekstā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējiem ir noteikts pienākums veikt, pirmkārt, tostarp informācijas par datu plūsmu un atrašanās vietas datu automatizētu analīzi un vākšanu reāllaikā, un, otrkārt, tehnisko datu par izmanto galaiekārtu izmantošanu vākšanu reāllaikā, ja

                              —

                              automatizētas analīzes izmantošana attiecas vienīgi uz situācijām, kurās dalībvalsts saskaras ar nopietniem draudiem valsts drošībai, kas izrādās patiesi un faktiski vai paredzami, un šīs analīzes izmantošanu var efektīvi pārbaudīt vai nu tiesa, vai neatkarīga administratīva iestāde, kuras lēmumam ir saistoša iedarbība, lai pārliecinātos par tādas situācijas esamību, kas pamato minēto pasākumu, kā arī par to, vai ir ievēroti paredzētie nosacījumi un garantijas, un

                              —

                              informācijas par datu plūsmu un atrašanās vietas datu vākšana reāllaikā attiecas vienīgi uz personām, attiecībā uz kurām ir pamatots iemesls aizdomām, ka tās kaut kādā veidā ir iesaistītas terorisma darbībās, un tā ir pakļauta iepriekšējai pārbaudei, ko veic vai nu tiesa, vai neatkarīga administratīva iestāde, kuras lēmumam ir saistoša iedarbība, lai pārliecinātos, ka šāda vākšana reāllaikā ir atļauta vienīgi absolūti nepieciešamā apmērā. Pienācīgi pamatotos neatliekamības gadījumos pārbaude ir jāveic īsā laikā.

                  3)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/31/EK (2000. gada 8. jūnijs) par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (Direktīva par elektronisko tirdzniecību) ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nav piemērojama komunikāciju konfidencialitātes un fizisko personu aizsardzības jomā attiecībā uz personas datu apstrādi informācijas sabiedrības pakalpojumu ietvaros, jo šo aizsardzību atkarībā no gadījuma reglamentē Direktīva 2002/58, kas grozīta ar Direktīvu 2009/136, vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46. Regulas 2016/679 23. panta 1. punkts, to lasot Pamattiesību hartas 7., 8. un 11. panta, kā arī 52. panta 1. punkta kontekstā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā piekļuves publiskiem tiešsaistes komunikāciju pakalpojumiem sniedzējiem un mitināšanas pakalpojumu sniedzējiem ir noteikts pienākums veikt visaptverošu un nediferencētu ar šiem pakalpojumiem saistīto personas datu saglabāšanu.

                  4)

                  Valsts tiesa nevar piemērot valsts tiesību normu, ar kuru tā ir pilnvarota ierobežot laikā tāda konstatējuma par prettiesiskumu iedarbību laikā, kas tai saskaņā ar šīm tiesībām ir jāveic attiecībā uz valsts tiesību aktiem, ar kuriem elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējiem ir noteikts pienākums – tostarp, ņemot vērā valsts drošības aizsardzību un noziedzības apkarošanu, – veikt visaptverošu un nediferencētu informācijas par datu plūsmu un atrašanās vietas datu saglabāšanu, kas nav saderīga ar Direktīvas 2002/58, kas grozīta ar Direktīvu 2009/136, 15. panta 1. punktu, to lasot Pamattiesību hartas 7., 8. un 11. panta, kā arī 52. panta 1. punkta kontekstā. Šajā 15. panta 1. punktā, to interpretējot atbilstoši efektivitātes principam, valsts krimināltiesai ir noteikts pienākums neņemt vērā informāciju un pierādījumus, kas – pretrunā Savienības tiesībām – ir iegūti, visaptveroši un nediferencēti saglabājot informāciju par datu plūsmu un atrašanās vietas datus, krimināllietā, kas ierosināta pret personām, kuras tiek turētas aizdomās par noziegumu, ja šīs personas nevar efektīvi paust nostāju par šo informāciju un šiem pierādījumiem, kuru jomu tiesas nepārzina un kuri var būtiski ietekmēt faktu vērtējumu.

         (1)  OV C 392, 29.10.2018.

         OV C 408, 12.11.2018.


title: Lieta C-611/18 P: Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 28. oktobra spriedums – Pirelli & C. SpA/Eiropas Komisija, Prysmian Cavi e Sistemi Srl (Apelācija – Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Eiropas elektrokabeļu tirgus – Tirgus sadale projektu kontekstā – Regula (EK) Nr. 1/2003 – 23. panta 2. punkts – Eiropas Komisijas pilnvaras naudas sodu jomā – Vainojamība pārkāpumā – Izšķirošas ietekmes faktiskas izmantošanas prezumpcija – Pienākums norādīt pamatojumu – Pamattiesības – Beneficium ordinis seu excussionis – Neierobežota kompetence)

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/6

      Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 28. oktobra spriedums – Pirelli & C. SpA/Eiropas Komisija, Prysmian Cavi e Sistemi Srl

      (Lieta C-611/18 P) (1)

      (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Eiropas elektrokabeļu tirgus - Tirgus sadale projektu kontekstā - Regula (EK) Nr. 1/2003 - 23. panta 2. punkts - Eiropas Komisijas pilnvaras naudas sodu jomā - Vainojamība pārkāpumā - Izšķirošas ietekmes faktiskas izmantošanas prezumpcija - Pienākums norādīt pamatojumu - Pamattiesības - Beneficium ordinis seu excussionis - Neierobežota kompetence)
      (2020/C 433/05)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Pirelli & C. SpA (pārstāvji: M. Siragusa un G. Rizza, avvocati)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Malferrari, P. Rossi, C. Sjödin un T. Vecchi), Prysmian Cavi e Sistemi Srl (pārstāvji: sākotnēji C. Tesauro un L. Armati, avvocati, vēlāk V. Roppo un P. Canepa, avvocati)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Pirelli & C. SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Prysmian Cavi e Sistemi Srl sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 408, 12.11.2018.


title: Apvienotās lietas C-720/18 un C-721/18: Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 22. oktobra spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ferrari S.p.A./DU (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesību aktu tuvināšana – Preču zīmes – Direktīva 2008/95/EK – 12. panta 1. punkts – Preču zīmes faktiska izmantošana – Pierādīšanas pienākums – 13. pants – Izmantošanas pierādījums attiecībā uz “daļu preču vai pakalpojumu” – Preču zīme, ar ko tiek apzīmēts automobiļa modelis, kura ražošana ir apturēta – Preču zīmes izmantošana saistībā ar rezerves daļām, kā arī ar šo modeli saistītajiem pakalpojumiem – Preču zīmes izmantošana saistībā ar lietotiem transportlīdzekļiem – LESD 351. pants – Nolīgums starp Vācijas Federatīvo Republiku un Šveices Konfederāciju – Patentu, dizainparaugu un preču zīmju savstarpēja aizsardzība)

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/7

      Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 22. oktobra spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ferrari S.p.A./DU
      (Apvienotās lietas C-720/18 un C-721/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Preču zīmes - Direktīva 2008/95/EK - 12. panta 1. punkts - Preču zīmes faktiska izmantošana - Pierādīšanas pienākums - 13. pants - Izmantošanas pierādījums attiecībā uz “daļu preču vai pakalpojumu” - Preču zīme, ar ko tiek apzīmēts automobiļa modelis, kura ražošana ir apturēta - Preču zīmes izmantošana saistībā ar rezerves daļām, kā arī ar šo modeli saistītajiem pakalpojumiem - Preču zīmes izmantošana saistībā ar lietotiem transportlīdzekļiem - LESD 351. pants - Nolīgums starp Vācijas Federatīvo Republiku un Šveices Konfederāciju - Patentu, dizainparaugu un preču zīmju savstarpēja aizsardzība)
      (2020/C 433/06)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Ferrari S.p.A.

         Atbildētājs: DU

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/95/EK (2008. gada 22. oktobris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 12. panta 1. punkts un 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka preču zīme, kas reģistrēta attiecībā uz preču un to veidojošo rezerves daļu kategoriju, ir jāuzskata par tādu, kas ir “faktiski izmantota” minētā 12. panta 1. punkta izpratnē attiecībā uz visām šajā kategorijā ietilpstošajām precēm un to rezerves daļām, ja tā šādi tiek izmantota vienīgi saistībā ar dažām no šīm precēm, piemēram, dārgām luksusa sporta automašīnām, vai vienīgi saistībā ar dažu minēto preču rezerves daļām un piederumiem, kas veido dažas minētās preces, ja vien no atbilstošajiem faktiem un pierādījumiem neizriet, ka patērētājs, kurš vēlas iegādāties šīs pašas preces, tās uztvers kā tādas, kas ir preču kategorijas, saistībā ar kurām attiecīgā preču zīme ir reģistrēta, autonoma apakškategorija.

                  2)

                  Direktīvas 2008/95 12. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka preču zīmi var faktiski izmantot tās īpašnieks, pārdodot lietotas preces, kas laistas tirgū ar šo preču zīmi.

                  3)

                  Direktīvas 2008/95 12. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka preču zīmi tās īpašnieks faktiski izmanto, ja tas sniedz noteiktus pakalpojumus saistībā ar precēm, kas agrāk ir pārdotas ar šo preču zīmi, ar nosacījumu, ka šie pakalpojumi tiek sniegti ar minēto preču zīmi.

                  4)

                  LESD 351. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalsts tiesai ir atļauts piemērot konvenciju, kas noslēgta starp Eiropas Savienības dalībvalsti un trešo valsti pirms 1958. gada 1. janvāra vai arī – attiecībā uz Savienības kandidātvalstīm – pirms to pievienošanās datuma, piemēram, grozīto Šveices un Vācijas Konvenciju par patentu, dizainparaugu un preču zīmju savstarpējo aizsardzību, kas parakstīta Berlīnē 1892. gada 13. aprīlī, kurā ir paredzēts, ka šajā dalībvalstī reģistrētas preču zīmes izmantošana trešās valsts teritorijā ir jāņem vērā, lai noteiktu, vai šī preču zīme ir tikusi “faktiski izmantota” Direktīvas 2008/95 12. panta 1. punkta izpratnē, gaidot, kad viens no šīs tiesību normas otrajā daļā minētajiem pasākumiem ļaus novērst iespējamās nesaderības starp LESD un šo konvenciju.

                  5)

                  Direktīvas 2008/95 12. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pienākums pierādīt, ka preču zīme ir tikusi “faktiski izmantota” šīs tiesību normas izpratnē, ir šīs preču zīmes īpašniekam.

         (1)  OV C 54, 11.2.2019.


title: Lieta C-112/19: Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 28. oktobra spriedums (Verwaltungsgericht Aachen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Marvin M./Kreis Heinsberg (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2006/126/EK – 2. panta 1. punkts un 11. panta 4. punkts – Vadītāja apliecība – Savstarpēja atzīšana – Atzīšanas pienākuma apjoms – Apmainītās vadītāja apliecības – Apmaiņa, kas veikta brīdī, kad vadītāja tiesības to izsniedzēja dalībvalsts ir atņēmusi – Krāpšana – Atteikums atzīt apmaiņā izdoto vadītāja apliecību)

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/8

      Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 28. oktobra spriedums (Verwaltungsgericht Aachen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Marvin M./Kreis Heinsberg

      (Lieta C-112/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2006/126/EK - 2. panta 1. punkts un 11. panta 4. punkts - Vadītāja apliecība - Savstarpēja atzīšana - Atzīšanas pienākuma apjoms - Apmainītās vadītāja apliecības - Apmaiņa, kas veikta brīdī, kad vadītāja tiesības to izsniedzēja dalībvalsts ir atņēmusi - Krāpšana - Atteikums atzīt apmaiņā izdoto vadītāja apliecību)
      (2020/C 433/07)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Aachen

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Marvin M.

         Atbildētājs: Kreis Heinsberg

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/126/EK par vadītāju apliecībām 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka savstarpējā atzīšana bez jebkādām formalitātēm, kas tajā paredzētas, ir piemērojama vadītāja apliecībai, kura tikusi izsniegta pēc tās apmaiņas atbilstoši šīs direktīvas 11. panta 1. punktam, ievērojot minētajā direktīvā paredzētos izņēmumus.

                  2)

                  Direktīvas 2006/126 11. panta 4. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tā ļauj dalībvalstij atteikties atzīt vadītāja apliecību, kura ir tikusi apmainīta saskaņā ar šīs direktīvas 11. panta 1. punktu, pamatojoties uz to, ka šī dalībvalsts pirms šīs apmaiņas ir atņēmusi vadītāja apliecību šīs apliecības turētājam.

         (1)  OV C 172, 20.5.2019.


title: Lieta C-243/19: Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 29. oktobra spriedums (Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A/Veselības ministrija (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālais nodrošinājums – Regula (EK) Nr. 883/2004 – 20. panta 2. punkts – Direktīva 2011/24/ES – 8. panta 1. un 5. punkts, kā arī 6. punkta d) apakšpunkts – Veselības apdrošināšana – Citā dalībvalstī, kas nav piederības dalībvalsts, sniegta stacionārā aprūpe – Iepriekšējas atļaujas atteikums – Stacionāra ārstēšana, ko var efektīvi nodrošināt piederības dalībvalstī – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. pants – Atšķirīga attieksme reliģiskās pārliecības dēļ)

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/9

      Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 29. oktobra spriedums (Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A/Veselības ministrija
      (Lieta C-243/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālais nodrošinājums - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 20. panta 2. punkts - Direktīva 2011/24/ES - 8. panta 1. un 5. punkts, kā arī 6. punkta d) apakšpunkts - Veselības apdrošināšana - Citā dalībvalstī, kas nav piederības dalībvalsts, sniegta stacionārā aprūpe - Iepriekšējas atļaujas atteikums - Stacionāra ārstēšana, ko var efektīvi nodrošināt piederības dalībvalstī - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. pants - Atšķirīga attieksme reliģiskās pārliecības dēļ)
      (2020/C 433/08)
      Tiesvedības valoda – latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: A

         Atbildētāja: Veselības ministrija

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu 20. panta 2. punkts, lasot to kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts drīkst atteikt šīs regulas 20. panta 1. punktā minēto atļauju, ja šajā dalībvalstī ir pieejama stacionārā ārstēšana, par kuras medicīnisko efektivitāti nav šaubu, taču izmantotā ārstēšanas metode neatbilst personas reliģiskajai pārliecībai.

                  2)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/24/ES (2011. gada 9. marts) par pacientu tiesību piemērošanu pārrobežu veselības aprūpē 8. panta 5. punkts un 6. punkta d) apakšpunkts, lasot tos kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka pacienta piederības dalībvalsts nedrīkst atteikt viņam šīs direktīvas 8. panta 1. punktā paredzēto atļauju, ja šajā dalībvalstī ir pieejama stacionārā ārstēšana, par kuras medicīnisko efektivitāti nav šaubu, taču izmantotā ārstēšanas metode neatbilst šā pacienta reliģiskajai pārliecībai, ja vien šāds atteikums nav objektīvi pamatots ar leģitīmu mērķi saglabāt veselības aprūpes jaudu vai medicīnisko kompetenci un ja vien tas nav piemērots un vajadzīgs pasākums šā mērķa sasniegšanai, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 182, 27.5.2019.


title: Lieta C-273/19 P: Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 22. oktobra spriedums – Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA)/Eiropas Komisija (Apelācija – Šķīrējklauzula – Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 – 52. pants – Regula (EK) Nr. 2321/2002 – Lēmums Nr. 1513/2002/EK – Dotāciju nolīgums – Projekts Sensation – Sestā pamatprogramma – Pieļaujamās izmaksas – Interešu konflikts – Pierādīšanas pienākums – Darba laika uzskaite – Audita ziņojums – Pierādījuma spēks – Pareizas finanšu pārvaldības princips – Samērīguma princips)

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/10

      Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 22. oktobra spriedums – Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA)/Eiropas Komisija
      (Lieta C-273/19 P) (1)

      (Apelācija - Šķīrējklauzula - Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 - 52. pants - Regula (EK) Nr. 2321/2002 - Lēmums Nr. 1513/2002/EK - Dotāciju nolīgums - Projekts Sensation - Sestā pamatprogramma - Pieļaujamās izmaksas - Interešu konflikts - Pierādīšanas pienākums - Darba laika uzskaite - Audita ziņojums - Pierādījuma spēks - Pareizas finanšu pārvaldības princips - Samērīguma princips)
      (2020/C 433/09)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (pārstāvji: V. Christianos un D. Karagkounis, dikigoroi)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: O. Verheecke un A Katsimerou)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 182, 27.5.2019.


title: Lieta C-274/19 P: Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 22. oktobra spriedums – Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA)/Eiropas Komisija (Apelācija – Šķīrējklauzula – Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 – Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 – Regula (EK) Nr. 1906/2006 – Dotāciju nolīgums Actibio – Projekts Actibio – Septītā pamatprogramma – Pieļaujamās izmaksas – Interešu konflikts – Pierādīšanas pienākums – Darba laika uzskaite – Audita ziņojums – Pierādījuma spēks – Samērīguma princips)

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/10

      Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 22. oktobra spriedums – Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA)/Eiropas Komisija
      (Lieta C-274/19 P) (1)

      (Apelācija - Šķīrējklauzula - Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 - Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 - Regula (EK) Nr. 1906/2006 - Dotāciju nolīgums Actibio - Projekts Actibio - Septītā pamatprogramma - Pieļaujamās izmaksas - Interešu konflikts - Pierādīšanas pienākums - Darba laika uzskaite - Audita ziņojums - Pierādījuma spēks - Samērīguma princips)
      (2020/C 433/10)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (pārstāvis: V. Christianos, dikigoros)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: O. Verheecke un A Katsimerou)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 182, 27.5.2019.


title: Lieta C-275/19: Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 22. oktobra spriedums (Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sportingbet PLC, Internet Opportunity Entertainment Ltd/Santa Casa da Misericórdia de Lisboa (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Informācijas sniegšanas kārtība tehnisko standartu un noteikumu un informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu jomā – Jēdziens “tehniskie noteikumi” – Dalībvalstu pienākums darīt Eiropas Komisijai zināmus visus tehnisko noteikumu projektus – Nepaziņotā tehniskā noteikuma neattiecināmība uz fiziskām personām – Nepiemērojamība attiecībā uz pakalpojumu sniedzējiem)

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/11

      Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 22. oktobra spriedums (Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sportingbet PLC, Internet Opportunity Entertainment Ltd/Santa Casa da Misericórdia de Lisboa

      (Lieta C-275/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Informācijas sniegšanas kārtība tehnisko standartu un noteikumu un informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu jomā - Jēdziens “tehniskie noteikumi” - Dalībvalstu pienākums darīt Eiropas Komisijai zināmus visus tehnisko noteikumu projektus - Nepaziņotā tehniskā noteikuma neattiecināmība uz fiziskām personām - Nepiemērojamība attiecībā uz pakalpojumu sniedzējiem)
      (2020/C 433/11)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Supremo Tribunal de Justiça

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Sportingbet PLC, Internet Opportunity Entertainment Ltd

         Atbildētāja: Santa Casa da Misericórdia de Lisboa

         Piedaloties: Sporting Clube de Braga, Sporting Clube de Braga – Futebol, SAD

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 83/189/EEK (1983. gada 28. marts), ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā, kura grozīta ar Padomes Direktīvu 88/182/EEK (1988. gada 22. marts), 1. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesiskais regulējums, kurā ir noteikts, ka tiesības rīkot azartspēles ir rezervētas valstij un ka tās var īstenot tikai uzņēmumi, kas ir izveidoti kā akciju sabiedrības, kurām attiecīgā dalībvalsts piešķir atbilstošu koncesiju, un kurā ir paredzēti noteikumi un zonas šīs darbības veikšanai, nav uzskatāms par “tehnisku noteikumu” šīs tiesību normas izpratnē.

                  2)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 98/34/EK (1998. gada 22. jūnijs), kas nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu un Informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu sfērā, kura grozīta ar Padomes Direktīvu 98/48/EK (1998. gada 20. jūlijs), 1. panta 11. punkts, lasot to kopsakarā ar šīs direktīvas 1. panta 5. punktu, grozītajā redakcijā, ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka noteiktu azartspēļu rīkošanas tiesību ekskluzīva piešķiršana publisko tiesību subjektam attiecībā uz visu valsts teritoriju ietver azartspēļu rīkošanu internetā, ir uzskatāms par “tehnisku noteikumu” pirmās minētās tiesību normas izpratnē, kura nepaziņošana Eiropas Komisijai atbilstoši šīs direktīvas 8. panta 1. punktam grozītajā redakcijā nozīmē, ka uz šo tiesisko regulējumu nevar atsaukties attiecībā pret privātpersonām.

         (1)  OV C 206, 17.6.2019.


title: Lieta C-321/19: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 28. oktobra spriedums (Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BY, CZ/Vācijas Federatīvā Republika (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 1999/62/EK – Direktīva 2006/38/EK – Dažu infrastruktūru lietošanas maksas noteikšana smagajiem kravas transportlīdzekļiem – 7. panta 9. punkts – 7.a panta 1. un 2. punkts – Nodevas – Infrastruktūras izmaksu atgūšanas princips – Infrastruktūras izmaksas – Pārvaldības izmaksas – Ar ceļu policiju saistītas izmaksas – Izmaksu pārsniegšana – Tiešā iedarbība – Pārmērīgas ceļu nodevas pamatojums a posteriori – Sprieduma iedarbības laikā ierobežojums)

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/12

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 28. oktobra spriedums (Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BY, CZ/Vācijas Federatīvā Republika
      (Lieta C-321/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 1999/62/EK - Direktīva 2006/38/EK - Dažu infrastruktūru lietošanas maksas noteikšana smagajiem kravas transportlīdzekļiem - 7. panta 9. punkts - 7.a panta 1. un 2. punkts - Nodevas - Infrastruktūras izmaksu atgūšanas princips - Infrastruktūras izmaksas - Pārvaldības izmaksas - Ar ceļu policiju saistītas izmaksas - Izmaksu pārsniegšana - Tiešā iedarbība - Pārmērīgas ceļu nodevas pamatojums a posteriori - Sprieduma iedarbības laikā ierobežojums)
      (2020/C 433/13)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: BY, CZ

         Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 1999/62/EK (1999. gada 17. jūnijs) par dažu infrastruktūru lietošanas maksas noteikšanu smagajiem kravas transportlīdzekļiem, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/38/EK, 7. panta 9. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar ceļu policiju saistītās izmaksas neietilpst jēdzienā “pārvaldības izmaksas” šīs tiesību normas izpratnē.

                  2)

                  Direktīvas 1999/62, kas grozīta ar Direktīvu 2006/38, 7. panta 9. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts, ka vidējās svērtās ceļa nodevas pārsniedz attiecīgās infrastruktūras tīkla infrastruktūras izmaksas 3,8 % apmērā vai 6 % apmērā ievērojamu kļūdu aprēķinos dēļ vai ņemot vērā izmaksas, kuras neietilpst jēdzienā “infrastruktūras izmaksas” šīs tiesību normas izpratnē.

                  3)

                  Privātpersona valsts tiesās var tieši atsaukties uz pienākumu ņemt vērā vienīgi Direktīvas 1999/62, kas grozīta ar Direktīvu 2006/38, 7. panta 9. punktā, kā arī tās 7.a panta 1. un 2. punktā noteiktās infrastruktūras izmaksas lietās pret dalībvalsti, ja tā nav izpildījusi šo pienākumu vai direktīvu ir transponējusi nepareizi.

                  4)

                  Direktīva 1999/62, kas grozīta ar Direktīvu 2006/38, lasot to kopā ar 2000. gada 26. septembra sprieduma Komisija/Austrija (C-205/98, EU:C:2000:493) 138. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts, ka pārmērīga autoceļu nodevas likme tiek pamatota a posteriori ar jaunu infrastruktūras izmaksu aprēķinu, kurš ir iesniegts tiesvedībā.

         (1)  OV C 220, 1.7.2019.


title: Lieta C-576/19 P: Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 29. oktobra spriedums – Intercept Pharma Ltd, Intercept Pharmaceuticals, Inc./Agence européenne des médicaments (Apelācija – Piekļuve Savienības iestāžu vai struktūru dokumentiem – Regula (EK) Nr. 1049/2001 – 4. panta 2. punkta otrais ievilkums – Izņēmums saistībā ar tiesvedības aizsardzību – 4. panta 2. punkta pirmais ievilkums – Izņēmums saistībā ar komerciālo interešu aizsardzību – Dokumenti, kas iesniegti saistībā ar cilvēkiem paredzētu zāļu tirdzniecības atļaujas pieteikumu – Lēmums piešķirt piekļuvi dokumentiem trešai personai)

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/13

      Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 29. oktobra spriedums – Intercept Pharma Ltd, Intercept Pharmaceuticals, Inc./Agence européenne des médicaments

      (Lieta C-576/19 P) (1)

      (Apelācija - Piekļuve Savienības iestāžu vai struktūru dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - 4. panta 2. punkta otrais ievilkums - Izņēmums saistībā ar tiesvedības aizsardzību - 4. panta 2. punkta pirmais ievilkums - Izņēmums saistībā ar komerciālo interešu aizsardzību - Dokumenti, kas iesniegti saistībā ar cilvēkiem paredzētu zāļu tirdzniecības atļaujas pieteikumu - Lēmums piešķirt piekļuvi dokumentiem trešai personai)
      (2020/C 433/14)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Intercept Pharma Ltd, Intercept Pharmaceuticals, Inc. (pārstāvji: L. Tsang, solicitor un F. Campbell, barrister, J. Mulryne un E. Amos, solicitors)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Zāļu aģentūra (EMA) (pārstāvji: T. Jabłoński, S. Drosos, R. Pita, S. Marino un H. Kerr)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Intercept Pharma Ltd un Intercept Pharmaceuticals Inc sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Zāļu aģentūras (EMA) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 432, 23.12.2019.


title: Lieta C-608/19: Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 28. oktobra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)/Zennaro Giuseppe Legnami Sas di Zennaro Mauro & C. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Valsts atbalsts – Regula (ES) Nr. 1407/2013 – 3. pants – De minimis atbalsts – 6. pants – Uzraudzība – Uzņēmumi, kuri pārsniedz de minimis robežlielumu kumulācijas ar agrāk saņemtu atbalstu dēļ – Iespēja izvēlēties starp iepriekšēja atbalsta samazinājumu vai atteikšanos no tā, lai ievērotu de minimis robežlielumu)

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/14

      Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 28. oktobra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)/Zennaro Giuseppe Legnami Sas di Zennaro Mauro & C.

      (Lieta C-608/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Valsts atbalsts - Regula (ES) Nr. 1407/2013 - 3. pants - De minimis atbalsts - 6. pants - Uzraudzība - Uzņēmumi, kuri pārsniedz de minimis robežlielumu kumulācijas ar agrāk saņemtu atbalstu dēļ - Iespēja izvēlēties starp iepriekšēja atbalsta samazinājumu vai atteikšanos no tā, lai ievērotu de minimis robežlielumu)
      (2020/C 433/15)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)

         Atbildētāja: Zennaro Giuseppe Legnami Sas di Zennaro Mauro & C.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Komisijas Regulas (ES) Nr. 1407/2013 (2013. gada 18. decembris) par Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. un 108. panta piemērošanu de minimis atbalstam 3. un 6. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka uzņēmums, kura dibināšanas dalībvalsts ir paredzējusi tam piešķirt de minimis atbalstu, kura rezultātā – agrāka atbalsta pastāvēšanas dēļ – šim uzņēmumam piešķirtā atbalsta kopējais apmērs pārsniegtu Regulas Nr. 1407/2013 3. panta 2. punktā paredzēto 200 000 EUR maksimālo apmēru jebkurā triju fiskālo gadu periodā, līdz šī atbalsta piešķiršanai var izvēlēties samazināt prasīto finansējumu vai pilnīgi vai daļēji atteikties no jau saņemta agrāka atbalsta, lai nepārsniegtu šo robežlielumu.

                  2)

                  Regulas Nr. 1407/2013 3. un 6. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm nav pienākuma ļaut uzņēmumiem pieteicējiem grozīt savus atbalsta pieteikumus pirms tā piešķiršanas, lai nepārsniegtu Regulas Nr. 1407/2013 3. panta 2. punktā paredzēto 200 000 EUR maksimālo apmēru jebkurā triju fiskālo gadu periodā. Iesniedzējtiesai ir jāizvērtē uzņēmumu iespējas veikt šādus grozījumus neesamības tiesiskās sekas, tomēr ir jāprecizē, ka tie var tikt veikti tikai līdz datumam, kas ir agrāks par de minimis atbalsta piešķiršanas datumu.

         (1)  OV C 357, 21.10.2019.


title: Lieta C-637/19: Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 28. oktobra spriedums (Svea hovrätt – Patent- och marknadsöverdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BY/CX (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Autortiesības un blakustiesības – Direktīva 2001/29/EK – Informācijas sabiedrība – Dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošana – 3. panta 1. punkts – Izziņošana sabiedrībai – Jēdziens “sabiedrība” – Aizsargāta darba kā pierādījuma tiesvedībā elektroniska nosūtīšana tiesai)

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/14

      Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 28. oktobra spriedums (Svea hovrätt – Patent- och marknadsöverdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BY/CX
      (Lieta C-637/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Autortiesības un blakustiesības - Direktīva 2001/29/EK - Informācijas sabiedrība - Dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošana - 3. panta 1. punkts - Izziņošana sabiedrībai - Jēdziens “sabiedrība” - Aizsargāta darba kā pierādījuma tiesvedībā elektroniska nosūtīšana tiesai)
      (2020/C 433/16)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Iesniedzējtiesa

         Svea hovrätt – Patent- och marknadsöverdomstolen

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: BY

         Atbildētājs: CX

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/29/EK (2001. gada 22. maijs) par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā minētais jēdziens “izziņošana sabiedrībai” neaptver aizsargāta darba elektronisku nosūtīšanu tiesai kā pierādījumu tiesvedībā starp privātpersonām.

         (1)  OV C 372, 4.11.2019.


title: Lieta C-702/19 P: Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 22. oktobra spriedums – Silver Plastics GmbH & Co. KG, Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG/Eiropas Komisija (Apelācija – Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Pārtikas produktu iepakojumu tirgus mazumtirdzniecībai – Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums – Regula (EK) Nr. 1/2003 – 23. pants – Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. pants – Pamattiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu – Pušu procesuālo tiesību vienlīdzības princips – Tiesības uz “konfrontāciju” – Liecinieku nopratināšana – Pamatojums – Vienots un turpināts pārkāpums – Naudas soda maksimālais apmērs)

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/15

      Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 22. oktobra spriedums – Silver Plastics GmbH & Co. KG, Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG/Eiropas Komisija
      (Lieta C-702/19 P) (1)

      (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Pārtikas produktu iepakojumu tirgus mazumtirdzniecībai - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums - Regula (EK) Nr. 1/2003 – 23. pants - Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. pants - Pamattiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu - Pušu procesuālo tiesību vienlīdzības princips - Tiesības uz “konfrontāciju” - Liecinieku nopratināšana - Pamatojums - Vienots un turpināts pārkāpums - Naudas soda maksimālais apmērs)
      (2020/C 433/17)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Silver Plastics GmbH & Co. KG (pārstāvji: M. Wirtz un S. Möller, Rechtsanwälte), Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG (pārstāvis: C. Karbaum, Rechtsanwalt)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Meessen, I. Zaloguin un L. Wildpanner)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Silver Plastics GmbH & Co. KG un Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 383, 11.11.2019.


title: Lieta C-623/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 3. oktobrī iesniedza Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim (Polija) – Prokuratura Rejonowa w Słubicach/BQ

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 3. oktobrī iesniedza Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim (Polija) – Prokuratura Rejonowa w Słubicach/BQ
      (Lieta C-623/18)
      (2020/C 433/18)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Prokuratura Rejonowa w Słubicach

         Atbildētājs: BQ
      Tiesa (astotā palāta) ar 2020. gada 6. oktobra rīkojumu atzina lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu par acīmredzami nepieņemamu.


title: Lieta C-361/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 4. augustā YG iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2020. gada 28. maija spriedumu lietā T-518/18 YG/Komisija

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/16

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 4. augustā YG iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2020. gada 28. maija spriedumu lietā T-518/18 YG/Komisija
      (Lieta C-361/20 P)
      (2020/C 433/19)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: YG (pārstāvji: A. Champetier, advokāte, S. Rodrigues, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  daļēji atcelt pārsūdzēto spriedumu un atzīt, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja prasība lietā T-518/18 ir pieņemama un pamatota, apstiprinot, ka atbildētāja sedz tiesāšanās izdevumus; un līdz ar to

                  —

                  atcelt pirmajā instancē apstrīdētos lēmumus;
                  vai, ja tas nav iespējams,

                  —

                  nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

                  1.

                  Pierādījumu sagrozīšana un tiesību uz aizstāvību pārkāpums.

                  2.

                  Nepietiekams un pretrunīgs pamatojums.