title: Lieta C-568/15: Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 2. marta spriedums (Landgericht Stuttgart (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV/comtech GmbH Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Patērētāju tiesību aizsardzība — Direktīva 2011/83/ES — 21. pants — Saziņa pa tālruni — Tālruņa līnijas izmantošana no tirgotāja puses, lai patērētājs varētu ar to sazināties jautājumā par noslēgto līgumu — Aizliegums piemērot tarifu, kas ir augstāks par pamata tarifu — “Pamata tarifa” jēdziens

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/5

         Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 2. marta spriedums (Landgericht Stuttgart (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV/comtech GmbH

   (Lieta C-568/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju tiesību aizsardzība - Direktīva 2011/83/ES - 21. pants - Saziņa pa tālruni - Tālruņa līnijas izmantošana no tirgotāja puses, lai patērētājs varētu ar to sazināties jautājumā par noslēgto līgumu - Aizliegums piemērot tarifu, kas ir augstāks par pamata tarifu - “Pamata tarifa” jēdziens)
   (2017/C 121/06)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Stuttgart

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

      Atbildētāja: comtech GmbH

      Rezolutīvā daļa:

   “Pamata tarifa” jēdziens, kas minēts 21. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 25. oktobra Direktīvā 2011/83/ES par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka izmaksas par zvanu saistībā ar noslēgto līgumu uz tirgotāja nodrošinātu atbalsta tālruņa līniju nedrīkst pārsniegt izmaksas par zvanu uz parastu ģeogrāfisku fiksētā vai mobilā tālruņa līniju. Ja šis ierobežojums ir ievērots, tam, vai attiecīgais tirgotājs no šīs atbalsta tālruņa līnijas gūst peļņu vai negūst, nav nozīmes.

      (1)  OV C 38, 1.2.2016.


title: Lieta C-375/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 15. jūlijā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG/Verein für Konsumenteninformation

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 15. jūlijā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG/Verein für Konsumenteninformation

   (Lieta C-375/15)
   (2015/C 354/15)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja: BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG

      Pretējā puse kasācijas sūdzībā: Verein für Konsumenteninformation

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2007/64/EK par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū (1) (“Maksājumu pakalpojumu direktīva”) 41. panta 1. punkts, aplūkojot kopsakarā ar 36. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka informācija (elektroniskajā formā), ko banka tiešsaistes banku pakalpojumu sniegšanas (E-Banking) ietvaros nosūta uz klienta elektroniskā pasta kastīti, kā rezultātā klients pēc tam, kad tas ir ielogojies E-Banking interneta vietnē, var lejupielādēt šo informāciju, uzklikšķinot uz to, tiek paziņota klientam uz pastāvīga informācijas nesēja?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša:
               Vai Maksājumu pakalpojumu direktīvas 41. panta 1. punkts, aplūkojot kopsakarā ar 36. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā gadījumā

                           a)

                           bankas informācija gan tiek piedāvāta uz pastāvīga informācijas nesēja, taču klientam tā nevis tiek paziņota, bet tiek vienīgi nodrošināta tās pieejamība klientam, vai

                           b)

                           runa ir vienīgi par informācijas pieejamības nodrošināšanu, neizmantojot pastāvīgu informācijas nesēju?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Direktīva 2007/64/EK par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū, ar ko groza Direktīvas 97/7/EK, 2002/65/EK, 2005/60/EK un 2006/48/EK un atceļ Direktīvu 97/5/EK; OV L 319, 1. lpp.


title: Lieta C-184/09: Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 20. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 20. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-184/09) (1)

   2010/C 51/51

      Tiesvedības valoda — spāņu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 167, 18.07.2009.


title: Lieta T-500/08: Prasība, kas celta 2008. gada 14. novembrī — Ryanair /Komisija

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/43

         Prasība, kas celta 2008. gada 14. novembrī — Ryanair/Komisija
   (Lieta T-500/08)
   (2009/C 32/84)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ryanair Ltd, Dublina (Īrija) (pārstāvji — E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               saskaņā ar EKL 230. un 231. pantu atzīt, ka Komisijas netiešais lēmums, ar ko ir atteikta piekļuve dokumentiem, kuriem prasītājs ir lūdzis piekļūt, iesniedzot 2008. gada 25. jūnija pieteikumu, nav spēkā un ka Komisijas 2008. gada 31. oktobra lēmums, ar ko ir atteikta piekļuve tiem pašiem dokumentiem, nepastāv;

               —

               pakārtoti, saskaņā ar EKL 230. un 231. pantu atzīt, ka Komisijas 2008. gada 31. oktobra lēmums, ar ko ir atteikta piekļuve dokumentiem, kuriem prasītājs ir lūdzis piekļūt, iesniedzot 2008. gada 25. jūnija pieteikumu, nav spēkā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājam radušies tiesvedībās; un

               —

               veikt citus pasākumus, ko Pirmās instances tiesa uzskatītu par piemērotiem.

         Pamati un galvenie argumenti
   Iesniedzot šo prasības pieteikumu, prasītājs vēlas panākt, ka tiek atcelts Komisijas netiešais lēmums, ar ko ir noraidīts atbilstoši Regulai Nr. 1049/2001 (1) izteiktais prasītāja lūgums piekļūt dokumentiem par valsts atbalsta procedūrām, kas attiecas uz iespējamu valsts atbalstu, kurš piešķirts, panākot vienošanos ar Tamperes-Pirkalas [Tampere-Pirkkala] lidostas pārvaldītāju. Pēc minētā lēmuma tika pieņemts 2008. gada 31. oktobra tiešais lēmums. Prasītājs šajā lietā pakārtoti lūdz atcelt tiešo lēmumu.
   Prasītāja norādītie pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir norādīti lietā T-494/08 Ryanair/Komisija.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta F-28/06: Prasība, kas celta  2006. gada 17. martā  —  Sequeira Wandschneider  pret Komisiju

text:
               20.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/19

         Prasība, kas celta 2006. gada 17. martā — Sequeira Wandschneider pret Komisiju
   (Lieta F-28/06)
   (2006/C 121/36)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki
   Prasītājs: Paulo Sequeira Wandschneider, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — G. Vandersanden un C. Ronzi, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt prasītāja karjeras novērtējuma ziņojumu (KNZ) par atskaites periodu no 2004. gada 1. janvāra līdz 2004. gada 31. decembrim;

               —

               vajadzības gadījumā atcelt lēmumu, ar ko noraida prasītāja 2005. gada 5. septembrī iesniegto sūdzību;

               —

               piespriest atbildētājai pārskaitīt prasītājam zaudējumu atlīdzību un atlīdzību par ciesto morālo un materiālo kaitējumu, kas ir novērtēts ex aequo et bono un kas ir papildināts līdz EUR 5 000;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, Komisijas ierēdnis, kura pienākumos ietilpst vadīt izmeklēšanu par dempinga praksēm, apstrīd sava KNZ par 2004. novērtējuma gadu spēkā esamību.
   Savā prasībā viņš norāda, ka hierarhiskā [priekšniecība] viņam piešķīra zemākus punktus nekā viņš ir pelnījis, jo viņš šādas izmeklēšanas laikā atteicās dot priekšroku Kopienu rūpniecības interesēm.
   Turpinājumā viņš norāda, ka viņa KNZ sastādīšanas procedūrā netika ievērots Civildienesta noteikumu 43. pants, minētā panta īstenošanas vispārējie noteikumi, novērtējuma vadlīnijas, kā arī Apvienotās padomdevējas komitejas iekšējais regulējums. Atbildētāja arī pārkāpa prasītāja tiesības uz aizstāvēšanos, kā arī viņa tiesības uz efektīvu pārsūdzības procedūru.
   Prasītājs uzskata, ka, pirmkārt, viņa KNZ ir kļūdains, jo tajā ir acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kā arī tam trūkst pamatojuma, un, otrkārt, ka atbildētāja pārkāpa pienākumu sniegt padomu un labas pārvaldības pienākumu.
   Visbeidzot, prasītājs izvirza pilnvaru nepareizu izmantošanu, jo viņa novērtējums nepietiekamā līmenī ir tikai līdzeklis, lai mēģinātu izslēgt viņu no izmeklētāja amata.


title: Lieta T-642/16: Prasība, kas celta 2016. gada 12. sepembrī – Iame/EUIPO – Industrie Aeronautiche Reggiane (“Parilla”)

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/50

         Prasība, kas celta 2016. gada 12. sepembrī – Iame/EUIPO – Industrie Aeronautiche Reggiane (“Parilla”)
   (Lieta T-642/16)
   (2016/C 392/65)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Iame SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji – M. Mostardini, G. Galimberti, F. Mellucci, R. Kakkar, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Industrie Aeronautiche Reggiane Srl (Reggio Emilia, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Parilla” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 3 065 182

      Process EUIPO: atcelšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 23. jūnija lēmums lietā R 608/2015–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta pārkāpuma dēļ, jo ar šo lēmumu ir noraidīta apelācijas sūdzība lietā R 608/2015–1 un ir apstiprināta Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Parilla” Nr. 3065182, kuras īpašniece ir IAME S.p.A., atcelšana tās neizmantošanas dēļ attiecībā uz visām precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 7. un 41. klasē,
               un līdz ar to

               —

               noraidīt pieteikumu par Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Parilla” Nr. 3065182, kuras īpašniece ir IAME S.p.A., atcelšanu atbilstoši Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. pantam attiecībā uz visām precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 7. un 41. klasē,

               —

               ja vien vēlāk atbilstošos termiņos netiek iesniegt argumenti un pierādījumi;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta pārkāpums un kļūdaina piemērošana.


title: Lieta F-101/08: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 7. oktobra spriedums — Pappas /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Tiesību uz pensiju, kas iegūtas pirms darba uzsākšanas Kopienu dienestā, pārnešana uz Kopienu sistēmu — Atvaļināšana — Pieņemamība — Atvaļināšana dienesta interesēs — Pensijas apmērs)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/64

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 7. oktobra spriedums — Pappas/Komisija
   (Lieta F-101/08) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Tiesību uz pensiju, kas iegūtas pirms darba uzsākšanas Kopienu dienestā, pārnešana uz Kopienu sistēmu - Atvaļināšana - Pieņemamība - Atvaļināšana dienesta interesēs - Pensijas apmērs)
   2009/C 282/120
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Spyridon Pappas, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — L. Barattini un G. Mavros, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Martin un K. Herrmann)

      Priekšmets

   Atalgojuma un individuālo tiesību biroja lēmuma, ar kuru ir noteiktas prasītāja tiesības uz izdienas pensiju un šo tiesību noteikšanai vērā ņemamo izdienas gadu aprēķins, atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Pappas atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 44, 21.02.2009., 77. lpp.


title: Lieta T-251/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Grieķijas Republika iesniedza 2004. gada 22. jūnijā

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/34

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Grieķijas Republika iesniedza 2004. gada 22. jūnijā
   (Lieta T-251/04)
   (2004/C 217/61)
   Tiesvedības valoda: grieķu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 22. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Grieķijas Republika, kuru pārstāv Vasileos Kontolaimos un Ioannis Chalkias, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījums Pirmās instances tiesai ir šāds:

               —

               atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2004. gada 29. aprīļa lēmumu 2004/457/EK (OV L 156, 2004. gada 30. aprīlis).

         Pamati un galvenie argumenti
   Pieņemot apstrīdēto lēmumu par grāmatojumu noskaidrošanu saskaņā ar Regulu (EKK) Nr. 729/70 Komisija ir slēgusi Kopienu finansējumu dažādiem Grieķijas Republikas izdevumiem dārzeņu un augļu sektoram, kā arī atklāto noliktavu sektoram, kā rezultātā tie netiek atzīti par pamatotiem Kopienu izdevumiem un ir jāsedz Grieķijas Republikai.
   It īpaši, atsevišķi no šiem izdevumiem attiecas uz publiskajām rīsu noliktavām 1999-2001 saimnieciskajā gadā. Komisija savu lēmumu par neatzīšanu pamato ar noteikta daudzuma rīsu, kas domāti intervencei, piegādes nokavējumu. Grieķijas Republika pamato savu prasību daļā par šiem izdevumiem ar samērīguma principa pārkāpumu, jo Komisija nav atzinusi kravas auto vadītāju streiku par nepārvaramas varas apstākli. Tā norāda uz tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu, jo Komisijas struktūrvienība laikā nav izskaidrojusi savu attieksmi pret sniegto ziņojumu par intervences aizkavēšanos nepārvaramas varas apstākļu dēļ. Grieķijas Republika norāda uz nepietiekamu pamatojumu tam, ka tā ir pārkāpusi vadlīnijas VI/5330/97, kas nosaka noteikta tarifa labojumu piemērošanu gadījumā, kad nevar noteikt neregulāro maksājumu patreizējo apjomu.
   Cita izdevumu daļa, kas tika izslēgta no finansējuma, attiecas uz labojumu sakarā ar to, ka netika apmaksāta minimālā cena persiku ražotājiem. Šajā apstrīdētā lēmuma aspektā Grieķijas Republika atzīst, ka tika veikti tiešie maksājumu audzētāju nevis pārstrādātāju organizācijām un norāda uz izņēmuma apstākļiem, kas attaisno šādu rīcību, kas ir saderīga ar kopējās lauksaimniecības politikas un kopējās tirgus organizācijas mērķi, pie tam apgalvojot, ka netika nodarīti zaudējumi. Grieķijas Republika papildus norāda, ka ir kļūdaini aprēķināts labojuma līmenis.
   Attiecībā uz 2 % labojumu sakarā ar palīdzības programmu trūcīgākajām personām, Grieķijas Republika norāda uz Regulas Nr. 3149/92 (1) 1., 2. un 9. pantu kļūdainu interpretāciju, kļūdaini novērtētiem apstākļiem un nepietiekamu pamatojumu.
   Attiecībā uz izdarīto labojumu sakarā ar augļu un dārzeņu trīs gadu restrukturizācijas programmu Grieķija norāda uz Regulas Nr. 3816/92 (2) 2. panta kļūdainu interpretāciju, kļūdaini novērtētiem apstākļiem tādā nozīmē, ka bija jāapmaksā trīs gadu laikā paveiktie pasākumi nevis iegūtais galarezultāts, tāpat kā bija jāfinansē restrukturizācijas plāns, kas tika realizēts sešus mēnešus pēc trīs gadu perioda beigām, par ko tika samaksāts 2000. gada pirmajā pusgadā.
   Visbeidzot Grieķijas Republika atsaucas uz vispārējo pamatu, lai atzītu par spēkā neesošu apstrīdēto lēmumu pilnībā, norādot, ka Komisijai šajā laikā saskaņā ar Regulas 1258/99 7. panta 4. punkta noteikumiem, kas ir saistīti ar Regulas Nr. 1663/95 (3) 8. pantu, nav bijušas pilnvaras uzspiest labojumus minētajos laika posmos. Šīs Regulas prasa, piemērojot labojumus, lai izdevumu novērtējuma korekcijas tiktu izklāstītas paziņojumā saskaņā ar Regulas Nr. 1663/95 (4) 8. pantu, ievērojot 24 mēnešu laika periodu pirms paziņojuma pieņemšanas.

      (1)  Komisijas 1992. gada 29. oktobra Regula (EEK) Nr. 3149/92, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus pārtikas piegādei no intervences krājumiem vistrūcīgākajām personām Kopienā (OV L 313, 30.10.1992., 50. lpp.)

      (2)  Padomes 1992. gada 28. decembra Regula (EEK) Nr. 3816/92, ar ko augļu un dārzeņu nozarē paredz atcelt kompensēšanas mehānismu tirdzniecībā starp Spāniju un pārējām dalībvalstīm, kā arī paredz saistītus pasākumus (OV L 387, 31.12.1992., 10. lpp.)

      (3)  Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1258/99 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 160, 26.06.1999., 103. lpp.)

      (4)  Komisijas 1995. gada 7. jūlija Regula (EK) Nr. 1663/95, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EEK) Nr. 729/70 attiecībā uz ELVGF Garantiju nodaļas grāmatojumu noskaidrošanas procedūru (OV L 158, 08.07.1995., 6. lpp.)


title: Lieta T-754/14: Prasība, kas celta 2014. gada 10. novembrī  – Efler  u.c./Komisija

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/39

         Prasība, kas celta 2014. gada 10. novembrī – Efler u.c./Komisija
   (Lieta T-754/14)
   (2015/C 034/47)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Michael Efler (Berlīne, Vācija), Pedro De Birto E. Abreu Krupenski (Lisabona, Portugāle), Susan Vance George (Parīze, Francija), Otto Jaako Kronqvist (Helsinki, Somija), Blanche Léonie Denise Weber (Luksemburga, Luksemburga), John Jephson Hilary (Londona, Apvienotā Karaliste), Ileana–Lavinia Andrei (Bukareste, Rumānija) (pārstāvis –B. Kempen, profesors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 10. septembra lēmumu C (2014)6501 par Eiropas pilsoņu iniciatīvas “STOP TTIP” reģistrācijas atteikumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un jebkuru lietā iestājušos personu tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: LES 11. panta 4. punkta, kā arī Regulas (ES) Nr. 211/2011 (1) 2. panta 1) punkta un 4. panta 2. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Komisija esot uzskatījusi, ka ierosinātā pilsoņu iniciatīva neietilpst Komisijas kompetencē

                           —

                           Šajā pamatā prasītāji apgalvo, ka Komisijas pamatojums, ka iecerētais Komisijas ieteikums atsaukt “Transatlantic Trade and Investment Partnership” (TTIP) paredzētās sarunu pilnvaras nav “tiesību akts” LESD 11. panta 4. punkta izpratnē, esot kļūdains. Tas tāpēc, ka gan sarunu pilnvaru piešķiršana, gan to atsaukšana esot Padomes lēmumi LESD 288. panta ceturtās daļas izpratnē, kuri vienlaikus ir “tiesību akti” LESD 11. panta 4. punkta izpratnē.

                           —

                           Tāpat prasītāji apgalvo, ka Komisijas tālākais pamatojums, saskaņā ar kuru ar pilsoņu iniciatīvu attiecībā uz “Comprehensive Economic and Trade Agreement” (CETA) un TTIP nevarot prasīt, lai Komisija ieteiktu Padomei nepieņemt apspriestos starptautiskos nolīgumus, kā arī nevarot prasīt, lai Komisija ieteiktu lēmumu par apspriesto starptautisko nolīgumu nepieņemšanu, arī esot kļūdains. Tā ir tāpēc, ka LES 11. panta 4. punktā, Regulas Nr. 211/2011 2. panta 1) punktā un 4. panta 2. punkta b) apakšpunktā nebūt neesot paredzēts, ka pilsoņu iniciatīvas par pastāvošo tiesību aktu atcelšanu vai pilsoņu iniciatīvas par iecerēto tiesību aktu nepieņemšanu esot nepieļaujamas.

                           —

                           Turklāt prasītāji norāda, ka pilsoņu iniciatīvas “STOP TTIP” reģistrācijas atteikums esot prettiesisks arī tāpēc, ka ierosinātā pilsoņu iniciatīva atbilstoši Regulas Nr. 211/2011 4. panta 2. punkta b) apakšpunktam katrā ziņā nav “acīmredzami” ārpus Komisijas kompetences.

               2.

               Otrais pamats: labas pārvaldības vispārējo principu Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta izpratnē un vienlīdzīgas attieksmes minētās hartas 20. panta izpratnē pārkāpums

                           —

                           Prasītāju skatījumā Komisija, atsakot prasītāju ierosinātās pilsoņu iniciatīvas attiecībā uz TTIP un CETA reģistrāciju, lai gan pirms tam tā bija reģistrējusi pilsoņu iniciatīvu, kuras mērķis ir nolīguma par personu brīvu pārvietošanos ar Šveici (“Swiss-Out-Initiative”) denonsēšana, neesot ievērojusi šos principus.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regula (ES) Nr. 211/2011 par pilsoņu iniciatīvu (OV L 65, 1. lpp.).


title: Lieta T-339/99: Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. oktobra rīkojums — Achten pret Komisiju

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/30

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. oktobra rīkojums — Achten pret Komisiju
   (Lieta T-339/99) (1)

   (2006/C 310/65)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Otrās palātas paplašinātā sastāvā priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 63, 04.03.2000.


title: Lieta T-748/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 18. jūlija rīkojums – Gauff/EUIPO – H.P. Gauff Ingenieure (“Gauff”)

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/38

         Vispārējās tiesas 2017. gada 18. jūlija rīkojums – Gauff/EUIPO – H.P. Gauff Ingenieure (“Gauff”)
   (Lieta T-748/15) (1)

   (2017/C 300/48)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 78, 29.2.2016.


title: Lietas T-305/99 izslēgšana no reģistra

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/54

         Lietas T-305/99 (1) izslēgšana no reģistra
   (2004/C 300/106)

      (tiesvedības valoda - nīderlandiešu)

   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas otrās palātas (paplašinātais sastāvs) priekšsēdētājs 2004. gada 5. oktobrī ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-305/99 OK Nederland B.V., ko atbalsta Nīderlandes Karaliste, pret Eiropas Kopienu Komisiju.

      (1)  OV C 63, 4.3.2000.


title: Lieta T-377/17: Prasība, kas celta 2017. gada 15. jūnijā – SQ/EIB

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/48

         Prasība, kas celta 2017. gada 15. jūnijā – SQ/EIB
   (Lieta T-377/17)
   (2017/C 277/70)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SQ (pārstāvji – N. Cambonie un P. Walter, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl EIB priekšsēdētājs tajā nepamatoti secina, pirmkārt, ka tādas Komunikāciju direktora veiktās darbības pret prasītāju, kuras minētas ziņojuma 20.–24., 25., 31., 34., 46., 50. un 51. punktā, neveido psiholoģisku vardarbību, otrkārt, ka viņam nebija pamata ierosināt disciplinārlietu pret minēto direktoru un, treškārt, ka apstrīdētajam lēmumam, kurā ir konstatēta psiholoģiska vardarbība pret prasītāju, ir jāpaliek stingri konfidenciālam;

               —

               piespriest EIB samaksāt prasītājai kompensāciju, pirmkārt, par morālo kaitējumu, kas viņai ir nodarīts apstrīdētajā lēmumā konstatēto Komunikāciju direktora psiholoģiskās vardarbības darbību dēļ, un šajā sakarā atlīdzināt viņai EUR 121 992 (simt divdesmit viens tūkstotis deviņsimt deviņdesmit divi euro), otrkārt, par morālo kaitējumu, kas viņai ir nodarīts un kas ir nodalāms no apstrīdētā lēmuma daļēju atcelšanu pamatojošā prettiesiskuma, un šajā sakarā atlīdzināt viņai EUR 25 000 (divdesmit pieci tūkstoši euro) un, treškārt, par morālo kaitējumu, kas izriet, pirmām kārtām, no Personāla ģenerāldirektores iejaukšanās Atbilstības direktora veiktajā trauksmes celšanas procedūrā un, otrām kārtām, no Personāla ģenerāldirektores veiktās prasītājas iebiedēšanas vai represijas draudiem un šajā sakarā atlīdzināt prasītājai EUR 25 000 (divdesmit pieci tūkstoši euro);

               —

               piespriest EIB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, kvalificējot noteiktas prasītājas denuncētās darbības, Eiropas Investīciju bankas (EIB) 2017. gada 20. marta lēmumā (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”) ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā un acīmredzamas kļūdas vērtējumā. Šis pamats ir iedalīts divās daļās:

                           —

                           pirmā daļa ir par kļūdām tiesību piemērošanā saistībā ar tāda nosacījuma piemērošanu, ka psiholoģiskās vardarbības darbībām ir jābūt atkārtotām;

                           —

                           otrā daļa ir par acīmredzamām kļūdām vērtējumā, kas izriet no fakta, ka noteiktas denuncētās darbības esot bijušas objektīvi tādas, kas var aizskart pašpārliecinātību un pašcieņu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas, kas ir saistītas ar disciplinārlietas neierosināšanu, un šis pamats ir iedalīts divās daļās:

                           —

                           pirmā daļa, izvirzīta primāri, ir par kļūdu tiesību piemērošanā;

                           —

                           otrā daļa, izvirzīta pakārtoti, ir par acīmredzamu kļūdu vērtējumā un/vai samērīguma principa pārkāpumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā un acīmredzamas kļūdas vērtējumā attiecībā uz prasītājai noteikto pienākumu ievērot apstrīdētā lēmuma konfidencialitāti, saskaņā ar kuru viņa ir cietusi no Komunikāciju direktora psiholoģiskās vardarbības.


title: Lieta C-212/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 8. aprīļa Protodikeio Thessalonikis (Grieķija) rīkojumu lietā K. Adeneler u.c. pret Ellinikos Organismos Galaktos.

text:
               10.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 8. aprīļa Protodikeio Thessalonikis (Grieķija) rīkojumu lietā K. Adeneler u.c. pret Ellinikos Organismos Galaktos.
   (Lieta C-212/04)
   (2004/C 179/17)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 8. aprīļa Protodikeio Thessalonikis (Grieķija) rīkojumu lietā K. Adeneler u. c. pret Ellinikos Organismos Galaktos un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 17. maijā.
   Monomeles Protodikio Thessalonikis (Grieķija) lūdz Tiesu lemt par šādiem prejudiciāliem jautājumiem:

               1)

               Vai valsts tiesnesim – cik vien iespējams – ir jāinterpretē valsts tiesības atbilstoši direktīvai, kas valsts iekšējā tiesību sistēmā ir transponēta ar nokavēšanos: a) no brīža, kad direktīva ir stājusies spēkā, vai b) no brīža, kad direktīvas transponēšanas termiņš valsts tiesībās ir iztecējis un transponēšana nav veikta, vai c) no brīža, kad ir stājušies spēkā valsts pasākumi direktīvas transponēšanā?

               2)

               Vai 5. klauzulas 1. punkts UNICE, CEEP un EAK noslēgtajā pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku, kas veido Padomes Direktīvas 1999/70/EK (OV L 175, 10.7.1999., 43. lpp.) neatņemamu sastāvdaļu, būtu jāinterpretē tā, ka vienkāršs fakts, ka līguma uz noteiktu laiku noslēgšana ir paredzēta likumos un noteikumos, var radīt objektīvu iemeslu, kas attaisno secīgu līguma atjaunošanu vai noslēgšanu uz noteiktu laiku, tāpat kā sakarā ar veiktā darba raksturu, veidu vai īpašībām vai citu līdzīgu iemeslu pēc?

               3)

               Vai 5. klauzulas 1. un 2. punkts UNICE, CEEP un EAK noslēgtajā pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku, kas veido Padomes Direktīvas 1999/70/EK (OV L 175, 1999., 43. lpp.) neatņemamu sastāvdaļu, var tikt interpretēts tā, ka [nav piemērojamas] valsts tiesību normas, kas paredz, ka uz noteiktu laiku slēgti darba līgumi un darba attiecības ir uzskatāmas par pārmatojamām, tikai tad, ja tās vienu no otras šķir ilgākais 20 darba dienas, un ka ar šiem noteikumiem ieviestā prezumpcija, kas ir darba ņēmēja interesēs, saskaņā ar kuru uz noteiktu laiku slēgtie darba līgumi un darba attiecības ir uzskatamās par uz nenoteiktu laiku noslēgtām, ja vien tām ir pārmantojamības raksturs, kas būtu jāpamato uz augstāk minētajiem apstākļiem?

               4)

               Vai Grieķijas likuma Nr. 2190/1994 21. pantā noteiktais aizliegums pārvērst uz noteiktu laiku noslēgtu līgumu pārmantojamības ceļā par uz nenoteiktu laiku noslēgtu darba līgumu, kas noslēgts, lai realizētu darba devēja izņēmuma vai sezonas vajadzības, bet mērķis ir realizēt pastāvīgas un ilgstošas vajadzības, ir saderīgs ar Kopienu tiesību lietderīgas iedarbības principu un ar 5. klauzulas 1. un 2. punkta un 1. klauzulas kopējo mērķi UNICE, CEEP un EAK noslēgtajā pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku, kas veido Padomes Direktīvas 1999/70/EK (OV L 175, 1999., 43. lpp.) neatņemamu sastāvdaļu?


title: Lieta C-410/10: Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 10. janvāra rīkojums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               16.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 120/10

         Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 10. janvāra rīkojums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-410/10) (1)

   2011/C 120/26
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010.


title: Lieta F-115/10: Prasība, kas celta 2010. gada 8. novembrī — Jacques Biwer u.c./Komisija

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/66

         Prasība, kas celta 2010. gada 8. novembrī — Jacques Biwer u.c./Komisija
   (Lieta F-115/10)
   ()
   2011/C 30/130
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Jacques Biwer (Bascharage, Luksemburga) u.c. (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru daži dalībvalsts piešķirti finanšu atbalsti augstāko izglītības iestāžu studentiem ir atzīti par tāda paša veida pabalstiem kā ģimenes pabalsti un ar kuru šie finanšu atbalsti tiek atskaitīti no ierēdņiem, kuri ir šo studentu vecāki, piešķirtā pabalsta izglītībai

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Luksemburgas PMO lēmumu, kas nav paziņots prasītājiem, ar kuru daži Luksemburgas valsts finanšu atbalsti, ko CEDIES piešķīris augstāko izglītības iestāžu studentiem Luksemburgā vai ārvalstīs, turpmāk tiek uzskatīti par tāda paša veida pabalstiem kā tie, kas tiek izmaksāti saskaņā ar Civildienesta noteikumu VII pielikuma 1.,2. un 3. pantu un, piemērojot 67. panta 2. punktu, tiek atskaitīti no ierēdņiem, kuri ir šo studentu vecāki, piešķirtā pabalsta izglītībai;

               —

               atcelt prasītāju ikmēneša paziņojumus par algu, kas izdoti, pamatojoties uz iepriekš minēto lēmumu, sākot no 2010. gada janvāra un turpmākajos mēnešos, un izdot jaunus, labotus paziņojumus par algu, sākot no 2010. gada janvāra;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-244/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 30. aprīlī iesniedza High Court of Ireland (Īrija) — Ewaen Fred Ogieriakhi / Minister for Justice and Equality , Ireland , Attorney General , An Post

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 30. aprīlī iesniedza High Court of Ireland (Īrija) — Ewaen Fred Ogieriakhi/Minister for Justice and Equality, Ireland, Attorney General, An Post

   (Lieta C-244/13)
   2013/C 189/24
   Tiesvedības valoda — anglų

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Ireland

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ewaen Fred Ogieriakhi

      Atbildētāji: Minister for Justice and Equality, Ireland, Attorney General, An Post

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai var teikt, ka Savienības pilsoņa laulātais, kurš pats tobrīd nebija dalībvalsts pilsonis, ir “kopā ar Savienības pilsoni likumīgi un nepārtraukti uzturējies uzņēmējā dalībvalstī piecus gadus” Direktīvas 2004/38/EK (1) 16. panta 2. punkta izpratnē tādos apstākļos, kad pāris ir apprecējies 1999. gada maijā, uzturēšanās tiesības ir tikušas piešķirtas 1999. gada oktobrī un, vēlākais, 2002. gada sākumā puses bija vienojušās dzīvot šķirti un abi laulātie bija sākuši dzīvot ar pilnīgi citiem partneriem līdz 2002. gada beigām?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, un, paturot prātā, ka trešās valsts pilsonim, pieprasot pastāvīgas uzturēšanās tiesības saskaņā ar 16. panta 2. punktu, pamatojoties uz piecu gadu nepārtrauktu uzturēšanos pirms 2006. gada aprīļa, ir arī jāpierāda, ka viņa vai viņas uzturēšanās bija, cita starpā, atbilstoša Regulas (EEK) Nr. 1612/68 (2) 10. panta 3. punkta prasībām, vai tas fakts, ka šķietamajā piecu gadu periodā Savienības pilsonis ir pametis ģimenes mājokli un trešās valsts pilsonis tad ir sācis dzīvot ar citu personu jaunā ģimenes mājoklī, kuru nebija sagādājis vai nodrošinājis (kādreizējais) laulātais, kurš ir ES pilsonis, nozīmē, ka Regulas (EEK) Nr. 1612/68 10. panta 3. punkta prasības tādējādi nav izpildītas?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša un atbilde uz otro jautājumu ir noraidoša, tad, lai izvērtētu, vai dalībvalsts ir nepareizi transponējusi vai citādi nav pienācīgi piemērojusi 2004. gada direktīvas 16. panta 2. punkta prasības, vai fakts, ka valsts tiesa, kura izskata prasību par zaudējumu atlīdzināšanu par Savienības tiesību pārkāpumu, ir uzskatījusi par nepieciešamu uzdot būtisko jautājumu par prasītāja pastāvīgas uzturēšanās tiesībām, pats par sevi ir apstāklis, kuru šī tiesa var ņemt vērā, nosakot, vai Savienības tiesību pārkāpums ir bijis acīmredzams?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.).

      (2)  Padomes 1968. gada 15. oktobra Regula (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.).


title: Lieta C-436/12 P: Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 13. jūnija rīkojums — Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl , kas atrodas likvidācijas procesā/Eiropas Komisija un Itālijas Republika (Apelācija — Valsts atbalsts — Atbalsts uzņēmumiem, kas darbojas Venēcijā un Kjodžā)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/51

         Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 13. jūnija rīkojums — Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl, kas atrodas likvidācijas procesā/Eiropas Komisija un Itālijas Republika
   (Lieta C-436/12 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Atbalsts uzņēmumiem, kas darbojas Venēcijā un Kjodžā)
   2013/C 225/91
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl, kas atrodas likvidācijas procesā (pārstāvji — A. Vianello, A. Bortoluzzi un A. Veglianiti, advokāti)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci, G. Conte un D. Grespan) un Itālijas Republika

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 12. jūlija rīkojumu lietā T-264/00 Compagnia Generale delle Acque/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību atcelt Komisijas 1999. gada 25. novembra Lēmumu 2000/394/EK par atbalsta pasākumiem uzņēmumiem, kas darbojas Venēcijā un Kjodžā, kuri ir paredzēti Likumos Nr. 30/1997 un Nr. 206/1995, ar ko nosaka sociālā nodrošinājuma maksājumu atvieglojumus (OV L 150, 50. lpp.) — Kopienas iekšējās tirdzniecības ietekmēšana — Ietekme uz konkurenci — Pārbaudes apjoms — Pierādīšanas pienākums — Pienākums norādīt pamatojumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 379, 8.12.2012.


title: Lieta T-175/12: Prasība, kas celta 2012. gada 12. aprīlī — Deutsche Börse /Komisija

text:
               16.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/25

         Prasība, kas celta 2012. gada 12. aprīlī — Deutsche Börse/Komisija
   (Lieta T-175/12)
   2012/C 174/42
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Börse AG (Frankfurte, Vācija) (pārstāvji — C. Zschocke, J. Beninca un T. Schwarze, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 1. februāra Lēmumu COMP/M.6166 Deutsche Börse/NYSE Euronext un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot pienācīgi novērtējusi horizontālos kompetences ierobežojumus, kas attiecās uz [lietas] dalībniekiem, apgalvojot, ka Komisijas apsvērumi par ārpusbiržas atvasināto finanšu instrumentu tirdzniecību un tās apgalvojums, ka ierobežojumi, kurus dalībnieki, iespējams, piemēro viens otra tirdzniecības darījumu maksām, bija kļūdaini no tiesību piemērošanas un vērtējuma viedokļa. Turklāt Komisijas apgalvojums, ka dalībnieki izdara spiedienu viens uz otru ar konkurences jauninājumu jomā palīdzību, ir acīmredzami kļūdains un tās veiktā tirdzniecības platformu konkurences analīze nebija balstīta uz pārliecinošiem un saskaņotiem pierādījumiem. Jo vairāk, Komisija nebija pienācīgi izskatījusi ar pieprasījumu saistītos ierobežojumus, jo tā neizanalizēja un neatzina dalībnieku patērētāju izšķirošo nozīmi, kuri bija vieni no galvenajiem ārpusbiržas atvasināto finanšu instrumentu tirdzniecības dalībniekiem, un nebija veikusi kvantitatīvo analīzi.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājas novērtējums par dalībnieku norādītajiem efektivitātes pieauguma apgalvojumiem bija acīmredzami kļūdains un tas nebija pamatots ar pārliecinošiem un saskaņotiem pierādījumiem. Komisija kļūdaini esot atzinusi, ka tikai daži no efektivitātes pieaugumiem bija pārbaudāmi, raksturīgi koncentrācijai un visdrīzāk patērētājiem labvēlīgi, un tā kļūdaini apgalvoja, ka tie neesot bijuši pietiekami, lai atspēkotu koncentrācijas ietekmi uz konkurenci. Saistībā ar tās veikto garantiju jomā gūtie ietaupījumu un likviditātes ieguvumu novērtējumu Komisija esot pārkāpusi dalībnieku tiesības tikt uzklausītiem, balstoties uz pierādījumiem un argumentiem, kuri tika iesniegti pēc tiesas sēdas un par kuriem dalībniekiem netika dota iespēja izteikties. Komisijas “atgūšanas” teorija un tās veiktais novērtējums par to, ka garantiju jomā gūtie ietaupījumi ir saistīti ar koncentrāciju, pamatojās uz jaunām teorijām un prasībām, kas nav noteiktas Komisijas Pamatnostādnēs par horizontālo apvienošanos (1).

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot pienācīgi novērtējusi dalībnieku piedāvātos novēršanas pasākumus. Apņemšanās pilnībā atsavināt no NYX (prasītāja un NYSE Euronext) individuālām darbībām atvasināto finanšu instrumentu tirdzniecību, kura pārklājas ar prasītājas uzņēmējdarbību, ieskaitot NYX’ BClear instrumenta atsavināšanu, noraidījums bija pamatots ar kļūdainiem pierādījumiem. Norādītās “simbiotiskās attiecības” starp no individuālās darbībām atvasinātiem instrumentiem un biržas indeksiem nepastāv, tās ir pretrunā pašas Komisijas tirgus definīcijas analīzei un tika norādītas, pārkāpjot dalībnieku tiesības uz aizstāvību. Tas, ka Komisija noraidīja programmatūru licencēšanas saistības, ir nepareizi un ir pretrunā tās secinājumiem par konkurenci tehnoloģiju jomā.

      (1)  Pamatnostādnes par horizontālo apvienošanos [koncentrāciju] novērtēšanu saskaņā ar Padomes Regulu par uzņēmumu koncentrāciju kontroli (OV 2004 C 31, 5. lpp.)


title: Lieta T-87/14: Prasība, kas celta 2014. gada 7. februārī – Islamic Republic of Iran Shipping Lines u.c./Padome

text:
               28.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/30

         Prasība, kas celta 2014. gada 7. februārī – Islamic Republic of Iran Shipping Lines u.c./Padome
   (Lieta T-87/14)
   2014/C 129/37
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teherāna, Irāna); Hafize Darya Shipping Lines (HDSL) (Teherāna); Khazar Shipping Lines (Anzali Free Zone, Irāna); IRISL Europe GmbH (Hamburga, Vācija); IRISL Marine Services and Engineering Co. (Kešmas sala, Irāna); Irano Misr Shipping Co. (Teherāna); Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID) (Teherāna); Shipping Computer Services Co. (Teherāna); Soroush Sarzamin Asatir Ship Management (Teherāna); South Way Shipping Agency Co. Ltd (Teherāna); un Valfajr 8th Shipping Line Co. (Teherāna) (pārstāvji – F. Randolph, QC, M. Lester, Barrister, un M. Taher, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2013. gada 26. novembra Lēmumu 2013/685/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 316, 46. lpp.) un Padomes 2013. gada 26. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1203/2013, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 316, 1. lpp.), ciktāl tie ir piemērojami prasītājām;

               —

               atzīt, ka Padomes 2013. gada 10. oktobra Lēmums 2013/497/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 272, 46. lpp.), un Padomes 2013. gada 10. oktobra Regula (ES) Nr. 971/2013, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 272, 1. lpp.), nav piemērojami;

               —

               Piespriest Padomei atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas izvirza “iebildi par prettiesiskumu”, lai panāktu, ka oktobra pasākumi tiktu atzīti par prettiesiskiem, jo: tiem nav atbilstoša juridiskā pamata; ar tiem pārkāpj prasītāju tiesisko paļāvību un galīguma, tiesiskās drošības, non bis in idem un res judicata principus; tie ir diskriminējoši pret IRISL un ar tiem nepamatoti un nesamērīgi tiek pārkāptas šīs sabiedrības pamattiesības; ir pārkāptas prasītāju tiesības uz aizstāvību un šie pasākumi ir Padomes pilnvaru nepareiza izmantošana.
   Apstrīdēto pasākumu atcelšanai prasītājas atsaucas uz turpmāk norādītajiem pamatiem.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajiem pasākumiem nav atbilstoša juridiskā pamata.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome acīmredzami ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, iekļaujot tās lēmumos ikvienu no prasītājām..

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi prasītāju tiesības uz aizstāvību.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdētajiem pasākumiem tiek pārkāpta prasītāju tiesiskā paļāvība, galīguma, tiesiskās drošības, non bis in idem, res judicata un nediskriminācijas principi.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdētajiem pasākumiem nepamatoti un nesamērīgi tiek pārkāptas prasītāju pamattiesības, it īpaši viņu tiesības uz reputāciju un īpašuma neaizskaramību.


title: Lieta C-76/06 P: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 7. jūnijā — Britannia Alloys & Chemicals Ltd. /Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Konkurence — Aizliegta vienošanās — Naudas sodi — Iepriekšējais finanšu gads , lai noteiktu apgrozījumu, balstoties uz kuru nosaka naudas sodu)

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/7

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 7. jūnijā — Britannia Alloys & Chemicals Ltd./Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-76/06 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegta vienošanās - Naudas sodi - “Iepriekšējais finanšu gads’, lai noteiktu apgrozījumu, balstoties uz kuru nosaka naudas sodu)
   (2007/C 170/11)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Britannia Alloys & Chemicals Ltd. (pārstāvji — S. Moblija [S. Mobley] un M. Kommonss [M. Commons], solicitors)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — F. Kastiljo de la Torre [F. Castillo de la Torre], pārstāvis)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2005. gada 29. novembra spriedumu lietā T-33/02 Britannia Alloys & Chemicals Ltd./Komisija, ar kuru kā nepamatota noraidīta prasība daļēji atcelt Komisijas 2001. gada 11. decembra lēmumu C(2001)4237, galīgā redakcija, attiecībā uz procedūru saskaņā ar EK līguma 81. pantu (Lieta COMP/E–1/37.027 — Cinka fosfāts) vai pakārtoti samazināt prasītājai noteikto naudas sodu — Regulas Nr. 17/62 15. panta 2. punkta pārkāpums — Vienlīdzības un tiesiskās drošības principa pārkāpums
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Britannia Alloys & Chemicals Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 108, 6.5.2006.


title: Lieta C-434/04: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 28. septembrī ( Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Jan-Erik Anders Ahokainen, Mati Leppik (Preču brīva aprite — EKL 28. un 30. pants — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru aizliedz vairāk nekā 80 % stipra nedenaturēta etilspirta importu bez iepriekšējas atļaujas — Pasākumi ar kvantitatīviem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību — Pamatojums ar sabiedrības veselības un sabiedriskās kārtības aizsardzību)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/9

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 28. septembrī (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Jan-Erik Anders Ahokainen, Mati Leppik

   (Lieta C-434/04) (1)

   (Preču brīva aprite - EKL 28. un 30. pants - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru aizliedz vairāk nekā 80 % stipra nedenaturēta etilspirta importu bez iepriekšējas atļaujas - Pasākumi ar kvantitatīviem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību - Pamatojums ar sabiedrības veselības un sabiedriskās kārtības aizsardzību)
   (2006/C 294/14)
   Tiesvedības valoda — somu
   Iesniedzējtiesa
   Korkein oikeus
   Lietas dalībnieki pamata kriminālprocesā
   Jan-Erik Anders Ahokainen, Mati Leppik
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Korkein oikeus — EKL 28. un 30. panta interpretācija, ņemot vērā valsts tiesību aktus, kas pakļauj nedenaturēta etilspirta virs 80 % importu iepriekšējas atļaujas sistēmai
   Rezolutīvā daļa
   EKL 28. un 30. pants neiestājas pret Likumā Nr. 1143/1994 par alkoholu [alkoholilaki (1143/1994)] paredzēto sistēmu, pakļaujot nedenaturēta etilspirta ar spirta saturu virs 80 % importu iepriekšējas atļaujas sistēmai, ar nosacījumu, ka attiecīgās dalībvalsts situācijai raksturīgos tiesību un faktu apstākļos sabiedrības veselības un sabiedriskās kārtības aizsardzība pret alkohola negatīvo ietekmi nevar tikt nodrošināta ar pasākumiem, kas Kopienu iekšējo tirdzniecību ietekmē mazāk.

      (1)  OV C 300, 04.12.2004.


title: Lieta C-547/08: Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2009. gada 21. jūlija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/33

         Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2009. gada 21. jūlija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-547/08) (1)

   2009/C 282/60

      Tiesvedības valoda — zviedru

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 32, 07.02.2009.


title: Tiesnešu sadalījums pa palātām

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/17

         Tiesnešu sadalījums pa palātām
   (2008/C 197/29)
   2007. gada 19. un 25. septembrī Pirmās instances tiesa nolēma izveidot astoņas palātas piecu tiesnešu sastāvā un astoņas palātas trīs tiesnešu sastāvā laika posmam no 2007. gada 25. septembra līdz 2010. gada 31. augustam.
   2008. gada 8. jūlijā Pirmās instances tiesa nolēma šādi mainīt tiesnešu sadalījumu laika posmam no 2008. gada 1. oktobra līdz 2010. gada 31. augustam:
   I palāta paplašinātā sastāvā, kurā ietilpst pieci tiesneši:
   V. Tīli [V. Tiili], palātas priekšsēdētāja, F. Deuss [F. Dehousse], I. Višņevska Bjalecka [I. Wiszniewska-Białecka], K. Jirimēe [K. Jürimäe] un S. Soldevila Fragoso [S. Soldevila Fragoso], tiesneši.
   1. palāta, kurā ietilpst trīs tiesneši:
   V. Tīli, palātas priekšsēdētāja,
   F. Deuss, tiesnesis,
   I. Višņevska Bjalecka, tiesnese.
   II palāta paplašinātā sastāvā, kurā ietilpst pieci tiesneši:
   I. Pelikānova [I. Pelikánová], palātas priekšsēdētāja, F. Deuss, I. Višņevska Bjalecka, K. Jirimēe un S. Soldevila Fragoso, tiesneši.
   2. palāta, kurā ietilpst trīs tiesneši:
   I. Pelikānova, palātas priekšsēdētāja;
   K. Jirimēe, tiesnese;
   S. Soldevila Fragoso, tiesnesis.
   III palāta paplašinātā sastāvā, kurā ietilpst pieci tiesneši:
   J. Azizi [J. Azizi], palātas priekšsēdētājs, Dž. D. Kuks [J. D. Cooke], E. Kremona [E. Cremona], I. Labucka un S. Frimods Nilsens [S. Frimodt Nielsen], tiesneši.
   3. palāta, kurā ietilpst trīs tiesneši:
   J. Azizi, palātas priekšsēdētājs;
   E. Kremona, tiesnese;
   S. Frimods Nilsens, tiesnesis.
   IV palāta paplašinātā sastāvā, kurā ietilpst pieci tiesneši:
   O. Cūcs [O. Czúcz], palātas priekšsēdētājs, Dž. D. Kuks, E. Kremona, I. Labucka un S. Frimods Nilsens, tiesneši.
   4. palāta, kurā ietilpst trīs tiesneši:
   O. Cūcs, palātas priekšsēdētājs;
   Dž. D. Kuks, tiesnesis;
   I. Labucka, tiesnese.
   V palāta paplašinātā sastāvā, kurā ietilpst pieci tiesneši:
   M. Vilars [M. Vilaras], palātas priekšsēdētājs, D. Švābi [D. Šváby], M. Preks [M. Prek], E. Moavero Milanēzi [E. Moavero Milanesi] un V. Čuke [V. Ciucă], tiesneši.
   5. palāta, kurā ietilpst trīs tiesneši:
   M. Vilars, palātas priekšsēdētājs;
   M. Preks, tiesnesis;
   V. Čuke, tiesnesis.
   VI palāta paplašinātā sastāvā, kurā ietilpst pieci tiesneši:
   A. V. H. Meijs [A. W. H. Meij], palātas priekšsēdētājs, V. Vadapals [V. Vadapalas], S. Papasavs [S. Papasavvas], N. Vāls [N. Wahl], T. Čipevs [T. Tchipev], A. Ditrihs [A. Dittrich] un L. Trišo [L. Truchot], tiesneši.
   6. palāta, kurā ietilpst trīs tiesneši:
   A. V. H. Meijs, palātas priekšsēdētājs;

               a)

               V. Vadapals un T. Čipevs, tiesneši.

               b)

               V. Vadapals un L. Trišo, tiesneši.

               c)

               T. Čipevs un L. Trišo, tiesneši.

         VII palāta paplašinātā sastāvā, kurā ietilpst pieci tiesneši:
   N. Dž. Forvuds [N. J. Forwood], palātas priekšsēdētājs, D. Švābi, E. Moavero Milanēzi, M. Preks un V. Čuke, tiesneši.
   7. palāta, kurā ietilpst trīs tiesneši:
   N. Dž. Forvuds, palātas priekšsēdētājs;
   D. Švābi, tiesnesis;
   E. Moavero Milanēzi, tiesnesis.
   VIII palāta paplašinātā sastāvā, kurā ietilpst pieci tiesneši:
   M. E. Martinša Ribeiru [M. E. Martins Ribeiro], palātas priekšsēdētāja, V. Vadapals, S. Papasavs, N. Vāls, T. Čipevs, A. Ditrihs un L. Trišo, tiesneši.
   8. palāta, kurā ietilpst trīs tiesneši:
   M. E. Martinša Ribeiru, palātas priekšsēdētāja;

               a)

               S. Papasavs un N. Vāls, tiesneši.

               b)

               S. Papasavs un A. Ditrihs, tiesneši.

               c)

               N. Vāls un A. Ditrihs, tiesneši.

         VI un VIII palātā paplašinātā sastāvā, kurās ietilpst pieci tiesneši, tiesneši, kas izskata lietu kopā ar palātas priekšsēdētāju, lai veidotu palātu piecu tiesnešu sastāvā, ir trīs tiesneši no sākotnējā tiesas sastāva, ceturtais šīs palātas tiesnesis un tiesnesis no citas palātas, kurā ietilpst četri tiesneši. Pēdējais minētais, kas nav palātas priekšsēdētājs, vienu gadu tiks norīkots atbilstoši sarakstam Pirmās instances tiesas Reglamenta 6. pantā paredzētajā kārtībā.
   6. un 8. palātā, kurās ietilpst trīs tiesneši, palātas priekšsēdētājs notur sēdi pēc kārtas ar tiesnešiem, kas minēti a), b) vai c) punktā, atbilstoši tiesas sastāvam, kurā ietilpst tiesnesis referents. Lietās, kurās palātas priekšsēdētājs ir tiesnesis referents, palātas priekšsēdētājs notur sēdi kopā ar tiesnešiem no katra no šiem tiesas sastāviem pārmaiņus lietu reģistrācijas kārtībā, ievērojot lietu savstarpēju saistību.
   Apelācijas palāta
   2008. gada 8. jūlijā Pirmās instances tiesa nolēma, ka laika posmā no 2008. gada 1. oktobra līdz 2009. gada 30. septembrim apelācijas palātu veido Pirmās instances tiesas priekšsēdētājs un atbilstoši rotācijas kārtībai — divi palātu priekšsēdētāji.
   Tiesneši, kas izskata lietu kopā ar apelācijas palātas priekšsēdētāju, lai veidotu piecu tiesnešu palātu paplašinātā sastāvā, ir trīs tiesneši no sākotnējā tiesas sastāva un atbilstoši rotācijas kārtībai — divi palātu priekšsēdētāji.
   Kritēriji lietu nodošanai palātām
   2008. gada 8. jūlijā Pirmās instances tiesa noteica šādus kritērijus lietu nodošanai palātām laika posmam no 2008. gada 1. oktobra līdz 2009. gada 30. septembrim atbilstoši Reglamenta 12. pantam:

               1.

               Apelācijas sūdzības, kas iesniegtas par Civildienesta tiesas nolēmumiem, pēc to iesniegšanas, vēlāk piemērojot Reglamenta 14. un 51. pantu, tiek nodotas apelācijas palātai.

               2.

               Lietas, kas nav paredzētas 1. punktā, pēc apelācijas sūdzības iesniegšanas, vēlāk piemērojot Reglamenta 14. un 51. pantu, tiek nodotas palātām trīs tiesnešu sastāvā.
               Šajā punktā paredzētās lietas tiek sadalītas pa palātām atbilstoši trim dažādiem sarakstiem, kas sagatavoti atkarībā no lietu reģistrācijas kārtības kancelejā:

                           —

                           attiecībā uz lietām, kas saistītas ar uzņēmumiem piemērojamo konkurences tiesību normu, ar valstu piešķirtiem atbalstiem saistīto normu un normu, kas attiecas uz komercaizsardzības pasākumiem, izpildi;

                           —

                           attiecībā uz lietām, kas saistītas ar intelektuālā īpašuma tiesībām, kuras ir paredzētas Reglamenta 130. panta 1. punktā;

                           —

                           attiecībā uz visām citām lietām.

                     Saskaņā ar šiem sarakstiem divas palātas, kas lietas izskata trīs tiesas sastāvos četru tiesnešu sastāvā, tiks ņemtas vērā divreiz katra trešā saraksta laikā.
               Pirmās instances tiesas priekšsēdētājs var atkāpties no šiem sarakstiem, ņemot vērā dažu lietu savstarpēju saistību vai lai nodrošinātu līdzsvarotu darba slodzes sadali.


title: Lieta C-83/13: Tiesas (virspalāta) 2014. gada 8. jūlija spriedums ( Arbetsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fonnship A/S , Svenska Transportarbetareförbundet / Svenska Transportarbetareförbundet, Fonnship A/S , Facket för Service och Kommunikation (SEKO) Jūras transports — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Regula (EEK) Nr. 4055/86 — Piemērojamība pārvadājumiem, kas veikti no Eiropas Ekonomiskas zonas (EEZ) līguma dalībvalsts vai uz to ar kuģiem, kas kuģo ar trešās valsts karogu — Arodbiedrību darbības, kas notikušas šādas dalībvalsts ostā par labu trešo valstu pilsoņiem, kas nodarbināti uz šiem kuģiem — Šo darba ņēmēju pilsonības un kuģu valstspiederības ietekmes neesamība uz Savienības tiesību piemērojamību

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/9

         Tiesas (virspalāta) 2014. gada 8. jūlija spriedums (Arbetsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fonnship A/S, Svenska Transportarbetareförbundet/Svenska Transportarbetareförbundet, Fonnship A/S, Facket för Service och Kommunikation (SEKO)

   (Lieta C-83/13) (1)

   (Jūras transports - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Regula (EEK) Nr. 4055/86 - Piemērojamība pārvadājumiem, kas veikti no Eiropas Ekonomiskas zonas (EEZ) līguma dalībvalsts vai uz to ar kuģiem, kas kuģo ar trešās valsts karogu - Arodbiedrību darbības, kas notikušas šādas dalībvalsts ostā par labu trešo valstu pilsoņiem, kas nodarbināti uz šiem kuģiem - Šo darba ņēmēju pilsonības un kuģu valstspiederības ietekmes neesamība uz Savienības tiesību piemērojamību)
   2014/C 315/13
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Iesniedzējtiesa

   Arbetsdomstolen

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Fonnship A/S, Svenska Transportarbetareförbundet

      Atbildētājas: Svenska Transportarbetareförbundet, Fonnship A/S, Facket för Service och Kommunikation (SEKO)

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1986. gada 22. decembra Regulas (EEK) Nr. 4055/86, ar ko brīvas pakalpojumu sniegšanas principu piemēro jūras pārvadājumiem starp dalībvalstīm un starp dalībvalstīm un trešām valstīm, 1. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka sabiedrība, kas ir reģistrēta 1992. gada 2. maija Eiropas Ekonomikas zonas līguma dalībvalstī un kurai pieder kuģis, kas kuģo ar trešās valsts karogu un ar kuru tiek sniegti jūras transporta pakalpojumi uz EEZ līguma dalībvalsti vai no tās, var pamatoties uz pakalpojumu sniegšanas brīvību, lai veiktu šo saimniecisko darbību, ar nosacījumu, ka sakarā ar tās veikto šī kuģa ekspluatēšanu tā var tikt kvalificēta kā šo pakalpojumu sniedzēja un ka šo pakalpojumu adresāti ir reģistrēti EEZ līguma dalībvalstīs, kas nav tās, kurā šī sabiedrība ir reģistrēta.

      (1)  OV C 114, 20.4.2013.


title: Lieta C-248/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 9. jūnija College van Beroep voor het bedrijfsleven rīkojumu lietā Koninklijke Coöperatie Cosun UA pret Minister van Landbouw, Natuur ne Voedselkwaliteit

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 9. jūnija College van Beroep voor het bedrijfsleven rīkojumu lietā Koninklijke Coöperatie Cosun UA pret Minister van Landbouw, Natuur ne Voedselkwaliteit
   (Lieta C-248/04)
   (2004/C 217/23)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar College van Beroep voor het bedrijfsleven 2004. gada 9. jūnija rīkojumu lietā Koninklijke Coöperatie Cosun UA pret Minister van Landbouw, Natuur ne Voedselkwaliteit, ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 11. jūnijā.
   College van Beroep voor het bedrijfsleven lūdz Eiropas Kopienu Tiesu lemt par šādiem prejudiciāliem jautājumiem:

               1.

               Ja tiesības atlaist maksājumu saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 1430/79 (1), tagad aizstāta ar Kopienas Muitas kodeksa 239. pantu, 13. pantu attiecībā uz maksājumiem par C cukuru nav piemērojamas, kā tas ir šajā gadījumā, vai Padomes 1981. gada 30. jūnija Regula (EEK) Nr. 1785/81 (2) par kopējo tirgus organizāciju cukura sektorā un Komisijas Regula (EEK) Nr. 2670/81 (3), ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus attiecībā uz cukura produkciju, kas pārsniedz kvotu, ir pilnībā vai daļēji spēkā neesošas sakarā ar to, ka objektīvu iemeslu dēļ nepastāv iespēja atmaksāt vai atlaist maksājumus par C cukuru?

               2.

               Apstiprinošas atbildes gadījumā, vai tiesībās paredzētais pienākums veikt maksājumus par C cukuru vairs nav piemērojams vai attiecīgā pilnvarotā dalībvalsts iestāde un / vai Komisija var izlemt neiekasēt maksājumu par C cukura daudzumu saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 2670/81 3. pantu, ja puse, kurai ir jāsamaksā maksājums, nevar tikt apsūdzēta krāpšanā vai nolaidībā, kas varētu būt veicinājusi to, ka tās iecerētais šā daudzuma eksports nav noticis, un valsts iestāžu veiktās pārkāpumu un nepilnību izmeklēšanas interesēs šī puse nav bijusi informēta par minēto izmeklēšanu?

      (1)  OV 1979. L 175, 1. lpp.

      (2)  OV 1981. L 177, 4. lpp.

      (3)  OV 1981. L 262, 14. lpp.


title: Lieta C-457/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedumu apvienotajās lietās no T-426/10 līdz T-429/16 un no T-438/12 līdz T-441/12 Moreda-Riviere Trefilerías u.c./Komisija 2016. gada 12. augustā iesniedza Global Steel Wire, S.A.

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedumu apvienotajās lietās no T-426/10 līdz T-429/16 un no T-438/12 līdz T-441/12 Moreda-Riviere Trefilerías u.c./Komisija 2016. gada 12. augustā iesniedza Global Steel Wire, S.A.

   (Lieta C-457/16 P)
   (2016/C 392/19)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Global Steel Wire, S.A. (pārstāvji – F. González Díaz, A. Tresandi Blanco, V. Romero Algarra, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2016. gada 2. jūnija spriedumu lietās no T-426/10 līdz T-429/10 un it īpaši lietā T-429/10 Global Steel Wire S.A./Eiropas Komisija;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt gan šajā tiesvedībā, gan Vispārējā tiesā notikušajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza šādus trīspadsmit pamatus:

      Par vainošanu pārkāpumā, konkrēti – jautājums par papildu pazīmēm:

               1.

                  Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot sagrozījusi faktus un neesot sniegusi pamatojumu jautājumā par apgalvoto strukturālo saišu esamību TQ un GSW starpā līdz 1996. gadam, un esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, juridiski kvalificējot faktus saistībā ar subjektiem, kas ir vainīgi pārkāpuma izdarīšanā visā pārkāpuma laikā.

               2.

                  Otrkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, vērtēdama pierādījumus, neesot izpildījusi ar pārbaudi tiesā saistītos pienākumus un neesot sniegusi pamatojumu, kā arī esot izmantojusi nepareizu juridisku mērauklu, vērtējot vienīgā administratora pilnvaras kā juridiski būtisku pazīmi, kas it kā liecinot par vienas saimnieciskas vienības esamību.

               3.

                  Treškārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, veikdama juridisko kvalificēšanu, un esot sagrozījusi faktus jautājumā par konkurentu uztveri.

               4.

                  Ceturtkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, juridiski kvalificējot faktus jautājumā par personāla pārklāšanos.

               5.

                  Piektkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, juridiski kvalificējot faktus jautājumā par AP ražošanas un realizācijas darbību sadalījumu GSW un tai piederošo uzņēmumu starpā.

               6.

                  Sestkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, juridiski kvalificējot faktus jautājumā par apgalvoto sanāksmi.

      Par vainošanu pārkāpumā, konkrēti – jautājums par uzņēmumu pēctecību:

               7.

                  Septītkārt, uzņēmumu pēctecību Vispārējā tiesa esot vērtējusi ar nepareizu juridisku mērauklu.

               8.

                  Astotkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, juridiski kvalificējot faktus, uzskatīdama, ka par Trenzas y Cables izturēšanos ir atbildīgas gan GSW, gan MRT.

      Par vainošanu pārkāpumā, konkrēti – jautājums par būtiskas ietekmes īstenošanas konstatējumu un pierādījumiem, kas sniegti, lai atspēkotu prezumpciju par izšķirošas ietekmes faktisku īstenošanu:

               9.

                  Devītkārt, izšķirošas ietekmes īstenošanu Vispārējā tiesa esot vērtējusi ar nepareizu juridisku mērauklu un neesot sniegusi pamatojumu jautājumā par to, vai uz GSW ir attiecināma TQ izturēšanās visā pārkāpuma laikā.

               10.

                  Desmitkārt,
                  izšķirošas ietekmes faktiskas īstenošanas esamību Vispārējā tiesa esot vērtējusi ar nepareizu juridisku mērauklu, tā esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, vērtējot pierādījumus, ko apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniegusi, lai atspēkotu prezumpciju par to, ka tā īstenojusi izšķirošu ietekmi pār sev piederošajiem uzņēmumiem, un neesot izpildījusi ar pārbaudi tiesā saistītos pienākumus.

      Par maksātspējas neesamību:

               11.

                  Vienpadsmitkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pārkāpjot tiesības uz aizstāvību, uzskatīdama, ka, tā kā un ciktāl savu vērtējumu par apelācijas sūdzības iesniedzējas maksātspēju Komisija bija balstījusi uz tās norādītajiem un tai zināmajiem faktiem, Komisija it kā esot ievērojusi apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības tikt uzklausītai.

               12.

                  Divpadsmitkārt, jautājumā par apgalvoto apelācijas sūdzības iesniedzējas iespēju piesaistīt ārējo finansējumu Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, vērtējot pierādījumus, jo tā neesot saskaņā ar tiesībās noteikto izmantojusi savas ar pārbaudi tiesā saistītās pilnvaras, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neizpildīdama pienākumu sniegt pamatojumu, un, visbeidzot, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, sagrozīdama faktus un pierādījumus jautājumā par apelācijas sūdzības iesniedzējas iespēju piesaistīt ārējo finansējumu.

               13.

                  Trīspadsmitkārt, jautājumā par apgalvoto apelācijas sūdzības iesniedzējas iespēju vērsties pie akcionāriem Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, vērtējot pierādījumus, un katrā ziņā neesot izpildījusi savu pienākumu veikt neierobežotu pārbaudi tiesā, uzskatīdama, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja neesot nosūtījusi Komisijai informāciju, kas vajadzīga, lai novērtētu tās akcionāru kapitāla lielumu, un turklāt Vispārējā tiesa neesot sniegusi pamatojumu, jo nav izskaidrojusi iemeslus, kāpēc šīs lietas dalībnieces piesauktajiem Deloitte ziņojumiem neesot pierādījuma spēka.


title: Lieta C-22/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2013. gada 7. novembra spriedumu lietā T-63/13 Three – N – Products Private Ltd /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2014. gada 17. janvārī iesniedza Three – N – Products Private Ltd

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/33

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2013. gada 7. novembra spriedumu lietā T-63/13 Three–N–Products Private Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2014. gada 17. janvārī iesniedza Three–N–Products Private Ltd

   (Lieta C-22/14 P)
   2014/C 315/54
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Three–N–Products Private Ltd (pārstāvji – M. Thewes un T. Chevrier, advokāti)

      Cits lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   Ar 2014. gada 2. jūlija rīkojumu Tiesa (sestā palāta) apelācijas sūdzību noraidīja.


title: Lieta C-499/15: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 15. februāra spriedums (Vilniaus miesto apylinkės teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – W, V/X Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Jurisdikcija vecāku atbildības jautājumos — Regula (EK) Nr. 2201/2003 — 8. līdz 15. pants — Jurisdikcija uzturēšanas saistību lietās — Regula (EK) Nr. 4/2009 — 3. panta d) punkts — Dažādu dalībvalstu tiesās pieņemti pretēji nolēmumi — Bērns, kurš parasti dzīvo mātes dzīvesvietas dalībvalstī — Tēva dzīvesvietas dalībvalsts tiesu jurisdikcija grozīt likumīgā spēkā stājušos nolēmumu, kuru tās iepriekš pieņēmušas saistībā ar bērna dzīvesvietu, uzturēšanas saistībām un saskarsmes tiesību īstenošanu — Neesamība

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/7

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 15. februāra spriedums (Vilniaus miesto apylinkės teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – W, V/X

   (Lieta C-499/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Jurisdikcija vecāku atbildības jautājumos - Regula (EK) Nr. 2201/2003 - 8. līdz 15. pants - Jurisdikcija uzturēšanas saistību lietās - Regula (EK) Nr. 4/2009 - 3. panta d) punkts - Dažādu dalībvalstu tiesās pieņemti pretēji nolēmumi - Bērns, kurš parasti dzīvo mātes dzīvesvietas dalībvalstī - Tēva dzīvesvietas dalībvalsts tiesu jurisdikcija grozīt likumīgā spēkā stājušos nolēmumu, kuru tās iepriekš pieņēmušas saistībā ar bērna dzīvesvietu, uzturēšanas saistībām un saskarsmes tiesību īstenošanu - Neesamība)
   (2017/C 112/10)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Vilniaus miesto apylinkės teismas

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: W, V

      Atbildētāja: X

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2003. gada 27. novembra Regulas (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu 8. pants un Padomes 2008. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 4/2009 par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā lietā kā pamatlieta dalībvalsts tiesas, kas pieņēmušas nolēmumu, kurš stājies spēkā, jautājumā par vecāku atbildību un uzturēšanas saistībām attiecībā uz nepilngadīgu bērnu, vairs nav kompetentas izskatīt lūgumu grozīt ar šo nolēmumu paredzētos noteikumus, ja šī bērna parastā dzīvesvieta ir citas dalībvalsts teritorijā. Šīs pēdējās minētās dalībvalsts tiesas ir kompetentas izskatīt šo pieteikumu.

      (1)  OV C 414, 14.12.2015.


title: Lieta C-286/07: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2008. gada 24. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28. pants — Iepriekš citās dalībvalstīs reģistrētu lietotu transportlīdzekļu reģistrācija — Prasība iesniegt izrakstu no komercreģistra vai līdzvērtīgu dokumentu, kas apliecina transportlīdzekļa pārdevēja kā komersanta reģistrāciju — Atbrīvojums no rēķinu vai citu iepriekšējas īpašuma nodošanas gadījumu apliecinošu dokumentu uzrādīšanas)

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/9

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2008. gada 24. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-286/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 28. pants - Iepriekš citās dalībvalstīs reģistrētu lietotu transportlīdzekļu reģistrācija - Prasība iesniegt izrakstu no komercreģistra vai līdzvērtīgu dokumentu, kas apliecina transportlīdzekļa pārdevēja kā komersanta reģistrāciju - Atbrīvojums no rēķinu vai citu iepriekšējas īpašuma nodošanas gadījumu apliecinošu dokumentu uzrādīšanas)
   (2008/C 142/14)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — B. Stromsky)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvji — C. Schiltz, pārstāvis, un P. Kinsch, advokāts)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28. panta pārkāpums — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka tādu lietotu transportlīdzekļu reģistrācijai, kas iepriekš ir bijuši reģistrēti citās dalībvalstīs, ir jāiesniedz izraksts par transportlīdzekļa pārdevēja reģistrāciju komercreģistrā, kaut arī transportlīdzekļiem, kuri iepriekš ir bijuši reģistrēti Luksemburgā, nav izvirzīta šāda prasība — Šķērslis preču brīvai apritei — Pamatojuma neesamība un nesamērīgums
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apstrīdētajā praksē transportlīdzekļu reģistrācijai Luksemburgā pieprasot uzrādīt izrakstu no komercreģistra vai līdzvērtīgu dokumentu, kas apliecina transportlīdzekļa pārdevēja kā komersanta reģistrāciju, šo prasību neattiecinot uz komersantiem, kuri ir ierakstīti Valsts tehniskās kontroles iestādes reģistrā, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir saistoši saskaņā ar EKL 28. pantu;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 8.9.2007.


title: Lieta C-699/15: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 4. maija spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Brockenhurst College Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Direktīva 2006/112/EK — Atbrīvojumi — Restorānu pakalpojumi un izklaides pakalpojumi, ko par maksu izglītības iestāde sniedz noteiktai sabiedrības daļai

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/10

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 4. maija spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Brockenhurst College

   (Lieta C-699/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - Atbrīvojumi - Restorānu pakalpojumi un izklaides pakalpojumi, ko par maksu izglītības iestāde sniedz noteiktai sabiedrības daļai)
   (2017/C 213/09)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Atbildētāja: Brockenhurst College

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta i) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka kvalificēt kā pakalpojumus, kas “ir cieši saistīti” ar galveno izglītības pakalpojumu, un tādējādi atbrīvot no pievienotās vērtības nodokļa (PVN) var tādas darbības, kas veiktas tādos apstākļos kā pamatlietā, kuras ietver augstākās izglītības iestādes studentu arodapmācību ietvaros un par samaksu sniegtus restorānu pakalpojumus un izklaides pakalpojumus trešām personām, ja pakalpojumi ir nepieciešami šo studentu apmācībai un to mērķis nav šai iestādei gūt papildu ienākumus, veicot darījumus, tieši konkurējot ar komercuzņēmumiem, kas ir PVN maksātāji – kā restorāni vai skatītāju zāles, – tas savukārt ir jāpārbauda valsts tiesai.

      (1)  OV C 78, 29.2.2016.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 178, 29.7.2006 .

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/39

         (2006/C 190/74)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 178, 29.7.2006.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 165, 15.7.2006.

      OV C 154, 1.7.2006.

      OV C 143, 17.6.2006.

      OV C 131, 3.6.2006.

      OV C 121, 20.5.2006.

      OV C 108, 6.5.2006.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta C-437/15 P P: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 17. maija spriedums – Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs/Deluxe Entertainment Services Group Inc. Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “deluxe” — Pārbaudītāja sniegts reģistrācijas atteikums

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/6

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 17. maija spriedums – Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs/Deluxe Entertainment Services Group Inc.

   (Lieta C-437/15 P P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “deluxe” - Pārbaudītāja sniegts reģistrācijas atteikums)
   (2017/C 239/07)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – S. Palmero Cabezas)

      Otra lietas dalībniece: Deluxe Entertainment Services Group Inc. (pārstāvji – L. Gellman, advocate, un M. Esteve Sanz, abogada)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 4. jūnija spriedumu lietā Deluxe Laboratories/ITSB (“deluxe”) (T-222/14, nav publicēts, EU:T:2015:364);

               2)

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 346, 19.10.2015.


               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/1

         2010/C 80/01
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 63, 13.3.2010.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 51, 27.2.2010.

      OV C 37, 13.2.2010.

      OV C 24, 30.1.2010.

      OV C 11, 16.1.2010.

      OV C 312, 19.12.2009.

      OV C 297, 5.12.2009.

   Šie teksti pieejami arī
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta T-368/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 13. jūnija spriedumu lietā F-63/11 Macchia /Komisija 2012. gada 17. augustā iesniedza Eiropas Komisija

text:
               13.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 13. jūnija spriedumu lietā F-63/11 Macchia/Komisija 2012. gada 17. augustā iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta T-368/12 P)
   2012/C 311/19
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin)

      Otrs lietas dalībnieks: Luigi Macchia (Brisele, Beļģija)

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2012. gada 13. jūnija spriedumu lietā F-63/11 Macchia/Komisija;

               —

               noraidīt L. Macchia celto prasību lietā F-63/11;

               —

               nolemt, ka katram lietas dalībniekam jāsedz savi tiesāšanās izdevumi, kas radušies šajā instancē;

               —

               piespriest L. Macchia atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies tiesvedībā Civildienesta tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai Komisija izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir noticis aizlieguma lemt ultra petita pārkāpums, jo Civildienesta tiesa, pirmkārt, esot paplašinājusi strīda priekšmetu, atceļot Komisijas lēmumu ne tikai tāpēc, ka tā nav pagarinājusi L. Macchia līgumu, bet arī tāpēc, ka tā ir atteikusi viņam piešķirt jaunu līgumu, kaut arī pirmajā instancē iesniegtajā sūdzībā ir minēta tikai Komisijas lēmuma neatjaunot līgumu ar ieinteresēto personu atcelšana, un otrkārt, sagrozījusi strīda priekšmetu, lemjot, ka nav jāizskata prasītāja pirmajā instancē L. Macchia iebildums, kas izteikts par atteikuma iemeslu, kas saistīts ar noteikumu par astoņiem gadiem, kaut arī šis iebildums bija prasības pirmajā instancē būtība.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir noticis sacīkstes principa pārkāpums, ciktāl Civildienesta tiesa esot paplašinājusi un sagrozījusi strīda priekšmetu, nesniedzot Komisijai iespēju izteikties saistībā ar minēto.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir noticis aizlieguma lemt ultra vires pārkāpums, ciktāl, pirmkārt, Civildienesta tiesai esot atcēlusi Komisijas lēmumu tādēļ, ka tā neesot izvērtējusi, vai nepastāv cita amata vieta, kurā varētu vienlīdz labi nodarbināt ieinteresēto personu, un, otrkārt, lemjot, ka tā ir tiesīga pārbaudīt, vai administrācijas iemesli, atsakot līguma pagarināšanu, nav tādi, kas var likt apšaubīt kritērijus un nosacījumus, ko likumdevējs paredzējis Civildienesta noteikumos un kas noteikti, lai galu galā nodrošinātu līgumdarbiniekiem iespēju baudīt noteiktu darba attiecību nepārtrauktību, lai arī šādas pilnvaras neesot iekļautas nevienā citā no Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības noteikumiem.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir notikusi dienesta interešu sagrozīšana un Tiesas judikatūras neievērošana, pirmkārt, nolemjot, ka dienesta interesēm ir jāsaskan ar pienākumu ņemt vērā ierēdņa intereses, un pieprasot, lai tiek izskatīta iespēja ieinteresētajai personai noteikt jaunus pienākumus, un, otrkārt, kļūdaini secinot no Tiesas judikatūras, ka Komisija nevar pamatoti argumentēt pietiekamas dienesta intereses neesamību ieinteresētās personas līguma pagarināšanai, jo Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības noteikumu 8. pants esot jāsaprot kā tāds, kurš esot paredzēts, lai nodrošinātu noteiktu darba attiecību nepārtrauktību darbiniekiem, ar kuriem noslēgts līgums uz noteiktu laiku.


title: Lieta C-378/08: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 9. marta spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Raffinerie Mediterranee SpA (ERG), Polimeri Europa SpA, Syndial SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero della Salute, Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Infrastrutture, Ministero dei Trasporti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno, Regione Siciliana, Assessorato Regionale Territorio ed Ambiente (Sicilia), Assessorato Regionale Industria (Sicilia), Prefettura di Siracusa, Istituto Superiore di Sanità, Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Vice Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Agenzia Protezione Ambiente e Servizi Tecnici (APAT), Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA Sicilia), Istituto Centrale Ricerca Scientifica e Tecnologica Applicata al Mare, Subcommissario per la Bonifica dei Siti Contaminati, Provincia Regionale di Siracusa, Consorzio ASI Sicilia Orientale Zona Sud, Comune di Siracusa, Comune d’Augusta, Comune di Melilli, Comune di Priolo Gargallo, Azienda Unità Sanitaria Locale N8, Sviluppo Italia Aree Produttive SPA, Invitalia (Agenzia nazionale per l’attrazione degli investimenti e lo sviluppo d’impresa SpA), agrāk — Sviluppo Italia SpA ( Piesārņotājs maksā princips — Direktīva 2004/35/EK — Atbildība vides jomā — Piemērojamība ratione temporis — Piesārņojums, kas ir radies pirms minētās direktīvas transponēšanai noteiktā termiņa un turpinās pēc šī termiņa — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru ar šo piesārņojumu saistīto kaitējumu atlīdzināšanas izmaksas ir jāsedz vairākiem uzņēmumiem — Nosacījums par kļūdas vai nolaidības esamību — Nosacījums par cēloņsakarības esamību — Būvdarbu publiskā iepirkuma līgums)

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/8

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 9. marta spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Raffinerie Mediterranee SpA (ERG), Polimeri Europa SpA, Syndial SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero della Salute, Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Infrastrutture, Ministero dei Trasporti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno, Regione Siciliana, Assessorato Regionale Territorio ed Ambiente (Sicilia), Assessorato Regionale Industria (Sicilia), Prefettura di Siracusa, Istituto Superiore di Sanità, Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Vice Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Agenzia Protezione Ambiente e Servizi Tecnici (APAT), Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA Sicilia), Istituto Centrale Ricerca Scientifica e Tecnologica Applicata al Mare, Subcommissario per la Bonifica dei Siti Contaminati, Provincia Regionale di Siracusa, Consorzio ASI Sicilia Orientale Zona Sud, Comune di Siracusa, Comune d’Augusta, Comune di Melilli, Comune di Priolo Gargallo, Azienda Unità Sanitaria Locale N8, Sviluppo Italia Aree Produttive SPA, Invitalia (Agenzia nazionale per l’attrazione degli investimenti e lo sviluppo d’impresa SpA), agrāk — Sviluppo Italia SpA
   (Lieta C-378/08) (1)

   (“Piesārņotājs maksā” princips - Direktīva 2004/35/EK - Atbildība vides jomā - Piemērojamība ratione temporis - Piesārņojums, kas ir radies pirms minētās direktīvas transponēšanai noteiktā termiņa un turpinās pēc šī termiņa - Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru ar šo piesārņojumu saistīto kaitējumu atlīdzināšanas izmaksas ir jāsedz vairākiem uzņēmumiem - Nosacījums par kļūdas vai nolaidības esamību - Nosacījums par cēloņsakarības esamību - Būvdarbu publiskā iepirkuma līgums)
   2010/C 113/12
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Raffinerie Mediterranee SpA (ERG), Polimeri Europa SpA, Syndial SpA

      Atbildētāji: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero della Salute, Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Infrastrutture, Ministero dei Trasporti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Interno, Regione Siciliana, Assessorato Regionale Territorio ed Ambiente (Sicilia), Assessorato Regionale Industria (Sicilia), Prefettura di Siracusa, Istituto Superiore di Sanità, Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Vice Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Agenzia Protezione Ambiente e Servizi Tecnici (APAT), Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA Sicilia), Istituto Centrale Ricerca Scientifica e Tecnologica Applicata al Mare, Subcommissario per la Bonifica dei Siti Contaminati, Provincia Regionale di Siracusa, Consorzio ASI Sicilia Orientale Zona Sud, Comune di Siracusa, Comune d'Augusta, Comune di Melilli, Comune di Priolo Gargallo, Azienda Unità Sanitaria Locale N8, Sviluppo Italia Aree Produttive SPA, Invitalia (Agenzia nazionale per l'attrazione degli investimenti e lo sviluppo d'impresa SpA), agrāk — Sviluppo Italia SpA

      Piedaloties: ENI Divisione Exploration and Production SpA, ENI SpA, Edison SpA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu (OV L 143, 56. lpp.) un principa “piesārņotājs maksā” interpretācija — Valsts tiesību noteikumi, saskaņā ar kuru valsts iestādes var pieprasīt privātām sabiedrībām veikt attīrīšanas pasākumus, neveicot nekādu izmeklēšanu, lai identificētu personu, kura ir atbildīga par piesārņojumu

      Rezolutīvā daļa:

   Ja vides piesārņojuma gadījumā nav izpildīti Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu piemērošanas ratione temporis un/vai ratione materiae kritēriji, šādai situācijai būtu piemērojamas valsts tiesības, ievērojot Līguma noteikumus un neietekmējot citus atvasināto tiesību aktus;
   Direktīvai 2004/35 nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru kompetentajai iestādei, rīkojoties šīs direktīvas ietvaros, ir ļauts prezumēt cēloņsakarības esamību, tostarp attiecībā uz izkliedēta piesārņojuma gadījumiem, starp uzņēmumiem un konstatēto piesārņojumu, jo uzņēmumu iekārtas atrodas netālu no piesārņotās teritorijas. Tomēr saskaņā ar principu “piesārņotājs maksā”, lai prezumētu šādu cēloņsakarību, šīs kompetentās iestādes rīcībā ir jābūt pietiekami ticamiem pierādījumiem, lai šo prezumpciju pierādītu, piemēram, uzņēmuma iekārtu atrašanās netālu no konstatētā piesārņojuma un saistība starp atrastajām piesārņojošajām vielām un vielām, kuras minētais uzņēmums izmanto savai darbībai;
   Direktīvas 2004/35 3. panta 1. punkts, 4. panta 5. punkts un 11. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja kompetentā iestāde nolemj noteikt atlīdzināšanas pasākumus uzņēmumiem, kuru darbība ietilpst šīs direktīvas III pielikumā, tai nav pienākuma noteikt nedz uzņēmumu, kuru darbība tiek uzskatīta par vainojamu videi nodarītajā kaitējumā, kļūdu, nedz nolaidību vai tiešu nodomu. Turpretī šai iestādei, pirmkārt, vispirms ir jāmeklē konstatētā piesārņojuma izcelsme, un minētajai iestādei šajā sakarā ir rīcības brīvība gan attiecībā uz procedūru, gan izmantotajiem līdzekļiem un šādas izpētes ilgumu. Otrkārt, šai iestādei, ievērojot valsts noteikumus par pierādījumiem, ir jāpierāda cēloņsakarība starp uzņēmumu, pret kuriem ir vērsti atlīdzināšanas pasākumi, darbību un šo piesārņojumu.

      (1)  OV C 301, 22.11.2008.


title: Lieta T-271/08 P: Pirmās instances tiesas 2009. gada 16. septembra spriedums — Boudova u.c./Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Bijušie palīgdarbinieki — Iecelšana amatā — Klasificēšana pakāpē — Konkurss, kas publicēts pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā — Citas iestādes veikta šo ierēdņu pārklasificēšana — Pārklasificēšanas atteikums — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Prasība atcelt tiesību aktu — Nepārsūdzams akts — Apstiprinošs akts — Jaunu un būtisku faktu neesamību — Atvainojamas maldības neesamība — Nepieņemamība)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/63

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 16. septembra spriedums — Boudova u.c./Komisija
   (lieta T-271/08 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Bijušie palīgdarbinieki - Iecelšana amatā - Klasificēšana pakāpē - Konkurss, kas publicēts pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā - Citas iestādes veikta šo ierēdņu pārklasificēšana - Pārklasificēšanas atteikums - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Prasība atcelt tiesību aktu - Nepārsūdzams akts - Apstiprinošs akts - Jaunu un būtisku faktu neesamību - Atvainojamas maldības neesamība - Nepieņemamība)
   2009/C 267/113
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji:
      Stanislava Boudova, Hovalde (Luksemburga), Iveta Adovica, Luksemburga (Luksemburga), Juraj Kuba, Konca (Vācija), Heinrihs Puciriuss, Luksemburga, Agnieszka Strzelecka, Arlona (Beļģija), Izabela Szyprowska, Berburga (Luksemburga), Timea Tibai, Luksemburga, Birute Vaituleviciene, Luksemburga (pārstāvis — M.-A. Lucas, avocat)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 21. aprīļa rīkojumu lietā F-78/07 Boudova u.c./Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), lūdzot atcelt šo rīkojumu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Stanislava Boudova, Iveta Adovica, Juraj Kuba, Heinrihs Puciriuss, Agnieszka Strzelecka, Izabela Szyprowska, Timea Tibai un Birute Vaituleviciene sedz savus tiesāšanās izdevumus paši, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 260, 11.10.2008.


title: Lieta C-402/08: Prasība, kas celta 2008. gada 18. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Slovēnijas Republika

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/30

         Prasība, kas celta 2008. gada 18. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Slovēnijas Republika
   (Lieta C-402/08)
   (2008/C 285/49)
   Tiesvedības valoda — slovēņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Wölker un V. Kovačič)

      Atbildētāja: Slovēnijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu (1) prasības, Slovēnijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Slovēnijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2004/35/EK transponēšanas termiņš valsts tiesībās beidzās 2007. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 143, 56. lpp.


title: Lieta T-785/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 16. maija rīkojums – BSH Electrodomesticos España/EUIPO – DKSH International (“Ufesa”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Ufesa” reģistrācijas pieteikums — Izlīgums — Reģistrācijai pieteiktās preču zīmes iegūšana no prasītāja puses — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/25

         Vispārējās tiesas 2017. gada 16. maija rīkojums – BSH Electrodomesticos España/EUIPO – DKSH International (“Ufesa”)
   (Lieta T-785/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Ufesa” reģistrācijas pieteikums - Izlīgums - Reģistrācijai pieteiktās preču zīmes iegūšana no prasītāja puses - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2017/C 231/32)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BSH Electrodomesticos España, SA (Huarte-Pamplona, Spānija) (pārstāvis – M. de Justo Bailey, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – P. Duarte Guimarães un A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: DKSH International Ltd. (Cīrihe, Šveice) (pārstāvji – C. Johannsen un J. Stock, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 13. jūlija lēmumu lietā R 1691/2015-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp BSH Electrodomesticos España un DKSH International

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               BSH Electrodomesticos España, SA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja tiesāšanās izdevumus;

               3)

               DKSH International Ltd. pati sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 6, 9.1.2017.


title: Lieta T-73/14: Prasība, kas celta 2014. gada 4. februārī – Red Bull /ITSB – Automobili Lamborghini  (Divu buļļu attēls)

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/38

         Prasība, kas celta 2014. gada 4. februārī – Red Bull/ITSB – Automobili Lamborghini (Divu buļļu attēls)
   (Lieta T-73/14)
   2014/C 102/59
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Austrija) (pārstāvji – V. von Bomhard, J. Fuhrmann un A. Renck, advokāti, un I. Fowler, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Automobili Lamborghini SpA (Sant’ Agata Bolognese, Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 14. novembra lēmumu lietā R 1263/2012–1;

               —

               piespriest atbildētājam un – formālas iestāšanās lietā gadījumā – arī otrai procesa Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par atcelšanu: grafiska preču zīme, kurā attēloti divi buļļi, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 3 629 342)

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atcelt Kopienas preču zīmi: Automobili Lamborghini SpA

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par atcelšanu apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums