title: Lieta C-413/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. jūlijā iesniedza Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) – Uždaroji akcinė bendrovė “Roche Lietuva”/VšĮ Kauno Dainavos poliklinika

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. jūlijā iesniedza Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) – Uždaroji akcinė bendrovė“Roche Lietuva”/VšĮ Kauno Dainavos poliklinika

   (Lieta C-413/17)
   (2017/C 309/39)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Uždaroji akcinė bendrovė“Roche Lietuva”

      Cita lietas dalībniece: VšĮ Kauno Dainavos poliklīnika

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 2004/18 (1) 2. un 23. panta un VI pielikuma normas (kopā vai atsevišķi, tomēr neaprobežojoties ar šīm normām vien) ir jāinterpretē un jāsaprot tādējādi, ka situācijā, kurā līgumslēdzēja iestāde – individuālās veselības aprūpes iestāde – ar publiskā iepirkuma procedūru plāno iegādāties preces (medicīniskās diagnostikas aprīkojumu un materiālus) vai īpašas tiesības uz tām, lai varētu patstāvīgi veikt analīzes, tās rīcības brīvībā ietilpst tiesības tehniskajās specifikācijās paredzēt tikai tādas prasības attiecībā uz šīm precēm, ar kurām nevis atsevišķi tiek aprakstītas iekārtu un/vai materiālu individuālās darbības (tehniskās) un ar lietošanu saistītās (funkcionālās) īpašības, bet tā vietā nosaka veicamo analīžu kvalitatīvos parametrus un analīžu veikšanas laboratorijas veiktspēju, kuru saturs ir atsevišķi jāapraksta attiecīgās publiskā iepirkuma procedūras specifikācijās?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV 2004, L 134, 114. lpp.).


title: Lieta C-48/08: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 27. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/31

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 27. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (Lieta C-48/08) (1)

   (2009/C 69/64)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 92, 12.4.2008.


title: Lieta T-595/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 15. septembra rīkojums – Othman/Padome

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/59

         Vispārējās tiesas 2015. gada 15. septembra rīkojums – Othman/Padome
   (Lieta T-595/14) (1)

   (2015/C 381/77)
   Tiesvedības valoda – franču
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 361, 13.10.2014.


title: lieta T-124/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko David Tas iesniedza 2005. gada 2. martā

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/30

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko David Tas iesniedza 2005. gada 2. martā
   (lieta T-124/05)
   (2005/C 132/55)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 2. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Dāvids Tāss [David Tas], ar dzīvesvietu Briselē, kuru pārstāv Sebastians Orlandi [Sébastien Orlandi], Ksavjē Martēns [Xavier Martin], Albērs Kūlens [Albert Coolen], Žans Noels Luī [Jean Noël Louis] un Etjēns Maršals [Etienne Marchal], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt EPSO/A/4/03 konkursa komisijas lēmumu, ar kuru nolemts nepielaist prasītāju pie konkursa eksāmenu kārtošanas;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, kuram ir universitātes diploms “M.SC. in Business Administration”, piedalījās EPSO/A/4/03 konkursā administratoru asistentu A8 pakāpē audita jomā rezerves saraksta izveidošanai. Prasītājs apstrīd komisijas lēmumu izslēgt viņu no konkursa sakarā ar to, ka viņa universitātes diploms neatbilda paziņojuma par vakanci nosacījumiem.
   Savas prasības atbalstam prasītājs norāda uz paziņojumā par vakanci paredzēto nosacījumu dalībai konkursā pārkāpumu, kā arī uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Tāpat prasītājs norāda, ka vismaz diviem citiem kandidātiem, kas tika pielaisti pie konkursa eksāmenu kārtošanas, bija tās pašas universitātes tās pašas fakultātes izdots diploms, kas tādējādi ir vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums.


title: Lieta C-441/06: Tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 18. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika (Valsts atbalsts — Atgūšanas pienākums — Pienākums sadarboties)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/20

         Tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 18. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-441/06) (1)

   (Valsts atbalsts - Atgūšanas pienākums - Pienākums sadarboties)
   (2007/C 315/33)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — C. Giolito, pārstāvis)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un S. Ramet, pārstāvji)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Komisijas 2004. gada 2. augusta Lēmuma 2005/709/EK par valsts atbalstu, ko Francijas Republika piešķīra France Télécom (OV L 269, 30. lpp.), neizpilde noteiktajā termiņā — Iepriekš minētā lēmuma 2. un 3. panta, kā arī EKL 10. un 249. panta ceturtās daļas pārkāpums — Pienākums atgūt valsts atbalstu, kas atzīts par pretlikumīgu —Praktiska rakstura sarežģījumu atgūstamā valsts atbalsta aprēķināšanā ietekmes neesamība uz šo pienākumu un prasības, ar ko pārsūdz Komisijas lēmumu, ar kuru atzīst valsts atbalstu par pretlikumīgu, pastāvēšanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Noteiktajā termiņā neizpildot Komisijas 2004. gada 2. augusta Lēmumu 2005/709/EK par valsts atbalstu, ko Francijas Republika piešķīra France Télécom, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī lēmuma 2. un 3. pants un EKL 249. panta ceturtā daļa un EKL 10. pants.

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 310, 16.12.2006.


title: Lieta T-365/08: Prasība, kas celta 2008. gada 28. augustā — Hidalgo /ITSB — Bodegas Hidalgo — La Gitana ( HIDALGO )

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/48

         Prasība, kas celta 2008. gada 28. augustā — Hidalgo/ITSB — Bodegas Hidalgo — La Gitana (“HIDALGO”)
   (Lieta T-365/08)
   (2008/C 272/93)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Emilio Hidalgo, SA, Jerez de la Frontera (Spānija) (pārstāvis — M. Esteve Sanz, abogada)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Bodegas Hidalgo — La Gitana, SA, Sanlucar de Barrameda, Kadisa (Spānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 11. jūnija lēmumu, kas pieņemts lietā R 1329/2007-4 un paziņots prasītājai 2008. gada 18. jūnijā;

               —

               piespriest atbildētājam un, attiecīgā gadījumā, personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus procesā Pirmās instances tiesā un izdevumus, kas radušies procesā Apelāciju padomē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “HIDALGO” (reģistrācijas pieteikums Nr. 4.032.108) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē “alkoholiskie dzērieni (izņemot alu)”

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Bodegas Hidalgo — La Gitana, SA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas vārdiska preču zīme “HIDALGO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē (“vīni kopumā un it īpaši vīni, ko aizsargā DDOO Jerez y Manzanilla”)

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus un noraidīt reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 73. panta un 61. panta 2. punkta pārkāpums un prasītājas tiesību uz aizstāvību pārkāpums, tā kā apstrīdētais lēmums ir pamatots ar dokumentu, par kuru prasītāja nav varējusi paust viedokli.
   Tāpat prasītāja apgalvo, ka nav ievērots:

               —

               Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, ciktāl apstrīdētajā lēmumā ir uzskatīts, ka vīni ir identiski citiem 33. klasē ietilpstošajiem alkoholiskajiem dzērieniem, kas nav vīni;

               —

               Direktīvas 89/104/EK 4. panta 1. punkts un 5. panta 1. punkts attiecībā uz dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu preču zīmju jomā un valsts preču zīmju un Kopienas preču zīmju līdzāspastāvēšanas un vienlīdzības princips.


title: Lieta F-92/10: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 16. jūnija rīkojums — Dricot-Daniele u.c. /Komisija (Civildienests — Ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojuma un pensiju ikgadēja koriģēšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/54

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 16. jūnija rīkojums — Dricot-Daniele u.c./Komisija
   (Lieta F-92/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojuma un pensiju ikgadēja koriģēšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2011/C 252/119
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Luigia Dricot-Daniele (Overijse, Beļģija) un citi (pārstāvis — Me C. Mourato, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Prasība atcelt paziņojumus par prasītāju atalgojumu korekciju par laika posmu no 2009. gada jūlija līdz decembrim un paziņojumus par atalgojumu, kas sagatavoti pēc 2010. gada 1. janvāra ierēdņu un pārējo darbinieku ikgadējās atalgojuma un pensiju korekcijas ietvaros, pamatojoties uz Padomes 2009. gada 23. decembra Regulu (ES, Euratom) Nr. 1296/2009

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību par prasību lietā F-92/10 Dricot-Daniele u.c./Komisija;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 13, 15.01.2011., 40. lpp.


title: Lieta C-661/13: Tiesas 2014. gada 7. maija rīkojums ( Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Astellas Pharma Inc. / Polpharma SA Pharmaceutical Works

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/21

         Tiesas 2014. gada 7. maija rīkojums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Astellas Pharma Inc./Polpharma SA Pharmaceutical Works

   (Lieta C-661/13) (1)

   2014/C 261/40
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 129, 28.4.2014.


title: Lieta C-236/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 28. februāra spriedumu lietā T-162/14 Canadian Solar Emea GmbH u.c./Padome 2017. gada 8. maijā iesniedza Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc.

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/27

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 28. februāra spriedumu lietā T-162/14 Canadian Solar Emea GmbH u.c./Padome 2017. gada 8. maijā iesniedza Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc.

   (Lieta C-236/17 P)
   (2017/C 239/34)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. (pārstāvji – J. Bourgeois, advokāts, S. De Knop, advokāts, M. Meulenbelt, advokāts, A. Willems, advokāts)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-162/14;

               —

               apmierināt pirmajā instancē celto prasību un atcelt apstrīdēto regulu, ciktāl tā attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējiem;

               —

               piespriest pretējai pusei apelācijas tiesvedībā atlīdzināt apelācijas sūdzību iesniedzēju, kā arī segt savus tiesāšanas izdevumus gan pirmajā, gan apelācijas instancē;

               —

               piespriest visām pārējām apelācijas procesā iesaistītajām pusēm segt savus tiesāšanas izdevumus;

         pakārtoti:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-162/14;

               —

               nodot lietu atpakaļ nolēmuma pieņemšanai Vispārējā tiesā;

               —

               atlikt lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem pirmajā un apelācijas instance līdz Vispārējās tiesas galīgām spriedumam;

               —

               piespriest visām pārējām apelācijas procesā iesaistītajām pusēm segt savus tiesāšanas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, lūdzot apelācijas sūdzības iesniedzējām pierādīt interesi pirmā un otrā pamata izvirzīšanai; jebkurā gadījumā Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu faktu juridiskajā raksturojumā, jo apelācijas sūdzības iesniedzējām ir šāda interese.

               2.

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, lūdzot apelācijas sūdzības iesniedzējām pierādīt interesi trešā pamata izvirzīšanai; Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu Regulas 1225/2009 (“Pamatregula”) (1) 2. panta 7. punkta a) apakšpunkta interpretācijā.

               3.

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka Regula 1168/2012 ir piemērojama šajā antidempinga izmeklēšanā (2); Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka Komisijas nepieņemtais lēmums saistībā ar apelācijas sūdzības iesniedzēju lūgumu par uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statusa iegūšanu, neietekmē apstrīdēto regulu.

               4.

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, ļaujot iestādēm noteikt antidempinga maksājumu tādā līmenī, lai novērstu kaitējumu, ko ir izraisījuši citi faktori, kuri nav saistīti ar importu par dempinga cenām; Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepamatoti apgriežot pierādīšanas pienākumu.

      (1)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 2009, L 343, 51.lpp.). Pamatregulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunkts ir ticis aizstāts ar identisku Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 8. jūnija Regulas (ES) 2016/1036 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV 2016, L 176, 21. lpp.), 2. panta 7. punktu a) apakšpunktu.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 12. decembra Regula (ES) Nr. 1168/2012, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1225/2009 (OV 2012, L 344, 1. lpp.).


title: Lieta C-607/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2016. gada 15. septembra spriedumu lietās no T-112/14 līdz T-116/14 un T-119/14 Molinos Río de la Plata u.c./Padome 2016. gada 24. novembrī iesniedza Eiropas Savienības Padome

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/36

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2016. gada 15. septembra spriedumu lietās no T-112/14 līdz T-116/14 un T-119/14 Molinos Río de la Plata u.c./Padome 2016. gada 24. novembrī iesniedza Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-607/16 P)
   (2017/C 030/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – H. Marcos Fraile, pārstāve, N. Tuominen, avocat)

      Pārējie lietas dalībnieki: Molinos Río de la Plata SA, Oleaginosa Moreno Hermanos SACIFI y A, Vicentin SAIC, Aceitera General Deheza SA, Bunge Argentina SA, Cámara Argentina de Biocombustibles (Carbio), Eiropas Komisija, European Biodiesel Board (EBB)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedumu lietās no T-112/14 līdz T-116/14 un T-119/14 Molinos Río de la Plata SA u.c./Eiropas Savienības Padome, kas Padomei tika paziņots 2016. gada 16. septembrī;

               —

               noraidīt pirmajā instancē celtās prasības par apstrīdētās regulas atcelšanu un

               —

               piespriest prasītājām atlīdzināt Padomei gan pirmajā, gan apelācijas instancē attiecīgi radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pakārtoti,

               —

               nodot lietas atpakaļ Vispārējai tiesai izskatīšanai no jauna;

               —

               lēmumu par tiesāšanās izdevumiem, kas radušies gan pirmajā, gan apelācijas instancē, atlikt.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

                  Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot piemērojusi kļūdainu juridisko kritēriju, vērtēdama, vai Padomei bija pierādījumi, kas ļautu nolemt, ka attiecīgo Argentīnas eksportētāju uzskaitē norādītās izejvielu iekšzemes cenas ir pietiekami izkropļotas, lai tās varētu neņemt vērā un izmantotu pamatregulas (1) 2. panta 5. punkta otrajā daļā paredzēto metodi. Šādi rīkodamās, Vispārējā tiesa esot iestādei uzlikusi pārlieku smagu pierādīšanas pienākumu.

               2.

                  Otrkārt, neesot pienācīgi norādīts pamatojums Vispārējās tiesas secinājumam, ka iestāžu sniegtie pierādījumi nav pietiekami, lai pierādītu, ka DEN sistēmas dēļ galveno izejvielu cenas Argentīnā ir ievērojami izkropļotas.

               3.

                  Treškārt, pārsūdzētā sprieduma rezolutīvā daļa, kurā antidempinga maksājumi ir atcelti, ciktāl tie attiecas uz prasītājām, nav samērīga ar vienīgo Vispārējās tiesas izskatīto atcelšanas pamatu un prettiesiskuma atzīšanu apvelta ar nepienācīgām tiesiskām sekām.

               4.

               Padome pierādīšot, ka pārsūdzētajā spriedumā ir vairākas kļūdas tiesību piemērošanā, kas ietekmē tā spēkā esamību. Padome piebilst, ka prasītāju pirmajā pamatā norādītie fakti ir pietiekami pierādīti, lai Tiesa varētu izspriest par šo pamatu un noraidīt prasības.

               5.

               Tāpēc Padome godbijīgi lūdz atcelt pārsūdzēto spriedumu un noraidīt prasītāju pirmajā instancē celtās prasības par apstrīdētās regulas atcelšanu.

      (1)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 2009, L 343, 51. lpp.) (“pamatregula”).


title: Lieta T-422/07: Prasība, kas celta 2007. gada 16. novembrī — DJEBEL /Komisija

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/40

         Prasība, kas celta 2007. gada 16. novembrī — DJEBEL/Komisija
   (Lieta T-422/07)
   (2008/C 64/65)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: DJEBEL, SGPS, SA, Funčala (Portugāle) (pārstāvji — M. Andrade Neves un S. Castro Caldeira)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2007. gada 10. maija lēmumu par valsts atbalstu C 4/2006 (ex N 180/2005) — Portugāle — Atbalsts Djebel, kas publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī2007. gada 24. augustā [paziņots ar numuru C(2007) 1959] (OV L 219, 30. lpp.);

               —

               atzīt, ka

                           —

                           lūgtais atbalsts bija un joprojām ir nepieciešams, lai īstenotu investīciju projektu RASH kapitāla ieguvei un vēlākai viesnīcas Rio Atlàntico iegādei;

                           —

                           atbalsts tika lūgts pirms investīciju veikšanas;

                           —

                              Djebel projekts faktiski ir pirmais Pestana grupas starptautiskais pasākums;

                           —

                           minētā projekta īstenošana nemainīja ne Kopienas teritorijā, ne ārpus tās darbojošos Eiropas uzņēmumu konkurences nosacījumus;

                           —

                           minētā projekta īstenošana Pestana grupai neradīja nekādas priekšrocības, kas tai ļautu traucēt tirdzniecību starp dalībvalstīm;

                           —

                              Djebel lūgtajam atbalstam ir tādas pašas īpašības kā tam, ko lūdza Vila Galé un ko Komisija apstiprināja 2003. gada 15. oktobra lēmumā;

               —

               atzīt, ka atbalsta piešķiršana Djebel ar atbilstošajiem nosacījumiem un norādītajiem pamatiem nav nesaderīga ar nevienu no EK līguma tiesību normām vai ar tiesisko regulējumu, kas pieņemts to izpildei vai papildināšanai;

               —

               uzdot pārskatīt Komisijas 2007. gada 10. maija lēmumu par Djebel lūgto atbalstu tā, lai minētajā lēmumā tiktu atļauts piešķirt minēto atbalstu saskaņā ar Djebel un Portugāles iestāžu ierosinātajiem nosacījumiem.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājas lūgtais valsts atbalsts nav nesaderīgs ar piemērojamām EK līguma tiesību normām.

      Djebel izpildīja likumā noteiktās prasības, lai tās lūgumu varētu iekļaut uzņēmumu modernizēšanas veicināšanas sistēmā (Sistema de Incentivos à Modernização Empresarial — SIME), un Komisijai ir pienākums ievērot lūgumu pieņemamības prasības, kas ir noteiktas šajā gadījumā piemērojamajā Portugāles Republikas likumā.
   Piemērojamajos Portugāles tiesību aktos ir noteikts, ka līdz 2001. gada 31. janvārim iesniegtajos lūgumos kā subsidējamas izmaksas var iekļaut investīciju izmaksas, kas veiktas pēc 1999. gada 1. jūlija.
   Attiecīgā valsts atbalsta mērķis bija veicināt un atbalstīt Pestana grupas starptautiskos pasākumus, un tas tika lūgts pirms investīciju uzsākšanas.
   Prasītājai nedrīkst kaitēt tas, ka atbildīgās iestādes projektu neizskatīja laicīgi.
   Prasītājas lūgto atbalstu nevar analizēt, ņemot vērā šodienas ekonomiskos un finansiālos apstākļus.
   Bez šī atbalsta prasītāja nebūtu veikusi atbilstošos ieguldījumus attiecīgajā projektā.
   Prasītājas īstenotā iegāde šī investīciju projekta ietvaros ir pirmais Pestana grupas starptautiskais pasākums.
   1999. gadā Pestana grupai nebija finansiālu līdzekļu, lai vienpersoniski veiktu investīcijas Brazīlijā.
   Minētā ieguldījuma veikšana nekādā ziņā būtiski neietekmēja tirdzniecības apstākļus Eiropas Savienībā.
   Nepastāv nekāda saistība starp prasītājas Brazīlijā veikto iegādi un Pestana grupas izplešanos Portugālē.
   Prasītājas iesniegtais investīciju projekts un piešķirtais atbalsts ir saderīgi ar EK līguma tiesību normām, it īpaši EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu.
   Prasītājai piešķirtais atbalsts veicināja saimnieciskās darbības attīstību, tāpēc tam var piemērot EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzēto izņēmumu.
   Nav pārkāpta neviena EK līguma vai sekundāro tiesību norma un nav kavēta konkurence kopējā tirgū.
   Atsaucoties uz vienlīdzīgas attieksmes principu, prasītāja apgalvo, ka, ņemot vērā, ka attiecīgajam investīciju projektam ir tieši tādas pašas pazīmes kā Vila Galé projektam, par kuru Komisija lēmumu pieņēma 2003. gada 15. oktobrī, Komisijas lēmumam par valsts atbalstu C 4/2006 bija jābūt tādam pašam kā minētajā lietā.


title: Tiesas spriedums ( 2011. gada 28. jūnijs ) lietā E-18/10 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti (Tāda Tiesas sprieduma nepildīšana, ar kuru konstatēta saistību neizpilde – UTN 33. pants – Tiesas sprieduma izpildei nepieciešamie pasākumi)

text:
               17.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/19

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2011. gada 28. jūnijs)
   lietā E-18/10
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti
   (Tāda Tiesas sprieduma nepildīšana, ar kuru konstatēta saistību neizpilde – UTN 33. pants – Tiesas sprieduma izpildei nepieciešamie pasākumi)
   2011/C 336/13
   Lietā E-18/10 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti – PIETEIKUMS paziņojumam par to, ka, neveicot EBTA Tiesas sprieduma izpildei nepieciešamos pasākumus lietā E-2/07 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti, Norvēģijas Karaliste nav izpildījusi savas saistības atbilstoši Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 33. pantam – Tiesa šādā sastāvā: tiesas priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesneši Thorgeir Örlygsson un Per Christiansen (tiesnesis-referents) 2011. gada 28. jūnijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Ar šo Tiesa:

               1)

               pasludina, ka, neveicot nepieciešamos pasākumus, lai izpildītu EBTA Tiesas spriedumu lietā E-2/07 EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti, Norvēģijas Karaliste nav izpildījusi savas saistības atbilstoši Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 33. pantam;

               2)

               piespriež Norvēģijas Karalistei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-459/05: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 7. marta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/27

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 7. marta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-459/05) (1)

   (2007/C 96/48)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 48, 25.2.2006.


title: Lieta F-139/06: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 8. jūlija spriedums — Kurrer /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Iecelšana amatā — Pagaidu darbinieki, kas iecelti par ierēdņiem — Kandidāti, kas iekļauti rezerves sarakstā pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā — Pārejas noteikumi par klasificēšanu pakāpē, ieceļot amatā — Klasificēšana pakāpē, piemērojot jaunus mazāk labvēlīgus noteikumus — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 4. punkts un 12. panta 3. punkts)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/56

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 8. jūlija spriedums — Kurrer/Komisija
   (Lieta F-139/06) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Iecelšana amatā - Pagaidu darbinieki, kas iecelti par ierēdņiem - Kandidāti, kas iekļauti rezerves sarakstā pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā - Pārejas noteikumi par klasificēšanu pakāpē, ieceļot amatā - Klasificēšana pakāpē, piemērojot jaunus mazāk labvēlīgus noteikumus - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 4. punkts un 12. panta 3. punkts)
   2010/C 234/101
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Christian Kurrer (Watermael-Boitsfort, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Krämer)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — B. Driessen un M. Simm)

      Priekšmets

   Lūgums atcelt Komisijas lēmumu, kas stājās spēkā 2006. gada 1. aprīlī, ar kuru prasītājs, A7 (vēlāk A*8) pakāpes pagaidu darbinieks un atklātā konkursa COM/A/3/02 veiksmīgais kandidāts, tika iecelts par ierēdni, piešķirot viņam A*6 pakāpi, 2. līmeni, piemērojot Civildienesta XIII pielikumu, un nesaglabājot punktus, kurus tas uzkrājis kā pagaidu darbinieks

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 20, 27.01.2007., 39. lpp.


title: Lieta T-13/07: Prasība, kas celta 2007. gada 12. janvārī — Cemex UK Cement pret Komisiju

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/37

         Prasība, kas celta 2007. gada 12. janvārī — Cemex UK Cement pret Komisiju
   (Lieta T-13/07)
   (2007/C 56/70)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Cemex UK Cement Ltd, Thorpe (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — D. Wyatt QC, S. Taylor, Solicitor, S. Tromans un C. Thomann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 29. novembra Lēmumu par valsts sadales plānu siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai, ko saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK (1) ir paziņojusi Apvienotā Karaliste, jo:

                           —

                           pēdējā lēmumā nav iebilsts pret (nav arī apstiprināta) kvotu piešķiršanu prasītājam saistībā ar tā Rugby rūpnīcu, kas bija nesamērīgi un prettiesiski 343 838 tonnu apmērā;

                           —

                           pēdējā lēmumā nav iebilsts pret (nav arī apstiprināta) kvotu piešķiršanu cementa ražotājiem, kas konkurē ar prasītāju, kas bija nesamērīgi un prettiesiski 343 838 tonnu apmērā, ņemot vērā prasītājam piešķirtās pakārtotās kvotas;

                           —

                           pēdējā lēmumā nav iebilsts pret (nav arī apstiprināta) kvotu piešķiršanas metodi, kas ir izklāstīta AK valsts sadales plāna 3. panta 7. un 8. punktā, ka arī AK valsts sadales plāna C pielikuma 28. un 30. punktā, tiktāl, ciktāl ar šo metodi attieksme pret cementa ražotājiem kā pret ražošanu uzsākošiem uzņēmumiem tajā gadā, kurā uzsāk rūpnīcas ekspluatāciju, un šis gads tiek uzskatīts par šādas rūpnīcas pirmo ražošanas gadu, kā arī emisijas gāzu kvotas tiek aprēķinātas, pamatojoties uz vidējo gāzu emisijas rādītāju par laika posmu 2000.–2003. gads, neieskaitot zemākā gada emisiju un neņemot vērā faktisko minētās rūpnīcas ekspluatācijas laika posmu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība atcelt tiesību aktu ir celta atbilstoši EKL 230. pantam, attiecīgajā daļā, par Komisijas 2006. gada 29. novembra Lēmuma par valsts sadales plānu siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai atcelšanu, ko Apvienotā Karaliste ir paziņojusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK.
   Prasītāja izvirzītās prasības atcelt tiesību aktu galvenie pamati ir tie, ka Komisija, iespējams, nav iebildusi pret (nav arī apstiprinājusi) kvotu pakārtoto piešķiršanu prasītāja Rugby rūpnīcai, kas, pēc prasītāja domām,:

               —

               dikriminē šo rūpnīcu, pietiekami neņemot vērā šīs rūpnīcas ekspluatācijas laika posmu, un piešķirot kvotas rūpnīcai par tādu emisijas laika posmu, par kuru Apvienotās Karalistes iestādes zināja, ka rūpnīca tajā nebija pārstāvēta;

               —

               ierobežo prasītāja mātes uzņēmuma Cemex Espana tiesības veikt uzņēmējdarbību, jo šāds lēmums, iespējams, ierobežo un padara par nepievilcīgu šīs pamata brīvības izmantošanu un to nevar pamatot ar imperatīvām vispārējo interešu prasībām; un

               —

               turklāt no lēmuma izrietošo pārmērīgo kvotu piešķiršanu prasītāja konkurentiem var uzskatīt par valsts atbalstu, kas ir pretējs EKL 87. un 88. pantam.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 25.10.2003, 32. lpp.).


title: Lieta T-435/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 26. novembra spriedums — New Look /ITSB ( NEW LOOK ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes NEW LOOK reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Izmantošanas rezultātā iegūtas atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 3. punkts)

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/28

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 26. novembra spriedums — New Look/ITSB (“NEW LOOK”)
   (Lieta T-435/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “NEW LOOK’ reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Izmantošanas rezultātā iegūtas atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 3. punkts)
   (2009/C 19/54)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: New Look Ltd, Weymouth (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Malynicz, barrister, M. Blair un K. Gilbert, solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 3. septembra lēmumu lietā R 670/2007-2 attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “NEW LOOK” reģistrāciju par Kopienas preču zīmi.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               New Look Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 9.2.2008.


title: Lieta C-72/15: Tiesas (virspalāta) 2017. gada 28. marta spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Queen, pēc lūguma, ko iesniegušas: PJSC Rosneft Oil Company, agrāk OJSC Rosneft Oil Company/Her Majesty's Treasury, Secretary of State for Business, Innovation and Skills, The Financial Conduct Authority Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējā ārpolitika un drošības politika (KĀDP) — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā — Lēmuma 2014/512/KĀDP un Regulas (ES) Nr. 833/2014 normas — Spēkā esamība — Tiesas kompetence — ES un Krievijas partnerības nolīgums — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesiskās noteiktības un piemērojamo tiesību aktu precizitātes principi — Piekļuve kapitāla tirgum — Finansiāla palīdzība — Globālie depozitārie sertifikāti (Global Depositary Receipts) — Naftas nozare — Lūgums interpretēt jēdzienus “slāneklis” un “ūdeņi, kas dziļāki par 150 metriem” — Nepieņemamība

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/2

         Tiesas (virspalāta) 2017. gada 28. marta spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Queen, pēc lūguma, ko iesniegušas: PJSC Rosneft Oil Company, agrāk OJSC Rosneft Oil Company/Her Majesty's Treasury, Secretary of State for Business, Innovation and Skills, The Financial Conduct Authority

   (Lieta C-72/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā ārpolitika un drošības politika (KĀDP) - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā - Lēmuma 2014/512/KĀDP un Regulas (ES) Nr. 833/2014 normas - Spēkā esamība - Tiesas kompetence - ES un Krievijas partnerības nolīgums - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesiskās noteiktības un piemērojamo tiesību aktu precizitātes principi - Piekļuve kapitāla tirgum - Finansiāla palīdzība - Globālie depozitārie sertifikāti (Global Depositary Receipts) - Naftas nozare - Lūgums interpretēt jēdzienus “slāneklis” un “ūdeņi, kas dziļāki par 150 metriem” - Nepieņemamība)
   (2017/C 161/02)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: The Queen, pēc lūguma, ko iesniegušas: PJSC Rosneft Oil Company, agrāk – OJSC Rosneft Oil Company

      Atbildētājas: Her Majesty's Treasury, Secretary of State for Business, Innovation and Skills, The Financial Conduct Authority

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LES 19., 24. un 40. pants, LESD 275. pants, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka Eiropas Savienības Tiesas kompetencē ir prejudiciāla nolēmuma tiesvedībā atbilstoši LESD 267. pantam lemt par tāda akta spēkā esamību, kurš pieņemts, pamatojoties uz normām par kopējo ārpolitiku un drošības politiku (KĀDP) – kāds ir Padomes 2014. gada 31. jūlija Lēmums 2014/512/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kuras destabilizē situāciju Ukrainā, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 2014. gada 4. decembra Lēmumu 2014/872/KĀDP, – ja lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu attiecas vai nu uz pārbaudi par to, vai ar šo lēmumu ir ievērots LES 40. pants, vai arī uz ierobežojošo pasākumu attiecībā uz fiziskām vai juridiskām personām tiesiskuma pārbaudi;

               2)

               izskatot otro jautājumu, nav atklāts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Lēmuma 2014/512 – ar grozījumiem, kuri izdarīti ar Lēmumu 2014/872, – 1. panta 2. punkta b)–d) apakšpunkta un 3. punkta, 7. panta un III pielikuma vai Padomes 2014. gada 31. jūlija Regulas (ES) Nr. 833/2014 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā – ar grozījumiem, kuri izdarīti ar Padomes 2014. gada 4. decembra Regulu (ES) Nr. 1290/2014, – 3. un 3.a panta, 4. panta 3. un 4. punkta, 5. panta 2. punkta b)-d) apakšpunkta un 3. punkta, 11. panta, kā arī II un VI pielikuma spēkā esamību.
               Tiesiskās noteiktības un piemērojamo tiesību aktu precizitātes (nulla poena sine lege certa) principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz dalībvalstij noteikt kriminālsodus, kuri ir jāpiemēro Regulas Nr. 833/2014 – ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 1290/2014, – normu pārkāpuma gadījumā saskaņā ar tās 8. panta 1. punktu, pirms Eiropas Savienības Tiesa ir precizējusi minēto normu tvērumu un tātad ar tiem saistīto kriminālsodu apmēru;

               3)

               frāze “finansiāla palīdzība”, kas ietverta Regulas Nr. 833/2014 – ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 1290/2014, – 4. panta 3. punkta b) apakšpunktā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā pati par sevi neiekļauj maksājuma apstrādi, ko veic banka vai cita finanšu iestāde.
               Regulas Nr. 833/2014 – ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 1290/2014, – 5. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā kopš 2014. gada 12. septembra ir aizliegts emitēt globālos depozitāros sertifikātus (Global Depositary Receipts) atbilstoši noguldījuma līgumam, kurš noslēgts ar kādu no vienībām, kuras uzskaitītas Regulas Nr. 833/2014 – ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 1290/2014, – VI pielikumā, tostarp, ja šie sertifikāti attiecas uz akcijām, ko kāda no šīm vienībām emitējusi pirms minētās dienas.

      (1)  OV C 155, 11.5.2015.


title: Lieta T-742/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 8. oktobra spriedumu apvienotajās lietās F-106/13 un F-25/14 DD/FRA 2015. gada 16. decembrī iesniedza DD

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/26

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 8. oktobra spriedumu apvienotajās lietās F-106/13 un F-25/14 DD/FRA2015. gada 16. decembrī iesniedza DD

   (Lieta T-742/15 P)
   (2016/C 111/32)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: DD (Vīne, Austrija) (pārstāvji – L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               daļēji atcelt 2015. gada 8. oktobra spriedumu apvienotajās lietās F-106/13 un F-25/14;

               —

               līdz ar to:

                           —

                           atcelt abus FRA lēmumus (apstrīdēto rājienu un līguma izbeigšanu) ne tikai procesuālu pārkāpumu dēļ, bet arī balstoties uz citiem pamatiem, kas izvirzīti prasības pieteikumā pirmajā instancē;

                           —

                           piešķirt apelācijas sūdzības iesniedzējam atbilstošu kompensāciju par morālo kaitējumu, kas ir nodarīts ar smago prettiesiskumu un pārkāpumu, kādi ir pieļauti administratīvajā izmeklēšanā un ar lēmumu izteikt rājienu. Šis morālais kaitējumus ir novērtēts ex aequo et bono EUR 15 000 apmērā;

                           —

                           piešķirt apelācijas sūdzības iesniedzējam atbilstošu kompensāciju par morālo kaitējumu, kas ir nodarīts prettiesisko procedūru un lēmumu izbeigt līgumu. Morālais kaitējumus ir novērtēts ex aequo et bono EUR 50 000 apmērā;

               —

               piespriest FRA atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo apelācijas sūdzību.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza divus galvenos pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā, izskatīdama tikai sūdzību par procesuālo pārkāpumu par uzklausīšanas neesamību, kura dēļ tika atcelts gan lēmums izteikt rājienu, gan lēmums par līguma izbeigšanu, un atteikdamās izskatīt visus pārējos ar prasības pieteikumu pirmajā instance izvirzītos pamatus. Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Civildienesta tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un tā nav veikusi pilnīgu faktu pārbaudi, tā ir pārkāpusi Pamattiesību hartas 47. pantu, nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu un pārkāpusi labas pārvaldības un tiesiskās paļāvības principus un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā, noraidīdama apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumus par nemateriālā kaitējuma atlīdzināšanu gan attiecībā uz lēmumu izteikt rājienu, gan attiecībā uz lēmumu par līguma izbeigšanu.

                           —

                           Civildienesta tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā saistībā ar prasījuma noraidīšanu par nemateriālā kaitējuma atlīdzināšanu, kas radies administratīvās izmeklēšanas dēļ, tā ir sagrozījusi pierādījumus, nav pietiekami pārbaudījusi faktus, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, pierādījuma jēdziena pārkāpumu attiecībā uz kaitējuma pastāvēšanu, kā nosacījumu ārpuslīgumiskās atbildības pastāvēšanai, tā ir kļūdaini piemērojusi tiesību uz aizstāvību principu un ES Civildienesta noteikumu 86. panta 2. punktu, tā nav ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu, ir pārkāpusi tiesiskās paļāvības principu un Direktīvas 2000/43/EK 15. pantu (1).

                           —

                           Civildienesta tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā saistībā ar prasījuma noraidīšanu par nemateriālā kaitējuma atlīdzināšanu, kas ir nodarīts ar lēmumu izteikt rājienu, tā ir sagrozījusi pierādījumus, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nav veikusi pilnīgu faktu pārbaudi, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā kaitējuma novērtējumā, nav ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu un ir pārkāpusi Direktīvas 2000/43/EK 15. pantu.

                           —

                           Civildienesta tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā saistībā ar prasījuma noraidīšanu par nemateriālā kaitējuma atlīdzināšanu, kas ir nodarīts ar lēmumu izbeigt līgumu, tā ir sagrozījusi pierādījumus, nav veikusi pilnīgu faktu pārbaudi, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā kaitējuma novērtējumā, nav ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu un ir pārkāpusi Direktīvas 2000/43/EK 15. pantu.

      (1)  Padomes 2000. gada 29. jūnija Direktīva 2000/43/EK, ar ko ievieš vienādas attieksmes principu pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības (OV L 180, 22. lpp.).


title: Lieta T-346/12: Prasība, kas celta 2012. gada 1. augustā — Ungārija/Komisija

text:
               13.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/11

         Prasība, kas celta 2012. gada 1. augustā — Ungārija/Komisija
   (Lieta T-346/12)
   2012/C 311/13
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ungārijas Republika (pārstāvji — Miklós Zoltán Fehér un Katalin Szíjjártó)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 25. maija Izpildes lēmumu C(2012) 3324, galīgā redakcija, par valsts finansiālo atbalstu, kas piešķirts ražotāju organizācijām;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītāja apgalvo, ka Komisija, noteikdama summu, kas Ungārijai daļēji jākompensē par ražotāju organizācijām, kuras darbojas augļu un dārzeņu nozarē, 2009. gadā piešķirto valsts finansiālo atbalstu, pretrunā attiecīgajām Savienības tiesību normām esot pārkāpusi savas pilnvaras.
   Prasītāja apgalvo, ka Savienības tiesībās neesot paredzēta iespēja, ka lēmumā par Kopienas daļēji kompensējamo valsts finansiālo atbalstu, kas saskaņā ar Regulas Nr. 1234/2007 (1) 103. e pantu sniegts ražotāju organizācijām, kuras darbojas augļu un dārzeņu nozarē, Komisija piekristu kompensēt tikai tās summas, kuras kā aplēstas, paredzamas jeb provizoriskas Ungārija ir norādījusi pieteikumā atļaujai sniegt valsts atbalstu.
   Prasītāja uzskata, ka saskaņā ar Regulas Nr. 1234/2007 103. e pantu Komisijas atļauja valsts atbalstam attiecoties uz atbalsta piešķiršanu, nevis augstākā apmēra, kādā šis atbalsts ir sniedzams, noteikšanu. Šis apmērs esot nepārprotami paredzēts Regulā Nr. 1234/2007, kurā ir noteikts, ka valsts atbalsts nedrīkst pārsniegt 80 % no biedru vai pašu ražotāju organizāciju darbības fondos veiktajiem finansiālajiem ieguldījumiem. Tiesību normās par Kopienas daļēji veicamo valsts atbalsta kompensēšanu neesot pieļauts, ka Komisija, atļaudama šo daļējo kompensēšanu, kā augstāko apmēru noteiktu summu, ko pieteikumā atļaujas saņemšanai dalībvalsts Komisijai paziņojusi vai nu kā atbalsta kopsummu, vai kā noteiktām ražotāju organizācijām paredzētā atbalsta summu, vēl jo vairāk tāpēc, ka minētajā paziņojumā Ungārijas Republika attiecīgās summas ir norādījusi tikai un vienīgi kā plānotas jeb provizoriskas.
   Prasītāja vienlīdz apgalvo, ka Komisija esot tiesīga pārliecināties, ka faktiski izmaksātais atbalsts nav pārsniedzis iepriekš minēto 80 % augstāko apmēru un lūgtā kompensācija nepārsniedz 60 % no piešķirtā atbalsta, nevis noteikt, ka augstākais kompensācijas apmērs nedrīkst pārsniegt summas, kas norādītas pieteikumā atļaujas saņemšanai vai ar šo pieteikumu saistītajā paziņojumā, it īpaši ja šajā pieteikumā vai paziņojumā ir īpaši norādīts, ka sniegtā informācija ir aplēstais, plānotais jeb provizoriskais. Gadījumā, ja kādu iemeslu dēļ gada gaitā kādai ražotāju organizācijai sniegtā valsts atbalsta summa mainās, Kopienas daļējā kompensācija esot piešķirama par faktiski samaksāto summu, ja vien ir izpildītas Savienības tiesībās šajā ziņā noteiktās prasības.

      (1)  Padomes 2007. gada 22. oktobra Regula (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (OV L 299, 7. lpp.).


title: Lieta C-156/07: Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 10. jūlija rīkojums ( Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Salvatore Aiello u.c./ Comune di Milano , Sindaco di Milano , Comitato tecnico-scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano , Provincia di Milano , Regione Lombardia , Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti , Ministero dell'Interno , Presidenza del Consiglio dei Ministri , Euromilano SpA , Metropolitana milanese SpA (Prejudiciāls nolēmums — Direktīva 85/337/EEK — Dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Ceļa būve Milānā)

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/11

         Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 10. jūlija rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Salvatore Aiello u.c./Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico-scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Euromilano SpA, Metropolitana milanese SpA

   (Lieta C-156/07) (1)

   (Prejudiciāls nolēmums - Direktīva 85/337/EEK - Dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Ceļa būve Milānā)
   (2008/C 285/17)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Consiglio di Stato
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Salvatore Aiello u.c.

      Atbildētāji: Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico — scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Piedaloties: Euromilano SpA, Metropolitana milanese SpA

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Consiglio di Stato — Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.) 2. panta un 4. panta, kā arī III pielikuma interpretācija — Atlases kritēriji, kas jāņem vērā izvērtējot projektu — Ceļa būve (“ziemeļstarpkvartālu ceļš”) Milānā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Vai Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337 par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kā tā grozīta ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK, 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka netiek pieprasīts uz jebkuru projektu, kuram var būt ietekme uz vidi, attiecināt šajā direktīvā paredzēto procedūru par ietekmes uz vidi novērtējumu; bet ietekmes uz vidi novērtējums ir attiecināms tikai uz tiem projektiem, kas ir minēti Direktīvas I un II pielikumā saskaņā ar nosacījumiem, kas paredzēti attiecīgās direktīvas 4. pantā, un piemērojot attiecīgās direktīvas 1. panta 4. un 5. punktu, kā arī 2. panta 3. punktu?

               2)

               Vai dalībvalstīm — pamatojoties uz katra atsevišķa gadījuma pārbaudi vai arī robežvērtībām vai kritērijiem, ko tās paredz — ir pienākums ņemt vērā Direktīvas 85/337, kā tā ir grozīta ar Direktīvu 97/77, III pielikumā izklāstītos atlases kritērijus, lai noteiktu, vai šīs direktīvas II pielikumā minētie projekti ir jāpakļauj ietekmes uz vidi novērtējumam?

               3)

               Vai, dalībvalstij, kas nolemj, pamatojoties uz katra atsevišķa gadījuma pārbaudi, noteikt, attiecībā uz kuriem no Direktīvas 85/337, kā tā ir grozīta ar Direktīvu 97/77, II pielikumā minētajiem projektiem ir jāpiemēro ietekmes uz vidi novērtējums, ir jānodrošina — vai nu pamatojoties uz valsts tiesību noteikumiem, kuri atsaucas uz direktīvas III pielikumu, vai transponējot valsts tiesiskajā regulējumā III pielikumā minētos kritērijus –, ka tiktāl, ciktāl vienu vai otru no šiem kritērijiem var attiecināt uz attiecīgo projektu, visi šie kritēriji tiek efektīvi ņemti vērā un nevienu no šiem kritērijiem nevar tiešā vai netiešā veidā nepiemērot?

      (1)  OV C 140, 23.6.2007.


title: Lieta T-301/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 11. janvāra rīkojums — Ben Ali /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas veikti saistībā ar situāciju Tunisijā — Prasība atcelt tiesību aktu — Termiņš prasības celšanai — Nokavējums — Nepārvaramas varas neesamība — Atvainojamas maldības neesamība — Prasība grozīt apstrīdēto aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               25.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 58/10

         Vispārējās tiesas 2012. gada 11. janvāra rīkojums — Ben Ali/Padome
   (Lieta T-301/11) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas veikti saistībā ar situāciju Tunisijā - Prasība atcelt tiesību aktu - Termiņš prasības celšanai - Nokavējums - Nepārvaramas varas neesamība - Atvainojamas maldības neesamība - Prasība grozīt apstrīdēto aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Acīmredzama nepieņemamība)
   2012/C 58/18
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Tunisa, Tunisija) (pārstāvis — A. de Saint Remy, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji A. Vitro un R. Liudvinaviciute-Cordeiro, vēlāk R. Liudvinaviciute-Cordeiro un M. Bishop)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Padomes 2011. gada 4. februāra Regulu (ES) Nr. 101/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Tunisijā (OV L 31, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju un, otrkārt, prasība likt Padomei pieņemt noteiktas atkāpes līdzekļu iesaldēšanai, kas noteikta šajā regulā, kā arī prasība atlīdzināt zaudējumus, kas esot radušies prasītājam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisijas pieteikumu par iestāšanos lietā atstāt bez izskatīšanas.

      (1)  OV C 226, 30.07.2011.


title: Lieta C-488/13: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 9. septembra rīkojums (Okrazhen sad – Tagrovishte (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Parva Investitsionna Banka” AD, “UniKredit Bulbank” AD, “Siyk Faundeyshan” LLS/“Ear Proparti Developmant – v nesastoyatelnost” AD, Sindik na “Ear Proparti Developmant – v nesastoyatelnost” AD Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EK) Nr. 1896/2006 — “Neapstrīdētu finanšu prasījumu” jēdziens — Maksātnespējas process — Ārpustiesas izpildu raksts par apstrīdētu prasījumu — Pieteikums par piedziņu pret maksātnespējas mantu saskaņā ar šādu izpildu rakstu — Situācija, kurai nav piemērojama Regula Nr. 1896/2006 — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/5

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 9. septembra rīkojums (Okrazhen sad – Tagrovishte (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Parva Investitsionna Banka” AD, “UniKredit Bulbank” AD, “Siyk Faundeyshan” LLS/“Ear Proparti Developmant – v nesastoyatelnost” AD, Sindik na “Ear Proparti Developmant – v nesastoyatelnost” AD

   (Lieta C-488/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 1896/2006 - “Neapstrīdētu finanšu prasījumu” jēdziens - Maksātnespējas process - Ārpustiesas izpildu raksts par apstrīdētu prasījumu - Pieteikums par piedziņu pret maksātnespējas mantu saskaņā ar šādu izpildu rakstu - Situācija, kurai nav piemērojama Regula Nr. 1896/2006 - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   (2014/C 431/09)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

   Okrazhen sad – Tagrovishte

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: “Parva Investitsionna Banka” AD, “UniKredit Bulbank” AD, “Siyk Faundeyshan” LLS

      Atbildētājas: “Ear Proparti Developmant – v nesastoyatelnost” AD, Sindik na “Ear Proparti Developmant – v nesastoyatelnost” AD

      Piedaloties: Natsionalna agentsia za prihodite, “Aset Menidzhmant” EAD, “Ol Siyz Balgaria” OOD, “Si Dzhi Ef – aktsionerna obshtnost” AD, “Silvar Biych” EAD, “Rudersdal” EOOD, “Kota Enerdzhi” EAD, Chavdar Angelov Angelov

      Rezolutīvā daļa:

   Atbildes sniegšana uz Okrazhen sad – Targovishte (Bulgārija) uzdotajiem jautājumiem acīmredzami nav Eiropas Savienības Tiesas kompetencē.

      (1)  OV C 344, 23.11.2013.


title: Lieta C-176/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) — Danilo Spina/Ministero dell'Interno

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/34

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) — Danilo Spina/Ministero dell'Interno

      (Lieta C-176/10)
      (2010/C 161/50)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītājs: Danilo Spina

         Atbildētājs: Ministero dell'Interno

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai valsts tiesiskais regulējums (kas tika ieviests ar Bersani2006. gada 4. jūlija dekrētu, ko pārveidoja par 2006. gada 4. augusta Likumu Nr. 223) ir saderīgs ar EKL 43. un 49. pantu, proti, tāds “valsts tiesiskais regulējums […], ar kuru:

                  a)

                  vispārēji cenšas aizsargāt tos koncesionārus, kuriem koncesijas tika piešķirtas iepriekš, pamatojoties uz tādu procedūru, ar kuru atsevišķi saimnieciskās darbības veicēji tika prettiesiski izslēgti no šīs procedūras;

                  b)

                  faktiski tiek aizsargāti jau iegūto tiesību turētāji (piemēram, aizliegums jauniem koncesionāriem novietot savus kioskus noteiktā attālumā no jau esošajiem kioskiem);

                  c)

                  ir paredzēts, ka koncesijas tiek zaudētas, ja koncesionārs tiešā vai netiešā veidā ir rīkojis pārobežu azartspēles, kas ir pielīdzināmas tām, kuras ir paredzētas koncesijā”?


title: lieta T-365/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju, ko Dominique Cantoni iesniedza 2004. gada 10. septembrī

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/24

         Prasība pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju, ko Dominique Cantoni iesniedza 2004. gada 10. septembrī
   (lieta T-365/04)
   (2004/C 284/47)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 10. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Dominique Cantoni, Marseļa (Francija), kuru pārstāv Jean-François Péricaud, avocat.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               prioritāri, piespriest Eiropas Savienības Padomei un Eiropas Kopienu Komisijai kā zaudējumu atlīdzību solidāri samaksāt Cantoni kungam summu 916.000 eiro apmērā, pakārtoti - summu 862.010 eiro apmērā, kas jebkurā gadījumā tiek palielināta, ņemot vērā likumiskos procentus, kas tiek skaitīti no šīs prasības iesniegšanas dienas;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei un Eiropas Kopienu Komisijai solidāri atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tie, kas izvirzīti lietā T-440/03 Arizmendi u.c. pret Padomi un Komisiju (1).

      (1)  OV C 59, 6.3.2004., 31. lpp.


title: Lieta T-359/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 18. septembra spriedums – Federación Nacional de Cafeteros de Colombia/ITSB – Accelerate (“COLOMBIANO COFFEE HOUSE”) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme “COLOMBIANO COFFEE HOUSE” — Agrāka aizsargājama ģeogrāfiskās izcelsmes norāde “Café de Colombia” — Regulas (EK) Nr. 510/2006 13. un 14. pants — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/24

         Vispārējās tiesas 2015. gada 18. septembra spriedums – Federación Nacional de Cafeteros de Colombia/ITSB – Accelerate (“COLOMBIANO COFFEE HOUSE”)
   (Lieta T-359/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “COLOMBIANO COFFEE HOUSE” - Agrāka aizsargājama ģeogrāfiskās izcelsmes norāde “Café de Colombia” - Regulas (EK) Nr. 510/2006 13. un 14. pants - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts)
   (2015/C 371/27)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Federación Nacional de Cafeteros de Colombia (Bogota, Kolumbija) (pārstāvji – A. Pomares Caballero un M. Pomares Caballero, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – O. Mondéjar Ortuño)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Accelerate s.a.l. (Beirūta, Libāna)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas piektās padomes 2014. gada 27. marta lēmumu lietā R 1200/2013–5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Federación Nacional de Cafeteros de Colombia un Accelerate s.a.l.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas piektās padomes 2014. gada 27. marta lēmumu lietā R 1200/2013–5 daļā, kurā ir noraidīts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu;

               2)

               ITSB sedz savus tiesāšanās izdevumus pats, kā arī atlīdzina Federación Nacional de Cafeteros de Colombia tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 253, 4.8.2014.


title: lieta T-146/09: Prasība, kas celta 2009. gada 9. aprīlī — Parker ITR un Parker-Hannifin/Komisija

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/51

         Prasība, kas celta 2009. gada 9. aprīlī — Parker ITR un Parker-Hannifin/Komisija
   (lieta T-146/09)
   2009/C 141/106
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Parker ITR Srl, Veniano (Itālija) un Parker-Hannifin Corp., Mayfield Heights (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — B. Amory, F. Marchini Càmia un F. Amato, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu tiktāl, ciktāl ar to Parker ITR atbildība tiek atzīta no 1986. gada 1. aprīļa līdz 2006. gada 9. jūnijam, un Parker-Hannifin atbildība tiek atzīta no 2002. gada 31. janvāra līdz 2006. gada 9. jūnijam;

               —

               būtiski samazināt prasītājām noteikto naudas sodu;

               —

               piespriest Komisijai segt savus un atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 28. janvāra Lēmumu C (2008) 428, galīgā redakcijā, par EK līguma 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/39.406 — jūras cauruļvadi) tiktāl, ciktāl Komisija konstatē, ka prasītājas ir piedalījušas vienotā un turpinātā pārkāpumā EEZ jūras cauruļvadu nozarē saistībā ar konkursa piedāvājumu sadali, cenu, kvotu un tirdzniecības nosacījumu noteikšanu, ģeogrāfisko tirgu sadali un slepenas informācijas par cenām, tirdzniecības apjomiem un uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumu apmaiņu. Turklāt tās lūdz samazināt prasītājām noteiktā naudas soda apmēru.
   Prasītājas savas prasības pamatojumam izvirza deviņus pamatus.
   Pirmo trīs pamatu kontekstā, kuri attiecas uz atbildības noteikšanu, prasītājas norāda šo.
   Pirmkārt, tās apgalvo, ka, uzskatot Parker ITR par atbildīgu pārkāpumā, kuru pirms 2002. gada 1. janvāra izdarījušas juridiskās personas, kuras joprojām pastāv, veic saimniecisko darbību un pieder citam uzņēmumam, Komisija apstrīdētajā lēmumā nav ievērojusi personīgās atbildības principu, ir ļaunprātīgi izmantojusi savas pilnvaras, lai apietu noilguma tiesību normas, nav ievērojusi nediskriminācijas principu un nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu.
   Otrkārt, prasītājas norāda, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā nav ievērojusi personīgās atbildības principu, uzskatot tās par atbildīgām par Parker ITR darbinieka prettiesisko rīcību, jo i) šis darbinieks iesaistījās aizliegtās vienošanās darbībās savu personīgo interešu labā, ii) lai gūtu prettiesiskos ieņēmumus, tas vadīja Parker ITR komerciālo vienību Oil & Gas Business Unit neatkarīgi no prasītājām; iii) darbinieka prettiesiskā rīcība Parker ITR radīja zaudējumus.
   Treškārt, tās apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā esot pieļauta kļūda, atzīstot Parker-Hannifin atbildību laikposmā no 2002. gada 31. janvāra līdz 2006. gada 9. jūnijam, jo prasītājas plaši noliedz jebkādu pieņēmumu attiecībā uz faktu, ka Parker-Hannifin esot bijusi izšķiroša ietekme tās 100 % meitas sabiedrības Parker ITR darījumos naftas un gāzes jūras cauruļvadu nozarē un neviens no lēmumā citētajiem argumentiem un dokumentiem šo noliegumu neatspēko un nesniedz pierādījumu par Parker-Hannifin izšķirošo ietekmi uz Parker ITR šajā laikposmā.
   Sešu turpmāko pamatu, kuri attiecas uz naudas soda apmēru, ietvaros prasītājas norāda šo.
   Ceturtkārt, tās apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā ir ietverta acīmredzama kļūda tiktāl, ciktāl tajā ir noteikts, ka pārkāpums attiecībā uz laikposmu no 1986. gada 1. aprīļa līdz 1997. gada 13. maijam un pārkāpums attiecībā uz laikposmu no 1999. gada 11. jūnija līdz 2007. gada 2. maijam ir vienots un turpināts vai arī atkārtots pārkāpums Regulas Nr. 1/2003 (1) 25. panta 2. punkta otrā teikuma izpratnē. Līdz ar to, pēc prasītāju domām, Komisijas pilnvaras noteikt naudas sodu par pārkāpumu laikposmā no 1986. gada 1. aprīļa līdz 1997. gada 13. maijam ir noilgušas.
   Piektkārt, prasītājas apgalvo, ka lēmums ir kļūdains tiktāl, ciktāl tajā ir uzskatīts, ka Parker ITR no 1999. gada 11. jūnija līdz 2001. gada 30. septembrim bija aizliegtās vienošanās vadītājs.
   Sestkārt, tās norāda, ka apstrīdētajā lēmumā nav ievērots personīgās atbildības princips un pienākums norādīt pamatojumu attiecībā uz Parker-Hannifin noteiktā naudas soda palielināšanu sakarā ar apgalvoto Parker ITR vadošo lomu.
   Septītkārt, prasītājas apgalvo, ka lēmumā nav ievērots tiesiskās paļāvības princips, jo, lai aprēķinātu “kopējo pārdošanas apjomu EEZ” Komisijas pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai (2) 18. punkta izpratnē, tika ņemts vērā to produktu pārdošanas apjoms, par kuriem rēķins ir izrakstīts EEZ esošajām sabiedrībām, bet kuri netika piegādāti EEZ.
   Astotkārt, tās apgalvo, ka, pamatojoties uz Parker-Hannifin konsolidēto apgrozījumu, lai aprēķinātu 10 % augstāko pieļaujamo robežu naudas sodam, par kuru ir atzīta Parker ITR individuālā atbildība, apstrīdētajā lēmumā ir veikta kļūdaina Regulas Nr. 1/2003 23. panta interpretācija, nav ievērots personīgās atbildības princips, kā arī pienākums norādīt pamatojumu.
   Devītkārt, tās norāda, ka lēmumā, nesamazinot prasītājā noteikto naudas sodu sakarā ar to sadarbošanos, ir pārkāpts tiesiskās paļāvības princips un pienākums norādīt pamatojumu.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [EK l]īguma 81. un 82. pantā, OV 2003, L 1, 1. lpp.

      (2)  Komisijas Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu, OV 2006, C 210, 2. lpp.


title: Lieta C-180/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 21. aprīlī iesniedza Nacka tingsrätt – Mark- och miljödomstolen (Zviedrija) – Borealis AB u.c./Naturvårdsverket

text:
               22.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 21. aprīlī iesniedza Nacka tingsrätt – Mark- och miljödomstolen (Zviedrija) – Borealis AB u.c./Naturvårdsverket

   (Lieta C-180/15)
   (2015/C 205/30)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Iesniedzējtiesa

   Nacka tingsrätt – Mark- och miljödomstolen

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Borealis AB, Kubikenborg Aluminium AB, Yara AB, SSAB EMEA AB, Lulekraft AB, Värmevärden i Nynäshamn AB, Cementa AB, Höganäs Sweden AB

      Atbildētāja: Naturvårdsverket

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, aprēķinot starpnozaru korekcijas koeficentu ražošanas nozarē, ar tirdzniecības direktīvas (1) 10a. panta 1. un 4. punktu ir saderīgi emisijas, kas rodas dūmgāzu sadegšanas procesā, ražojot elektroenerģiju, pieskaitīt izsoles masai nevis Industritaket [ražošanas nozares maksimālā robeža], lai gan emisijas no dūmgāzēm saskaņā ar tirdzniecības direktīvas 10a. panta 1. punktu tiek ņemtas vērā bezmaksas kvotu sadalē?

               2)

               Vai, aprēķinot starpnozaru korekcijas koeficientu ražošanas nozarei, ar tirdzniecības direktīvas 10a. panta 1. un 4. punktu ir saderīgi tas, ka emisijas, kas rodas siltuma ražošanā koģenerācijas ražotnēs tālākai piegādei ražotnēm, ko aptver emisiju tirdzniecības sistēma (ETS ražotnes), tiek pieskaitītas izsoles masai nevis ražošanas nozares maksimālai robežai, lai gan emisijas no siltuma ražošanas saskaņā ar tirdzniecības direktīvas 10a. panta 4. punktu tiek ņemtas vērā bezmaksas kvotu sadalē?

               3)

               Ja atbilde uz 1. un 2. jautājumu ir noraidoša, vai šādā gadījumā ražošanas nozares daļa (34,78 %) no kopējās emisijas apjoma par atsauces periodu ir pareiza?

               4)

               Vai Komisijas Lēmums Nr. 2013/448/ES (2) ir zaudējis spēku vai ir pretrunā tirdzniecības direktīvas 10a. panta 5. punkta trešajai daļai, jo Komisijas veiktais ražošanas nozares maksimālās robežas aprēķins nozīmē to, ka starpnozaru korekcijas faktors noteikti ir jāpiemēro nevis tikai, “ja nepieciešams”?

               5)

               Vai produkta līmeņatzīme čugunam atbilstoši tirdzniecības direktīvas 10a. panta 2. punktam ir tikusi noteikta, ņemot vērā to, ka, nosakot principus ex ante līmeņatzīmes izstrādei, par sākuma punktu pieņem attiecīgās nozares 10 % efektīvāko iekārtu darbības vidējo rādītāju?

               6)

               Vai bezmaksas kvotu sadales kontekstā siltuma eksportam privātām mājsaimniecībām ar tirdzniecības direktīvas 10a. panta 4. punktu ir saderīgi bezmaksas kvotas nepiešķirt tādam siltumam, kas tiek piegādāts privātām mājsaimniecībām?

               7)

               Vai pieteikumos par bezmaksas kvotu sadali ar Komisijas Lēmuma Nr. 2011/278/ES (3) IV pielikumu ir saderīgi – kā to ir darījusi Naturvårdsverket – nenorādīt visas siltumnīcefekta gāzu emisijas, kas radušās privātajai mājsaimniecībai eksportēta siltuma ražošanā?

               8)

               Vai bezmaksas kvotu sadalē privātai mājsaimniecībai eksportētam siltumam ar tirdzniecības direktīvas 10a. panta l. punktu un 10a. panta 4. punktu un Komisijas Lēmuma Nr. 2011/278/ES 10. panta 3. punktu ir saderīgi nepiešķirt papildus bezmaksas kvotas par fosilo kurināmo, kas pārsniedz piešķīrumu par privātajai mājsaimniecībai eksportēto siltumu?

               9)

               Vai pieteikumos par bezmaksas kvotu sadali ar Komisijas Lēmuma Nr. 2011/278/ES IV pielikumu ir saderīgi atbilstoši Naturvårdsverket praksei pieteikumā skaitļus grozīt tādējādi, ka siltumnīcefekta gāzu emisijas, kas pieskaitāmas pie dūmgāzu sadegšanas, tiek pielīdzinātas tām emisijām, kuras tiek pieskaitītas tām, kas rodas, sadegot dabas gāzei?

               10)

               Vai Komisijas Lēmuma Nr. 2011/278/ES 10. panta 8. punkts ir jāsaprot tādējādi, ka ražotājam bezmaksas kvotas nevar piešķirt saistībā ar siltuma patēriņu siltumlīmeņa atzīmes apakšiekārtā, kas ticis saražots citā kurināmā līmeņatzīmes apakšiekārtā?

               11)

               Ja atbilde uz 10. jautājumu ir apstiprinoša: vai Komisijas Lēmuma Nr. 2011/278/ES 10. panta 8. punkts ir pretrunā tirdzniecības direktīvas 10a. panta 1. punktam?

               12)

               Vai bezmaksas kvotu sadalē saistībā ar siltuma patēriņu ar tirdzniecības direktīvu un 2. un 6. vadlīniju ir saderīgi vērtējumā ņemt vērā siltuma avotu, kas saražo patērēto siltumu?

               13)

               Vai Komisijas Lēmums Nr. 2013/448/ES ir zaudējis spēku un ir pretrunā LESD 290. pantam un tirdzniecības direktīvas 10a. panta 1. punktam un 5. punktam, jo tajā tirdzniecības direktīvas 10a. panta 5. punkta otrās daļas a) un b) apakšpunktā noteiktā aprēķina metode ir grozīta tādējādi, ka no aprēķina bāzes ir izslēgtas emisijas, kuras rodas, sadegot dūmgāzēm un koģenerācijas procesā, lai gan bezmaksas kvotu sadale ir pieļaujama saskaņā ar tirdzniecības direktīvas 10a. panta 1. un 4. punktu un Komisijas Lēmumu Nr. 2011/278/ES?

               14)

               Vai izmērāms siltums kā tvaiki no ETS ražotnes, kas tiek iekļauti kopējā tvaiku tīklā ar vairākiem tvaiku patērētājiem, no kuriem vismaz viens nav ETS ražotne, ir uzskatāms par apakšiekārtu ar līmeņatzīmi Komisijas Lēmuma Nr. 2011/278/ES 3. panta c) punkta izpratnē?

               15)

               Vai, lai atbildētu uz 14. jautājumu, ir nozīme tam,

                           a)

                           vai tvaika tīkls ir lielākā tvaika patērētāja īpašums un saistībā ar šo patērētāju runa ir par ETS ražotni,

                           b)

                           kā daļu no kopējās siltuma piegādes apjoma lielākais tvaika patērētājs izmanto,

                           c)

                           cik daudz tvaika piegādātāju un tvaika patērētāju ir tvaiku tīklā,

                           d)

                           ka droši nevar konstatēt to, kurš ir saražojis izmērāmo siltumu, ko tvaika patērētāji saņem, un

                           e)

                           vai tvaika patēriņa sadali tīklā var mainīt tādējādi, ka daži tvaika patērētāji, kuri nav ETS ražotnes, pievienojas tvaiku tīklam, vai patēriņš pieaug to esošo patērētāju dēļ, kuri nav ETS ražotnes?

               16)

               Ja atbilde uz 14. jautājumu ir atkarīga no atsevišķa gadījuma lietas apstākļiem, kādiem faktiem ir jāpiešķir īpaša nozīme?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.)

      (2)  Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punktu (OV L 240, 27. lpp.).

      (3)  Komisijas 2011. gada 27. aprīļa Lēmums, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (OV L 130, 1. lpp.).


title: Lieta T-215/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 3. aprīļa spriedums – Cop/EUIPO – Conexa (“AMPHIBIAN”) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Grafiska preču zīme “AMPHIBIAN” — Relatīvs atteikuma pamats — Atšķirtspēja — Aprakstoša rakstura neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/36

         Vispārējās tiesas 2017. gada 3. aprīļa spriedums – Cop/EUIPO – Conexa (“AMPHIBIAN”)
   (Lieta T-215/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Grafiska preču zīme “AMPHIBIAN” - Relatīvs atteikuma pamats - Atšķirtspēja - Aprakstoša rakstura neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2017/C 151/46)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cop Vertriebs-GmbH (Aresing, Vācija) (pārstāvis – H. Hofmann, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – D. Hanf)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Conexa LLC (Dover, Delaware, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – H. Twelmeier, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 7. marta lēmumu lietā R 1984/2015–4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Cop un Conexa

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Cop Vertriebs-GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 251, 11.7.2016.


title: Lieta F-71/05: Civildienesta tiesas (otrās palātas) 2007. gada 25. oktobra spriedums — Milella un Campanella /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Vēlēšanas — Personāla komiteja — Komisijas Luksemburgas Vietējās personāla komitejas nodaļas pārstāvju norīkošana Komisijas Centrālajā personāla komitejā — Princips par kopēju proporcionālu sadalījumu pa vēlēšanu rezultātiem — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība)

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/47

         Civildienesta tiesas (otrās palātas) 2007. gada 25. oktobra spriedums — Milella un Campanella/Komisija
   (Lieta F-71/05) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Vēlēšanas - Personāla komiteja - Komisijas Luksemburgas Vietējās personāla komitejas nodaļas pārstāvju norīkošana Komisijas Centrālajā personāla komitejā - Princips par kopēju proporcionālu sadalījumu pa vēlēšanu rezultātiem - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība)
   (2007/C 297/94)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Arcangelo Milella, Niederanven (Luksemburga) un Delfina Campanella, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvis — M.-A. Lucas)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Kraemer)
   Priekšmets
   Atcelt Komisijas lēmumu par Luksemburgas Vietējās personāla komitejas (LVPK) pārstāvju norīkošanu Centrālajā personāla komitejā (CPK), kā arī atzīt LVPK lēmumu prettiesiskumu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Kopienu Komisijas “Personāla un administrācijas” ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora 2005. gada 18. aprīļa lēmumu atcelt, jo tā ir formāli aicinājusi Luksemburgas Vietējās personāla komitejas nodaļu ievērot “šajā lēmumā minētos norādījumus”;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisijas “Personāla un administrācijas” ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora 2005. gada 11. maija lēmumu atcelt;

               3)

               prasību pārejā daļā noraidīt;

               4)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 229, 17.9.2005., 36. lpp.


title: Lieta T-267/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. aprīļa spriedums – Zehnder Group International/EUIPO – Stiebel Eltron (“comfotherm”) Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “comfotherm” – Agrāka valsts vārdiska preču zīme “KOMFOTHERM” – Relatīvs atteikuma pamats – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Sajaukšanas iespēja – Preču līdzība – Konkrētā sabiedrības daļa – Kritēriju savstarpējā atkarība

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/45

      Vispārējās tiesas 2016. gada 28. aprīļa spriedums – Zehnder Group International/EUIPO – Stiebel Eltron (“comfotherm”)
      (Lieta T-267/14) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “comfotherm” - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “KOMFOTHERM” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - Preču līdzība - Konkrētā sabiedrības daļa - Kritēriju savstarpējā atkarība)
      (2016/C 211/56)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Zehnder Group International AG (Gränichen, Šveice) (pārstāvis – J. Krenzel, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji – sākotnēji A. Pohlmann, vēlāk S. Hanne)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Stiebel Eltron GmbH & Co. KG (Holzminden, Vācija) (pārstāvji – J. Eberhardt, H. Förster un Y. Holderied, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 21. februāra lēmumu lietā R 1318/2013–4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Stiebel Eltron GmbH & Co. KG un Zehnder Group International AG

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Zehnder Group International AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 194, 24.6.2014.


title: Lieta T-174/09: Vispārējās tiesas 2009. gada 18. decembra rīkojums — Complejo Agrícola /Komisija

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/49

         Vispārējās tiesas 2009. gada 18. decembra rīkojums — Complejo Agrícola/Komisija
   (Lieta T-174/09) (1)

   2010/C 37/76

      Tiesvedības valoda — spāņu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 153, 04.07.2009.


title: Lieta T-45/15: Prasība, kas celta 2015. gada 2. februārī  – Hydrex /Komisija

text:
               23.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/23

         Prasība, kas celta 2015. gada 2. februārī – Hydrex/Komisija
   (Lieta T-45/15)
   (2015/C 096/29)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hydrex NV (Antverpene, Beļģija) (pārstāvis – P. Van Eysendeyk, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par prettiesisku un tādēļ atzīt par spēkā neesošu Eiropas Komisijas 2015. gada 12. janvāra Lēmumu C(2015) 103, galīgā redakcija, kas atbilstoši LESD 297. pantam prasītājai tika paziņots ar 2015. gada 13. janvāra vēstuli, par iekasēšanas rīkojumu Nr. 3241405101 attiecībā uz EUR 5 40  721,10, jo ir acīmredzami pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu un tādējādi vērtējums ir izdarīts pavisam nepareizi;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atmaksāt visas prettiesiski pieprasītās un/vai ieturētās summas;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   2006. gadā starp Eiropas Komisiju un prasītāju tika parakstīts dotācijas nolīgums LIFE06 ENV/B/00362 “Demonstration of a 100 % non-toxic durable hull protection and anti-fouling system contributing to zero emission to the aquatic environment and saving 3-8 % heavy fuels”. Apstrīdētā iekasēšana ir balstīta uz ex-post auditu, kurš it kā parādot, ka atlīdzināmās projekta izmaksas ir jāsamazina.
   Savas prasības atbalstam prasītāja norāda uz pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi. Tā norāda, ka Komisija nav ņēmusi vērā auditu, kas tika veikts, kad vēl bija pieejami visi dokumenti. Pakārtoti tā norāda, ka Komisija nav ņēmusi vērā tās piezīmes par ex-post audita ziņojumu, lai pamatotu papildsummu.


title: Lieta T-56/12: Prasība, kas celta 2012. gada 9. februārī — IRISL Maritime Training Institute u.c./Padome

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/22

         Prasība, kas celta 2012. gada 9. februārī — IRISL Maritime Training Institute u.c./Padome
   (Lieta T-56/12)
   2012/C 109/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: IRISL Maritime Training Institute (Teherāna, Irāna), Kara Shipping and Chartering GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Kheibar Co. (Teherāna, Irāna), Kish Shipping Line Manning Co. (Kīšas sala, Irāna), Fairway Shipping Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) un IRISL Multimodal Transport Co. (Teherāna, Irāna) (pārstāvji — F. Randolph un M. Lester, Barristers, un M. Taher, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 02.12.2011., 71. lpp.), un Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 02.12.2011., 11. lpp.), tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītājām;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus, apgalvojot, ka, iekļaujot to vārdus apstrīdētajam lēmumam un regulai pievienotajos sarakstos, Padome:

               —

               nav sniegusi piemērotu vai pietiekamu pamatojumu;

               —

               ir pārkāpusi sarakstā iekļaušanas kritērijus un/vai ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nosakot, ka šie kritēriji bija izpildīti attiecībā uz prasītājām, un/vai ir iekļāvusi prasītājas, nenorādot atbilstošu juridisko pamatu;

               —

               ir pārkāpusi prasītāju tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, un

               —

               ir nepamatoti un nesamērīgi pārkāpusi prasītāju pamattiesības, tostarp to tiesību uz īpašumu aizsardzību, tiesības veikt uzņēmējdarbību, un ir nodarījusi kaitējumu to reputācijai.


title: Lieta T-578/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. septembra rīkojums – VSM Geneesmiddelen/Komisija Prasība sakarā ar bezdarbību un prasība atcelt tiesību aktu — Patērētāju tiesību aizsardzība — Veselīguma norādes uz pārtikas produktiem — Regula (EK) Nr. 1924/2006 — Botāniskās vielas — Termiņš prasības celšanai — Intereses celt prasību neesamība — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/31

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. septembra rīkojums – VSM Geneesmiddelen/Komisija
   (Lieta T-578/14) (1)

   (Prasība sakarā ar bezdarbību un prasība atcelt tiesību aktu - Patērētāju tiesību aizsardzība - Veselīguma norādes uz pārtikas produktiem - Regula (EK) Nr. 1924/2006 - Botāniskās vielas - Termiņš prasības celšanai - Intereses celt prasību neesamība - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   (2015/C 381/34)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: VSM Geneesmiddelen BV (Alkmaar, Nīderlande) (pārstāvis – U. Grundmann, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Enegren, vēlāk – M. Wilderspin un S. Grünheid, pārstāvji)

      Priekšmets

   Prasība konstatēt Komisijas bezdarbību, ciktāl tā prettiesiski neesot noteikusi Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei (EFSA) veikt veselīguma norāžu izvērtējumu saistībā ar botāniskām vielām kā priekšnosacījumu galīgā atļautu veselīguma norāžu saraksta izveidošanai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem (OV L 404, 9. lpp.) 13. panta 3. punktu un, pakārtoti, atcelt lēmumu, kas esot ietverts Komisijas 2014. gada 19. jūnija vēstulē par atteikumu uzdot EFSA veikt minēto veselīguma norāžu novērtējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               VSM Geneesmiddelen BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 339, 29.9.2014.


title: Lieta C-120/07: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 27. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/21

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 27. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-120/07) (1)

   (2008/C 142/37)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.


title: Lieta T-231/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 19. septembra spriedums — Fraas /ITSB (Rūtiņu raksts tumši un gaiši pelēkā, gaiši un tumši zilā, okera un smilškrāsā) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo rūtiņu rakstu tumši un gaiši pelēkā, gaiši un tumši zilā, okera un smilškrāsā, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 75. pants un 76. panta 1. punkts)

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/22

      Vispārējās tiesas 2012. gada 19. septembra spriedums — Fraas/ITSB (Rūtiņu raksts tumši un gaiši pelēkā, gaiši un tumši zilā, okera un smilškrāsā)
      (Lieta T-231/11) (1)

      (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo rūtiņu rakstu tumši un gaiši pelēkā, gaiši un tumši zilā, okera un smilškrāsā, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 75. pants un 76. panta 1. punkts)
      (2012/C 331/40)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Vācija) (pārstāvji — R. Kunze un G. Würtenberger, advokāti)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji B. Schmidt, vēlāk — D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 4. marta lēmumu lietā R 2041/2010-4 saistībā ar pieteikumu kā Kopienas preču zīmi reģistrēt grafisku apzīmējumu, kas attēlo rūtiņu rakstu tumši un gaiši pelēkā, gaiši un tumši zilā, okera un smilškrāsā

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  V. Fraas GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 238, 13.8.2011.


title: Lieta C-153/08: Prasība, kas celta 2008. gada 15. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/20

         Prasība, kas celta 2008. gada 15. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-153/08)
   (2008/C 142/33)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal un L. Lozano Palacios)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, paturot spēkā nodokļu tiesību aktus, kuros noteikts nodoklis visiem ienākumiem no loterijām, spēlēm un derībām, kas organizētas ārpus Spānijas Karalistes, lai gan ienākumi no loterijām, spēlēm un derībām, kas organizētas Spānijas Karalistē, ir atbrīvoti no ienākuma nodokļa, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir saskaņā ar Kopienu tiesībām un it īpaši EKL 49. pantu un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 36. pantu;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Saskaņā ar Spānijas tiesību aktiem ienākumi no laimesta loterijās, spēlēs un derībās, ko organizē valsts uzņēmums Loterías y Apuestas del Estado un autonomo kopienu organizācijas vai iestādes, kā arī no izlozēm, ko organizē Spānijas Sarkanais krusts vai Organización Nacional de Ciegos Españoles, ir atbrīvoti no ienākuma nodokļa. Tomēr ienākumi no loterijām, spēlēm un derībām, ko organizējuši citi vietējie vai ārvalstu uzņēmumi, ieskaitot tādus, kas atrodas ES vai EEZ dalībvalstīs, tiek ieskaitīti nodokļu bāzē un tiek aplikti ar progresīviem nodokļiem.
   Komisija it īpaši atsaucas uz spriedumiem lietās Lindman
       (1) un Safir
       (2) un atgādina, ka saskaņā ar judikatūru loteriju organizēšana ir jāuzskata par “pakalpojumu” Līguma izpratnē. Tāpat saskaņā ar judikatūru EKL 49. pantā ir aizliegti jebkādi pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumi un šķēršļi, pat ja tie ir vienādi piemērojami vietējiem un citu dalībvalstu pakalpojumu sniedzējiem, un aizliegta tādu valsts normatīvo aktu piemērošana, kas vairāk apgrūtina pakalpojumu sniegšanu starp dalībvalstīm nekā vietēja rakstura pakalpojumu sniegšanu vienā dalībvalstī. Ievērojot spēļu nozares iezīmes, judikatūrā ir pieļauti zināmi dalībvalstu paredzēti ierobežojumi, ja tiek pierādīts, ka pasākums ir piemērots un samērīgs, kā arī nav diskriminējošs.
   Komisija uzskata, ka Spānijas tiesību akti ir diskriminējoši, jo atbrīvojums no nodokļa ir noteikts tikai dažiem precīzi noteiktiem uzņēmumiem un minētā priekšrocība ir liegta citu dalībvalstu uzņēmumiem, kam ir tādas pašas iezīmes vai tādi paši mērķi kā tiesību normā, kurā paredzēts atbrīvojums, nosauktajiem Spānijas uzņēmumiem. Tāpēc, kaut gan Spānijas iestādes valsts pienākumu neizpildes procedūrā mēģināja pierādīt, ka apstrīdētie tiesību akti ir piemērots pasākums un ir samērīgi ar izvirzīto patērētāju aizsardzības un sociālo mērķi, tas nav pierādīts un attiecīgos tiesību aktus nekādā ziņā nevar uzskatīt par saderīgiem ar Kopienu tiesībām, jo tie tomēr ir diskriminējoši.

      (1)  Tiesas 2003. gada 13. novembra spriedums Lietā C-42/02 Lindman (Recueil, I-13519. lpp.).

      (2)  Tiesas 1998. gada 28. aprīļa spriedums Lietā C-118/96 Safir (Recueil, I-1897. lpp.).


title: Tiesas rīkojums (sestā palāta)  2005. gada 17. novembrī  lietā C-121/04 P Minoikes Grammes ANE (Minoan Lines SA) pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — EK līguma 85. panta 1. punkts (jaunajā redakcijā EKL 81. panta 1. punkts) — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Vienošanās uzņēmumu starpā — Pierādījums par uzņēmuma dalību pret konkurenci vērstās uzņēmumu sanāksmēs)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/12

      TIESAS RĪKOJUMS

   (sestā palāta)
   2005. gada 17. novembrī
   lietā C-121/04 P Minoikes Grammes ANE (Minoan Lines SA) pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Apelācija - EK līguma 85. panta 1. punkts (jaunajā redakcijā EKL 81. panta 1. punkts) - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Vienošanās uzņēmumu starpā - Pierādījums par uzņēmuma dalību pret konkurenci vērstās uzņēmumu sanāksmēs)
   (2006/C 60/24)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Lietā C-121/04 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Eiropas Kopienu Tiesas Statūtu 56. pantam, ko 2004. gada 1. martā iesniedza Minoikes Grammes ANE (Minoan Lines SA), ko pārstāv I. Dryllerakis, E. Dryllerakis un N. Korogiannakis, advokātes, otram lietas dalībniekiem tiesvedībā esot Eiropas Kopienu Komisijai, ko pārstāv R. Lyal un T. Christoforou, pārstāvji, kam palīdz A. Oikonomou, advokāts, Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Malenovský, tiesneši J.-P. Puissochet (referents) un S. von Bahr, ģenerāladvokāts D. Ruiz-Jarabo Colomer, sekretārs R. Grass, 2005. gada 17. novembrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisijas pretapelāciju noraidīt;

               3)

                  Minoikes Grammes ANE (Minoan Lines SA) atlīdzina 90 % no tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina 10 % no tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 106, 30.4.2004.