title: Lieta C-506/10: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 6. oktobra spriedums ( Amtsgericht Waldshut-Tiengen — Landwirtschaftsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rico Graf, Rudolf Enge/Landratsamt Waldshut — Landwirtschaftsamt (Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos — Vienlīdzīga attieksme — Pašnodarbinātās personas, kas šķērso robežu — Līgums par lauku zemes nomu — Lauksaimniecības struktūra — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas ļauj iebilst pret līgumu, ja produkti, kurus valsts teritorijā saražojuši Šveices pārrobežu lauksaimnieki, ir paredzēti eksportam bez muitas nodokļa uz Šveici)

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/6

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 6. oktobra spriedums (Amtsgericht Waldshut-Tiengen — Landwirtschaftsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rico Graf, Rudolf Enge/Landratsamt Waldshut — Landwirtschaftsamt

   (Lieta C-506/10) (1)

   (Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos - Vienlīdzīga attieksme - Pašnodarbinātās personas, kas šķērso robežu - Līgums par lauku zemes nomu - Lauksaimniecības struktūra - Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas ļauj iebilst pret līgumu, ja produkti, kurus valsts teritorijā saražojuši Šveices pārrobežu lauksaimnieki, ir paredzēti eksportam bez muitas nodokļa uz Šveici)
   2011/C 347/09
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Waldshut-Tiengen — Landwirtschaftsgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Rico Graf, Rudolf Engel

      Atbildētāja: Landratsamt Waldshut — Landwirtschaftsamt

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Amtsgericht Waldshut-Tiengen — Landwirtschaftsgericht — Nolīguma starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos, kas parakstīts Luksemburgā 1999. gada 21. jūnijā (OV 2002, L 114, 6. lpp.), interpretācija — Šveices lauksaimnieka, kura uzņēmējdarbības vieta atrodas Šveicē, noslēgts nomas līgums par lauksaimniecībā izmantojamām platībām dalībvalstī, pret kura turpināšanu iebildumus ceļ šīs dalībvalsts kompententā iestāde — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru, ja ir runa par platībām, kas domātas tādu lauksaimniecības produktu ražošanai, kuras ar atbrīvojumu no muitas nodokļiem ir jāizved ārpus iekšējā tirgus, pastāvot konkurences izkropļošanai, ir pieļaujama tādu iebildumu celšana

      Rezolutīvā daļa:

   Nolīguma starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos, kas parakstīts Luksemburgā 1999. gada 21. jūnijā, I pielikuma 15. panta 1. punktā paredzētais vienlīdzīgas attieksmes princips nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu kā pamata lietā, kurā ir paredzēts, ka šīs dalībvalsts kompetentā iestāde var celt iebildumus pret lauku zemes nomas līgumu, kas noslēgts starp šīs dalībvalsts iedzīvotāju un otras līgumslēdzējas puses pierobežas iedzīvotāju attiecībā uz zemesgabalu, kurš atrodas noteiktā šīs dalībvalsts apgabalā, pamatojoties uz to, ka iznomātais zemes gabals tiek izmantots lauksaimniecības produktu ražošanai, lai tos bez muitas nodokļa eksportētu ārpus Savienības iekšējā tirgus, un ka rodas konkurences izkropļojumi, ja šī tiesiskā regulējuma piemērošana acīmredzami ietekmē lielāku otras līgumslēdzējas puses pilsoņu skaitu nekā tās dalībvalsts pilsoņus, kuras teritorijā šis tiesiskais regulējums ir piemērojams. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai minētā situācija pastāv.

      (1)  OV C 30, 29.01.2011.


title: Lieta C-73/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Cour constitutionnelle (iepriekš Cour d'arbitrage ) (Beļģija) 2008. gada 22. februāra rīkojumu — Nicolas Bressol u. c., Céline Chaverot u. c./Beļģijas Franču kopienas valdība

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Cour constitutionnelle (iepriekš Cour d'arbitrage) (Beļģija) 2008. gada 22. februāra rīkojumu — Nicolas Bressol u. c., Céline Chaverot u. c./Beļģijas Franču kopienas valdība
   (Lieta C-73/08)
   (2008/C 116/17)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa

      Cour constitutionnelle (iepriekš Cour d'arbitrage)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Nicolas Bressol u. c., Céline Chaverot u. c.

      Atbildētāja: Beļģijas Franču kopienas valdība
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 12. panta pirmā daļa un 18. panta 1. punkta Eiropas Kopienas Dibināšanās līgumā, aplūkojot tos kopsakarā ar šī paša Līguma 149. panta 1. punktu un 2. punkta otro ievilkumu un 150. panta 2. punkta trešo ievilkumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka šie noteikumi aizliedz to, ka dalībvalsts autonoma kopiena, kurai ir kompetence augstākās izglītības jomā un kura saskaras ar kaimiņdalībvalsts studentu pieplūdumu vairākās medicīniska rakstura programmās, ko finansē no publiskiem līdzekļiem, sakarā ar ieviesto ierobežojošu politiku šajā kaimiņvalstī ievieš tādus pasākumus, kādi ir Franču kopienas 2006. gada 16. jūnija dekrētā, kas nosaka studentu skaitu atsevišķās augstākās izglītības pirmā posma programmās, ja šī kopiena norāda uz derīgiem iemesliem, lai apliecinātu, ka šī situācija riskē pārmērīgi apgrūtināt publiskos līdzekļus un apdraudēt sniegtās izglītības kvalitāti?

               2)

               Vai atbilde uz 1. jautājumu būtu citāda, ja šī kopiena pierāda, ka šīs situācijas rezultātā ļoti nedaudzi studenti, kas dzīvo šajā kopienā, saņem diplomu, lai ilgtermiņā būtu pietiekami daudz kvalificēta medicīniskā personāla, lai nodrošinātu sabiedrības veselības sistēmas kvalitāti šajā kopienā?

               3)

               Vai atbilde uz 1. jautājumu būtu citāda, ja šī kopiena, ņemot vērā Līguma 149. panta pirmo daļu in fine un Starptautiskā pakta par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām 13.2 panta c) apakšpunktu, kurā ir standstill [bezdarbības] pienākums, izvēlas saglabāt šīs kopienas iedzīvotajiem plašu un demokrātisku pieeju kvalitatīvai augstākai izglītībai?


title: Lieta C-162/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Tribunal Supremo 2006. gada 27. marta  rīkojumu —  International Mail Spain, S.L.  pret  Administración del Estado y Correos

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Supremo2006. gada 27. marta rīkojumu — International Mail Spain, S.L. pret Administración del Estado y Correos

   (Lieta C-162/06)
   (2006/C 143/43)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: International Mail Spain, S.L.

      Atbildētāja: Administración del Estado y Correos

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai (1) 7. panta 2. punkts (pirms grozījumiem, kas tajā izdarīti ar Direktīvu 2002/39/EK), ar kuru dalībvalstīm tiek atļauts pārrobežu pastu ierindot rezervēto pasta pakalpojumu skaitā, atļauj tām šo rezervēšanu noteikt tikai tiktāl, ciktāl tās pierāda, ka bez tā vispārējo pakalpojumu sniedzēja finansiālais līdzsvars ir apdraudēts, vai, gluži pretēji, vai tās to var saglabāt arī citu iemeslu, tostarp lietderības, dēļ, kas saistīti ar vispārējo situāciju pasta nozarē, ieskaitot šīs nozares liberalizācijas pakāpi brīdī, kad tiek pieņemts lēmums par rezervēšanu?

      (1)  OV L 15, 21.01.1998., 14. lpp.


title: Lieta C-301/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 20. jūnijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Cascina Tre Pini s.s./Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare u.c.

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 20. jūnijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Cascina Tre Pini s.s./Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare u.c.

   (Lieta C-301/12)
   2012/C 258/19
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Cascina Tre Pini s.s.

      Atbildētāji: Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare u.c.

      Prejudiciālie jautājumi

               I.

                           1)

                           Vai Direktīvas 92/43/EEK (1) 9. un 10. panta pareiza piemērošana nepieļauj tādu valsts tiesību normu (Republikas prezidenta 1997. gada Dekrēta Nr. 357 3. panta 4.a punkts), kurā ir paredzētas reģionu un autonomo provinču tiesības piedāvāt Kopienā nozīmīgu teritoriju pārskatīšanu, nenosakot pienākumu rīkoties arī pārvaldes iestādēm, gadījumā, ja Kopienā nozīmīgā teritorijā ietilpstošo zemes gabalu īpašnieki pamatoti lūdz īstenot šādas tiesības, vismaz gadījumā, kad privātpersonas norāda uz zemes gabala vides degradāciju;

                           2)

                           vai Direktīvas 92/43/EEK 9. un 10. panta pareiza piemērošana nepieļauj tādu valsts tiesību normu (Republikas prezidenta 1997. gada Dekrēta Nr. 357 3. panta 4.a punkts), kurā ir paredzētas reģionu un autonomo provinču tiesības piedāvāt Kopienā nozīmīgu teritoriju pārskatīšanu pēc periodiska novērtējuma veikšanas, nenosakot konkrētu termiņu novērtējuma veikšanai (piemēram, ik pēc diviem gadiem, ik pēc trim gadiem utt.) un neparedzot, ka par periodisko novērtējumu, kas jāveic reģioniem un autonomajām provincēm, tiek darīts zināms ar kopīga paziņojuma palīdzību, lai stake-holders būtu iespēja iesniegt savus apsvērumus un priekšlikumus;

                           3)

                           vai Direktīvas 92/43/EEK 9. un 10. panta pareiza piemērošana nepieļauj tādu valsts tiesību normu (Republikas prezidenta 1997. gada Dekrēta Nr. 357 3. panta 4.a punkts), kurā reģioniem un autonomajām provincēm ir paredzēta iniciatīva pārskatīt Kopienā nozīmīgas teritorijas, neparedzot vismaz pakārtotas iniciatīvas pilnvaras arī valstij reģionu vai autonomo provinču bezdarbības gadījumā;

                           4)

                           vai Direktīvas 92/43/EEK 9. un 10. panta pareiza piemērošana nepieļauj tādu valsts tiesību normu (Republikas prezidenta 1997. gada Dekrēta Nr. 357 3. panta 4.a punkts), kurā ir paredzētas reģionu un autonomo provinču tiesības piedāvāt Kopienā nozīmīgu teritoriju pārskatīšanu, kas ir tikai rīcības brīvība, nevis pienākums pat gadījumā, kad ir konstatēti — un formāli apstiprināti — piesārņojuma vai vides degradācijas fakti?

               II.

               [..] Vai [Direktīvas] 92/43/EEK 9. pantā noteiktā procedūra, ko valsts likumdevējs ir reglamentējis Republikas prezidenta Dekrēta Nr. 357/97 3. panta 4.a punktā, ir jāuzskata par procedūru, kurai noteikti ir jānoslēdzas ar administratīvu aktu, vai arī par procedūru, kam ir tikai fakultatīvs rezultāts. Savukārt “par procedūru, kurai noteikti ir jānoslēdzas ar administratīvu aktu,” ir jāuzskata procedūra, kura, “ja ir izpildīti priekšnoteikumi, izpaužas kā reģiona priekšlikuma nodošana Eiropas Komisijai, ko īsteno vides un sauszemes teritoriju aizsardzības ministrs”, un nav nozīmes tam, vai procedūru var ierosināt iestāde tikai pēc savas iniciatīvas, vai arī pēc kādas personas lūguma?

               III.

                           1)

                           Vai Kopienu tiesiskais regulējums un it īpaši Direktīva 92/43/EEK nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts uzsākt deklasifikācijas procedūru, nevis veikt papildu uzraudzības un aizsardzības pasākumus, pamatojoties uz privātpersonas paziņojumu par teritorijas degradāciju;

                           2)

                           vai Kopienu tiesiskais regulējums un it īpaši Direktīva 92/43/EEK nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts uzsākt Natura 2000 tīklā ietvertas teritorijas deklasifikācijas procedūru tikai privātu ekonomiska rakstura interešu aizsardzībai;

                           3)

                           vai Kopienu tiesiskais regulējums un it īpaši Direktīva 92/43/EEK nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā saistībā ar vispārēji, sociāli un ekonomiski nozīmīgu infrastruktūru projektiem, kas ir atzīti arī Eiropas Savienībā un kas var radīt kaitējumu atzītai dabiskajai dzīvotnei direktīvas nozīmē, ir paredzēts uzsākt teritorijas deklasifikācijas procedūru, nevis veikt kompensējošus pasākumus, lai nodrošinātu vispārēju Natura 2000 tīkla atbilstību;

                           4)

                           vai Kopienu tiesiskais regulējums un it īpaši Direktīva 92/43/EEK nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā dabisko dzīvotņu jomā nozīme ir piešķirta atsevišķu īpašnieku ekonomiskajām interesēm, ļaujot tiem panākt, ka valsts tiesa pieņem nolēmumu, kurā ir noteikts pienākums atkārtoti noteikt teritorijas robežas;

                           5)

                           vai Kopienu tiesiskais regulējums un it īpaši Direktīva 92/43/EEK nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēta teritorijas deklasifikācija, ja ir notikusi antropogēna, nevis dabiska degradācija.

      (1)  OV L 206, 7. lpp.


title: Lieta T-673/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 6. maija rīkojums — Sigla /ITSB ( “VIPS CLUB” )

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/29

         Vispārējās tiesas 2013. gada 6. maija rīkojums — Sigla/ITSB (“VIPS CLUB”)
   (Lieta T-673/11) (1)

   2013/C 189/60
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 65, 3.3.2012.


title: Lieta T-498/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. jūlijā  – Deutsche Umwelthilfe /Komisija

text:
               22.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/20

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. jūlijā – Deutsche Umwelthilfe/Komisija
   (Lieta T-498/14)
   2014/C 329/28
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Umwelthilfe eV (Radolfzell, Vācija) (pārstāvji – R. Klinger un R. Geulen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatojumam prasītāja izvirza šādus argumentus.
   Tiesības piekļūt sarakstei starp Eiropas Komisiju un uzņēmumiem Honeywell un DuPont vai automobiļu ražotājiem par jauno aukstumaģentu R1234yf.

               —

               Prasītāja norāda, ka Komisija ir ignorējusi tās piekļuves tiesības, kas izriet no Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (1) 6. panta 1. punkta pirmā teikuma. Atbilstoši šai normai iestāžu dokumentiem piekļuve ir jānodrošina vienmēr, ja tie attiecas uz emisijām vidē. Regulas (EK) Nr. 1367/2006 6. panta 1. punkta pirmajā teikumā esot ietverts juridisks pieņēmums, ka interese publiskot informāciju ir svarīgāka par interesi aizsargāt uzņēmumus.

               —

               Prasītāja turpinot norāda, ka Regulas (EK) Nr. 1367/2006 6. panta 1. punkta pirmajā teikumā esot ietverts skaidrs Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (2) 4. panta 2. punkta pirmā un otrā ievilkuma interpretācijas noteikums. Regulas (EK) Nr. 1367/2006 6. panta 1. punkta pirmajā teikumā Regulā Nr. 1049/2001 noteiktais tiekot grozīts gadījumā, ja dokumenti attiecas uz emisijām vidē. Prasītāja uzskata, ka dokumentos, kuriem tai liegts piekļūt, iespējams, ir informācija par veselību un klimatu apdraudošajiem aukstumaģentiem R1234yf un R134a un no automobiļu un aukstumaģentu ražotāju viedokļiem, vērtējumiem un priekšlikumiem par šo ķimikāliju izmantošanu varot secināt indīgo ūdeņraža fluorīda emisiju apmēru.

               —

               Prasītāja pakārtoti norāda, ka piekļuve pieprasītajiem dokumentiem esot jāsniedz pamatojoties tikai uz Regulas Nr. 1049/2001 2. panta 1. punktu. Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā minētais izņēmums neesot piemērojams. Turklāt esot primāra interese iepazīties ar šiem dokumentiem, jo aukstumaģenta izmantošanas riski veselībai esot plaša mēroga.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 264, 13. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta C-94/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 20. februārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itālija) — Swm Costruzioni 2 SpA, D.I. Mannocchi Luigino/Provincia di Fermo

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 20. februārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itālija) — Swm Costruzioni 2 SpA, D.I. Mannocchi Luigino/Provincia di Fermo

   (Lieta C-94/12)
   2012/C 151/24
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Swm Costruzioni 2 SpA un D.I. Mannocchi Luigino

      Atbildētāja: Provincia di Fermo

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 2004/18/EK (1) 47. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas principā nepieļauj tādu dalībvalsts tiesību normu kā Itālijas likumdošanas dekrēta Nr. 163/2006 49. panta 6. punkts, kurā, izņemot īpašus gadījumus, ir aizliegts piesaistīt vairākus papildu uzņēmumus un kurā ir noteikts, ka “saistībā ar būvdarbiem pretendents attiecībā uz katru kvalifikācijas kategoriju var piesaistīt tikai vienu papildu uzņēmumu. Iepirkuma vērtības vai pakalpojumu specifiskā rakstura dēļ iepirkuma procedūrā var ļaut piesaistīt vairākus papildu uzņēmumus.”.

      (1)  OV L 134, 114. lpp.


title: Lieta T-179/14: Prasība, kas celta 2014. gada 20. martā – Schmiedewerke Gröditz /Komisija

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/52

         Prasība, kas celta 2014. gada 20. martā – Schmiedewerke Gröditz/Komisija
   (Lieta T-179/14)
   2014/C 142/66
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Schmiedewerke Gröditz GmbH (Gröditz, Vācija) (pārstāvji – H. Höfler, C. Kahle un V. Winkler, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lietā attiecībā uz valsts atbalstu SA.33995 (2013/C) – Vācija, Atbalsts atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un samazināta EEG piemaksa energoietilpīgiem lietotājiem pieņemto atbildētājas lēmumu par oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu, kas paziņots kopā ar uzaicinājumu iesniegt piezīmes (OV 2014 C 37, 73. lpp.);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja būtībā ir izvirzījusi šādus pamatus:

               1.

               Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka atbilstoši LESD 296. panta otrajai daļai atbildētāja nav pietiekami pamatojusi savu lēmumu par oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu. Lēmumā par procedūras uzsākšanu neesot ietverts konkrēts materiāltiesisks novērtējums, kas būtu pamatots ar faktiskiem un tiesību apsvērumiem attiecībā uz visu pārkāpumu veidojošo elementu pastāvēšanu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

               2.

               Līgumu pārkāpums

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā norāda, ka ar Komisijas lēmumu par procedūras uzsākšanu ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts. Tā šajā kontekstā apgalvo, ka Tiesa savā 2001. gada 13. marta spriedumā lietā C-379/98 PreussenElektra (Recueil, I–2099. lpp.) jau ir nospriedusi, ka ar likumu par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien, turpmāk tekstā – “EEG”) netiek piešķirts nekāds atbalsts. EEG būtībā esot palicis nemainīgs. It īpaši neesot mainījušies atbalsta novērtējuma pamataspekti. Tas pats attiecoties arī uz atbildētājas 2002. gada 22. maija lēmumu (OV C 164, 5. lpp.), ar kuru atbildētāja esot konstatējusi, ka EEG nav uzskatāms par atbalstu.

                           —

                           Tāpat prasītāja norāda, ka EEG maksājuma samazinājums neatbilst nosacījumiem, lai to varētu kvalificēt par atbalstu saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu. Tā šajā ziņā it īpaši norāda, ka EEG maksājuma samazinājums neesot priekšrocība, ko uzņēmums nebūtu ieguvis parastajos tirgus apstākļos, ka tam nav selektīvs raksturs, ka tas nav valsts atbalsts vai no valsts līdzekļiem piešķirts atbalsts un ka tas nerada nedz konkurences izkropļojumu, nedz iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.

               3.

               Saderība ar iekšējo tirgu

                           —

                           Gadījumā, ja Vispārējā tiesa atzītu, ka šajā lietā pastāv valsts atbalsts, prasītāja uzskata, ka tas būtu saderīgs ar iekšējo tirgu atbilstoši LESD 107. panta 3. punkta b) un c) apakšpunktam.


title: Lieta F-102/10: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 12. jūlija rīkojums — Geradon /Padome

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/58

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 12. jūlija rīkojums — Geradon/Padome
   (Lieta F-102/10) (1)

   2011/C 252/133
   Tiesvedības valoda — franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 30, 29.01.2011., 64. lpp.


title: Lieta T-359/06: Prasība, kas celta 2006. gada 5. decembrī — Heijmans Infrastructuur pret Komisiju

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/25

         Prasība, kas celta 2006. gada 5. decembrī — Heijmans Infrastructuur pret Komisiju
   (Lieta T-359/06)
   (2007/C 20/38)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Heijmans Infrastructuur BV (pārstāvji — M. F. A. M. Smeets un A. M. van den Oord, advocaten)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               lēmumu pilnīgi vai daļā atcelt pret to vērsto;

               —

               atcelt vai samazināt tai noteikto naudas sodu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas 2006. gada 13. septembra lēmumu procedūrā par EKL 81. panta piemērošanu (Lieta COMP/38.456 — Bitumens — NL), ar ko tai tiek noteikts naudas sods par EKL 81. panta pārkāpumu.
   Savas prasības atbalstam tā izvirza tādus pašus pamatus un argumentus kā prasītāja lietā T-358/06, Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans BV/Komisija.


title: Lieta T-47/06: Prasība, kas celta  2006. gada 16. februārī  —  Antartica  pret ITSB

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/31

         Prasība, kas celta 2006. gada 16. februārī — Antartica pret ITSB
   (Lieta T-47/06)
   (2006/C 74/58)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Antartica S.r.l., Roma (Itālija) (pārstāvis — E. Raka [E. Racca], lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: The Nasdaq Stock Market, Inc., Vašingtona (ASV)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2005. gada 7. decembra lēmumu lietā R 752/2004-2, jo tas neatbilst Regulas Nr. 40/94 63. panta 2. punktam un 8. panta 5. punktam un Direktīvas 89/104/EEK 5. panta 1. punkta 2) apakšpunktam;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Grafiska preču zīme “Nasdaq” attiecībā uz 9., 12., 14., 25. un 28. klasē ietilpstošajām precēm
   Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: The Nasdaq Stock Market, Inc.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vārdiska Kopienas preču zīme “Nasdaq” attiecībā uz 9., 16., 35., 36., 38. un 42. klasē ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem, kā arī agrāka visās Eiropas Savienības dalībvalstīs plaši pazīstama preču zīme “Nasdaq”

      Iebildumu nodaļas lēmums: Noraidīt iebildumu

      Apelāciju padomes lēmums: Atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un noraidīt reģistrācijas pieteikumu

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 40/94 63. panta 2. punkta un 8. panta 5. punkta un Direktīvas 89/104/EEK 5. panta 1. punkta 2) apakšpunkta pārkāpums; prasītāja norāda, ka agrākā nereģistrētā vārdiskā preču zīme nebija norādīta paziņojumā par iebildumu. Prasītāja arī apstrīd konstatāciju, ka biržas indeksam “nasdaq” ir tāda pati reputācija kā tādai pašai preču zīmei. Visbeidzot prasītāja norāda, ka jēdziens reputācija Regulā Nr. 40/94 un Direktīvā 89/104 nav tas pats, kas plašā pazīstamība Parīzes Konvencijā.


title: Lieta T-774/16: Prasība, kas celta 2016. gada 7. novembrī – Consejo Regulador del Cava/EUIPO – Cave de Tain L’Hermitage, union des proprietaires (“CAVE DE TAIN”)

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/50

         Prasība, kas celta 2016. gada 7. novembrī – Consejo Regulador del Cava/EUIPO – Cave de Tain L’Hermitage, union des proprietaires (“CAVE DE TAIN”)
   (Lieta T-774/16)
   (2017/C 006/63)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Consejo Regulador del Cava (Villafranca del Penedès, Spānija) (pārstāvis – C. Prat, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Cave de Tain L’Hermitage, union des proprietaires (Tain L’Hermitage, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme dažādās krāsās, kas ietver vārdiskus elementus “CAVE DE TAIN” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11 345 824

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 5. septembra lēmums lietā R 980/2015-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl apstrīdētā Eiropas Savienības preču zīme tajā nav atzīta par spēkā neesošu attiecībā uz “dzirkstošiem vīniem ar reģistrētu cilmes vietas nosaukumu”;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta, to aplūkojot kopsakarā ar Regulas Nr. 1308/2013 102. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 103. panta 2. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta F-50/10: Civildienesta tiesas 2013. gada 16. oktobra rīkojums — De Roos-Le Large /Komisija

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/29

         Civildienesta tiesas 2013. gada 16. oktobra rīkojums — De Roos-Le Large/Komisija
   (Lieta F-50/10) (1)

   2014/C 9/49
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Tiesas plēnuma priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 260, 25.9.2010, 27. lpp.


title: Lieta F-151/15: Prasība, kas celta 2015. gada 23. decembrī – ZZ/Komisija

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/52

         Prasība, kas celta 2015. gada 23. decembrī – ZZ/Komisija
   (Lieta F-151/15)
   (2016/C 059/61)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – S. Rodrigues un A. Tymen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru atteikts prasītājam piešķirt apgādnieka zaudējuma pensiju un atlīdzināt, iespējams, nodarīto morālo un materiālo kaitējumu.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Individuālo tiesību pārvaldības un maksājumu biroja 2015. gada 13. vai 14. aprīļa lēmumu, ar kuru atteikts prasītājam piešķirt apgādnieka zaudējuma pensiju;

               —

               vajadzības gadījumā atcelt Komisijas 2015. gada 15. septembra lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja 2015. gada 15. jūnija sūdzība;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītājam nodarīto mantisko kaitējumu;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītājam nodarīto morālo kaitējumu, kas ex aequo et bono novērtēts EUR 5 000 apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Tiesas spriedums ( 2011. gada 26. jūlijs ) lietā E-4/11 – Arnulf Clauder (Direktīva 2004/38/EK – Ģimenes atkalapvienošana – Ģimenes locekļu uzturēšanās tiesības attiecībā uz tādiem EEZ pilsoņiem, kuriem ir pastāvīgās uzturēšanās atļauja – Pietiekošu līdzekļu esamības priekšnoteikums)

text:
               24.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/9

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2011. gada 26. jūlijs)
   lietā E-4/11
   Arnulf Clauder
   (Direktīva 2004/38/EK – Ģimenes atkalapvienošana – Ģimenes locekļu uzturēšanās tiesības attiecībā uz tādiem EEZ pilsoņiem, kuriem ir pastāvīgās uzturēšanās atļauja – Pietiekošu līdzekļu esamības priekšnoteikums)
   2011/C 344/06
   Lietā E-4/11 Arnulf Clauder – PIEPRASĪJUMS Tiesai saskaņā ar Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 34. pantu, ko iesniedz Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein (Lihtenšteinas Firstistes Administratīvā tiesa), par 16. panta 1. punkta iztulkošanu kopsakarā ar 7. panta 1. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvā 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, kas pielāgota EEZ līgumam ar tā 1. protokolu – Tiesa šādā sastāvā: tiesas priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesneši Per Christiansen (tiesnesis-referents) un Benedikt Bogason (ad hoc tiesnesis) 2011. gada 26. jūlijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Direktīvas 2004/38/EK 16. panta 1. punkts jātulko tā, ka EEZ pilsonis ar pastāvīgās uzturēšanās tiesībām, kurš ir pensionārs un saņem sociālo pabalstu uzņēmējā EEZ valstī, ir tiesīgs pieprasīt ģimenes atkalapvienošanu pat tad, ja arī ģimenes loceklis pieprasīs sociālo pabalstu.


title: Lieta C-279/13: Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 26. marta spriedums (Högsta domstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C More Entertainment AB/Linus Sandberg Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesību aktu tuvināšana — Autortiesības un blakustiesības — Direktīva 2001/29/EK — Informācijas sabiedrība — Dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošana — 3. panta 2. punkts — Sporta spēles tiešraide interneta vietnē

text:
               26.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/2

         Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 26. marta spriedums (Högsta domstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C More Entertainment AB/Linus Sandberg

   (Lieta C-279/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Autortiesības un blakustiesības - Direktīva 2001/29/EK - Informācijas sabiedrība - Dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošana - 3. panta 2. punkts - Sporta spēles tiešraide interneta vietnē)
   (2015/C 171/02)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Högsta domstolen

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: C More Entertainment AB

      Atbildētājs: Linus Sandberg

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 3. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru šī 3. panta 2. punkta d) apakšpunktā paredzētās raidorganizāciju ekskluzīvās tiesības paplašināti attiecinātas uz izziņošanas sabiedrībai darbībām, par kādām varētu uzskatīt tādas internetā tiešraidē veiktas sporta spēļu pārraides kā pamatlietā aplūkotās, ar nosacījumu, ka šāda ekskluzīvo tiesību paplašināšana neskar autortiesību aizsardzību.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta T-749/16: Prasība, kas celta 2016. gada 28. oktobrī – Stemcor London un Samac Steel Supplies/Komisija

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/41

         Prasība, kas celta 2016. gada 28. oktobrī – Stemcor London un Samac Steel Supplies/Komisija
   (Lieta T-749/16)
   (2017/C 006/51)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Stemcor London Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste), Samac Steel Supplies Ltd (Londona) (pārstāvji – F. Di Gianni un C. Van Hemelrijck, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 29. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2016/1329, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Krievijas Federācijas izcelsmes auksti velmētu plakanu tērauda velmējumu reģistrētajam importam (OV 2016, L 210, 27. lpp), un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Antidempinga pamatregulas (ES) Nr. 2016/1036 10. panta 4. punkta c) apakšpunktā paredzētā “importētāja apzināšanās” nosacījuma interpretācija un piemērošana ir kļūdaina un prettiesiska.

                           —

                           Pirmā daļa: Regulā (ES) Nr. 2016/1329 (turpmāk tekstā – “apstrīdētā regula”) ietvertā interpretācija attiecībā uz Antidempinga pamatregulas (ES) Nr. 2016/1036 10. panta 4. punkta c) apakšpunktā paredzēto importētāja apzināšanās nosacījumu ir kļūdaina un prettiesiska.

                           —

                           Otrā daļa: Antidempinga pamatregulas (ES) Nr. 2016/1036 10. panta 4. punkta c) apakšpunkta interpretācija iedibinātu Savienības tiesību un PTO Antidempinga nolīguma interpretācijas līdzekļu gaismā parāda, ka, lai noteiktu, vai šis nosacījums ir izpildīts, Komisijai ir jānovērtē importētāja faktiskā apzināšanās.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka “importa apjoma ievērojama pieauguma” nosacījuma vērtējums tika kļūdaini balstīts uz laikposmu, kas sākās pirmajā pilnajā mēnesī pēc paziņojuma par izmeklēšanas uzsākšanu publicēšanas Oficiālajā Vēstnesī un beidzās pēdējā pilnajā mēnesī pirms pagaidu pasākumu noteikšanas.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā regulā izmantotā interpretācija attiecībā uz Antidempinga pamatregulas (ES) Nr. 2016/1036 10. panta 4. punkta d) apakšpunktā paredzēto “korektīvā iespaida nopietnu samazināšanu” ir kļūdaina un prettiesiska.

                           —

                           Pirmā daļa: Komisija kļūdaini veikusi Pamatregulas 10. panta 4. punkta d) apakšpunktā paredzētā “korektīvā iespaida nopietnas samazināšanas” nosacījuma visaptverošu vērtējumu, lai gan tai būtu bijusi jāveic katra importētāja uzvedības individuāla analīze, lai noteiktu, vai tā veiktais imports veicina apgalvoto maksājuma korektīvā iespaida nopietnu samazināšanu.

                           —

                           Otrā daļa: Apstrīdētā regula ir kļūdaina, ciktāl tajā secināts, ka maksājumu piemērošana ar atpakaļejošu spēku reģistrācijas laikā notikušajam importam ļautu izvairīties no maksājumu korektīvā iespaida nopietnas samazināšanas.


title: Lieta T-654/13: Prasība, kas celta 2013. gada 6. decembrī — Gako Konietzko /ITSB (Iepakojuma forma)

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/26

         Prasība, kas celta 2013. gada 6. decembrī — Gako Konietzko/ITSB (Iepakojuma forma)
   (Lieta T-654/13)
   2014/C 39/46
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gako Konietzko GmbH (Bamberg, Vācija) (pārstāvis — S. Reinhardt, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 19. septembra lēmumu lietā R-2232/2012-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas instancē radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska trīsdimensiju preču zīme, ko veido iepakojuma forma, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5. un 10. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 899 037

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-669/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 12. maija spriedums – Trioplast Industrier/Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Plastikāta rūpniecisko maisu tirgus — Prasība atcelt tiesību aktu — Apstrīdams tiesību akts — Pieņemamība — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Nokavējuma procenti — Jēdziens “neapšaubāms parāds, kura summa ir noteikta un kuram ir pienācis atmaksāšanas termiņš” — Samērīgums — Tiesiskā noteiktība — Sodu un sankciju individualizācijas princips — Juridiskā pamata trūkums — LESD 266. pants — Cēloņsakarība

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/12

         Vispārējās tiesas 2016. gada 12. maija spriedums – Trioplast Industrier/Komisija
   (Lieta T-669/14) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Plastikāta rūpniecisko maisu tirgus - Prasība atcelt tiesību aktu - Apstrīdams tiesību akts - Pieņemamība - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Nokavējuma procenti - Jēdziens “neapšaubāms parāds, kura summa ir noteikta un kuram ir pienācis atmaksāšanas termiņš” - Samērīgums - Tiesiskā noteiktība - Sodu un sankciju individualizācijas princips - Juridiskā pamata trūkums - LESD 266. pants - Cēloņsakarība)
   (2016/C 232/15)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Trioplast Industrier AB (Smålandsstenar, Zviedrija) (pārstāvji – T. Pettersson un A. Johansson, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – V. Bottka, L. Parpala un P. Rossi)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas 2014. gada 3. jūlija vēstulē par lietu COMP/38.354 (Rūpnieciskie maisi – Trioplast Industrier AB) apgalvoti ietverto lēmumu un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus atbilstoši LESD 340. panta otrajai daļai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Trioplast Industrier AB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 409, 17.11.2014.


title: Lieta T-305/04: Pirmās instances tiesas  2005. gada 27. oktobra  spriedums — Eden/ITSB (Kopienas preču zīme — Ar ožu uztverama preču zīme  Odeur de fraise mûre  — Absolūts atteikuma pamatojums — Apzīmējums, ko nav iespējams attēlot grafiski — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta a) apakšpunkts)

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/22

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 27. oktobra spriedums — Eden/ITSB
   (Lieta T-305/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Ar ožu uztverama preču zīme “Odeur de fraise mûre” - Absolūts atteikuma pamatojums - Apzīmējums, ko nav iespējams attēlot grafiski - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
   (2005/C 330/54)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eden SARL, Parīze, (Francija), (Pārstāvis — M. Antuāns-Lalāns [M. Antoine-Lalance], avocat,)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Pārstāvis — A. Foliards-Mongirāls [A. Folliard-Monguiral)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 24. maija lēmumu lietā R 591/2003-1 attiecībā uz apzīmējuma “Odeur de fraise mûre”, kas uztverams ar ožu, reģistrāciju kā Kopienas preču zīmi.
   Sprieduma rezolutīvā daļa

               1.

               prasību noraidīt;

               2.

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004


title: Lieta F-82/15: Prasība, kas celta 2015. gada 26. maijā – ZZ/EIB

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/59

         Prasība, kas celta 2015. gada 26. maijā – ZZ/EIB
   (Lieta F-82/15)
   (2015/C 279/75)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – L. Isola un G. Isola, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība, pirmkārt, atcelt lēmumu neatmaksāt prasītāja izdevumus par lāzerterapiju, kas veikta 2007. gadā, un, otrkārt, atcelt sekojošos un saistītos lēmumus, kurus Banka pieņēmusi 2014. gadā.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2014. gada 4. decembrī paziņoto lēmumu un visus saistītos, sekojošos un iepriekšējos aktus, tostarp nešaubīgi EIB 2014. gada 8. janvāra (2. pielikums), 2014. gada 31. janvāra (3. pielikums), 2014. gada 14. februāra (4. pielikums), 2014. gada 24. februāra (5. pielikums), 2014. gada 30. aprīļa (6. pielikums) un 2014. gada 3. jūlija vēstules, kā arī 2008. gada 26. februāra atzinumu un 2008. gadā Dr. Mertz – Bankas konsultējošā ārsta – izdoto ziņojumu un, visbeidzot, Dr. Schiltz2014. gada 6. oktobrī izdoto atzinumu;

               —

               piespriest EIB atlīdzināt summu EUR 3  000 apmērā, kas ir prasītāja iztērētā summa lāzerterapijai, kas veikta 2007. gada 29., 30. un 31. oktobrī un 2007. gada 21., 22. un 23. novembrī, kā arī taisnīgi atlīdzināt morālo kaitējumu, pieskaitot procentus un naudas vērtības krišanās kompensāciju par atzītajām summām;

               —

               pakārtoti, piespriest Eiropas Savienībai izmaksāt EUR 3  000 kā atlīdzību par prasītājam nodarītiem zaudējumiem tās divdomīgo normu dēļ, pieskaitot procentus un naudas vērtības krišanās kompensāciju;

               —

               piespriest EIB un Eiropas Savienībai solidāri samaksāt taisnīgu atlīdzību par morālo kaitējumu, kā arī tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-553/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 2. novembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Bernhard Rintisch/Klaus Eder

text:
               17.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 2. novembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Bernhard Rintisch/Klaus Eder

   (Lieta C-553/11)
   2012/C 80/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Bernhard Rintisch

      Atbildētājs: Klaus Eder

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 89/104/EEK (1) 10. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī tiesību norma principā nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru ir jāuzskata, ka preču zīmes izmantošana (preču zīme Nr. 1) ir īstenota arī tad, ja preču zīme ir izmantota (preču zīme Nr. 1) formā, kas atšķiras no formas, kādā tā ir reģistrēta, nepastāvot atšķirībām, kas ietekmētu preču zīmes atšķirtspēju (preču zīme Nr. 1), un ja preču zīme ir arī reģistrēta tajā formā, kādā tā tiek izmantota (preču zīme Nr. 2)?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša:
               Vai pirmajā jautājumā aprakstītais valsts tiesiskais regulējums ir saderīgs ar Direktīvu 89/104/EEK, ja šis valsts tiesiskais regulējums tiek interpretēts ierobežojoši, proti, tas nav piemērojams attiecībā uz preču zīmi (preču zīme Nr. 1), kas ir reģistrēta tikai ar mērķi nodrošināt vai paplašināt citas reģistrētas preču zīmes aizsardzību (preču zīme Nr. 2), kura ir reģistrēta tajā formā, kādā tā tiek arī izmantota?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša vai arī ja atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša:

                           a)

                           vai reģistrētas preču zīmes izmantošana (preču zīme Nr. 1) Direktīvas 89/104/EEK 10. panta 1. punkta un 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē nav notikusi,

                                       aa)

                                       ja preču zīmes īpašnieks izmanto tādu apzīmējuma formu, kas zināmos elementos atšķiras no tās formas, kādā ir reģistrēta attiecīgā preču zīme (preču zīme Nr. 1) un cita preču zīmes īpašniekam piederošā preču zīme (preču zīme Nr. 2), tomēr nepastāvot tādām atšķirībām, kas ietekmētu preču zīmju (preču zīme Nr. 1 un preču zīme Nr. 2) atšķirtspēju;

                                       bb)

                                       ja preču zīmes īpašnieks izmanto divas apzīmējuma formas, neviena no kurām neatbilst reģistrētajai preču zīmei (preču zīme Nr. 1), bet viena no kurām (forma Nr. 1) atbilst citai preču zīmes īpašnieka reģistrētajai preču zīmei (preču zīme Nr. 2) un otra (forma Nr. 2) zināmos elementos atšķiras no abām reģistrētajām preču zīmēm (preču zīme Nr. 1 un preču zīme Nr. 2), tomēr nepastāvot tādām atšķirībām, kas ietekmētu preču zīmju atšķirtspēju, un ja šī apzīmējuma forma (forma Nr. 2) vairāk līdzinās otrajai preču zīmes īpašniekam piederošajai preču zīmei (preču zīme Nr. 2)?

                           b)

                           vai dalībvalsts tiesa drīkst piemērot valsts tiesību normu (šajā gadījumā — MarkenG 26. panta 3. punkta otro teikumu), kas ir pretrunā kādam direktīvas noteikumam (šajā gadījumā — Direktīvas 89/104/EEK 10. panta 1. punktam un 2. punkta a) apakšpunktam) lietās, kurās lietas faktiskie apstākļi ir radušies pirms Eiropas Savienības Tiesas nolēmuma pasludināšanas, ar kuru pirmoreiz tika sniegtas norādes par šīs dalībvalsts tiesību normas nesaderīgumu ar direktīvas tiesību normu (šajā gadījumā — 2007. gada 13. septembra spriedums lietā C-234/06 II Ponte Finanziaria/ITSB [BAINBRIDGE], Krājums, I-7333. lpp.), ja valsts tiesa uzskata, ka paļāvībai, kas tiesvedības dalībniekam pastāv attiecībā uz tā atbilstoši konstitucionālajām tiesībām garantēto tiesību saglabāšanu, ir jāpiešķir lielāka vērtība nekā ar direktīvas normas transponēšanu saistītajai interesei?

      (1)  Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmā direktīva 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.).


title: Lieta C-419/07: Prasība, kas celta 2007. gada 12. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/18

         Prasība, kas celta 2007. gada 12. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-419/07)
   (2007/C 283/33)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Mojzesowicz un V. Bottka)

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepareizi transponējot Komisijas 2002. gada 16. septembra Direktīvas 2002/77/EK par konkurenci elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu tirgū (1) (Konkurences direktīva) 2. pantu, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi savus pienākumus;

               —

               piespriest Zviedrijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ciparu apraides licences, kuras izsniedz Zviedrijas valdība, ir valsts pasākumi, kuri, cita starpā, regulē ciparu apraides pakalpojumu izmantošanu un tādējādi netieši arī šo pakalpojumu sniegšanu Zviedrijas Karalistē. Pašlaik spēkā esošajās licencēs ietvertā prasība, lai licences turētājs ievērotu sadarbības nolīguma 2. sadaļu, netieši piešķir valsts uzņēmumam Boxer monopola tiesības sniegt piekļuves kontroles pakalpojumus (to skaitā šifrēšanu), kas ir pretrunā Konkurences direktīvas 2. panta 1. punktam. Saglabājot pienākumu ievērot šo sadarbības nolīguma sadaļu, uzņēmumiem, kas ir ieinteresēti piedāvāt pilnu ciparu apraides pakalpojumu klāstu, tiek liegta iespēja izmantot Konkurences direktīvas 2. panta 2. un 3. punktā garantētās tiesības. Tādēļ Komisija uzskata, ka Zviedrija nav pareizi transponējusi Konkurences direktīvu valsts tiesību sistēmā attiecībā uz ciparu signālu pārraides un apraides pakalpojumiem zemes sakaru tīklā.

      (1)  OV L 249, 21. lpp.


title: Lieta C-244/08: Prasība, kas celta 2008. gada 4. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/28

         Prasība, kas celta 2008. gada 4. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-244/08)
   (2008/C 209/42)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Aresu un M. Afonso)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti Padomes 1979. gada 6. decembra Astotās Direktīvas 79/1072/EEK (1) par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — kārtība pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti attiecīgajā valstī, 1. pantā un Padomes 1986. gada 17. novembra Trīspadsmitās Direktīvas 86/560/EEK (2) par dalībvalstu likumu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanas kārtība nodokļiem pakļautajām personām, kas nav reģistrētas Kopienas teritorijā, 1. pantā, jo, saistībā ar PVN atmaksu citā dalībvalstī vai trešā valstī reģistrētam nodokļu maksātājam, pat tad, ja tam ir pastāvīgs uzņēmums, ir paredzējusi, ka nodokļu maksātājam, kura juridiskā adrese ir kādā dalībvalstī vai trešajā valstī, bet kuram ir pastāvīgs uzņēmums, un kurš attiecīgajā laika posmā ir piegādājis preces vai pakalpojumus Itālijā, priekšnodoklī samaksātā PVN atmaksa ir jāsaņem, izmantojot šajās direktīvās paredzētos mehānismus, nevis izmantojot atskaitīšanas mehānismu, ja preces vai pakalpojumi ir iegādāti nevis no pastāvīgā uzņēmuma Itālijā, bet tieši no tās vietas, kurā atrodas šīs personas galvenā uzņēmējdarbības vieta;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību Komisija lūdz Eiropas Kopienu Tiesu atzīt, ka ir nesaderīgs ar Kopienu tiesībām tāds Itālijas pieņemts pasākums, saskaņā ar kuru personai, kas ir PVN maksātājs un kuras juridiskā adrese ir kādā dalībvalstī vai trešajā valstī, bet kurai ir arī pastāvīgs uzņēmums Itālijā un kura attiecīgajā laika posmā ir piegādājusi preces vai pakalpojumus Itālijā, ir pienākums saņemt priekšnodoklī samaksātā PVN atmaksu, izmantojot Direktīvā 79/1072/EEK (Astotā PVN direktīva) un Direktīvā 86/560/EEK (Trīspadsmitā PVN direktīva) paredzētos mehānismus, nevis izmantojot parasto atskaitīšanas mehānismu, kas vispārēji paredzēts Direktīvā 77/388/EEK (3) (Sestā PVN direktīva), ja preces vai pakalpojumi tiek iegādāti nevis no pastāvīgā uzņēmuma Itālijā, bet tieši no tās vietas, kurā atrodas šīs personas galvenā uzņēmējdarbības vieta ārvalstīs.
   Šāda veida pasākums, kurš pārmērīgi traucē attiecīgajiem nodokļu maksātājiem izpildīt savas nodokļu saistības, pēc Komisijas domām, ir pretrunā iepriekš minēto direktīvu PVN jomā noteikumiem un pamatprincipiem, kurās ir paredzēts, ka ārvalsts nodokļu maksātājam, kuram ir pastāvīgs uzņēmums Itālijā un kurš veic komercdarbību Itālijā, izmantojot šo pastāvīgo uzņēmumu, ir jāvar izmantot Sestajā direktīvā paredzēto parasto atskaitīšanas mehānismu, pat ja daži komercdarījumi tiek veikti tieši no tās vietas, kurā atrodas šīs personas galvenā uzņēmējdarbības vieta.

      (1)  OV L 331, 11. lpp.

      (2)  OV L 326, 40. lpp.

      (3)  OV L 145, 1. lpp. — Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze.


title: Lieta C-492/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 26. septembrī iesniedza Giudice di Pace di Mercato San Severino (Itālija) — Ciro Di Donna/Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA)

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 26. septembrī iesniedza Giudice di Pace di Mercato San Severino (Itālija) — Ciro Di Donna/Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA)

   (Lieta C-492/11)
   2011/C 347/25
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Giudice di Pace di Mercato San Severino

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ciro Di Donna

      Atbildētāja: Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA)

      Prejudiciālais jautājums

   Vai 6. un 13. pants Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijā, 47. pants Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, kas izsludināta Nicā 2000. gada 7. decembrī, ar pielāgojumiem, kas izdarīti Strasbūrā 2007. gada 12. decembrī, Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 21. maija Direktīva 2008/52/EK (1) par konkrētiem mediācijas aspektiem civillietās un komerclietās, Savienības tiesību vispārējais efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips un vispār Savienības tiesības kopumā liedz kādā no Eiropas Savienības dalībvalstīm ieviest tādu tiesisko regulējumu, kāds Itālijā paredzēts ar Likumdošanas dekrētu Nr. 28/2010 un Ministrijas dekrētu Nr. 180/2010 — ar grozījumiem, kas izdarīti ar Ministrijas dekrētu Nr. 145/2011 —, atbilstoši kuram:

               —

               tiesa vēlākajā tiesvedībā var iegūt pierādījumus pret lietas dalībnieku, kurš bez attaisnojoša iemesla nav piedalījies obligātās mediācijas procesā;

               —

               tiesai ir jānoraida prasījums atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ko izvirzījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs un kurš ir noraidījis izlīguma projektu, par laiku pēc projekta sagatavošanas, un ir jāpiespriež tam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas par šo pašu laika posmu radušies lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, kā arī samaksāt valsts budžeta ieņēmumos papildu summu, kuras apmērs atbilst tās summas apmēram, kas jau samaksāta maksājamā nodokļa veidā (vienotā iemaksa), ja spriedums, ar kuru tiek izlemta lieta, kas ierosināta pēc noraidītā projekta sagatavošanas, pilnībā atbilst šī projekta saturam;

               —

               ja pastāv būtiski un izņēmuma apstākļi, tiesa var noraidīt prasījumu atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ko izvirzījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs, attiecībā uz izdevumiem par mediatora atlīdzību un kompensāciju ekspertam, pat ja nolēmums lietā pilnībā neatbilst projekta saturam;

               —

               tiesai ir jāpiespriež lietas dalībniekam, kurš bez attaisnojoša iemesla nav piedalījies mediācijas procesā, samaksāt valsts budžeta ieņēmumos summu, kuras apmērs atbilst vienotajai iemaksai, kura maksājama par tiesvedību;

               —

               mediators var sagatavot vai tam pat ir jāsagatavo izlīguma projekts arī tad, ja nav lietas dalībnieku izlīguma, un arī tad, ja lietas dalībnieki nepiedalās procesā;

               —

               termiņš, kurā jābeidzas mediācijas mēģinājumam, var ilgt līdz četriem mēnešiem;

               —

               arī tad, kad ir pagājis četru mēnešu termiņš kopš procesa sākuma, prasība var tikt celta vienīgi pēc tam, kad no mediācijas organizācijas kancelejas ir saņemts mediatora rakstīts protokols par izlīguma neesamību ar norādi par noraidīto projektu;

               —

               ir iespējams, ka mediācijas procesu skaits var pieaugt — tādējādi palielinoties strīda izskatīšanas laikam — par tik reizēm, cik ir jauno pieteikumu, kuri likumīgi iesniegti minētās tikmēr sāktās tiesvedības gaitā;

               —

               obligātās mediācijas procesa izmaksas vismaz divkārtīgi pārsniedz izmaksas, kādas rodas tiesvedībā, kuru ar minēto procesu ir paredzēts novērst, un tās kļūst nesamērīgākas, eksponenciāli tam, kā pieaug prasības summa (līdz mediācijas izmaksas arī vairāk nekā seškārtīgi pārsniedz tiesvedības izmaksas), vai tam, kā pieaug prasības sarežģītība (pēdējā minētajā gadījumā rodas nepieciešamība iecelt ekspertu — kam atlīdzību maksā šī procesa dalībnieki —, kurš palīdzētu mediatoram strīdos, kuros vajadzīgas īpašas tehniskās zināšanas; šī eksperta sagatavotais tehniskais ziņojums vai viņa iegūtās ziņas nevar tikt izmantotas vēlākajā tiesvedībā)?

      (1)  OV L 136, 3. lpp.


title: Lieta F-19/16: Prasība, kas celta 2016. gada 5. aprīlī – ZZ/EIB

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/52

         Prasība, kas celta 2016. gada 5. aprīlī – ZZ/EIB
   (Lieta F-19/16)
   (2016/C 243/57)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji – A. Senes un L. Payot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (EIB)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Atlīdzināt prasītājai apgalvoto pensijas tiesību zaudējumu, pieskaitot procentus, vai pakārtoti atjaunot pensijas tiesības, pieskaitot procentus, ko viņa ir šķietami zaudējusi valsts sistēmā, šīs tiesības nododot atbildētājas pensiju shēmai

      Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest Eiropas Investīciju bankai atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājai ir ticis nodarīts, viņai zaudējot pensijas tiesības EUR 55 641,17 apmērā, un uzkrātos procentus, kas ir aprēķināti atbilstoši piemērojamajai likmei ar atpakaļejošu spēku, tā it kā viņas Istituto Nazionale della Previdenza Sociale uzkrāto pensijas tiesību sākotnējā nodošana būtu tikusi veikta pilnā apmērā, kad tika iesniegts sākotnējais pieteikums par tiesību nodošanu;

               —

               pakārtoti piespriest EIB nekavējoties ZZ atgriezt pensijas mēnešus, [kuru vērtība naudas izteiksmē ir] EUR 55 641,17, pieskaitot uzkrātos procentus, kas ir aprēķināti atbilstoši piemērojamajai likmei ar atpakaļejošu spēku, tā it kā viņas Istituto Nazionale della Previdenza Sociale uzkrāto pensijas tiesību sākotnējā nodošana būtu tikusi veikta pilnā apmērā. Šajā gadījumā tiek ieteikts aprēķinu veikt saskaņā ar EIB darbinieku pensijas shēmas noteikumu 71. panta 1. punkta 1. apakšpunktu;

               —

               piespriest EIB veikt jebkādus turpmākus maksājumus, kas Vispārējās tiesas ieskatā būtu taisnīgi;

               —

               piespriest EIB atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus, kas ir novērtēti EUR 3 000 apmērā.


title: Lieta C-252/09: Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 19. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/29

         Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 19. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-252/09) (1)

   2010/C 51/56

      Tiesvedības valoda — portugāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 205, 29.08.2009.


title: Lieta C-312/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 7. jūnijā iesniedza Curtea de Apel Alba Iulia (Rumānija) — Claudiu Roșu / Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 7. jūnijā iesniedza Curtea de Apel Alba Iulia (Rumānija) — Claudiu Roșu/Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală

   (Lieta C-312/13)
   (2013/C 226/11)
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Alba Iulia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Claudiu Roșu

      Atbildētāja: Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală

      Prejudiciālais jautājums

   Vai gadījumā, kad pārdevēju pārkvalificē par PVN maksātāju un puses ir vienojušās par atlīdzību (cenu) par nekustamā īpašuma piegādi, neko neminot par PVN, Padomes Direktīvas 2006/112/EK (1) 73. un 78. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka summa, kurai uzliek nodokli, ir:

               a)

               atlīdzība (cena) par preces piegādi, par kuru puses ir vienojušās, no kā atņem PVN likmi, vai

               b)

               atlīdzība (cena) par preces piegādi, par kuru puses ir vienojušās?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-295/05: Prasība pret Eiropas Centrālo banku, ko Document Security Systems, Inc. iesniedza 2005. gada 1. augustā

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/39

         Prasība pret Eiropas Centrālo banku, ko Document Security Systems, Inc. iesniedza 2005. gada 1. augustā
   (Lieta T-295/05)
   (2005/C 229/81)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 1. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Centrālo banku, ko cēla Document Security Systems Inc., Ročesterā, Ņujorkas štatā (Amerikas Savienotās Valstis), kuru pārstāv K. Stenbrūks [C. Stanbrook], barrister, H. Šerotons [H. Sheroton] un L. Koens [L. Cohen], solicitors, un B. Aphofs [B. Uphoff], lawyer.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka ECB ir pārkāpusi patentu tiesības;

               —

               piespriest ECB atlīdzināt prasītājam zaudējumus, kuru apmērs jānosaka, veicot atsevišķu prettiesisko darbību izmeklēšanu;

               —

               piespriest ECB atlīdzināt prasītājam zaudējumus, kas tam radušies tāpēc, ka prasītājas vārdā banknotes drukātas pēc sprieduma pasludināšanas dienas līdz patenta tiesību beigu datumam (šis apmērs jānosaka, veicot atsevišķu izmeklēšanu);

               —

               piespriest ECB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               izdot rīkojumu vai veikt citus pasākumus, ko noteiks Pirmās instances tiesa.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs norāda, ka atbildētāja ir pārkāpusi Eiropas patentu Nr. 0 455 750 B1 ar nosaukumu “AMethode of making a nonreplicable document @” (Neviltojamu dokumentu izgatavošanas metode), un atbilstoši EKL 288. pantam lūdz tam atlīdzināt zaudējumus, samaksājot tam taisnīgu atlīdzību par tā izgudrojuma izmantošanu, kas aizsargāts ar preču zīmi.
   Šis izgudrojums ir oriģināldokumentu izstrādāšanas un drukāšanas metode, kas ļauj cīnīties pret viltojumiem, izmantojot digitālās skenēšanas ierīces. Izmantojot šo metodi, tiek noteikta kopēšanas ierīces skenēšanas iestatne, pret kuru nepieciešams nodrošināt aizsardzību, un tiek izveidots atbilstošs režģis, kas rada interferences līnijas, piemēram, muarē rakstu, ja dokuments tiek kopēts šajā skenēšanas ierīcē. Šis režģis tiek pārklāts oriģinālajam zīmējumam, lai izveidotu autentisku dokumentu, uz kura šis režģis parasti nav redzams ar neapbruņotu aci.
   Prasītājs uzskata, ka ar patentu aizsargātais izgudrojums ar Eiropas Centrālās bankas atļauju tika izmantots eiro banknošu izstrādāšanā un drukāšanā. Prasītājs turklāt apgalvo, ka eiro banknošu emisija un laišana apgrozībā ir patentu tiesību pārkāpums.


title: Lieta C-177/06: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 20. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts atbalsts — Atbalsta shēma — Nesaderīgums ar kopējo tirgu — Komisijas lēmums — Izpilde — Atbalsta shēmas apturēšana — Vēl neizmaksāta atbalsta apturēšana — Rīcībā nodota atbalsta atgūšana — Pienākumu neizpilde — Pamati aizstāvībai — Lēmuma prettiesiskums — Pilnīga izpildes iespējas neesamība)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/13

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 20. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-177/06) (1)

   (Valsts atbalsts - Atbalsta shēma - Nesaderīgums ar kopējo tirgu - Komisijas lēmums - Izpilde - Atbalsta shēmas apturēšana - Vēl neizmaksāta atbalsta apturēšana - Rīcībā nodota atbalsta atgūšana - Pienākumu neizpilde - Pamati aizstāvībai - Lēmuma prettiesiskums - Pilnīga izpildes iespējas neesamība)
   (2007/C 269/25)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Kastiljo de la Tore [F. Castillo de la Torre] un K. Uraka Kavidezs [C. Urraca Caviedes], pārstāvji)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāve — N. Diasa Abada [N. Díaz Abad], pārstāve)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Vajadzīgo pasākumu neveikšana paredzētajā termiņā, lai nodrošinātu Komisijas 2. un 3. panta Komisijas 2001. gada 20. decembra lēmumos par valsts atbalstiem, ko Spānija 1993. gadā sniegusi noteiktiem jaundibinātiem uzņēmumiem piemērošanu Gipuskojas provincē (Spānija) (C(2002)4448) (OV L 77, 1. lpp.), Alavas provincē (Spānija) (C(2001)4475) (OV L 17, 20. lpp.) un Biskajas provincē (Spānija) (C(2001)4478) (OV L 40, 11. lpp.), piemērošanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šādu zemāk minēto lēmumu 2. un 3. pantu:

                           —

                           Komisijas 2001. gada 20. decembra Lēmums 2003/28/EK par valsts atbalstiem, ko Spānija 1993. gadā sniegusi noteiktiem jaundibinātiem uzņēmumiem Alavā (Spānija);

                           —

                           Komisijas 2001. gada 20. decembra Lēmums 2003/86/EK par valsts atbalstiem, ko Spānija 1993. gadā sniegusi noteiktiem jaundibinātiem uzņēmumiem Biskajā (Spānija);

                           —

                           Komisijas 2001. gada 20. decembra Lēmums 2003/192/EK par valsts atbalstiem, ko Spānija 1993. gadā sniegusi noteiktiem jaundibinātiem uzņēmumiem Gipuskojā (Spānija),

                     Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar minētajām tiesību normām.

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 143, 17.6.2006.


title: Lieta C-215/07: Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2008. gada 25. jūnija rīkojums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Verlag Schawe GmbH / Sächsisches Druck- und Verlagshaus AG

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/32

         Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2008. gada 25. jūnija rīkojums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Verlag Schawe GmbH/Sächsisches Druck- und Verlagshaus AG

   (Lieta C-215/07) (1)

   (2008/C 285/53)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 155, 7.7.2007.


title: Lieta T-63/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 21. marta spriedums — Volkswagen /ITSB — Suzuki Motor ( “SWIFT GTi” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “SWIFT GTi” reģistrācijas pieteikums — Agrākas starptautiskas un valsts preču zīmes “GTI” — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Preču līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Sajaukšanas iespējas izvērtēšana — Iebildumu noraidījums)

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/22

         Vispārējās tiesas 2012. gada 21. marta spriedums — Volkswagen/ITSB — Suzuki Motor (“SWIFT GTi”)
   (Lieta T-63/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SWIFT GTi” reģistrācijas pieteikums - Agrākas starptautiskas un valsts preču zīmes “GTI” - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Preču līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Sajaukšanas iespējas izvērtēšana - Iebildumu noraidījums)
   2012/C 133/42
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Volkswagen AG (Wolfsburg, Vācija) (pārstāvis — H. P. Schrammek, C. Drzymalla un S. Risthaus, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Suzuki Motor Corp. (Shizuoka-ken, Japāna)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 9. decembra lēmumu lietā R 749/2007-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Volkswagen AG un Suzuki Motor Corp.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Volkswagen AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 102, 01.05.2009.


title: Lieta C-340/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 21. jūnijā iesniedza Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) — bpost SA / Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

text:
               10.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 21. jūnijā iesniedza Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) — bpost SA/Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

   (Lieta C-340/13)
   2013/C 233/08
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Bruxelles

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: bpost SA

      Atbildētājs: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 1997/67/EK (1), kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2002/39/EK (2) un Direktīvu 2008/06/EK (3), 12. panta piektais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir noteikts nediskriminācijas pienākums, it īpaši, vispārējā pakalpojuma sniedzēja un starpnieku attiecībās saistībā ar minētā pakalpojuma sniedzēja piešķirtajām atlaidēm par sūtījumu sagatavošanu, savukārt tikai uz apjoma atlaidēm attiecas 12. panta ceturtais ievilkums?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai, piešķirot tikai apjoma atlaides, tiek ievērots nediskriminācijas pienākums, kas ir paredzēts 12. panta ceturtajā ievilkumā, ja tajā noteiktās cenu diferencēšanas pamatā ir objektīvs faktors, ņemot vērā konkrēto ģeogrāfisko tirgu un attiecīgos pakalpojumus, un ja tā nerada izslēgšanas sekas vai nepārkāpj lojalitātes faktoru?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noraidoša, vai, piešķirot starpniekam apjoma atlaidi, tiek pārkāpts 12. panta piektajā ievilkumā minētais nediskriminācijas princips, ja minētās atlaides lielums nav tāds pats kā atlaidei, kādu piešķir atsevišķam sūtītājam, kas piegādā līdzvērtīgu sūtījumu skaitu, bet ja tā ir vienāda ar visām atlaidēm, kādas piešķir sūtītāju kopumam, ņemot vērā katra atsevišķa sūtītāja sūtījumu skaitu, apvienojot sūtījumus?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīva 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai (OV L 15; 21.1.1998., 14. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 10. jūnija Direktīva 2002/39/EK, ar ko Direktīvu 97/67/EK groza attiecībā uz Kopienas pasta pakalpojumu turpmāko atvēršanu konkurencei (OV L 176, 21. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 20. februāra Direktīva 2008/6/EK, ar ko Direktīvu 97/67/EK groza attiecībā uz Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus pilnīgu izveidi (OV L 52, 3. lpp.).


title: Lieta T-318/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. maijā  – Vinnolit /Komisija

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/61

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. maijā – Vinnolit/Komisija
   (Lieta T-318/14)
   2014/C 223/63
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vinnolit GmbH & Co. KG (Ismaning, Vācija) (pārstāvis – M. Geipel, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 18. decembra lēmumu lietā SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), ciktāl tas attiecas uz EEG piemaksas samazinājumu energoietilpīgiem lietotājiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: Atbalsta LESD 107. panta izpratnē neesamība

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka Likumā par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien; turpmāk tekstā – “EEG”) paredzētais EEG piemaksas samazinājums energoietilpīgiem lietotājiem ir civiltiesiska kompensācijas mehānisma grozījums. Netiekot piešķirta nekāda priekšrocība no valsts līdzekļiem vai valsts kontrolētiem līdzekļiem.

               2.

               Otrais pamats: katrā ziņā jauna atbalsta neesamība

                           —

                           Prasītāja arī apgalvo, ka EEG piemaksas samazinājums energoietilpīgiem lietotājiem nav jauns atbalsts LESD 108. panta izpratnē, jo Vācijas Federatīvajā Republikā pastāvošo finansēšanas mehānismu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai Eiropas Komisija iepriekš ir atzinusi par saderīgu ar valsts atbalsta tiesībām un tas līdz šim brīdim nav ticis būtiski izmainīts.

               3.

               Trešais pamats: pamattiesību un samērīguma principa pārkāpums

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā norāda, ka Eiropas Komisija nav īstenojusi vai ir neatbilstoši īstenojusi tās rīcībā esošo novērtējuma brīvību, jo tā nav ņēmusi vērā attiecīgajiem lietotājiem radītās ievērojamās negatīvās sekas, kas ir saistītas ar oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu, un turklāt ir uzsākusi oficiālās izmeklēšanas procedūru brīdī, kad tas vēl nebija nepieciešams.

               4.

               Ceturtais pamats: tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpums

                           —

                           Prasītāja norāda, ka Eiropas Komisija ar savu lēmumu ir pārkāpusi attiecīgo lietotāju tiesisko paļāvību, jo Vācijas Federatīvajā Republikā pastāvošo finansēšanas mehānismu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai Eiropas Komisija iepriekš bija atzinusi par saderīgu ar valsts atbalsta tiesībām un tas līdz šim brīdim nav ticis būtiski izmainīts.

               5.

               Piektais pamats: pilnvaru nepareiza izmantošana

                           —

                           Visbeidzot prasītāja apgalvo, ka Eiropas Komisija ar savu lēmumu ir nepareizi izmantojusi tai piešķirtās pilnvaras, nepamatoti samazinot Vācijas Federatīvajai Republikai primārajās un sekundārajās tiesībās piešķirto novērtējuma brīvību attiecībā uz veidu, kādā organizēt atbalstu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai.


title: Lieta T-2/08: Prasība, kas celta 2008. gada 2. janvārī — Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen /Komisija

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/54

         Prasība, kas celta 2008. gada 2. janvārī — Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen/Komisija
   (Lieta T-2/08)
   (2008/C 64/86)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen (LfM), Diseldorfa (Vācija) (pārstāvji — A. Rosenfeld un G.-B. Lehr, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 23. oktobra galīgo lēmumu C(2007) 5109 par valsts atbalstu, ko Vācijas Federatīvā Republika vēlas piešķirt zemes ciparu televīzijas (DVB-T) iesviešanai Ziemeļreinas-Vestfālenes federālajā zemē;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja vēršas pret Komisijas 2007. gada 23. oktobra galīgo lēmumu C(2007) 5109 par valsts atbalstu C 34/2006 (ex N 29/2005 un ex CP 13/2004), ar ko Komisija ir nolēmusi, ka valsts atbalsts, kuru Vācijas Federatīvā Republika vēlas piešķirt privātiem radio apraides uzņēmumiem zemes ciparu televīzijas Ziemeļreinas-Vestfālenes federālajā zemē ieviešanas ietvaros un kurš tika paziņots Komisijai, ir ar kopējo tirgu nesaderīgs.
   Lai pamatotu savu prasību, prasītāja, pirmkārt, norāda, ka apstrīdētais lēmums esot pretrunā EKL 87. panta 1. punktam, jo valsts atbalsta raksturs pasākumam esot atzīts nepamatoti. Šajā sakarā tiek izvirzīts iebildums arī par EKL 253. panta pārkāpumu.
   Turklāt tiek norādīts, ka saistībā ar pārbaudi attiecībā uz EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu esot tikusi izmantota nepieļaujama pārbaudes shēma. Šajā sakarā prasītāja norāda arī uz kļūdu vērtējumā un pilnvaru nepareizu izmantošanu, kā arī EKL 253. panta pārkāpumu.
   Saistībā ar kļūdu vērtējumā un pilnvaru nepareizu izmantošanu papildus tiek izvirzīts iebildums par EKL 87. panta 3. punkta b) un d) apakšpunkta pārkāpumu.
   Visbeidzot prasītāja norāda, ka attiecīgajam pasākumam katrā ziņā esot piemērojams EKL 86. panta 2. punktā paredzētais nozares izņēmums. Šajā sakarā tiek arī norādīts uz EKL 253. panta pārkāpumu.


title: Lieta T-908/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 7. februāra rīkojums – Starbucks (HK)/EUIPO – Now Wireless (“nowwireless”)

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/51

         Vispārējās tiesas 2017. gada 7. februāra rīkojums – Starbucks (HK)/EUIPO – Now Wireless (“nowwireless”)
   (Lieta T-908/16) (1)

   (2017/C 112/72)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 46, 13.2.2017.


title: Lieta T-140/16 R II: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 16. februāra rīkojums – Le Pen/Parlaments Pagaidu noregulējums — Eiropas Parlamenta loceklis — Parlamentārās palīdzības izmaksas sedzošo piemaksu atgūšana kompensācijas ceļā — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Jauns pieteikums — Jauni fakti — Steidzamības neesamība

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/30

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 16. februāra rīkojums – Le Pen/Parlaments
   (Lieta T-140/16 R II)
   (Pagaidu noregulējums - Eiropas Parlamenta loceklis - Parlamentārās palīdzības izmaksas sedzošo piemaksu atgūšana kompensācijas ceļā - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Jauns pieteikums - Jauni fakti - Steidzamības neesamība)
   (2017/C 121/43)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jean-Marie Le Pen (SaintCloud, Francija) (pārstāvji – M. Ceccaldi un J.-P. Le Moigne, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – G. Corstens un S. Alonso de León)

      Priekšmets

   Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru tiek prasīts apturēt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2016. gada 29. janvāra lēmuma, ar ko tiek noteikta EUR 320 026,23 piedziņa no prasītāja, izpildi un 2016. gada 4. februāra paziņojuma par parādu Nr. 2016 195, kas izdots uz šī lēmuma pamata, izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-339/08: Prasība, kas celta 2008. gada 18. augustā — BVGD /Komisija

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/40

         Prasība, kas celta 2008. gada 18. augustā — BVGD/Komisija
   (Lieta T-339/08)
   (2008/C 272/80)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Belgische Vereniging van handelaars in- en uitvoerders geslepen diamant (BVGD), Antverpene (Beļģija) (pārstāvji — L. Levi un C. Ronzi, advokātes)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 5. jūnija lēmumu, ar kuru Komisija noraidīja sūdzību, ko prasītāja iesniegusi jautājumā par izejvielu tirgus sadali [input foreclosure] (Lieta COMP/39.221/E-2-De Beers/DTC Supplier of Choice), aizbildinoties ar to, ka neesot pietiekama pamata saistībā ar to rīkoties;

               —

               uzlikt Komisijai pienākumu iesniegt:

                           —

                           pienācīgu un saprotamu De Beers un Alrosa Komisijai tā sauktajā “papildu procedūrā” sniegto atbilžu izklāstu;

                           —

                           visas saistībā gan ar SOC, gan ar De Beers un Alrosa starpā noslēgto tirdzniecības pārvaldības vienošanos [Trade Administrative Agreement] Komisijai iesniegto sūdzību un ar tām saistīto dokumentu nekonfidenciālās redakcijas;

                           —

                           visas saistībā ar SOC un De Beers un Alrosa starpā noslēgto tirdzniecības pārvaldības vienošanos veiktās izmeklēšanas dokumentu nekonfidenciālās redakcijas;

                           —

                              Alrosa pieteikumu lietā T-170/06;

                           —

                           iebildumu rakstus, uz kuriem tā norāda “papildu noraidīšanas lēmumā”;

                           —

                           pārvaldnieka sagatavotos ikgadējos pārskatus par De Beers saistībām;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pēc tam, kad Pirmās instances tiesa 2007. gada 11. jūlijā atcēla Komisijas 2006. gada 22. februāra Lēmumu (Lieta T-170/06 Alrosa/Komisija), Komisija, pamatojoties uz Regulas (EK) Nr. 773/2004 7. pantu, nolēma uzsākt papildu procedūru, lai izvērtētu apņemšanās lēmuma atcelšanas iespējamo ietekmi uz vispārējo izejvielu tirgus sadales vērtējumu, kas izklāstīts 2007. gada 26. janvāra Lēmumā (2007)D/200338 (Lieta COMP/39.221/E-2-De Beers/DTC Supplier of Choice), ar kuru noraidīta sūdzība, kuru 2005. gada 14. jūlijā prasītāja iesniedza Komisijai par iespējamiem EKL 81. un 82. panta pārkāpumiem saistībā ar neapstrādātu dimantu izplatīšanas tīklu “Supplier of Choice” [“izraudzītais piegādātājs”], ko izmanto De Beers koncerns (turpmāk tekstā — “noraidīšanas lēmums”). Minētā lēmuma likumību prasītāja apstrīdēja 2007. gada 6. aprīlī, ceļot prasību Pirmās instances tiesā, un minētā prasība ir tiesvedības lietā T-104/07 priekšmets (1).
   Ar šo prasību prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2008. gada 5. jūnijā saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 773/2004 (2) pieņemto Papildu lēmumu (2008)D/203543, kurā Komisija konstatēja, ka nebija pamata no jauna izskatīt noraidīšanas lēmumu tāpēc, ka jautājumā par izejvielu tirgus sadali neesot bijis pietiekamu Kopienas interešu, lai turpinātu iespējamo pārkāpumu izmeklēšanu.
   Savu prasījumu atbalstam prasītāja izvirza trīs galvenos prasības pamatus:
   Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka Regulas (EK) Nr. 773/2004 7. pants nav pienācīgs papildu procedūras un apstrīdētā lēmuma juridiskais pamats. Tā norāda, ka faktiski šajā noteikumā Komisijai nav piešķirtas tiesības no jauna izvērtēt situāciju, bet gan regulēta sūdzību noraidīšana un ļauts Komisijai tādējādi informēt sūdzības iesniedzēju par nepietiekamu pamatu, lai saistībā ar sūdzību rīkotos, nosakot termiņu, kurā sūdzības iesniedzējs var rakstiski izteikt savu viedokli. Turklāt prasītāja piebilst, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi vispārējos tiesību principus par administratīvu aktu atcelšanu ar atpakaļejošu spēku.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka esot aizskartas tai saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 773/2994 7. un 8. pantu piešķirtās procesuālās tiesības, jo prasītājai esot bijis liegts izmantot tiesības piekļūt dokumentiem, pamatojoties uz kuriem Komisija veica savu provizorisko novērtējumu. Šajā sakarā prasītāja apgalvo, ka Komisija neesot pierādījusi, ka ierobežotā piekļuve lietas materiāliem varētu būt pamatota ar vajadzību nodrošināt komercnoslēpumu konfidencialitātes aizsardzību.
   Treškārt, prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā neesot ievēroti nedz EKL 2. un 3. pants un Kopienas interešu jēdziens, nedz arī pienākums norādīt pamatojumu.

      (1)  OV C 129, 18. lpp.

      (2)  Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regula (EK) Nr. 773/2004 par lietas izskatīšanu saskaņā ar EK līguma 81. un 82. pantu, ko vada Komisija (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 123, 18. lpp.).


title: Lieta T-539/11: Prasība, kas celta 2011. gada 13. oktobrī — Deutsche Bank /ITSB ( „Leistung aus Leidenschaft“ )

text:
               14.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/16

         Prasība, kas celta 2011. gada 13. oktobrī — Deutsche Bank/ITSB („Leistung aus Leidenschaft“)
   (Lieta T-539/11)
   2012/C 13/34
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Bank AG (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji — R. Lange, T. Götting un G. Hild, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 3. augusta lēmumu lietā R 188/2011-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Leistung aus Leidenschaft” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 36. un 38. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo attiecīgajai Kopienas preču zīmei esot atšķirtspēja


title: Lieta C-320/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. jūlijā iesniedza Rechtbank Haarlem (Nīderlande) — X/Inspecteur der Belastingdienst P

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. jūlijā iesniedza Rechtbank Haarlem (Nīderlande) — X/Inspecteur der Belastingdienst P

   (Lieta C-320/10)
   ()
   2010/C 246/46
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Haarlem

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: X BV

      Atbildētājs: Inspecteur der Belastingdienst P

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, pārbaudot Regulu (EK) Nr. 535/94 (1), Nr. 1832/2002 (2), Nr. 1871/2003 (3) un Nr. 2344/2003 (4), ar kurām tika ieviesta (attiecīgajā brīdī ar 8. numuru) un grozīta 2. nodaļas 7. papildu piezīme (KN), spēkā esamību un/vai interpretāciju, var atsaukties uz DSB [Dispute Settlement Body] 2005. gada 27. septembra lēmumu par pozīcijā 0210 iekļautā jēdziena “sālīta” interpretāciju, pat gadījumā, ja iepriekš ir tikusi iesniegta deklarācija muitas procedūrai “Preču laišana muitas tiesību ziņā brīvā apgrozībā”?

               2)

               Ja atbilde uz I jautājumu ir apstiprinoša:
               Kā var pārbaudīt, vai ir notikušas vistas gaļas rakstura izmaiņas?

               3)

               Ja atbilde uz I jautājumu ir apstiprinoša:

                           a)

                           Vai, ievērojot DSB 2005. gada 27. septembra lēmumu, iepriekš minētās regulas ir spēkā tiktāl, ciktāl tajās ir paredzēts, ka gaļa ir “sālīta” pozīcijas 0210 izpratnē tad, ja tās kopējais sāls saturs ir 1,2 % no svara vai vairāk?

                           b)

                           Vai, ņemot vērā DSB 2005. gada 27. septembra lēmumu, iepriekš minētās regulas ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilstoši 2. nodaļas 7. papildu piezīmei (KN) gaļa ar sāls saturu 1,2 % no svara vai vairāk ir uzskatāma par tādu, kuras raksturs ir mainīts, un “sālītu” pozīcijas 0210 izpratnē, un ka gaļa ar zemāku sāls saturu nekā 1,2 % no svara, kuras raksturs sāls pievienošanas rezultātā ticis mainīts, ko var pierādīt, nav izslēgta no klasificēšanas atbilstoši pozīcijai 0210?

               4)

               Ja atbilde uz III a) jautājumu ir apstiprinoša:
               Kā ir jāpārbauda, vai ar sālīšanu vistas gaļas ilgstoša saglabāšana tiek nodrošināta?

      (1)  Komisijas 1994. gada 9. marta Regula (EK) Nr. 535/94 par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā (OV L 68, 15. lpp.).

      (2)  Komisijas 2002. gada 1. augusta Regula (EK) Nr. 1832/2002 par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā (OV L 290, 1. lpp.).

      (3)  Komisijas 2003. gada 23. oktobra Regula (EK) Nr. 1871/2003 par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā (OV L 275, 5. lpp.).

      (4)  Komisijas 2003. gada 30. decembra Regula (EK) Nr. 2344/2003 par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā (OV L 346, 38. lpp.).


title: Lieta C-151/10: Tiesas (sestā palāta) 2011. gada 7. aprīļa rīkojums ( Arbeidshof te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Dai Cugini NV/Rijksdienst voor Sociale Zekerheid (Reglamenta 104. pants 3. punkta pirmā daļa — Direktīva 97/81/EK — Vienlīdzīga attieksme pret nepilna darba un pilna darba laika darba ņēmējiem — Diskriminācija — Administratīvs šķērslis, kas var ierobežot nepilna darba laika darba iespējas — Līgumu un darba laika grafiku obligāta izziņošana un uzglabāšana)

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/7

         Tiesas (sestā palāta) 2011. gada 7. aprīļa rīkojums (Arbeidshof te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Dai Cugini NV/Rijksdienst voor Sociale Zekerheid

   (Lieta C-151/10) (1)

   (Reglamenta 104. pants 3. punkta pirmā daļa - Direktīva 97/81/EK - Vienlīdzīga attieksme pret nepilna darba un pilna darba laika darba ņēmējiem - Diskriminācija - Administratīvs šķērslis, kas var ierobežot nepilna darba laika darba iespējas - Līgumu un darba laika grafiku obligāta izziņošana un uzglabāšana)
   2011/C 211/12
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Arbeidshof te Antwerpen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Dai Cugini NV

      Atbildētājs: Rijksdienst voor Sociale Zekerheid

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Arbeidshof te Antwerpen (Afdeling Hasselt) — Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu (OV 1998, L 14, 9. lpp.) interpretācija — Valsts tiesību akti, kuros paredzēta tāda nepilnu darba laiku nodarbinātu darba ņēmēju darba laika grafika izziņošanas un kontroles sistēma, kas paredz dokumentu, kuros norādīts precīzs katra darba ņēmēja sniegto pakalpojumu laiks, obligātu sagatavošanu un uzglabāšanu, pretējā gadījumā nosakot kriminālsodu vai administratīvas sankcijas

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu 4. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka tai nav pretrunā tādi valsts tiesību akti, kuri darba devējam uzliek par pienākumu uzglabāt un izziņot nepilna darba laika darba ņēmēju līgumus un darba laika grafikus, ja tiek konstatēts, ka šie tiesību akti nerada nelabvēlīgu attieksmi pret nepilna darba laika darba ņēmējiem salīdzinājumā ar pilna darba laika darba ņēmējiem, kuri atrodas salīdzināmā situācijā, vai, ja šāda atšķirīga attieksme pastāv, tiek konstatēts, ka to pamato objektīvi iemesli un tā nepārsniedz to, kas ir nepieciešams nosprausto mērķu sasniegšanai.
   Lai novērtētu, vai tāda ir situācija izšķiramajā lietā, iesniedzējtiesai ir jāveic nepieciešamās faktiskās un juridiskās situācijas pārbaudes, it īpaši ņemot vērā piemērojamos valsts tiesību aktus.
   Ja iesniedzējtiesa nonāktu pie secinājuma, saskaņā ar kuru pamata lietā aplūkotie valsts tiesību akti ir nesaderīgi ar Direktīvai 97/81/EK pievienotā pamatnolīguma “Par nepilna darba laika darbu” 4. klauzulu, tad šā pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam šajā ziņā arī ir pretrunā šādi tiesību akti.

      (1)  OV C 161. 19.06.2010.


title: Lieta T-455/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. oktobra spriedums — Zoo Sport /ITSB — K-2 ( “zoo sport” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “ZOO Sport” reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrāka vārdiska preču zīme “ZOOT” un Kopienas agrāka grafiska preču zīme “SPORTS ZOOT SPORTS” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/16

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. oktobra spriedums — Zoo Sport/ITSB — K-2 (“zoo sport”)
   (Lieta T-455/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “ZOO Sport” reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrāka vārdiska preču zīme “ZOOT” un Kopienas agrāka grafiska preču zīme “SPORTS ZOOT SPORTS” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 352/29
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zoo Sport Ltd (Leeds, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — I. Rungg, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: K-2 Corp. (Seattle, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. Graf, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 9. augusta lēmumu lietā R 1395/2011-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp K-2 Corp. un Zoo Sport Ltd.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Zoo Sport Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 399, 22.12.2012.


title: Lieta T-90/15: Prasība, kas celta 2015. gada 18. februārī  – Schoeller Corporation /ITSB – Sqope  ( “SCOPE” )

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/44

         Prasība, kas celta 2015. gada 18. februārī – Schoeller Corporation/ITSB – Sqope (“SCOPE”)
   (Lieta T-90/15)
   (2015/C 118/57)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Schoeller Corporation GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvis –D. van Ackeren, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Sqope SA (Luksemburga, Luksemburga)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “SCOPE” – reģistrācijas pieteikums Nr. 4 502 341

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 21. novembra lēmums lietā R 2381/2013–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz finanšu analīzes un finanšu izziņu izsniegšanas pakalpojumiem;

               —

               piespriest lietas dalībniekiem, kam spriedums ir nelabvēlīgs, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.