title: Lieta C-519/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 20. decembrī ierosinājusi Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar) par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2006. gada 27. septembra spriedumu lietā T-168/01 GlaxoSmithKline Services Unlimited , bijusī Glaxo Wellcome plc , pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/18

         Apelācija, ko 2006. gada 20. decembrī ierosinājusi Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar) par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2006. gada 27. septembra spriedumu lietā T-168/01 GlaxoSmithKline Services Unlimited, bijusī Glaxo Wellcome plc, pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-519/06 P)
   (2007/C 56/32)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar) (pārstāvji — M. Araujo Boyd, abogado, J. L. Buendía Sierra, Juridiskās nodaļas darbinieks)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Kopienu Komisija, European Association of Euro Pharmaceutical Companies (EAEPC), Bundesverband der Arzneimittel-Importeure eV, Spain Pharma, SA, GlaxoSmithKline Services Unlimited, bijusī Glaxo Wellcome plc

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra sprieduma lietā T-168/01 rezolutīvās daļas 1) punktu;

               —

               pieņemt galīgo lēmumu lietā T-168/01, pilnībā noraidot Glaxo prasību un apstiprinot Komisijas Lēmumu 2001/791/EK;

               —

               atcelt minētā sprieduma rezolutīvās daļas 3), 4) un 5) punktu par tiesāšanās izdevumiem un piespriest Glaxo atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus lietā T-168/01, kā arī apelācijas instancē.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka pārsūdzētais spriedums būtu jāatceļ šādu iemeslu dēļ.
   Nepareiza EKL 81. panta 1. punkta piemērošana
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Pirmās instances tiesa (turpmāk tekstā — “PIT”) rīkojās nepareizi, noraidot Komisijas atzinumu, ka Glaxo divējādo cenu mērķis bija novērst, ierobežot vai traucēt konkurenci, un apgalvo, ka divējādu cenu noteikšana un eksporta aizliegums pēc sava rakstura traucē konkurenci. Apelācijas sūdzības iesniedzēja arī apgalvo, ka PIT ir nepareizi piemērojusi EKL 81. panta 1. punktu regulētajā nozarē, ka pārsūdzētajā spriedumā nepareizi analizēti lietas tiesiskie un ekonomiskie apstākļi un ka PIT ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu tiesību piemērošanā, novērtējot EK līguma kompetences noteikumu mērķi un analizējot patērētāju priekšrocības no paralēlās tirdzniecības.
   Nepareiza EKL 81. panta 3. punkta piemērošana
   Saskaņā ar pārsūdzēto spriedumu Komisija esot kļūdījusies, novērtējot cēloņsakarību starp paralēlo tirdzniecību un inovācijām, kā arī starp Vispārīgo pārdošanas nosacījumu 4. pantu un inovācijām. PIT arī uzskatīja, ka Komisijas secinājumi par valūtas svārstību ietekmi uz paralēlo tirdzniecību starp Spāniju un Apvienoto Karalisti bija kļūdaini. Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Komisijas novērtējums šajos punktos bija pilnīgi pareizs un nebija pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, tāpēc PIT ir nepareizi interpretējusi EKL 81. panta 3. punktu.
   Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka PIT nav ievērojusi pierādīšanas pienākumu saistībā ar EKL 81. panta 3. punktu un ir nepareizi analizējusi Komisijas veikto šī panta otrā, trešā un ceturtā nosacījuma vērtējumu. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka četri 81. panta 3. punktā ietvertie izņēmuma nosacījumi ir kumulatīvi un tāpēc tas, ka nav izpildīts tikai viens no šiem nosacījumiem, Komisijai dod pietiekamu pamatu noraidīt pieteikumu piemērot izņēmumu. Tādējādi PIT nevar atcelt negatīvu lēmumu, iepriekš pilnībā neizvērtējot Komisijas veikto četru 81. panta 3. punktā ietverto nosacījumu analīzi un nesecinot, ka Komisija šo nosacījumu novērtēšanā ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas.


title: Lieta C-421/15 P: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 11. maija spriedums – Yoshida Metal Industry Co. Ltd/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Pi-Design AG, Bodum France SAS, Bodum Logistics A/S Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Tādu apzīmējumu reģistrācija, ko veido virsmas ar melnas krāsas punktiem attēls — Atzīšana par spēkā neesošu — Regula (EK) Nr. 40/94 — 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts — 51. panta 3. punkts

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/5

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 11. maija spriedums – Yoshida Metal Industry Co. Ltd/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Pi-Design AG, Bodum France SAS, Bodum Logistics A/S

   (Lieta C-421/15 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Tādu apzīmējumu reģistrācija, ko veido virsmas ar melnas krāsas punktiem attēls - Atzīšana par spēkā neesošu - Regula (EK) Nr. 40/94 - 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts - 51. panta 3. punkts)
   (2017/C 239/06)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Yoshida Metal Industry Co. Ltd (pārstāvji – J. Cohen, Solicitor, T. St Quintin, Barrister, G. Hobbs QC)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – A. Folliard-Monguiral, D. Gaja un J. Crespo Carrillo), Pi-Design AG, Bodum France SAS, Bodum Logistics A/S (pārstāvji – H. Pernez, avocate un R. Löhr, Rechtsanwalt)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Yoshida Metal Industry Co. Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 389, 23.11.2015.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 14. jūlijā lietā T-126/03 Reckitt Benckiser (España), SL pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Sajaukšanas iespēja — Agrākas preču zīmes izmantošanas pierādījums — Kopienas vārdiskas preču zīmes “ALADIN” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ALADDIN” — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 43. panta 2. un 3. punkts)

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/14

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 14. jūlijā
   lietā T-126/03 Reckitt Benckiser (España), SL pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Sajaukšanas iespēja - Agrākas preču zīmes izmantošanas pierādījums - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ALADIN” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ALADDIN” - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 43. panta 2. un 3. punkts)
   (2005/C 229/28)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā T-126/03 Reckitt Benckiser (España), SL, Barselona (Spānija), ko pārstāv Esteve Sanss [Esteve Sanz], advokāts, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji — A. fon Mīlendāls [A. von Mühlendahl], I. de Medrano Kavaljero [I. de Medrano Caballero] un A. Foliārs-Mongirāls [A. Folliard-Monguiral]), otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks — Aladin Gesellschaft für innovative mikrobiologische Systeme GmbH, Lukenvalde [Luckenwalde] (Vācija), par prasību par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2003. gada 31. janvāra lēmumu lietā R 389/2002-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Reckitt Benckiser (España), SL un Aladin Gesellschaft für innovative mikrobiologische Systeme GmbH Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs I. Legāls [H. Legal], tiesneši V. Tīli [V. Tiili] un V. Vadapals [V. Vadapalas], sekretārs H. Palasio Gonsaless [J. Palacio González], galvenais administrators, 2005. gada 14. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2003. gada 31. janvāra lēmumu;

               2)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 135, 07.06.2003.


title: Lieta T-357/13: Vispārējās tiesas 2013. gada 10. decembra rīkojums — European Space Imaging /Komisija

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/45

         Vispārējās tiesas 2013. gada 10. decembra rīkojums — European Space Imaging/Komisija
   (Lieta T-357/13) (1)

   2014/C 45/82
   Tiesvedības valoda — vācu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: Lieta T-434/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. janvāra spriedums – Arbuzov/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā — Līdzekļu iesaldēšana — To personu, vienību un struktūru saraksts, pret kurām ir vērsta līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Prasītāja uzvārda iekļaušana — Pierādījumi par iekļaušanas sarakstā pamatotību

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/38

         Vispārējās tiesas 2016. gada 28. janvāra spriedums – Arbuzov/Padome
   (Lieta T-434/14) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, pret kurām ir vērsta līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja uzvārda iekļaušana - Pierādījumi par iekļaušanas sarakstā pamatotību)
   (2016/C 098/49)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Sergej Arbuzov (Kijeva, Ukraina) (pārstāvji – M. Machytková un P. Radošovský, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – A. Westerhof Löfflerová un J.-P. Hix)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 66, 26. lpp.), un Padomes 2014. gada 14. aprīļa Īstenošanas lēmumu 2014/216/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2014/119 (OV L 111, 91. lpp.), ciktāl prasītāja vārds ir ticis iekļauts to personu, vienību un struktūru sarakstā, pret kurām ir vērsti šie ierobežojošie pasākumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, kurā grozījumi ir izdarīti ar Padomes 2014. gada 14. aprīļa Īstenošanas lēmumu 2014/216/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2014/119, ciktāl tas attiecas uz S. Arbuzov;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina S. Arbuzov tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 282, 25.8.2014.


title: Lieta C-323/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 30. maijā iesniedza High Court (Īrija) – People Over Wind, Peter Sweetman/Coillte Teoranta

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 30. maijā iesniedza High Court (Īrija) – People Over Wind, Peter Sweetman/Coillte Teoranta

   (Lieta C-323/17)
   (2017/C 277/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: People Over Wind, Peter Sweetman

      Atbildētāja: Coillte Teoranta

      Prejudiciālais jautājums

   Vai un kādos apstākļos var ņemt vērā ietekmes mazināšanas pasākumus, veicot izpēti saistībā ar attiecīgo izvērtējumu saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktu?


title: Lieta C-370/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 25. janvarī ( Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Uwe Kay Festersen (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Kapitāla brīva aprite — EKL 43. pants un EKL 56. pants — Lauksaimniecībā izmantojamo zemes gabalu pirkšanas ierobežojumi — Pircēja pienākums nodibināt pastāvīgo dzīvesvietu lauksaimniecībā izmantojamajā zemes gabalā)

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/9

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 25. janvarī (Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Uwe Kay Festersen

   (Lieta C-370/05) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Kapitāla brīva aprite - EKL 43. pants un EKL 56. pants - Lauksaimniecībā izmantojamo zemes gabalu pirkšanas ierobežojumi - Pircēja pienākums nodibināt pastāvīgo dzīvesvietu lauksaimniecībā izmantojamajā zemes gabalā)
   (2007/C 56/14)
   Tiesvedības valoda — dāņu
   Iesniedzējtiesa

      Vestre Landsret (Dānija)
   Lietas dalībnieks pamata kriminālprocesā
   Uwe Kay Festersen
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vestre Landsret — EKL 43. panta un EKL 56. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, kas uz lauksaimniecībā izmantojamā zemes gabala pirkšanu attiecina nosacījumu par pastāvīgās dzīvesvietas nodibināšanu tajā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               EKL 56. pants iestājas pret to, ka tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamata lietā uz lauksaimniecībā izmantojamā zemes gabala pirkšanu attiecina nosacījumu, ka pircējs nodibina savu pastāvīgo dzīvesvietu šajā zemes gabalā;

               2)

               šī EKL 56. panta interpretācija nebūtu citāda gadījumā, ja nopirktais lauksaimniecībā izmantojamais zemes gabals nebūtu perspektīvs lauksaimniecībā izmantojams zemes gabals un ja zemes gabala dzīvojamā ēka atrastos pilsētas zonā.

      (1)  OV C 315, 10.12.2005.


title: Lieta T-144/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Télévision Française 1 SA iesniedza 2004. gada 13. aprīlī

text:
               26.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/8

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Télévision Française 1 SA iesniedza 2004. gada 13. aprīlī
   (Lieta T-144/04)
   (2004/C 168/15)
   Tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 13. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Télévision Française 1 SA, adrese Boulogne (Francija) kuru pārstāv advokāts Jean-Paul Hordies, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Télévision Française 1 SA prasījumi Pirmās Instances Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2003. gada 10. decembra galīgo lēmumu nr. C(2003) 4497 par valsts atbalstu, ko Francija piešķīra “France 2” un “France 3” laikā no 1988. gada līdz 1994. gadam daļā, kur atbalsts tiek atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu atbilstoši 86. panta 2. punktam;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti:
   Pēc prasītājas sūdzības Komisija nolēma uzsākt formālu izpētes procedūru, kas paredzēta EK 88. panta 2. punktā, par investīciju subsīdijām, kā arī kapitāla dotācijām, ko no 1988. gada līdz 1994. gadam saņēma Francijas televīzijas kanāli “France 2” un “France 3”. Pārsūdzētajā lēmumā Komisija nolēma kvalificēt šos pasākumus kā valsts atbalstu atbilstoši EK 87. pantam, bet tā atzina, ka tie ir saderīgi ar EK līgumu, atbilstoši 86. panta 2. punktam.
   Ar pirmo pamatu prasītāja apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma motivācija ir kļūdaina un pārkāpj EK 86. panta 2. punktu un noteikumus par valsts atbalstu. Tā apstrīd Komisijas secinājumus, ka abu attiecīgo kanālu uzdevumi atbilst pakalpojumiem ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi 86. panta 2. daļas nozīmē, piebilstot, ka tās pašas uzdevumi ir gandrīz identiski, bet tie netiek pieskaitīti pakalpojumiem ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi. Tā apstrīd arī šī atbalsta finansiālo analīzi, ko apstrīdētajā lēmumā ir veikusi Komisija.
   Ar otro pamatu prasītāja uzsver, ka Komisija ir veikusi nepareizu direktīvas 80/723 (1) piemērošanu, lemjot, ka tā nav piemērojama publisku kanālu radiopārraidēm pirms 2000. gada. Uz šī pamata prasītāja norāda uz nepareizu protokola par valsts radiopārraižu sistēmu dalībvalstīs, kas pievienots EK līgumam, piemērošanu.

      (1)  Komisijas 1980. gada 25. jūnija Direktīva 80/723/EEC par dalībvalstu un publisku uzņēmumu finansiālo attiecību pārskatāmību, O V L 195, 29.07.1980., 35.-37. lpp.


title: Lieta C-215/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 4. maijā iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) — Pacific World Limited, FDD International Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 4. maijā iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) — Pacific World Limited, FDD International Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

   (Lieta C-215/10)
   ()
   2010/C 209/21
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Pacific World Limited, FDD International Limited

      Atbildētājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Komisijas 2007. gada 28. novembra Regula (EK) Nr. 1417/2007 (1) par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā ir spēkā tiktāl, ciktāl ar to atbilstoši KN kodam 3926 90 97 ir klasificēti mākslīgie nagi un tādējādi mākslīgo nagu komplekti, kas aprakstīti minētās regulas I pielikumā?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noliedzoša, vai Kombinētā nomenklatūra ir interpretējama tā, ka tā paredz, ka aplūkotie mākslīgo nagu komplekti ir jāklasificē kā “kosmētikas vai dekoratīvās kosmētikas līdzekļi un ādas kopšanas līdzekļi (izņemot medikamentozos), ieskaitot pretiedeguma un iedeguma līdzekļus; manikīra vai pedikīra līdzekļi [..] manikīra vai pedikīra līdzekļi” tarifu pozīcijā 3304 30 00 vai kā “Citādi griezējizstrādājumi (piemēram, matu griešanas mašīnas, lieli miesnieku naži vai virtuves naži un cērtņi, papīrnaži); manikīra un pedikīra komplekti un instrumenti (ieskaitot nagu vīles) [..] manikīra un pedikīra komplekti un instrumenti (ieskaitot nagu vīles)” tarifu pozīcijā 8214 20 00?

      (1)  OV L 316, 4. lpp.


title: Lieta F-107/07: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 22. maija rīkojums — Daskalakis /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Darba samaksa — Civildienesta noteikumu 7. panta 2. punkts — Īslaicīgs pabalsts — Nepieņemamība)

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/31

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 22. maija rīkojums — Daskalakis/Komisija
   (Lieta F-107/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Darba samaksa - Civildienesta noteikumu 7. panta 2. punkts - Īslaicīgs pabalsts - Nepieņemamība)
   (2008/C 183/62)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Constantin Daskalakis, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — S. A. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers)
   Priekšmets
   Lēmuma, ar kuru prasītājam — ierēdnim, kurš īslaicīgi ieņēma nodaļas vadītāja amatu, — tiesības saņemt Civildienesta noteikumu 7. panta 2. punktā noteikto atšķirīgo piemaksu tiek ierobežotas līdz vienam gadam, atcelšana.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               lietas dalībnieki sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 315, 22.12.2007, 46. lpp.


title: Lieta F-76/08: Prasība, kas celta 2008. gada 18. septembrī — Behmer /Parlaments

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/56

         Prasība, kas celta 2008. gada 18. septembrī — Behmer/Parlaments
   (Lieta F-76/08)
   (2008/C 285/103)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Joachim Behmer, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Strīda priekšmets un apraksts
   Lēmuma nepaaugstināt prasītāju AD 13 pakāpē 2007. gada amatā paaugstināšanas kārtā atcelšana
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu nepaaugstināt prasītāju AD 13 pakāpē 2007. gada amatā paaugstināšanas kārtā;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-347/06: Prasība, kas celta 2006. gada 4. decembrī — Nynäs Petroleum un Nynas Belgium pret Komisiju

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/19

         Prasība, kas celta 2006. gada 4. decembrī — Nynäs Petroleum un Nynas Belgium pret Komisiju
   (Lieta T-347/06)
   (2007/C 20/27)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: AB Nynäs Petroleum, Stokholma (Zviedrija) un Nynas Belgium AB, Zaventem (Beļģija) (pārstāvji — A. Howard, Barrister un M. Dean, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Lēmuma 1. pantu tiktāl, ciktāl tajā paredzēta AB Nynas solidāra un individuāla atbildība;

               —

               atcelt Lēmuma 2. pantu tiktāl, ciktāl tajā Nynas ir uzlikts naudas sods 13,5 miljonu euro apmērā, vai, pakārtoti, atbilstošā veidā samazināt šī naudas soda apmēru; un

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji lūdz daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 13. septembra Lēmumu C(2006) 4090 lietā COMP/F/38.456 — Bitumen — NL, ar kuru Komisija konstatēja, ka prasītāji kopā ar citiem uzņēmumiem ir pārkāpuši EKL 81. pantu, attiecībā uz ceļu pārklājuma bitumena iegādi un pārdošanu Nīderlandē regulāri kolektīvi nosakot bruto cenu, vienotu atlaidi bruto cenai attiecībā uz nolīgumā iesaistītajiem ceļu būvētājiem un mazāku maksimālo atlaidi bruto cenai — pārējiem ceļu būvētājiem.
   Savu prasību pamatojumam prasītāji vispirms norāda, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un vērtējumā, atzīstot Nynäs Petroleum par solidāri un individuāli atbildīgu par Nynas Belgium izdarīto pārkāpumu, jo Nynas Belgium darbojās kā autonoma juridiskā vienība, kas pati, neatkarīgi no Nynäs Petroleum, noteica savu komercpolitiku. Prasītāji uzskata, ka Komisija nav pierādījusi, ka Nynäs Petroleum bija iespēja ietekmēt Nynas Belgium darbību tiktāl, lai liegtu tai jebkādu faktisku neatkarību, nosakot savu rīcību tirgū.
   Otrkārt, prasītāji apgalvo, ka Komisija, noraidot tai informācijai piemītošo pierādījumu spēku, ko prasītāji brīvprātīgi bija iesnieguši saskaņā ar Paziņojuma par sadarbību B daļu un atsakoties piešķirt prasītājiem naudas soda samazinājumu par sadarbību, pretēji tiesiskās paļāvības un vienlīdzīgas attieksmes principiem, nav ņēmusi vērā Paziņojuma par sadarbību (1) noteikumus. Prasītāji apgalvo, ka Komisija tostarp ir pieļāvusi šādas kļūdas tiesību piemērošanā un vērtējumā:

               —

               Komisija ir kļūdaini secinājusi, ka prasītāju sniegtā informācija pēc tās rakstura nepastiprināja Komisijas spēju pierādīt pārkāpuma izdarīšanu, jo pārējie pārkāpuma līdzdalībnieki jau bija atzinuši pārkāpuma pastāvēšanu un ar pārējām atbildēm uz informācijas pieprasījumiem jau bija apstiprināta sanāksmju sistēmas pastāvēšana;

               —

               Komisija ir kļūdaini secinājusi, ka prasītāju sniegtajai informācijai nebija nozīmīgas pievienotās vērtības.

      (1)  Komisijas paziņojums par atbrīvojumu no sodanaudas [naudas soda] un sodanaudas [naudas soda] samazināšanu karteļu gadījumos (OV 2002, C-45, 3. lpp.).


title: Lieta T-357/13: Prasība, kas celta 2013. gada 5. jūlijā — European Space Imaging /Komisija

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/44

         Prasība, kas celta 2013. gada 5. jūlijā — European Space Imaging/Komisija
   (Lieta T-357/13)
   2013/C 260/80
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: European Space Imaging GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis — Rechtsanwalt W. Trautner)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ar 2013. gada 5. jūnija vēstuli paziņoto lēmumu saistībā ar slēgto [iepirkuma] procedūru;

               —

               atcelt ar 2013. gada 5. jūnija vēstuli paziņoto lēmumu par jaunas līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras uzsākšanu, izmantojot atklāto procedūru;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots samērīguma principa pārkāpums

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka, atceļot līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru attiecībā uz datu pārraides pa satelītu un ar to saistīto pakalpojumu sniegšanu kopējās lauksaimniecības politikas ietvaros īstenoto pārbaužu atbalstam (OV 2012/S 183-299769), Komisija esot pārkāpusi samērīguma principu, kas ietverts Finanšu regulas (1) 89. panta 1. punktā. Šajā kontekstā tā cita starpā norāda, ka Komisijas rīcība esot bijusi pretrunā vispārējam principam, saskaņā ar kuru publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību procedūras atcelšanai ir jābūt galējam līdzeklim (“ultima ratio”). Prasītāja uzskata, ka Komisijai vajadzēja uzaicināt pretendentus iesniegt konkrētus piedāvājumus, pirms izlemt, vai patiešām ir ticis iesniegts ekonomiski izdevīgākais piedāvājums.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots pārskatāmības principa pārkāpums

                           —

                           Otrā pamata ietvaros prasītāja apgalvo, ka, atsakoties sniegt konkrētu informāciju, kas pamato publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras atcelšanu, Komisija esot pārkāpusi pārskatāmības principu, kas ietverts Finanšu regulas 89. panta 1. punktā. It īpaši prasītājai nav iespējams pārbaudīt, vai norādītais pamatojums vispār ir pierādīts. Turklāt tā norāda, ka konkrētais datu pārraides pa satelītu pakalpojumu tirgus ir ļoti specializēts un tādējādi potenciālo piedāvātāju skaits ir ļoti ierobežots, un kritizē faktu, ka Komisija, pirms lemt par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras atcelšanu, nepaziņoja, ka, nesasniedzot noteiktu pretendentu skaitu, tiks lemts par procedūras atcelšanu.

      (1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK., Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.).


title: Lieta C-68/15: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 17. maija spriedums (Grondwettelijk Hof (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X/Ministerraad Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Mātesuzņēmumu un meitasuzņēmumu direktīva — Nodokļu tiesību akti — Nodoklis, ar kuru apliek sabiedrību peļņu — Dividenžu izmaksāšana — Nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā — Nodokļu dubulta uzlikšana — Fairness tax

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 17. maija spriedums (Grondwettelijk Hof (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X/Ministerraad

   (Lieta C-68/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Mātesuzņēmumu un meitasuzņēmumu direktīva - Nodokļu tiesību akti - Nodoklis, ar kuru apliek sabiedrību peļņu - Dividenžu izmaksāšana - Nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā - Nodokļu dubulta uzlikšana - Fairness tax)
   (2017/C 239/04)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Grondwettelijk Hof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: X

      Atbildētāja: Ministerraad

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               brīvība veikt uzņēmējdarbību ir jāinterpretē tādējādi, ka tai nav pretrunā tādi dalībvalsts nodokļu tiesību akti kā pamatlietā aplūkotie, pamatojoties uz kuriem gan nerezidente sabiedrība, kas saimniecisko darbību šajā dalībvalstī veic ar pastāvīgā uzņēmuma starpniecību, gan rezidente sabiedrība, tai skaitā nerezidentes sabiedrības meitasuzņēmums, kas ir rezidents, tiek aplikti ar tādu nodokli kā fairness tax, kad šīs sabiedrības izmaksā dividendes, kuras noteiktu valsts nodokļu tiesību aktos paredzēto priekšrocību izmantošanas dēļ netiek iekļautas to galīgajā ar nodokli apliekamajā peļņā, ar nosacījumu, ka metode ar šo nodokli apliekamās summas noteikšanai faktiski nerada rezultātu, ka attieksme pret šo nerezidenti sabiedrību ir mazāk labvēlīga nekā pret rezidenti sabiedrību – tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

               2)

               Padomes 2011. gada 30. novembra Direktīvas 2011/96/ES par kopējo sistēmu nodokļu uzlikšanai, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs, 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tādi dalībvalsts nodokļu tiesību akti kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts tāds nodoklis kā fairness tax, kas ir jāmaksā nerezidentēm sabiedrībām, kuras saimniecisko darbību šajā dalībvalstī veic ar pastāvīgā uzņēmuma starpniecību, kā arī rezidentēm sabiedrībām, tai skaitā nerezidentes sabiedrības meitasuzņēmumam, kas ir rezidents, kad tie izmaksā dividendes, kuras noteiktu valsts nodokļu tiesību aktos paredzētu priekšrocību izmantošanas dēļ nav iekļautas galīgajā ar nodokli apliekamajā peļņā;

               3)

               Direktīvas 2011/96 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts, lasot to kopsakarā ar minētā panta 3. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka šai tiesību normai ir pretrunā tādi valsts nodokļu tiesību akti kā pamatlietā aplūkotie, ciktāl šajos tiesību aktos tādā situācijā, kad peļņu, ko mātesuzņēmums saņēmis no sava meitasuzņēmuma, šis mātesuzņēmums sadala vēlāk nekā tajā gadā, kurā tā tika saņemta, šī peļņa tiek aplikta ar nodokli, kas pārsniedz minētajā tiesību normā paredzēto 5 % maksimālo robežu.

      (1)  OV C 146, 4.5.2015.


title: Lieta T-285/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. decembra rīkojums — Itālija/Parlaments un Komisija (Procesuāls jautājums — Iebilde par nepieņemamību — Daļēja prasības nepieņemamība — Apstrīdētā tiesību akta neattiecināmība uz Parlamentu)

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/26

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. decembra rīkojums — Itālija/Parlaments un Komisija
   (Lieta T-285/07) (1)

   (Procesuāls jautājums - Iebilde par nepieņemamību - Daļēja prasības nepieņemamība - Apstrīdētā tiesību akta neattiecināmība uz Parlamentu)
   (2009/C 55/49)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. Bruni, pārstāvis, kam palīdz P. Gentili, Avvocato dello Stato)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji — A. Lukošiūtė, R. Ignătescu un G. Mazzini) un Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un A. Aresu)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītāju: Grieķijas Republika (pārstāvji — S. Vodina un M. Michelogiannaki)
   Priekšmets
   Paziņojuma par vispārējo konkursu EPSO/AD/95/07, kas izsludināts, lai izveidotu 20 administratoru (AD 5) rezerves sarakstu informācijas zinātņu nozarē (bibliotēka/dokumentācija), kas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicēts 2007. gada 8. maijā (OV C 103 A, 7. lpp.), atcelšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu tiktāl, ciktāl tā ir vērsta pret Parlamentu;

               2)

               Itālijas Republika sedz tiesāšanās izdevumus, kas tai ir radušies saistībā ar šo prasību, tiktāl, ciktāl tā ir vērsta pret Parlamentu. Parlaments sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 223, 22.9.2007.


               6.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/17

         EBTA Uzraudzības iestādes 2017. gada 1. februārī iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-3/17)
   (2017/C 108/15)
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāv tās pārstāvji Carsten Zatschler un Maria Moustakali, 35, Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium, 2017. gada 1. februārī EBTA Tiesā iesniedza prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa pasludina, ka

               1.

               Saglabājot spēkā atļauju sistēmu attiecībā uz svaigu gaļu un gaļas produktiem, kas noteikta Akta Nr. 25/1993 10. pantā un Regulas (IS) Nr. 448/2012 3., 4. un 5. pantā, Islande nav izpildījusi savas saistības, kas izriet no akta, kurš minēts EEZ līguma I pielikuma I nodaļas 1.1.1. punktā (Padomes 1989. gada 11. decembra Direktīva 89/662/EEK par veterinārajām pārbaudēm Kopienas iekšējā tirdzniecībā, lai izveidotu iekšējo tirgu), kas grozīts un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu un I pielikuma nozaru pielāgojumiem, un jo īpaši, kas izriet no minētās direktīvas 5. panta.

               2.

               Islande sedz tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde (EUI) apgalvo, ka Islande, saglabājot spēkā atļauju sistēmu attiecībā uz, inter alia, jēlas gaļas un gaļas produktu importu nav izpildījusi savus pienākumus, kas tai noteikti saskaņā ar Direktīvu 89/662/EEK.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka noteikumi par dzīvnieku izcelsmes produktu iekšējo tirdzniecību EEZ un veterinārajām pārbaudēm ir saskaņoti EEZ līmenī. Padomes Direktīva 89/662/EEK reglamentē veterinārās pārbaudes, ko piemēro dzīvnieku izcelsmes produktiem EEZ iekšējā tirdzniecībā. Tās galvenais mērķis ir izskaust veterinārās pārbaudes uz EEZ iekšējām robežām, vienlaikus pastiprinot pārbaudes, kas tiek veiktas izcelsmes punktā. EEZ galamērķa dalībvalsts kompetentās iestādes var, veicot nediskriminējošas pārbaudes izlases kārtā, vienīgi pārbaudīt atbilstību attiecīgajiem EEZ tiesību aktiem.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka, saglabājot spēkā atļauju sistēmu attiecībā uz jēlas gaļas un gaļas produktu importu, Islande uzliek papildu prasības, kas nav atļautas, ņemot vērā saskaņoto veterināro pārbaužu sistēmu.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde uzskata, ka EBTA Tiesa spriedumā Lietā E-17/15 Ferskar kjötvörur ehf. pret Islandes valsti jau ir atzinusi, ka šādu papildu prasību noteikšana neatbilst EEZ tiesību aktiem.


title: Lieta C-310/05: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 8. augustā

text:
               1.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/11

         Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 8. augustā
   (Lieta C-310/05)
   (2005/C 243/18)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 8. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Marija-Hosē Žonsī [Marie-José Jonczy] un Antonio Aresu [Antonio Aresu], pārstāvji, kuri norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 3. decembra Direktīvu 2001/95/EK par produktu vispārēju drošību (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 21. panta 1. punkts;

               2)

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Luksemburgas Lielhercogiste attiecībā uz Direktīvu 2001/95/EK joprojām nav pieņēmusi likumdošanas aktus, kam bija jāstājas spēkā 2004. gada 15. janvārī, un, jebkurā gadījumā, nav darījusi šos aktus zināmus Komisijai.

      (1)  OV L 11, 15.01.2002., 4. lpp.


title: Lieta F-127/10: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 10. februāra rīkojums — Bömcke /EIB

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/40

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 10. februāra rīkojums — Bömcke/EIB
   (Lieta F-127/10) (1)

   2012/C 138/100
   Tiesvedības valoda — franču
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 72, 05.03.2011, 36. lpp.


title: Lieta T-77/15: Prasība, kas celta 2015. gada 12. februārī – Tronios Group International /ITSB – British Sky Broadcasting Group  ( “SkyTec” )

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/40

         Prasība, kas celta 2015. gada 12. februārī – Tronios Group International/ITSB – British Sky Broadcasting Group (“SkyTec”)
   (Lieta T-77/15)
   (2015/C 118/51)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tronios Group International BV (Breda, Nīderlande) (pārstāvji – R. van Leeuwen un H. Klingenberg, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: Tronios Group International BV

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “SkyTec”

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 28. novembra lēmums lietā R 1681/2013-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt British Sky Broadcasting Group spēkā neesamības atzīšanas pieteikumu;

               —

               piespriest British Sky Broadcasting Group atlīdzināt šajā tiesvedībā un iepriekšējā procesā ITSB radušos tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 54. panta 2. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-617/10: Tiesas (virspalāta) 2013. gada 26. februāra spriedums ( Haparanda tingsrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Åklagaren/Hans Åkerberg Fransson (Eiropas Savienības Pamattiesību harta — Piemērošanas joma — 51. pants — Savienības tiesību īstenošana — Rīcības, kas apdraud vienu no Savienības pašas resursiem, novēršana — 50. pants — Ne bis in idem princips — Valsts sistēma, ar ko paredz divus nošķirtus procesus, administratīvo un kriminālo, lai sodītu vienu un to pašu prettiesisku darbību — Saderība)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/7

         Tiesas (virspalāta) 2013. gada 26. februāra spriedums (Haparanda tingsrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Åklagaren/Hans Åkerberg Fransson

   (Lieta C-617/10) (1)

   (Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Piemērošanas joma - 51. pants - Savienības tiesību īstenošana - Rīcības, kas apdraud vienu no Savienības pašas resursiem, novēršana - 50. pants - Ne bis in idem princips - Valsts sistēma, ar ko paredz divus nošķirtus procesus, administratīvo un kriminālo, lai sodītu vienu un to pašu prettiesisku darbību - Saderība)
   2013/C 114/08
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

   Haparanda tingsrätt

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Åklagaren

      Atbildētājs: Hans Åkerberg Fransson

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Haparanda tingsrätt –LES 6. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 50. panta interpretācija — Valsts tiesu judikatūra, kas izvirza prasību, lai pastāvētu skaidrs pamats Eiropas Cilvēktiesību konvencijā vai Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūrā, lai nepiemērotu valsts tiesību normas, kas var būt pretrunā ar ne bis in idem principu — Valsts tiesiskais regulējums saskaņā ar kuru par vienām un tām pašām darbībām, ar kurām pārkāpj nodokļu likumus, var sodīt, pirmkārt, administratīvi, nosakot nodokļa uzrēķinu, un, otrkārt, krimināltiesiski, ar brīvības atņemšanu — Valsts sistēmas, kas paredz divas nošķirtas tiesvedības, lai sodītu vienu un to pašu prettiesisku darbību, atbilstība ne bis in idem principam

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 50. pantā ietvertajam ne bis in idem principam nav pretrunā tas, ka dalībvalsts par tiem pašiem faktiem saistībā ar deklarēšanas pienākumu pievienotās vērtības nodokļa jomā neizpildi secīgi paredz nodokļa uzrēķinu un kriminālsodu, ciktāl pirmais sods nav krimināltiesiska rakstura, kas ir jāpārbauda valsts tiesai;

               2.

               Savienības tiesības neregulē attiecības starp Romā 1950. gada 4. novembrī parakstīto Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvenciju un dalībvalstu tiesību sistēmām, un tās arī nenosaka, kādi secinājumi ir jāizdara valsts tiesai kolīzijas gadījumā starp šajā konvencijā garantētajām tiesībām un valsts tiesību normu.
               Savienības tiesībām ir pretrunā tāda tiesu prakse, ar kuru valsts tiesai uzliktais pienākums nepiemērot jebkuru tiesību normu, kas ir pretrunā kādai no Eiropas Savienības Pamattiesību hartā garantētajām pamattiesībām, ir pakļauts nosacījumam, ka šī pretruna skaidri izriet no šīs Hartas teksta vai ar to saistītās judikatūras, ja šāda prakse liedz valsts tiesai pilnvaras pilnībā novērtēt, attiecīgajā gadījumā sadarbojoties ar Eiropas Savienības Tiesu, minētās normas saderību ar šo pašu Hartu.

      (1)  OV C 72, 5.3.2011.


title: Lieta T-135/06: Prasība, kas celta  2006. gada 5. maijā  —  Al-Faqih  pret Padomi

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/29

         Prasība, kas celta 2006. gada 5. maijā — Al-Faqih pret Padomi
   (Lieta T-135/06)
   (2006/C 165/58)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Al-Faqih, Birmingema, Apvienotā Karaliste (pārstāvji — N. Garcia, Solicitor, un S. Cox, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2. pantu Padomes 2002. gada 27. maija Regulā (EK) Nr. 881/2002, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2003. gada 27. marta Regulu (EK) Nr. 561/2003 un ar Komisijas 2006. gada 10. februāra Regulu (EK) Nr. 246/2006, un svītrot prasītāja vārdu no I pielikuma;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs ir Lībijas pilsonis, kas dzīvo Apvienotajā Karalistē. Viņš lūdz atcelt Regulu Nr. 246/2006 (1), ar kuru tā vārds tika pievienots to personu un organizāciju sarakstam, kas ir saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban un kuru līdzekļi un citi finanšu resursi tika iesaldēti atbilstoši Regulas Nr. 881/2002 (2) 2. pantam.
   Prasītājs uzskata, ka Padome nebija kompetenta pieņemt Regulas Nr. 881/2002 2. pantu tā grozītajā redakcijā, jo EKL 60., 301. un 308. pants tai nepiešķir šādas pilnvaras. Turklāt Padome un Komisija ir ļaunprātīgi izmantojušas savas pilnvaras, jo Regulas Nr. 881/2002 2. pants redakcijā ar grozījumiem neatbilst EKL 60., 301. un 308. panta mērķiem.
   Prasītājs turklāt uzskata, ka Regulas Nr. 881/2002 2. pants redakcijā ar grozījumiem apdraud Kopienu tiesību vispārējos principus, it īpaši subsidiaritātes principu, samērīguma principu un pamattiesību ievērošanas principu.
   Visbeidzot, prasītājs uzsver, ka Regulas Nr. 881/2002 2. pants tika pieņemts, pārkāpjot būtiskas procesuālās normas, proti, neievērojot Padomei un Komisijai uzlikto pienākumu atbilstoši paskaidrot, kāpēc pasākumus, kas tiek atzīti par nepieciešamiem, nevar pieņemt atsevišķi katra dalībvalsts.

      (1)  Komisijas 2006. gada 10. februāra Regula (EK) Nr. 246/2006, ar ko 63. reizi groza Padomes Regulu (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, un ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 467/2001 (OV 2006, L 40, 13. lpp.).

      (2)  Padomes 2002. gada 27. maija Regula (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, un ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 467/2001, ar ko aizliedz eksportēt noteiktas preces un pakalpojumus uz Afganistānu, pastiprina lidojumu aizliegumu un attiecina uz Afganistānas Taliban līdzekļu un citu finanšu resursu iesaldēšanu (OV 2002, L 139, 9. lpp.).


title: Lieta F-59/13 RENV: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 11. aprīļa spriedums – Rouffaud/EĀDD Civildienests — Lietas nodošana atpakaļ Civildienesta tiesai pēc atcelšanas — EĀDD personāls — Līgumdarbinieks — Līgumdarbinieks palīguzdevumiem — Līgumdarbinieka palīguzdevumiem līguma pārkvalificēšana par līgumdarbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku — Atteikums

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/47

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 11. aprīļa spriedums – Rouffaud/EĀDD
   (Lieta F-59/13 RENV) (1)

   (Civildienests - Lietas nodošana atpakaļ Civildienesta tiesai pēc atcelšanas - EĀDD personāls - Līgumdarbinieks - Līgumdarbinieks palīguzdevumiem - Līgumdarbinieka palīguzdevumiem līguma pārkvalificēšana par līgumdarbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku - Atteikums)
   (2016/C 191/67)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Thierry Rouffaud (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – J.-N. Louis un N. de Montigny, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (pārstāvji – S. Marquardt un M. Silva)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru tiek noraidīts prasītāja lūgums viņa secīgos darba līgumus uz noteiktu laiku pārkvalificēt par līgumu uz nenoteiktu laiku, un atzīt viņa nostrādāto laikposmu līgumdarbinieka palīguzdevumiem statusā kā dienesta periodu, kas nostrādāts līgumdarbinieka statusā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus lietās F-59/13 un F-59/13 RENV;

               3)

               Eiropas Ārējās darbības dienests sedz savus un atlīdzina Thierry Rouffaud tiesāšanās izdevumus lietā T-457/14 P.

      (1)  OV C 233, 10.8.2013., 14. lpp. (sākotnējā lieta F-59/13)


title: Lieta C-369/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 24. augusta VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Centre rīkojumu lietā Hutchison 3G UK Ltd, mmO2 plc, Orange 3G Ltd, T-Mobile (UK) Ltd, Vodafone Group Services Ltd pret Commisioners of Customs and Excise

text:
               6.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 24. augusta VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Centre rīkojumu lietā Hutchison 3G UK Ltd, mmO2 plc, Orange 3G Ltd, T-Mobile (UK) Ltd, Vodafone Group Services Ltd pret Commisioners of Customs and Excise
   (Lieta C-369/04)
   (2004/C 273/27)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 24. augusta VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Centre (Apvienotā Karaliste) rīkojumu lietā Hutchison 3G UK Ltd, mmO2 plc, Orange 3G Ltd, T-Mobile (UK) Ltd, Vodafone Group Services Ltd pret Commisioners of Customs and Excise, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 26. augustā.
   VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Centre lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai apstākļos, kas ir norādīti Faktu izklāstā, termins “saimnieciskā darbība” Sestās Direktīvas (1) 4. panta 1. punkta un 4. panta 2. punkta izpratnē ir jāinterpretē tā, ka tas ietver licenču izsniegšanu, ko veic Secretary of State, pārdodot izsolē tiesības lietot telekomunikāciju iekārtas noteiktās elektromagnētiskā spektra daļās (Darbība), un kādi apsvērumi ir svarīgi šī jautājuma sakarā?

               2)

               Apstākļos, kas ir norādīti Faktu izklāstā, kādi apsvērumi ir svarīgi attiecībā uz jautājumu, vai Secretary of State veicot Darbību, rīkojās kā “valsts iestāde” Sestās Direktīvas 4. panta 5. punkta izpratnē vai nē?

               3)

               Apstākļos, kas ir norādīti Faktu izklāstā, vai Darbība var būt daļēji saimnieciska darbība un daļēji ne, un/vai daļēji tādas organizācijas realizēta, kuras darbojas atbilstoši publiskajām tiesībām kā valsts iestāde, un daļēji ne, ar tādām sekām, ka šai darbībai varētu daļēji piemērot PVN saskaņā ar Sesto Direktīvu un daļēji ne?

               4)

               Cik iespējami un cik tuvu laikā pēc tādas darbības veikšanas kā šī Darbība ir jābūt “būtiskai konkurences kropļošanai” (Sestās Direktīvas 4. panta 5. punkta 2. apakšpunkta izpratnē), lai šī persona, kas veica šo darbību, tiktu uzskatīta saskaņā ar minēto apakšpunktu par nodokļu maksātāju saistībā ar šo darbību? Cik lielā mērā, ja vispār, uz šo jautājumu attiecas fiskālās neitralitātes princips?

               5)

               Vai vārds “telekomunikācijas” Sestās Direktīvas D pielikumā (uz kuru ir atsauce Sestās Direktīvas 4. panta 5. punkta 3. apakšpunktā) ietver licenču izdošanu, ko veic Secretary of State, pārdodot izsolē tiesības lietot telekomunikāciju iekārtas noteiktās elektromagnētiskā spektra daļās tajos apstākļos, kas ir izklāstīti Faktu izklāstā?

               6)

               Ja Dalībvalsts izvēlas ieviest Sestās Direktīvas 4. panta 1. punktu un 4. panta 5. punktu ar valsts tiesību aktiem, kas valdības departamentam (tādam kā šajā gadījumā UK Treasury) piešķir tiesības izdot norādījumus, kas nosaka kādas valdības departamentu piegādātās preces vai sniegtie pakalpojumi ir uzskatāmi par apliekamiem ar nodokli, un ja šis valdības departaments izdod, vai gatavojas izdot norādījumus saskaņā ar piešķirtajām tiesībām, kas nosaka, ka noteiktas preces un pakalpojumi ir apliekami ar nodokli: vai princips, kas ir noteikts Eiropas Kopienu Tiesas 1990. gada 13. novembra spriedumā lietā C-106/89 Marleasing, Recueil I-4135. lpp., 8. punktā, ir svarīgs, interpretējot valsts tiesību aktus un šīs Direktīvas (un, ja jā, tad kādā veidā)?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 13.6.1977., 1. lpp.).


title: Lieta C-22/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 17. janvārī iesniedza Tribunale di Napoli (Itālija) — Mascolo/Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 17. janvārī iesniedza Tribunale di Napoli (Itālija) — Mascolo/Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca

   (Lieta C-22/13)
   2013/C 86/20
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Napoli

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Mascolo

      Atbildētāja: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai skolu nozares tiesiskais regulējums [ar kuru ir pieļauta secīgu līgumu uz noteiktu laiku noslēgšana, nepārraujot turpinātību, ar vienu un to pašu skolotāju neierobežotu skaitu reižu, arī lai apmierinātu pastāvīgas vajadzības pēc personāla] ir uzskatāms par līdzvērtīgu pasākumu Direktīvas 1999/70/EK (1) 5. klauzulas izpratnē?

               2)

               Kad ir jāuzskata, ka darba attiecības ir ar “valsti” Direktīvas 1999/70/EK 5. klauzulas izpratnē un it īpaši kad ir runa arī par “konkrētiem sektoriem un/vai darba ņēmējiem”, tā ka nāktos leģitimēt sekas, kas atšķirtos no sekām darba attiecībās privātā sektorā?

               3)

               Vai, ņemot vērā paskaidrojumus, kuri minēti Direktīvas 2000/78/EK (2) 3. panta 1. punkta c) apakšpunktā un Direktīvas 2006/54/EK (3) 14. panta 1. punkta c) apakšpunktā, darba nosacījumu jēdzienā, kas minēts Direktīvas 1999/70/EK 4. klauzulā, ietilpst arī sekas, kas rodas, pretlikumīgi pārtraucot darba attiecības; ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša, vai dažādās sekas, kas tradicionāli paredzētas dalībvalsts tiesiskajā regulējumā saistībā ar pretlikumīgu darba attiecību uz nenoteiktu laiku pārtraukšanu un darba attiecību uz noteiktu laiku pārtraukšanu, 4. klauzulas izpratnē ir attaisnojamas?

               4)

               Vai saskaņā ar lojālas sadarbības principu dalībvalstij ir aizliegts Eiropas Savienības Tiesas prejudiciālā nolēmuma tiesvedības ietvaros izklāstīt apzināti sagrozītu iekšējo tiesisko regulējumu, kas neatbilst patiesībai, un tiesai būtu pienākums, nepastāvot tādai atšķirīgai iekšējā tiesiskā regulējuma interpretācijai, kas arī apmierinoši izpildītu tās saistības, kuras izriet no piederības Eiropas Savienībai, interpretēt, ciktāl iespējams, iekšējās tiesības atbilstoši dalībvalsts piedāvātajai interpretācijai?

               5)

               Vai darba līgumam vai darba attiecībām piemērotajos apstākļos, kas paredzēti Direktīvā 91/533/EEK (4) un, konkrēti, 2. panta 1. punktā un 2. punkta e) apakšpunktā, ietilpst arī norāde uz gadījumu, kurā darba līgums uz noteiktu laiku var tikt pārveidots par darba līgumu uz nenoteiktu laiku?

               6)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, vai tiesiskā regulējuma atpakaļejošs grozījums, kas paredz, ka nodarbinātajam darba ņēmējam netiek paredzēta iespēja atsaukties uz savām tiesībām, kas izriet no direktīvas, proti, uz to darba nosacījumu ievērošanu, kas ierakstīti līgumā, ar kuru persona pieņemta darbā, ir pretrunā Direktīvas 91/533/EEK 8. panta 1. punktam un Direktīvas 91/533/EEK mērķiem, it īpaši preambulas 2. apsvērumam?

      (1)  Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku; OV L 175, 43. lpp.

      (2)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju; OV L 303, 16. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīva 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (pārstrādātā versija); OV L 204, 23. lpp.

      (4)  Padomes 1991. gada 14. oktobra Direktīva 91/533/EEK par darba devēja pienākumu informēt darbiniekus par darba līguma vai darba attiecību nosacījumiem; OV L 288, 32. lpp.


title: Lieta T-78/13: Prasība, kas celta 2013. gada 7. februārī — Red Bull /ITSB — Sun Mark ( “BULLDOG” )

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/31

         Prasība, kas celta 2013. gada 7. februārī — Red Bull/ITSB — Sun Mark (“BULLDOG”)
   (Lieta T-78/13)
   2013/C 108/79
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Austrija) (pārstāvji — A. Renck un I. Fowler, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes un dizainparaugi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Sun Mark Ltd (Middlesex, Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 16. novembra lēmumu lietā R 0107/2012-2 un

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei, ja tā iestājas lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “BULLDOG” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. un 33. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 215 567

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts un starptautisku preču zīmju “BULL” un “RED BULL” reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. un 33. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums


title: Lieta F-136/07: Prasība, kas celta 2007. gada 6. decembrī — Nijs /Revīzijas palāta

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/37

         Prasība, kas celta 2007. gada 6. decembrī — Nijs/Revīzijas palāta
   (Lieta F-136/07)
   (2008/C 79/71)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bart Nijs, Aalst (Beļģija) (pārstāvis — F. Rollinger, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas revīzijas palāta
   Strīda priekšmets un apraksts
   Pirmkārt, iecēlējinstitūcijas 2007. gada 5. septembra lēmuma pēc disciplinārās procedūras prasītāju pazemināt AD 9 pakāpes 5. līmenī, otrkārt, lēmumu atstādināt viņu no amata pienākumu pildīšanas, uzsākt pret viņu administratīvu izmeklēšanu un viņu nepaaugstināt AD 11 pakāpē 2007. gadā atcelšana. Prasība atlīdzināt morālo un mantisko kaitējumu.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2007. gada 5. septembra lēmumu, ar kuru pēc 2006. gada 27. septembrī uzsāktās disciplinārās procedūras prasītājs ir pazemināts AD 9 pakāpes 5. līmenī;

               —

               atcelt saistītos un turpmākos lēmumus, proti, 2006. gada 26. septembra lēmumu atstādināt prasītāju no amata pienākumu pildīšanas, 2007. gada 27. septembra lēmumu uzsākt pret viņu administratīvu izmeklēšanu un lēmumu viņu nepaaugstināt AD 11 pakāpē 2007. gadā;

               —

               atcelt Revīzijas palātas ierobežotās sanāksmes 2007. gada 8. marta lēmumu 2007. gada 1. jūlijā atjaunot Michel Hervé pilnvaras uz sešiem gadiem;

               —

               piespriest Revīzijas palātai samaksāt prasītājam EUR 10 000 kā atlīdzību par morālo kaitējumu, kas viņam nodarīts disciplinārās procedūras laikā un pēc tās, kā arī zaudējumiem, kurus veido atšķirība starp algām, ko viņš saņēma kopš dienas, kad stājās spēkā pēdējie lēmumi par paaugstināšanu amatā, un algām, kuras viņam būtu bijis tiesības saņemt, ja minētajos datumos viņš būtu paaugstināts amatā;

               —

               piespriest Revīzijas Palātai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-620/14: Prasība, kas celta 2014. gada 15. augustā  – Diapharm /Komisija

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/49

         Prasība, kas celta 2014. gada 15. augustā – Diapharm/Komisija
   (Lieta T-620/14)
   2014/C 409/70
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Diapharm GmbH & Co. KG (Minstere, Vācija) (pārstāvji – M. Weidner, N. Hußmann un T. Guttau, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neuzdodot Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei veikt veselīguma norāžu uz augu vielām zinātnisko novērtējumu Kopienas saraksta ar augu vielām atļautām norādēm izveidošanai atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem (OV L 404, 9. lpp.) 13. panta 1. punktam un visu šo norāžu izmantošanai vajadzīgo apstākļu novērtējumu, atbildētāja ir pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1924/2006 13. panta 3. punktu,

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu.
   Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1924/2006 (1)13. panta 3. punkts.
   Prasītāja uzskata, ka atbildētāja ar savu bezdarbību ir pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1924/2006 13. panta 3. punktu, kurā ir skaidri noteikts transponēšanas termiņš – 2010. gada 31. janvāris. Prasītāja pārmet, ka Komisija nav ievērojusi šo termiņu. Šajā saistībā prasītāja apgalvo, ka Komisija nav tiesīga paredzēt, ka veselīguma norāžu uz augu vielām zinātniskais novērtējums ir veicams nenoteiktā termiņā. Atbilstoši prasītājas viedoklim atbildētājas bezdarbība ir veicinājusi Savienības mēroga noteikumu sadrumstalotību un ir pretrunā regulas pamatmērķim – nodrošināt saskaņotus noteikumus Eiropas mērogā.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem (OV L 404, 9. lpp.).


title: Lieta C-295/07 P: Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/ Département du Loiret , Scott SA (Apelācija — Valsts atbalsts — Izdevīgāka zemes gabala cena — Komisijas lēmums — Ar kopējo tirgu nesaderīga atbalsta atgūšana — Atbalsta aktualizētā vērtība — Salikta procentu likme — Pamatojuma nesniegšana — Atcelšana pilnā apmērā — Pieļaujamība)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/4

         Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Département du Loiret, Scott SA

   (Lieta C-295/07 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Izdevīgāka zemes gabala cena - Komisijas lēmums - Ar kopējo tirgu nesaderīga atbalsta atgūšana - Atbalsta aktualizētā vērtība - Salikta procentu likme - Pamatojuma nesniegšana - Atcelšana pilnā apmērā - Pieļaujamība)
   (2009/C 32/07)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — J. Flets [J. Flett])

      Pretējā puse procesā: Département du Loiret, Scott SA (pārstāvji — Dž. Levērs [J. Lever], QC, Dž. Gārdners [J. Gardner] un Dž. Perecs [G. Peretz], barristers, R. Grifits [R. Griffith] un M. Papadakis [M. Papadakis], solicitors)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 29. marta spriedumu lietā T-369/00 Département du Loiret/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa atcēla Komisijas 2000. gada 12. jūlija Lēmumu 2002/14/EK par valsts atbalstu, ko Francijas Republika ir piešķīrusi Scott Paper SA/Kimberly-Clark (OV 2002, L 12, 1. lpp.), daļā, kurā tas attiecas uz lēmuma 1. pantā paredzēto atbalstu, kas piešķirts izdevīgākas zemes gabala cenas veidā — Procentu, kas maksājami par nelikumīgi iegūtajām summām, aprēķina metode: vienkāršā vai saliktā procentu likme? — Šīs metodes izvēles pamatojums un pierādīšanas pienākuma maiņa — Brīdis, kad ir jāizvērtē nelikumīgas priekšrocības pastāvēšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2007. gada 29. marta spriedumu lietā T-369/00 Département du Loiret/Komisija;

               2)

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesai;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 211, 08.09.2007.


title: Lieta T-142/15: Prasība, kas celta 2015. gada 30. martā – DHL Express (France)/ITSB – Chronopost (“WEBSHIPPING”)

text:
               26.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/33

         Prasība, kas celta 2015. gada 30. martā – DHL Express (France)/ITSB – Chronopost (“WEBSHIPPING”)
   (Lieta T-142/15)
   (2015/C 171/39)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: DHL Express (France) (Leburžē, Francija) (pārstāvji – A. Casalonga, F. Codevelle, C. Bercial Arias, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Chronopost (Parīze, Francija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas preču zīme Nr. 1 909 183

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2015. gada 28. janvāra lēmums lietā R 2425/2013–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt, ka Kopienas reģistrācijas Nr. 1 909 183 “WEBSHIPPING” īpašnieka tiesības ir jāatceļ un attiecīgajai preču zīmei nav bijušas [tiesiskas] sekas no pieteikuma par tiesību atcelšanu datuma, proti, 2012. gada 6. jūlija;

               —

               piespriest ITSB un personai, kas iestājusies lietā (ja notiek iestāšanās lietā), atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lietas C-468/04 izslēgšana no reģistra

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/32

         Lietas C-468/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2006/C 60/65)

      (tiesvedības valoda — grieķu)

   2005. gada 15. novembrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-468/04 Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika.

      (1)  OV C 314, 18.12.2004.


title: Lieta T-672/16: Prasība, kas celta 2016. gada 21. septembrī – C=Holdings/EUIPO – Trademarkers (“C=commodore”)

text:
               7.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/27

         Prasība, kas celta 2016. gada 21. septembrī – C=Holdings/EUIPO – Trademarkers (“C=commodore”)
   (Lieta T-672/16)
   (2016/C 410/38)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: C=Holdings BV (Oldenzaal, Nīderlande) (pārstāvji – P. Maeyaert, K. Neefs, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Trademarkers NV (Antverpene, Beļģija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “C=commodore”, starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 907 082

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 13. jūlija lēmums lietā R 2585/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir noraidīta prasītāja apelācijas sūdzība, un nodot lietu atpakaļ EUIPO Apelācijas padomei;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 75. panta pārkāpums.


title: Lieta T-388/03: Pirmās instances tiesas 2009. gada 10. februāra spriedums — Deutsche Post un DHL International /Komisija (Valsts atbalsts — Lēmums neizteikt iebildumus — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiesības celt prasību — Pieņemamība — Nopietnas grūtības)

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/34

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 10. februāra spriedums — Deutsche Post un DHL International/Komisija
   (Lieta T-388/03) (1)

   (Valsts atbalsts - Lēmums neizteikt iebildumus - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiesības celt prasību - Pieņemamība - Nopietnas grūtības)
   (2009/C 69/79)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Deutsche Post, Bonna (Vācija), DHL International, Dīhema [Diegem] (Beļģija) (pārstāvji — J. Zēdemunds [J. Sedemund] un T. Libigs [T. Lübbig], avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Kreišics [V. Kreuschitz] un M. Nijārs [M. Niejahr])
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2003. gada 23. jūlija Lēmumu C(2003) 2508, galīgā redakcija, pēc EKL 88. panta 3. punktā paredzētās iepriekšējas pārbaudes procedūras neizteikt iebildumus pret vairākiem Beļģijas iestāžu pasākumiem par labu Beļģijas valsts pasta uzņēmumam La Poste SA.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2003. gada 23. jūlija Lēmumu C(2003) 2508, galīgā redakcija, pēc EKL 88. panta 3. punktā paredzētās iepriekšējas pārbaudes procedūras neizteikt iebildumus pret vairākiem Beļģijas iestāžu pasākumiem par labu Beļģijas valsts pasta uzņēmumam La Poste SA;

               2)

                  Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Deutsche Post AG un DHL International tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 35, 7.2.2004.


title: Lieta T-336/13: Prasība, kas celta 2013. gada 24. jūnijā — Borghezio /Parlaments

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/36

         Prasība, kas celta 2013. gada 24. jūnijā — Borghezio/Parlaments
   (Lieta T-336/13)
   2013/C 252/61
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mario Borghezio (Turīna, Itālija) (pārstāvis — H. Laquay, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu un tādēļ atcelt Eiropas Parlamenta lēmumu, kas pieņemts Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja deklarācijas formā 2013. gada 10. jūnija plenārsēdē, saskaņā ar kuru prasītājs kopš 2013. gada 3. jūnija ir “pie grupām nepiederošs” deputāts un tādējādi no šī datuma nav pieskaitāms pie politiskās grupas “Brīvības un demokrātijas Eiropa”;

               —

               noteikt tiesāšanās izdevumus atbilstīgi tiesībām.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs — papildus norādei, ka lēmumam, ka viņš ir pie grupām nepiederošs deputāts, ir tiesiskas sekas, jo tas liedz prasītājam īstenot savu parlamentārieša mandātu tādos pašos apstākļos kā kādai politiskai grupai piederošiem deputātiem, — izvirza divus pamatus par būtību. Prasītājs apgalvo, ka Parlamentam ir pienākums pārbaudīt, vai nav būtiski un acīmredzami pārkāpti politisko grupu statūti vai kāds vispārējo tiesību princips.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir būtiski un redzami pārkāpti politiskās grupas “Brīvības un demokrātijas Eiropa” statūti, jo lēmums izslēgt prasītāju no grupas tika pieņemts pirms tās nākošās sanāksmes pretēji tās statūtos noteiktajam.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas prasītāja tiesības uz aizstāvību, jo viņš nav varējis iesniegt savus aizstāvības pamatus politiskās grupas “Brīvības un demokrātijas Eiropa” sanāksmē.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 1. decembrī lietā T-27/02 Kronofrance SA pret Eiropas Kopienu Komisiju (Valsts atbalsts — Komisijas lēmums necelt iebildumus — Prasība par atcelšanu — Pieņemamība — Lielu ieguldījumu projektu reģionālā atbalsta daudznozaru pamatprincipi)

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/18

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 1. decembrī
   lietā T-27/02 Kronofrance SA pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Valsts atbalsts - Komisijas lēmums necelt iebildumus - Prasība par atcelšanu - Pieņemamība - Lielu ieguldījumu projektu reģionālā atbalsta daudznozaru pamatprincipi)
   (2005/C 31/36)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā T-27/02 Kronofrance SA, Sully-sur-Loire (Francija), ko pārstāv R. Nierer, avocat, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji – V. Kreuschitz un J. Flett, kas norādīja adresi Luksemburgā), ko atbalsta Glunz AG un OSB Deutschland GmbH, Meppen (Vācija), ko pārstāv H. J. Niemeyer un K. Ziegler, avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā, par prasību atcelt Komisijas 2001. gada 25. jūlija Lēmumu SG (2001) D, ar kuru nolemts necelt iebildumus pret Vācijas iestāžu piešķirto atbalstu Glunz AG, Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs H. Legal, tiesneši V. Tiili, M. Vilaras, I. Wiszniewska-Bialecka un V. Vadapalas, sekretārs J. Plingers, administrators, 2004. gada 1. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt Komisijas 2001. gada 25. jūlija Lēmumu SG (2001) D, ar kuru nolemts necelt iebildumus pret Vācijas iestāžu piešķirto atbalstu Glunz AG;

               2)

               Komisija papildus savu izdevumu segšanai, atlīdzina prasītāja izdevumus;

               3)

                  Glunz AG un OSB Deutschland GmbH sedz izdevumus saistībā ar to iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 118, 18.5.2002.


title: Lieta C-600/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 16. novembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Staatssecretaris van Financiën/Lemnis Lighting BV

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 16. novembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Staatssecretaris van Financiën/Lemnis Lighting BV

   (Lieta C-600/15)
   (2016/C 048/20)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Atbildētāja: Lemnis Lighting BV

      Prejudiciālais jautājums

   Vai KN pozīcijas 8539, 8541, 8543, 8548 un 9405 ir jāinterpretē tādējādi, ka tādi izstrādājumi kā LED spuldzes, kuras sastāv no gaismas diodēm un citām elektriskām komponentēm, kā arī stikla apvalka un Edisona cokola un pēc ievietošanas gaismas ķermenī kalpo kā gaismas avots, ir klasificējamas kādā no šīm pozīcijām? Ja atbilde ir apstiprinoša, kurā no šīm pozīcijām ir jāklasificē šie izstrādājumi? Ja atbilde ir noraidoša, kurā citā pozīcijā ir klasificējami šādi izstrādājumi?


title: Lieta T-624/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 19. marta spriedums — Yueqing Onesto Electric /ITSB — Ensto ( “ONESTO” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu — Grafiska preču zīme “ONESTO” — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “ENSTO” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/19

         Vispārējās tiesas 2013. gada 19. marta spriedums — Yueqing Onesto Electric/ITSB — Ensto (“ONESTO”)
   (Lieta T-624/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Grafiska preču zīme “ONESTO” - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “ENSTO” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 129/37
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Yueqing Onesto Electric Co. Ltd (Zhejiang, Ķīna) (pārstāvis — B. Piepenbrink, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — V. Melgar)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ensto Oy (Porvoo, Somija) (pārstāvis — F. Teixeira Baptista, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otras padomes 2011. gada 20. septembra lēmumu lietā R 2535/2010-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ensto Oy un Yueqing Onesto Electric Co. Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Yueqing Onesto Electric Co. Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 32, 4.2.2012.


title: Lieta C-121/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 8. martā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) — bezpeļņas sabiedrība PRO-BRAINE (A.S.B.L.), Michel Bernard, Charlotte de Lantsheere/Braine-le-Château pašvaldība

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 8. martā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) — bezpeļņas sabiedrība PRO-BRAINE (A.S.B.L.), Michel Bernard, Charlotte de Lantsheere/Braine-le-Château pašvaldība
   (Lieta C-121/11)
   2011/C 152/25
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

   Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: bezpeļņas sabiedrība PRO-BRAINE (A.S.B.L.), Michel Bernard, Charlotte de Lantsheere

      Atbildētāja: Braine-le-Château pašvaldība

      Prejudiciālais jautājums

   Vai galīgais lēmums par tāda poligona apsaimniekošanas turpināšanu, attiecībā uz kuru ir izdota atļauja vai kurš jau darbojas, kas ir pieņemts atbilstoši Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem (1) 14. panta b) punktam, ir atļauja [piekrišana] 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (2) 1. panta 2. punkta nozīmē?

      (1)  OV L 182, 1. lpp.

      (2)  OV L 175, 40. lpp.


title: Lieta C-190/07: Prasība, kas celta 2007. gada 3. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/10

         Prasība, kas celta 2007. gada 3. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-190/07)
   (2007/C 129/18)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — C. Cattabriga, pārstāvis)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Itālijas Republika, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2004. gada 22. decembra Direktīvu 2004/117/EK, ar ko groza Direktīvas 66/401/EEK, 66/402/EEK, 2002/54/EK, 2002/55/EK un 2002/57/EK attiecībā uz oficiālā uzraudzībā veiktajām pārbaudēm un trešās valstīs ražotu sēklu līdzvērtību (1), un jebkurā gadījumā nepaziņojot par to Komisijai, nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 8. pants;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2004/117/EK transponēšanas termiņš beidzās 2005. gada 1. oktobrī.

      (1)  OV L 14, 18. lpp.


title: Lieta C-170/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil d'Etat, section du contentieux (Francija) 2004. gada 15. decembra lēmumu lietā Société Denkavit International BV un Denkavit France SARL pret Ministère de l'Ėconomie, des Finances et de l'Industrie

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil d'Etat, section du contentieux (Francija) 2004. gada 15. decembra lēmumu lietā Société Denkavit International BV un Denkavit France SARL pret Ministère de l'Ėconomie, des Finances et de l'Industrie

   (Lieta C-170/05)
   (2005/C 155/09)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Conseil d'Etat, section du contentieux (Valsts padome, strīdu izskatīšanas daļa, Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 15. decembra lēmumu lietā Société Denkavit International BV un Denkavit France SARL pret Ministère de l'Ėconomie, des Finances et de l'Industrie un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 8. februārī.

      Conseil d'Etat, section du contentieux lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai sistēma, saskaņā ar kuru nodokļi par dividenžu saņemšanu tiek piemēroti mātessabiedrībai, kas nav Francijas rezidente, bet no šādas prasības tiek atbrīvotas mātessabiedrības, kas ir Francijas rezidentes, ir apstrīdama, ņemot vērā uzņēmējdarbības brīvības principu?

               2.

               Vai šāda nodokļu atskaitīšanas sistēma ienākumu saņemšanas vietā pati par sevi ir apstrīdama, ņemot vērā uzņēmējdarbības brīvības principu, vai arī — gadījumā, ja starp Franciju un citu dalībvalsti noslēgta nodokļu konvencija pieļauj šādu nodokļu atskaitīšanu ienākumu saņemšanas vietā un paredz iespēju, ka citā valstī maksājamo nodokli var samazināt, atskaitot nodokli, kas ieturēts saskaņā ar apstrīdēto sistēmu, šī konvencija ir jāņem vērā, lai novērtētu sistēmas saderību ar uzņēmējdarbības brīvības principu?

               3.

               Gadījumā, ja atbilde uz otrā jautājuma otro variantu ir apstiprinoša, vai pietiek ar iepriekš minēto konvenciju, lai apstrīdēto sistēmu varētu uzskatīt tikai par metodi ar nodokli apliekamo objektu sadalei starp abām dalībvalstīm, neskarot sabiedrības, vai arī apstāklis, ka mātessabiedrība, kas nav Francijas rezidente, nevar izdarīt konvencijā paredzēto nodokļa atskaitījumu, ļauj uzskatīt, ka minētā sistēma pārkāpj uzņēmējdarbības brīvības principu?


title: Lieta T-553/13: Prasība, kas celta 2013. gada 17. oktobrī — European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki /Eiropas kopuzņēmums ITER un kodolsintēzes enerģētikas attīstības vajadzībām

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/36

         Prasība, kas celta 2013. gada 17. oktobrī — European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki/Eiropas kopuzņēmums ITER un kodolsintēzes enerģētikas attīstības vajadzībām
   (Lieta T-553/13)
   2013/C 367/65
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luksemburga) un Evropaïki Dynamiki Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — D. Mabger, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas kopuzņēmums ITER un kodolsintēzes enerģētikas attīstības vajadzībām

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt atbildētāja 2013. gada 7. augustā pieņemto lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu saistībā ar atklāto konkursu F4E–ADM-0464 (OV 2012/S 213–352451) par kaskādes pakalpojumu pamatlīguma, kura nosaukums ir “Informācijas un sakaru tehnoloģijas (IST) projektu izstrāde kodolsintēzes enerģētikas jomā”, slēgšanas tiesību piešķiršanu (OV 2013/S 198-342743);

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājiem zaudējumus, kas radušies līguma slēgšanas tiesību iespējas zaudēšanas dēļ;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājiem pārmērīgos zaudējumus;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus, pat ja šis prasības pieteikums tiek noraidīts.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs ir pārkāpis ES tiesību aktus, piedāvājumu izvērtēšanu un līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu veicot pēc iesniegto piedāvājumu spēkā esamības termiņa beigām.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs ir pārkāpis ES tiesību aktus, neievērojot pienākumu norādīt pamatojumu. Atbildētājs prasītājiem esot uzrādījis tādu novērtēšanas ziņojumu, kurā neesot ietverta nekāda precīza novērtēšanas informācija attiecībā uz prasītāju iesniegto piedāvājumu.


title: Lieta T-178/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko iesniedza MPS Group Inc. 2004. gada 17. maijā

text:
               7.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/17

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko iesniedza MPS Group Inc. 2004. gada 17. maijā
   (Lieta T-178/04)
   (2004/C 201/38)
   Tiesvedības valoda: angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 17. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla MPS Group Inc. ar sēdekli Jacksonville, Floridā, ASV, kuru pārstāv K. O'Rourke un P. Kavanagh, solicitors.
   Modis-Distribuiçao Centralizada SA ir arī puse procesā Apelācijas padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               Atcelt ceturtās Apelācijas padomes 2004. gada 4. februāra lēmumu, ciktāl tas atbalsta iebildumus Nr. B000170599 attiecībā uz šādiem 35. klasē ietilpstošajiem pakalpojumiem: “darbā iekārtošanas biroju pakalpojumi, darbā iekārtošanas konsultāciju pakalpojumi; algu izmaksas sarakstu sagatavošanas pakalpojumi; laika reģistrēšanas pakalpojumi; nodrošināšana ar pagaidu un pastāvīgo personālu”;

               —

               Alternatīvi, atcelt lēmumu, ciktāl tas attiecas uz šādiem 35. klasē ietilpstošajiem pakalpojumiem: “darbā iekārtošanas biroju pakalpojumi, darbā iekārtošanas konsultāciju pakalpojumi, nodrošināšana ar pagaidu un pastāvīgo personālu”.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               MPS Group Inc.

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Kopienas preču zīmes pieteikums Nr. 778795 “MODIS” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē (darbā iekārtošanas biroju pakalpojumi, darbā iekārtošanas konsultāciju pakalpojumi, algu izmaksas sarakstu sagatavošanas pakalpojumi, …), 41. klasē (personāla apmācības pakalpojumi) un 42. klasē (psihometriskā testēšana)

               Iebildumu procesā norādītais preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Modis-Distribuiçao Centralizada SA

               Iebildumu procesā norādītā preču zīme vai apzīmējums:

               Portugāļu preču zīme “MODIS” attiecībā uz 35. klasē ietilpstošajiem pakalpojumiem (reklāma, uzņēmējdarbības vadība un uzņēmējdarbības administrēšana)

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Kopienas preču zīmes pieteikuma noraidījums attiecībā uz 35. un 41. klasēm un pieteikuma pieņemšana attiecībā uz 42. klasi.

               Apelācijas padomes lēmums:

               Iebildumu nodaļas lēmuma atzīšana par spēkā neesošu, ciktāl tas atbalsta iebildumus attiecībā uz pieteiktajiem 41. klasē ietilpstošajiem pakalpojumiem, lietas nodošana turpmākai izpētei pārbaudītājam un apelācijas noraidīšana pārējā daļā.

               Izvirzītie pamati:

               Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (1) 8. panta 1. daļas a) apakšpunkta un 8. panta 1. daļas b) apakšpunkta pārkāpumi, pieņemot lēmumu par to, ka attiecīgie pakalpojumi ir līdzīgi.

      (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 40/94 (1993. gada 20. decembris) par Kopienas preču zīmi, OV 1994, L 11, 1. lpp.


title: Lieta C-398/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Østre Landsret (Dānija) 2009. gada 14. oktobra rīkojumu — Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning, KID-Holding A/S/Skatteministeriet

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Østre Landsret (Dānija) 2009. gada 14. oktobra rīkojumu — Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning, KID-Holding A/S/Skatteministeriet

   (Lieta C-398/09)
   2009/C 312/37
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning, KID-Holding A/S

      Atbildētāja: Skatteministeriet

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Tiesas 1997. gada 14. janvāra spriedumu apvienotajās lietās no C-192/95 līdz C-218/95 (1)
                  Comateb u.c. var interpretēt tādējādi, ka nelikumīgas iemaksas pārnešana uz preci nozīmē, ka iemaksa tiek pārnesta uz preces pircēju, kurš to nopērk atsevišķa darījuma ietvaros, jeb pārnešana uz cenām notiek arī attiecībā uz citu preču cenām pilnīgi citādāku darījumu ietvaros, vai nu pirms vai pēc attiecīgās preču pārdošanas, piemēram, vispārīgā veidā novērtējot četru gadu garumā īstenoto pārnešanu, kas ietver daudzas preču grupas, ieskaitot importētas un neimportētas preces?

               2)

               Vai Kopienu tiesību jēdziens “pārnešana” ir jāsaprot kā tāds, kurš nozīmē, ka nelikumīgu maksājumu sakarā ar preču pārdošanu var uzskatīt par pārnestu tikai tad, ja preces cena ir augstāka nekā tā cena, kura precei bija tieši pirms maksājuma ieviešanas, vai tomēr iemaksu var uzskatīt par pārnestu, ja maksājuma veicējs uzņēmums nelikumīgā maksājuma ieviešanas laikā, ietaupīja no citiem maksājumiem, kas tika iekasēti uz cita pamata, un tādēļ savas cenas nemainīja?

               3)

               Vai Kopienu tiesību jēdziens “nepamatota iedzīvošanās” ir jāsaprot kā tāds, kurš nozīmē, ka preču pārdošanas laikā nelikumīgi iekasētās iemaksas atmaksāšanu var uzskatīt par nepamatotas iedzīvošanās iemeslu, ja uzņēmums pirms vai pēc ar nodokli apliekamo preču pārdošanas ir ietaupījis, uz cita pamata iekasēto maksājumu atcelšanas rezultātā, ja tiek pieņemts, ka citu iemaksu atcelšana ir labvēlīga arī citiem uzņēmumiem, ieskaitot tos uzņēmumus, kuri nemaksāja nelikumīgo maksājumu vai to maksāja mazākā apmērā?

               4)

               Ja tiek pieņemts, ka nelikumīgā iemaksa tās struktūras dēļ izraisa to, ka uzņēmumi, kuri importē preci, samaksā proporcionāli lielāku iemaksu nekā tie uzņēmumi, kuri galvenokārt pirka vietējās preces, un vienlaicīgi ar nelikumīgās iemaksas ieviešanu cita iemaksa, kura tika iekasēta uz cita pamata un kura proporcionāli ietekmēja abus uzņēmumus, neatkarīgi no uzņēmuma iepirkumu veida, tika atcelta, tad Tiesai tiek lūgts atbildēt uz šādu jautājumu:

                           i)

                           vai Kopienu tiesības atļauj pilnībā vai daļēji atteikt nelikumīgi iekasētās iemaksas atmaksāšanu uzņēmumam, kurš importē preces, lai pārnestu izmaksas un nepamatoti iedzīvotos tiktāl, ciktāl atteikums izraisa situāciju, kurā uzņēmums, tā kā tas ir samaksājis relatīvi lielāku nelikumīgās iemaksas summu nekā atbilstošais uzņēmums, kurš tādas pašas preces nopirka vietējā tirgū, reformas un atmaksāšanas atteikuma rezultātā būs nonācis nelabvēlīgākā situācijā nekā atbilstošais uzņēmums, kurš galvenokārt pirka vietējās preces;

                           ii)

                           vai nelikumīgās iemaksas atmaksāšana šādā situācijā varētu radīt “nepamatotu iedzīvošanos” un tādēļ tikt atteikta, ja atmaksāšana — pat ja iemaksa tiek uzskatīta par pārnestu — ir vajadzīga, lai radītu tādu situāciju, kurā nodokļu reformas sekas, kad atmaksāšana ir pabeigta un pārējie apstākļi neatšķiras, ir vienādas attiecībā uz uzņēmumiem, kuri importēja preces, un uzņēmumiem, kuri pirka vietējās preces;

                           iii)

                           vai atmaksāšanas atteikums šādā situācijā, kurā uzņēmumi, kas galvenokārt pirka vietējās preces un tādējādi tiem bija priekšrocība salīdzinājumā ar uzņēmumiem, kuri lielākoties preces importēja, ir pretrunā Kopienu tiesībām, tai skaitā vienlīdzīgas attieksmes principam, un

                           iv)

                           vai atbilde uz 3. jautājumu nozīmē, ka uz nepamatotas iedzīvošanās pamata nevar atteikt atmaksāt nelikumīgi iekasētās iemaksas tiktāl, ciktāl šāda atmaksāšana tikai atceļ to uzņēmumu priekšrocības, kuri pirka galvenokārt vietējās preces, salīdzinājumā ar tiem, kuri galvenokārt preces importēja.

      (1)  Krājums, I-165. lpp.


title: Lieta T-137/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. decembra rīkojums — Portela /Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība — Digitālo termometru ar defektiem, uz kuriem ir CE marķējums, tirdzniecība — Komisijas bezdarbība — Cēloņsakarība — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami tiesiski pilnīgi nepamatota)

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/25

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. decembra rīkojums — Portela/Komisija
   (Lieta T-137/07) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Digitālo termometru ar defektiem, uz kuriem ir “CE’ marķējums, tirdzniecība - Komisijas bezdarbība - Cēloņsakarība - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami tiesiski pilnīgi nepamatota)
   (2009/C 55/46)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda
      , Queluz (Portugāle) (pārstāvis — C. Mourato, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Guerra e Andrade un B. Schima)
   Priekšmets
   Pamatā lūgums uzlikt Komisijai pienākumu rīkoties atbilstoši 14.b pantam Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvā 93/42/EEK par medicīnas ierīcēm (OV L 169, 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 27. oktobra Direktīvu 98/79/EK par medicīnas ierīcēm, ko lieto in vitro diagnostikā (OV L 331, 1. pp.), pieprasot sertifikācijas sabiedrībai TÜV Rheinland Product Safety GmbH ar Vācijas Federatīvās Republikas starpniecību par labu prasītājam izmantot obligāto civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, kā tas ir paredzēts Direktīvas 93/42 XI pielikuma 6. punktā, ko ir iegādājusies minētā sabiedrība, un — ja norādīto kaitējumu nevar atlīdzināt, apmierinot pamata lūgumu, — pakārtoti, lūgums atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājam nodarīts, ņemot vērā Komisijas bezdarbību vairākos gadījumos.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda
                  , atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 7.7.2007.


title: Lieta F-94/15: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 11. aprīļa spriedums – Wolff/EĀDD Civildienests — EĀDD personāls — Personāla komiteja — Personāla komitejas locekļu ievēlēšana — Spēkā esamība — Civildienesta noteikumu II pielikuma 1. panta piektā daļa — EĀDD vēlēšanu nolikums — Pirmā kārta — Kvoruma neesamība — Balsošanas laikposma pagarināšana — Balsošanas laikposma papildu pagarināšana — Otrās kārtas nerīkošana — Prettiesiskums

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/49

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 11. aprīļa spriedums – Wolff/EĀDD
   (Lieta F-94/15) (1)

   (Civildienests - EĀDD personāls - Personāla komiteja - Personāla komitejas locekļu ievēlēšana - Spēkā esamība - Civildienesta noteikumu II pielikuma 1. panta piektā daļa - EĀDD vēlēšanu nolikums - Pirmā kārta - Kvoruma neesamība - Balsošanas laikposma pagarināšana - Balsošanas laikposma papildu pagarināšana - Otrās kārtas nerīkošana - Prettiesiskums)
   (2016/C 191/71)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Oren Wolff (Eterbeka, Beļģija) (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (pārstāvji – sākotnēji M. Silva un S. Marquardt, pārstāvji, vēlāk – G.-J. van Hegelsom, S. Marquardt un E. Chaboureau, pārstāvji, noslēgumā – G.-J. van Hegelsom, S. Marquardt un E. Chaboureau, pārstāvji, M. Troncoso Ferrer, F.-M. Hislaire un S. Moya Izquierdo, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar ko noraidīta prasītāja sūdzība par EĀDD personāla komitejas vēlēšanu rezultātiem.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2015. gada 23. aprīļa lēmumu, ar ko Eiropas Ārējās darbības dienests noraidīja Oren Wolff lūgumu atzīt personāla komitejas locekļu vēlēšanu rezultātus par spēkā neesošiem;

               2)

               Eiropas Ārējās darbības dienests sedz savus, kā arī atlīdzina O. Wolff tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 294, 7.9.2015., 83. lpp.


title: Lieta T-109/13: Prasība, kas celta 2013. gada 21. februārī — Othman /Padome

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/23

         Prasība, kas celta 2013. gada 21. februārī — Othman/Padome
   (Lieta T-109/13)
   2013/C 129/46
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Razan Othman (Damas, Sīrija) (pārstāvis — E. Ruchat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasītāja prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               līdz ar to atcelt 2012. gada 29. novembra Lēmumu 2012/739/KĀDP, kā arī 2012. gada 29. novembra Regulu Nr. 1117/2012 (ES) un tai sekojošos izpildes aktus tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus, kuri būtībā ir identiski vai līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-432/11 Makhlouf/Padome (1).

      (1)  OV 2011, C 290, 13. lpp.