title: Lieta T-376/10: Prasība, kas celta 2010. gada 7. septembrī — Mamoli Robinetteria /Komisija

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/63

      Prasība, kas celta 2010. gada 7. septembrī — Mamoli Robinetteria/Komisija
      (Lieta T-376/10)
      ()
      (2010/C 288/113)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Mamoli Robinetteria SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji — F. Capelli, avvocato, M. Valcada, avvocato)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmuma C(2010) 4185, galīgā redakcija, par Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 101. panta un Eiropas Ekonomikas Zonas līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/39092 — sanitārās iekārtas) 1. pantu tajā daļā, kurā konstatēts Mamoli Robinetteria spa ir pārkāpusi LESD 101. panta, un līdz ar to — šī paša lēmuma 2. pantu tajā daļā, kurā Mamoli Robinetteria spa noteikts pienākums samaksāt naudas sodu 10 % apmērā no kopējā 2009. gada apgrozījuma, kurš vēlāk, ņemot vērā Mamoli īpašo situāciju, ir samazināts līdz EUR 1 041 531;

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmuma C(2010) 4185, galīgā redakcija, par Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. panta un Eiropas Ekonomikas Zonas līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/39092 — sanitārās iekārtas) 2. pantu, pārrēķināt un samazināt naudas sodu līdz 0,3 % apmēram no Mamoli Robinetteria 2003. gada apgrozījuma vai katrā ziņā noteikt tādu summu, kas būtu mazāka nekā piemērotais sods, kādu Vispārējā tiesa uzskatītu par atbilstošu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šajā prāvā apstrīdētais lēmums ir tas pats, kurš ir apstrīdēts lietās T-364/10 Duravit u.c./Komisija un T-368/10 Rubinetteria Cisal/Komisija.
      Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza šādus pamatus.
      Tiesību uz aizstāvību, sacīkstes principa un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums tiktāl, ciktāl pārējiem procesa dalībniekiem esot bijusi iespēja izklāstīt aizstāvības argumentus par apstākļiem, kas Mamoli nav paziņoti. Turklāt tiek norādīts, ka iebildumi ir izteikti arī, pamatojoties uz dokumentiem, kuri ir klasificēti kā konfidenciāli un ar kuriem tā savai aizstāvībai nevarēja iepazīties.
      Tiesiskuma principa, LESD 101.–105. panta, lasot tos kopsakarā, kā arī Padomes Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. panta pārkāpums. Šajā sakarā prasītāja norāda, ka Komisijai, nepastāvot Eiropas Savienības likumdevēja tiesību aktam, nebija pilnvaru paredzēt daļējas vai pilnīgas imunitātes piešķiršanu uzņēmumiem un pamatot ar šādu paziņojumu tādu procedūru aizliegtas vienošanās jomā, kas beidzas ar būtisku naudas sodu noteikšanu.
      LESD 101. panta un Regulas Nr. 1/2003 2. panta pārkāpums.
      Prasītāja šajā sakarā apgalvo, ka Komisija izmeklēšanas laikā ir pieļāvusi būtiskas kļūdas, neņemot vērā Itālijas tirgus īpatnības (piemēram, struktūru, īpašības, vairumtirgotāju lomu) un Itālijas tirgū esošo situāciju izsecinot no tās, kāda pastāvēja Vācijas tirgū. Šādas kļūdas esot ietekmējušas Komisijas secinājumus par to, ka Itālijas tirgū pastāv aizliegta vienošanās cenu noteikšanas jomā. Turklāt minēto kļūdu dēļ Komisija neesot izpildījusi savu pierādīšanas pienākumu.
      Attiecībā uz naudas soda apmēru prasītāja apgalvo, ka Komisija neesot pareizi novērtējusi prasītājas faktisko rīcību un tās dalību apstrīdētajā pārkāpumā, jo tā neesot ņēmusi vērā, kā tai tas bija jādara, grūto ekonomisko situāciju, kādā atradās prasītāja.
      Prasītāja apgalvo, ka, lai arī Komisija esot sapratusi, ka Mamoli patiešām atrodas grūtā ekonomiskā situācijā, kura apdraud sabiedrības maksātspēju, tā ir pieņēmusi lēmumu, kurš nav piemērots tā preambulā minētā mērķa sasniegšanai.

         (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Lieta T-482/15: Vispārējās tiesas 2015. gada 7. decembra rīkojums – Ahrend Furniture/Komisija

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/51

         Vispārējās tiesas 2015. gada 7. decembra rīkojums – Ahrend Furniture/Komisija
   (Lieta T-482/15) (1)

   (2016/C 059/59)
   Tiesvedības valoda – franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 337, 12.10.2015.


title: Lieta T-503/17: Prasība, kas celta 2017. gada 4. augustā – Ruiz Sacristán un Arias Mosquera/Komisija un VNV

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/36

         Prasība, kas celta 2017. gada 4. augustā – Ruiz Sacristán un Arias Mosquera/Komisija un VNV
   (Lieta T-503/17)
   (2017/C 347/46)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Jaime Ruiz Sacristán (Kvautemoka, Meksika), José María Arias Mosquera (Madride, Spānija) (pārstāvji: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín un B. Fernández García, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija lēmumu (SRB/EES/2017/08) attiecībā uz noregulējuma shēmas pieņemšanu sabiedrībai Banco Popular Español SA;

               —

               Komisijas 2017. gada 7. jūnija Lēmumu (ES) 2017/1246, ar ko apstiprina Banco Popular Español S.A. noregulējuma shēmu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-560/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 14. jūlija rīkojumu lietā F-109/14 LM/Komisija 2015. gada 28. septembrī iesniedza LM

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/32

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 14. jūlija rīkojumu lietā F-109/14 LM/Komisija 2015. gada 28. septembrī iesniedza LM

   (Lieta T-560/15 P)
   (2015/C 414/42)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: LM (Ispra, Itālija) (pārstāvis – L. Ribolzi, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir par Civildienesta tiesas 2015. gada 14. jūlija rīkojumu (lieta F-109/14), ar kuru kā acīmredzami nepamatota tika noraidīta prasība panākt, lai Komisijai tiek piespriests izmaksāt prasītājai apgādnieka zaudējuma pensiju, uz kuru tai ir tiesības, 35 % apmērā no izdienas pensijas, kuru saņēma viņas bijušais laulātais viņa nāves dienā.
   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Civildienesta tiesa nav izskatījusi lūgumu palielināt pensiju saskaņā ar Vispārējās Cilvēktiesību deklarācijas 25. pantu, kā arī Lisabonas līgumu, kurā ir atzītas vecāka gadagājuma cilvēku tiesības dzīvot cieņpilnu un neatkarīgu dzīvi un piedalīties sociālajā un kultūras dzīvē.


title: Lieta T-493/10: Prasība, kas celta 2010. gada 7. oktobrī — Persia International Bank /Padome

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/54

         Prasība, kas celta 2010. gada 7. oktobrī — Persia International Bank/Padome
   (Lieta T-493/10)
   ()
   2010/C 328/83
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Persia International Bank plc (Londona, Apvienota Karaliste) (pārstāvji — S. Gadhia, S. Ashley, Solicitors, D. Anderson, QC and R. Blakeley, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes Lēmuma 2010/413/KĀDP (1) II pielikuma B tabulas 2. punktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes Īstenošanas Regulas (ES) Nr. 668/2010 (2) pielikuma B tabulas 4. punktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atzīt Padomes Regulas (EK) Nr. 423/2007 (3) 7. panta 2. punkta d) apakšpunktu par nepiemērojamu attiecībā uz prasītāju; un

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā prasītāja lūdz daļēji atcelt Padomes Īstenošanas Regulu Nr. 668/2010 un Padomes Lēmumu 2010/413/KĀDP tiktāl, ciktāl prasītāja ir iekļauta fizisko un juridisko personu, vienību un organizāciju sarakstā, kuru aktīvi un ekonomiskie līdzekļi tiek iesaldēti saskaņā ar šo tiesību normu. Turklāt prasītāja saskaņā ar LESD 277. pantu lūdz atzīt Padomes Regulas (EK) Nr. 423/2007 7. panta 2. punkta d) apakšpunkta nepiemērojamību.
   Pamati un galvenie argumenti, kurus izvirza prasītāja, ir identiski vai līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-492/10 Melli Bank/Padome.

      (1)  Padomes 2010. gada 26. jūlijs Lēmums, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.).

      (2)  Padomes 2010. gada 26. jūlija Īstenošanas Regula (ES) Nr. 668/2010, ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 195, 25. lpp.).

      (3)  Padomes 2007. gada 19. aprīļa Regula (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 103, 1. lpp.).


title: Lieta C-135/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 18. martā iesniedza Kúria (Ungārija) — Szatmári Malom kft/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 18. martā iesniedza Kúria (Ungārija) — Szatmári Malom kft/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

   (Lieta C-135/13)
   2013/C 171/26
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Szatmári Malom kft

      Atbildētāja: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes Regulas (EK) Nr. 1698/2005 (1) 26. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētajā lauku saimniecības vispārējās darbības uzlabošanas jēdzienā var tikt ietverts fakts, ka uzņēmējs plāno izveidot jaunu ražošanas vienību, likvidējot agrākas ražošanas vienības, tomēr nepalielinot esošo ražošanas kapacitāti?

               2)

               Vai kasācijas sūdzības iesniedzēja paredzētās investīcijas var tikt uzskatītas par investīcijām, kuru mērķis ir uzņēmuma vispārējās darbības uzlabošana Padomes Regulas (EK) Nr. 1698/2005 20. panta b) punkta iii) apakšpunkta un 28. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē?

               3)

               Vai ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1698/2005 28. panta 1. punkta a) apakšpunktu ir saderīga tiesību norma, kas ietverta Zemkopības un lauku attīstības ministrijas 2008. gada 17. aprīļa dekrēta Nr. 47/2008 6. panta 3. punktā un saskaņā ar kuru attiecībā uz dzirnavu saimniecībām atbalsts tiek piešķirts vienīgi par darbībām, kas vērstas uz esošas kapacitātes modernizāciju? Vai minētā regula ļauj pieņemt valsts tiesisko regulējumu, ar kuru ekonomisko apsvērumu dēļ tiek izslēgta iespēja piešķirt atbalstu noteiktiem attīstības pasākumiem?

      (1)  Padomes 2005. gada 20. septembra Regula (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 277, 1. lpp.).


title: Lieta C-394/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta, paplašinātā sastāvā) 2015. gada 12. maija spriedumu lietā T-562/12 John Dalli/Eiropas Komisija 2015. gada 21. jūlijā iesniedza John Dalli

text:
               21.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/43

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta, paplašinātā sastāvā) 2015. gada 12. maija spriedumu lietā T-562/12 John Dalli/Eiropas Komisija 2015. gada 21. jūlijā iesniedza John Dalli

   (Lieta C-394/15 P)
   (2015/C 311/46)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: John Dalli (pārstāvji – L. Levi un S. Rodrigues, lawyers)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atzīt apelācijas sūdzību par pamatotu;

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest kaitējuma atlīdzību simboliska EUR 1 apmērā par nemateriālo kaitējumu un pagaidu summu EUR 1 9 13  396 apmērā materiālo zaudējumu atlīdzībai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības atbalstam tās iesniedzējs izvirza:

               —

               pirmo pamatu, ar to tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir lēmusi ultra petita, mainot strīda priekšmetu;

               —

               otro pamatu, ar ko tiek apgalvota pamatojuma nesniegšana;

               —

               trešo pamatu, ar ko tiek apgalvots procesuāls pārkāpums, kas nelabvēlīgi ietekmē apelācijas sūdzības iesniedzēja intereses, tostarp viņa tiesības uz aizstāvību;

               —

               ceturto pamatu, norādot uz vairāku faktu un pierādījumu sagrozīšanu; un

               —

               piekto pamatu, ar ko apstrīd Vispārējās tiesas veikto Eiropas Savienības tiesību interpretāciju un piemērošanu.


title: Lieta C-366/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums (Oberlandesgericht München (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV/Adolf Darbo AG (Tiesību aktu saskaņošana — Direktīva 95/2/EK — III pielikuma A daļa — Direktīva 2001/113/EK — I pielikuma II daļas otrā sadaļa — Augstākā labuma džems, kurā šķīstošās sausnas saturs ir 58 % un kurš satur potaša sorbātu (E 202) kā konservantu — Jēdziens džems ar samazinātu cukura daudzumu )

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/23

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums (Oberlandesgericht München (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV/Adolf Darbo AG
   (lieta C-366/08) (1)

   (Tiesību aktu saskaņošana - Direktīva 95/2/EK - III pielikuma A daļa - Direktīva 2001/113/EK - I pielikuma II daļas otrā sadaļa - Augstākā labuma džems, kurā šķīstošās sausnas saturs ir 58 % un kurš satur potaša sorbātu (E 202) kā konservantu - Jēdziens “džems ar samazinātu cukura daudzumu”)
   2009/C 267/39
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Oberlandesgericht München

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs:
      Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Atbildētājs:
      Adolf Darbo AG

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht München — Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 20. februāra Direktīvas 95/2/EK par pārtikas piedevām, kas nav krāsvielas vai saldinātāji (OV L 61, 1. lpp.), kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 15. oktobra Direktīvu 98/72/EK (OV L 295, 18. lpp.; turpmāk tekstā — “Direktīva 95/2”), III pielikuma A daļas interpretēšana un Padomes 2001. gada 20. decembra Direktīvas 2001/113/EK, kas attiecas uz cilvēku uzturam paredzētiem augļu džemiem, želejām un marmelādēm un saldinātu kastaņu biezeni (OV 2002, L 10, 67. lpp.), I pielikuma II daļas otro sadaļas interpretēšana — Iespēja komercializēt ar nosaukumu “augstākā labuma džems” džemu, kurā šķīstošās sausnas saturs ir 58 % un kurš satur potaša sorbātu (E 202) kā konservantu — Jēdziens “džems ar samazinātu cukura daudzumu”

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 20. februāra Direktīvas 95/2/EK par pārtikas piedevām, kas nav krāsvielas vai saldinātāji, kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 15. oktobra Direktīvu 98/72/EK, III pielikuma A daļā izklāstītais jēdziens “džemi ar samazinātu cukura daudzumu” ietver džemus, kas kvalificēti kā “džemi” un “augstākā labuma džemi”, kuru cukura daudzums ir ievērojami samazināts salīdzinājumā ar references vērtību 60 %. Produkti, kas kvalificēti kā “augstākā labuma džemi” un kuru cukura saturs ir 58 %, nevar tikt uzskatīti par tādiem, kuriem ir samazināts cukura daudzums šīs tiesību normas nozīmē.

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Lieta T-633/15: Prasība, kas celta 2015. gada 12. novembrī – JT International/ITSB – Habanos (“PUSH”)

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/70

         Prasība, kas celta 2015. gada 12. novembrī – JT International/ITSB – Habanos (“PUSH”)
   (Lieta T-633/15)
   (2016/C 027/88)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: JT International SA (Ženēva, Šveice) (pārstāvji – S. Malynicz, Barrister, K. Gilbert un M. Gilbert, Solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Corporación Habanos, SA (La Habana, Kuba)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “PUSH” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 639 903

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 10. augusta lēmums lietā R 3046/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB un otrajai procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniecei segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-518/09: Prasība, kas celta 2009. gada 23. decembrī — Ecoceane /EMSA

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/29

         Prasība, kas celta 2009. gada 23. decembrī — Ecoceane/EMSA
   (Lieta T-518/09)
   2010/C 80/50
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ecoceane (Parīze, Francija) (pārstāvis — S. Spalter, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Jūras drošības aģentūra (EMSA)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt Ecoceane prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt pārsūdzēto EMSA2009. gada 28. oktobra lēmumu, ar kuru noraidīts Ecoceane piedāvājums;

               —

               atcelt EMSA lēmumu par līgumslēgšanas tiesību piešķiršanu publiskā iepirkuma procedūrā (2009/S 42-060271) un tā noslēgšanu;

               —

               piespriest EMSA samaksāt Ecoceane EUR 224 744 kā atlīdzību par nodarītajiem zaudējumiem;

               —

               piespriest EMSA samaksāt Ecoceane EUR 25 000 kā atlīdzību par neatlīdzināmajiem izdevumiem;

               —

               piespriest EMSA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja vēlas, lai šajā lietā tiktu atcelts EMSA2009. gada 28. oktobra lēmums, ar kuru noraidīts tās piedāvājums uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu līgumslēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā par pakalpojumiem, kas saistīti ar kuģu iesaistīšanos naftas piesārņojuma apkarošanai, ietvaros un EMSA lēmums par līgumslēgšanas tiesību piešķiršanu un tā noslēgšanu. Prasītāja arī prasa tai atlīdzināt ar pārsūdzēto lēmumu nodarīto kaitējumu.
   Savas prasības atbalstam prasītāja izvirza četrus pamatus.
   Pirmkārt, tā apgalvo, ka, nepaziņodama prasītājas lūgto informāciju, proti, protokolu par piedāvājumu analīzi, kurā ietverta ar procedūras norisi saistītā informācija, tās piedāvājuma noraidīšanas iemeslus, piedāvājumu vērtējumu, piemērojot specifikācijā minētās procentuālās attiecības, kā arī izraudzītā pretendenta piedāvājuma īpatnības un priekšrocības, EMSA esot pārkāpusi Finanšu regulas Nr. 1605/2002/EK (1) 100. panta 2. punktu un Regulas Nr. 2342/2002/EK (2) 149. panta 3. punkta noteikumus, jo lēmumā par atteikumu trūkstot saskaņā ar šiem noteikumiem vajadzīgais pamatojums.
   Otrkārt, prasītāja uzskata, ka piedāvājumu pārbaudei un izvērtēšanai EMSA specifikācijā izvirzītie papildu kritēriji neesot objektīvi un pamatoti, ņemot vērā publiskā iepirkuma procedūras priekšmetu; tādējādi iepriekš noteiktai tehnoloģijai atbilstošu papildu kritēriju izvēle neļaujot nodrošināt pretendentiem, kas prezentē inovatīvu metodi, vienlīdzīgu piekļuvi un esot Finanšu Regulas Nr. 1605/2002/EK 89. panta 1. punktā minēto vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminēšanas un pārskatāmības Kopienu principu pārkāpums.
   Treškārt, prasītāja apgalvo, ka atbildētāja, vērtējot pretendentus, esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminēšanas un pārskatāmības principus, jo atšķirībā no tā, kā tas ir noticis ar citiem pretendentiem, ir atteikusies apmeklēt Ecoceane prezentēto attīrīšanas kuģi. Tāpat atbildētāja esot arī pārkāpusi šos principus tādēļ, ka Ecoceane neesot uzklausījusi piedāvājumu novērtēšanas komisija, kurā atbilstoši Regulas Nr. 2342/2002/EK 146. pantam visas sanāksmes laikā ir vismaz trīs locekļi.
   Visbeidzot prasītāja uzskata, ka EMSA esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā.

      (1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.)

      (2)  Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2005. gada 25. jūlija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1261/2005 (OV L 201, 3. lpp.).


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 23. septembrī lietā C-414/02 Spedition Ulustrans, Uluslararasi Nakliyat ve. Tic. A.S. Istanbul pret Finanzlandesdirektion für Oberösterreich (Kopienas Muitas kodekss — 202. pants — Muitas parāda rašanās — Pretlikumīga ievešana Kopienas muitas teritorijā — Parādnieka jēdziens šāda parāda gadījumā — Darbinieka, kas izdarījis pārkāpumus muitas pienākumu izpildē, parāda attiecināšana uz darba devēju)

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 23. septembrī
   lietā C-414/02 Spedition Ulustrans, Uluslararasi Nakliyat ve. Tic. A.S. Istanbul pret Finanzlandesdirektion für Oberösterreich (1)

   (Kopienas Muitas kodekss - 202. pants - Muitas parāda rašanās - Pretlikumīga ievešana Kopienas muitas teritorijā - Parādnieka jēdziens šāda parāda gadījumā - Darbinieka, kas izdarījis pārkāpumus muitas pienākumu izpildē, parāda attiecināšana uz darba devēju)
   (2004/C 284/04)
   tiesvedības valoda – vācu
   Lietā C-414/02 par lūgumu, ko Tiesai atbilstoši EKL 234. pantam iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) ar 2002. gada 6. novembra lēmumu, kurš saņemts 2002. gada 19. novembrī, nolūkā saņemt tiesvedībā Spedition Ulustrans, Uluslararasi Nakliyat ve. Tic. A.S. Istanbul pret Finanzlandesdirektion für Oberösterreich, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši C. Gulmann, J.-P. Puissochet (referents) un R. Schintgen un tiesnese F. Macken, ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretārs R. Grass, 2004. gada 23. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 202. panta 3. punkts ir interpretējams tā, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir Zollrechts-Durchfürungsgesetz (Muitas likumu piemērošanas likuma) 79. panta 2. punkts, kurš gadījumā, kad Kopienas muitas teritorijā tiek pretlikumīgi ievestas preces, kam uzliekama ievedmuita, padara darba devēju par kopparādnieku tā darbinieka muitas parādam, kurš ievedis šīs preces, pildot darba devēja uzticētos uzdevumus, ar nosacījumu, ka šis tiesiskais regulējums prasa, lai darba devējs būtu piedalījies preču pretlikumīgajā ievešanā un apzinājies, vai tam vajadzējis apzināties, ka šāda ievešana ir pretlikumīga.

      (1)  OV C 19, 25.01.2003.


title: Lieta T-123/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. februārī – BSH Bosch und Siemens Hausgeräte /ITSB – Arçelik  ( “AquaPerfect” )

text:
               28.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/34

         Prasība, kas celta 2014. gada 17. februārī – BSH Bosch und Siemens Hausgeräte/ITSB – Arçelik (“AquaPerfect”)
   (Lieta T-123/14)
   2014/C 129/41
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis – S. Biagosch, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Arçelik AS (Stambula, Turcija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 9. decembra lēmumu lietā R 314/2013–4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “AquaPerfect” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 330 454

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “waterPerfect” reģistrācija Nr. 9 444 118 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt daļēji

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt iebildumus

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-195/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 29. aprīlī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Pierre Mulhaupt kā Société Civile Immobilière Senior Home (SCI) maksātnespējas administrators

text:
               3.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 254/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 29. aprīlī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Pierre Mulhaupt kā Société Civile Immobilière Senior Home (SCI) maksātnespējas administrators
   (Lieta C-195/15)
   (2015/C 254/07)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Sūdzības iesniedzējs: Pierre Mulhaupt kā Société Civile Immobilière Senior Home (SCI) maksātnespējas administrators

                  Pārējie lietas dalībnieki:

                  Gemeinde Wedemark,

                  Hannoversche Volksbank eG

      Prejudiciālais jautājums

   Vai lietu tiesības jēdziens Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām (1) 5. panta 1. punktā ietver tādu valsts noteikumu, kas iekļauts Grundsteuergesetz [Zemes nodokļa likuma] 12. pantā kopsakarā ar Abgabenordnung [Nodokļu kodeksa] 77. panta 2. punkta pirmo teikumu, saskaņā ar kuru zemes nodokļa samaksas prasījumi uz zemes gabalu gulstas kā publiska nasta un īpašniekam šajā ziņā ir jāpacieš piespiedu izpilde zemes īpašumā?

      (1)  OV L 160, 1. lpp.


title: Lietas C- 418/03 izslēgšana no reģistra

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/10

         Lietas C- 418/03 (1) izslēgšana no reģistra
   (2004/C 239/20)
   Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 13. jūnijā ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C- 418/03: Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti.

      (1)  OV C 94, 17.4.2004.


title: Lieta T-563/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 25. marta spriedums – Central Bank of Iran/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Kļūda vērtējumā — Tiesības uz īpašumu — Tiesības uz reputācijas aizsardzību — Samērīgums

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/22

         Vispārējās tiesas 2015. gada 25. marta spriedums – Central Bank of Iran/Padome
   (Lieta T-563/12) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Kļūda vērtējumā - Tiesības uz īpašumu - Tiesības uz reputācijas aizsardzību - Samērīgums)
   (2015/C 155/25)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Central Bank of Iran (Teherāna, Irāna) (pārstāvis – M. Lester, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bishop un V. Piessevaux)

      Priekšmets

   Prasība atcelt, pirmkārt, Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/635/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 282, 58. lpp.), ciktāl tajā pēc pārskatīšanas prasītājas nosaukums ir saglabāts Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), II pielikumā ietvertajā sarakstā, un, otrkārt, Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 945/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 282, 16. lpp.), ciktāl tajā pēc pārskatīšanas prasītājas nosaukums ir saglabāts Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.) IX pielikumā ietvertajā sarakstā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Central Bank of Iran atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 55, 23.2.2013.


title: Lieta C-175/14: Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 5. marta spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ralph Prankl Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Direktīva 92/12/EEK — Vispārējā akcīzes preču sistēma — Kontrabandas preču aplikšana ar nodokli — Preces, kas laistas apgrozībā vienā dalībvalstī un nogādātas uz citu dalībvalsti — Kompetentās dalībvalsts noteikšana — Tranzītvalsts tiesības aplikt minētās preces ar nodokli

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/21

         Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 5. marta spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ralph Prankl

   (Lieta C-175/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Direktīva 92/12/EEK - Vispārējā akcīzes preču sistēma - Kontrabandas preču aplikšana ar nodokli - Preces, kas laistas apgrozībā vienā dalībvalstī un nogādātas uz citu dalībvalsti - Kompetentās dalībvalsts noteikšana - Tranzītvalsts tiesības aplikt minētās preces ar nodokli)
   (2015/C 138/27)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puse

      Ralph Prankl

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1992. gada 14. decembra Direktīvu 92/108/EEK, 7. panta 1. un 2. punkts, kā arī 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja akcīzes preces, kas slepeni ievestas dalībvalsts teritorijā, bez šīs direktīvas 7. panta 4. punktā paredzētā pavaddokumenta ir vestas uz citu dalībvalsti, kuras teritorijā kompetentās iestādes šīs preces ir atklājušas, tranzīta dalībvalstis nedrīkst tāpat uzlikt akcīzes nodokli smagās automašīnas vadītājam, kurš ir veicis minēto pārvadājumu, tādēļ, ka viņš to teritorijā bija glabājis minētās preces komerciālos nolūkos.

      (1)  OV C 235, 21.7.2014.


title: Lieta C-449/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 1. jūlija spriedumu lietā T-63/08 Cementir Italia Srl /Eiropas Komisija 2010. gada 15. septembrī iesniedza Cementir Italia Srl

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/20

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 1. jūlija spriedumu lietā T-63/08 Cementir Italia Srl/Eiropas Komisija 2010. gada 15. septembrī iesniedza Cementir Italia Srl

   (Lieta C-449/10 P)
   ()
   2010/C 317/37
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Cementir Italia Srl (pārstāvji — T. Salonico, G. Barone un A. Marega, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu (1) un lēmumu (2) tiktāl, ciktāl tajos nav atzīts strīdīgā pasākuma atlīdzinošais un kompensējošais raksturs, bet šis pasākums, tieši pretēji, ir atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu valsts atbalstu, un/vai

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu tiktāl, ciktāl tajā nav atzīts, ka lēmumā ietvertais rīkojums par atbalsta atgūšanu ir pretrunā tiesiskās paļāvības principam, un līdz ar to atcelt lēmumu daļā, kurā Itālijai ir noteikts pienākums nekavējoties atgūt attiecīgo atbalstu kopā ar procentiem, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka pārsūdzētais spriedums ir kļūdains un ka tas līdz ar to ir atceļams šādu iemeslu dēļ:

               1)

               LESD 107. un 108. panta pārkāpums, kā arī pretrunīgs pamatojums un acīmredzama kļūda pierādījumu sagrozīšanas dēļ tiktāl, ciktāl šajā spriedumā strīdīgais pasākums ir atzīts par valsts atbalstu, nevis par kompensējošu pasākumu apelācijas sūdzības iesniedzēja labā. Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, šauri interpretēdama apelācijas sūdzības iesniedzēja pirmajā instancē norādītos valsts tiesību aktus un judikatūru, no kuriem izrietot, ka strīdīgais pasākums nav uzskatāms par valsts atbalstu, bet ka tam joprojām ir Itālijas likumdevēja 1962. gadā sākotnēji paredzētais atlīdzinoša rakstura mērķis, ko bija atzinusi arī Komisija un Vispārējā tiesa;

               2)

               Regulas (EK) Nr. 659/1999 (3) 14. panta 1. punkta, kā arī sacīkstes principa pārkāpums un nepietiekams pamatojums tiktāl, ciktāl Vispārējā tiesa ir secinājusi, ka lēmumā ietvertais rīkojums par atbalsta atgūšanu nav pretrunā tiesiskās paļāvības principam. Vispārējās tiesas spriedums esot kļūdains un nav pienācīgi pamatots daļā, kurā tajā nav atzīts, ka Komisijas ilgstošā kavēšanās saistībā ar Itālijas iestāžu 1991. gada beigās sniegtajiem paskaidrojumiem par to, ka Terni tarifa pirmais pagarinājums joprojām ir saistīts ar tā sākotnējo kompensējošo mērķi, ir uzskatāma par apstākli, kas apelācijas sūdzības iesniedzējam varēja radīt tiesisko paļāvību par to, ka Terni tarifa pagarinājumi, tostarp arī strīdīgais pasākums, nav uzskatāmi par valsts atbalstu.

      (1)  Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 1. jūlija spriedums lietā T-63/08.

      (2)  Komisijas 2007. gada 20. novembra Lēmums 2008/408/EK par valsts atbalstu C 36/A/06 (ex NN 38/06), ko Itālija sniegusi uzņēmumiem ThyssenKrupp, Cementir un Nuova Terni Industrie Chimiche (OV 2008, L 144, 37. lpp.).

      (3)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [EKL 88]. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-595/15: Prasība, kas celta 2015. gada 19. oktobrī – Europäischer Tier- und Naturschutz un Giesen/Komisija

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/62

         Prasība, kas celta 2015. gada 19. oktobrī – Europäischer Tier- und Naturschutz un Giesen/Komisija
   (Lieta T-595/15)
   (2016/C 027/79)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Europäischer Tier- und Naturschutz e.V. (Much, Vācija) un Horst Giesen (Much) (pārstāvis – P. Brockmann, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 17. augusta lēmumu nerīkoties, kurš paziņots 2015. gada 24. augustā,
               attiecībā uz Eiropas apvienību tiesību izveidi tās likuma priekšlikuma formā, kurš vairs netiek publicēts, vai redakcijā ar grozījumiem pieļaujamos ietvaros, kurā pārrobežu altruistiskas darbības tiek pielīdzinātas apvienībām ar mērķi gūt peļņu, pakārtoti,
               attiecībā uz apvienošanās un apvienību valsts tiesību saskaņošanu pārrobežu altruistisku darbību gadījumā;

               —

               tādējādi uzdot Eiropas Komisijai atjaunot tiesisko stāvokli LESD 266. panta izpratnē, atturoties no stāvokļa pasliktināšanas 1. un 2. prasījuma izpratnē, kas var kavēt vai apgrūtināt šī stāvokļa atjaunošanu, un

               —

               piespriest atbildētājai un iespējamām personām, kas iestājušās lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāji kritizē to, ka nav tikušas izveidotas Eiropas apvienību tiesības, pastāvošās diskriminācijas saglabāšanu un kolektīvās un individuālās apvienošanās brīvības aizskārumu.
   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts ECPAK 11. pants, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 20. pants, vispārējie tiesību principi LES 6. panta 3. punkta izpratnē un Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējās Cilvēktiesību deklarācijas 20. pants.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir tikušas pārkāptas tiesības uz vienlīdzību likuma priekšā (Hartas 20. pants un ECPAK 14. pants), kaitējot morālajām vērtībām un altruistiskām apvienībām.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu Hartas 41. panta izpratnē.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ar bezdarbību un prettiesisku interpretāciju atbilstoši Hartas 52. un 54. pantam ir tikusi ierobežota brīvības piemērojamība.


title: Lieta T-401/09: Prasība, kas celta 2009. gada 5. oktobrī — Marcuccio /Eiropas Kopienu Tiesa

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/30

         Prasība, kas celta 2009. gada 5. oktobrī — Marcuccio/Eiropas Kopienu Tiesa
   (Lieta T-401/09)
   2009/C 297/44
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Tiesa

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt jebkādu nolēmumu, ar kuru atbildētāja ir noraidījusi tai nosūtīto prasītāja 2009. gada 24. maija prasības pieteikumu;

               —

               atcelt Tiesas kancelejas nosūtīto 2009. gada 15. jūnija paziņojumu;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam EUR 10 000 (desmit tūkstoši eiro) vai lielāku vai mazāku summu, ko šī Tiesa atzīs par pareizu un taisnīgu atlīdzību par radītajiem zaudējumiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas attiecas uz šo tiesvedību.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šīs tiesvedības pamatā ir atbildētājas atteikšanās apmierināt prasību atlīdzināt iespējamos zaudējumus, kas radušies saistībā ar paziņojumu advokātam, kurš vairs nebija pilnvarots šādu paziņojumu saņemt, un ar Komisijas apstrīdētu Civildienesta tiesas nolēmumu, ar kuru daļēji tika apmierināti prasītāja prasījumi.
   Savu prasījumu pamatošanai prasītājs atsaucas uz pilnīgu pamatojuma neesamību, uz labas pārvaldības pienākuma neievērošanu, kā arī uz likuma pārkāpumu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kas pieļauta šajā gadījumā.


title: Lieta T-510/08: Prasība, kas celta 2008. gada 20. novembrī — Toqueville /ITSB — Schiesaro ( TOCQUEVILLE 13 )

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/35

         Prasība, kas celta 2008. gada 20. novembrī — Toqueville/ITSB — Schiesaro (“TOCQUEVILLE 13”)
   (Lieta T-510/08)
   (2009/C 19/66)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Toqueville Srl, Milāna (Itālija) (pārstāvji — S. Bariatti, avvocato, I. Palombella, avvocato, un E. Cucchiara, avvocato)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Marco Schiesaro, Milāna (Itālija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 26. augusta lēmumu lietā R 829/2008-2 Toqueville Srl pret M. Schiesaro;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “TOCQUEVILLE 13” (Kopienas preču zīme Nr. 1.406.982) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25., 41. un 42. klasē;

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja;

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Marco Schiesaro;

      Apelāciju padomē apstrīdētais lēmums: Anulēšanas nodaļas lēmums, ar kuru ir apmierināta prasība daļēji atcelt attiecīgo preču zīmi;

      Apelāciju padomes lēmums: atzīt prasību par nepieņemamu un noraidīt pieteikumu par “restitutio in integrum” attiecībā uz termiņu apelācijas sūdzības par Anulēšanas nodaļas lēmumu iesniegšanai;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 73. un 78. panta, kā arī Regulas (EK) Nr. 2869/95 par maksām, kas jāmaksā Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam, 2. un 9. panta, un Regulas (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, 50. noteikuma pārkāpums.


title: Lieta T-630/15: Prasība, kas celta 2015. gada 10. novembrī – Scandlines Danmark un Scandlines Deutschland/Komisija

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/21

         Prasība, kas celta 2015. gada 10. novembrī – Scandlines Danmark un Scandlines Deutschland/Komisija
   (Lieta T-630/15)
   (2016/C 059/24)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Scandlines Danmark ApS (Kopenhāgena, Dānija), Scandlines Deutschland GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvis – L. Sandberg-Mørch, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 23. jūlija lēmumu par valsts atbalstu SA.39078 (2014/N) (Dānija) Fehmarn Belt Fixed Link projekta finansēšanai un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pieļāva kļūdu, secinot, ka finansējums, kas piešķirts Femern A/S par Dānijas iekšzemes dzelzceļa savienojumiem, nav uzskatāms par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pieļāva kļūdu, secinot, ka atbalsta pasākumi, kas piešķirti Femern A/S par fiksēto dzelzceļa līniju, ir saderīgi ar iekšējo tirgu saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu. Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, konstatējot, ka Fehmarn Belt Fixed Link projekts bija visas Eiropas interesēs un ka atbalsts bija vajadzīgs un samērīgs. Tāpat Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz pārmērīgu konkurences izkropļojumu novēršanu, līdzsvara kritēriju un valsts garantiju mobilizāciju.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav izpildījusi pienākumu uzsākt formālās izmeklēšanas procedūru. Prasītājas apgalvo, ka ir pierādījumi par nopietnām grūtībām saistībā ar iepriekšējās izmeklēšanas procedūras garumu un apstākļiem. Turklāt tās apgalvo, ka nav veikta pietiekama un pilnīga analīze attiecībā uz Femern A/S piešķirto finansējumu Dānijas dzelzceļa iekšzemes savienojumiem, Fehmarn Belt Fixed Link projekta esamību visas Eiropas interesēs, valsts atbalsta nepieciešamību un samērīgumu un visbeidzot attiecībā uz pārmērīgu konkurences traucējumu novēršanu un līdzsvara kritēriju.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu. Komisija neesot sniegusi pamatojumu saistībā ar Dānijas dzelzceļa iekšzemes savienojumiem, saistībā ar Fehmarn Belt Fixed Link projekta esamību visas Eiropas interesēs, saistībā ar atbalsta nepieciešamību un samērīgumu un visbeidzot saistībā ar pārmērīgu konkurences traucējumu novēršanu un līdzsvara kritēriju.


title: Lieta T-403/10: Prasība, kas celta 2010. gada 7. septembrī — Brighton Collectibles /ITSB — Felmar ( BRIGHTON )

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/31

         Prasība, kas celta 2010. gada 7. septembrī — Brighton Collectibles/ITSB — Felmar (“BRIGHTON”)
   (Lieta T-403/10)
   ()
   2010/C 328/54
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Brighton Collectibles, Inc. (City of Industry, ASV) (pārstāvis — R. Delorey, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Felmar (Parīze, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 30. jūnija lēmumu lietā R 408/2009-4;

               —

               atcelt visus prasītājai Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) piespriestos tiesāšanās izdevumus; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “BRIGHTON” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: nereģistrētas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “BRIGHTON” un “Brighton”, kuras attiecībā uz jostām izmanto komercdarbībā Apvienotajā Karalistē, Īrijā, Vācijā un Itālijā; plaši pazīstamas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “BRIGHTON” un “Brighton”, kuras attiecībā uz ādas izstrādājumiem, cepurēm, juvelierizstrādājumiem un pulksteņiem izmanto komercdarbībā Apvienotajā Karalistē, Īrijā, Vācijā un Itālijā

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka agrākās tiesības, uz kurām balstās iebildumi, neesot tikušas pierādītas; Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot nepareizi izslēgusi sajaukšanas iespēju


title: Lieta C-535/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 14. oktobrī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Freie und Hansestadt Hamburg/Jost Pinckernelle

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 14. oktobrī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Freie und Hansestadt Hamburg/Jost Pinckernelle

   (Lieta C-535/15)
   (2016/C 007/14)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Freie und Hansestadt Hamburg

      Atbildētājs: Jost Pinckernelle

      Persona, kas piedalās lietā: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Prejudiciālais jautājums

   Vai REACH regulas (1) 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ņemot vērā REACH regulas 6., 7., 21. un 23. pantu, vielas var tikt izvestas no Savienības teritorijas tikai tad, ja tās ir tikušas reģistrētas atbilstoši attiecīgajām REACH regulas II nodaļas normām, ja tas ir prasīts?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK, OV L 396, 1. lpp. redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2015. gada 28. maija Regulu (ES) Nr. 2015/830, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), OV L 132, 8. lpp..


title: Lieta C-437/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 13. septembrī iesniedza Tribunal Judicial de Vieira do Minho (Portugāle) — Manuel Afonso Esteves/Axa — Seguros de Portugal SA

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 13. septembrī iesniedza Tribunal Judicial de Vieira do Minho (Portugāle) — Manuel Afonso Esteves/Axa — Seguros de Portugal SA

   (Lieta C-437/10)
   ()
   2010/C 317/33
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Judicial de Vieira do Minho

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Manuel Afonso Esteves

      Atbildētāja: Axa — Seguros de Portugal SA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai transportlīdzekļu sadursmes gadījumā, kurā nav vainojams neviens no autovadītājiem un kas radīja miesas bojājumus un materiālos zaudējumus vienam no vadītājiem (cietušais, kurš lūdz kompensāciju), iespēja sadalīt atbildību par risku (Código Civil 506. panta 1. un 2. punkts), kas tieši ietekmē cietušajam piešķiramās kompensācijas apmēru par materiālo un nemateriālo zaudējumu, kas radies no miesas bojājumiem (jo šī atbildības par risku sadalījuma rezultātā tiks samērīgi samazināts kompensācijas apmērs), ir pretrunā Kopienu tiesībām, konkrētāk, Pirmās direktīvas (Direktīvas 72/166/EEK) (1) 3. panta 1. punktam, Otrās direktīvas (Direktīvas 84/5/EEK) (2) 2. panta 1. punktam un Trešās direktīvas (Direktīva 90/232/EEK) (3) 1. pantam atbilstoši tam, kā šos noteikumus ir interpretējusi Eiropas Kopienu Tiesa?

      (1)  Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīva 72/166/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību, OV L 103, 1. lpp.

      (2)  Padomes 1983. gada 30. decembra Otrā direktīva 84/5/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, OV L 8, 17. lpp.

      (3)  Padomes 1990. gada 14. maija Trešā Direktīva 90/232/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu, OV L 129, 33. lpp.


title: Lieta C-459/10 P: Tiesas (sestā palāta) 2011. gada 21. jūlija spriedums — Freistaat Sachsen, Land Sachen- Anhalt /Eiropas Komisija (Apelācija — Valsts atbalsts — Atbalsts mācību projektam, kas attiecas uz noteiktiem darbiniekiem jaunajā DHL centrā Leipzig/Halle lidostā — Prasība atcelt tiesību aktu par lēmumu, ar kuru daļa atbalsta tiek atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Vērtējums par atbalsta nepieciešamību — Atbalsta stimulējošās ietekmes un tā ārējās labvēlīgās ietekmes uz ģeogrāfiskās vietas izvēli neņemšana vērā)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/17

         Tiesas (sestā palāta) 2011. gada 21. jūlija spriedums — Freistaat Sachsen, Land Sachen- Anhalt/Eiropas Komisija
   (Lieta C-459/10 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Atbalsts mācību projektam, kas attiecas uz noteiktiem darbiniekiem jaunajā DHL centrā Leipzig/Halle lidostā - Prasība atcelt tiesību aktu par lēmumu, ar kuru daļa atbalsta tiek atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Vērtējums par atbalsta nepieciešamību - Atbalsta stimulējošās ietekmes un tā ārējās labvēlīgās ietekmes uz ģeogrāfiskās vietas izvēli neņemšana vērā)
   2011/C 269/28
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Freistaat Sachsen, Land Sachen- Anhalt (pārstāvis — A. Rosenfeld, Rechtsanwalt)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvis — B. Martenczuk)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-396/08 Freistaat Sachsen un Land Sachsen-Anhalt/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidījusi prasību daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 2. jūlija Lēmumu 2008/878/EK par valsts atbalstu, ko Vācija vēlas īstenot DHL labā (OV L 312, 31. lpp.) — Mācību atbalsts — Lēmums, ar kuru daļa atbalsta tiek atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Kļūdains vērtējums par atbalsta nepieciešamību — Atbalsta ārējās labvēlīgās ietekmes un tā stimulējošās ietekmes uz ģeogrāfiskās vietas izvēli neņemšana vērā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Freistaat Sachsen un Land Sachen- Anhalt atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 317, 20.11.2010.


title: Lieta F-33/16: Prasība, kas celta 2016. gada 27. jūnijā – ZZ/Tiesa

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/48

         Prasība, kas celta 2016. gada 27. jūnijā – ZZ/Tiesa
   (Lieta F-33/16)
   (2016/C 296/61)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – A. Tymen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu atlaist prasītāju no amata pārbaudes laika beigās un atlīdzināt iespējami nodarīto materiālo un morālo kaitējumu.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2015. gada 17. jūlija lēmumu par prasītāja atlaišanu;

               —

               atcelt 2016. gada 16. marta mēmumu, ar ko ir noraidīta 2015. gada 16. oktobra sūdzība;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītajam nodarītos materiālos zaudējumus;

               —

               piespriest atbildētajai izmaksāt zaudējumu atlīdzību un procentus, kas ir noteikti ex aequo et bono EUR 60 000 apmērā kā prasītājam nodarītā morālā kaitējuma atlīdzību;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-142/12: Prasība, kas celta 2012. gada 16. novembrī — ZZ /Komisija

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/77

         Prasība, kas celta 2012. gada 16. novembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-142/12)
   2013/C 26/161
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — B. Cambier un A. Paternostre, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība gan atcelt Komisijas lēmumu par prasītāja saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu iesniegto lūgumu atzīt arodslimību, kurā viņam noteikta daļēja pastāvīga invaliditāte 20 % apmērā un noteikts, ka tā iestājusies kopš 2010. gada 25. februāra, gan atlīdzināt viņam nodarīto morālo un mantisko kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt Komisiju par vainojamu saprātīga termiņa neievērošanā un dažādās kļūdās, kuras Komisija vai tās struktūras ir pieļāvušas, izskatot prasītāja saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu iesniegto lūgumu atzīt arodslimību; vienlaikus

                           —

                           atceļot iecēlējinstitūcijas 2012. gada 11. janvāra un 7. augusta lēmumus;

                           —

                           piespriežot Komisijai samaksāt prasītājam un viņa ģimenei summu EUR 100 000 apmērā, lai atlīdzinātu morālo kaitējumu, kas prasītājam konkrēti nodarīts neatkarīgi no viņa slimības;

               —

               atzīt Komisiju par vainojamu dažādās tās pašrocīgi un tās struktūru izdarītās kļūdās, kas veicinājušas prasītāja attiecīgā veselības stāvokļa rašanos, saglabāšanos un pasliktināšanos, un tādēļ piespriest pienākumu samaksāt prasītājam EUR 1 798 650 viņam nodarītā mantiskā kaitējuma atlīdzināšanai un EUR 145 850 par viņam nodarīto morālo kaitējumu, kā arī atlīdzināt dažādas izmaksas. No šīs kopsummas var atskaitīt EUR 268 679,44, kas prasītājam jau ir samaksāti saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu;

               —

               piespriest Komisijai pienākumu samaksāt procentus atbilstoši likmei, kas vienāda ar 12 % no iepriekš minētajām summām, par laiku no 2004. gada novembra, kad būtu varēts izskatīt prasītāja lūgumu saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-580/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 6. jūnija spriedums — McNeil /ITSB — Alkalon ( “NICORONO” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “NICORONO” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “NICORETTE” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/73

         Vispārējās tiesas 2013. gada 6. jūnija spriedums — McNeil/ITSB — Alkalon (“NICORONO”)
   (Lieta T-580/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “NICORONO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “NICORETTE” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 225/161
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: McNeil AB (Helsingborg, Zviedrija) (pārstāvji — I. Starr, solicitor, un G. Tritton, barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Alkalon ApS (Kopenhāgena, Dānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 3. augusta lēmumu lietā R 1582/2010-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp McNeil AB un Alkalon ApS

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 3. augusta lēmumu;

               2)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta T-542/15: Prasība, kas celta 2015. gada 19. septembrī – Ungārija/Komisija

text:
               7.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 406/35

         Prasība, kas celta 2015. gada 19. septembrī – Ungārija/Komisija
   (Lieta T-542/15)
   (2015/C 406/35)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ungārija (pārstāvji – D. Bonhage un F. Quast, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2015. gada 14. jūlija Lēmumu C(2015) 4979, final, par daļēju Eiropas Reģionālās attīstības fonda un Kohēzijas fonda starpmaksājumu apturēšanu izdevumiem programām Transport, Central Hungary, West Pannon, South Great Plain, Central Transdanubia, North Hungary, North Great Plain un South Transdanubia – CCI 2007HU161PO007, CCI 2007HU161PO003, CCI 2007HU161PO004, CCI 2007HU161PO005, CCI 2007HU161PO006, CCI 2007HU161PO009, CCI 2007HU161PO011, CCI 2007HU161PO001;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Lēmums C(2015) 4979, final, par daļēju Eiropas Reģionālās attīstības fonda un Kohēzijas fonda starpmaksājumu apturēšanu ir pretrunā ar 2006. gada 11. jūlija Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999 (OV L 210, 25. lpp.):

                           —

                           prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu tiek pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1083/2006 92. pants, jo attiecīgie izdevumi nav saistīti ar smagu pārkāpumu;

                           —

                           prasītāja turklāt apgalvo, ka Ungārijas iestādes ir ieviesušas darbības programmas saskaņā ar ES tiesībām. Prasītāja apgalvo, ka saņēmēji ir veikuši darbus un snieguši pakalpojumus programmu īstenošanai saskaņā ar 2004. gada 31. marta Publiskā iepirkuma direktīvu 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 137, 114. lpp.);

                           —

                           visbeidzot prasītāja apgalvo, ka asfalta maisīšanas iekārtas pieejamība noteiktā maksimālā attālumā no piedāvājuma iesniegšanas vietas bija samērīgs tehniskās piemērotības kritērijs ceļu būves darbu iepirkumā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots tiesību uz aizstāvību pārkāpums:

                           —

                           prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu tiek pārkāptas Ungārijas tiesības uz aizstāvību, jo Komisija nav ņēmusi vērā tiesību un faktiskos elementus pēc būtības, uz kuriem Ungārija ir vērsusi tās uzmanību pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas;

                           —

                           turklāt, kā to apgalvo prasītāja, ja nebūtu pieļauts šis prettiesiskums, procedūras iznākums būtu citāds un līdz ar to tiesību uz aizstāvību pārkāpuma sekām ir jābūt tādām, ka tiek atcelts apstrīdētais lēmums.


title: Lieta T-424/12: Prasība, kas celta 2012. gada 26. septembrī — UAB “Gaumina” /Eiropas Dzimumu līdztiesības institūts

text:
               1.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 373/9

         Prasība, kas celta 2012. gada 26. septembrī — UAB“Gaumina”/Eiropas Dzimumu līdztiesības institūts
   (Lieta T-424/12)
   2012/C 373/15
   Tiesvedības valoda — lietuviešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: UAB“Gaumina” (Viļņa, Lietuva) (pārstāvis — Saulius Aviža, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Dzimumu līdztiesības institūts

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Dzimumu līdztiesības institūta 2012. gada 26. jūlija lēmumu noraidīt UAB“Gaumina” piedāvājumu konkursa procedūrā Nr. EIGE/2012/ADM/13;

               —

               piespriest Eiropas Dzimumu līdztiesības institūtam turpināt līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru un novērtēt UAB“Gaumina” piedāvājumu konkursa procedūrā Nr. EIGE/2012/ADM/13.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots pārredzamības principa pārkāpums un pamatojuma trūkums lēmumā.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka, īstenojot konkursa procedūru Nr. EIGE/2012/ADM/13 attiecībā uz pakalpojumiem, kas saistīti ar komunikācijas pasākumiem atbilstoši Regulai Nr. 1605/2002 (1), Regulai Nr. 2342/2002 (2), Regulai Nr. 1922/2006 (3) un paziņojuma par konkursu noteikumiem, Eiropas Dzimumu līdztiesības institūts ir pārkāpis savu pienākumu informēt dalībnieku par iemesliem un pamatojumu, kādēļ ir noraidīts viņa piedāvājums (Regulas Nr. 1605/2002 100. panta 2. punkts), un pārredzamības principu (Regulas Nr. 1605/2002 89. panta 1. punkts) un ka, pamatojoties uz subjektīviem un abstraktiem tehniskā piedāvājuma vērtēšanas kritērijiem, tā ir noraidījusi prasītājas piedāvājumu, nenorādot iemeslus, kas ir šāda lēmuma pamatā, kā arī piešķirto punktu skaitu pat pēc atkārtota pieprasījuma sniegt informāciju.

               2)

               Otrais pamats ir par nepareizu prasītājas piedāvājuma novērtējumu un lēmuma noraidīt piedāvājumu nepamatoto raksturu.

                           —

                           Kā apgalvo prasītāja, Eiropas Dzimumu līdztiesības institūts, noraidot tās piedāvājumu, ir nepareizi novērtējis tās tehnisko piedāvājumu un ir pārkāpis vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principus (Regulas Nr. 1605/2002 89. panta 1. punkts), jo tā tehniskai daļai tika piešķirts nepietiekams punktu skaits, kaut arī piedāvājums atbilda paziņojuma par konkursu noteikumiem, kā arī līguma mērķiem un uzdevumiem. Faktu, ka piedāvājums ir kļūdaini novērtēts, turklāt apstiprina tas, ka atbildētājs nesniedza nekādu pamatojumu un paskaidrojumus par atsevišķiem tehnisko piedāvājumu vērtējumu kritēriju punktiem, kā arī informāciju par to, cik punkti ir piešķirti tehniskajam piedāvājumam kopumā.

      (1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV 2002 L 248, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV 2002 L 357, 1. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 1922/2006 par Eiropas Dzimumu līdztiesības institūta izveidi (OV 2006 L 403, 9. lpp.).


title: Lieta C-202/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 30. aprīlī iesniedza Gerechtshof te ’s-Gravenhage (Nīderlande) — Innoweb BV/Wegener ICT Media BV, Wegener Mediaventions BV

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 30. aprīlī iesniedza Gerechtshof te ’s-Gravenhage (Nīderlande) — Innoweb BV/Wegener ICT Media BV, Wegener Mediaventions BV

   (Lieta C-202/12)
   2012/C 243/03
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof te ’s-Gravenhage

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Innoweb BV

      Atbildētājas: Wegener ICT Media BV, Wegener Mediaventions BV.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas (1) 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka trešā persona atkārtoti izmanto (darot pieejamu) datubāzes, kas (tiešsaistē) tiek piedāvāta tīmekļa vietnē, visu saturu vai kvalitatīvā vai kvantitatīvā aspektā būtisku tās daļu, ja trešā persona “piedāvā iespēju” publiski caur šīs personas piedāvātu īpašmeklētāju reāllaikā veikt meklēšanu datubāzes visā saturā vai būtiskā tā daļā, nosūtot “tulkotu” lietotāja meklēšanas pieprasījumu uz meklētāju tīmekļa vietnē, kurā tiek piedāvāta datubāze?

               2)

               Ja nē, vai situācija ir citādāka, ja pēc meklēšanas pieprasījuma rezultātu saņemšanas trešā persona nosūta vai nodod katram lietotājam ļoti mazu datubāzes saturu savas tīmekļa vietnes izskatā?

               3)

               Vai atbildei uz 1. un 2. jautājumu nozīme ir tam, ka trešā persona šīs darbības veic turpināti un dienā caur savu meklētāju izlaiž 100 000“pārtulkotus” meklēšanas pieprasījumus un par tiem saņemtos rezultātus nodod dažādiem lietotājiem iepriekš aprakstītajā veidā?

               4)

               Vai direktīvas 7. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nav atļauta datubāzes satura nebūtisku daļu atkārtota un sistemātiska atkārtota izmantošana, kas ir pretrunā normālai izmantošanai vai nepamatoti kaitē datubāzes izveidotāja likumīgajām interesēm, vai pietiek ar to, ka ir atkārtota vai sistemātiska atkārtota izmantošana?

               5)

               Ja runa ir par atkārtotu un sistemātisku atkārtotu izmantošanu, ko:

                           a)

                           nozīmē sistemātiski?

                           b)

                           Vai atkārtota izmantošana notiek caur automatizētu sistēmu?

                           c)

                           Vai ir būtiski ir tas, ka iepriekš aprakstītajā veidā tiek izmantots meta īpašmeklētājs?

               6)

               Vai direktīvas 7. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā noteiktais aizliegums nav piemērojams, ja trešā persona atkārtoti individuāliem trešās personas meta meklētāja lietotājiem uz meklēšanas pieprasījumu parāda tikai datubāzes satura nebūtiskas daļas?

               7)

               Ja tā, vai tas ir arī tad, ja nebūtisku daļu atkārtotas izmantošanas kumulatīvā iedarbība ir tāda, atsevišķiem lietotājiem kopumā tiek parādīta datubāzes satura būtiska daļa?

               8)

               Vai direktīvas 7. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja runa ir par neatļautu rīcību un tā ir tāda, ka atkārtotas izmantošanas kumulatīvās iedarbības rezultātā publiski tiek nodots aizsargātas datubāzes viss saturs vai būtiska tā daļa, ir izpildītas šī panta prasības vai tomēr vēl ir jāapgalvo un jāpierāda, ka šī rīcība ir pretrunā datubāzes normālai izmantošanai vai nodara prettiesisku kaitējumu datubāzes veidotāja likumīgajām interesēm?

               9)

               Vai tiek pieņemts, ka būtisks kaitējums tiek nodarīts datubāzes veidotāja ieguldījumam, ja runa ir par iepriekš minēto rīcību?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 11. marta Direktīva 96/9/EK par datubāzu tiesisko aizsardzību (OV L 77, 20. lpp.).


title: Lieta C-482/08: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 26. oktobra spriedums — Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Savienības Padome (Prasība atcelt tiesību aktu — Lēmums 2008/633/TI — Izraudzīto dalībvalstu iestāžu un Eiropas Policijas biroja (Eiropola) piekļuve Vīzu informācijas sistēmai (VIS) konsultāciju nolūkos, lai novērstu, atklātu un izmeklētu teroristu nodarījumus un citus smagus noziedzīgus nodarījumus — Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana — Apvienotās Karalistes izslēgšana no lēmuma pieņemšanas procedūras — Spēkā esamība)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/6

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 26. oktobra spriedums — Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-482/08) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Lēmums 2008/633/TI - Izraudzīto dalībvalstu iestāžu un Eiropas Policijas biroja (Eiropola) piekļuve Vīzu informācijas sistēmai (VIS) konsultāciju nolūkos, lai novērstu, atklātu un izmeklētu teroristu nodarījumus un citus smagus noziedzīgus nodarījumus - Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana - Apvienotās Karalistes izslēgšana no lēmuma pieņemšanas procedūras - Spēkā esamība)
   2010/C 346/09
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — V. Jackson, I. Rao un T. Ward, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J. Schutte un R. Szostak)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis — J. M. Rodríguez Cárcamo), Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Wilderspin un B. D. Simon)

      Priekšmets

   LES 35. panta 6. punkts — Padomes 2008. gada 23. jūnija Lēmuma 2008/633/TI par izraudzīto dalībvalstu iestāžu un Eiropola piekļuvi Vīzu informācijas sistēmai (VIS) konsultāciju nolūkos, lai novērstu, atklātu un izmeklētu teroristu nodarījumus un citus smagus noziedzīgus nodarījumus (OV L 218, 129. lpp.), atcelšana — Apvienotās Karalistes izslēgšana no minētā lēmuma pieņemšanas procedūras — Būtisku formas prasību pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 32, 07.02.2009.


title: Lieta T-635/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 21. maija spriedums – Urb Rulmenti Suceava/ITSB – Adiguzel (“URB”) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme “URB” — Agrākas valsts preču zīmes “URB”, agrākas valsts kolektīvas vārdiskas preču zīmes “URB”, agrākas valsts kolektīvas grafiskas preču zīmes “URB” un agrāku starptautisku grafisku preču zīmju “URB” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Kopienas preču zīmes īpašnieka ļaunticības neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Relatīvs atteikuma pamats — Agrāku preču zīmju īpašnieka pilnvarojuma neesamība — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Regulas Nr. 207/2009 22. panta 3. punkta un 72. panta 1. punkta pārkāpuma neesamība

text:
               6.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/15

         Vispārējās tiesas 2015. gada 21. maija spriedums – Urb Rulmenti Suceava/ITSB – Adiguzel (“URB”)
   (Lieta T-635/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “URB” - Agrākas valsts preču zīmes “URB”, agrākas valsts kolektīvas vārdiskas preču zīmes “URB”, agrākas valsts kolektīvas grafiskas preču zīmes “URB” un agrāku starptautisku grafisku preču zīmju “URB” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Kopienas preču zīmes īpašnieka ļaunticības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Relatīvs atteikuma pamats - Agrāku preču zīmju īpašnieka pilnvarojuma neesamība - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Regulas Nr. 207/2009 22. panta 3. punkta un 72. panta 1. punkta pārkāpuma neesamība)
   (2015/C 221/20)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Urb Rulmenti Suceava SA (Suceava, Rumānija) (pārstāvis – I. Burdusel, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Bullock)

      Otrs procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Harun Adiguzel (Diosd, Ungārija) (pārstāvis – G. Bozocea, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 23. jūnija lēmumu lietā R 1974/2013–4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Urb Rulmenti Suceava SA un Harun Adiguzel k-gu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Urb Rulmenti Suceava SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Harun Adiguzel sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 361, 13.10.2014.


title: Lieta F-135/15: Prasība, kas celta 2015. gada 23. oktobrī – ZZ/Komisija

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/37

         Prasība, kas celta 2015. gada 23. oktobrī – ZZ/Komisija
   (Lieta F-135/15)
   (2016/C 007/50)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – B. Sahki, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt konkursa EPSO/AST/130/14 atlases komisijas lēmumu nepielaist prasītāju piedalīties novērtējuma pārbaudījumā tāpēc, ka viņam nebija prasītais izglītības līmenis, kā arī minimālā sešu gadu profesionālā pieredze amata pienākumu veikšanai

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Personāla atlases biroja (EPSO) konkursa atlases komisijas priekšsēdētāja strīdīgo 2014. gada 16. jūnija lēmumu par 2014. gada 1. aprīļa pieteikumu;

               —

               atcelt EPSO konkursa atlases komisijas priekšsēdētāja 2014. gada 4. decembra pārskatīšanas lēmumu par 2014. gada 16. jūnija pārskatīšanas pieteikumu;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2015. gada 6. jūlija lēmumu noraidīt 2015. gada 3. marta sūdzību R/10/15;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-252/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 16. novembra rīkojums — Tipik /Komisija

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/38

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 16. novembra rīkojums — Tipik/Komisija
   (Lieta T-252/08) (1)

   2010/C 11/72

      Tiesvedības valoda — franču

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 209, 15.08.2008.


title: Lieta C-49/10: Prasība, kas celta 2010. gada 29. janvārī — Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/22

         Prasība, kas celta 2010. gada 29. janvārī — Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika
   (Lieta C-49/10)
   2010/C 80/37
   Tiesvedības valoda — slovēņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un B. Rous Svete)

      Atbildētāja: Slovēnijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai kompetentās iestādes, izsniedzot atļaujas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Direktīvas 2008/1/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli (1) 6. un 8. pantu vai atbilstošā gadījumā pārskatot piemērojamos nosacījumus un attiecīgā gadījumā tos atjauninot, nodrošinātu, ka esošās ražošanas iekārtas tiek ekspluatētas vēlākais līdz 2007. gada 30. oktobrim, kā prasīts šīs direktīvas 3., 7., 9., 10., 13. pantā, 14. panta a) un b) punktā un 15. panta 2. punktā, neskarot citus speciālos Kopienu tiesību noteikumus, Slovēnijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 5. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Slovēnijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamatojoties uz Slovēnijas Republikas sniegto atbildi uz argumentēto atzinumu, Komisija konstatēja, ka ļoti daudzi Slovēnijā esošie uzņēmumi vēl joprojām darbojas bez likumīgām atļaujām, tādējādi pārkāpjot Direktīvas 2008/1/EK 5. panta 1. punktu.

      (1)  OV L 24, 8. lpp.


title: Lieta T-170/03: Vispārējās tiesas 2010. gada 6. septembra rīkojums — British American Tobacco /Komisija

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/65

      Vispārējās tiesas 2010. gada 6. septembra rīkojums — British American Tobacco/Komisija
      (Lieta T-170/03) (1)

      ()
      (2010/C 288/116)
      Tiesvedības valoda — angļu
      Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 171, 19.07.2003.


title: Lieta C-493/13: Prasība, kas celta 2013. gada 12. septembrī — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/48

         Prasība, kas celta 2013. gada 12. septembrī — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-493/13)
   2013/C 344/84
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Braun, L. Nicolae un L. Naaber-Kivisoo)

      Atbildētāja: Igaunijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, Ekonomikas un komunikāciju ministrijai negarantējot efektīvu reglamentējošo funkciju strukturālu atdalīšanu no darbībām, kas ir saistītas ar īpašumtiesībām vai kontroli attiecībā uz uzņēmumiem, kuri nodrošina elektronisko komunikāciju tīklus un/vai pakalpojumus, Igaunijas Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (1) 3. panta 2. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Igaunijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka uz Ekonomikas un komunikāciju ministriju attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (Pamatdirektīva) 2. panta g) punktā definētais jēdziens “valsts pārvaldes iestāde” un tai ir piemērojami Pamatdirektīvas 3. panta noteikumi, it īpaši attiecībā uz šī panta 2. punktā minēto strukturālo atdalīšanu.
   Papildus reglamentējošajiem uzdevumiem Igaunijas Republikas Ekonomikas un komunikāciju ministrija veicot arī darbības, kas ir saistītas ar īpašumtiesībām vai kontroli attiecībā uz uzņēmumiem, kuri nodrošina elektronisko komunikāciju tīklus un/vai pakalpojumus. To veicot, neesot garantēta šo abu funkciju efektīva strukturāla atdalīšana, tādēļ esot pārkāpts Pamatdirektīvas 3. panta 2. punkts.

      (1)  OV L 108, 33. lpp.


title: Apvienotās lietas T-128/12 un T-182/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. jūnija spriedums — HTTS /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/76

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. jūnija spriedums — HTTS/Padome
   (Apvienotās lietas T-128/12 un T-182/12) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   2013/C 225/170
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvji — J. Kienzle, M. Schlingmann un F. Lautenschlager, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji M. Bishop, Z. Kupčová un F. Naert, vēlāk — M. Bishop un Z. Kupčová)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: (lieta T-182/12): Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: sākotnēji — J. Möller, T. Henze un N. Graf Vitzthum, vēlāk — J. Möller un T. Henze)

      Priekšmets

   Lietā T-128/12 prasība atcelt Padomes 2012. gada 23. janvāra Lēmumu 2012/35/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 19, 22. lpp.), ciktāl ar to prasītāja jaunu iemeslu dēļ ir iekļauta II pielikumā Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmumam 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 195, 39. lpp.), kā arī Padomes 2012. gada 23. janvāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 54/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 19, 1. lpp.), ciktāl prasītāja jaunu iemeslu dēļ ir iekļauta VIII pielikumā Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulai (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV L 281, 1. lpp.), un lietā T-182/12 prasība atcelt Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.), ciktāl ar to prasītājas nosaukums ir atstāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kuru aktīvi tiek iesaldēti

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietas T-128/12 un T-182/12 apvienot sprieduma taisīšanai;

               2)

               lietā T-128/12 vairs nav jālemj par prasību atcelt Padomes 2012. gada 23. janvāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 54/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, ciktāl tā attiecas uz HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH;

               3)

               atcelt Padomes 2012. gada 23. janvāra Lēmumu 2012/35/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, ciktāl ar to nosaukums HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping ir iekļauts Lēmuma 2010/413 II pielikumā;

               4)

               atcelt IX pielikumu Padomes 2012. gada 23. marta Regulai (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas Nr. 961/2010 atcelšanu, ciktāl tas attiecas uz HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping;

               5)

               Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, ar grozījumiem, kuri izdarīti ar Lēmumu 2012/35, sekas attiecībā uz HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping saglabājas no šī lēmuma spēkā stāšanās dienas līdz divdesmitajai dienai pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, līdz Regulas Nr. 267/2012 daļējā atcelšana stājas spēkā;

               6)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus un atlīdzina HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping tiesāšanās izdevumus;

               7)

               Vācijas Federatīvā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 157, 2.6.2012.


title: Lieta F-111/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 2. oktobra spriedums — Nardone /Komisija (Civildienests — Bijušais ierēdnis — Pakļaušana azbesta un citu vielu iedarbībai — Arodslimība — Nelaimes gadījums — Noteikumu 73. pants — Ārstu komisija — Pamatojums — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Procesa ilgums)

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/31

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 2. oktobra spriedums — Nardone/Komisija
   (Lieta F-111/12) (1)

   (Civildienests - Bijušais ierēdnis - Pakļaušana azbesta un citu vielu iedarbībai - Arodslimība - Nelaimes gadījums - Noteikumu 73. pants - Ārstu komisija - Pamatojums - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Procesa ilgums)
   2013/C 336/68
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Albert Nardone (Piétrain, Beļģija) (pārstāvji — L. Levi un A. Blot, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un V. Joris)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru tiek apstiprināts ārstu komisijas slēdziens par prasītāja invaliditātes pakāpi un viņa arodslimības izcelsmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               piespriest Eiropas Komisijai izmaksāt A. Nardone nokavējuma procentus par laika posmu no 2006. gada 1. marta līdz 2010. gada 15. jūlijam EUR 8 448,51 apmērā saskaņā ar Eiropas Centrālās bankas noteikto likmi galvenajām finansēšanas darbībām, kas piemērojama attiecīgajā laika posmā un palielināta par diviem procentpunktiem, kā arī summu EUR 3 000 apmērā;

               2)

               pārējos prasībā iekļautos prasījumus noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija sedz pati savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina ceturto daļu A. Nardone radušos izdevumus;

               4)

               A. Nardone sedz trīs ceturtdaļas savu tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 379, 8.12.2012., 35. lpp.


title: Lieta T-120/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 9. septembra rīkojums — Phoenix-Reisen un DRV /Komisija (Valsts atbalsti — Vācijas tiesību aktos maksātnespējīgiem uzņēmumiem paredzēta subsīdija — Sūdzība par apgalvotu Kopienu tiesību pārkāpumu — Sūdzības noraidīšana — Vēlāka lēmuma pieņemšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/30

         Vispārējās tiesas 2010. gada 9. septembra rīkojums — Phoenix-Reisen un DRV/Komisija
   (Lieta T-120/09) (1)

   (Valsts atbalsti - Vācijas tiesību aktos maksātnespējīgiem uzņēmumiem paredzēta subsīdija - Sūdzība par apgalvotu Kopienu tiesību pārkāpumu - Sūdzības noraidīšana - Vēlāka lēmuma pieņemšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2010/C 301/51
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Phoenix-Reisen GmbH (Bonna, Vācija) un Deutscher Reiseverband eV (DRV) (Berlīne, Vācija) (pārstāvji — R. Gerharz un A. Funke, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Flynn un B. Martenczuk)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — J. Möller un B. Klein)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 13. februāra vēstuli, ar kuru paziņots Komisijas nodoms neiebilst pret apgalvotajiem valsts atbalstiem, ko, pārskaitot maksātnespējas pabalstus, piešķīrusi Vācijas Federatīvā Republika

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasība vairs nav jāizskata;

               2)

               vairs nav jāizskata prasītāju iesniegtā prasība par šīs lietas apvienošanu ar lietu T-58/10;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 297, 05.12.2009.


title: Lieta C-453/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 6. jūlija spriedumu lietā T-235/10 Timehouse GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2011. gada 2. septembrī iesniedza Timehouse GmbH

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 6. jūlija spriedumu lietā T-235/10 Timehouse GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2011. gada 2. septembrī iesniedza Timehouse GmbH

   (Lieta C-453/11 P)
   2011/C 340/16
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Timehouse GmbH (pārstāvis — V. Knies, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 6. jūlija spriedumu lietā T-235/10, kā arī atcelt Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 11. marta lēmumu lietā R 0942/2009-1 un piespriest atbildētājam apelācijas instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               pakārtoti, pilnībā atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 6. jūlija spriedumu lietā T-235/10 un nodot lietu jaunai izskatīšanai un nolēmuma pieņemšanai lietā Vispārējai tiesai, ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas nostāju, kā arī piespriest atbildētājam apelācijas instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Eiropas Savienības Vispārējā tiesa neesot pareizi piemērojusi attiecīgajai preču zīmes Nr. 7 378 888 atšķirtspējas izvērtēšanai atbilstoši Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta 2) apakšpunktam nepieciešamo vispārējā izskata kritēriju saistībā ar reģistrētajām precēm “juvelierizstrādājumi, rotas lietas; pulksteņi un hronometriskie instrumenti”, jo, lai pamatotu savu spriedumu, tā esot pārbaudījusi vienīgi atsevišķu preču zīmes elementu atšķirtspējas neesamību. Pamatojoties uz reģistrācijai pieteiktās preču zīmes atšķirtspējas neesamību tās vispārējā izskatā un nonākot pie slēdziena par (iespējamo) atsevišķu preču zīmes elementu atšķirtspējas neesamību, tā esot balstījusi apstrīdēto spriedumu uz nepieļaujamu pieņēmumu/secinājumu, ka preču zīmei, kuras atsevišķiem elementiem nav atšķirtspējas, nav atšķirtspējas pat tad, ja šie elementi tiek kombinēti. Tā kā preču zīmei tomēr kopumā esot atšķirtspēja, tad jau arī Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spēkā atstātais Apelāciju padomes lēmums esot nepamatots.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: lieta C-288/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesgerichtshof2005. gada 30. jūnija Lēmumu krimināllietā pret Jürgen Kretzinger

text:
               15.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 257/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesgerichtshof2005. gada 30. jūnija Lēmumu krimināllietā pret Jürgen Kretzinger

   (lieta C-288/05)
   (2005/C 257/03)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Bundesgerichtshof (Federālā tiesa) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 30. jūnijā Lēmumu krimināllietā pret Jirgenu Krecingeru [Jürgen Kretzinger] un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 19. jūlijā, par šādiem jautājumiem attiecībā uz to, kā interpretēt 54. pantu 1990. gada 19. jūnijā Šengenā parakstītajā Konvencijā, ar ko īsteno Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdību, Vācijas Federatīvās Republikas un Francijas Republikas 1985. gada 14. jūnija Šengenas Līgumu par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgajām robežām (turpmāk tekstā — Konvencija).

      Bundesgerichtshof lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai tā ir kriminālvajāšana par “tādiem pašiem nodarījumiem” Konvencijas (1) 54. panta nozīmē, ja apsūdzētais ir notiesāts Itālijas tiesā par ārvalstu kontrabandas tabakas ievešanu un turēšanu Itālijā, kā arī par nodokļa, kas maksājams uz robežas, nesamaksāšanu, kā arī saistībā ar attiecīgo preču agrāku saņemšanu Grieķijā vēlāk notiesāts Vācijas tiesā par izvairīšanos no (formāli) Grieķijas ievedmuitas maksāšanas, kas bija jāmaksā iepriekš, trešām personām ievedot preces, ciktāl apsūdzētais jau no paša sākuma pēc preču saņemšanas Grieķijā bija paredzējis tās transportēt caur Itāliju uz Lielbritāniju?

               2.

               Vai sods jau “ir izpildīts” vai “tiek izpildīts” Konvencijas 54. panta nozīmē,

                           a)

                           ja apsūdzētajam tika piespriests brīvības atņemšanas sods, kas saskaņā ar sprieduma pasludināšanas valsts tiesībām tika piespriests nosacīti;

                           b)

                           ja apsūdzētais īslaicīgi atradās apcietinājumā policijā un/vai izmeklēšanas apcietinājumā un šādu apcietinājumu saskaņā ar sprieduma pasludināšanas valsts tiesībām ieskaita vēlākā brīvības atņemšanas soda izpildē?

               3.

               Vai jēdziena izpilde interpretāciju Konvencijas 54. panta nozīmē ietekmē tas,

                           a)

                           ka (pirmā) sprieduma pasludināšanas valsts pēc Padomes 2002. gada 13. jūnija pamatlēmuma par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV L 190, 1. lpp.) transponēšanas valsts iekšējās tiesībās var jebkurā laikā izpildīt savu spriedumu, kas atbilstoši valsts tiesībām ir stājies spēkā;

                           b)

                           ka sprieduma pasludināšanas valsts tiesiskās palīdzības lūgums par notiesātā izdošanu vai sprieduma izpildīšana šajā valstī nav automātiski iespējama, jo spriedums tika pasludināts apsūdzētā prombūtnē (in absentia)?

      (1)  OV L 239, 19. lpp.