title: Lieta C-296/12: Tiesas (desmitā palāta) 2014. gada 23. janvāra spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Kapitāla brīva aprite — Ienākuma nodoklis — Saistībā ar pensijas uzkrājumiem veiktas iemaksas — Nodokļu samazinājums, ko piemēro tikai maksājumiem vienā un tajā pašā dalībvalstī reģistrētām organizācijām vai fondiem — Nodokļu režīma saskaņotība — Nodokļu kontroles efektivitāte)

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/7

         Tiesas (desmitā palāta) 2014. gada 23. janvāra spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-296/12) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Kapitāla brīva aprite - Ienākuma nodoklis - Saistībā ar pensijas uzkrājumiem veiktas iemaksas - Nodokļu samazinājums, ko piemēro tikai maksājumiem vienā un tajā pašā dalībvalstī reģistrētām organizācijām vai fondiem - Nodokļu režīma saskaņotība - Nodokļu kontroles efektivitāte)
   2014/C 93/10
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un W. Roels)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — J.-C. Halleux un M. Jacobs)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — LESD 56. un 63. panta pārkāpums — Pensijas uzkrājumu maksājumi — Nodokļa samazinājums — Neatgriezeniski maksājumi Beļģijā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               ieviešot un atstājot spēkā nodokļu samazinājumu pensijas uzkrājumos veiktām iemaksām, ciktāl tas tiek piemērots tikai par iemaksām Beļģijā reģistrētās organizācijās un fondos, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir paredzēti saskaņā ar LESD 56. pantu;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 273, 8.9.2012.


title: Lieta F-21/09: Prasība, kas celta 2009. gada 9. martā — De Benedetti-Dagnoni/Padome

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/47

         Prasība, kas celta 2009. gada 9. martā — De Benedetti-Dagnoni/Padome
   (Lieta F-21/09)
   2009/C 113/99
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rosangela De Benedetti-Dagnoni, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prāvas priekšmets un apraksts

   Lēmuma nepaaugstināt prasītāju AST 7 pakāpē 2008. gada paaugstināšanas amatā ietvaros un vajadzības gadījumā lēmumu paaugstināt šajā pakāpē ierēdņus ar mazāk nopelniem atcelšana

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu nepaaugstināt prasītāju AST 7 pakāpē 2008. gada paaugstināšanas amatā ietvaros un vajadzības gadījumā atcelt lēmumus paaugstināt šajā pakāpē ierēdņus ar mazāk nopelniem;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-263/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2013. gada 26. februāra spriedumu apvienotajās lietās T-65/10, T-113/10 un T-138/10 Spānija/Komisija 2013. gada 14. maijā iesniedza Spānijas Karaliste

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/28

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2013. gada 26. februāra spriedumu apvienotajās lietās T-65/10, T-113/10 un T-138/10 Spānija/Komisija 2013. gada 14. maijā iesniedza Spānijas Karaliste
   (Lieta C-263/13 P)
   2013/C 207/45
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — A. Rubio González)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               apmierināt šo apelācijas sūdzību un atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 26. februāra spriedumu apvienotajās lietās T-65/10, T-113/10 un T-138/10 Spānija/Komisija;

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 30. novembra Lēmumu C(2009) 9270, 2009. gada 23. decembra Lēmumu C(2009) 10678 un 2010. gada 28. janvāra Lēmumu C(2010) 337, ar kuriem samazināts Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) atbalsts, kas piešķirts saskaņā ar attiecīgi Komisijas 1994. gada 9. decembra Lēmumu C(94) 3456 — 1. mērķa darbības programmai “Andalūzija” (1994–1999), ar Komisijas 1998. gada 5. februāra Lēmumu C(1998) 121 — 2. mērķa darbības programmai “Basku Zeme” (1997–1999) un ar Komisijas 1994. gada 25. novembra Lēmumu C(1994) 3043/6 — 1. mērķa darbības programmai “Valensijas Kopiena” (1994–1999);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               —

                     Kļūda tiesību piemērošanā, uzskatot Regulas Nr. 4253/88

                   (1)

                     24. panta 2. punktu par juridisko pamatu uz ekstrapolāciju balstītu finanšu korekciju piemērošanai:
                   šī tiesību norma neesot juridiskais pamats, lai sistemātisku pārkāpumu gadījumā ekstrapolējot piemērotu finanšu korekcijas, jo Komisijai neesot šādu pilnvaru.

               —

                     Kļūda tiesību piemērošanā saistībā ar Komisijas veiktās ekstrapolācijas ticamības, saskanīguma, atbilstīguma un piemērotības pārbaudi:
                   pārbaude par finanšu korekcijas piemērošanai ekstrapolējot izmantotā parauga reprezentatīvumu Vispārējā tiesā neesot veikta atbilstoši sprieduma lietā Tetra Laval
                   (2) judikatūrai.

      (1)  Padomes 1988. gada 19. decembra Regula (EEK) Nr. 4253/88, ar ko paredz īstenošanas noteikumus Regulai (EEK) Nr. 2052/88 attiecībā uz struktūrfondu, struktūrfondu un Eiropas Investīciju bankas un citu pastāvošo finansēšanas instrumentu darbības koordināciju (OV L 374, 1. lpp.).

      (2)  2005. gada 15. februāra spriedums lietā C-12/03 P Komisija/Tetra Laval (Krājums, I-987. lpp.), 39. punkts.


title: Lieta T-23/14: Vispārējās tiesas 2014. gada 11. novembra rīkojums – Bos u.c./Parlaments un Padome (Prasība atcelt tiesību aktu – Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu un Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības reforma – Būtisks ikgadējā atvaļinājuma dienu samazinājums ierēdņiem un darbiniekiem, kuri ir norīkoti darbā trešajās valstīs – Individuālas skaršanas neesamība – Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/39

      Vispārējās tiesas 2014. gada 11. novembra rīkojums – Bos u.c./Parlaments un Padome
      (Lieta T-23/14) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu un Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības reforma - Būtisks ikgadējā atvaļinājuma dienu samazinājums ierēdņiem un darbiniekiem, kuri ir norīkoti darbā trešajās valstīs - Individuālas skaršanas neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2015/C 016/62)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Mark Bos (Ankara, Turcija), Estelle Kadouch (Jeruzaleme, Izraēla); Siegfried Krahl (Lago Sul, Brazīlija) un Eric Lunel (Dakāra, Senegāla) (pārstāvis – F. Krenc, advokāts)

         Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji – L. Visaggio un E. Taneva) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bauer un A. Bisch)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība atcelt, pamatojoties uz LESD 263. pantu, Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 22. oktobra Regulas (ES, Euratom) Nr. 1023/2013, ar ko groza Eiropas Savienības Civildienesta noteikumus un Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (OV L 287, 15. lpp.), 1. panta 70. punktu, ciktāl ar to izdara grozījumus Regulas Nr. 31 (EEK)/11 (EAEK), ar ko nosaka Eiropas Ekonomiskās Kopienas un Eiropas Atomenerģijas kopienas Civildienesta noteikumus un pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (OV L 1962, 45, 1385. lpp.), X pielikumā

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Mark Bos, Estelle Kadouch, Siegfried Krahl, un Eric Lunel sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

                  3)

                  nav jālemj par Eiropas Komisijas pieteikumu par iestāšanos lietā.

         (1)  OV C 112, 14.4.2014.


title: Lieta C-8/07: Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2008. gada 13. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/24

         Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2008. gada 13. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-8/07) (1)

   (2008/C 92/47)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 69, 24.3.2007.


title: Lieta C-216/10 P: Tiesas (astotā palāta) 2010. gada 25. novembra rīkojums — Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Applus Servicios Tecnológicos SL (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5., 73., 74. un 79. pants — Grafiska preču zīme “A+” — Kopienas vārdiskas preču zīmes “AirPlus International” īpašnieka iebildumi — Iebildumu noraidījums)

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/4

         Tiesas (astotā palāta) 2010. gada 25. novembra rīkojums — Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Applus Servicios Tecnológicos SL

   (Lieta C-216/10 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5., 73., 74. un 79. pants - Grafiska preču zīme “A+” - Kopienas vārdiskas preču zīmes “AirPlus International” īpašnieka iebildumi - Iebildumu noraidījums)
   2011/C 89/06
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH (pārstāvis — R. Kunze, Rechtsanwalt)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis) un Applus Servicios Tecnológicos SL

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2010. gada 3. marta spriedumu lietā T-321/07 Lufthansa AirPlus Servicekarten/ITSB — Applus Servicios Tecnológicos, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt tiesību aktu, ko cēlis Kopienas vārdiskas preču zīmes “AirPlus International” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 9., 35., 36. un 42. klasē, īpašnieks par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2007. gada 7. jūnija lēmumu R 310/2006-2, ar ko noraidīta apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu noraidīt prasītājas iebildumus pret grafiskas preču zīmes“A+” reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 9., 35., 36., 37., 40., 41. un 42. klasē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 179, 03.07.2010.


title: Lieta T-594/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 6. oktobra rīkojumu lietā F-2/10 Marcuccio /Komisija 2010. gada 21. decembrī iesniedza Luigi Marcuccio

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/33

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 6. oktobra rīkojumu lietā F-2/10 Marcuccio/Komisija 2010. gada 21. decembrī iesniedza Luigi Marcuccio

   (Lieta T-594/10 P)
   2011/C 55/59
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               katrā ziņā pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem atcelt pārsūdzēto rīkojumu;

               —

               atzīt, ka pirmajā instancē celtā prasība, attiecībā uz kuru tika izdots pārsūdzētais rīkojums, bija pilnībā pieņemama;

               —

               galvenokārt, pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumus, kas iekļauti pirmajā instancē celtajā prasībā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējam visus viņam radušos tiesāšanās izdevumus un viņa samaksātos honorārus saistībā ar šo lietu visās tiesu instancēs;

               —

               pakārtoti, nodot šo lietu atpakaļ Civildienesta tiesai citā iztiesāšanas sastāvā, lai tā no jauna izskatītu lietu pēc būtības.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par Civildienesta tiesas 2010. gada 6. oktobra rīkojumu. Ar šo rīkojumu daļēji kā acīmredzami nepieņemama un daļēji kā nepamatota tika noraidīta prasība, kas attiecās uz atbildētājas lēmumu noraidīt viņa lūgumu 100 % apmērā atlīdzināt medicīniskos izdevumus, kas saistīti ar slimību, ar kuru viņš saslimis.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka secinājumi, kas ir saistīti ar prasības priekšmetu, un secinājumi, kuri ir saistīti ar prasības pieņemamību, ir prettiesiski.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs atsaucas arī uz nepareizu un neloģisku Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 90. un 91. panta un Civildienesta tiesas Reglamenta 94. panta interpretāciju un piemērošanu, uz to, ka pilnībā nav norādīts pamatojums, kā arī uz to, ka nav izskatīts viens no apelācijas sūdzības iesniedzēja prasībā izvirzītajiem prasījumiem.


title: Lieta C-76/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 19. februārī iesniedza Grondwettelijk Hof (Beļģija) – Paul Vervloet u.c., Organisme voor de financiering van pensioenen Ogeo Fund, Gemeente Schaarbeek, Frédéric Ensch Famenne tegen Ministerraad, personas, kas iestājušās lietā: Arcofin CVBA u.c.

text:
               26.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 19. februārī iesniedza Grondwettelijk Hof (Beļģija) – Paul Vervloet u.c., Organisme voor de financiering van pensioenen Ogeo Fund, Gemeente Schaarbeek, Frédéric Ensch Famenne tegen Ministerraad, personas, kas iestājušās lietā: Arcofin CVBA u.c.
   (Lieta C-76/15)
   (2015/C 171/17)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Grondwettelijk Hof

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Paul Vervloet, Marc De Witt, Edgard Timperman, Godelieve Van Braekel, Patrick Beckx, Marc De Schryver, Guy Deneire, Steve Van Hoof, Organisme voor de financiering van pensioenen Ogeo Fund, Gemeente Schaarbeek, Frédéric Ensch Famenne

      Atbildētājs: Ministerraad

      Personas, kas iestājušās lietā: Arcofin CVBA, Arcopar CVBA, Arcoplus CVBA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 30. maija Direktīvas 94/19/EK par noguldījumu garantiju sistēmām (1) 2. un 3. pants, konkrētajā gadījumā, lasot tos kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību Hartas (2) 20. un 21. pantu un vispārējo vienlīdzības principu, ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           a)

                           atbilstoši tiem dalībvalstīm ir pienākums tādu licencētu kooperatīvu pajas, kas darbojas finanšu nozarē, garantēt tādā pašā apmērā kā ieguldījumus?

                           b)

                           tiem pretrunā ir situācija, kad dalībvalsts iestādei, kurai daļēji ir noteikts pienākums garantēt šajā direktīvā minētos ieguldījumus, nosaka pienākumu garantēt arī apmērā līdz EUR 1 00  000 tādu fizisko personu pajas, kuras ir licencēta kooperatīva, kas darbojas finanšu nozarē, biedri?

               2)

               Vai Eiropas Komisijas 2014. gada 3. jūlija Lēmums (3)“par valsts atbalstu SA.33927 (12/C) (ex 11/NN), ko īstenojusi Beļģija – Garantiju shēma, ar ko aizsargā finanšu kooperatīvu biedru, kuri ir fiziskas personas, pajas” ir saderīgs ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. un 296. pantu, ciktāl tādējādi garantiju shēma, kas ir šī lēmuma priekšmets, tiek atzīta par jaunu valsts atbalstu?

               3)

               Vai – gadījumā, ja uz otro jautājumu tiek atbildēts noliedzoši – Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts garantijas shēma, kas tiek piemērota fiziskām personām, kuras ir licencētu kooperatīvu, kas darbojas finanšu nozarē, biedri, wet van 22 februari 1998 tot vaststelling van het organiek statuut van de Nationale Bank van België [1998. gada 22. februāra Likuma par Beļģijas Valsts bankas pamatstatūtu noteikšanu] 36/24. panta 1. punkta pirmās daļas 3. apakšpunkta izpratnē ir jauns valsts atbalsts, kas ir jāpaziņo Eiropas Komisijai?

               4)

               Vai – gadījumā, ja uz otro jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši – tas pats Eiropas Komisijas lēmums ir saderīgs ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punktu, ja tas tiek interpretēts tādējādi, ka tajā tiek izdarīts pieņēmums, ka attiecīgais valsts atbalsts tika īstenots pirms 2011. gada 3. marta vai 2011. gada 1. aprīļa vai kādā no šiem abiem datumiem, vai otrādi, ja tas tiek interpretēts tādējādi, ka tajā tiek izdarīts pieņēmums, ka minētais valsts atbalsts tika īstenots vēlāk?

               5)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilstoši tam dalībvalstij ir aizliegts īstenot pasākumu, kāds ir paredzēts wet van 22 februari 1998 tot vaststelling van het organiek statuut van de Nationale Bank van België 36/24. panta 1. punkta pirmās daļas 3. apakšpunktā, ja ar šo pasākumu tiek īstenots valsts atbalsts vai ja tas ir valsts atbalsts, kas jau ir ticis īstenots, un šis valsts atbalsts vēl nav ticis paziņots Eiropas Komisijai?

               6)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilstoši tam dalībvalstij, iepriekš par to nepaziņojot Komisijai, ir aizliegts īstenot pasākumu, kāds ir paredzēts wet van 22 februari 1998 tot vaststelling van het organiek statuut van de Nationale Bank van België 36/24. panta 1. punkta pirmās daļas 3. apakšpunktā, ja šis pasākums ir valsts atbalsts, kas vēl nav ticis īstenots?

      (1)  OV L 135, 5. lpp.

      (2)  OV 2000, C 364, 1. lpp.

      (3)  Komisijas 2014. gada 3. jūlija Lēmums 2014/686/ES par valsts atbalstu SA.33927 (12/C) (ex 11/NN), ko īstenojusi Beļģija – Garantiju shēma, ar ko aizsargā finanšu kooperatīvu biedru, kuri ir fiziskas personas, pajas (izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 1021) (OV L 284, 53. lpp.).


title: Lieta C-52/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 4. februārī iesniedza Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Vācija) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG / Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 4. februārī iesniedza Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Vācija) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

   (Lieta C-52/14)
   2014/C 142/15
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai jautājumā par noilguma pārtraukšanu kompetentā iestāde Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1) 3. panta 1. punkta trešās daļas izpratnē ir tā, kuras kompetencē ietilpst pieņemt lēmumu, kas attiecas uz pārkāpumu izmeklēšanu vai iztiesāšanu, neatkarīgi no tā, vai tā bija piešķīrusi finanšu līdzekļus? Vai lēmuma, kas attiecas uz pārkāpumu izmeklēšanu vai iztiesāšanu, mērķim jābūt administratīva akta pieņemšanai vai administratīva soda uzlikšanai?

               2)

               Vai “konkrētā persona” Regulas Nr. 2988/95 (EK, Euratom) 3. panta 1. punkta trešās daļas izpratnē var būt arī uzņēmuma darbinieks, kurš ir nopratināts kā liecinieks?

               3)

               Vai ikvienam “lēmumam, kas attiecas uz pārkāpumu izmeklēšanu vai iztiesāšanu [..] kurš [..] darīts zināms” (Regulas Nr. 2988/95 [EK, Euratom] 3. panta 1. punkta trešā daļa) jābūt saistītam ar konkrētām kļūdām, kuras cukura ražotājs pieļāvis, aprēķinot cukura ražošanu (faktiskie apstākļi), par ko parasti pieņēmumi tiek izdarīti vai kļūdas tiek konstatētas tikai, atbilstoši pārbaudot tirgus organizācijas prasību izpildi? Vai par “lēmumu, kas attiecas uz pārkāpumu izmeklēšanu”, kas darīts zināms, var uzskatīt arī pārbaudi noslēdzošu vai tās rezultātus izvērtējošu gala ziņojumu, kurā netiek izvirzīti papildu jautājumi par noteiktiem faktiskajiem apstākļiem?

               4)

               Vai “vairākkārtēji pārkāpumi” Regulas Nr. 2988/95 (EK, Euratom) 3. panta 1. punkta otrās daļas izpratnē prasa, lai kā pārkāpums vērtētā rīcība vai nolaidība laika ziņā būtu cieši saistītas, lai tās varētu vērtēt vēl arī kā “vairākkārtēju” rīcību vai nolaidību? Gadījumā, ja uz jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, vai šī ciešā saikne laika ziņā zūd, tostarp, tādēļ, ka pārkāpums, kas pieļauts, aprēķinot cukura daudzumu, cukura tirdzniecības gada laikā ir noticis tikai vienu reizi un pēc tam atkal atkārtojas tikai nākošajā vai tam sekojošajos cukura tirdzniecības gados?

               5)

               Vai vairākkārtējais raksturs Regulas Nr. 2988/95 (EK, Euratom) 3. panta 1. punkta otrās daļas izpratnē var zaudēt savu nozīmi tādēļ, ka kompetentā iestāde, zinot par sarežģītajiem faktiskajiem apstākļiem, uzņēmumu nav pārbaudījusi vai arī ir pārbaudījusi to neregulāri vai bez pienācīgas rūpības?

               6)

               Kad nepārtraukta vai vairākkārtēja pārkāpuma gadījumā sākas Regulas Nr. 2988/95 (EK, Euratom) 3. panta 1. punkta ceturtajā daļā paredzētais divreiz ilgākais noilguma termiņš, kas ir astoņi gadi? Vai šis noilguma termiņš sākas brīdī, kad beidzas ikviena kā pārkāpums kvalificējama rīcība (regulas 3. panta 1. punkta pirmā daļa), vai arī tad, kad beidzas pēdējā vairākkārtējā rīcība (regulas 3. panta 1. punkta otrā daļa)?

               7)

               Vai kompetentās iestādes lēmums, kas attiecas uz pārkāpumu izmeklēšanu vai iztiesāšanu, var pārtraukt Regulas Nr. 2988/95 (EK, Euratom) 3. panta 1. punkta ceturtajā daļā paredzēto divreiz ilgāko noilguma termiņu, kas ir astoņi gadi?

               8)

               Vai atšķirīgu faktisko apstākļu gadījumā, kas tiek ņemti vērā, aprēķinot subsīdijas, noilguma termiņi, kas aprēķināmi saskaņā ar Regulas Nr. 2988/95 (EK, Euratom) 3. panta 1. punktu, ir jānosaka dalīti, atkarībā no faktiskajiem apstākļiem (pārkāpuma)?

               9)

               Vai, lai sāktos divreiz ilgākais noilguma termiņš Regulas Nr. 2988/95 (EK, Euratom) 3. panta 1. punkta ceturtās daļas izpratnē, nozīme ir tam, vai iestāde zināja par pārkāpumu?

      (1)  Padomes 1995. gada 18. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 12, 1. lpp.),


title: Lieta C-493/09: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 6. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika (Valsts pienākumu neizpilde — LESD 63. pants un EEZ līguma 40. pants — Kapitāla brīva aprite — Ārvalstu un vietējie pensiju fondi — Sabiedrību ienākuma nodoklis — Dividendes — Atbrīvojums no nodokļa — Atšķirīga attieksme)

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/4

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 6. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-493/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - LESD 63. pants un EEZ līguma 40. pants - Kapitāla brīva aprite - Ārvalstu un vietējie pensiju fondi - Sabiedrību ienākuma nodoklis - Dividendes - Atbrīvojums no nodokļa - Atšķirīga attieksme)
   2011/C 347/04
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un M. Afonso)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes un H. Ferreira)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — LESD 63. panta un EEZ līguma 40. panta pārkāpums — Kapitāla aprites ierobežojumi — Ārvalstu un vietējie pensiju fondi — Dividendes — Aplikšana ar nodokļiem — Atšķirīga attieksme

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               paredzot atbrīvojumu no sabiedrību ienākuma nodokļa tikai pensiju fondiem, kuriem rezidence ir Portugāles teritorijā, Portugāles Republika nav izpildījusi LESD 63. pantā un 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 40. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 13.02.2010.


title: Lieta C-421/06: Tiesas (trešā palāta) rīkojums 2007. gada 8. novembrī ( Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fratelli Martini & C. SpA , Cargill Srl / Ministero delle Politiche Agricole e Forestali , Ministero della Salute , Ministero delle Attività Produttive (Tiesas reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Spriedumu, ar kuru atzīta Kopienu tiesību normas spēkā neesamība — Iestāžu pienākumi — Veterinārās pārbaudes — Barības maisījumi — Barības sastāvdaļu svara norāde uz marķējuma ar novirzi ± 15 % apmērā no norādītā daudzuma — Aizliegums patērētājam radīt maldīgu priekšstatu)

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/13

         Tiesas (trešā palāta) rīkojums 2007. gada 8. novembrī (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fratelli Martini & C. SpA, Cargill Srl/Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive

   (Lieta C-421/06) (1)

   (Tiesas reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Spriedumu, ar kuru atzīta Kopienu tiesību normas spēkā neesamība - Iestāžu pienākumi - Veterinārās pārbaudes - Barības maisījumi - Barības sastāvdaļu svara norāde uz marķējuma ar novirzi ± 15 % apmērā no norādītā daudzuma - Aizliegums patērētājam radīt maldīgu priekšstatu)
   (2008/C 64/19)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Consiglio di Stato
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Fratelli Martini & C. SpA, Cargill Srl

      Atbildētāji: Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Consiglio di Stato — Tiesas sprieduma apvienotajās lietās C-453/03, C-11/04, C-12/04 un C-194/04 (ABNA u.c.), ar kuru Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Direktīva 2002/2/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 79/373/EEK par barības maisījumu apriti un atceļ Komisijas Direktīvu 91/357/EEK (OV L 63, 23. lpp.), atzīta par daļēji spēkā neesošu, sekas — Iestāžu pienākums pieņemt jaunu tiesību aktu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Direktīvas 2002/2/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 79/373/EEK par barības maisījumu apriti un atceļ Komisijas Direktīvu 91/357/EEK, 1. panta 4. punkts, kurā paredzēts pienākums uz barības marķējuma norādīt barības sastāvdaļu svaru ar novirzi ± 15 % apmērā no norādītā daudzuma attiecībā uz šiem procentiem, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav pretrunā ar 8. un 16. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regulā (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu, kuru mērķi ir, lai barības marķējums un noformējums nemaldina patērētājus.

               2)

               Tā kā Direktīvas 2002/2 1. panta 1. punkta b) apakšpunktā ir paredzēts atsevišķs pienākums, kas nav saistīts ar citos šīs direktīvas noteikumos paredzētajiem pienākumiem, minētā noteikuma atzīšana par spēkā neesošu saskaņā ar Tiesas 2005. gada 6. decembra spriedumu apvienotajās lietās C-453/03, C-11/04, C-12/04 un C-194/04 ABNA u.c., nav radījusi juridisku nepilnību vai nekonsekvenci, uzdodot Kopienu iestādēm pieņemt jaunus Direktīvas 2002/2 grozījumus pēc būtības.
               Katrā gadījumā Kopienu noteikuma spēkā neesamība tieši izriet no Tiesas sprieduma, kurā tā ir tikusi konstatēta, un gan dalībvalstu iestādēm, gan arī tiesām no tā ir jāizdara secinājumi savu tiesisko kārtību kontekstā.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta T-113/15: Prasība, kas celta 2015. gada 4. martā– RFA International/Komisija

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/33

         Prasība, kas celta 2015. gada 4. martā– RFA International/Komisija
   (Lieta T-113/15)
   (2015/C 155/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: RFA International, LP (Kalgari, Kanāda) (pārstāvji – B. Evtimov un M. Krestiyanova, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt Komisijas 2014. gada 18. decembra Īstenošanas lēmumus C(2014) 9805 final, C(2014) 9806 final, C(2014) 9807 final, C(2014) 9808 final, C(2014) 9811 final, C(2014) 9812 final un C(2014) 9816 final par pieteikumiem par Krievijas izcelsmes ferosilīcija importu samaksāto antidempinga maksājumu atmaksāšanai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi no Antidempinga pamatregulas (1) 2. panta 9. punkta pārkāpuma un/vai kļūdainas interpretācijas izrietošu kļūdu tiesību piemērošanā un/vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinādama, ka vienotai saimnieciskai vienībai neesot nozīmes saistībā ar pamatregulas 2. panta 9. punkta piemērošanu, ieskaitot pārbaudi tiesā. Prasītāja apstrīd arī no tā izrietošo secinājumu, ka esot nodrošināta visu uzrādīto pārdošanas izmaksu un peļņas, ieskaitot ar eksportēšanu saistītās izmaksas un nesaistītā importētāja samērīgu peļņu, atskaitīšana no aplēstās eksporta cenas pilnā apmērā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Antidempinga pamatregulas (2) 11. panta 10. punkts un pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā saistībā ar Komisijas veikto antidempinga maksājumu atskaitīšanu no aplēstās eksporta cenas. Prasītājas ieskatā, pat izmantojot savu metodoloģiju, Komisijai esot bijis jāsecina, ka 11. panta 10. punkta nosacījumi ir izpildīti vismaz attiecībā uz daļu no atprasītajām summām. Otrajā pamatā tiek arī apgalvots, ka esot izdarīts pamatregulas 11. panta 9. punkta pārkāpums, kas izriet no metodoloģijas, ko Komisijas izmantojusi, lai izvērtētu, vai maksājumi ir pienācīgi atspoguļoti tālākpārdošanas cenā, jo šī metodoloģija atšķiras no tās, kura tikusi izmantota pēdējā izmeklēšanā, kuras iznākumā noteikti šie maksājumi.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot izdarīts Antidempinga pamatregulas (3) 11. panta 9. punkta un PTO Antidempinga nolīguma 18. panta 3. punkta 1. apakšpunkta pārkāpums, kas noticis, Komisijai tālab, lai noteiktu aplēstās normālās vērtības, izmantojot jaunu metodoloģiju un nespējot šo metodoloģiju attaisnot ar kādu būtisku apstākļu maiņu.

      (1)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 22.12.2009., [51. lpp.]).

      (2)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 22.12.2009., [51. lpp.]).

      (3)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 22.12.2009., [51. lpp.]).


title: Lieta T-159/10: Prasība, kas celta 2010. gada 9. aprīlī — Air France /ITSB (paralelograma attēls)

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/45

      Prasība, kas celta 2010. gada 9. aprīlī — Air France/ITSB (paralelograma attēls)
      (Lieta T-159/10)
      (2010/C 161/71)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Air France (Roissy Charles de Gaulle, Francija) (pārstāvis — A. Grolée, avocat)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Apelāciju otrās padomes 2010. gada 27. janvāra lēmumu lietā 1018/2009-2, ar kuru tika noraidīts preču zīmes Nr. 007576218 reģistrācijas pieteikums attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ir šīs prasības priekšmets;

                  —

                  atļaut Kopienas grafiskas preču zīmes Nr. 007576218 pieteikuma reģistrāciju attiecībā uz visām ar preču zīmi apzīmējamām precēm un pakalpojumiem;

                  —

                  piespriest ITSB atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus procesā ITSB un šajā tiesvedībā, piemērojot Reglamenta 87. pantu.

         Pamati un galvenie argumenti

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas attēlo paralelograma formu, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 9., 14., 16., 18., 21., 24., 25., 28., 35., 36., 37., 38., 39., 41., 42., 43., 44. un 45. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 7 576 218)

         Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

         Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

         Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei esot minimālā atšķirtspējas pakāpe, kas ir vajadzīga, lai to reģistrētu


title: Lieta C-164/09: Prasība, kas celta 2009. gada 8. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/28

         Prasība, kas celta 2009. gada 8. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (lieta C-164/09)
   2009/C 180/48
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Zadra un D. Recchia)

      Atbildētāja: Itālijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka sakarā ar to, ka Veneto reģions ir pieņēmis un piemēro tiesisko regulējumu, ar kuru atļauts atkāpties no savvaļas putnu aizsardzības sistēmas, tādējādi neievērojot Direktīvas 79/409/EEK (1) 9. panta nosacījumus, Itālijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 79/409 9. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija norāda, ka Veneto reģiona pieņemtais tiesiskais regulējums nav saderīgs ar Direktīvas 79/409 9. panta prasībām.
   2005. gada Likums Nr. 13, kurš bija spēkā brīdī, kad beidzās argumentētajā atzinumā noteiktais termiņš, neievēro Direktīvas 9. panta prasības, tā kā:

               —

               tajā vispārīgi un abstrakti, nenosakot nekādu ierobežojumu laikā, ir paredzētas sugas un skaits, uz ko attiecas atkāpe;

               —

               atkāpes attiecībā uz individuālām putnu sugām ir paredzētas atsevišķi ar vispārīgu atsauci uz visiem 9. panta a) un c) punktā minētajiem apstākļiem, nenorādot atbilstošu pamatojumu ar konkrētiem iemesliem;

               —

               tajā nav paredzēta prasība pārbaudīt, ka nepastāv cits apmierinošs risinājums, kā arī tas, ka individuālām atkāpēm ir jānorāda riska apstākļi, vietas apstākļi un subjekti, kuriem ir tiesības piemērot atkāpes;

               —

               tajā ir atļauts noteikt nelielu daudzumu, nenorādot atbilstošu zinātnisku pamatojumu.

         Komisija atzīmē, ka pēc argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa izbeigšanās veiktie pasākumi ne tikai nenovērš jau konstatētos trūkumus, bet faktiski atkārto tos pēc būtības. Runa it īpaši ir par Reģionālās padomes priekšsēdētāja 2006. gada 20. jūnija dekrētu Nr. 140, Reģionālās padomes priekšsēdētāja 2006. gada 18. oktobra dekrētu Nr. 230, 2007. gada 16. augusta reģionālo likumu Nr. 24, Reģionālās padomes priekšsēdētāja 2007. gada 4. septembra dekrētu Nr. 167, kā arī 2008. gada 14. augusta reģionālo likumu Nr. 13.

      (1)  Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīva 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp.).


title: Lieta T-217/07: Prasība, kas celta 2007. gada 26. jūnijā — Las Palmeras /Padome un Komisija

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/34

         Prasība, kas celta 2007. gada 26. jūnijā — Las Palmeras/Padome un Komisija
   (Lieta T-217/07)
   (2007/C 211/67)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Las Palmeras S. Coop. And., Seviļa (Spānija) (pārstāvis — L. Ortiz Blanco, abogado)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               apmierināt prasību par zaudējumu atlīdzību saskaņā ar EKL 288. pantu un piespriest Padomei un Komisijai solidāri izmaksāt prasītājam finansiālu kompensāciju par kopējo summu EUR 288 238,00 (divi simti astoņdesmit astoņi tūkstoši divi simti trīsdesmit astoņi) apmērā;

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs šajā lietā, Spānijas uzņēmums, kas attīra neapstrādātu kokvilnu, lūdz atlīdzināt zaudējumus, kas tam esot nodarīti, 2006./2007. tirdzniecības gadā piemērojot Regulas (EK) Nr. 1782/2003 (1) IV sadaļas 10.a nodaļu, kas ieviesta ar Regulas (EK) Nr. 864/2004 (2) 1. panta 1. daļas 20. punktu. Ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 10.a nodaļu tiek izveidoti kopīgi noteikumi, kas piemērojami tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku, un izveidotas zināmas lauksaimnieku atbalsta shēmas.
   Šajā sakarā tiek atgādināts, ka tiesību normas, uz kurām attiecas šī tiesvedība, samērīguma principa pārkāpuma dēļ tika atceltas ar Eiropas Kopienu Tiesas 2006. gada 7. septembra spriedumu lietā C-310/04 Spānijas Karaliste/Komisija. Minētajā spriedumā atcelšana tomēr tika atlikta līdz jaunas regulas pieņemšanai, tāpēc minētās tiesību normas 2006./2007. tirdzniecības gadā joprojām bija piemērojamas.
   Pamatojoties uz diviem pētījumiem, ko veikušas ekonomikas konsultāciju firmas, prasībā ir norādīti zaudējumi, kas nodarīti nozarei, jo atcelto tiesību normu piemērošanas dēļ attiecīgajā tirdzniecības gadā strauji samazinājās neapstrādātās kokvilnas un tādējādi arī rūpnieciski attīrītās kokvilnas daudzums. Attiecīgajās tiesību normās paredzētajā atbalsta shēmā ir noteikts, ka liela atbalsta daļa (aptuveni 65 %) tiek pilnībā nodalīta no kokvilnas audzēšanas tā, ka lauksaimnieks turpina to saņemt arī tad, ja savā zemē audzē citas kultūras. Tādējādi sagaidāmā peļņa no viena hektāra zemes izmantošanas kokvilnas audzēšanai kļūst mazāka nekā sagaidāmā peļņa no tā izmantošanas citu kultūru audzēšanai. Šāda situācija nozīmēja arī to, ka samazinājās attīrīšanas rūpniecības ekspluatācijas ienākumi.
   Prasītājs apgalvo, ka šajā lietā ir izpildīti judikatūrā noteiktie nosacījumi Kopienas ārpuslīgumiskās atbildības konstatēšanai.

      (1)  Padomes 2003. gada 29. septembra Regula (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001 (OV L 270, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 864/2004, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī pielāgo minēto regulu sakarā ar Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pievienošanos Eiropas Savienībai (OV L 161, 48. lpp.).


title: Lieta T-329/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 4. jūlija rīkojums — TME /Komisija (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā saistībā ar Bukarestes notekūdeņu attīrīšanas stacijas atjaunošanu, kuru līdzfinansē ar ISPA struktūrfondiem — Par prettisisku uzskatīts Rumānijas iestāžu lēmums noraidīt prasītājas iesniegto piedāvājumu uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā — Komisijas atteikums uzsākt procedūru finanšu korekciju izdarīšanai attiecībā uz Rumāniju — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               8.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/8

         Vispārējās tiesas 2012. gada 4. jūlija rīkojums — TME/Komisija
   (Lieta T-329/11) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā saistībā ar Bukarestes notekūdeņu attīrīšanas stacijas atjaunošanu, kuru līdzfinansē ar ISPA struktūrfondiem - Par prettisisku uzskatīts Rumānijas iestāžu lēmums noraidīt prasītājas iesniegto piedāvājumu uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā - Komisijas atteikums uzsākt procedūru finanšu korekciju izdarīšanai attiecībā uz Rumāniju - Acīmredzama nepieņemamība)
   2012/C 273/13
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: TME SpA — Termomeccanica Ecologia (Milāna, Itālija) (pārstāvji — C. Malinconico, S. Fidanzia un A. Gigliola, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Aresu un P. van Nuffel)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas 2011. gada 20. aprīļa vēstuli, kas attiecas uz sabiedrības TME SpA sūdzību par Eiropas Savienības tiesību pārkāpumu, ko ir pieļāvusi Rumānija projekta “Bucharest Wastewater Treatment Plant Rehabilitation: Stage I ISPA 2004/R0/16/P/PE/003 03”, kas ir saistīts ar Bukarestes notekūdeņu attīrīšanas stacijas atjaunošanu (D (2011)REGIO.B3/MAD), ietvaros, un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               TME SpA — Termomeccanica Ecologia sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 252, 27.08.2011.


title: Lieta F-8/10: Prasība, kas celta 2010. gada 25. janvārī — Gheysens /Padome

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/69

         Prasība, kas celta 2010. gada 25. janvārī — Gheysens/Padome
   (Lieta F-8/10)
   2010/C 100/102
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Johan Gheysens (Mechelen, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Padomes lēmuma nepagarināt prasītāja līgumu, tādējādi izbeidzot darba tiesiskās attiecības ar Padomi, atcelšana

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu pēc 2009. gada 30. septembra nepagarināt prasītāja līgumu un atteikties veikt jebkādus pasākumus, lai atrisinātu prasītāja administratīvo stāvokli, kurš jau 16 gadus veic iestādes pastāvīgos pienākumus;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-347/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 21. jūnijā iesniedza Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) – Balgarska energiyna borsa AD (BEB)/Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 21. jūnijā iesniedza Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) – Balgarska energiyna borsa AD (BEB)/Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)

   (Lieta C-347/16)
   (2016/C 326/26)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Sofia-grad

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Balgarska energiyna borsa AD (BEB)

      Atbildētāja: Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīvas 2009/72/EK (1) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu 9. panta 1. punkta b) apakšpunkta i) un ii) punktam ir atļauta situācija, kad viena un tā pati persona ir vienīgais neatkarīgā pārvades sistēmas operatora un tādas sabiedrības akcionārs, kura galvenokārt nodarbojas ar elektroenerģijas ražošanu un pārvadi?

               2)

               Vai atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīvas 2009/72/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu 9. panta 1. punkta b) apakšpunkta i) un ii) punktam ir atļauta situācija, kad viena un tā pati persona tieši vai netieši kontrolē neatkarīgo pārvades sistēmas operatoru un uzņēmumu, kas ražo un piegādā elektroenerģiju?

               3)

               Vai atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīvas 2009/72/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu 9. panta 1. punkta c) un d) apakšpunktam ir atļauta situācija, kad viena un tā pati persona ieceļ neatkarīgā pārvades sistēmas operatora Uzraudzības padomes (kas savukārt ievēl tā valdi) locekļus un uzņēmuma, kas ražo un piegādā elektroenerģiju, direktoru padomes locekļus?

               4)

               Vai atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīvai 2009/72/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu, Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regulai (EK) Nr. 714/2009 (2) par nosacījumiem attiecībā uz piekļuvi tīklam elektroenerģijas pārrobežu tirdzniecībā un par Regulas (EK) Nr. 1228/2003 (3) atcelšanu, [Komisijas 2015. gada 24. jūlija] Regulai (ES) 1222/2015 (4), ar ko izveido jaudas piešķiršanas un pārslodzes vadības vadlīnijas, [kā arī] Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 25. oktobra Regulai (ES) Nr. 1227/2011 (5) par enerģijas vairumtirgus integritāti un pārredzamību ir atļauts ierobežot to personu skaitu, kurām konkrētā teritorijā tiek izsniegta elektroenerģijas pārvades licence?

               5)

               Ja uz iepriekšējiem jautājumiem tiek atbildēts apstiprinoši un [ņemot vērā to, ka] saskaņā ar [Zakon na energetikata (Elektroenerģijas likuma)] 43. panta 1. punkta 1) apakšpunktu Bulgārijas Republikas teritorijā ir izsniegta tikai viena licence: vai ir jāpieņem, ka ir konstatējams interešu konflikts Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīvas 2009/72/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu [preambulas 12. apsvēruma] izpratnē?

               6)

               Vai ir jāpieņem, ka [Elektroenerģijas likuma] 43. panta 1. punkta 1) apakšpunktā ietvertā valsts tiesību norma, kurā ir paredzēts, ka valsts teritorijā var tikt izsniegta tikai viena elektroenerģijas pārvades licence, LESD 101. panta un 102. panta izpratnē ierobežo konkurenci?

      (1)  OV 2009, L 211, 55. lpp.

      (2)  OV 2009, L 211, 15. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Regula (EK) Nr. 1228/2003 par nosacījumiem attiecībā uz pieeju tīklam elektroenerģijas pārrobežu tirdzniecībā (OV 2003, L 176, 1. lpp.).

      (4)  OV 2015, L 197, 24. lpp.

      (5)  OV 2011, L 326, 1. lpp.


title: Apvienotās lieta T-118/04 un T-134/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 7. februāra spriedums — Caló pret Komisiju (Ierēdņi — Direktora atkārtota iecelšana galvenā padomnieka amatā — Dienesta intereses — Amatu līdzvērtība — Eurostat reorganizācija — Iecelšana direktora amatā — Paziņojums par vakanci — Pienākums norādīt pamatojumu — Kandidātu nopelnu novērtējums — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/31

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 7. februāra spriedums — Caló pret Komisiju
   (Apvienotās lieta T-118/04 un T-134/04) (1)

   (Ierēdņi - Direktora atkārtota iecelšana galvenā padomnieka amatā - Dienesta intereses - Amatu līdzvērtība - Eurostat reorganizācija - Iecelšana direktora amatā - Paziņojums par vakanci - Pienākums norādīt pamatojumu - Kandidātu nopelnu novērtējums - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2007/C 82/67)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Giuseppe Caló, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Krämer)
   Priekšmets
   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas 2003. gada 9. jūlija lēmumu atkārtoti iecelt prasītāju, kas ieņem direktora amatu, galvenā padomnieka amatā, Komisijas 2003. gada 1. oktobra lēmumu par Eurostat reorganizāciju, jo ar to tiek apstiprināta prasītāja atkārtota iecelšana amatā un prasība atlīdzināt prasītājam varbūtēji nodarīto morālo kaitējumu un, otrkārt, prasība atcelt Komisijas 2004. gada 30. marta lēmumu par M. N. iecelšanu Eurostat direktorāta “Lauksaimniecības, zivsaimiecības, strukturālo fondu un vides statistika ”direktora amatā un par prasītāja kandidatūras uz šo amata [vakanci] noraidījumu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietā T-118/04 piespriest Komisijai samaksāt prasītājam summu viena euro apmērā kā zaudējumu atlīdzību par dienesta pārkāpumu;

               2)

               lietā T-134/04 piespriest Komisijai samaksāt prasītājam summu 5 000 euro apmērā kā zaudējumu atlīdzību par dienesta pārkāpumu;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               lietā T-118/04 Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma tiesvedību Pirmās instances tiesā, un atlīdzina vienu piektdaļu no prasītāja tiesāšanās izdevumiem, ieskaitot tos, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma tiesvedību Pirmās instances tiesā;

               5)

               lietā T-118/04 prasītājs sedz četras piektdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem, ieskaitot tos, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma tiesvedību Pirmās instances tiesā;

               6)

               lietā T-134/04 Komisija atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma tiesvedību Pirmās instances tiesā.

      (1)  OV C 118, 30.4.2004.


title: Lieta C-486/10: Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 13. maija rīkojums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 13. maija rīkojums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-486/10) (1)

   2011/C 252/61
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 13, 15.01.2011.


title: Tiesas spriedums (virspalāta) 2005. gada 12. jūlijā lietā C-403/03 (Bundesfinanzhof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Egon Schempp pret Finanzamt München V (Savienības pilsonība — EKL 12. pants un 18. pants — Ienākuma nodoklis — Uzturlīdzekļu, ko Vācijā dzīvojošs nodokļu maksātājs pārskaita savai bijušajai dzīvesbiedrei Austrijā, atskaitīšana no apliekamajiem ienākumiem — Pierādījums par uzturlīdzekļu aplikšanu ar nodokli šajā dalībvalstī)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/12

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2005. gada 12. jūlijā
   lietā C-403/03 (Bundesfinanzhof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Egon Schempp pret Finanzamt München V (1)

   (Savienības pilsonība - EKL 12. pants un 18. pants - Ienākuma nodoklis - Uzturlīdzekļu, ko Vācijā dzīvojošs nodokļu maksātājs pārskaita savai bijušajai dzīvesbiedrei Austrijā, atskaitīšana no apliekamajiem ienākumiem - Pierādījums par uzturlīdzekļu aplikšanu ar nodokli šajā dalībvalstī)
   (2005/C 217/22)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-403/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Bundesfinanzhof (Federālā Finanšu tiesa) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 22. jūlijā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 29. septembrī, tiesvedībā Egon Schempp pret Finanzamt München V, Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: Tiesas priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātas priekšsēdētāji P. Janns [P. Jann], K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans] un A. Ross [A. Rosas], tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann], Ž. P. Puisošē [J.-P. Puissochet], A. Lapergola [A. La Pergola], R. Šintgens [R. Schintgen], N. Kolnerika [N. Colneric], J. Klučka [J. Klučka], U. Lehmuss [U. Lõhmus], E. Levits un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh] (referents), ģenerāladvokāts L. A. Hēlhuds [L. A. Geelhoed], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 12. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   EKL 12. panta pirmā daļa un 18. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj to, ka Vācijā dzīvojošs nodokļu maksātājs nevar saskaņā ar valsts tiesību normām, tādām kā tās, uz ko atsaucas pamata prāvā, atskaitīt no saviem šajā valstī apliekamajiem ienākumiem uzturlīdzekļus, kas tiek pārskaitīti viņa bijušajai dzīvesbiedrei, kas dzīvo citā dalībvalstī, kurā šādi uzturlīdzekļi netiek aplikti ar nodokli, kaut arī viņam būtu šādas tiesības, ja bijusī dzīvesbiedre dzīvotu Vācijā.

      (1)  OV C 304, 13.12.2003.


title: Lieta T-433/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. janvāra spriedums — Steiff /ITSB (Metāla poga mīkstās rotaļlietas auss vidusdaļā) (Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes, ko veido mīkstās rotaļlietas auss vidusdaļā nostiprināta poga, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/35

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. janvāra spriedums — Steiff/ITSB (Metāla poga mīkstās rotaļlietas auss vidusdaļā)
   (Lieta T-433/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas preču zīmes, ko veido mīkstās rotaļlietas auss vidusdaļā nostiprināta poga, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 52/66
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Margarete Steiff GmbH (Giengen an der Brenz, Vācija) (pārstāvis — D. Fissl, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Pohlmann)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 23. jūlija lēmumu lietā R 1693/2011-1 attiecībā uz pieteikumu apzīmējumu, ko veido mīkstās rotaļlietas auss vidusdaļā nostiprināta metāla poga, reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Margarete Steiff GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 366, 24.11.2012.


title: Lieta T-460/07: Prasība, kas celta 2007. gada 18. decembrī — Nokia /ITSB — Medion ( LIFE BLOG )

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/48

         Prasība, kas celta 2007. gada 18. decembrī — Nokia/ITSB — Medion (“LIFE BLOG”)
   (Lieta T-460/07)
   (2008/C 51/90)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nokia Oyj, Helsinki (Somija) (pārstāvis — J. Tanhuanpää, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Medion AG, Essen (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt pilnībā Apelāciju otrās padomes 2007. gada 2. oktobra lēmumu lietā R 141/2007-2 un nodot lietu ITSB, lai reģistrētu prasītājas preču zīmi;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “LIFE BLOG” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 38. un 41. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 564 366

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Medion AG

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “LIFE” un “LIFETEC” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1., 7., 8., 9., 10., 11., 16., 21., 28., 37., 38., 41. un 42. klasē; valsts un starptautiska vārdiska preču zīme “LIFESAT” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē, un valsts vārdiska preču zīme “Lifesign” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 14. un 16. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji noraidīt reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: apstiprināt iebildumus un noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-367/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 5. jūlijā iesniedza Hof van beroep te Brussel (Beļģija) – Openbaar Ministerie/Dawid Piotrowski

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/40

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 5. jūlijā iesniedza Hof van beroep te Brussel (Beļģija) – Openbaar Ministerie/Dawid Piotrowski

   (Lieta C-367/16)
   (2016/C 335/54)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van beroep te Brussel

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Openbaar Ministerie

      Atbildētājs: Dawid Piotrowski

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Pamatlēmuma (1) par Eiropas apcietināšanas orderi 3. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka personu nodošana ir pieļaujama tikai tad, ja šīs personas saskaņā ar izpildes dalībvalsts tiesībām ir uzskatāmas par pilngadīgām, vai arī iepriekš minētais pants ļauj izpildes dalībvalstij nodot arī nepilngadīgas personas, kuras, pamatojoties uz valsts tiesību aktiem, no noteikta vecuma (un, vajadzības gadījumā, izpildot virkni nosacījumu) var tikt sauktas pie kriminālatbildības?

               2)

               Gadījumā, ja nepilngadīgu personu nodošana saskaņā ar pamatlēmuma 3. panta 3. punktu nav aizliegta – vai šis noteikums ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           a)

                           (teorētiska) iespēja saskaņā ar valsts tiesībām sodīt nepilngadīgas personas, kuras sasniegušas noteiktu vecumu, kā kritērijs ir pietiekama, lai atļautu nodošanu (citiem vārdiem sakot, veicot abstraktu pārbaudi, pamatojoties uz vecuma kritēriju, no kura persona ir kriminālsodāma, neņemot vērā varbūtējus papildu nosacījumus), vai

                           b)

                           nedz savstarpējas atzīšanas princips, kas izriet no pamatlēmuma 1. panta 2. punkta, nedz šā pamatlēmuma 3. panta 3. punkta formulējums neliedz izpildes dalībvalstij veikt konkrētu pārbaudi katrā individuālā gadījumā, kurā var tikt prasīts, lai nodošanas kontekstā attiecībā uz pieprasīto personu ir izpildīti tādi paši kriminālatbildības nosacījumi kā tie, kas ir spēkā attiecībā uz izpildes dalībvalsts valstspiederīgajiem, pamatojoties uz viņu vecumu nodarījumu izdarīšanas brīdī, inkriminētā noziedzīgā nodarījuma veidu un iespējams, pamatojoties uz iepriekšēju sodāmību izsniegšanas dalībvalstī, kas bija par iemeslu izglītības pasākuma noteikšanai, pat ja izsniegšanas dalībvalstī šādi nosacījumi neeksistē?

               3)

               Gadījumā, ja izpildes dalībvalsts drīkst veikt konkrētu pārbaudi, vai, lai novērstu nesodāmību, nav jānošķir starp nodošanu kriminālvajāšanas nolūkā un nodošanu soda izpildes nolūkā?

      (1)  Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmums 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV 2002, L 190, 1. lpp.).


title: Lieta F-155/12: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 25. februāra rīkojums – García Domínguez /Komisija Civildienests — Konkurss — Paziņojums par konkursu EPSO/AD/215/11 — Neiekļaušana rezerves sarakstā — Lēmuma par kandidatūras noraidīšanu pamatojums — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Interešu konflikts

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/45

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 25. februāra rīkojums – García Domínguez/Komisija
   (Lieta F-155/12) (1)

   (Civildienests - Konkurss - Paziņojums par konkursu EPSO/AD/215/11 - Neiekļaušana rezerves sarakstā - Lēmuma par kandidatūras noraidīšanu pamatojums - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Interešu konflikts)
   2014/C 102/66
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luis García Domínguez (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – S. Rodrigues un A. Tymen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Eggers un G. Gattinara)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu neiekļaut prasītāju konkursa EPSO/AD/215/11 rezerves sarakstā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               2)

                  L. García Domínguez sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 63, 2.3.2013., 26. lpp.


title: Lieta T-408/08: Prasība, kas celta 2008. gada 25. septembrī — S.F. Turistico Immobiliare /Padome un Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/53

         Prasība, kas celta 2008. gada 25. septembrī — S.F. Turistico Immobiliare/Padome un Komisija
   (Lieta T-408/08)
   (2008/C 301/89)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: S.F. Turistico Immobiliare Srl, Orosei (Itālija) (pārstāvis — L. Marcialis, advokāts)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:
   Pamatā

               —

               atzīt par spēkā neesošu Eiropas Kopienu Komisijas 2008. gada 2. jūlija Lēmumu C(2008)2997, kas attiecas uz atbalsta shēmu “1998. gada reģionālais likums Nr. 9 — Atbalsta Nr. 272/98 ļaunprātīga izmantošana”;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

         Pakārtoti,

               —

               daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā visa atbalsta shēma ir atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu, “ja vien atbalsta saņēmējs, pamatojoties uz šo shēmu, nav iesniedzis atbalsta pieteikumu, pirms tika veikti darbi, kas saistīti ar sākotnējo ieguldījumu programmu”, liekot Itālijas Republikai atgūt attiecīgās summas, ieskaitot atbalstu, tiktāl, ciktāl tas sekmēja izmaksas — ko bija sedzis atbalsta saņēmējs pirms atbalsta pieteikuma iesniegšanas — ievērojot robežas, ko paredz noteikumi par “de minimis” atbalstu.

         Pakārtoti tam,

               —

               atzīt par prettiesisku Padomes Akta 98C 74/06 par “vadlīnijām reģionālā valsts atbalsta jomā” 4.2. punktu, saskaņā ar kuru “atbalsta shēmām turklāt ir jānosaka, ka atbalsta pieteikums ir jāiesniedz, pirms ir uzsākta projektu izpilde”, tiktāl, ciktāl tajā par nepieļaujamu ir atzīts viss atbalsts, kas paredzēts tā saņēmējiem, ieskaitot to atbalsta daļu, kas attiecas uz funkcionāli vai strukturāli neatkarīgiem ieguldījumiem, kuri veikti pēc pieteikuma iesniegšanas;

               —

               daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl tajā ir noteikts, ka Itālijas Republikai pilnībā ir jāatgūst izmaksātās summas, ieskaitot atbalstu, tiktāl, ciktāl tas sekmēja izmaksas, ko sedzis atbalsta saņēmējs pēc atbalsta pieteikuma iesniegšanas un kas attiecas uz funkcionāli vai strukturāli neatkarīgām īstenotā projekta daļām.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā apstrīdētais lēmums ir tas pats, kas lietā T-394/08 Regione Sardegna/Komisija.
   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas tika norādīti iepriekš minētajā lietā.
   Prasītājs norāda, ka prettiesisks EK līguma 241. panta nozīmē ir Padomes Akta 98C 74/06 par “vadlīnijām reģionālā valsts atbalsta jomā” 4.2. punkts tiktāl, ciktāl tas ir pilnībā pretrunā principiem, ko nosaka Kopienu politika atbalsta jomā, īpaši gadījumā, kam ir raksturīgas ļoti specifiskas īpatnības, jo pēc nelielas plānoto darbu daļas izpildes (apmēram viena divdesmitā daļa) ir secināts, ka atbalsts ir pilnībā nepieļaujams attiecībā uz visām pārējām daļām, kaut gan darbi bija uzsākti pienācīgi laika posmā, kas sekoja tam, kas bija noteikts attiecīgajās vadlīnijās.


title: Lieta C-18/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 12. janvārī iesniedza Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Philips Electronics UK Ltd

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 12. janvārī iesniedza Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Philips Electronics UK Ltd

   (Lieta C-18/11)
   2011/C 89/20
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Atbildētāja: Philips Electronics UK Ltd

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai gadījumā, ja dalībvalsts (piemēram, Apvienotā Karaliste) nodokļu bāzē iekļauj tādas sabiedrības, kas ir dibināta citā dalībvalstī un ir tās rezidente (piemēram, Nīderlandē), peļņu un zaudējumus apmērā, kādā peļņa ir attiecināma uz Apvienotajā Karalistē Nīderlandes sabiedrības, izmantojot pastāvīgo pārstāvniecību, veikto uzņēmējdarbību, valsts pilsoņu tiesības veikt uzņēmējdarbību Apvienotajā Karalistē saskaņā ar LESD 49. pantu (bijušais EK līguma 43. pants) tiek ierobežotas, Apvienotajai Karalistei aizliedzot citas valsts sabiedrības pastāvīgās pārstāvniecības darbības rezultātā radušos zaudējumus nodot Apvienotās Karalistes sabiedrībai uzņēmumu grupas ietvaros gadījumā, ja zaudējumu daļa vai to aprēķināšanai vērā ņemtie naudas līdzekļi “atbilst vai ir ietverti summās, ko ārvalstu nodokļu aprēķināšanai (jebkādā periodā) vienā vai citā veidā atskaita no sabiedrības peļņas, kura sabiedrībai vai personai radusies ārpus Apvienotās Karalistes”, tas ir, pieļaujot Apvienotajā Karalistē radušos pastāvīgās pārstāvniecības zaudējumu nodošanu tikai gadījumā, ja ir skaidrs, ka tie netiks atskaitīti ārpus Apvienotās Karalistes (tai skaitā jebkurā citā dalībvalstī (piemēram, Nīderlandē)), un nav pietiekami, ka citās valstīs paredzētais atskaitījums faktiski nav pieprasīts, turklāt situācijā, kurā nepastāv līdzvērtīgu nosacījumu par Apvienotajā Karalistē radušos zaudējumu atskaitīšanu attiecībā uz Apvienotās Karalistes rezidentiem?

               2)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā: vai šo ierobežojumu var attaisnot:

                           a)

                           tikai ar nepieciešamību novērst zaudējumu dubultu izmantošanu; vai

                           b)

                           tikai ar nepieciešamību saglabāt līdzsvarotu nodokļu uzlikšanas pilnvaru sadalījumu dalībvalstu starpā; vai

                           c)

                           ar nepieciešamību saglabāt līdzsvarotu nodokļu uzlikšanas pilnvaru sadalījumu dalībvalstu starpā kopsakarā ar nepieciešamību novērst zaudējumu dubultu izmantošanu?

               3)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā: vai ierobežojums ir samērīgs ar šādu attaisnojumu vai attaisnojumiem?

               4)

               Vai ES tiesībās ir paredzēts, ka Apvienotajai Karalistei ir jānodrošina Apvienotās Karalistes sabiedrībai kāda kompensācija, piemēram, tiesības pieprasīt uzņēmumu grupas atskaitījumus no savas peļņas, ja Nīderlandes sabiedrības tiesību ierobežojums nav attaisnojams vai tiktāl, ciktāl šis ierobežojums nav samērīgs ne ar vienu attaisnojumu?


title: Lieta C-50/08: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 24. maija spriedums — Eiropas Komisija/Francijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Notāri — Pilsonības nosacījums — EKL 45. pants — Dalība valsts varas īstenošanā)

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/2

         Tiesas (virspalāta) 2011. gada 24. maija spriedums — Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-50/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 43. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Notāri - Pilsonības nosacījums - EKL 45. pants - Dalība valsts varas īstenošanā)
   2011/C 204/03
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J.-P. Keppenne un H. Støvlbæk)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — E. Jenkinson un S. Ossowski)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — E. Belliard, G. de Bergues un B. Messmer)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Bulgārijas Republika (pārstāvji — T. Ivanov un E. Petranova), Čehijas Republika (pārstāvis — M. Smolek), Latvijas Republika (pārstāves — L. Ostrovska, K. Drēviņa un J. Barbale), Lietuvas Republika (pārstāvji — D. Kriaučiūnas un E. Matulionytė), Ungārijas Republika (pārstāvji — R. Somssich, K. Veres un M. Fehér), Rumānija (pārstāvji — C. Osman, A. Gheorghiu, A. Stoia un A. Popescu), Slovākijas Republika (pārstāvji — J. Čorba un B. Ricziová)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. un 45. panta pārkāpums — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru iecelšana un iespēja strādāt notāra amatā ir pakārtota pilsonības nosacījumam — Brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojums — Izņēmuma attiecībā uz darbībām, ar kurām notiek dalība valsts varas īstenošanā, apjoms — Vajadzība, lai dalība šādā īstenošanā būtu tieša un konkrēta

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               iecelšanu notāra amatā pakārtojot pilsonības nosacījumam, Francijas Republika nav izpildījusi EKL 43. pantā noteiktos pienākumus;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Bulgārijas Republika, Čehijas Republika, Latvijas Republika, Lietuvas Republika, Ungārijas Republika, Rumānija, Slovākijas Republika un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanas izdevumus pašas.

      (1)  OV C 128, 24.05.2008.


title: Lieta C-142/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 23. martā iesniedza Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság (Ungārija) — Péter Dávid/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága

text:
               18.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 23. martā iesniedza Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság (Ungārija) — Péter Dávid/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága

   (Lieta C-142/11)
   2011/C 179/17
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság (Ungārija)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Péter Dávid

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tiesiskais regulējums par pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšanu, kas noteikts Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (1), redakcijā ar grozījumiem, kas tajā izdarīti ar Padomes 2001. gada 20. decembra Direktīvu 2001/115/EK (2), (turpmāk tekstā — “Sestā direktīva”) vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (3), kas bija piemērojama 2007. gadā, ir jāinterpretē tādējādi, ka nodokļu administrācija, pamatojoties uz objektīvo atbildību, drīkst ierobežot vai liegt nodokļu maksātājam tiesības uz [PVN] atskaitīšanu, kuras tas vēlas izmantot, gadījumā, ja rēķina izsniedzējs nespēj pierādīt, ka pārējo apakšuzņēmēju iesaistīšana bijusi likumīga?

               2)

               Vai nodokļu administrācija gadījumā, ja tā neapstrīd, ka rēķinā atspoguļotais saimnieciskais darījums ir noticis un turklāt atbilst likumā noteiktajām formas prasībām, drīkst likumīgi atteikt PVN atmaksāšanu gadījumos, kad nav iespējams identificēt pārējos rēķina izsniedzēja iesaistītos apakšuzņēmējus vai apakšuzņēmēji ir izsnieguši rēķinus neatbilstoši piemērojamo tiesību aktu prasībām?

               3)

               Vai nodokļu administrācijai, kura otrajā jautājumā izklāstītajos apstākļos atsaka tiesības uz PVN atskaitīšanu, ir pienākums administratīvā procesā pierādīt, ka nodokļa maksātājs, kurš izmanto tiesības uz atskaitīšanu, ir zinājis, ka tā apakšuzņēmēju tīklā esošie uzņēmumi ir rīkojušies prettiesiski, iespējams, lai izvairītos no nodokļu maksāšanas, vai ka minētais nodokļa maksātājs ir bijis to līdzdalībnieks?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp; OV Īpašais izdevums latviešu valodā, 9. nod., 1. sēj., 23. lpp.).

      (2)  Padomes 2001. gada 20. decembra Direktīva 2001/115/EK, ar ko groza Direktīvu 77/388/EEK, lai vienkāršotu, atjauninātu un saskaņotu nosacījumus rēķinu piesūtīšanai attiecībā uz pievienotās vērtības nodokli (OV L 15, 24. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā, 9. nod., 1. sēj., 352. lpp.).

      (3)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Tiesas spriedums (trešā palāta)  2005. gada 15. decembrī  Apvienotajās lietās C-232/04 un C-233/04 ( Arbeitsgericht Düsseldorf  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)  Nurten Güney-Görres ,  Gul Demir  pret  Securicor Aviation  ( Germany )  Ltd ,  Kötter Aviation Security GmbH & Co. KG  (Direktīva 2001/23/EK — 1. pants — Sabiedrības vai uzņēmuma īpašumtiesību pāreja — Darba ņēmēju tiesību aizsardzība — Piemērošanas joma)

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 15. decembrī
   Apvienotajās lietās C-232/04 un C-233/04 (Arbeitsgericht Düsseldorf lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Nurten Güney-Görres, Gul Demir pret Securicor Aviation (Germany) Ltd, Kötter Aviation Security GmbH & Co. KG
       (1)

   (Direktīva 2001/23/EK - 1. pants - Sabiedrības vai uzņēmuma īpašumtiesību pāreja - Darba ņēmēju tiesību aizsardzība - Piemērošanas joma)
   (2006/C 48/12)
   tiesvedības valoda — vācu
   Apvienotajās lietās C-232/04 un C-233/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Arbeitsgericht Düsseldorf (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 5. maijā un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 3. jūnijā, tiesvedībā Nurten Güney-Görres (C-232/04), Gul Demir (C-233/04) pret Securicor Aviation (Germany) Ltd, Kötter Aviation Security GmbH & Co. KG, Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši Ž. P. Puisošē [J.-P. Puissochet], S. fon Bārs [S. von Bahr], E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet] (referents) un U. Lehmuss [U. Lõhmus], ģenerāladvokāts M. Pojarešs Maduru [M. Poiares Maduro], sekretāre K. Štranca [K. Sztranc], administratore, 2005. gada 15. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   1. pants Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvā 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā ir jāinterpretē tādējādi, ka, izvērtējot, vai ir notikusi uzņēmējsabiedrības vai uzņēmuma pāreja šī panta nozīmē, jauna līguma piešķiršanas gadījumā un vispusēja vērtējuma ietvaros atzinums par ražošanas līdzekļu pāreju neatkarīgai saimnieciskai lietošanai nav obligāts nosacījums, lai atzītu šo līdzekļu pāreju no sākotnējā pakalpojuma sniedzēja jaunajam pakalpojuma sniedzējam.

      (1)  OV C 228, 11.09.2004.

      OV C 201, 07.08.2004.


title: Tiesas pēdējā publikācija  Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 96, 22.4.2006 .

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/36

         (2006/C 108/66)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 96, 22.4.2006.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 86, 8.4.2006.

      OV C 74, 25.3.2006.

      OV C 60, 11.3.2006.

      OV C 48, 25.2.2006.

      OV C 36, 11.2.2006.

      OV C 22, 28.1.2006.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta C-81/07: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2008. gada 13. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 2000/59/EK — Kuģu atkritumu uzņemšanas un apstrādes plāni)

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/8

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2008. gada 13. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-81/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 2000/59/EK - Kuģu atkritumu uzņemšanas un apstrādes plāni)
   (2008/C 116/13)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Zavvos un K. Simonsson)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — S. Chala un I. Pouli)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Noteikumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/59/EK par ostas iekārtām, kas paredzētas kuģu atkritumu un kravu atlieku uzņemšanai — Komisijas paziņojums (OV L 332, 81. lpp.), prasības, nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Nepieņemot un neapstiprinot atkritumu uzņemšanas un apstrādes plānus, kas paredzēti kuģu atkritumu un kravu atlieku uzņemšanai, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/59/EK par ostas iekārtām, kas paredzētas kuģu atkritumu un kravu atlieku uzņemšanai, 5. panta 1. punktu un 16. panta 1. punktu.

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 69, 24.3.2007.


title: Lieta T-255/14: Prasība, kas celta 2014. gada 23. aprīlī – Aalto-korkeakoulusäätiö /ITSB ( “APPCAMPUS” )

text:
               21.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/24

         Prasība, kas celta 2014. gada 23. aprīlī – Aalto-korkeakoulusäätiö/ITSB (“APPCAMPUS”)
   (Lieta T-255/14)
   2014/C 235/33
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aalto–korkeakoulusäätiö (Helsinki, Somija) (pārstāvis – C. Tomás Pedro, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2014. gada 24. janvāra lēmumu lietā R 713/2013-2 daļā, kurā ar to tika apstiprināts lēmums noraidīt Eiropas Savienības aizsardzības piešķiršanu starptautiskai reģistrācijai Nr. 1 1 34  485“APPCAMPUS” (vārdiskā) attiecībā uz datorprogrammatūru, magnētiskiem datu nesējiem, diskiem ierakstīšanai, kompaktdiskiem, DVD un citiem digitālajiem ierakstīšanas medijiem, kas ietilpst 9. klasē, un ar to saistītajiem tehnoloģiskajiem pakalpojumiem un izpēti un projektēšanu, kā arī datorprogrammatūras izstrādni un pilnveidošanu, kas ietilpst 42. klasē;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiskas preču zīmes “APPCAMPUS” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 35., 38., 41. un 42. klasē, starptautiska reģistrācija Nr. 1 1 34  485, ko attiecina uz Eiropas Savienību

      Pārbaudītāja lēmums: atzīt reģistrācijai pieteikto preču zīmi par daļēji nereģistrējamu

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu daļēji atcelt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta, b) apakšpunkta un 7. panta 2. punkta pārkāpums


title: Lieta T-366/11: Prasība, kas celta 2011. gada 6. jūlijā — Bial — Portela & Ca /ITSB — Isdin ( “ZEBEXIR” )

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/53

         Prasība, kas celta 2011. gada 6. jūlijā — Bial — Portela & Ca/ITSB — Isdin (“ZEBEXIR”)
   (Lieta T-366/11)
   2011/C 269/118
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bial — Portela & Ca, SA (São Mamede do Coronado, Portugāle) (pārstāvji — B. Braga da Cruz un J. M. Pimenta, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Isdin, SA (Barselona, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 6. aprīļa lēmumu lietā R 1212/2009-1;

               —

               uzdot atbildētājam atteikt reģistrēt Kopienas preču zīmi Nr. 6809008 “ZEBEXIR”; un

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ZEBEXIR” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6809008

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 3424223 vārdiskai preču zīmei “ZEBEXIR” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini novērtējusi, ka attiecīgās preču zīmes nebija maldinoši līdzīgas


title: Lieta C-546/03: Tiesas (otrā palāta)  2006. gada 23. februāra  spriedums — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Kopienu pašu resursi — Kopienas Muitas kodekss — Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļu iekasēšanas procedūras — Pašu resursu, kas saistīti ar šiem nodokļiem, novēlots pārskaitījums un kavējuma naudas nemaksāšana)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/8

         Tiesas (otrā palāta) 2006. gada 23. februāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti
   (Lieta C-546/03) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Kopienu pašu resursi - Kopienas Muitas kodekss - Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļu iekasēšanas procedūras - Pašu resursu, kas saistīti ar šiem nodokļiem, novēlots pārskaitījums un kavējuma naudas nemaksāšana)
   (2006/C 131/13)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Diaz-Llanos La Roche un G. Wilms)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — M. Muñoz Pèrez)

      Personas, kas iestājušās lietā: Dānijas Karaliste (pārstāvis — J. Molde), Somijas Republika (pārstāvis — A. Guimaraes-Purokoski), Zviedrijas Karaliste (pārstāvis — K. Wistrand)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 220. pants un Padomes 1989. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1854/89 par ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa summu, kas rodas no muitas parāda, iegrāmatošanu un samaksas nosacījumiem (OV L 186, 1. lpp.) 5. pants — Eiropas Kopienu pašu resursu daļas novēlots pārskaitījums muitas nodokļa vēlākas piedziņas gadījumā — Atteikums maksāt nokavējuma procentus, kas ir jāmaksā par nokavētu ierakstīšanu Komisijas kontā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

                           a)

                           neievērojot a posteriori termiņu attiecībā uz nodokļa summas iegrāmatošanu, kas rodas no muitas parāda, ko paredz 5. pants Padomes 1989. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1854/89 par ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa summu, kas rodas no muitas parāda, iegrāmatošanu un samaksas nosacījumiem, un ko no 1994. gada 1. janvāra paredz 220. panta 1. punkts Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kā rezultātā novēloti tiek nodoti pašu resursi, un

                           b)

                           nemaksājot Eiropas Kopienu Komisijai procentus par šo nokavējumu, piemērojot 11. pantu Padomes 1989. gada 29. maija Regulā (EEK, Euratom), ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, un no 2000. gada 31. maija piemērojot 11. pantu Padomes 2000. gada 22. maija Regulā (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu,

                     Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek visi šie noteikumi;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Dānijas Karaliste, Somijas Republika un Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 59, 06.03.2004.


title: Lieta C-302/12: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 21. novembra spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — X/ Minister van Financiën (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — EKL 43. pants — Mehāniskie transportlīdzekļi — Dalībvalstī lietots privāts transportlīdzeklis, kas ir reģistrēts citā dalībvalstī — Šī transportlīdzekļa aplikšana ar nodokļiem pirmajā dalībvalstī tā lietošanas valsts ceļu tīklā uzsākšanas brīdī, kā arī otrajā dalībvalstī tā reģistrācijas brīdī — Transportlīdzeklis, ko attiecīgais pilsonis lieto gan privātos nolūkos, gan arī lai dotos no izcelsmes dalībvalsts uz pirmajā dalībvalstī atrodošos darba vietu)

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/6

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 21. novembra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — X/Minister van Financiën

   (Lieta C-302/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - EKL 43. pants - Mehāniskie transportlīdzekļi - Dalībvalstī lietots privāts transportlīdzeklis, kas ir reģistrēts citā dalībvalstī - Šī transportlīdzekļa aplikšana ar nodokļiem pirmajā dalībvalstī tā lietošanas valsts ceļu tīklā uzsākšanas brīdī, kā arī otrajā dalībvalstī tā reģistrācijas brīdī - Transportlīdzeklis, ko attiecīgais pilsonis lieto gan privātos nolūkos, gan arī lai dotos no izcelsmes dalībvalsts uz pirmajā dalībvalstī atrodošos darba vietu)
   2014/C 39/09
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Prasītāja: X

      Atbildētājs: Minister van Financiën

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — LESD 21., 45., 49. un 56. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, kas nosaka reģistrācijas nodokli, pirmoreiz lietojot transportlīdzekli valsts ceļu tīklā — Nodoklis, kas jāmaksā personai, kura dzīvo divās dalībvalstīs, viena no kurām ir attiecīgā dalībvalsts, un tur pastāvīgi lieto savu transportlīdzekli — Citā dalībvalstī reģistrēts transportlīdzeklis — Abu dalībvalstu nodokļu pilnvaru īstenošana

      Rezolutīvā daļa:

   EKL 43. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neaizliedz tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēta nodokļa piemērošana par tāda mehāniskā transportlīdzekļa lietošanas uzsākšanu valsts ceļu satiksmē, kurš ir reģistrēts un par kuru jau ir samaksāts nodoklis par tā reģistrāciju citā dalībvalstī, ja šis transportlīdzeklis galvenokārt faktiski ir paredzēts pastāvīgai lietošanai abās šajās dalībvalstīs vai patiesībā šādi tiek lietots, ar nosacījumu, ka šis nodoklis nav diskriminējošs.

      (1)  OV C 287, 22.9.2012.


title: Lieta T-287/13: Prasība, kas celta 2013. gada 24. maijā — Husky CZ /ITSB — Husky of Tostock ( HUSKY )

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/53

         Prasība, kas celta 2013. gada 24. maijā — Husky CZ/ITSB — Husky of Tostock (“HUSKY”)
   (Lieta T-287/13)
   2013/C 207/87
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Husky CZ s.r.o. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis — L. Lorenc, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Husky of Tostock Ltd (Woodbridge, Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 14. marta lēmumu;

               —

               piespriest ITSB un Husky of Tostock Limited atlīdzināt tiesāšanās un pārējos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par atcelšanu: vārdiska preču zīme “HUSKY” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 9., 14., 16., 18. un 25. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 152 546

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atcelt Kopienas preču zīmi: prasītāja

      Anulēšanas nodaļas lēmums: daļēji atcelt Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-277/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. aprīlī  – Mabrouk /Padome

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/34

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. aprīlī – Mabrouk/Padome
   (Lieta T-277/14)
   2014/C 194/44
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mohamed Marouen Ben Ali Bel Ben Mohamed Mabrouk (Kartāga, Tunisija) (pārstāvji – J. Farthouat, J. Mignard, N. Boulay, advokāti, un S. Crosby, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka atbildētāja ir pārkāpusi LESD 265. pantu, nerīkojoties atbilstoši prasītāja 2014. gada 17. janvāra lūgumam, kura saņemšanu tā ir apstiprinājusi, atklāt pierādījumus, uz kuriem tā ir pamatojusies, lai iesaldētu prasītāja līdzekļus Eiropas Savienībā, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza vienu pamatu.
   Prasītājs apgalvo, ka atbildētājai ir pienākums atklāt pierādījumus, uz kuriem tā ir pamatojusies, lai iesaldētu prasītāja līdzekļus, un ka no atbildētājas tika formāli lūgts atklāt pierādījumus un līdz ar to tika lūgts, lai tā rīkotos. Tā nav rīkojusies, atklājot pierādījumus, ne atsakoties tos atklāt, un tādējādi tā ir pārkāpusi LESD 265. pantu.


title: Lieta T-450/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 30. septembra spriedums – Anagnostakis/Komisija Institucionālās tiesības — Eiropas pilsoņu iniciatīva — Ekonomikas un monetārā politika — Valsts parāda neatmaksāšana — “Nepieciešamības” principa atzīšana — Reģistrācijas atteikums — Komisijas pilnvaras — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/27

         Vispārējās tiesas 2015. gada 30. septembra spriedums – Anagnostakis/Komisija
   (Lieta T-450/12) (1)

   (Institucionālās tiesības - Eiropas pilsoņu iniciatīva - Ekonomikas un monetārā politika - Valsts parāda neatmaksāšana - “Nepieciešamības” principa atzīšana - Reģistrācijas atteikums - Komisijas pilnvaras - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2015/C 389/27)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Alexios Anagnostakis (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – A. Anagnostakis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – H. Krämer un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 6. septembra Lēmumu C(2012) 6289 final, ar ko ir noraidīts Komisijai 2012. gada 13. jūlijā iesniegtais pilsoņu iniciatīvas “Miljons parakstu solidārai Eiropai” reģistrācijas pieteikums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Alexios Anagnostakis atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 399, 22.12.2012.


title: Lieta T-399/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Scandlines Sverige AB iesniedza 2004. gada 7. oktobrī

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/40

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Scandlines Sverige AB iesniedza 2004. gada 7. oktobrī
   (Lieta T-399/04)
   (2005/C 6/78)
   tiesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 7. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Scandlines Sverige AB, Helsingborg (Zviedrija), kuru pārstāv C. Vajda QC un R. Azelius un K. Azelius, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2004. gada 23. jūlija lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja 1997. gada 2. jūlija sūdzība;

               —

               nodot lietu atpakaļ Komisijā sūdzības jaunai izskatīšanai, ievērojot Tiesas spriedumu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisiju atlīdzināt izdevumus, neatkarīgi no lietas iznākuma.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs ir Zviedrijas sabiedrība, kura galvenokārt darbojas kā prāmju operatora ostas aģents. Prasītājs iesniedza Komisijā sūdzību pret Helsingborgs Hamn AB (HHAB), sabiedrību, kas pārvalda Helsingborgas ostu Zviedrijā un nosaka ostas maksas. Prasītājs uzskatīja, ka HHAB tam uzlika pārmērīgas ostas maksas, ļaunprātīgi izmantojot savu dominējošo stāvokli, pārkāpjot EKL 82. pantu. Šī sūdzība tika noraidīta ar apstrīdēto lēmumu.
   Pamatojot savu prasību, prasītājs apgalvo, ka Komisija kļūdījās, izdarot secinājumu, ka ostas maksas prāmju operatoriem nebija pārmērīgas. Prasītājs uzskata, ka Komisijas izmaksu/cenu analīze pierādīja to, ka HHAB no prasītāja prāmju komercdarbības guva peļņu vairāk nekā 100 % vērtībā no šajā komercdarbībā iesaistītā kapitāla. Prasītājs apgalvo, ka šādu peļņu nevar gūt tirgū, kurā pastāv konkurence, un tādēļ tā ir pārmērīga, negodīga un ļaunprātīga. Prasītājs uzskata, ka, noraidot šādu secinājumu, Komisija nepareizi piemēroja “ekonomiskās vērtības” jēdzienu un kļūdījās samērīguma principa vai pareiza pierādīšanas pienākuma piemērošanā. Prasītājs arī apgalvo, ka Komisija nepamatoti noraidīja maksu salīdzinājumu, kas tiek prasītas no prāmju operatoriem un kravu operatoriem, kā arī kas tiek prasītas Helsingborgā un Elsinorē, tās pašas līnijas otrā galapunktā. Prasītājs apstrīd arī Komisijas secinājumu, ka starp prāmju un kravu operatoriem EKL 82. panta izpratnē nepastāv diskriminācija attiecībā uz maksu. Prasītājs uzskata, ka Komisija nepareizi secināja, ka HHAB sniegtie pakalpojumi šajās divās nozarēs nav līdzvērtīgi un ka prāmju operatori neatradās neizdevīgos konkurences apstākļos.
   Prasītājs bez tam apgalvo, ka Komisijas sniegtais pamatojums ir nepareizs, neatbilstošs un pretrunīgs un šā iemesla dēļ pārkāpj EKL 235. pantu. Prasītājs atsaucas arī uz savām tiesībām tikt uzklausītam saskaņā ar Regulas Nr. 2842/98 6. pantu un apgalvo, ka Komisija nav veikusi pienācīgu izmeklēšanu saprātīgā termiņā, tādējādi pārkāpjot EKL 10. pantu, Eiropas Cilvēktiesību Konvencijas 6. pantu un principu, ka Komisijai ir jārīkojas saprātīgā termiņā.