title: Lieta C-17/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 22. janvārī ierosinājusi Wineke Neirinck par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2006. gada 14. novembra spriedumu lietā T-494/04  Neirinck /Komisija

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/15

         Apelācija, ko 2007. gada 22. janvārī ierosinājusi Wineke Neirinck par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2006. gada 14. novembra spriedumu lietā T-494/04 Neirinck/Komisija
   (Lieta C-17/07 P)
   (2007/C 95/26)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Wineke Neirinck (pārstāvji — G. Vandersanden, L. Levi, advokāti)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall, D. Martin, pārstāvji)
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt EK Pirmās instances tiesas 2006. gada 14. novembra spriedumu lietā T-494/04;

               —

               līdz ar to apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumus pirmajā instancē, proti,

                           —

                           atcelt lēmumu, par kuru apelācijas sūdzības iesniedzējas uzzināja 2004. gada 4. marta Vienības OIB.1 (Infrastruktūras un loģistikas birojs Briselē — Nekustamā īpašuma politikas īstenošana) sanāksmē un saskaņā ar kuru jurista amatam OIB.1 nekustamā īpašuma nodaļā, uz kuru pretendēja apelācijas sūdzības iesniedzēja, tika izvēlēts cits kandidāts (lēmums par D.S. pieņemšanu darbā par palīgdarbinieku un lēmums neiecelt apelācijas sūdzības iesniedzēju par palīgdarbinieku);

                           —

                           atcelt 2004. gada 9. marta lēmumu, ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzēja informēta par viņas kandidatūras noraidīšanu;

                           —

                           atcelt vēlāk pieņemto 2004. gada 27. aprīļa lēmumu, ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzēja informēta, ka tā nav izturējusi līgumdarbinieku pieņemšanas darbā procedūras mutvārdu pārbaudījumu, un atcelt tajā pašā datumā pieņemto lēmumu par D.S. pieņemšanu darbā;

                           —

                           jebkurā gadījumā piešķirt par morālo un materiālo kaitējumu, ko apelācijas sūdzības iesniedzēja esot cietusi, EUR 30 000, ņemot vērā to, ka šis ir summas ex aequo un bono pagaidu aprēķins;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus pirmās instances un apelācijas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas savas apelācijas pamatojumam izvirza sešus pamatus.
   Ar savu pirmo pamatu tā vispirms apgalvo, ka Pirmās instances tiesa, atzīstot par pieņemamu pirmo no viņas prasījumiem atcelt tiesību aktu, nav ievērojusi prasības pieņemamības nosacījumus, kas pamatoti ar EKL 236. pantu, kā arī Civildienesta noteikumu 90. un 91. pantu, un it īpaši rīcības interešu jēdzienu. Lēmuma par D.S. pieņemšanu darbā kā palīgdarbinieku pirms 2004. gada 1. maija rezultātā, pirmkārt, palielinājās līgumdarbinieku kandidātu skaits amatam, ko ieņem apelācijas sūdzības iesniedzēja, un, otrkārt, vairs nebija iespējams viņai piešķirt pagaidu darbinieka līgumu, kas skaidri parāda tās intereses panākt, lai šo lēmumu atceltu.
   Ar savu otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja arī uzsver, ka Pirmās instances tiesa nav izpildījusi savu vispārīgo pienākumu sniegt pamatojumu, uzskatot, ka fakti, kas ietverti 2004. gada 27. aprīļa lēmumā, var tikt uzskatīti par sākotnējo pamatojumu un ka šajā instancē iesniegtie papildu precizējumi papildina nepilnīgo sākotnējo pamatojumu. Pirmkārt, 2004. gada 27. aprīļa lēmumā nav norādīts nekāds pamatojums par apelācijas sūdzības iesniedzējas īpašo stāvokli un nekādi konkrēti apstākļi vai citi apelācijas sūdzības iesniedzējai zināmi fakti, kas viņai ļautu saprast minētā lēmuma piemērojamību. Otrkārt, šā pamatojuma neesamība nevar tikt novērsta ar skaidrojumiem, ko kompetentā iestāde iesniegusi pēc prasības celšanas, jo tādējādi tiek apdraudētas aizsardzības tiesības, kā arī lietas dalībnieku vienlīdzības Kopienu tiesā princips.
   Ar savu trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja uzsver, ka Pirmās instances tiesa sagrozījusi pierādījumus, pārsūdzētā sprieduma 105. punktā atzīstot, ka atlases procedūra nav pamatota ar kandidātu nopelnu salīdzinošu vērtējumu. Šis atzinums ir pretrunā gan atbildētājas rakstiem, gan citām pārsūdzētā sprieduma daļām, kurās Pirmās instances tiesa pati skaidri atsaucās uz kandidātu nopelnu salīdzinošu vērtējumu šajā pašā atlases procedūrā.
   Ar savu ceturto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir sagrozījusi arī pierādījumus un ir pārpratusi procedūras pārkāpuma jēdzienu, nospriežot, ka viņas iesniegtie pierādījumi neļauj konstatēt procedūras pārkāpumu vai dienesta interešu pārkāpumu. Tieši otrādi — apelācijas sūdzības iesniedzējas uzsvērtie faktori kopumā sniedza saskaņotas un atbilstošas norādes par procedūras pārkāpumu, jo, tā kā divu atšķirīgo atbildētājas vadīto procedūru mērķi bija vienādi, tas atspoguļo atbildētājas vēlmi dot priekšroku D.S. apelācijas sūdzības iesniedzējas funkciju pārņemšanai pēc 2004. gada 30. aprīļa.
   Ar savu piekto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja uzsver, ka Pirmās instances tiesa ir pārpratusi dienesta interešu un acīmredzamas kļūdas vērtējumā jēdzienu, nospriežot, ka līgumdarbinieku atlases procedūra nav tikusi pārkāpta, un līdz ar to atsakoties pārbaudīt atlases komisijas apelācijas sūdzības iesniedzējas mutvārdu pārbaudījuma vērtējumu.
   Visbeidzot, ar savu sesto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi ierēdņu interešu vērā ņemšanas un labas pārvaldības principu.


title: Lieta T-211/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Itālijas Republika iesniedza 2005. gada 26. maijā

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/43

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Itālijas Republika iesniedza 2005. gada 26. maijā
   (Lieta T-211/05)
   (2005/C 182/80)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 26. maijā ir iesniegta izskatīšanai prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Itālijas Republika, kuru pārstāv Paulo Džentili [Paolo Gentili], Avvocato dello Stato.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasība ir iesniegta par Komisijas galīgo Lēmumu C(2005) 591, kurā tika konstatēta divu Itālijas nodokļu pasākumu par labu uzņēmumiem, kas kotējas reglamentētajos tirgos laikposmā, kas nosaukts pašos pasākumos, nesaderība, jo tie ir EKL 87. pantam pretējs valsts atbalsts. Šo pasākumu būtība bija peļņas nodokļa likmju samazināšana un sabiedrību kontēšanās izmaksu izslēgšana no ienākumiem, kas apliekami ar nodokļiem,
   Komisija uzskata, ka apstrīdētie pasākumi ir selektīvi, jo tie atbalsta vienīgi sabiedrības, kas tiek kotētas Itālijas tiesību normās noteiktajā laikposmā, sabiedrības, kas jau kotējas un tās, kas tiks kotētas jebkuros citos laikposmos, neietilpst to skaitā; pasākumi bez tam nevar tikt uzskatīti par saderīgiem, jo tie neatbilst nevienam EKL 87. panta 2. un 3. punktā paredzētajam gadījumam.
   Ar Itālijas valdības prasības pieteikumā lēmums, pirmkārt, tiek apstrīdēts no procesuālā viedokļa, jo Komisija ir sākusi procedūru, pamatojoties uz EKL 88. panta 2. punktu, iepriekš neapspriežot pasākumus ar attiecīgo dalībvalsti.
   Otrkārt, prasītāja norāda, ka Komisija nav izteikusies par iepriekšēju, būtībā tādu pašu pasākumu, ko Itālija pieņēma 1997. gadā.
   Treškārt, prasītāja noliedz, ka pasākumi ir selektīvi, jo tie tika adresēti potenciāli nenoteiktiem adresātiem. Pie tam pasākumi ir saskaņoti ar kopējo nodokļu sistēmu, jo, ievērojot faktu, ka sabiedrībai, kas kotējas no jauna par kotēšanu ir jāmaksā ļoti lielas nodevas, kas ierobežo tās spēju gūt peļņu, salīdzinot ar nekotētām vai jau pirms kāda laika kotētām sabiedrībām, kas attiecīgās izmaksas jau varēja amortizēt. Ierobežojums laika ziņā rodas sakarā ar pienākumu sastādīt bilanci un pasākuma izmēģinājuma raksturu. Šis faktors vien nepadara pasākumu par selektīvu, ja tas tāds nav pēc savas dabas.
   Ceturtkārt, prasītāja noliedz, ka Komisija ir pierādījusi, ka pasākums var izkropļot konkurenci un ietekmēt iekšējo tirdzniecību Kopienā.
   Piektkārt un kā pēdējo, Komisija prasības pieteikumā izsaka apgalvojumu, ka pasākums, ja to kvalificē kā valsts atbalstu, nav saderīgs ar kopējo tirgu atbilstoši 87. panta 3. punkta c) apakšpunktam, jo tas ir atbalsts investīcijām, nevis ražošanai, un atbilst ekonomikas politikas specifiskajam mērķim veicināt sabiedrību kotēšanos biržā, kas ir vajadzīga sistēmas efektivitātei, caurskatāmībai un konkurētspējai.


title: Lieta C-381/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 25. februāra spriedums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Car Trim GmbH/KeySafety Systems Srl (Jurisdikcija civillietās un komerclietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Saistību izpildes vietas noteikšana — Atšķirības starp preču pirkumu un pakalpojumu sniegšanu kritēriji)

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/4

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 25. februāra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Car Trim GmbH/KeySafety Systems Srl

   (Lieta C-381/08) (1)

   (Jurisdikcija civillietās un komerclietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Saistību izpildes vietas noteikšana - Atšķirības starp preču pirkumu un pakalpojumu sniegšanu kritēriji)
   2010/C 100/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājsa: Car Trim GmbH

      Atbildētāja: KeySafety Systems Srl

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.) 5. panta 1. punkta b) apakšpunkta interpretācija — Līgumi par izgatavojamu vai ražojamu preču piegādi, ietverot noteiktas pasūtītāja norādes par izgatavojamo priekšmetu iegādi, apstrādi un piegādi, tostarp par ražošanas kvalitātes garantijām, piegādes drošību un raitu pasūtījuma izpildes administratīvo procedūru — Preču pārdošanas un pakalpojumu sniegšanas nošķiršanas kritēriji — Saistību izpildes vietas noteikšana tālpārdošanas gadījumā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka līgumi, kuru priekšmets ir saražojamu vai izgatavojamu preču piegāde, lai gan pircējs ir izteicis konkrētas prasības par preču ieguvi, apstrādi un piegādi un nav piegādājis materiālus, un piegādātājs ir atbildīgs par preces kvalitāti un atbilstību līgumam, ir jākvalificē kā “preču pārdevums” šīs regulas 5. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē;

               2)

               Regulas Nr. 44/2001 5. panta 1. punkta b) apakšpunkta pirmais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka pārdevuma ar piegādi gadījumā vieta, kurā saskaņā ar līgumu preces tika piegādātas vai tās būtu bijis jāpiegādā, ir jānosaka, pamatojoties uz šī līguma noteikumiem. Ja šādi nav iespējams noteikt piegādes vietu, neatsaucoties uz līgumam piemērojamām materiālajām tiesībām, piegādes vieta ir tā, kurā ir notikusi fiziskā preču nodošana, ar kuru pircējs ir ieguvis vai tam būtu bijis jāiegūst faktiska vara pār šīm precēm pirkuma darījuma galamērķī.

      (1)  OV C 301, 22.11.2008.


title: Lieta C-100/13: Tiesas (desmitā palāta) 2014. gada 16. oktobra spriedums – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika Valsts pienākumu neizpilde — Preču brīva aprite — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru noteikts, ka noteiktiem būvizstrādājumiem ar “CE” marķējumu ir jāatbilst valsts papildu prasībām — Būvniecības noteikumu saraksti ( “Bauregellisten” )

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/5

         Tiesas (desmitā palāta) 2014. gada 16. oktobra spriedums – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-100/13) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Preču brīva aprite - Dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru noteikts, ka noteiktiem būvizstrādājumiem ar “CE” marķējumu ir jāatbilst valsts papildu prasībām - Būvniecības noteikumu saraksti (“Bauregellisten”))
   (2014/C 462/08)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Wilms un G. Zavvos)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un K. Petersen)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               ar federālo zemju izdotajos būvniecības kodeksos ietvertajiem būvniecības noteikumu sarakstiem tādiem būvizstrādājumiem, kas paredzēti saskaņotajos standartos EN 681–2:2000, “Elastomēru blīves – Prasības cauruļu savienojumu blīvju materiāliem, ar pielietojumu ūdens apgādei un drenāžai – 2. daļa: Termoplastiskie elastomēri”, EN 13162:2008, “Siltumizolācijas izstrādājumi ēkām – Rūpnieciski ražotie minerālvates (MW) izstrādājumi – Specifikācija” un EN 13241–1, “Industriālo, tirdzniecības iestāžu un garāžu durvis un vārti. Izstrādājumu standarts. 1. daļa: Izstrādājumi bez ugunsizturības un dūmu kontroles raksturlielumiem”, un kuriem ir “CE” marķējums, izvirzot papildu prasības šo izstrādājumu faktiskai laišanai tirgū un izmantošanai Vācijas teritorijā, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi tai Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/106/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz būvizstrādājumiem, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 29. septembra Regulu (EK) Nr. 1882/2003, 4. panta 2. punktā un 6. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 114, 20.4.2013.


title: Lieta C-350/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Lietuvas Republika

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/9

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Lietuvas Republika
   (Lieta C-350/08)
   (2008/C 247/16)
   Tiesvedības valoda — lietuviešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Steiblytė un M. Šimerdová)

      Atbildētāja: Lietuvas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, paturot spēkā valsts atļauju zāļu “Grasalva” tirdzniecībai, Lietuvas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir noteikti saskaņā ar Direktīvas 2001/83/EK (1), kurā grozījumi veikti ar Direktīvu 2003/63/EK (2), 6. panta 1. punktu un I pielikuma 2. daļas 4. sadaļu, Regulas (EEK) Nr. 2309/93 (3) 3. panta 1. punktu un Regulas (EK) Nr. 726/2004 (4) 3. panta 1. punktu;

               —

               piespriest Lietuvas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               i.

               Saskaņā ar Direktīvas 2001/83/EK 6. panta 1. punktu Lietuvas Republikai ir noteikts pienākums pārbaudīt, vai tirdzniecības atļaujas, kuras tika izsniegtas pirms pievienošanās [Eiropas Savienībai], atbilst Kopienas tiesību aktos, kas bija spēkā pievienošanās brīdī, noteiktajam prasībām farmācijas produktiem, kā arī no 2004. gada 1. maija nodrošināt, ka tirgū tiek laistas tikai tās zāles, kurām izsniegtās atļaujas atbilst šīm prasībām.

               ii.

               Zāles “Grasalva” nav minētas 2003. gada Pievienošanās akta IX pielikuma A papildinājumā, līdz ar to tām nevar piemērot pārejas posma noteikumus un, sākot no 2004. gada 1. maija, šīs zāles var tikt tirgotas tikai tad, ja tās atbilst visām spēkā esošajām kvalitātes, drošības un iedarbības prasībām, kuras ir noteiktas Kopienas tiesību aktos līdzīgām bioloģiskām zālēm, it īpaši tām prasībām, kuras ir noteiktas Direktīvas 2001/83/EK, kurā grozījumi veikti ar Direktīvu 2003/63/EK, I pielikuma 2. daļas 4. sadaļā.

               iii.

               Lietuvas Republikas kompetentās iestādes pašas ir noteikušas, ka zāļu “Grasalva” dokumentos nav nekādas informācijas par pirmsklīniskām un klīniskām pārbaudēm, kuras ir paredzētas Direktīvas 2001/83/EK, kurā grozījumi veikti ar Direktīvu 2003/63/EK, I pielikuma 2. daļas 4. sadaļā, saistībā ar zāļu “Grasalva” atbilstību kvalitātes un iedarbības prasībām, kuras tiek piemērotas līdzīgām bioloģiskām zālēm.

               iv.

               Valsts tirdzniecības atļauja zālēm “Grasalva” neatbilst Direktīvas 2001/83/EK, kurā grozījumi veikti ar Direktīvu 2003/63/EK, I pielikuma 2. daļas 4. sadaļā noteiktajām prasībām, līdz ar to, sākot no pievienošanās brīža, šīs zāles var laist tirgū tikai tad, ja tām tirdzniecības atļauja ir tikusi izsniegta centralizēti atbilstoši Regulas (EEK) Nr. 2309/93 (piemērojama līdz 2005. gada 20. novembrim) 3. panta 1. punktam vai Regulas (EK) Nr. 726/2004 (piemērojama no 2005. gada 21. novembra) 3. panta 1. punktam.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.).

      (2)  Komisijas 2003. gada 25. jūnija Direktīva 2003/63/EK, ar kuru groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 159, 46. lpp.).

      (3)  Padomes 1993. gada 22. jūlija Regula (EEK) Nr. 2309/93, ar ko nosaka kārtību, kā Kopienā apstiprina un pārrauga cilvēkiem paredzētas zāles un veterinārās zāles, kā arī izveido Eiropas Zāļu novērtēšanas aģentūru (OV L 214, 1. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Regula (EK) Nr. 726/2004, ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (OV L 136, 1. lpp.).


title: Lieta T-329/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 21. maija spriedums — Enercon /ITSB ( E ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes E reģistrācjas pieteikums — Absolūtie atteikuma pamatojumi — Atšķirtspējas neesamība — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/33

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 21. maija spriedums — Enercon/ITSB (“E”)
   (Lieta T-329/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “E’ reģistrācjas pieteikums - Absolūtie atteikuma pamatojumi - Atšķirtspējas neesamība - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2008/C 171/59)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Enercon GmbH, Aurich (Austrija) (pārstāvis — sākotnēji R. Böhm, vēlāk R. Böhm un U. Sander, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 8. septembra lēmumu lietā R 394/2006-1 attiecībā uz vārdiskas preču zīmes “E” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Enercon GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta T-265/17: Prasība, kas celta 2017. gada 5. maijā – ExpressVPN/EUIPO (“EXPRESSVPN”)

text:
               26.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/26

         Prasība, kas celta 2017. gada 5. maijā – ExpressVPN/EUIPO (“EXPRESSVPN”)
   (Lieta T-265/17)
   (2017/C 202/42)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ExpressVPN Ltd (Glen Vine, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – A. Muir Wood, Barrister)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “EXPRESSVPN”, starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – reģistrācijas pieteikums Nr. 1 265 562

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 16. februāra lēmums lietā R 1352/2016-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt apstrīdēto lēmumu, lai tiktu atļauts reģistrēt preču zīmi, pamatojoties uz to, ka šī preču zīme nav ne aprakstoša, ne tai trūkst atšķirtspējas, un pamatojoties uz pierādījumiem par iegūto atšķirtspēju, kuri iesniegti pārbaudītājam un Apelācijas piektajai padomei;

               —

               izdot rīkojumu atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies prasītājai saistībā ar šo prasību.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta, 7. panta 2. punkta un 7. panta 3. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-28/08 P: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 29. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/ The Bavarian Lager Co. Ltd , Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs ( CEPD ) (Apelācija — Piekļuve iestāžu dokumentiem — Saistībā ar pienākumu neizpildes procedūru rīkotas sanāksmes dokuments — Personas datu aizsardzība — Regula (EK) Nr. 45/2001 — Regula (EK) Nr. 1049/2001)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/3

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 29. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/The Bavarian Lager Co. Ltd, Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs (CEPD)
   (Lieta C-28/08 P) (1)

   (Apelācija - Piekļuve iestāžu dokumentiem - Saistībā ar pienākumu neizpildes procedūru rīkotas sanāksmes dokuments - Personas datu aizsardzība - Regula (EK) Nr. 45/2001 - Regula (EK) Nr. 1049/2001)
   2010/C 234/04
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Docksey un P. Aalto)

      Personas, kas iestājušās lietā apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — E. Jenkinson un V. Jackson, pārstāves, un J. Coppel, barrister), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — B. Driessen un C. Fekete)

      Pārējie lietas dalībnieki: The Bavarian Lager Co. Ltd (pārstāvji — J. Webber un M. Readings, Solicitors), Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs (CEPD) (pārstāvji — H. Hijmans, A. Scirocco un H. Kranenborg)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāve — B. Weis Fogh), Somijas Republika (pārstāvis — J. Heliskoski), Zviedrijas Karaliste (pārstāve — K. Petkovska)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2007. gada 8. novembra spriedumu lietā T-194/04 Bavarian Lager/Komisija, ar ko ir atcelts Komisijas 2004. gada 18. marta lēmums, kas liedza prasītājai pieeju dokumentam par sanāksmi, kas notika saistībā ar pienākumu neizpildes procedūru attiecībā uz Apvienotās Karalistes noteikumiem par no citām dalībvalstīm importēta alus pārdošanu bāros Apvienotajā Karalistē — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.) 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta interpretācija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2007. gada 8. novembra spriedumu lietā T-194/04 Bavarian Lager/Komisija tiktāl, ciktāl ar to ir atcelts Komisijas 2004. gada 18. marta lēmums, ar ko ir noraidīts pieteikums attiecībā uz piekļuvi pilnam 1996. gada 11. oktobra sanāksmes protokolam, kurā ietverti visi uzvārdi, un tiktāl, ciktāl ar to Eiropas Komisijai ir piespriests atlīdzināt The Bavarian Lager Co. Ltd tiesāšanās izdevumus;

               2)

               noraidīt The Bavarian Lager Co. Ltd prasību par Komisijas 2004. gada 18. marta lēmumu, ar ko ir noraidīts pieteikums attiecībā uz piekļuvi pilnam 1996. gada 11. oktobra sanāksmes protokolam, kurā ietverti visi uzvārdi;

               3)

               The Bavarian Lager Co. Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas Eiropas Komisijai radušies gan apelācijas tiesvedībā, gan pirmās instances tiesvedībā;

               4)

               Dānijas Karaliste, Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Eiropas Savienības Padome un Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 79, 29.03.2008.


title: Apvienotās lietas T-2/05, T-3/05, T-49/05, T-118/05 un T-119/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 5. septembra rīkojums — ReckittBenckiser /ITSB

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/41

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 5. septembra rīkojums — ReckittBenckiser/ITSB
   (Apvienotās lietas T-2/05, T-3/05, T-49/05, T-118/05 un T-119/05) (1)

   (2007/C 283/74)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 69, 19.3.2005.


title: Lieta C-521/08: Prasība, kas celta 2008. gada 27. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/21

         Prasība, kas celta 2008. gada 27. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (Lieta C-521/08)
   (2009/C 32/35)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un A. A. Gilly)

      Atbildētāja: Īrija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai pilnībā izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (1) prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot tos Komisijai, Īrija nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanai paredzētais termiņš beidzās 2007. gada 20. oktobrī.

      (1)  OV L 255, 22. lpp.


title: Lieta C-172/15: Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 27. augusta rīkojums – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/24

         Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 27. augusta rīkojums – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-172/15) (1)

   (2015/C 398/34)
   Tiesvedības valoda – spāņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 198, 15.6.2015.


title: Lieta C-355/10: Prasība, kas celta 2010. gada 14. jūlijā — Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/34

         Prasība, kas celta 2010. gada 14. jūlijā — Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-355/10)
   ()
   2010/C 246/58
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — M. Dean un A. Auersperger Matić)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2010. gada 26. aprīļa Lēmumu 2010/252/ES (1), ar ko papildina Šengenas Robežu kodeksu attiecībā uz jūras ārējo robežu uzraudzību saistībā ar operatīvo sadarbību, kuru koordinē Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām;

               —

               nospriest, lai Padomes lēmuma iedarbība tiktu paturētā spēkā līdz šī lēmumu aizstāšanai;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Parlaments lūdz atcelt Apstrīdēto lēmumu, jo ar to tiek pārkāpts Šengenas Robežu kodeksa (2) 12. panta 5. punktā paredzēto īstenošanas pilnvaru apjoms tādā ziņā, ka ar šo lēmumu tiek ieviesti noteikumi par “pārtveršanu”, “meklēšanu un glābšanu” un “izkāpšanu”, kas nevar tikt uzskatīti par tādiem, kuri ietilpst “uzraudzības” apjomā, kā tā ir definēta Šengenas Robežu kodeksa 12. pantā, un kas nevar tikt uzskatīti par nebūtiskiem elementiem, un ar šo lēmumu tiek grozīti Šengenas robežu kodeksa būtiskie elementi, kuri ir rezervēti likumdevējam. Turklāt ar Apstrīdēto lēmumu tiek grozīti dalībvalstu pienākumi saistībā ar Frontex operācijām, kuras ir paredzētas Frontex Regulā (3).
   Ja Tiesa atcels Apstrīdēto lēmumu, Parlaments tomēr uzskata, ka būtu vēlams, lai Tiesa izmantotu savu rīcības brīvību un paturētu Apstrīdētā lēmuma iedarbību spēkā saskaņā ar LESD 264. panta 2. punktu līdz brīdim, kad tas tiks aizstāts.

      (1)  Padomes 2010. gada 26. aprīļa Lēmums, ar ko papildina Šengenas Robežu kodeksu attiecībā uz jūras ārējo robežu uzraudzību saistībā ar operatīvo sadarbību, kuru koordinē Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (OV L 111, 20. lpp.)

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regula (EK) Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) (OV L 105, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 2004. gada 26. oktobra Regula (EK) Nr. 2007/2004, ar ko izveido Eiropas Aģentūru operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (OV L 349, 1. lpp.).


title: Lieta T-753/16: Prasība, kas celta 2016. gada 28. oktobrī – Severstal/Komisija

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/39

         Prasība, kas celta 2016. gada 28. oktobrī – Severstal/Komisija
   (Lieta T-753/16)
   (2017/C 014/48)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PAO Severstal (Čerepoveca, Krievija) (pārstāvji – B. Evtimov, advokāts, un D. O’Keeffe, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Komisijas 2016. gada 29. jūlija Īstenošanas regulu (ES) 2016/1328, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Krievijas Federācijas izcelsmes auksti velmētu plakanu tērauda velmējumu importam, publicēta OV L 210, 2016. gada 4. augustā, ciktāl tā skar prasītāju;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā un saistībā ar to.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Pamatregulas (1) 18. pantu un ADN (2) 6. panta 8. punktu un II pielikumu, uzskatot, ka prasītāja ir ražotājs, kas daļēji nav sadarbojies, un piemērojot tai pieejamos datus, un ka tā ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Turklāt prasītājas ieskatā daļējas nesadarbošanās sekas bija acīmredzami neatbilstošas, ņemot vērā, ka konstatētie trūkumi bija ierobežoti.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi prasītājas tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu un tiesības uz aizstāvību, ierobežojot iespējas aizstāvēties pret Komisijas nelabvēlīgajiem konstatējumiem. Prasītājas ieskatā Komisija faktiski noraidīja/neņēma vērā visu prasītājas informāciju vai papildu argumentus attiecībā uz tās daļējo nesadarbošanos.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav konstatējusi pareizu dempinga starpību atbilstoši Pamatregulas 2. panta 12. punktam pēc tam, kad tā bija pārkāpusi 2. panta 3. punktu un 2. panta 4. punktu, nepareizi interpretējusi 2. panta 9. punktu un pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, un ka Komisija nav veikusi taisnīgu salīdzinājumu atbilstoši Pamatregulas 2. panta 10. punktam.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Pamatregulas 3. panta 2. punktu un 3. panta 5. punktu un ADN 3. panta 1. punktu, sagrozījusi tai iesniegtos pierādījumus un pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kļūdaini novērtējot kaitējuma rādītājus un neveicot Savienības ražošanas nozares objektīvu vērtējumu. Prasītājas ieskatā Komisija balstījās tikai uz selektīviem ekonomiskajiem rādītājiem par Savienības ražošanas nozares stāvokli un neņēma vērā nozīmīgus rādītājus, kas būtu liecinājuši par atšķirīgu un labāku Savienības ražošanas nozares stāvokli. Prasītāja turklāt norāda, ka Komisija, neizvērtējot attiecīgā produkta “brīvos” tirgus un “sasaistītos” tirgus kā vienotu veselumu un kopā attiecībā uz visiem rādītājiem un izvēloties veikt atsevišķu “triju veidu novērtējumu”, kas sagrozīja kopējo vērtējumu, izmantoja neobjektīvu pieeju, kura nāca par labu tās kaitējuma konstatējumiem un ar kuru tika sagrozīti tai iesniegtie pierādījumi,

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Pamatregulas 3. panta 7. punktu, jo tā kļūdaini novērtēja cēloņsakarību starp iespējamo importu par dempinga cenām un situāciju Savienības nozarē. Prasītāja turklāt apgalvo, ka Komisija nav izpildījusi savu pienākumu uz iespējamo importu par dempinga cenām neattiecināt citus faktorus, kuri rada kaitējumu, un ka nav ņēmusi vērā citus faktorus, kas kopā un atsevišķi var atspēkot cēloņsakarības pastāvēšanu.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir kļūdaini noteikusi kaitējuma novēršanas līmeni, pārkāpjot Pamatregulas 2. panta 9. punktu un 9. panta 4. punktu un pieļaujot acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Prasītājas ieskatā, Komisija it īpaši noteica nepieņemamu un pārmērīgu Savienības ražošanas nozares peļņas normu un pieļāva acīmredzamu kļūdu vērtējumā, attiecībā uz kaitējuma starpību pēc analoģijas piemērojot korekciju saistībā ar pieņemamu pārdošanu, vispārējām un administratīvajām izmaksām un nesaistīta importētāja peļņu, kā paredzēts Pamatregulas 2. panta 9. punktā.

      (1)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).

      (2)  PTO Antidempinga nolīgums.


title: Lieta T-44/17: Prasība, kas celta 2017. gada 23. janvārī – Camomilla/EUIPO – CMT (“CAMOMILLA”)

text:
               27.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/17

         Prasība, kas celta 2017. gada 23. janvārī – Camomilla/EUIPO – CMT (“CAMOMILLA”)
   (Lieta T-44/17)
   (2017/C 095/27)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Camomilla Srl (Buccinasco, Itālija) (pārstāvji – M. Mussi un H. Chiappetta, avvocati)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) (Neapole, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “CAMOMILLA” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 7 077 555

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 21. novembra lēmums lietā R 2250/2015–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt apstrīdēto lēmumu tādējādi, ka CMT pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu tiek pilnībā noraidīts;

               —

               pakārtoti, grozīt apstrīdēto lēmumu tādējādi, ka pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu tiek noraidīts arī attiecībā uz precēm, “kas ietilpst 18. klasē: āda un ādas imitācija, kā arī izstrādājumi no tām, ciktāl tie neietilpst citās klasēs, mugursomas, atslēgu futrālīši (ādas izstrādājumi), portfeļi, kabatas portfeļi, naudas maki (kas nav izgatavoti no dārgmetāliem), somas, tualetes piederumu somas, futrāļi un kosmētikas maki; 25. klasē: apģērbi, apavi, galvassegas, cimdi, bolero jakas, stolas, peldmēteļi”;

               —

               vēl pakārtotāk, atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas saistītit ar šo tiesvedību, un C. M. T. Compagnia Manifatture Tessili S.r.l. –tiesāšanās izdevums, kas saistīti ar procesu Apelācijas padomē.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopasakarā ar 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 57. panta 3. punkta, lasot to kopasakarā ar šī panta 2. punktu, pārkāpums.


title: Lieta C-499/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 3. decembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Hans-Joachim Flebbe Filmtheater GmbH & Co. KG/Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 3. decembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Hans-Joachim Flebbe Filmtheater GmbH & Co. KG/Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst

   (Lieta C-499/09)
   2010/C 63/35
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Hans-Joachim Flebbe Filmtheater GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai runa ir par piegādi Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem (1) […], 5. panta izpratnē, ja tiek tirgoti ēdieni vai ēdienreizes, kas pagatavotas tūlītējam patēriņam?

               2)

               Vai atbilde uz pirmo jautājumu ir atkarīga no tā, vai tiek sniegti papildus pakalpojumu elementi (galdu, krēslu, citu ēšanas piederumu nodošana izmantošanai, izklaidējoša kino rādīšana)?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu būtu apstiprinoša, vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem […], H pielikuma 1. kategorijā ietvertais jēdziens “pārtikas produkti” ir interpretējams tādējādi, ka tajā ietilpst tikai pārtikas produkti “līdzņemšanai”, kā tie parasti tiek pārdoti pārtikas tirdzniecības vietās, vai arī tajā ietilpst arī ēdieni vai ēdienreizes, kuras, vārot, cepot, gatavojot cepeškrāsnī vai kā citādi, ir pagatavotas tūlītējam patēriņam?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta F-1/09: Prasība, kas celta 2009. gada 9. janvārī — Putterie-de-Beukelaer /Komisija

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/53

         Prasība, kas celta 2009. gada 9. janvārī — Putterie-de-Beukelaer/Komisija
   (Lieta F-1/09)
   (2009/C 55/96)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Françoise Putterie-de-Beukelaer, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — E. Boigelot, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un apraksts
   Lēmuma nepielaist prasītāju 2007. gada atestācijas procedūrai atcelšana.
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2008. gada 30. septembra lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītājas sūdzība par lēmumu nepielaist prasītājas kandidatūru 2007. gada atestācijas procedūrai;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu nepielaist prasītājas kandidatūru 2007. gada atestācijas procedūrai;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-310/07: Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 16. oktobra spriedums ( Lunds tingsrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Svenska staten genom Tillsynsmyndigheten i Konkurser / Anders Holmqvist (Tiesību aktu tuvināšana — Darbinieku aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā — Direktīva 80/987/EK — 8.a pants — Darbība vairākās dalībvalstīs)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/8

         Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 16. oktobra spriedums (Lunds tingsrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Svenska staten genom Tillsynsmyndigheten i Konkurser/Anders Holmqvist

   (Lieta C-310/07) (1)

   (Tiesību aktu tuvināšana - Darbinieku aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā - Direktīva 80/987/EK - 8.a pants - Darbība vairākās dalībvalstīs)
   (2008/C 313/12)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Iesniedzējtiesa
   Lunds tingsrätt
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Svenska staten genom Tillsynsmyndigheten i Konkurser

      Atbildētājs: Anders Holmqvist

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Lunds Tingsrätt — Padomes 1980. gada 20. oktobra Direktīvas 80/987/EEK par dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (OV L 283, 23. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvu 2002/74/EK (OV L 270, 10. lpp.), 8.a panta interpretācija — Algas garantija darbiniekam, kas strādā autopārvadājumu uzņēmumā, kura reģistrācijas vieta un vienīgā atrašanās vieta ir dalībvalstī un kurš veic preču piegādes no izcelsmes dalībvalsts uz citām dalībvalstīm un no citām dalībvalstīm uz izcelsmes dalībvalsti
   Rezolutīvā daļa:
   1980. gada 20. oktobra Padomes Direktīvas 80/987/EEK par dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā, ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīva 2002/74/EK, 8.a pants ir interpretējams tādējādi, ka, lai vienā dalībvalstī reģistrētu uzņēmumu uzskatītu par tādu, kurš darbojas citas dalībvalsts teritorijā, nav nepieciešams, lai šim uzņēmumam šajā citā valstī būtu filiāle vai stabils uzņēmums. Tomēr šim uzņēmumam stabili no ekonomiskā viedokļa ir jābūt klātesošam šajā pēdējā minētā valstī, ko raksturo cilvēkresursu esamība, kas tam ļauj tur darboties. Gadījumā, kad transporta uzņēmums ir reģistrēts vienā dalībvalstī, vienkāršs apstāklis, ka darbinieks, ko minētais uzņēmums šajā valstī nodarbina, starp šo pēdējo minēto valsti un citu dalībvalsti veic preču pārvadājumus, neļauj secināt, ka minētais uzņēmums citā dalībvalstī ir stabili klātesošs no ekonomiskā viedokļa.

      (1)  OV C 211, 8.9.2007.


title: Lieta T-502/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 18. maija spriedums — IIC-Intersport International /ITSB — McKenzie ( “McKENZIE” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “McKENZIE” reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrāka grafiska preču zīme un Kopienas agrāka vārdiska preču zīme “McKINLEY” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               2.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/12

         Vispārējās tiesas 2011. gada 18. maija spriedums — IIC-Intersport International/ITSB — McKenzie (“McKENZIE”)
   (Lieta T-502/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “McKENZIE” reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrāka grafiska preču zīme un Kopienas agrāka vārdiska preču zīme “McKINLEY” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 194/17
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: IIC-Intersport International Corporation GmbH (Ostermundigen, Šveice) (pārstāvis — P. Steinhauser, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — A. Folliard-Monguiral un D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: The McKenzie Corp. Ltd (Ponteland Village, Newcastle Upon Tyne, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — D. Alexander, QC, R. Kempner un O.M. Delafaille, solicitors)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 15. oktobra lēmumu (lieta R 1425/2006-2) par iebildumu procesu starp The McKenzie Corporation Ltd un IIC — Intersport International Corp. GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               IIC — Intersport International Corp. GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 51, 23.02.2008.


title: Lieta T-115/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 24. maija rīkojums — Apvienotā Karaliste/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība — Lēmums 2010/45/ES — Kopienas nozīmes teritoriju saraksts Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam — Nepārsūdzams akts — Apstiprinošs akts — Nepieņemamība)

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/24

         Vispārējās tiesas 2011. gada 24. maija rīkojums — Apvienotā Karaliste/Komisija
   (Lieta T-115/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Direktīva 92/43/EEK - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - Lēmums 2010/45/ES - Kopienas nozīmes teritoriju saraksts Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam - Nepārsūdzams akts - Apstiprinošs akts - Nepieņemamība)
   2011/C 211/54
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — S. Ossowski, pārstāvis, kuram palīdz D. Wyatt, QC, un M. Wood, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Recchia un S. Boelaert)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2009. gada 22. decembra Lēmumu 2010/45/ES, ar ko atbilstīgi Padomes Direktīvai 92/43/EEK pieņem Kopienas nozīmes teritoriju trešo atjaunināto sarakstu Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam (OV 2010, L 30, 322. lpp.), tiktāl, ciktāl teritorija ar nosaukumu “Estrecho oriental” (atsauces Nr. ES6120032) ir norādīta kā Kopienas nozīmes teritorija Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               atstāt bez izskatīšanas Spānijas Karalistes pieteikumu par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta C-398/11: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 25. aprīļa spriedums ( High Court of Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Thomas Hogan u.c./ Minister for Social and Family Affairs u.c. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Tiesību aktu tuvināšana — Darba ņēmēju aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā — Direktīva 2008/94/EK — Piemērošanas joma — Uzņēmumu papildu pensiju programmas — Definēta pabalsta un līdzsvarotu izmaksu programma — Līdzekļu nepietiekamība — Minimālais aizsardzības līmenis — Ekonomikas krīze — Līdzsvarota ekonomiskā un sociālā attīstība — Attiecīgās dalībvalsts pienākumi līdzekļu nepietiekamības gadījumā — Dalībvalsts atbildība nepareizas transpozīcijas gadījumā)

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/6

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 25. aprīļa spriedums (High Court of Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Thomas Hogan u.c./Minister for Social and Family Affairs u.c.
   (Lieta C-398/11) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Tiesību aktu tuvināšana - Darba ņēmēju aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā - Direktīva 2008/94/EK - Piemērošanas joma - Uzņēmumu papildu pensiju programmas - Definēta pabalsta un līdzsvarotu izmaksu programma - Līdzekļu nepietiekamība - Minimālais aizsardzības līmenis - Ekonomikas krīze - Līdzsvarota ekonomiskā un sociālā attīstība - Attiecīgās dalībvalsts pienākumi līdzekļu nepietiekamības gadījumā - Dalībvalsts atbildība nepareizas transpozīcijas gadījumā)
   2013/C 171/11
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Ireland

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Thomas Hogan, Jonh Burns, John Dooley, Alfred Ryan, Michael Cunningham, Michael Dooley, Denis Hayes, Marion Walsh, Joan Power un Walter Walsh

      Atbildētāji: Minister for Social and Family Affairs, Īrija un Attorney General

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmmu — High Court of Ireland — Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/94/EK par darba ņēmēju aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (kodificētā versija) (OV L 283, 36. lpp) 1. panta 1. punkta un 8. panta interpretācija — Uzņēmumu papildu pensiju programmas — Šo programmu resursu nepietiekamība — Valsts tiesiskais regulējums, kurā nav ietverts juridiskais pamats, kas ļautu darba ņēmējiem saņemt pabalstu no darba devēja pēc tam, kad pasludināta uzņēmuma maksātnespēja — Attiecīgās dalībvalsts pienākums veikt pasākumus, kas nepieciešami, lai aizsargātu darba ņēmēju intereses — Apstākļi, kas jāņem vērā valsts tiesas tiesnesim, izvērtējot šī pienākuma izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīva 2008/94/EK par darba ņēmēju aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā ir interpretējama tādējādi, ka tā ir piemērojama bijušo darbinieku tiesībām uz vecuma pabalstiem no uzņēmuma papildu pensiju programmas, ko ir izveidojis viņu darba devējs;

               2)

               Direktīvas 2008/94 8. pants ir interpretējams tādējādi, ka, lai noskaidrotu, vai dalībvalsts ir izpildījusi šajā pantā paredzēto pienākumu, tiesību aktos paredzētos pensiju pabalstus nevar ņemt vērā;

               3)

               Direktīvas 2008/94 8. pants ir interpretējams tādējādi, ka, lai tas būtu piemērojams, pietiek ar to, ka uzņēmumu papildu pensiju programmā nav pietiekamu finanšu līdzekļu dienā, kad darba devējs ir maksātnespējīgs, un ka maksātnespējas dēļ darba devējam nav vajadzīgo līdzekļu, lai šajā programmā veiktu atbilstošas iemaksas, kas ir vajadzīgas, lai varētu pilnībā izmaksāt pabalstus programmas dalībniekiem. Pēdējiem minētajiem nav jāpierāda, ka pastāv citi faktori, kuru dēļ viņi ir zaudējuši savas tiesības uz vecuma pabalstiem;

               4)

               Direktīva 2008/94 ir interpretējama tādējādi, ka ar pasākumiem, ko Īrija ir veikusi pēc Eiropas Savienības Tiesas 2007. gada 25. janvāra sprieduma lietā C-278/05 Robins u.c. pieņemšanas, nav izpildīti šajā direktīvā paredzētie pienākumi un attiecīgas dalībvalsts ekonomiskā situācija nav ārkārtas apstāklis, kas var attaisnot samazinātu darbinieku interešu aizsardzības līmeni saistībā ar viņu tiesībām uz vecuma pabalstiem atbilstoši uzņēmumu papildu pensiju programmai;

               5)

               Direktīva 2008/94 ir interpretējama tādējādi, ka tas, ka pasākumi, ko Īrija ir veikusi pēc iepriekš minētā sprieduma lietā Robins u.c. pieņemšanas, nav ļāvuši prasītājiem pamatlietā saņemt vairāk kā 49 % no viņu iegūto tiesību uz vecuma pabalstiem vērtības atbilstoši uzņēmumu papildu pensiju programmai, pats par sevi ir būtisks šīs dalībvalsts pienākumu pārkāpums.

      (1)  OV C 290, 1.10.2011.


title: Lieta T-456/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – TAO-AFI un SFIE-PE/Parlaments un Padome Savienības ierēdņu un darbinieku atalgojums un pensijas — Ikgadēja korekcija — Regulas (ES) Nr. 422/2014 un 423/2014 — Pārkāpumi aktu pieņemšanas procedūrā — Apspriešanās ar arodbiedrību organizācijām neesamība

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/27

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – TAO-AFI un SFIE-PE/Parlaments un Padome
   (Lieta T-456/14) (1)

   (Savienības ierēdņu un darbinieku atalgojums un pensijas - Ikgadēja korekcija - Regulas (ES) Nr. 422/2014 un 423/2014 - Pārkāpumi aktu pieņemšanas procedūrā - Apspriešanās ar arodbiedrību organizācijām neesamība)
   (2016/C 392/32)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Association des fonctionnaires indépendants pour la défense de la fonction publique européenne (TAO-AFI) (Brisele, Beļģija) un Syndicat des fonctionnaires internationaux et européens – Section du Parlement européen (SFIE-PE) (Brisele) (pārstāvji – M. Casado García-Hirschfeld un J. Vanden Eynde, advokāti)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji – A. Troupiotis un E. Taneva) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bauer un E. Rebasti)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Currall un G. Gattinara, vēlāk G. Gattinara un F. Simonetti)

      Priekšmets

   Ar LESD 263. pantu pamatota prasība atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 16. aprīļa Regulas (ES) Nr. 422/2014 un Nr. 423/2014, ar ko no 2011. gada 1. jūlija koriģē Eiropas Savienības ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojumu un pensijas, kā arī korekcijas koeficientus, kurus piemēro šim atalgojumam un pensijām (OV 2014, L 129, attiecīgi 5. un 12. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Association des fonctionnaires indépendants pour la défense de la fonction publique européenne (TAO-AFI) un Syndicat des fonctionnaires internationaux et européens – Section du Parlement européen (SFIE-PE) atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 261, 11.8.2014.


title: Lieta T-246/10: Prasība, kas celta 2010. gada 25. maijā — Industrias Francisco Ivars /ITSB — Motive (Reduktori)

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/31

         Prasība, kas celta 2010. gada 25. maijā — Industrias Francisco Ivars/ITSB — Motive (Reduktori)
   (Lieta T-246/10)
   2010/C 195/51
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Industrias Francisco Ivars, SL (Xeraco, Spānija) (pārstāvji — E. Caballero Oliver, advokāte, un A. Sanz-Bermell y Martínez, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Motive Srl

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un līdz ar to noraidīt MOTIVE S.r.L. celtos iebildumus, atzīstot Kopienas dizainparauga Nr. 625702-0001 attiecībā uz “reduktoru” reģistrāciju par pamatotu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas dizainparaugs, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: Kopienas dizainparaugs Nr. 625702-0001 attiecībā uz “reduktoriem”, kas ietilpst 15/10. klasē (motori)

      Kopienas dizainparauga īpašniece: prasītāja sabiedrība

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu: Motive S.r.L.

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu, dizainparauga tiesības: Kopienas dizainparaugs Nr. 73952-0001

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu un atzīt attiecīgo Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem 4., 5. un 7. panta nepareiza interpretācija un piemērošana


title: Lieta C-238/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 23. novembrī ( Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — ASNEF-EQUIFAX, Servicios de Información sobre Solvencia y Crédito, S.L. pret Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (AUSBANC) (Konkurence — EKL 81. pants — Informācijas par klientu maksātspēju apmaiņas starp finanšu iestādēm sistēma — Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pieņemamība — Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm — Konkurences ierobežojums — Lietotāju gūtais labums)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/10

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 23. novembrī (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — ASNEF-EQUIFAX, Servicios de Información sobre Solvencia y Crédito, S.L. pret Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (AUSBANC)

   (Lieta C-238/05) (1)

   (Konkurence - EKL 81. pants - Informācijas par klientu maksātspēju apmaiņas starp finanšu iestādēm sistēma - Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pieņemamība - Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm - Konkurences ierobežojums - Lietotāju gūtais labums)
   (2006/C 331/16)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal Supremo
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: ASNEF-EQUIFAX, Servicios de Información sobre Solvencia y Crédito, S.L., Administración del Estado

      Atbildētāja: Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (AUSBANC)

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Supremo — EKL 81. panta interpretācija — Nolīguma, ar ko izveido informācijas par klientu maksātnespēju starp finanšu iestādēm apmaiņas sistēmu, saderība ar kopējo tirgu — Finanšu pakalpojumu patērētāju un lietotāju gūtais labums — Dalībvalstu iespēja noteikt izņēmumu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               EKL 81. panta 1. daļa ir jāinterpretē tā, ka tādas informācijas par kredītiem apmaiņas sistēmas, kā finanšu iestāžu informācijas par klientu maksātspēju datu bāze, sekas būtībā nav konkurences ierobežošana šīs tiesību normas nozīmē ar nosacījumu, ka attiecīgie tirgi nav stipri koncentrēti, ka šī sistēma neļauj identificēt kreditorus un ka piekļuves un lietošanas nosacījumi finanšu iestādēm nav diskriminējoši ne juridiski, ne faktiski;

               2)

               ja tāda informācijas par kredītiem apmaiņas sistēma, kā minētā datu bāze, ierobežo konkurenci EKL 81. panta 1. punkta nozīmē, šī panta 3. punktā paredzētā atbrīvojuma piemērošana ir atkarīga no četriem kumulatīviem nosacījumiem, kas izteikti šajā normā. Valsts tiesai ir jāpārbauda, vai šie nosacījumi ir izpildīti. Lai izpildītu nosacījumu, ka lietotājiem jāsaņem pienācīga daļa no iegūtajiem labumiem, būtībā nav vajadzīgs, lai katrs patērētājs individuāli gūtu labumu no nolīguma, lēmuma vai saskaņotas darbības. Turpretim ir vajadzīgs, lai vispārējā ietekme uz patērētājiem attiecīgajos tirgos būtu labvēlīga.

      (1)  OV C 205, 20.8.2005.


title: Lieta C-232/10: Prasība, kas celta 2010. gada 10. maijā — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/21

         Prasība, kas celta 2010. gada 10. maijā — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-232/10)
   ()
   2010/C 209/27
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Nijenhuis un Ł. Habiak)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīvas 2007/44/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 92/49/EEK un Direktīvas 2002/83/EK, 2004/39/EK, 2005/68/EK un 2006/48/EK attiecībā uz procedūras noteikumiem un vērtēšanas kritērijiem, kas piemērojami, veicot piesardzīgu novērtējumu par līdzdalības iegūšanu un palielināšanu finanšu nozarē (1), prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Polijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš Direktīvas 2007/44/EK transponēšanai valsts tiesību sistēmā beidzās 2009. gada 21. martā.

      (1)  OV L 247, 1. lpp.


title: Lieta T-233/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 22. aprīļa spriedums — Casa Editorial El Tiempo /ITSB — Instituto Nacional de Meteorología ( EL TIEMPO ) (Kopienu preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes EL TIEMPO reģistrācijas pieteikums — Valsts agrākas vārdiskas preču zīmes TELETIEMPO — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/24

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 22. aprīļa spriedums — Casa Editorial El Tiempo/ITSB — Instituto Nacional de Meteorología (“EL TIEMPO”)
   (Lieta T-233/06) (1)

   (Kopienu preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “EL TIEMPO’ reģistrācijas pieteikums - Valsts agrākas vārdiskas preču zīmes “TELETIEMPO’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2008/C 142/42)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Casa Editorial EL Tiempo, SA, Santafé de Bogotá (Kolumbija) (pārstāvji — A. Fernández Lerroux un A. Fernández Fernández-Pacheco, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. García Murillo)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Instituto Nacional de Meteorología, Madride (Spānija)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2006. gada 22. jūnija lēmumu (lieta R 0760/2005-4) saistībā ar iebildumu procesu starp Instituto Nacional de Meteorología un Casa Editorial EL Tiempo, SA.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               noraidīt prasību;

               2)

               Casa Editorial EL Tiempo SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 261, 28.10.2006.


title: Lieta T-470/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. jūnijā  – Hewlett Packard Development Company /ITSB ( “ELITEPAD” )

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/50

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. jūnijā – Hewlett Packard Development Company/ITSB (“ELITEPAD”)
   (Lieta T-470/14)
   2014/C 292/62
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hewlett Packard Development Company LP (Houston, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – T. Raab and H. Lauf, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2014. gada 27. marta lēmumu lietā R 884/2013–2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ELITEPAD” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 3 18  284

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta un 7. panta 2. punkta pārkāpums


title: Lieta C-357/06: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 18. decembrī ( Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Frigerio Luigi & C. Snc / Comune di Triuggio (Direktīva 92/50/EEK — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Valsts tiesiskais regulējums, kas tautsaimnieciskas nozīmes vietējo publisko pakalpojumu sniegšanas tiesības piešķir vienīgi kapitālsabiedrībām — Saderīgums)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/19

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 18. decembrī (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Frigerio Luigi & C. Snc/Comune di Triuggio

   (Lieta C-357/06) (1)

   (Direktīva 92/50/EEK - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Valsts tiesiskais regulējums, kas tautsaimnieciskas nozīmes vietējo publisko pakalpojumu sniegšanas tiesības piešķir vienīgi kapitālsabiedrībām - Saderīgums)
   (2008/C 51/31)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Frigerio Luigi & C. Snc

      Atbildētāja: Comune di Triuggio

      Piedaloties: Azienda Servizi Multisettoriali Lombarda — A.S.M.L. SpA

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — EKL 39., 43., 48. un 81. panta, Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai (OV L 209, 1. lpp.) 26. panta 2. punkta, Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu, piegādes publiskā iepirkuma līgumu un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras (OV L 134, 114. lpp.), 4. panta 1. punkta, Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvas 75/442/EEK par atkritumiem (OV L 194, 39. lpp.) 9. panta 1. punkta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. aprīļa Direktīvas 2006/12/EK par atkritumiem (OV L 114, 9. lpp.) 7. panta 1. punkta interpretācija — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūra — Vides veselības pakalpojums — Valsts tiesiskais regulējums, ar ko vienīgi kapitālsabiedrībām ir ļauts sniegt atkritumu apsaimniekošanas un apglabāšanas pakalpojumus
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai, kas grozīta ar Komisijas 2001. gada 13. septembra Direktīvu 2001/78/EK, 26. panta 1. un 2. punkts nepieļauj tādus valsts noteikumus kā pamata lietā, kas dalībniekiem vai pretendentiem, kam saskaņā ar dalībvalsts likumiem ir tiesības sniegt attiecīgos pakalpojumus, tai skaitā tiem, kuri ir izveidojuši pakalpojumu sniedzēju grupas, liedz iesniegt piedāvājumus tādu pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, kuru vērtība pārsniedz Direktīvā 92/50 noteikto robežu, pamatojoties tikai uz to, ka šiem dalībniekiem vai pretendentiem nav juridiskās formas, kas atbilst noteiktai juridisko personu kategorijai, proti, kapitālsabiedrības formas. Valsts tiesai, ciktāl tai atbilstoši tās valsts tiesībām ir piešķirta rīcības brīvība, ir jāinterpretē un jāpiemēro valsts tiesību norma saskaņā ar Kopienu tiesību prasībām un, ja šāda atbilstīga interpretācija nav iespējama, nav jāpiemēro jebkāda valsts tiesību norma, kas ir pretrunā šīm prasībām.

      (1)  OV C 281, 18.11.2006.


title: Lieta C-626/10 P: Tiesas 2011. gada 10. novembra rīkojums — Kalliope Agapiou Joséphidès /Eiropas Komisija, Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra (EACEA) (Apelācija — Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — 4. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkta pirmais ievilkums — Privātās dzīves un personas neaizskaramības aizsardzība — Komerciālo interešu aizsardzība — Regula (EK) Nr. 58/2003 — Izpildaģentūras — Kompetence izskatīt atkārtotus pieteikumus par piekļuvi dokumentiem — Pārskatāmības princips — “Sabiedrības prioritāru interešu” jēdziens — Kļūdas tiesību piemērošanā)

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/9

         Tiesas 2011. gada 10. novembra rīkojums — Kalliope Agapiou Joséphidès/Eiropas Komisija, Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra (EACEA)
   (Lieta C-626/10 P) (1)

   (Apelācija - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - 4. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkta pirmais ievilkums - Privātās dzīves un personas neaizskaramības aizsardzība - Komerciālo interešu aizsardzība - Regula (EK) Nr. 58/2003 - Izpildaģentūras - Kompetence izskatīt atkārtotus pieteikumus par piekļuvi dokumentiem - Pārskatāmības princips - “Sabiedrības prioritāru interešu” jēdziens - Kļūdas tiesību piemērošanā)
   2012/C 73/15
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Kalliope Agapiou Joséphidès (pārstāvji — C. Joséphidès un H. Joséphidès, dikigoroi)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Rozet un M. Owsiany-Hornung) un Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra (EACEA) (pārstāvis — H. Monet)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2010. gada 21. oktobra spriedumu lietā T-439/08 Agapiou Joséphidès/Komisija un EACEA, ar ko Vispārējā tiesa noraidīja prasītājas prasību atcelt, pirmkārt, EACEA2008. gada 1. augusta lēmumu, kurš attiecas uz pieteikumu par piekļuvi dokumentiem par Žana Monē izcilības centra [Centre d’Excellence Jean Monnet] nosaukuma piešķiršanu Kipras Universitātei, un, otrkārt, Komisijas 2007. gada 8. augusta Lēmumu C(2007) 3749, kas attiecas uz individuālu lēmumu par subsīdiju piešķiršanu atbilstoši mūžizglītības programmas apakšprogrammai Jean Monnet — Tiesību piekļūt dokumentiem un pārskatāmības principa pārkāpums — Kļūdas tiesību piemērošanā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Kalliope Agapiou Joséphidès atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 103, 02.04.2011.


title: Lieta T-256/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 23. oktobra spriedums — People's Mojahedin Organization of Iran /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā veikti pret noteiktām personām un organizācijām — Līdzekļu iesaldēšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiesības uz aizstāvību — Pamatojums — Pārbaude tiesā)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/31

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 23. oktobra spriedums — People's Mojahedin Organization of Iran/Padome
   (Lieta T-256/07) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā veikti pret noteiktām personām un organizācijām - Līdzekļu iesaldēšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiesības uz aizstāvību - Pamatojums - Pārbaude tiesā)
   (2008/C 313/56)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: People's Mojahedin Organization of Iran, Overa pie Uāzas (Francija) (pārstāvji — Ž. P. Spicers [J.-P. Spitzer], advokāts, un D. Vons [D. Vaughan], QC)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bišops [M. Bishop] un E. Finegana [E. Finnegan])

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — sākotnēji V. Džeksone [V. Jackson] un T. Harisa [T. Harris], pēc tam V. Džekosne, pārstāves, kurām palīdz S. Lī [S. Lee] un M. Greja [M. Gray], barristers), Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji S. Būlērta [S. Boelaert] un Ž. Akvilina [J. Aquilina], pēc tam S. Būlērta, P. Ālto [P. Aalto] un P. van Nufels [P. van Nuffel]) un Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — M. de Hrāfe [M. de Grave] un Ī. de Vriess [Y. de Vries])
   Priekšmets
   Sākotnēji prasība atcelt Padomes 2007. gada 28. jūnija Lēmumu 2007/445/EK, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Lēmumus 2006/379/EK un 2006/1008/EK (OV L 169, 58. lpp.), tiktāl, ciktāl tas skar prasītāju
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepamatotu tiktāl, ciktāl ar to tiek prasīts atcelt Padomes 2007. gada 28. jūnija Lēmumu 2007/445/EK, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Lēmumus 2006/379/EK un 2006/1008/EK;

               2)

                  tiktāl, ciktāl tas skar People's Mojahedin Organization of Iran — atcelt 1. pantu Padomes 2007. gada 20. decembra Lēmumā 2007/868/EK, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Lēmumu 2007/445, un 2.19. punktu šī lēmuma pielikumā ietvertajā sarakstā;

               3)

                  prasību noraidīt kā nepamatotu tiktāl, ciktāl ar to tiek prasīts atcelt citus Lēmuma 2007/868 noteikumus tiktāl, ciktāl tas skar People's Mojahedin Organization of Iran;

               4)

                  piespriest Padomei segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt trešo daļu no People's Mojahedin Organization of Iran tiesāšanās izdevumiem;

               5)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Komisija un Nīderlandes Karaliste savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.

      (1)  OV C 211, 8.9.2007.


title: Lieta C-47/13: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 2. oktobra spriedums ( Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Martin Grund / Landesamt für Landwirtschaft , Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējā lauksaimniecības politika — Kopīgi tiešā atbalsta shēmu noteikumi — Vienreizējo maksājumu shēma — “Pastāvīgo ganību” jēdziens — Zemes gabali, ko izmanto stiebrzāļu un cita veida zāles lopbarības dabiskai audzēšanai un kas nav iekļauti saimniecības augsekas sistēmā vismaz piecus gadus — Zemes gabali, kas šajā laikposmā uzarti un apsēti ar citu zāles lopbarību, nevis to, kura iepriekš audzēta šajos zemes gabalos

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/8

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 2. oktobra spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Martin Grund/Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

   (Lieta C-47/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā lauksaimniecības politika - Kopīgi tiešā atbalsta shēmu noteikumi - Vienreizējo maksājumu shēma - “Pastāvīgo ganību” jēdziens - Zemes gabali, ko izmanto stiebrzāļu un cita veida zāles lopbarības dabiskai audzēšanai un kas nav iekļauti saimniecības augsekas sistēmā vismaz piecus gadus - Zemes gabali, kas šajā laikposmā uzarti un apsēti ar citu zāles lopbarību, nevis to, kura iepriekš audzēta šajos zemes gabalos)
   2014/C 421/10
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Martin Grund

      Atbildētāja: Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

      Rezolutīvā daļa:

   Komisijas 2009. gada 29. oktobra Regulas (EK) Nr. 1120/2009, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā īstenot vienotā maksājuma shēmu, kura paredzēta III sadaļā Padomes Regulā (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, 2. panta c) punktā paredzētā “pastāvīgo ganību” definīcija ir interpretējama tādējādi, ka tā attiecas uz lauksaimniecības zemes platībām, kas pašlaik un vismaz piecus gadus tiek izmantotas stiebrzāles vai cita veida zāles lopbarības dabiskai audzēšanai, kaut gan šajā laikposmā tās ir uzartas un līdzšinējā veida zāles lopbarības vietā ir iesēta cita veida zāles lopbarība.

      (1)  OV C 108, 13.4.2013.


title: Lieta T-304/09: Prasība, kas celta 2009. gada 31. jūlijā — Tilda Riceland /ITSB — Siam Grains ( BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE )

text:
               10.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/11

         Prasība, kas celta 2009. gada 31. jūlijā — Tilda Riceland/ITSB — Siam Grains (“BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE”)
   (lieta T-304/09)
   2009/C 244/18
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Tilda Riceland Limited, Gurgaon (Indija) (pārstāvji — S. Malynicz, Barrister, D. Sills un N. Urwin, Solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece:
      Siam Grains Company Limited, Bankoka (Taizeme)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 19. marta lēmumu lietā R 513/2008-1; un

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa Apelāciju padomē dalībniecei segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: nereģistrēta preču zīme vārdam “BASMATI”, kas tiek izmantota attiecībā uz rīsu, un apzīmējums, ko veido vārds “BASMATI”, kas tiek izmantots tirdzniecībā, lai apzīmētu preču klasi, proti, rīsu

      Iebildumu nodaļas lēmums: noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: pirmkārt, Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot nepareizi savu lēmumu pamatojusi tikai ar normas interpretāciju, kur nav ņemtas vērā valsts tiesību normas un tiesu nolēmumi, kas taisīti attiecīgajā dalībvalstī; otrkārt, Apelāciju padome neesot piemērojusi dalībvalsts, proti, Apvienotās Karalistes, tiesības attiecībā uz prasību, kas pazīstama kā “extended form of pasing off”; treškārt, Apelāciju padome esot pieļāvusi kļūdu, izvirzot prasību, lai prasītājai būtu īpašumtiesības uz apzīmējumu “BASMATI”; visbeidzot, Apelāciju padome esot pieļāvusi kļūdu, nospriežot, ka vārds “BASMATI” ir sugas vārds


title: Lieta F-27/07: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 13. decembra spriedums — Sundholm /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Novērtējums — Karjeras attīstības ziņojums — 2001./2002. gada novērtējums — Prombūtne slimības dēļ — Pirmās instances tiesas sprieduma izpilde — EKL 233. pants)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/54

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 13. decembra spriedums — Sundholm/Komisija
   (Lieta F-27/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Novērtējums - Karjeras attīstības ziņojums - 2001./2002. gada novērtējums - Prombūtne slimības dēļ - Pirmās instances tiesas sprieduma izpilde - EKL 233. pants)
   (2008/C 22/104)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Asa Sundholm, Auderghem (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un M. Velardo, pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasītājas karjeras attīstības ziņojuma par laika posmu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim atcelšana, izpildot Pirmās instances tiesas 2005. gada 20. aprīļa spriedumu lietā T-86/04 Sundholm/Komisija — Prasība par zaudējumu atlīdzību.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 117, 29.5.2007., 37. lpp.


title: Lieta T-549/08: Prasība, kas celta 2008. gada 16. decembrī — Luksemburga/Komisija

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/60

         Prasība, kas celta 2008. gada 16. decembrī — Luksemburga/Komisija
   (Lieta T-549/08)
   (2009/C 44/103)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvji — M. Fisch, pārstāvis, un P. Kinsch, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdētos lēmumus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Iesniedzot šo prasību, prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2008. gada 24. septembra Lēmumu C(2008) 5383, kas attiecas uz Eiropas Sociālā fonda (ESF) starpposma maksājumu apturēšanu vienotajā plānošanas dokumentā Kopienas strukturālajai palīdzībai atbilstoši mērķim Nr. 3 Luksemburgas Lielhercogistei, kā arī Komisijas 2008. gada 6. oktobra Lēmumu C(2008) 5730, kas attiecas uz starpposma maksājumu apturēšanu atbilstoši Kopienas iniciatīvas programmai par cīņu pret diskrimināciju un nevienlīdzību saistībā ar darba tirgu (EQUAL) Luksemburgas Lielhercogistei.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja norāda trīs pamatus, kas balstīti uz:

               —

               tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu, jo Komisija, attiecībā uz Luksemburgas vadības un kontroles sistēmu pirms attiecīgā plānošanas perioda veicot divas preventīvas revīzijas, bija secinājusi, ka šī sistēma piedāvā pietiekamas garantijas pastāvošā tiesiskā regulējuma izpildei un vispārēji pieņemamus labas vadības kritērijus; tikai vēlākas revīzijas laikā, kas tika veikta pēc attiecīgā plānošanas perioda beigām, Komisija bija izdarījusi nelabvēlīgus secinājumus attiecībā uz vadības un kontroles sistēmu;

               —

               tiesiskā regulējuma noteikumu (1), ar ko ir pamatoti apstrīdētie lēmumi, nepareizu interpretāciju, jo šie noteikumi pretēji tam, ko ir apgalvojusi Komisija, pieļauj to, ka i) vadības iestāde un maksātāja iestāde ir viena un tā pati struktūra un ii) valsts vadības iestāde paziņo Komisijai izdevumus, attiecībā uz kuriem var pastāvēt šaubas, bet kuru kompensējamība atbilstoši to juridiskajai kvalifikācijai paziņojuma iesniegšanas brīdī nav pierādīta;

               —

               saturiskām kļūdām dažos faktos, ar kuriem ir pamatoti apstrīdētie lēmumi, saistībā ar vadības iestādes veikto dokumentu glabāšanu.

      (1)  Padomes 1999. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (OV L 161, 1. lpp.), un Komisijas 2001. gada 2. marta Regula (EK) Nr. 438/2001, ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1260/1999 attiecībā uz vadības un kontroles sistēmām, ko piemēro no struktūrfondiem piešķirtajai palīdzībai (OV L 63, 21. lpp.).


title: Lieta T-226/13 P: Vispārējās tiesas 2013. gada 21. oktobra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Apelācija — Civildienests — Pirmajā instancē celtās prasības kā acīmredzami juridiski nepamatotas noraidīšana — Vēstules par Civildienesta tiesas sprieduma izpildi nosūtīšana prasītāja pārstāvim, kurš to bija pārstāvējis apelācijas tiesvedībā par šo spriedumu — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               7.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/14

         Vispārējās tiesas 2013. gada 21. oktobra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta T-226/13 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pirmajā instancē celtās prasības kā acīmredzami juridiski nepamatotas noraidīšana - Vēstules par Civildienesta tiesas sprieduma izpildi nosūtīšana prasītāja pārstāvim, kurš to bija pārstāvējis apelācijas tiesvedībā par šo spriedumu - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2013/C 359/27
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un G. Gattinara)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 6. februāra rīkojumu lietā F-67/12 Marcuccio/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), lūdzot atcelt šo rīkojumu

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2.

               Luigi Marcuccio sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā;

               3.

               L. Marcuccio atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 90. pantam atlīdzina Vispārējai tiesai summu EUR 2 000 apmērā.

      (1)  OV C 171, 15.6.2013.


title: Lieta C-386/12: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums ( Sofiyski gradski sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tiesvedība, ko ierosināja Siegfried János Schneider (Jurisdikcija un nolēmumu atzīšana un izpilde civillietās un komerclietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — Piemērošanas joma — Fizisko personu juridiskā rīcībspēja — Izņēmuma jurisdikcija lietās, kuru priekšmets ir lietu tiesības saistībā ar nekustamo īpašumu — Piemērojamība — Sevišķās tiesāšanās kārtība saistībā ar personas, kurai nodibināta aizgādnība un kura dzīvo dalībvalstī, tiesībām rīkoties ar savu citā dalībvalstī atrodošos nekustamo īpašumu)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/35

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums (Sofiyski gradski sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tiesvedība, ko ierosināja Siegfried János Schneider

   (Lieta C-386/12) (1)

   (Jurisdikcija un nolēmumu atzīšana un izpilde civillietās un komerclietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - Piemērošanas joma - Fizisko personu juridiskā rīcībspēja - Izņēmuma jurisdikcija lietās, kuru priekšmets ir lietu tiesības saistībā ar nekustamo īpašumu - Piemērojamība - Sevišķās tiesāšanās kārtība saistībā ar personas, kurai nodibināta aizgādnība un kura dzīvo dalībvalstī, tiesībām rīkoties ar savu citā dalībvalstī atrodošos nekustamo īpašumu)
   2013/C 344/61
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Sofiyski gradski sad

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Siegfried János Schneider

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sofiyski gradski sad — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.) 22. panta 1. punkta interpretācija — Fiziska persona, kurai tiesa atbilstoši savas dalībvalsts tiesību aktiem ir noteikusi daļēju aizliegumu — Šīs personas citā dalībvalstī ar tās aizgādņa piekrišanu iesniegts pieteikums, lai tai ļautu atsavināt šajā valstī mantotu nekustamo īpašumu — Tās dalībvalsts tiesas jurisdikcija, kurā atrodas nekustamais īpašums — Regulas (EK) Nr. 44/2001 22. panta 1. punkta piemērojamība bezstrīdus tiesvedībās

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās, it īpaši tās 22. panta 1. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nav piemērojama sevišķās tiesāšanās kārtībai, ko dalībvalsts valstspiederīgais, kurš saskaņā ar šīs valsts tiesību aktiem pēc aizgādnības nodibināšanas viņam daļēji atzīts par rīcībnespējīgu, ir ierosinājis citas dalībvalsts tiesā, lai saņemtu atļauju atsavināt viņam piederoša nekustamā īpašuma daļu, kas atrodas šīs citas dalībvalsts teritorijā, jo šāda tiesvedība ir saistīta ar “fizisku personu tiesībspēju un rīcībspēju” šīs regulas 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē un tādējādi tā ir izslēgta no šīs regulas materiālās piemērošanas jomas.

      (1)  OV C 311, 13.10.2012


title: Apvienotās lietas T-249/12 un T-269/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 12. marta spriedums – Vestel Iberia un Makro autoservicio mayorista/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Muitas savienība — Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas iegrāmatošana un atlaišana — Krāsu televīzijas uztvērēji no Turcijas — Pieteikums par muitas nodokļa atlaišanu, ko iesnieguši divi importētāji — Komisijas norāde valsts iestādēm uz lēmumu par citu importētāju — Regulas (EEK) Nr. 2454/93 871. panta 2. un 6. pants un 905. panta 2. un 6. punkts — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/46

         Vispārējās tiesas 2015. gada 12. marta spriedums – Vestel Iberia un Makro autoservicio mayorista/Komisija
   (Apvienotās lietas T-249/12 un T-269/12) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Muitas savienība - Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas iegrāmatošana un atlaišana - Krāsu televīzijas uztvērēji no Turcijas - Pieteikums par muitas nodokļa atlaišanu, ko iesnieguši divi importētāji - Komisijas norāde valsts iestādēm uz lēmumu par citu importētāju - Regulas (EEK) Nr. 2454/93 871. panta 2. un 6. pants un 905. panta 2. un 6. punkts - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   (2015/C 138/59)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Vestel Iberia, SL (Madride, Spānija) (lieta T-249/12) un Makro autoservicio mayorista SA (Madride) (lieta T-269/12) (pārstāvji – P. De Baere un P. Muñiz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal un L. Keppenne)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītāju prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvji – A. Rubio González, abogado del Estado)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 18. janvāra Lēmumu C(2010) 22, galīgā redakcija, ar ko ir konstatēts, ka ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas iegrāmatošana ir attaisnota un ka konkrētajā gadījumā šī ievedmuitas nodokļa atlaišana nav attaisnota

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apvienot lietas T-249/12 un T-269/12 šā sprieduma taisīšanai;

               2)

               prasības noraidīt kā nepieņemamas;

               3)

               Vestel Iberia, SL un Makro autoservicio mayorista SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 235, 4.8.2012.


title: lieta C-415/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 24. septembra Hoge Raad den Nederlanden lēmumu lietā Staatssecretaris van Financien pret Stichting Kinderopvang Enschede

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 24. septembra Hoge Raad den Nederlanden lēmumu lietā Staatssecretaris van Financien pret Stichting Kinderopvang Enschede
   (lieta C-415/04)
   (2004/C 284/22)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 24. septembra Hoge Raad den Nederlanden lēmumu lietā Staatssecretaris van Financien pret Stichting Kinderopvang Enschede un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 29. septembrī.
   Hoge Raad den Nederlanden lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai Sestās direktīvas (1) 13A. panta 1. punkta g), h) un i) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šeit definētā pakalpojumu sniegšana, ko veido starpniecība pirmsskolas vecuma un skolas vecuma bērnu uzņemšanā ārpus skolas laika pie viesvecākiem, ir uzskatāma par vienā vai vairākos noteikumos paredzētu pakalpojumu?

      (1)  OV L 145, 13.6.1977., 1. lpp.


title: Lieta T-379/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 4. jūnija rīkojums — Hüttenwerke Krupp Mannesmann u.c./Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Vide — Direktīva 2003/87/EK — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu bezmaksas sadale, sākot no 2013. gada — Komisijas lēmums, ar kuru nosaka produktu līmeņatzīmes, kas piemērojamas, aprēķinot emisijas kvotu sadali — LESD 263. panta ceturtā daļa — Individuālas skaršanas neesamība — Reglamentējošs tiesību akts, kurā ir ietverti izpildes pasākumi — Nepieņemamība)

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/23

         Vispārējās tiesas 2012. gada 4. jūnija rīkojums — Hüttenwerke Krupp Mannesmann u.c./Komisija
   (Lieta T-379/11) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Vide - Direktīva 2003/87/EK - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu bezmaksas sadale, sākot no 2013. gada - Komisijas lēmums, ar kuru nosaka produktu līmeņatzīmes, kas piemērojamas, aprēķinot emisijas kvotu sadali - LESD 263. panta ceturtā daļa - Individuālas skaršanas neesamība - Reglamentējošs tiesību akts, kurā ir ietverti izpildes pasākumi - Nepieņemamība)
   2012/C 217/49
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH (Duisburg, Vācija); Rogesa — Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Vācija); Salzgitter Flachstahl GmbH (Salzgitter, Vācija); ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg), un voestalpine Stahl GmbH (Linca, Austrija) (pārstāvji — S. Altenschmidt un C. Dittrich, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Wilms, K. Herrmann un K. Mifsud-Bonnici)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 27. aprīļa Lēmumu 2011/278/ES, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (OV L 130, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH, Rogesa — Roheisengesellschaft Saar mbH, Salzgitter Flachstahl GmbH, ThyssenKrupp Steel Europe AG un voestalpine Stahl GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 269, 10.09.2011.


title: Lieta T-322/11: Prasība, kas celta 2011. gada 21. jūnijā — Morelli /ITSB — Brambilla ( “Partito della Libertà” )

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/34

         Prasība, kas celta 2011. gada 21. jūnijā — Morelli/ITSB — Brambilla (“Partito della Libertà”)
   (Lieta T-322/11)
   2011/C 238/58
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Raffaello Morelli (Livorno, Itālija) (pārstāvis — G. Brenelli, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Michela Vittoria Brambilla (Milāna, Itālija)

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 17. maija lēmumu un Iebildumu nodaļas 2010. gada 14. maija lēmumu;

               —

               atzīt, ka ir apmierināmi prasītāja iebildumi par preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 6 203 012, un noraidīt šo preču zīmes pieteikumu;

               —

               piespriest Michela Vittoria Brambilla atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Michela Vittoria Brambilla

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kura ietver vārdisku elementu “Partito della Libertà” (reģistrācijas pieteikums Nr. 6 203 012) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 14., 16., 24., 25., 35., 36., 38., 41., 42. un 45. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Raffaello Morelli

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: domēna nosaukums “partitodellaliberta.it”, ko iestāde, kura atbildīga par domēna “it” nosaukumu piešķiršanu, 2004. gada 9. augustā ir piešķīrusi Raffaello Morelli [un] kas saskaņā ar iebildumu iesniedzēju apgalvojumiem ir ticis izmantots tirdzniecībā attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 35., 38., 41. un 45. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8. panta 4. punkta kļūdaina piemērošana, jēdziena “izmantošana tirdzniecībā” kļūdains vērtējums, norādot uz vārdu, kas tiek izmantots politiskajā jomā, un dokumentu, kas pierāda agrākā apzīmējuma izmantošanu tirdzniecībā, kļūdains vērtējums.