title: lieta T-155/07: Prasība, kas celta 2007. gada 4. maijā — Euro-Information /ITSB ( CYBERBOURSE )

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/42

         Prasība, kas celta 2007. gada 4. maijā — Euro-Information/ITSB (“CYBERBOURSE”)
   (lieta T-155/07)
   (2007/C 140/68)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Européenne de traitement de l'Information (Euro-Information), Strasbūra (Francija) (pārstāvji — P. Greffe un J. Schouman, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 28. februāra lēmumu lietā R 1046/2006-1, kas ir paziņots 2007. gada 8. martā, atcelt tiktāl, ciktāl ar to ir noraidīts Kopienas preču zīmes “CYBERBOURSE” Nr. 4114682 reģistrācijas pieteikums attiecībā uz daļu preču un pakalpojumu, kas ietilpst 9., 36. un 38. klasē;

               —

               reģistrēt Kopienas preču zīmes “CYBERBOURSE” Nr. 4114682 reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz visām norādītajām precēm un pakalpojumiem.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “CYBERBOURSE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 36. un 38. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4114682);

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrāciju atteikt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: prasītāja norāda, ka pretēji tam, ko ITSB Apelāciju padome konstatēja apstrīdētajā lēmumā, tās preču zīme esot patstāvīga un tai esot pietiekama Padomes Regulā Nr. 40/94 (1) prasītā atķirtspēja attiecībā uz pieteiktajām precēm un pakalpojumiem.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-44/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 31. janvārī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Finanzamt Frankfurt am Main V-Höchst/Deutsche Bank AG

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 31. janvārī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Finanzamt Frankfurt am Main V-Höchst/Deutsche Bank AG

   (Lieta C-44/11)
   2011/C 145/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Finanzamt Frankfurt am Main V-Höchst

      Atbildētāja: Deutsche Bank AG

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai vērtspapīru kapitāla (portfeļa) pārvaldīšana, kuras ietvaros nodokļu maksātājs par atlīdzību pamatojoties uz personīgo vērtējumu lemj par vērtspapīru pirkšanu vai pārdošanu un šo lēmumu īsteno, vērtspapīrus pērkot vai pārdodot, ir atbrīvojama no nodokļa

                           —

                           kā īpašu ieguldījumu fondu pārvaldīšana vairākiem ieguldītājiem kopā Direktīvas 2006/112/EK (1) 135. panta 1. punkta g) apakšpunkta nozīmē vai arī

                           —

                           kā individuāla portfeļa pārvaldīšana ieguldītājiem individuāli Direktīvas 2006/112/EK 135. panta 1. punkta f) apakšpunkta izpratnē (darījums saistībā ar vērtspapīriem vai kā starpniecība šādā darījumā)?

               2)

               Kāda nozīme, nosakot pamata un papildpakalpojumus, ir piešķirama kritērijam, ka papildpakalpojumam nav patstāvīga mērķa un tas ir tikai līdzeklis, lai pakalpojumu sniedzējs optimāli varētu sniegt pamatpakalpojumu, attiecībā uz papildpakalpojuma atsevišķu aprēķināšanu un iespēju, ka to sniedz trešās personas?

               3)

               Vai Direktīvas 2006/112/EK 56. panta 1. punkts attiecas tikai uz pakalpojumiem, kas minēti šīs direktīvas 135. panta 1. punkta a) līdz g) apakšpunktos, vai arī uz vērtspapīru kapitāla (portfeļa) pārvaldīšanu, pat ja šim darījumam nav piemērojamas iepriekš minētās normas?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-671/15: Prasība, kas celta 2015. gada 23. novembrī – E-Control/ACER

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/64

         Prasība, kas celta 2015. gada 23. novembrī – E-Control/ACER

   (Lieta T-671/15)
   (2016/C 038/87)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Vīne, Austrija) (pārstāvis – F. Schuhmacher, advokāts)

      Atbildētāja: Energoregulatoru sadarbības aģentūra (ACER)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Energoregulatoru sadarbības aģentūras 2015. gada 23. septembra atzinumu Nr. 09/2015 par valsts regulatīvo iestāžu lēmumu, ar kuriem tiek apstiprinātas pārrobežu pārvades jaudas sadales metodes Centrālās un Austrumeiropas reģionā, saderību ar Regulu (EK) Nr. 714/2009 un ar Pamatnostādnēm par valstu elektrosistēmu starpsavienojumu pieejamās pārvades jaudas sadali un pārvaldību, kas ir tās I pielikumā; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir tikušas pārkāptas procesuālās prasības, it īpaši tas, ka nav procesuālo noteikumu, ka tikušas pārkāptas tiesības piekļūt lietas materiāliem, tiesības tikt uzklausītam, kā arī nav norādīts atbilstošs pamatojums.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka piedāvātajiem pasākumiem nav juridiska pamata, jo ACER neesot ievērojusi Regulas (EK) Nr. 713/2009 8. pantā paredzēto procedūru, bet tā vietā ir balstījusi savu atzinumu uz Regulas (EK) Nr. 713/2009 7. panta 4. punktu un tādēļ pārsniegusi Regulas (EK) Nr. 713/2009 7. panta 4. punktā piešķirto kompetenci un rīkojusies ultra vires.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir tikusi pārkāpta Regula (EK) Nr. 714/2009, jo ACER secinājums, ka uz Vācijas-Austrijas robežas pastāv strukturāla pārslodze, neesot balstīts uz faktiem un neesot saderīgs ar pārslodzes definīciju. Turklāt atzinumā trūkstot ietekmes uz vidi novērtējums un alternatīvo risinājumu rūpīgs novērtējums. Visbeidzot jaudas sadales procedūra, kāda tā ir norādīta atzinumā, neesot nedz piemērots, nedz samērīgs līdzeklis atzinumā konstatēto problēmu novēršanai.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir tikusi pārkāpta Komisijas Regula (ES) Nr. 1222/2015 (JPPV vadlīnijas), ciktāl šajā atzinumā neesot ievērotas JPPV vadlīniju saistošās normatīvās un procesuālās prasības, kas stājās spēka pirms atzinuma pieņemšanas brīža.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 101. un 102. pants, tos lasot kopā ar LES 4. panta 3. punktu, jo atzinumā esot pārkāpti Eiropas iekšējā enerģijas tirgus pamatprincipi, liekot valsts regulatīvajām iestādēm un PSO mākslīgi sadalīt integrēto elektroenerģijas tirgu starp Austriju un Vāciju.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 34. un 35. pants, jo regulatīvais pasākums radītu mākslīgus šķēršļus tirdzniecībai starp dalībvalstīm un būtu preču brīvas aprites pamatprincipa aizskārums LESD 34. un 35. panta izpratnē.


title: Lieta C-149/05: Tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 7. septembra spriedums ( Cour d'appel de Paris (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Harold Price pret Conseil des ventes volontaires de meubles aux enchères publiques (Direktīva 89/48/EEK un Direktīva 92/51/EEK — Darba ņēmēji — Profesionālās izglītības atzīšana — Prasība izturēt kvalifikācijas atbilstības pārbaudi bez iespējas izvēlēties adaptācijas laikposmu — Kustamās mantas brīvprātīga pārdošana publiskā izsolē)

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 7. septembra spriedums (Cour d'appel de Paris (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Harold Price pret Conseil des ventes volontaires de meubles aux enchères publiques

   (Lieta C-149/05) (1)

   (Direktīva 89/48/EEK un Direktīva 92/51/EEK - Darba ņēmēji - Profesionālās izglītības atzīšana - Prasība izturēt kvalifikācijas atbilstības pārbaudi bez iespējas izvēlēties adaptācijas laikposmu - Kustamās mantas brīvprātīga pārdošana publiskā izsolē)
   (2006/C 261/09)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Paris (Francija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Harold Price

      Atbildētāja: Conseil des ventes volontaires de meubles aux enchères publiques

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour d'appel de Paris — Padomes 1992. gada 18. jūnija direktīvas 92/51/EEK par otro vispārējo sistēmu profesionālās izglītības un mācību atzīšanai, lai papildinātu direktīvu 89/48/EEK (OV L 209, 25. lpp.), 4. panta interpretācija — Kustamās mantas brīvprātīgas pārdošanas publiskā izsolē vadīšana — Prasība izturēt kvalifikācijas atbilstības pārbaudi bez iespējas izvēlēties adaptācijas laikposmu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/51/EEK par otro vispārējo sistēmu profesionālās izglītības un mācību atzīšanai, lai papildinātu Direktīvu 89/48/EEK, kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 14. maija Direktīvu 2001/19/EK, nav piemērojama lūguma iesniedzējam, kas atsaucas uz tādu kvalifikāciju, uz kādu balstās prasītājs pamata prāvā, kas vēlas strādāt kustamās mantas brīvprātīgas pārdošanas publiskā izsolē vadītāja profesijā Francijā;
               turpretim Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīva 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību, kura grozīta ar Direktīvu 2001/19, — un it īpaši tās 3. panta pirmās daļas b) apakšpunkts — var tikt piemērota lūguma iesniedzējam, ja kustamās mantas brīvprātīgas pārdošanas publiskā izsolē vadītāja profesija dalībvalstī, kurā šis lūguma iesniedzējs ir ieguvis kvalifikāciju, uz kuru viņš atsaucas, nav reglamentētā profesija šīs direktīvas 1. panta c) apakšpunkta izpratnē. Vajadzības gadījumā iesniedzējtiesai ir jānosaka, vai tas tā ir;

               2)

               profesija, kuras uzsākšanai ir nepieciešams diploms tiesību zinātnēs par vismaz divu gadu studiju programmas pabeigšanu, ir profesija, attiecībā uz kuru var pieņemt, ka darba veikšanai šajā profesijā ir nepieciešamas precīzas attiecīgās valsts tiesību aktu zināšanas Direktīvas 89/48, kura grozīta ar Direktīvu 2001/19, 4. panta 1. punkta trešās daļas izpratnē;
               šīs tiesību normas piemērošanai nav nepieciešams, lai attiecīgā darbība ietvertu konsultāciju un/vai palīdzības sniegšanu saistībā ar visiem valsts tiesību aktiem; pietiek ar to, ka tā attiecas uz konkrētu jomu un ir būtisks un pastāvīgs minētās darbības aspekts. Šajā sakarā ir nepieciešams it īpaši aplūkot konkrētās profesijas parasto praksi.

      (1)  OV C 132, 28.05.2005.


title: Lieta F-105/10: Prasība, kas celta 2010. gada 22. oktobrī — Bömcke /EIB

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/65

         Prasība, kas celta 2010. gada 22. oktobrī — Bömcke/EIB
   (Lieta F-105/10)
   ()
   2011/C 30/127
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eberhard Bömcke (Athus, Beļģija) (pārstāvis — D. Lagasse, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (EIB)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt atbildētājas personāla daļas vadītāja pieņemto lēmumu, ar ko apstiprināts, ka ir beidzies prasītāja darbinieku pārstāvniecības pilnvarojuma termiņš, un prasība par zaudējumu atlīdzību

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt EIB personāla daļas vadītāja lēmumu, kas prasītājam tika paziņots ar 2010. gada 12. oktobra vēstuli, kura tika saņemta 2010. gada 15. oktobrī;

               —

               piespriest EIB atlīdzināt prasītājam morālo kaitējumu, ko izraisījis minētais lēmums, un šajā ziņā izmaksāt tam summu EUR 25 000 apmērā;

               —

               piespriest EIB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-146/12: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 7. maija rīkojums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika, ko atbalsta Slovākijas Republika

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/56

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 7. maija rīkojums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika, ko atbalsta Slovākijas Republika
   (Lieta C-146/12) (1)

   2013/C 225/111
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 157, 2.6.2012.


title: Lieta T-142/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 9. februāra rīkojums – Dröge u.c./Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Gribas izteikums un divi Komisijas lēmumi par piekļuves tādiem dokumentiem noteikumiem, kas attiecas uz sarunām par Eiropas Savienības un Amerikas Savienoto Valstu transatlantisko tirdzniecības un ieguldījumu partnerību (TTIP) — Valstu parlamentu darbinieku piekļuves tiesības konkrētiem konfidenciāliem TTIP sarunu dokumentiem — Nepārsūdzami tiesību akti — Nepieņemamība

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/36

         Vispārējās tiesas 2017. gada 9. februāra rīkojums – Dröge u.c./Komisija
   (Lieta T-142/16) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Gribas izteikums un divi Komisijas lēmumi par piekļuves tādiem dokumentiem noteikumiem, kas attiecas uz sarunām par Eiropas Savienības un Amerikas Savienoto Valstu transatlantisko tirdzniecības un ieguldījumu partnerību (TTIP) - Valstu parlamentu darbinieku piekļuves tiesības konkrētiem konfidenciāliem TTIP sarunu dokumentiem - Nepārsūdzami tiesību akti - Nepieņemamība)
   (2017/C 112/49)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Katharina Dröge (Berlīne, Vācija), Britta Haßelmann (Berlīne), Anton Hofreiter (Berlīne) (pārstāvis – W. Cremer, profesors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Erlbacher, R. Vidal Puig un B. Hartmann)

      Priekšmets

   Prasība, pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt, pirmkārt, Komisijas gribas izteikumu par līgumslēdzējām pusēm, Eiropas Savienībai un Amerikas Savienotajām valstīm, saistoša līguma noslēgšanu par piekļuves tādiem dokumentiem noteikumiem, kas attiecas uz sarunām par Eiropas Savienības un Amerikas Savienoto Valstu transatlantisko tirdzniecības un ieguldījumu partnerību (TTIP), un, pakārtoti, atzīt to par pretēju Savienības tiesībām, otrkārt, Komisijas iepriekšējo lēmumu par iepriekš minētā gribas izteikuma iesniegšanu, pamatojoties uz atļauju izteikt piekrišanu, un, treškārt, Komisijas mutisko lēmumu, kurš saistīts ar nesaistoša līguma vai politiska nolīguma noslēgšanu ar Amerikas Savienotajām valstīm par “TTIP piekļuves režīmu” un kurā šis režīms ir definēts kā saistošs Savienības tiesībās, ciktāl ir stingri aizliegts dalībvalstu parlamentu deputātus pavadīt darbiniekiem, kas ir izgājuši drošības kontroli, tostarp viņu politiskās grupas darbiniekiem, kad tie iepazīstas ar dokumentiem, kas saistīti ar TTIP dokumentiem, šajā nolūkā izveidotās lasītavās.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Katharina Dröge, Britta Haßelmann un Anton Hofreiter sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 221, 13.6.2016.


title: Héraðsdómur Reykjavíkur 2013. gada 16. aprīļa lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvo atzinumu lietā Creditinfo Lánstraust hf. pret Registers Iceland un Islandes valsti (Lieta E-7/13)

text:
               19.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/9

      Héraðsdómur Reykjavíkur2013. gada 16. aprīļa lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvo atzinumu lietā Creditinfo Lánstraust hf. pret Registers Iceland un Islandes valsti
   (Lieta E-7/13)
   2013/C 270/07

      Héraðsdómur Reykjavíkur (Reikjavīkas apgabaltiesa) 2013. gada 16. aprīļa vēstulē, ko EBTA Tiesas kanceleja saņēma 2013. gada 29. aprīlī, lūdza Tiesu sniegt konsultatīvo atzinumu lietā Creditinfo Lánstraust hf. pret Registers Iceland un Islandes valsti par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai EEZ tiesību aktiem, jo īpaši 6. pantam Padomes Direktīvā 2003/98/EK par valsts sektora informācijas atkalizmantošanu (sal. ar EEZ Apvienotās komitejas Lēmumu Nr. 105/2005, ar ko groza EEZ līguma XI pielikumu (Telekomunikāciju pakalpojumi)) atbilst maksas iekasēšana par katru mehāniski veikto informācijas pieprasījumu no reģistra, ja maksas noteikšanas brīdī nav pieejami aprēķini par “kopējiem ieņēmumiem” un “izmaksām” saskaņā ar direktīvas 6. pantu?

               2.

               Vai direktīvas 6. pantam atbilst tas, ka, nosakot izmaksas saskaņā ar direktīvas 6. pantu, netiek ņemti vērā:

                           a)

                           valsts gūtie ieņēmumi, kas veidojas, savācot dokumentus, no privātpersonu un uzņēmumu veiktajiem maksājumiem par līgumu ierakstīšanu juridisko dokumentu reģistrā;

                           b)

                           valsts gūtie ieņēmumi, kas veidojas, savācot dokumentus, no nodokļiem, kuri tiek iekasēti kā valsts nodeva par ierakstītiem juridiskiem dokumentiem brīdī, kad privātpersonas un uzņēmumi piesakās, lai tos ierakstītu juridisko dokumentu reģistrā?

               3.

               Vai direktīvas 6. pantam atbilst tas, ka, nosakot “izmaksas” saskaņā ar direktīvas 6. pantu, tiek ņemtas vērā publisko iestāžu izmaksas saistībā ar juridiskām saistībām savākt dokumentus, neatkarīgi no tā, vai privātpersona vai uzņēmums pieprasa to atkalizmantošanu?

               4.

               Vai direktīvas 6. pantam atbilst tas, ka, nosakot “izmaksas” saskaņā ar direktīvas 6. pantu, likumdevējs nosaka maksas lielumu tiesību aktos bez tuvākas noteiktā lieluma izpētes?

               5.

               Vai direktīvas 6. pantam atbilstu, ja, nosakot “izmaksas” saskaņā ar direktīvu, atbilstoši tiktu ņemta vērā vispārīgā prasība valsts tiesību aktos par to, ka publiskajām iestādēm pašām sevi jāfinansē?

               6.

               Ja atbilde uz 5. jautājumu ir apstiprinoša, ko šī prasība sīkāk sevī iekļauj un kādas publiskā sektora darbības “izmaksas” šajā kontekstā var ņemt vērā?


title: Lieta F-70/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. jūlijā — Nikolchov /Komisija

text:
               10.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/16

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. jūlijā — Nikolchov/Komisija
   (lieta F-70/09)
   2009/C 244/28
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs
      Vladimir Nikolchov, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — M. Hammouche, avocat)

      Atbildētāja:Eiropas Kopienu Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Atcelt institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, lēmumu, ar kuru par prasītāja darbā pieņemšanas vietu nosaka Āheni (Vācija) un dienas nauda tiek noteikta 120 dienām.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka tika pārkāpts Komisijas 2004. gada 15. aprīļa lēmums par Vispārīgajiem noteikumiem par Civildienesta noteikumu VII pielikuma 7. panta 3. punkta un VII pielikuma 10. panta piemērošanu;

               —

               līdz ar to atcelt institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, 2009. gada 21. aprīļa lēmumu Nr. R/9/09, ar kuru ir noraidīta prasītāja sūdzība, kurā viņš lūdza noteikt par viņa darbā pieņemšanas vietu Bulgāriju un noteikt dienas naudas ilgumu atbilstoši Civildienesta noteikumu VII pielikuma 10. panta 2. punkta b) apakšpunkta otrajam ievilkumam;

               —

               piespriest atbildētājai izmaksāt prasītājam nesamaksāto dienas naudu EUR 6 942,32 apmērā vai jebkurā citā apmērā, kuru noteiks Civildienesta tiesa, papildus nokavējuma procentiem no sūdzības iesniegšanas dienas līdz samaksai pilnībā;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-164/14: Prasība, kas celta 2014. gada 7. martā  – Calberson GE /Komisija

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/32

         Prasība, kas celta 2014. gada 7. martā – Calberson GE/Komisija
   (Lieta T-164/14)
   2014/C 184/54
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Calberson GE (Villeneuve-la-Garenne, Francija) (pārstāvji – T. Gallois un E. Dereviankine, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest Eiropas Komisijai izmaksāt prasītājai šādas summas:

                           —

                           finansiālos izdevumus EUR 7 691,60 apmērā, ieskaitot nodokļus, kas radušies novēlotās finanšu nodrošinājuma par piegādi atcelšanas dēļ;

                           —

                           nokavējuma procentus, kas radušies laikā starp piegāžu rēķinu termiņa beigām un to faktisko apmaksu: EUR 81 817,25, bez nodokļiem, un USD 6 344,17;

                           —

                           “nokavējuma procentus par nokavējuma procentiem”: 2 % apmērā par iepriekš minēto nokavējumu procentu samaksas nokavējumu (no EUR 81 817,25, bez nodokļiem, un USD 6 344,17);

                           —

                           atlikumu no piegādes rēķina: EUR 17 400, ieskaitot nodokļus;

                           —

                           starpību par maiņas kursu: 30 580,41, ieskaitot nodokļus;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai un Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja pēc Regulu Nr. 111/1999 (1) un Nr. 1799/1999 (2) pieņemšanas ir izraudzītā pretendente publiskajā iepirkumā par liellopu gaļas piegādi Krievijas Federācijai saistībā ar programmu lauksaimniecības produktu piegādei uz šo valsti.
   Pēc Tiesas 2013. gada 17. janvāra sprieduma lietā C-623/11, Geodis Calberson GE (Krājumā vēl nav publicēts), ar kuru tika atzīta Savienības tiesas kompetence, lai izskatītu prasības par tādu zaudējumu atlīdzināšanu, kuri ir radušies valsts intervences aģentūras izdarīto pārkāpumu dēļ, prasītāja lūdz tai atlīdzināt zaudējumus, kas tai esot nodarīti saistībā ar iepriekš minētā publiskā iepirkuma izpildi.
   Prasītāja līdz ar to apgalvo, ka valsts intervences aģentūra FranceAgriMer ir izdarījusi vairākus pārkāpumus, proti, tie ir: i) novēlota finanšu nodrošinājuma, kuru prasītāja ir iemaksājusi pienācīgai publiskā iepirkuma izpildei, atcelšana ii) neapstrīdētu rēķinu novēlota apmaksa, iii) neapstrīdētu rēķinu neapmaksāšana un iv) dažu rēķinu apmaksa citā valūtā, nekā tajā, kas paredzēta publiskajā iepirkumā, nodarot zaudējumus prasītājai.

      (1)  Komisijas 1999. gada 18. janvāra Regula (EK) Nr. 111/1999, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 2802/98 par programmu lauksaimniecības produktu piegādei uz Krievijas Federāciju (OV L 14, 3. lpp.).

      (2)  Komisijas 1999. gada 16. augusta Regula (EK) Nr. 1799/1999 par liellopu gaļas piegādi Krievijai (OV L 217, 20. lpp.).


title: lieta C-447/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 30. septembra Landsgericht Innsbruck lēmumu lietā Autohaus Ostermann GmbH pret VAV Versicherung AG

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 30. septembra Landsgericht Innsbruck lēmumu lietā Autohaus Ostermann GmbH pret VAV Versicherung AG
   (lieta C-447/04)
   (2004/C 314/10)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 30. septembra Landsgericht Innsbruck lēmumu lietā Autohaus Ostermann GmbH pret VAV Versicherung AG, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 27. oktobrī.
   Landsgericht Innsbruck lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. maija Direktīvas 2000/26/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu lietošanas civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, ar kuru tiek grozītas Padomes Direktīvas 73/239/EEK un 88/357/EEK (Ceturtā direktīva par mehānisko transportlīdzekļu apdrošināšanu) (1), 4. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka arī vienkārša faktiskā un tiesiskā stāvokļa gadījumā iesaistītā apdrošināšanas sabiedrība vienmēr var izmantot 3 mēnešu apstrādes termiņu, vai ka tas ir tikai “atmaksas termiņa noteikums”, kas neizslēdz agrāku vēršanos apdrošināšanas sabiedrībā ar lūgumu noteikt piemērotu samaksas termiņu, kas var būt arī šī trīs mēnešu termiņa ietvaros?

      (1)  OV L 181, 65. lpp.


title: Lieta C-189/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 15. aprīlī iesniedza le Tribunal de grande instance de Bayonne (Francija) — Raquel Gianni Da Silva/Préfet des Pyrénées-Atlantiques

text:
               8.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 164/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 15. aprīlī iesniedza le Tribunal de grande instance de Bayonne (Francija) — Raquel Gianni Da Silva/Préfet des Pyrénées-Atlantiques

   (Lieta C-189/13)
   2013/C 164/22
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de grande instance de Bayonne

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Raquel Gianni Da Silva

      Atbildētājs: Préfet des Pyrénées-Atlantiques

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Savienības tiesības nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā brīvības atņemšanas sodu par nelikumīgu ieceļošanu ir paredzēts piemērot trešās valsts pilsonim, kuram iepriekš nav piemēroti Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvā 2008/115/EK (1) paredzētie piespiedu pasākumi?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvā 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo [pilsoņu] atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV L 348, 98. lpp.)


title: Lieta C-327/13: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 4. septembra spriedums (Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Burgo Group SpA/Illochroma SA, kura atrodas likvidācijas procesā, Jérôme Theetten, kurš darbojas kā sabiedrības Illochroma SA likvidators Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Maksātnespējas procedūras – “Uzņēmuma” jēdziens – Sabiedrību grupa – Pieņemšana – Tiesības uzsākt sekundāro maksātnespējas procedūru – Kritēriji – Persona, kurai ir tiesības pieprasīt sekundārās maksātnespējas procedūras uzsākšanu

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/17

      Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 4. septembra spriedums (Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Burgo Group SpA/Illochroma SA, kura atrodas likvidācijas procesā, Jérôme Theetten, kurš darbojas kā sabiedrības Illochroma SA likvidators
      (Lieta C-327/13) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Maksātnespējas procedūras - “Uzņēmuma” jēdziens - Sabiedrību grupa - Pieņemšana - Tiesības uzsākt sekundāro maksātnespējas procedūru - Kritēriji - Persona, kurai ir tiesības pieprasīt sekundārās maksātnespējas procedūras uzsākšanu)
      (2014/C 395/21)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour d'appel de Bruxelles

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Burgo Group SpA

         Atbildētāji: Illochroma SA, kura atrodas likvidācijas procesā, Jérôme Theetten, kurš darbojas kā sabiedrības Illochroma SA likvidators

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām 3. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, runājot par sabiedrības likvidācijas procesu dalībvalstī, kas nav valsts, kurā ir tās juridiskā adrese, pret šo sabiedrību var vienlaicīgi būt uzsākta sekundārā procedūra citā dalībvalstī, kur ir tās juridiskā adrese un kurā tai ir piešķirts juridiskas personas statuss.

                  2)

                  Regulas 29. panta b) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jautājums par to, kura persona vai iestāde ir pilnvarota pieprasīt uzsākt sekundāro procedūru, ir jāizvērtē, ņemot vērā tās dalībvalsts tiesības, kuras teritorijā tiek pieprasīts uzsākt šo procedūru. Tiesības aizsākt sekundāro procedūru nevar attiecināt tikai uz vietējiem kreditoriem vai tiem, kuru juridiskā adrese ir tās dalībvalsts teritorijā, kurā atrodas attiecīgais uzņēmums, vai tikai uz tiem kreditoriem, kuru kreditora prasījums ir radies šī konkrētā uzņēmuma darbības dēļ.

                  3)

                  Regula Nr. 1346/2000 ir jāinterpretē tādējādi, ka, tā kā galvenā procedūra ir likvidācijas procedūra, tas, vai tiesa, kurā ir celta prasība uzsākt sekundāro procedūru, ņem vērā pamatotības kritērijus, ir noregulēts tās dalībvalsts tiesību aktos, kuras teritorijā tiek pieprasīts šādu procedūru uzsākt. Dalībvalstīm, paredzot nosacījumus minētās procedūras uzsākšanai, ir jāievēro Savienības tiesības, tostarp to vispārējie principi, kā arī Regulas Nr. 1346/2000 noteikumi.

         (1)  OV C 226, 3.8.2013.


title: Lieta C-438/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 2. oktobrī iesniedza Oberlandesgericht München (Vācija) — Irmengard Weber/Mechthilde Weber

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 2. oktobrī iesniedza Oberlandesgericht München (Vācija) — Irmengard Weber/Mechthilde Weber

   (Lieta C-438/12)
   2012/C 379/28
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht München

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Irmengard Weber

      Atbildētāja: Mechthilde Weber

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 (1) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 27. panta piemērošanas joma attiecas arī uz gadījumiem, kad vienā lietā divi lietas dalībnieki vienlaikus ir atbildētāji, jo trešā persona ir cēlusi prasību pret tām abām, un citā lietā tās ir prasītāja un atbildētāja? Vai šādā gadījumā ir runa par strīdu starp “tām pašām pusēm” vai dažādie prasījumi, ko prasītājs vienā tiesvedībā ir izvirzījis pret abiem atbildētājiem, ir jāpārbauda atsevišķi kā rezultātā nevar pieņemt, ka pastāv strīds starp “tām pašām pusēm”?

               2)

               Vai prasība “ar vienu un to pašu pamatu” Regulas 27. panta izpratnē ir tad, ja prasības pieteikumi un prasības pamatojumi abās tiesvedībās gan ir dažādi, bet

                           a)

                           lēmumu pieņemšanai abās tiesvedībās abos gadījumos vispirms ir jāatrisina tas pats jautājums vai

                           b)

                           tiesvedībā saistībā ar palīdzības pieteikumu tiek lūgts konstatēt tiesiskas attiecības, kas citā tiesvedībā ir jautājums, kas jāatrisina vispirms?

               3)

               Vai runa ir par prasību, kuras priekšmets ir lietu tiesības uz nekustamu lietu Regulas 22. panta 1. punkta izpratnē, ja tiek prasīts atzīt, ka atbildētājs savas lietu pirmpirkuma tiesības, kas neapstrīdami pastāv atbilstoši Vācijas tiesībām, attiecībā uz Vācijā esošu zemes gabalu ir izlietojis spēkā neesošā veidā?

               4)

               Vai tiesai, kas nav tiesa, kurā pirmajā celta prasība, pieņemot savu lēmumu atbilstoši Regulas 27. panta 1. punktam un tādējādi vēl pirms tiesa, kurā pirmajā ir celta prasība, ir pieņēmusi lēmumu par jurisdikciju, ir jāpārbauda, vai tiesai, kurā pirmajā ir celta prasība, ir jurisdikcija atbilstoši Regulas 22. panta 1. punktam, jo tiesas, kurā pirmajā ir celta prasība, šāda veida jurisdikcijas neesamības rezultātā atbilstoši Regulas 35. panta 1. punktam tiesas, kurā pirmajā ir celta prasība, iespējamais lēmums netiktu atzīts? Vai Regulas 27. panta 1. punkts ir piemērojams tiesai, kas nav tiesa, kurā pirmajā celta prasība, ja tiesa, kas nav tiesa, kurā pirmajā celta prasība, uzskata, ka tiesai, kurā pirmajā celta prasība, nav jurisdikcijas, pamatojoties uz Regulas 22. panta 1. punktu?

               5)

               Vai tiesai, kas nav tiesa, kurā pirmajā celta prasība, pieņemot lēmumu atbilstoši Regulas 27. panta 1. punktam un līdz ar to vēl pirms lēmuma par jurisdikciju pieņemšanas tiesā, kurā ir pirmajā celta prasība, ir jāpārbauda vienas puses pārmetumus, ka otra puse, ceļot prasību tiesā, kurā pirmajā celta prasība, ir ļaunprātīgi izmantojusi tiesības? Vai Regulas 27. panta 1. punkts ir piemērojams tiesai, kas nav tiesa, kurā pirmajā celta prasība, ja tiesa, kas nav tiesa, kurā pirmajā celta prasība, secina, ka prasības celšana tiesā, kurā pirmajā ir celta prasība ir notikusi ļaunprātīgi izmantojot tiesības?

               6)

               Vai Regulas 28. panta 1. punkta piemērošanas nosacījums ir, ka tiesa, kas nav tiesa, kurā pirmajā celta prasība, pirms tam ir nolēmusi, ka konkrētajā gadījumā nav piemērojams Regulas 27. pants?

               7)

               Vai, īstenojot rīcības brīvību, kas ir piešķirta Regulas 28. panta 1. punktā, var ņemt vērā,

                           a)

                           ka tiesa, kurā pirmajā celta prasība, atrodas dalībvalstī, kurā no statistikas viedokļa tiesvedība notiek būtiski ilgāk nekā dalībvalstī, kurā atrodas tiesa, kas nav tiesa, kurā pirmajā celta prasība,

                           b)

                           ka pēc tiesas, kas nav tiesa, kurā pirmajā celta prasība, vērtējuma ir jāpiemēro dalībvalsts tiesības, kurā atrodas tiesa, kas nav tiesa, kurā pirmajā celta prasība,

                           c)

                           lietas dalībnieka vecumu,

                           d)

                           iespēju, ka prasība tiks apmierināta tiesā, kurā pirmajā celta prasība?

               8)

               Vai interpretējot un piemērojot Regulas 27. un 28. pantu bez mērķa izvairīties no nesavienojamiem vai attiecīgi pretrunīgiem lēmumiem, arī jāņem vērā personas, kas prasību ir cēlusi otrā, tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu tiesā?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.)


title: Lieta T-456/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 25. marta spriedums – Sea Handling/Komisija Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Ar valsts atbalsta kontroles procedūru saistīti dokumenti — Piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar pārbaužu, izmeklēšanas un revīzijas mērķu aizsardzību — Izņēmums saistībā ar trešo personu komerciālo interešu aizsardzību — Pienākums veikt konkrētu un individuālu pārbaudi — Sevišķas sabiedrības intereses — Daļēja piekļuve

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/24

         Vispārējās tiesas 2015. gada 25. marta spriedums – Sea Handling/Komisija
   (Lieta T-456/13) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Ar valsts atbalsta kontroles procedūru saistīti dokumenti - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar pārbaužu, izmeklēšanas un revīzijas mērķu aizsardzību - Izņēmums saistībā ar trešo personu komerciālo interešu aizsardzību - Pienākums veikt konkrētu un individuālu pārbaudi - Sevišķas sabiedrības intereses - Daļēja piekļuve)
   (2015/C 155/27)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sea Handling SpA (Somma Lombardo, Itālija) (pārstāvji – B. Nascimbene un M. Merola, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji D. Grespan un C. Zadra, vēlāk – D. Grespan un F. Clotuche-Duvieusart, pārstāvji)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 12. jūnija lēmumu, ar kuru Sea Handling atteikta piekļuve ar valsts atbalsta kontroles procedūru saistītiem dokumentiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Sea Handling SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 298, 12.10.2013.


title: Lieta C-49/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 29. janvārī iesniedza Úřad průmyslového vlastnictví (Čehijas Republika) — MF 7 a.s./MAFRA a.s.

text:
               18.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 29. janvārī iesniedza Úřad průmyslového vlastnictví (Čehijas Republika) — MF 7 a.s./MAFRA a.s.

   (Lieta C-49/13)
   2013/C 141/16
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

      Úřad průmyslového vlastnictví

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: MF 7 a.s.

      Atbildētāja: MAFRA a.s.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas [2008/95/EK] (1) 3. panta 2. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai izvērtētu, vai preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs rīkojies labticīgi, ir nozīme vienīgi apstākļiem, kas bija zināmi pirms preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas vai tās iesniegšanas dienā, vai arī apstākļi, kuri iestājušies pēc pieteikuma iesniegšanas, var tikt izmantoti kā apstiprinošs pierādījums tam, ka preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs rīkojies labticīgi?

               2)

               Vai spriedums apvienotajās lietās no C-414/99 līdz C-416/99 (2) ir vispārēji jāpiemēro visās lietās, kurās tiek izvērtēts, vai preču zīmes īpašnieks ir piekritis rīcībai, kas var radīt viņa izņēmuma tiesību vājināšanu vai ierobežošanu?

               3)

               Vai var secināt, ka vēlākas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs rīkojies labticīgi situācijā, kurā agrākas preču zīmes īpašnieks ar vēlākas preču zīmes īpašnieku noslēdza vienošanos, pamatojoties uz kuru agrākas preču zīmes īpašnieks piekrita periodiska iespieddarba, kura apzīmējums bija līdzīgs viņa paša reģistrētajai preču zīmei, izdošanai, piekrita, ka vēlākas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs reģistrē šos iespieddarbu, un piedāvāja pieteikuma iesniedzējam atbalstu tā izdošanā, lai gan attiecīgās vienošanās skaidri nereglamentēja intelektuālā īpašuma tiesības?

               4)

               Ja apstākļiem, kas radušies pēc preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas, arī var būt nozīme, lai izvērtētu, vai preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs rīkojies labticīgi, vai pakārtoti, gadījumā, ja agrākas preču zīmes īpašnieks vismaz desmit gadu laikā apzināti ir piecietis apstrīdētās preču zīmes esamību, ir iespējams, secināt, ka pieteikuma iesniedzējs rīkojies labticīgi?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīva 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (Kodificēta versija) (OV 299, 25. lpp.).

      (2)  ECR I-08691.


title: Lieta C-701/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 31. decembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) – Malpensa Logistica Europa SpA/SEA – Società Esercizi Aeroportuali SpA

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 31. decembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) – Malpensa Logistica Europa SpA/SEA – Società Esercizi Aeroportuali SpA

   (Lieta C-701/15)
   (2016/C 136/11)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Pamatlietas puses

      Pieteicēja: Malpensa Logistica Europa SpA

      Atbildētāja: SEA – Società Esercizi Aeroportuali SpA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs (1), 7. pantam – kurā ir noteikts, ka iesniedzējtiesas nolēmuma 6.4. un 6.5. punktā minētajā valsts judikatūrā noteiktās darbības saistībā ar ģeogrāfiska apgabala izmantošanu lidostu pakalpojumu sniegšanai aviopārvadātājiem ir pakļaujamas Savienības tiesiskajam regulējumam par publiskā iepirkuma procedūrām – ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā Leģislatīvā dekrēta Nr. 18/1999 4. un 11. pantā noteiktais, kurā nav paredzēts, ka ikreiz, kad – tostarp īslaicīgi – tiek izmantošanā piešķirtas tam paredzētās platības, iepriekš jārīko publisks iepirkums?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs (OV L 134, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 6. nod., 7. sēj., 19. lpp.).


title: Lieta T-352/09 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 29. oktobra rīkojums — Novácke chemické závody /Komisija (Pagaidu noregulējums — Konkurence — Komisijas lēmums, ar kuru uzlikts naudas sods — Bankas garantija — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/29

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 29. oktobra rīkojums — Novácke chemické závody/Komisija
   (Lieta T-352/09 R)
   (Pagaidu noregulējums - Konkurence - Komisijas lēmums, ar kuru uzlikts naudas sods - Bankas garantija - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   2009/C 312/49
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novácke chemické závody, a.s., Nováky (Slovākija) (pārstāvis — A. Černejová, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un N. von Lingen)

      Priekšmets

   Lūgums apturēt Komisijas 2009. gada 22. jūlija Lēmuma C (2009) 5791, galīgā red., par EK līguma 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta Nr. COMP/F/39/396 — Kalcija un magnēzija reaģenti tērauda un gāzes nozarēm) izpildi tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-304/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 5. novembra spriedums — Calzaturificio Frau/ITSB — Camper (stilizēta loka ar aizpildītu virsmu attēls) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo stilizētu loku ar aizpildītu virsmu, reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme, kas attēlo stilizētu loku — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/23

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 5. novembra spriedums — Calzaturificio Frau/ITSB — Camper (stilizēta loka ar aizpildītu virsmu attēls)
   (Lieta T-304/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo stilizētu loku ar aizpildītu virsmu, reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme, kas attēlo stilizētu loku - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2008/C 327/41)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Calzaturificio SpA (San Giovanni Ilarione, Itālija) (pārstāvis — A. Rizzoli, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — O. Montalto un L. Rampini)

      Cita procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Camper, SL (Inca, Spānija) (pārstāvis — I. Temiño Ceniceros, advokāts)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 14. jūnija lēmumu lietā R 768/2006-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Camper SL un Calzaturificio Frau SpA

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noradīt;

               2)

               Calzaturificio Frau SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 235, 6.10.2007.


title: Lieta T-58/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 1. decembra spriedumu lietā F-82/09 Nolin /Komisija 2011. gada 25. janvārī iesniedza Michel Nolin

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/23

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 1. decembra spriedumu lietā F-82/09 Nolin/Komisija 2011. gada 25. janvārī iesniedza Michel Nolin

   (Lieta T-58/11 P)
   2011/C 89/46
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Michel Nolin (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pasludināt, ka

                           —

                           Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 1. decembra spriedums lietā F-82/09 (Michel Nolin/Komisija) ir atcelts;

               —

               taisot jaunu spriedumu,

               —

               pasludināt, ka

                           —

                           Eiropas Komisijas Personāla un administrācijas ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora 2008. gada 19. decembra lēmums atcelt visus apelācijas sūdzības iesniedzēja nopelnu un prioritātes punktus pēc viņa paaugstināšanas amatā AD 13 pakāpē saskaņā ar Civildienesta noteikumu 29. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) daļu ir atcelts;

                           —

                           piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Lai pamatotu savu apelācijas sūdzību, apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza divus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats izriet no tiesiskuma principa un tiesiskās drošības principa pārkāpuma, jo Civildienesta tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nolemjot, ka Komisija varēja, neesot juridiskajam pamatam, pamatot apstrīdēto lēmumu ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punkta vispārējo izpildes tiesību normu vispārējo sistēmu.

               2)

               Otrais pamats izriet no nediskriminācijas principa neievērošanas, jo Civildienesta tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, i) nolemjot, ka Personāla un administrācijas ģenerāldirektorāta ģenerāldirektoram esot atlikusī kompetence, kura tam neesot tiesiski piešķirta ar iecēlējinstitūcijas lēmumu saskaņā ar Civildienesta noteikumu 2. pantu, un ii) nolemjot, ka ierēdņi, kas paaugstināti amatā saskaņā ar Civildienesta noteikumu 29. un. 45. punktu, pēc viņu iecelšanas vai paaugstināšanas amatā atradīšoties tādā pašā juridiskā situācijā, kaut gan tā neesot identiska ne procedūras, ne funkciju un atbildības ziņā.


title: Lieta C-586/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2008. gada 29. decembra rīkojumu — Angelo Rubino / Ministero dell'Università e della Ricerca

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2008. gada 29. decembra rīkojumu — Angelo Rubino/Ministero dell'Università e della Ricerca

   (Lieta C-586/08)
   (2009/C 55/30)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Angelo Rubino

      Atbildētāja: Ministero dell'Università e della Ricerca

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai tāds valsts tiesiskais regulējums kā Itālijas tiesību noteikumi, kas ir paredzēti Likumdošanas dekrētā Nr. 206/2007, saskaņā ar kuru universitātes profesora amats profesionālās kvalifikācijas atzīšanas nolūkā nav regulēta profesija, ir pretējs Kopienu principiem par šķēršļu personu pārvietošanās brīvībai un pakalpojumu sniegšanas brīvībai likvidēšanu starp dalībvalstīm un par savstarpēju diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu atzīšanu, kas ir noteikta Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 3. panta 1. punkta c) apakšpunktā un 47. panta 1. punktā, un tiesību noteikumiem, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvā 2005/36/EK (1) par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu?

      (1)  OV L 255., 22. lpp.


title: Lieta C-26/13: Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 30. aprīļa spriedums ( Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Árpád Kásler , Hajnalka Káslerné Rábai / OTP Jelzálogbank Zrt Direktīva 93/13/EEK — Negodīgi noteikumi līgumos, ko slēdz starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju — 4. panta 2. punkts un 6. panta 1. punkts — Līguma noteikumu negodīguma izvērtējums — Noteikumu, kas attiecas uz līguma galveno priekšmetu vai cenas vai atlīdzības atbilstīgumu, izslēgšana, ar nosacījumu, ka tie ir formulēti vienkāršā, skaidri saprotamā valodā — Ārvalsts valūtā izteikti patēriņa kredītlīgumi — Valūtas kursu reglamentējoši noteikumi — Starpība starp pirkšanas kursu, kas piemērojams aizdevuma izmaksas brīdī, un pārdošanas kursu, kas piemērojams tā atmaksai — Valsts tiesas pilnvaras par “negodīgu” atzīta noteikuma gadījumā — Negodīgā noteikuma aizstāšana ar dispozitīvu valsts tiesību normu — Pieļaujamība

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 30. aprīļa spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Árpád Kásler, Hajnalka Káslerné Rábai/OTP Jelzálogbank Zrt

   (Lieta C-26/13) (1)

   (Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi līgumos, ko slēdz starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju - 4. panta 2. punkts un 6. panta 1. punkts - Līguma noteikumu negodīguma izvērtējums - Noteikumu, kas attiecas uz līguma galveno priekšmetu vai cenas vai atlīdzības atbilstīgumu, izslēgšana, ar nosacījumu, ka tie ir formulēti vienkāršā, skaidri saprotamā valodā - Ārvalsts valūtā izteikti patēriņa kredītlīgumi - Valūtas kursu reglamentējoši noteikumi - Starpība starp pirkšanas kursu, kas piemērojams aizdevuma izmaksas brīdī, un pārdošanas kursu, kas piemērojams tā atmaksai - Valsts tiesas pilnvaras par “negodīgu” atzīta noteikuma gadījumā - Negodīgā noteikuma aizstāšana ar dispozitīvu valsts tiesību normu - Pieļaujamība)
   2014/C 194/05
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Árpád Kásler, Hajnalka Káslerné Rábai

      Atbildētājs: OTP Jelzálogbank Zrt

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kúria – Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.) 4. panta 2. punkta interpretācija – Līguma noteikumu negodīgā rakstura vērtējums – Starp privātpersonu un banku noslēgts aizdevuma līgums, kas izteikts ārvalstu valūtā, nodrošināts ar hipotekāro ķīlu un saskaņā ar kuru aizdevuma izmaksāšana un atmaksāšana ir jāveic valsts valūtā – Parāds, kas līguma noslēgšanas laikā ir aprēķināts, balstoties uz ārvalstu valūtas pirkšanas kursu – Noteikums, kas paredz, ka ikmēneša maksājumi tiek noteikti, izmantojot aktuālo valūtas pārdošanas un nevis pirkšanas kursu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           —

                           jēdziens “līguma galvenais priekšmets” neattiecas uz tādu noteikumu kā pamatlietā, kurš ir iekļauts ārvalsts valūtā izteiktā aizdevuma līgumā, kas ir noslēgts starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju, un kurš nav ticis atsevišķi apspriests, un saskaņā ar kuru aizdevuma atmaksas aprēķināšanai ir piemērojams šīs valūtas pārdošanas kurss, ja vien ir ticis konstatēts – kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, ņemot vērā līguma veidu, vispārējo sistēmu un nosacījumus, kā arī tā juridisko un faktisko kontekstu –, ka minētajā noteikumā ir paredzēts šī līguma pamatpakalpojums, kas kā tāds to raksturo;

                           —

                           šāds noteikums, ciktāl tajā patērētājam ir paredzēts finansiāls pienākums saistībā ar aizdevuma atmaksu samaksāt summas, kas izriet no starpības starp ārvalsts valūtas pārdošanas kursu un tās pirkšanas kursu, nevar tikt uzskatīts par tādu, kas ietver “atlīdzību”, kuras atbilstīgumu kā pretatlīdzību par aizdevēja sniegto pakalpojumu nevarētu izvērtēt no tās negodīguma viedokļa atbilstoši Direktīvas 93/13 4. panta 2. punktam;

               2)

               Direktīvas 93/13 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka saistībā ar tādu līguma noteikumu kā pamatlietā, prasība, saskaņā ar kuru līguma noteikumam ir jābūt formulētam vienkāršā, skaidri saprotamā valodā, ir jāsaprot tādējādi, ka ne tikai attiecīgajam līguma noteikumam ir jābūt patērētājam vienkārši un skaidri saprotamam no gramatiskā viedokļa, bet ka līgumā ir jābūt pārskatāmā veidā norādītam tā ārvalsts valūtas konvertācijas mehānisma konkrētajam darbības veidam, uz kuru ir norādīts attiecīgajā noteikumā, kā arī attiecībām starp šo mehānismu un citos līguma noteikumos paredzēto mehānismu attiecībā uz aizdevuma izmaksu, kā rezultātā patērētājs, pamatojoties uz konkrētiem un saprotamiem kritērijiem, varētu izvērtēt ekonomiskās sekas, kas tam no tā izriet;

               3)

               Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā kā pamatlietā, kurā starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju noslēgts līgums pēc negodīga noteikuma atcelšanas vairs nevar pastāvēt, šī tiesību norma pieļauj tādu valsts tiesību normu, kas ļauj valsts tiesai novērst šī noteikuma spēkā neesamību, aizstājot to ar dispozitīvu valsts tiesību normu.

      (1)  OV C 156, 1.6.2013.


title: Lieta T-226/01: Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. septembra spriedums — CAS Succhi di Frutta SpA pret Komisiju (Ārpuslīgumiskā atbildība — Konkursa procedūra — Maksājums natūrā — Zaudējumi, kas attiecīgajā tirgū radušies sakarā ar maksājumu natūrā — Cēloņsakarība)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/29

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. septembra spriedums — CAS Succhi di Frutta SpA pret Komisiju
   (Lieta T-226/01) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Konkursa procedūra - Maksājums natūrā - Zaudējumi, kas attiecīgajā tirgū radušies sakarā ar maksājumu natūrā - Cēloņsakarība)
   (2006/C 281/47)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: CAS Succhi di Frutta SpA, Kastanjaro (Castagnaro, Itālija) (pārstāvji — Dž. Roberti [G. Roberti], F. Šaudone [F. Sciaudone] un A. Franki [A. Franchi], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — K. Katabriga [C. Cattabriga] un L. Vizadžo [L. Visaggio], pārstāvji, kam palīdz A. dal Fero [A. Dal Ferro], advokāts)
   Priekšmets
   Prasība atlīdzināt norādītos zaudējumus, kas nodarīti ar Komisijas 1996. gada 22. jūlija lēmumu C (96) 1916 un 1996. gada 6. septembra lēmumu C (96) 2208, kuri tika pieņemti saistībā ar Komisijas 1996. gada 7. februāra Regulu (EK) Nr. 228/96 par Armēnijas un Azerbaidžānas iedzīvotājiem paredzētās augļu sulas un ievārījuma piegādi (OV L 30, 18. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 331, 24.11.2001.


title: Lieta F-78/15: Prasība, kas celta 2015. gada 18. maijā – ZZ u.c./BEI

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/56

         Prasība, kas celta 2015. gada 18. maijā – ZZ u.c./BEI

   (Lieta F-78/15)
   (2015/C 279/72)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ u.c. (pārstāvis – L. Levi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (EIB)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Pirmkārt, prasība atcelt 2015. gada februāra algas paziņojumos ietvertos lēmumus ierobežot ikgadējo algu pielāgošanu 2015. gadā līdz 1,2 % un atcelt iepriekšējos algas paziņojumus, kā arī, ciktāl nepieciešams, informatīvās piezīmes, ko atbildētāja bija nosūtījusi prasītājiem 2015. gada 6. un 10. februārī. Otrkārt, piespriest EIB samaksāt atlīdzību par, iespējams, nodarītajiem materiālajiem zaudējumiem un morālo kaitējumu

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu, tostarp, tajā ietverto iebildi par prettiesiskumu;

               —

               līdz ar to:

                           —

                           atcelt prasītāju 2015. gada februāra algas paziņojumos ietverto lēmumu, proti, lēmumu ierobežot ikgadējo algu pielāgošanu 2015. gadā līdz 1,2 %, un līdz ar to atcelt līdzīgus iepriekšējos algas paziņojumos ietvertos lēmumus, kā arī, ciktāl nepieciešams, atcelt informatīvās piezīmes, ko atbildētāja bija nosūtījusi prasītājiem 2015. gada 6. un 10. februārī;

               —

               līdz ar to, piespriest atbildētajai:

                           —

                           samaksāt katram prasītājam kā atlīdzību par materiālajiem zaudējumiem (i) algas starpību, kas atbilst ikgadējai algu pielāgošanai 2015. gadā, proti, palielinājumu par 0,4 % par laikposmu no 2015. gada 1. janvāra līdz 2015. gada 31. decembrim; (ii) algas starpību, kas atbilst sekām, kas izriet no ikgadējās algu pielāgošanas 1,2 % apmērā piemērošanas 2015. gadā, no to algu summas, kas tiks izmaksāta no 2016. gada janvāra; (iii) nokavējuma procentus no algu starpības, kas jāmaksā, līdz maksājamās summas tikt samaksātas pilnībā, nokavējuma procentu likmi aprēķinot, pamatojoties uz Eiropas Centrālās bankas noteikto likmi galvenajām refinansēšanas operācijām, kas piemērojama attiecīgajā laikposmā, pieskaitot trīs punktus, un (iv) zaudējumus par pirktspējas samazināšanos, kas provizoriski katram prasītājam noteikti EUR 30  000 apmērā;

                           —

                           piespriest samaksāt katram prasītajam EUR 1  000 kā atlīdzību par morālo kaitējumu;

               —

               piespriest EIB atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-26/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 15. marta  spriedums —  Verborgh  pret Komisiju (Ierēdņi — Iecelšana amatā — Klasificēšanas pakāpē atkārtota izskatīšana — Civildienesta noteikumu 31. panta 2. punkts)

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/18

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 15. marta spriedums — Verborgh pret Komisiju
   (Lieta T-26/04) (1)

   (Ierēdņi - Iecelšana amatā - Klasificēšanas pakāpē atkārtota izskatīšana - Civildienesta noteikumu 31. panta 2. punkts)
   (2006/C 108/31)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jacques Verborgh, Āltera (Beļģija), (pārstāvji — N. Lhoëst un É. De Schietere de Lophem, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Joris un S. Pilette, pārstāvji)
   Priekšmets
   Pirmkārt, Komisijas 2002. gada 20. decembra lēmuma par prasītāja galīgo klasificēšanu A7 pakāpes trešajā līmenī un, ja vajadzīgs, Komisijas 2003. gada 9. oktobra lēmuma, ar ko noraidīta prasītāja sūdzība, atcelšana un, pakārtoti, noteiktu dokumentu uzrādīšana.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks savus tiesāšanās izdevumus sedz pats.

      (1)  OV C 71, 20.03.2004.


20150731059617102015/C 270/402812015TC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL20150526323322Lieta T-281/15: Prasība, kas celta 2015. gada 26. maijā – Pirelli Tyre/ITSB (“Rivestimenti pneumatici per ruote di veicoli”)
 ---documentbreak--- C2702015LV3220120150526LV0040322332Prasība, kas celta 2015. gada 26. maijā – Pirelli Tyre/ITSB (“Rivestimenti pneumatici per ruote di veicoli”)
   (Lieta T-281/15)2015/C 270/40Tiesvedības valoda – itāļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pirelli Tyre SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji – D. Caneva un G. Fucci, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs (“Rivestimenti pneumatici per ruote di veicoli”) – Kopienas dizainparaugs Nr. 4 700-0001

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas trešās padomes 2015. gada 11. februāra lēmums lietā R 1288/2014-3

      Prasītājas prasījumi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            apmierināt Pirelli Tyre SpA prasību par restitutio in integrum atbilstoši Regulas (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem 67. pantam, atzīstot par likumīgu pārreģistrācijas nodevas par otro piecu gadu periodu samaksu, izmantojot tiešā debeta maksājumu no norēķinu konta Nr. 000069, kas reģistrēts uz Bugnion SpA vārda, un līdz ar to atzīstot, ka attiecīgais īpašumtiesības apliecinošais dokuments joprojām ir spēkā esošs;

            —

            piespriest atlīdzināt Pirelli Tyre SpA tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Izvirzītais pamats:

            —

            Regulas (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem 67. panta pārkāpums.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 209, 15.8.2008 .

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/1

         (2008/C 223/01)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 209, 15.8.2008.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 197, 2.8.2008.

      OV C 183, 19.7.2008.

      OV C 171, 5.7.2008.

      OV C 158, 21.6.2008.

      OV C 142, 7.6.2008.

      OV C 128, 24.5.2008.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-329/08: Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 6. marta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/29

         Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 6. marta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-329/08) (1)

   2009/C 113/57

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Lieta T-396/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 8. jūlija spriedums — Freistaat Sachsen un Land Sachsen-Anhalt/Komisija (Valsts atbalsts — Atbalsts izglītībai — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji saderīgu un daļēji nesaderīgu ar kopējo tirgu — Atbalsta nepieciešamība — Pozitīvas papildu sekas — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/33

         Vispārējās tiesas 2010. gada 8. jūlija spriedums — Freistaat Sachsen un Land Sachsen-Anhalt/Komisija

   (Lieta T-396/08) (1)

   (Valsts atbalsts - Atbalsts izglītībai - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji saderīgu un daļēji nesaderīgu ar kopējo tirgu - Atbalsta nepieciešamība - Pozitīvas papildu sekas - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2010/C 234/58
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Freistaat Sachsen (Vācija) un Land Sachsen-Anhalt (Vācija) (pārstāvji — T. Müller-Ibold un T. Graf, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. França, K. Gross un B. Martenczuk)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 2. jūlija Lēmumu 2008/878/EK par valsts atbalstu, ko Vācija vēlas īstenot DHL labā (OV L 312, 31. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Freistaat Sachsen un Land Sachsen-Anhalt sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 327, 20.12.2008.


title: Lieta C-273/08: Prasība, kas celta 2008. gada 25. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/36

         Prasība, kas celta 2008. gada 25. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-273/08)
   (2008/C 209/55)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozet un A. Alcover San Pedro)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepaziņojot Eiropas Kopienu Komisijai ne savas valsts sēra dioksīda (SO2), slāpekļa oksīdu (NOx), gaistošo organisko savienojumu (COV) un amonjaka (NH3) emisijas samazināšanas programmas, ne savus valsts mēroga SO2, NOx, COV un NH3 emisijas pārskatus, ne arī savas ikgadējās SO2, NOx, COV un NH3 prognozes 2010. gadam, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 23. oktobra Direktīvas 2001/81/EK par valstīm noteikto maksimāli pieļaujamo emisiju dažām atmosfēru piesārņojošām vielām (1) 6. panta 1., 2. un 3. punktu, 7. panta 1. un 2. punktu un 8. panta 1. un 2. punktu;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija norāda, ka Luksemburgas Lielhercogiste Direktīvā 2001/81/EK noteiktajā termiņā nav paziņojusi trīs veida dokumentus saistībā ar valstī maksimāli pieļaujamo sēra dioksīda (SO2), slāpekļa oksīdu (NOx), gaistošo organisko savienojumu (COV) un amonjaka (NH3) emisiju noteikšanu.
   Pirmkārt, atbildētāja neesot izpildījusi direktīvas 6. panta 1., 2. un 3. punktā paredzēto pienākumu izstrādāt programmas pakāpeniskai iepriekš minēto atmosfēru piesārņojošo vielu emisijas samazināšanai.
   Otrkārt un treškārt, tā attiecībā uz šīm pašām atmosfēru piesārņojošām vielām neesot ievērojusi 7. panta 1. un 2. punkta noteikumus attiecībā uz valsts mēroga emisiju pārskata ikgadējo sagatavošanu un atjaunināšanu un valsts prognozes 2010. gadam.
   Visbeidzot, tā neesot izpildījusi pienākumu paziņot šo trīs veidu dokumentus Komisijai direktīvas 8. panta 1. un 2. punktā paredzētajos termiņos.

      (1)  OV L 309, 22. lpp.


title: Lieta T-561/08: Prasība, kas celta 2008. gada 15. decembrī — Bactria un Gutknecht /Komisija

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/37

         Prasība, kas celta 2008. gada 15. decembrī — Bactria un Gutknecht/Komisija
   (Lieta T-561/08)
   (2009/C 55/67)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Bactria Industriehygiene-Service Verwaltungs GmbH, Kirchheimbolanden (Vācija), Jürgen Gutknecht, Kirchheimbolanden (Vācija) (pārstāvji — K. Van Maldegem un C. Mereu, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienai atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājiem nodarīti: i) nelikumīgi pieņemot Pirmās pārskata regulas 6. panta 2. punktu un Otro pārskata regulu, kā arī Komisijas Regulu Nr. 1451/2007; vai pakārtoti, ii) Komisijai neesot veikušai vajadzīgos pasākumus, lai garantētu BPD [Direktīvā 98/8] paredzētās prasītāju tiesības uz informācijas aizsardzību un novērstu parazitējošu darbību pārskata programmas gaitā, kopsummā EUR 3 912 569 apmērā vai citā summā, kā šīs tiesvedības gaitā noteiks prasītāji vai Pirmās instances tiesa ex aequo et bono;

               —

               pakārtoti, starpspriedumā noteikt, ka Eiropas Kopienai ir pienākums atlīdzināt nodarītos zaudējumus, un uzdot lietas dalībniekiem saprātīgā termiņā pēc sprieduma pasludināšanas dienas iesniegt Pirmās instances tiesā aprēķinus par pušu starpā norunātās atlīdzības summu vai, pusēm nevienojoties, uzdot lietas dalībniekiem tajā pašā termiņā iesniegt Pirmās instances tiesai savus prasījumus kopā ar detalizētiem aprēķiniem to pamatošanai;

               —

               piespriest Eiropas Kopienai maksāt prasītājiem atlīdzības procentus pēc nokavējuma procentu likmes kopš zaudējumu nodarīšanas dienas;

               —

               piespriest Eiropas Kopienai maksāt nokavējuma procentus, kas aprēķināti pēc likmes 8 % vai jebkādas citas pienācīgas likmes, ko noteiktu Pirmās instances tiesa, no maksājamās summas par laiku no Pirmās instances tiesas sprieduma pasludināšanas dienas līdz faktiskai samaksai; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasībā prasītāji saskaņā ar EKL 235. pantu lūdz atlīdzināt zaudējumus, kas tiem esot nodarīti, pieņemot Komisijas 2000. gada 7. septembra Regulas Nr. 1896/2000 par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 98/8/EK [par biocīdo produktu laišanu tirgū] (1) 16. panta 2. punktā minētās programmas pirmo posmu (2) 6. panta 2. punktu un Komisijas Regulu Nr. 2032/2003 (3), kā arī Komisija Regulu Nr. 1451/2007 (4).
   Pakārtoti, prasītāji lūdz atlīdzināt zaudējumus, kas tiem esot nodarīti ar to, ka Komisija neesot nodrošinājusi, ka tiek ievērotas pieteikuma iesniedzējiem Direktīvas 98/8 12. pantā piešķirtās tiesības uz informācijas aizsardzību. Turklāt tie apgalvo, ka Komisijas nelikumīgās rīcības rezultātā prasītājiem nodarītie zaudējumi izpaužas kā ievērojams pirmā prasītāja uzņēmuma vērtības samazinājums un atrautā pelņa (lucrum cessans), ko pirmais prasītājs būtu guvis, pārdodot attiecīgos biocīdos produktus un minēto biocīdo produktu sastāvā esošās aktīvās vielas, ja vien Kopiena nebūtu šādi rīkojusies.
   Tiek apgalvots, ka papildus zaudējumiem, kas otram prasītājam esot nodarīti kā pirmā prasītāja [sabiedrības] daļu turētājam un tādējādi īpašniekam, otrais prasītājs esot zaudējis arī iztikas līdzekļus. Visbeidzot, prasītāji lūdz atlīdzības procentus pēc nokavējuma procentu likmes par laiku no apgalvoto zaudējumu rašanās dienas.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīva 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (OV 1998 L 123, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2000. gada 7. septembra Regula (EK) Nr. 1896/2000 par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 98/8/EK [par biocīdo produktu laišanu tirgū] 16. panta 2. punktā minētās programmas pirmo posmu (OV 2000 L 228, 6. lpp.).

      (3)  Komisijas 2003. gada 4. novembra Regula (EK) Nr. 2032/2003 par 10 gadu darba programmas otro fāzi, kas minēta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 98/8/EK 16. panta 2. punktā par biocīdu laišanu tirgū un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1896/2000 (OV 2003 L 307, 1. lpp.).

      (4)  Komisijas 2007. gada 4. decembra Regula (EK) Nr. 1451/2007 par 10 gadu darba programmas otro fāzi, kas minēta 16. panta 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (OV 2007 L 325, 3. lpp.).


title: Lieta C-317/15: Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 15. februāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X/Staatssecretaris van Financiën Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kapitāla brīva aprite — LESD 64. pants — Kapitāla aprite ar trešajām valstīm, ietverot finanšu pakalpojumu sniegšanu — Finanšu līdzekļi, kas atrodas bankas kontā Šveicē — Paziņojums par uzrēķinu — Uzrēķina termiņš — Uzrēķina termiņa pagarināšana gadījumos, kad uzkrājumi atrodas ārpus dzīvesvietas dalībvalsts

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/6

         Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 15. februāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-317/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kapitāla brīva aprite - LESD 64. pants - Kapitāla aprite ar trešajām valstīm, ietverot finanšu pakalpojumu sniegšanu - Finanšu līdzekļi, kas atrodas bankas kontā Šveicē - Paziņojums par uzrēķinu - Uzrēķina termiņš - Uzrēķina termiņa pagarināšana gadījumos, kad uzkrājumi atrodas ārpus dzīvesvietas dalībvalsts)
   (2017/C 112/09)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: X

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 64. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas ir piemērojams valsts tiesiskajam regulējumam, kurā paredzēts tāds ierobežojums šajā normā minētam kapitāla aprites veidam kā pamatlietā aplūkotais uzrēķina termiņa pagarinājums, pat ja šis ierobežojums ir piemērojams arī situācijās, kurām nav saistības ar tiešiem ieguldījumiem, uzņēmējdarbības veikšanu, finanšu pakalpojumu sniegšanu vai vērtspapīru laišanu tirgū;

               2)

               fakts, ka dalībvalsts rezidents ir atvēris vērtspapīru kontu banku iestādē, kura atrodas ārpus Savienības, kā tas ir pamatlietā, ietilpst kapitāla aprites jēdzienā, kas ietver finanšu pakalpojumu sniegšanu LESD 64. panta 1. punkta izpratnē;

               3)

               LESD 64. panta 1. punktā dalībvalstīm sniegtā iespēja piemērot ierobežojumus kapitāla apritei, kas ietver finanšu pakalpojumu sniegšanu, attiecas arī uz tādiem ierobežojumiem kā pamatlietā aplūkojamais pagarinātais uzrēķina termiņš, kuri neattiecas nedz uz pakalpojuma sniedzēju, nedz uz pakalpojuma sniegšanas nosacījumiem un kārtību.

      (1)  OV C 311, 21.9.2015.


title: Tiesas Spriedums (otrā palāta)  2005. gada 13. oktobrī  lietā C-200/04 (Bundesfinanzhof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Finanzamt Heidelberg pret internationale Sprach — und Studienreisen GmbH (Sestā PVN direktīva — Īpašs režīms ceļojumu aģentiem un ceļojumu rīkotājiem — 26. panta 1. punkts — Piemērošanas joma — Komplekss pakalpojums, kas ietver nokļūšanu galamērķa valstī un/vai uzturēšanos tajā, ieskaitot valodu apmācību — Pamata pakalpojums un papildu pakalpojums — Jēdziens — Direktīva 90/314/EEK par kompleksiem ceļojumiem, kompleksām brīvdienām un kompleksām ekskursijām)

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 13. oktobrī
   lietā C-200/04 (Bundesfinanzhof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Finanzamt Heidelberg pret internationale Sprach — und Studienreisen GmbH (1)

   (Sestā PVN direktīva - Īpašs režīms ceļojumu aģentiem un ceļojumu rīkotājiem - 26. panta 1. punkts - Piemērošanas joma - Komplekss pakalpojums, kas ietver nokļūšanu galamērķa valstī un/vai uzturēšanos tajā, ieskaitot valodu apmācību - Pamata pakalpojums un papildu pakalpojums - Jēdziens - Direktīva 90/314/EEK par kompleksiem ceļojumiem, kompleksām brīvdienām un kompleksām ekskursijām)
   (2005/C 296/12)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-200/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Bundesfinanzhof (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 18. martā un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 5. maijā, tiesvedībā Finanzamt Heidelberg pret internationale Sprach- und Studienreisen GmbH, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši R. Šintgens [R. Schintgen], R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], P. Kūris [P. Kūris] un Dž. Arestis [G. Arestis] (referents), ģenerāladvokāts M. Pojarešs Maduru [M. Poiares Maduro], sekretāre M. Fereira [M. Ferreira], galvenā administratore, 2005. gada 13. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   26. pants Padomes 1977. gada 17. maija Direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, ir interpretējams tādējādi, ka tas attiecas uz uzņēmēju, kas piedāvā tādus pakalpojumus kā programmas ar nosaukumu “High-School” un “College”, ko veido valodu apmācību ceļojumu organizācija un mācības ārvalstīs, un kas par samaksu par kompleksu pakalpojumus klientiem savā vārdā nodrošina uzturēšanos ārvalstīs laikposmā no trim līdz desmit mēnešiem un šim mērķim izmanto citu nodokļu maksātāju pakalpojumus.

      (1)  OV C 190, 24.07.2004.


title: Lieta C-54/16: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 8. jūnija spriedums (Tribunale Ordinario di Venezia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vinyls Italia SpA, en faillite/Mediterranea di Navigazione SpA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Maksātnespējas procedūras — Regula (EK) Nr. 1346/2000 — 4. un 13. pants — Akti, kas kaitē visiem kreditoriem — Apstākļi, kādos attiecīgais akts var tikt apstrīdēts — Akti, uz kuriem attiecas tādas dalībvalsts tiesību akts, kas nav procedūras sākšanas valsts — Akts, kas, pamatojoties uz šo tiesību aktu, ir neapstrīdams — Regula (EK) Nr. 593/2008 — 3. panta 3. punkts — Tiesību akti, ko izvēlējušās puses — Visu attiecīgās situācijas elementu atrašanās procedūras sākšanas valstī — Ietekme

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/8

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 8. jūnija spriedums (Tribunale Ordinario di Venezia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vinyls Italia SpA, en faillite/Mediterranea di Navigazione SpA

   (Lieta C-54/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Maksātnespējas procedūras - Regula (EK) Nr. 1346/2000 - 4. un 13. pants - Akti, kas kaitē visiem kreditoriem - Apstākļi, kādos attiecīgais akts var tikt apstrīdēts - Akti, uz kuriem attiecas tādas dalībvalsts tiesību akts, kas nav procedūras sākšanas valsts - Akts, kas, pamatojoties uz šo tiesību aktu, ir neapstrīdams - Regula (EK) Nr. 593/2008 - 3. panta 3. punkts - Tiesību akti, ko izvēlējušās puses - Visu attiecīgās situācijas elementu atrašanās procedūras sākšanas valstī - Ietekme)
   (2017/C 249/11)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Ordinario di Venezia

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Vinyls Italia SpA, bankrotējusi

      Atbildētāja: Mediterranea di Navigazione SpA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka formu un termiņu, kurā personai, kura gūst labumu no akta, kas kaitē visiem kreditoriem, ir jāizvirza iebildums atbilstoši šim pantam, lai iebilstu pret prasību atsaukt šo aktu atbilstoši lex fori concursus normām, kā arī jautājums, vai kompetentā tiesa var piemērot šo pantu arī pēc savas ierosmes, vajadzības gadījumā, pēc attiecīgajām pusēm noteiktā termiņa beigām, nosaka dalībvalsts, kuras teritorijā lieta tiek izskatīta, procesuālās tiesības; tomēr šīs tiesības nevar būt mazāk labvēlīgas par tām, kas regulē līdzīgas situācijas, kurām piemēro valsts tiesības (līdzvērtības princips), un tās nevar padarīt par praksē neiespējamu vai pārmērīgi apgrūtināt to tiesību īstenošanu, kas piešķirtas Savienības tiesībās (efektivitātes princips), par ko ir jāpārliecinās iesniedzējtiesai;

               2)

               Regulas Nr. 1346/2000 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pusei, kam ir pierādīšanas pienākums, ir jāsniedz pierādījumi tam, ka, ja lex causae ļauj apstrīdēt aktu, kas tiek uzskatīts par kaitējumu radošu, konkrēti nav izpildīti priekšnoteikumi, kas ir paredzēti, lai pret šo aktu celtā prasība varētu tikt pieņemta, un kas atšķiras no tiem, kuri paredzēti lex fori concursus;

               3)

               ja līgumslēdzējas puses, kas ir reģistrētas vienā un tajā pašā dalībvalstī, kuras teritorijā atrodas arī visi citi būtiskie situācijas elementi, ir noteikušas, ka līgumam ir piemērojami citas dalībvalsts tiesību akti, var derīgi atsaukties uz Regulas Nr. 1346/2000 13. pantu ar nosacījumu, ka šīs puses nav izvēlējušās šīs tiesības krāpnieciskā vai ļaunprātīgā nolūkā, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 156, 2.5.2016.


title: Lieta F-6/14: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 23. marta spriedums – Borghans/Komisija Civildienests — Atalgojums — Apgādnieka zaudējuma pensija — Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 27. panta pirmā daļa — Miruša ierēdņa šķirts laulātais — Uzturlīdzekļu pastāvēšana ierēdņa nāves dienā — Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 42. pants — Termiņš lūguma par tiesību uz pensiju aprēķinu iesniegšanai

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/41

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 23. marta spriedums – Borghans/Komisija
   (Lieta F-6/14) (1)

   (Civildienests - Atalgojums - Apgādnieka zaudējuma pensija - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 27. panta pirmā daļa - Miruša ierēdņa šķirts laulātais - Uzturlīdzekļu pastāvēšana ierēdņa nāves dienā - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 42. pants - Termiņš lūguma par tiesību uz pensiju aprēķinu iesniegšanai)
   (2015/C 155/60)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Julia Borghans (Auderghem, Beļģija) (pārstāvji – F. Van der Schueren un C. Lefèvre, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall un A.-C. Simon)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru prasītājai ir atteikts piešķirt apgādnieka zaudējuma pensiju pēc viņas bijušā laulātā nāves

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2013. gada 3. jūnija lēmumu, ar kuru Eiropas Komisija ir atteikusies piešķirt apgādnieka zaudējuma pensiju J. Borghans.

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina J. Borghans tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 85, 22.3.2014., 28. lpp.


title: Lieta C-394/14: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 14. novembra rīkojums (Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sandy Siewert u.c./Condor Flugdienst GmbH (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Reglaments – 99. pants – Gaisa transports – Regula (EK) Nr. 261/2004 – Lidojuma ilga kavēšanās – Pasažieru tiesības saņemt kompensāciju – Nosacījumi gaisa pārvadātāja atbrīvošanai no tā kompensācijas izmaksāšanas pienākuma – “Ārkārtēju apstākļu” jēdziens – Lidmašīna, kurai iepriekšējā lidojuma laikā pārvietojams iekāpšanas traps nodarījis bojājumus)

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/15

      Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 14. novembra rīkojums (Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sandy Siewert u.c./Condor Flugdienst GmbH

      (Lieta C-394/14) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Reglaments - 99. pants - Gaisa transports - Regula (EK) Nr. 261/2004 - Lidojuma ilga kavēšanās - Pasažieru tiesības saņemt kompensāciju - Nosacījumi gaisa pārvadātāja atbrīvošanai no tā kompensācijas izmaksāšanas pienākuma - “Ārkārtēju apstākļu” jēdziens - Lidmašīna, kurai iepriekšējā lidojuma laikā pārvietojams iekāpšanas traps nodarījis bojājumus)
      (2015/C 016/23)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Rüsselsheim

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Sandy Siewert, Emma Siewert, Nele Siewert

         Atbildētāja: Condor Flugdienst GmbH

         Rezolutīvā daļa:

      Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds notikums kā pamatlietā, proti, lidostas pārvietojamā iekāpšanas trapa sadursme ar lidmašīnu, nevar tikt kvalificēts kā “ārkārtējs apstāklis”, kas atbrīvo gaisa pārvadātāju no tā kompensācijas izmaksāšanas pasažieriem pienākuma šīs lidmašīnas veikta lidojuma ilgas kavēšanās gadījumā.

         (1)  OV C 372, 20.10.2014.


20150731040616982015/C 270/412822015TC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL20150526333311Lieta T-282/15: Prasība, kas celta 2015. gada 26. maijā – Pirelli Tyre/ITSB (“Battistrada”)
 ---documentbreak--- C2702015LV3310120150526LV0041331331Prasība, kas celta 2015. gada 26. maijā – Pirelli Tyre/ITSB (“Battistrada”)
   (Lieta T-282/15)2015/C 270/41Tiesvedības valoda – itāļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pirelli Tyre SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji – D. Caneva un G. Fucci, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs (“Battistrada”) – Kopienas dizainparaugs Nr. 4 700-0002

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas trešās padomes 2015. gada 11. februāra lēmums lietā R 1288/2014-3

      Prasītājas prasījumi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            apmierināt Pirelli Tyre SpA prasību par restitutio in integrum atbilstoši Regulas (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem 67. pantam, atzīstot par likumīgu pārreģistrācijas nodevas par otro piecu gadu periodu samaksu, izmantojot tiešā debeta maksājumu no norēķinu konta Nr. 000069, kas reģistrēts uz Bugnion SpA vārda, un līdz ar to atzīstot, ka attiecīgais īpašumtiesības apliecinošais dokuments joprojām ir spēkā esošs;

            —

            piespriest atlīdzināt Pirelli Tyre SpA tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Izvirzītais pamats:

            —

            Regulas (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem 67. panta pārkāpums.


title: Lieta C-575/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/39

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-575/08)
   (2009/C 44/66)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Peere un P. Dejmek)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvas 2005/56/EK par kapitālsabiedrību pārrobežu apvienošanos (1) prasības, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2005/56/EK transponēšanai valsts tiesībās noteiktais termiņš beidzās 2007. gada 14. decembrī. Prasības celšanas dienā atbildētāja nav veikusi visus vajadzīgos transponēšanās pasākumus vai katrā ziņā nav tos joprojām darījusi zināmus Komisijai.

      (1)  OV L 310, 1. lpp.


title: Lieta C-325/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 25. jūlijā ierosināja Galileo International Technology LLC , Galileo International LLC , Galileo Belgium SA , Galileo Danmark A/S , Galileo Deutschland GmbH , Galileo España , SA, Galileo France SARL , Galileo Nederland BV , Galileo Nordiska AB , Galileo Portugal Ltd , Galileo Sigma Srl , Galileo International Ltd , The Galileo Company , Timas Ltd ( trading as Galileo Ireland ) par Pirmās instances tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2006. gada 10. maija spriedumu lietā T-279/03 Galileo International Technology LLC u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/28

         Apelācija, ko 2006. gada 25. jūlijā ierosināja Galileo International Technology LLC, Galileo International LLC, Galileo Belgium SA, Galileo Danmark A/S, Galileo Deutschland GmbH, Galileo España, SA, Galileo France SARL, Galileo Nederland BV, Galileo Nordiska AB, Galileo Portugal Ltd, Galileo Sigma Srl, Galileo International Ltd, The Galileo Company, Timas Ltd (trading as Galileo Ireland) par Pirmās instances tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2006. gada 10. maija spriedumu lietā T-279/03 Galileo International Technology LLC u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-325/06 P)
   (2006/C 224/53)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Galileo International Technology LLC, Galileo International LLC, Galileo Belgium SA, Galileo Danmark A/S, Galileo Deutschland GmbH, Galileo España, SA, Galileo France SARL, Galileo Nederland BV, Galileo Nordiska AB, Galileo Portugal Ltd, Galileo Sigma Srl, Galileo International Ltd, The Galileo Company, Timas Ltd (trading as Galileo Ireland) (pārstāvji — J.-N. Louis un C. Delcorde, avocats)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atzīt, ka
               Pirmās instances tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2006. gada 10. maija spriedums lietā T-279/03 Galileo un konsorti/Eiropas Kopienu Komisija, tiek pilnībā atcelts.

               —

               nolemt sekojošo:

                           I.

                                       a)

                                       aizliegt Komisijai jebkādā veidā izmantot vārdu “Galileo” saistībā ar satelītnavigācijas sistēmas projektu un aizliegt Komisijai tieši vai netieši veicināt to, ka trešās personas izmanto šo vārdu šī projekta sakarā, un visbeidzot, aizliegt tai piedalīties jebkurās darbības, kas notiek šī vārda izmantošanas sakarā, ko veic trešās personas;

                                       b)

                                       piespriest Komisijai samaksāt prasītājiem kopīgi un solidāri 50 miljonu EUR apmērā kā atlīdzinājumu par nodarīto mantisko kaitējumu.

                           II.

                           Pakārtoti,
                           pieņemot, ka Komisija turpina izmantot vārdu “Galileo”, piespriest tai samaksāt prasītājiem 240 miljonus EUR.

                           III.

                           Piespriest Komisijai samaksāt prasītājiem, sākot no šī prasības pieteikuma iesniegšanas datuma, kavējuma procentus, kas tiek aprēķināti saistībā ar ECB likme, kas palielināta par diviem punktiem, sākot no 30/04/01.

                           IV.

                           Piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo apelāciju apelācijas sūdzības iesniedzēji atsauces uz kļūdu, kuru pieļāva Pirmās instances tiesa, nosakot, ka priekšnoteikums tam, lai varētu atzīt, ka ir aizskartas preču zīmju īpašnieka tiesības Padomes 1993. gada 20. decembra (1) Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 9. panta 1. punkta nozīmē un Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmā direktīvas (89/104/EEK), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (2), 5. panta 1. punkta nozīmē, ir tas, kas preču zīmes īpašnieks preces vai pakalpojumus piedāvā tirgū.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēji apstrīd arī jēdziena “izmantošana darījumos” šauro interpretāciju, ciktāl tā obligāti paredz komerciāla rakstura darbību. Apelācijas sūdzības iesniedzēji uzskata, ka Pirmās instances tiesas spriedumā ir pretrunas vairākos punktos, jo īpaši attiecībā uz projekta “Galileo” komerciālo mērķi vai tā neesamību un kaitējuma noteikto vai iespējamo raksturu.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēji arī pārmet Pirmās instances tiesai, ka tā nesprieda pietiekamā mērā par viņu argumentāciju saistībā ar aizskārumu attiecībā uz sociālajiem aspektiem un komercnosaukumiem, un ignorēja to, ka 1883. gada 20. marta Parīzes konvencijas rūpnieciskā īpašuma aizsardzībai, kas pēdējo reizi pārskatīta Stokholmā 1967. gada 14. jūlijā un grozīta 1979. gada 28. septembrī (3), 8. pants nosaka minimālo obligāto regulējumu.
   Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēji iebilst, ka Pirmās instances tiesa neņēma vērā piemērojamās normas attiecībā uz Komisijas pienākumu veikt tiesiskas darbības. Prasītājas apgalvo, ka pēc būtības preču zīmju tiesības ir apropriācijas tiesības, nevis rada tiesības.

      (1)  OV 1994, L 11, 1. lpp.

      (2)  OV 1989, L 40, 1. lpp.

      (3)  Apvienoto Nāciju līgumu krājums, 828. sējums, Nr. 11847, 108. lpp.


title: Lieta C-211/07: Prasība, kas celta 2007. gada 20. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/11

         Prasība, kas celta 2007. gada 20. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (Lieta C-211/07)
   (2007/C 155/21)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — N. Yerrell)

      Atbildētāja: Īrija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka saglabājot spēkā 2004. gada 31. maija Transportlīdzekļu apdrošināšanas nolīguma 5.2. un 5.3. sadaļu un it īpaši, i) nepiešķirot kompensāciju transportlīdzekļu izmantotājiem, ja visi iesaistītie transportlīdzekļi nav apdrošināti, un ii) ierobežojot tiesības uz kompensāciju personām neapdrošinātā transportlīdzeklī, kurš nav radījis zaudējumus vai nodarījis kaitējumu, Īrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1983. gada 30. decembra Direktīva 84/5/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu un it īpaši tās 1. panta 4. punkta trešā daļa, un

               —

               piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   2004. gada 31. maija nolīguma starp Satiksmes ministriju un Īrijas Transportlīdzekļu apdrošinātāju biroju (turpmāk tekstā — “Nolīgums”) 5.3. sadaļā ir paredzēts izņēmums, kad kompensāciju nepiešķir visiem neapdrošināto transportlīdzekļu vadītājiem, neskatoties uz to, vai tie ir izraisījuši nelaimes gadījumu, un tādējādi tas pārsniedz izņēmuma piemērošanas jomu, ko nosaka Direktīvas 1. panta 4. punkta trešā daļa.
   Attiecībā uz pasažieru situāciju, kas ceļo neapdrošinātos transportlīdzekļos, Nolīguma 5.2. sadaļa paredz vispārēju izņēmumu no kompensācijas visos gadījumos, kad cietusī persona “zināja vai tai vajadzēja zināt, ka nepastāv spēkā esoša apdrošināšanas polise”. Tādējādi attieksme pret visiem pasažieriem neapdrošinātos transportlīdzekļos ir vienāda, neatkarīgi no tā, vai viņi ceļoja transporta līdzeklī, kurš rada zaudējumu vai kaitējumu. Tas skaidri ir pretrunā ar Direktīvas 1. panta 4. punkta trešajā daļā noteikto, kurā ir skaidri nošķirtas šīs divas situācijas un kurš attiecina izņēmumu no kompensācijas tikai uz ar tām personām (ieskaitot vadītāju), kas bija zaudējumu vai kaitējumu izraisījušajā transportlīdzeklī.


title: Lieta T-341/15: Prasība, kas celta 2015. gada 27. jūnijā – Polski Koncern Naftowy Orlen/ITSB (Degvielas uzpildes stacijas forma)

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/47

         Prasība, kas celta 2015. gada 27. jūnijā – Polski Koncern Naftowy Orlen/ITSB (Degvielas uzpildes stacijas forma)
   (Lieta T-341/15)
   (2015/C 279/59)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polski Koncern Naftowy Orlen SA (Płock, Polija) (pārstāvis: M. Siciarek, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas trīsdimensiju preču zīme (Degvielas uzpildes stacijas forma) – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 411 138

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 2. aprīļa lēmums lietā R 2248/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt apstrīdētā lēmuma prettiesiskumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas prasītājai ir radušies procesā ITSB Apelācijas padomē un Vispārējā tiesā.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 7. panta 2. punkta un 75. panta pārkāpums.