title: Lieta T-410/08: Prasība, kas celta 2008. gada 30. septembrī —  GEMA /Komisija

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/39

         Prasība, kas celta 2008. gada 30. septembrī — GEMA/Komisija
   (Lieta T-410/08)
   (2008/C 313/70)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA), Berlīne (Vācija) (pārstāvji — R. Bechtold un I. Brinker, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atbilstoši EKL 231. panta 1. punktam, 3. pantam, 4. panta 2. punktam un — ciktāl tas attiecas uz 3. pantu — 4. panta 3. punktam, atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atbilstoši Pirmās Instances Tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktam piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasība ir par Komisijas 2008. gada 16. jūlija lēmumu lietā COMP/C2/38.698 — CISAC, ar ko tā par neatbilstošu EKL 81. pantam un EEZ līguma 53. pantam ir atzinusi saskaņotu darbību, kas ir saistīta ar savstarpēju autortiesību piešķiršanu autortiesību aizsardzības aģentūru starpā, kuras ir International Confederation of Societies of Authors and Composers (Starptautiskā autortiesību aizsardzības aģentūru apvienība, CISAC) biedres. Prasītāja vēršas pret pārmetumu par saskaņotu darbību lēmuma 3. pantā un pret pienākumiem izbeigt pārkāpumu, kuri izriet no lēmuma 4. panta 2. un 3. punkta.
   Šajā sakarā tā izvirza četrus prasības pamatus.
   Vispirms prasītāja norāda, ka Komisijas lēmums neatbilst Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 7. panta prasībām. Ar lēmumu esot pārkāpts tiesiskās drošības princips, jo no tā skaidri neizriet, kādas darbības ir aizliegtas, tas ir pretrunīgs un turklāt neatbilstošs vispārējai Komisijas administratīvajai praksei. Turklāt prasītāja apgalvo, ka ir noticis samērīguma principa pārkāpums, kā arī pilnvaru nepareiza izmantošana, jo Komisija lēmuma pieņemšanā ir vadījusies pēc kritērijiem, kuri neietilpst konkurences tiesībās piemērojamo vidū, un tādējādi pārsniegusi savas pilnvaras.
   Otrkārt prasītāja norāda, ka Komisija ir pieļāvusi būtisku procesuālu kļūdu, pretēji EKL 253. pantā paredzētajam savā lēmumā norādot nepietiekamu pamatojumu.
   Treškārt, lēmums esot balstīts uz acīmredzamu kļūdu tiesību piemērošanā un kļūdu vērtējumā, jo Komisija secinājumus par saskaņotas darbības pastāvēšanu esot izdarījusi tikai vadoties pēc tirgus struktūras un tādējādi likumā paredzēto pierādīšanas pienākuma sadalījumu nepieļaujamā veidā esot sagrozījusi prasītājai nelabvēlīgā proporcijā.
   Ceturtkārt, Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinādama, ka ir pārkāpts EKL 81. pants, jo tā nav ņēmusi vērā, ka tiesību piešķiršana valsts teritorijas ietvaros, kā tas ir paredzēts atbilstoši CISAC tipveida līgumam starp CISAC biedriem noslēgtajos savstarpējos līgumos, ir starptautiskās kolektīvās tiesību pārvaldības būtisks un nepieciešams elements un vispārīgi atzītā teritorialitātes principa izpausme autortiesību kontekstā un tas nav konkurences ierobežojums EKL 81. panta izpratnē.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-32/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 21. janvarī iesniedza Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Ungārija) — Allianz Hungária Biztosító Zrt., Generali-Providencia Biztosító Zrt., Gépjármű Márkakereskedők Országos Szövetsége, Magyar Peugeot Márkakereskedők Biztosítási Alkusz Kft., Paragon-Alkusz Zrt. (mint a Magyar Opelkereskedők Bróker Kft. Jogutódja)/Gazdasági Versenyhivatal

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 21. janvarī iesniedza Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Ungārija) — Allianz Hungária Biztosító Zrt., Generali-Providencia Biztosító Zrt., Gépjármű Márkakereskedők Országos Szövetsége, Magyar Peugeot Márkakereskedők Biztosítási Alkusz Kft., Paragon-Alkusz Zrt. (mint a Magyar Opelkereskedők Bróker Kft. Jogutódja)/Gazdasági Versenyhivatal

   (Lieta C-32/11)
   2011/C 145/04
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Allianz Hungária Biztosító Zrt., Generali-Providencia Biztosító Zrt., Gépjármű Márkakereskedők Országos Szövetsége, Magyar Peugeot Márkakereskedők Biztosítási Alkusz Kft., Paragon-Alkusz Zrt. (mint a Magyar Opelkereskedők Bróker Kft. Jogutódja)

      Atbildētājs: Gazdasági Versenyhivatal

      Prejudiciālais jautājums

   Vai divpusēji līgumi, kas noslēgti starp apdrošināšanas uzņēmumu un noteiktām automašīnu labošanas darbnīcām vai starp apdrošināšanas uzņēmumu un automašīnu labošanas darbnīcu apvienību, saskaņā ar kuriem automašīnu labošanai piemērojamā stundas likme, ko darbnīcai maksā apdrošināšanas uzņēmums par tajā apdrošināto automašīnu labošanu, citu faktoru starpā ir atkarīga no to apdrošināšanas līgumu skaita un procentuālās izteiksmes, ko šis apdrošināšanas uzņēmums ir noslēdzis ar darbnīcas, kas darbojas kā apdrošināšanas aģents, starpniecību, var tikt uzskatīti par tādiem, kas ir pretrunā LESD 101. panta 1. punktam, kā tādi, kuru mērķis vai sekas ir nepieļaut, ierobežot vai izkropļot konkurenci iekšējā tirgū?


title: Lieta C-170/11: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 6. septembra spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens, Gilbert Georges Henri Mittler, Jean Paul François Caroline Votron/Hendrikus Cornelis Kortekaas, Kortekaas Entertainment Marketing BV, Kortekaas Pensioen BV, Dirk Robbard De Kat, Johannes Hendrikus Visch, Euphemia Joanna Bökkerink, Laminco GLD N-A, Ageas NV , agrāk — Fortis NV (Regula (EK) Nr. 1206/2001 — Sadarbība pierādījumu iegūšanā civillietās un komerclietās — Materiālā piemērošanas joma — Tāda liecinieka nopratināšana dalībvalsts tiesā, kas ir puse pamata tiesvedībā un dzīvo citā dalībvalstī — Iespēja izsaukt uz kompetento tiesu pusi kā liecinieku saskaņā ar šīs tiesas dalībvalsts tiesībām)

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/8

      Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 6. septembra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens, Gilbert Georges Henri Mittler, Jean Paul François Caroline Votron/Hendrikus Cornelis Kortekaas, Kortekaas Entertainment Marketing BV, Kortekaas Pensioen BV, Dirk Robbard De Kat, Johannes Hendrikus Visch, Euphemia Joanna Bökkerink, Laminco GLD N-A, Ageas NV, agrāk — Fortis NV

      (Lieta C-170/11) (1)

      (Regula (EK) Nr. 1206/2001 - Sadarbība pierādījumu iegūšanā civillietās un komerclietās - Materiālā piemērošanas joma - Tāda liecinieka nopratināšana dalībvalsts tiesā, kas ir puse pamata tiesvedībā un dzīvo citā dalībvalstī - Iespēja izsaukt uz kompetento tiesu pusi kā liecinieku saskaņā ar šīs tiesas dalībvalsts tiesībām)
      (2012/C 331/12)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hoge Raad der Nederlanden

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāji: Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens, Gilbert Georges Henri Mittler, Jean Paul François Caroline Votron

         Atbildētāji: Hendrikus Cornelis Kortekaas, Kortekaas Entertainment Marketing BV, Kortekaas Pensioen BV, Dirk Robbard De Kat, Johannes Hendrikus Visch, Euphemia Joanna Bökkerink, Laminco GLD N-A, Ageas NV, agrāk — Fortis NV

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — Padomes 2001. gada 28. maija Regulas (EK) Nr. 1206/2001 par sadarbību starp dalībvalstu tiesām pierādījumu iegūšanā civillietās un komerclietās (OV L 174, 1. lpp.) 1. panta 1. punkta interpretācija — Piemērošanas joma — Tādu liecinieku nopratināšana Nīderlandes tiesās, kas arī ir lietas dalībnieki pamata procesā un kuru dzīvesvieta nav Nīderlandē — Valsts procesuālās tiesības

         Rezolutīvā daļa:

      Padomes 2001. gada 28. maija Regulas (EK) Nr. 1206/2001 par sadarbību starp dalībvalstu tiesām pierādījumu iegūšanā civillietās un komerclietās normas, it īpaši tās 1. panta 1. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka vienas dalībvalsts kompetentajai tiesai, kura citā dalībvalstī dzīvojošu pusi vēlas nopratināt kā liecinieku, šādas nopratināšanas veikšanai ir iespēja šo pusi izsaukt uz tiesu un nopratināt to saskaņā ar šīs tiesas dalībvalsts tiesībām.

         (1)  OV C 179, 18.06.2011.


title: Lieta F-141/11: Prasība, kas celta 2011. gada 23. decembrī — ZZ /Komisija

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/25

         Prasība, kas celta 2011. gada 23. decembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-141/11)
   2012/C 65/50
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas netieši izteikto lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja lūgums samaksāt neizmaksāto darba algu par 2010. gada septembri–decembri un par 2011. gada janvāri

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt katru no pieciem turpmāk uzskaitītajiem lēmumiem — kas ir izteikti jebkādā veidā, kurus ir pieņēmusi Komisija vai par kuru pieņemšanu tā ir atbildīga un ar kuriem daļēji vai pilnībā ir noraidīti prasītāja tālāk tekstā norādītajos lūgumos ietvertie prasījumi: 1.a) lēmums, ar kuru ir noraidīti prasītāja prasījumi, kas ir ietverti iecēlējinstitūcijai 2010. gada 5. oktobrī nosūtītajā lūgumā; 1.b) lēmums, ar kuru daļēji vai pilnībā ir noraidīti prasītāja prasījumi, kas ir ietverti iecēlējinstitūcijai 2006. gada 2. novembrī nosūtītajā lūgumā; 1.c) lēmums, ar kuru daļēji vai pilnībā ir noraidīti prasītāja prasījumi, kas ir ietverti iecēlējinstitūcijai 2010. gada 6. decembrī nosūtītajā lūgumā; 1.d) lēmums, ar kuru daļēji vai pilnībā ir noraidīti prasītāja prasījumi, kas ir ietverti iecēlējinstitūcijai 2011. gada 3. janvārī nosūtītajā lūgumā, un 1.e) lēmums, ar kuru daļēji vai pilnībā ir noraidīti prasītāja prasījumi, kas ir ietverti iecēlējinstitūcijai 2011. gada 3. februārī nosūtītajā lūgumā;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atzīt par neeksistējošu ex lege2011. gada 28. februāra paziņojumu Nr. Ares(2011) 217354;

               —

               atcelt piecus tālāk tekstā uzskaitītos lēmumus, kurus ir pieņēmusi Komisija vai par kuru pieņemšanu tā ir atbildīga un ar kuriem daļēji vai pilnībā ir noraidītas prasītāja iesniegtās sūdzības: 3.a) lēmums, ar kuru ir noraidīta 2011. gada 26. aprīlī iesniegtā sūdzība par lēmumu, ar kuru ir noraidīts 2010. gada 5. oktobrī iesniegtais lūgums; 3.b) lēmums, ar kuru daļēji vai pilnībā ir noraidīta 2011. gada 23. maijā iesniegtā sūdzība; 3.c) lēmums, ar kuru daļēji vai pilnībā ir noraidīta 2011. gada 20. jūnijā iesniegtā sūdzība; 3.d) lēmums, ar kuru daļēji vai pilnībā ir noraidīta 2011. gada 24. jūnijā iesniegtā sūdzība, un 3.e) lēmums, ar kuru daļēji vai pilnībā ir noraidīta 2011. gada 23. jūlijā iesniegtā sūdzība;

               —

               atcelt 2011. gada 8. augusta paziņojumu HR.D.21MB/ac Ares(2011)941139;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-273/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 19. marta rīkojums — Associazione “Giùlemanidallajuve ” /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Sūdzības noraidīšana — Leģitīmas intereses — Kopienas intereses — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji — acīmredzami nepamatota)

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/27

         Vispārējās tiesas 2012. gada 19. marta rīkojums — Associazione“Giùlemanidallajuve”/Komisija
   (Lieta T-273/09) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Sūdzības noraidīšana - Leģitīmas intereses - Kopienas intereses - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji — acīmredzami nepamatota)
   2012/C 151/43
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Associazione «Giùlemanidallajuve» (Cerignola, Itālija) (pārstāvji — L. Misson, G. Ernes un A. Pel, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet un V. Di Bucci, kuriem palīdz J. Derenne, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Starptautiskā Futbola asociācijas federācija (FIFA) (Zürich, Šveice) (pārstāvji — A. Barav un D. Reymond, advokāti

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 12. maija Lēmumu C(2009) 3916, kurš pieņemts saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 773/2004 7. panta 2. punktu un ar kuru leģitīmo interešu un Kopienas interešu neesamības dēļ noraidīta prasītājas iesniegtā sūdzība par EKL 81. un 82. panta pārkāpumiem, ko šķietami pieļāvušas Federazione italiana giuoco calcio [Itālijas futbola federācija], Comitato olimpico nazionale italiano [Itālijas Nacionālā olimpiskā komiteja], Eiropas futbola asociāciju savienība un Starptautiskās Futbola asociācijas federācija saistībā ar Turīnas Juventus Football Club SpA (Itālija) uzlikto sodu (lieta COMP/39464 — Turīnas Juventus atbalstītāji/FIGC-CONI-UEFA-FIFA)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Associazione “Giùlemanidallajuve” sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Starptautiskā Futbola asociācijas federācija (FIFA) sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 244, 10.10.2009.


title: Tiesas spriedums (virspalāta) 2004. gada 14. decembrī lietā C-210/03 (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) The Queen pēc lūguma, ko izteica Swedish Match AB, Swedish Match UK Ltd, pret Secretary of State for Health (Direktīva 2001/37/EK — Tabakas izstrādājumu ražošana, noformēšana un pārdošana — 8. pants — Aizliegums laist tirgū tabakas izstrādājumus orālai lietošanai — Spēkā esamība — EKL 28. līdz 30. pants — Valsts tiesiskā regulējuma, kas satur tādu pašu aizliegumu, atbilstība)

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/7

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2004. gada 14. decembrī
   lietā C-210/03 (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) The Queen pēc lūguma, ko izteica Swedish Match AB, Swedish Match UK Ltd, pret Secretary of State for Health
       (1)

   (Direktīva 2001/37/EK - Tabakas izstrādājumu ražošana, noformēšana un pārdošana - 8. pants - Aizliegums laist tirgū tabakas izstrādājumus orālai lietošanai - Spēkā esamība - EKL 28. līdz 30. pants - Valsts tiesiskā regulējuma, kas satur tādu pašu aizliegumu, atbilstība)
   (2005/C 45/14)
   tiesvedības valoda - angļu
   Lietā C-210/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 17. aprīlī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 15. maijā, tiesvedībā The Queen pēc lūguma, ko izteica Swedish Match AB, Swedish Match UK Ltd, pret Secretary of State for Health, Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris, palātas priekšsēdētāji P. Jann, C. W. A. Timmermans un K. Lenaerts, tiesneši C. Gulmann un J.-P. Puissochet, tiesnese N. Colneric, tiesneši M. S. von Bahr un J. N. Cunha Rodrigues (referents), ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretārs H. von Holstein, sekretāra palīgs, pēc tam M.-F. Contet, galvenā administratore, 2004. gada 14. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               izskatot otro jautājumu, nav atklāts neviens elements, kas varētu skart Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 5. jūnija Direktīvas 2001/37/EK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu 8. panta spēkā esamību;

               2)

               ja valsts pasākums aizliedz laist tirdzniecībā tabakas izstrādājumus orālai lietošanai atbilstoši Direktīvas 2001/37 8. panta noteikumiem, vairs nav atsevišķi jāpārbauda, vai šis valsts pasākums atbilst EKL 28. un 29. pantam.

      (1)  OV C 171, 19.07.2003.


title: Lieta T-552/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 23. oktobra spriedums – Oil Turbo Compressor/Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Termiņš prasības celšanai — Nokavējums — Nepieņemamība — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Nepieņemamība

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/25

         Vispārējās tiesas 2015. gada 23. oktobra spriedums – Oil Turbo Compressor/Padome
   (Lieta T-552/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Termiņš prasības celšanai - Nokavējums - Nepieņemamība - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Nepieņemamība)
   (2015/C 414/31)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Oil Turbo Compressor Co. (Private Joint Stock) (Teherāna, Irāna) (pārstāvis – K. Kleinschmidt, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bishop un J.-P. Hix)

      Priekšmets

   Par prasību, pirmkārt, atcelt Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 11. lpp.), un Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.), ciktāl šīs regulas attiecas uz prasītāju, un, otrkārt, prasību par zaudējumu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Oil Turbo Compressor Co. (Private Joint Stock) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 359, 7.12.2013.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 10. jūnijā apvienotajās lietās T-153/01 un T-323/01 Mercedes Alvarez Moreno pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Palīgpersonāls — Konferenču tulki — Eiropas Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 74. pants — Darba attiecību izbeigšana)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/36

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 10. jūnijā
   apvienotajās lietās T-153/01 un T-323/01 Mercedes Alvarez Moreno pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Palīgpersonāls - Konferenču tulki - Eiropas Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 74. pants - Darba attiecību izbeigšana)
   (2004/C 228/79)
   Tiesvedības valoda: franču
   Apvienotajās lietās 153/01 un T-323/01 Mercedes Alvarez Moreno, kas dzīvo Berlīnē (Vācija), un ko lietā T-153/01 pārstāv - vispirms G. Vandersanden un D. Dugois, advokāti, tad Vandersanden, advokāts, bet lietā T-323/01 pārstāv Vandersanden un L. Levi, advokāti, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko vispirms pārstāv: F. Cloutuche - Duvieusart un M. Langer, pārstāves, vēlāk - F. Cloutuche - Duvieusart un D. Martin, pārstāvji, par prasību, pirmkārt, atcelt Komisijas 2001. gada 13. februāra un 23. februāra vēstules, ar ko prasītajai paziņots, ka Komisija turpmāk nenodarbinās 65 gadu vecumu sasniegušus konferenču tulkus, un, otrkārt, par zaudējumu atlīdzināšanu, Pirmās instances tiesa, piektā palāta, (šādā sastāvā: priekšsēdētājs R. García-Valdecasas, tiesnese P. Lindh un tiesnesis J.D.Cooke, sekretārs J. Palacio González, galvenais administrators), 2004. gada 10. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Prasību lietā T-153/01 noraidīt kā nepieņemamu.

               2)

               Ciktāl tas skar prasību lietā T-323/01, 2001. gada 23. februāra lēmumu atcelt.

               3)

               Pārējā daļā prasību lietā T-323/01 noraidīt.

               4)

               Katrai puse sedz savus izdevumus saistībā ar prasību lietā T-153/01.

               5)

               Komisija sedz visus tiesāšanās izdevumus saistībā ar prasību lietā T-323/01.

      (1)  OV C 275, 29. 9. 2001.


title: Lieta C-504/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 21. oktobrī iesniedza Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākijas Republika) — Tanoarch s.r.o./Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky

text:
               12.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 21. oktobrī iesniedza Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākijas Republika) — Tanoarch s.r.o./Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky

   (Lieta C-504/10)
   2011/C 46/02
   Tiesvedības valoda — slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Tanoarch s.r.o.

      Atbildētāja: Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK (1) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma [..], 2. panta 1. punktu ir saderīga tāda tiesību norma, saskaņā ar kuru nodokļu maksātājs var no nodokļa, kas tam jāmaksā, atskaitīt nodokli par precēm un pakalpojumiem, kurus tas kā nodokļu maksātājs izmanto savai uzņēmējdarbībai, ja šo nodokli valsts teritorijā tam rēķinā iekļauj cits nodokļu maksātājs par precēm un pakalpojumiem, kuri tam ir piegādāti un sniegti vai ir jāpiegādā un jāsniedz, ja prasītājai kā izgudrojuma, par kuru vēl nav izsniegts patents, reģistrācijas līdzpieteicējai jau bija tiesības ex lege neatkarīgi un pilnā apmērā izmantot izgudrojumu, kurš ir patenta priekšmets?

               2)

               Vai, ņemot vērā Sesto direktīvu, ir pamatota tāda interpretācija, saskaņā ar kuru nodokļu maksātāja jau esošās tiesības ex lege uz patenta neatkarīgu izmantošanu nozīmē juridisku neiespējamību izmantot pakalpojumu, lai piegādātu preces un sniegtu pakalpojumus nodokļu maksātāja statusā, un ka tādējādi tas nozīmē iegādātā pakalpojuma juridisku patēriņu?

               3)

               Vai apstāklis, ka tādā gadījumā, kāds tiek aplūkots pamata lietā, izgudrojums vēl nav reģistrēts kā patents un tiek nodotas tikai tā daļas, ietekmē nodokļu maksātāja tiesību atskaitīt iepriekš samaksāto PVN ļaunprātīgu izmantošanu atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas 2006. gada 21. februāra spriedumam lietā C-255/02 Halifax plc. u.c.?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 281, 18.11.2006 .

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/70

         (2006/C 294/136)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 281, 18.11.2006.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 261, 28.10.2006.

      OV C 249, 14.10.2006.

      OV C 237, 30.9.2006.

      OV C 224, 16.9.2006.

      OV C 212, 2.9.2006.

      OV C 190, 12.8.2006.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex:http://eur-lex.europa.eu


title: lieta C-294/08: Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 2. marta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/35

         Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 2. marta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika
   (lieta C-294/08) (1)

   2009/C 141/68

      Tiesvedības valoda — čehu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 247, 27.09.2008.


title: Lieta T-240/15: Prasība, kas celta 2015. gada 18. maijā – Grupo Bimbo/ITSB (Batoniņa ar četriem apļiem forma)

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/45

         Prasība, kas celta 2015. gada 18. maijā – Grupo Bimbo/ITSB (Batoniņa ar četriem apļiem forma)
   (Lieta T-240/15)
   (2015/C 236/60)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mehiko, Meksika) (pārstāvis – N. Fernández Fernández-Pacheco, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas trīsdimensiju preču zīme (Batoniņa ar četriem apļiem forma) – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 551 867

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 2. marta lēmums lietā R 1602/2014–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu kā prettiesisku un neatbilstošu spēkā esošajām tiesību normām Kopienas preču zīmes jomā, pieņemot nolēmumu atbilstoši šajā prasības pieteikumā ietvertajiem prasījumiem, jo reģistrācijai pieteiktajai trīsdimensiju preču zīmei piemīt pietiekama raksturīgā atšķirtspēja, un uzdodot pilnā apjomā reģistrēt Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 12 551 867 attiecībā uz 5., 29. un 30. klasi atbilstoši Starptautiskajai klasifikācijai;

               —

               piespriest lietas dalībniekam, kas iebilst pret šo prasību, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī ITSB samaksāto apelācijas nodevu un attiecīgos honorārus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta F-104/06: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 12. marta spriedums – Arpaillange u.c./Komisija (Civildienests — Līgumdarbinieki — Pieņemšana darbā — Klasificēšana — Bijušie individuālie eksperti — Diploms — Profesionāla pieredze — Iebilde par prettiesiskumu)

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/36

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 12. marta spriedums – Arpaillange u.c./Komisija
   (Lieta F-104/06) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieki - Pieņemšana darbā - Klasificēšana - Bijušie individuālie eksperti - Diploms - Profesionāla pieredze - Iebilde par prettiesiskumu)
   2009/C 102/51
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Joséphine Arpaillange u.c., Santjago (Čīle) (pārstāvji – S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji – J. Currall un G. Berscheid)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – I. Sulce un B. Driessen)

      Priekšmets

   Pirmkārt, lūgums atcelt līgumslēdzējas iestādes lēmumus par prasītāju nodarbinātības nosacījumiem, kas noteikti viņu līgumdarbinieku līgumos, tiktāl, ciktāl profesionālās pieredzes gadu skaits, ko pilnvarotā līgumslēdzēja iestāde atzinusi viņu gadījumā, ir mazāks nekā faktiskais prasītāju profesionālās pieredzes gadu skaits, un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 261, 28.10.2006., 35. lpp.


title: Lieta C-65/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 10. februārī iesniedza Tribunal du travail de Nivelles (Beļģija) – Charlotte Rosselle / Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI) , Union nationale des mutualités libres (UNM Libres)

text:
               28.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 10. februārī iesniedza Tribunal du travail de Nivelles (Beļģija) – Charlotte Rosselle/Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI), Union nationale des mutualités libres (UNM Libres)

   (Lieta C-65/14)
   2014/C 129/16
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal du travail de Nivelles

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Charlotte Rosselle

      Atbildētāji: Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI), Union nationale des mutualités libres (UNM Libres)

      Puse, kas brīvprātīgi iestājusies lietā: Institut pour l'Egalité des Femmes et des Hommes (IEFH)

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ar 1996. gada 3. jūlija Karaliskā dekrēta, ar ko tiek īstenots 1994. gada 14. jūlija koordinētais likums par obligāto veselības aprūpes apdrošināšanu un pabalstiem, III sadaļas III nodaļas 1. un 2. daļu tiek pārkāpta Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīva 92/85/EEK par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti (1), un Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīva 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (pārstrādātā versija) (2), neparedzot atcelt pārbaudes laiku civildienesta darbiniecei, kura personisku iemeslu dēļ pārgājusi neaktīva darbinieka statusā un kura atrodas dzemdību atvaļinājumā, bet paredzot to gadījumā, ja runa ir par civildienesta darbinieku, kas aizgājis no amata pēc paša vēlēšanās vai civildienesta darbinieku, kurš ticis atlaists?

      (1)  OV L 348, 1. lpp.

      (2)  OV L 204, 23. lpp.


title: Lieta C-75/11: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 4. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Savienības pilsonība — Tiesības pārvietoties un uzturēties — LESD 20. un 21. pants — Diskriminācija pilsonības dēļ — LESD 18. pants — Direktīva 2004/38/EK — 24. pants — Atkāpe — Darbības joma — Dalībvalsts, kurā transporta braukšanas maksas atvieglojumi ir paredzēti vienīgi tiem studentiem, kuru vecāki šajā dalībvalstī saņem ģimenes pabalstus)

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/10

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 4. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-75/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Savienības pilsonība - Tiesības pārvietoties un uzturēties - LESD 20. un 21. pants - Diskriminācija pilsonības dēļ - LESD 18. pants - Direktīva 2004/38/EK - 24. pants - Atkāpe - Darbības joma - Dalībvalsts, kurā transporta braukšanas maksas atvieglojumi ir paredzēti vienīgi tiem studentiem, kuru vecāki šajā dalībvalstī saņem ģimenes pabalstus)
   2012/C 366/16
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Kreuschitz un D. Roussanov)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāvji — C. Pesendorfer un M. Fruhmann)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — LESD 18., 20. un 21. panta, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.), 24. panta pārkāpums — Starp dažādām dalībvalsts organizācijām un dažādiem sabiedriskā transporta uzņēmumiem noslēgti līgumi par braukšanas biļešu pārdošanu studentiem ar atlaidi — Tiesību uz šādu atlaidi nepiešķiršana studentiem, kuru vecākiem nav tiesību saņemt ģimenes pabalstus šajā valstī

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Austrijas Republika, piešķirot sabiedriskā transporta braukšanas maksas atlaides principā tikai studentiem, kuru vecāki saņem Austrijas ģimenes pabalstus, nav izpildījusi LESD 18. pantā, lasot to kopā ar LESD 20. pantu un 21. pantu, kā arī ar 24. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvā 2004/38 par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, paredzētos pienākumus;

               2)

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 130, 30.04.2011.


title: Lieta C-282/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 10. jūnijā iesniedza Sąd Rejonowy w Rzeszowie (Polija) – Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowo-Usługowe “Stylinart” sp. z o.o./Skarbowi Państwa – Wojewodzie Podkarpackiemu, Skarbowi Państwa – Prezydentowi Miasta Przemyśla

text:
               26.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 10. jūnijā iesniedza Sąd Rejonowy w Rzeszowie (Polija) – Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowo-Usługowe “Stylinart” sp. z o.o./Skarbowi Państwa – Wojewodzie Podkarpackiemu, Skarbowi Państwa – Prezydentowi Miasta Przemyśla

   (Lieta C-282/14)
   (2015/C 171/10)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Rejonowy w Rzeszowie

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowo-Usługowe “Stylinart” sp. z o.o.

      Atbildētājs: Skarb Państwa – Wojewoda Podkarpacki, Skarb Państwa – Prezydent Miasta Przemyśla

   Eiropas Savienības Tiesa ar 2014. gada 11. decembra rīkojumu ir nolēmusi, ka tai acīmredzami nav kompetences atbildēt uz Sąd Rejonowy w Rzeszowie uzdoto jautājumu.


title: Lieta C-209/14: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 2. jūlija spriedums (Vrhovno sodišče (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – NLB Leasing d.o.o./Republika Slovenija Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — PVN — Direktīva 2006/112/EK — Preču piegāde vai pakalpojumu sniegšana — Izpirkumnomas līgums — Nekustamā īpašuma, par ko ir noslēgts izpirkumnomas līgums, atdošana atpakaļ iznomātājam — “Anulēšanas, atteikuma vai pilnīgas vai daļējas nemaksāšanas” jēdziens — Iznomātāja tiesības uz nodokļa bāzes samazinājumu — Nodokļu dubulta uzlikšana — Atsevišķi pakalpojumi — Nodokļu neitralitātes princips

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/10

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 2. jūlija spriedums (Vrhovno sodišče (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – NLB Leasing d.o.o./Republika Slovenija

   (Lieta C-209/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - PVN - Direktīva 2006/112/EK - Preču piegāde vai pakalpojumu sniegšana - Izpirkumnomas līgums - Nekustamā īpašuma, par ko ir noslēgts izpirkumnomas līgums, atdošana atpakaļ iznomātājam - “Anulēšanas, atteikuma vai pilnīgas vai daļējas nemaksāšanas” jēdziens - Iznomātāja tiesības uz nodokļa bāzes samazinājumu - Nodokļu dubulta uzlikšana - Atsevišķi pakalpojumi - Nodokļu neitralitātes princips)
   (2015/C 294/13)
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Iesniedzējtiesa

      Vrhovno sodišče

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: NLB Leasing d.o.o.

      Atbildētāja: Republika Slovenija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. panta 1. punkts, 14. pants un 24. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja nekustamā īpašuma izpirkumnomas līgumā ir paredzēta vai nu īpašumtiesību uz šo nekustamo īpašumu nodošana nomniekam, līgumam beidzoties, vai nomniekam ir šī nekustamā īpašuma īpašumtiesību būtiskas pazīmes, it īpaši, ja viņam ir nodota lielākā daļa likumīgam īpašumam raksturīgo priekšrocību un risku un ja atjauninātā maksājumu summa praktiski atbilst preces tirgus vērtībai, no šāda līguma izrietošais darījums ir jāpielīdzina ražošanas līdzekļa iegādei;

               2)

               Direktīvas 2006/112 90. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neļauj nodokļa maksātājam samazināt nodokļa bāzi, ja šis nodokļa maksātājs tiešām ir saņēmis visus maksājumus kā atlīdzību par sniegto pakalpojumu vai, līgumam netiekot atteiktam vai atceltam, otra līgumpuse vairs nav parādā viņam nolīgto cenu;

               3)

               nodokļu neitralitātes princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neliedz, ka, pirmkārt, izpirkumnomas pakalpojums, kas attiecas uz nekustamajiem īpašumiem, un, otrkārt, īpašumtiesību uz šo nekustamo īpašumu nodošana (attiecībā pret izpirkumnomas līgumu) trešai personai tiek atsevišķi aplikti ar pievienotās vērtības nodokli, ciktāl šie darījumi nevar tikt uzskatīti par vienotu pakalpojumu, tas ir jānovērtē iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 202, 30.6.2014.


title: Lieta T-293/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 10. novembra rīkojums – Theophilou /Komisija un ECB Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus — Programma Kipras stabilitātes atbalstam — Starp Kipras Republiku un ESM noslēgtais saprašanās memorands par specifiskiem ekonomiskās politikas nosacījumiem — Vispārējās tiesas kompetence — Cēloņsakarība — Prasība, kas daļēji ir nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/31

         Vispārējās tiesas 2014. gada 10. novembra rīkojums – Theophilou/Komisija un ECB
   (Lieta T-293/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus - Programma Kipras stabilitātes atbalstam - Starp Kipras Republiku un ESM noslēgtais saprašanās memorands par specifiskiem ekonomiskās politikas nosacījumiem - Vispārējās tiesas kompetence - Cēloņsakarība - Prasība, kas daļēji ir nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)
   (2015/C 026/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Christos Theophilou (Nikosija, Kipra) un Eleni Theophilou (Nikosija, Kipra) (pārstāvji – C. Paschalides, solicitor, un A. Paschalides, advokāts)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Smulders un J. P. Keppenne) un Eiropas Centrālā banka (ECB) (pārstāvji – A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan un F. Athanasiou, pārstāvji, kam palīdz W. Bussian, W. Devroe un D. Arts, advokāti)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt 2013. gada 26. aprīlī starp Kipras Republiku un Eiropas Stabilitātes mehānismu (ESM) noslēgtā saprašanās memoranda par specifiskiem ekonomiskās politikas nosacījumiem 1.23.–1.27. punktus un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību, kurus esot cietuši prasītāji saprašanās memoranda 1.23.–1.27. punktu iekļaušanas šajā memorandā dēļ un Komisijas uzraudzības pienākuma pārkāpuma dēļ

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Christos Theophilou un Eleni Theophilou sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas un Eiropas Centrālās bankas (ECB) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 226, 3.8.2013.


title: Lieta C-22/07: Tiesas astotās palātas priekšsēdētāja 2008. gada 30. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/24

         Tiesas astotās palātas priekšsēdētāja 2008. gada 30. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-22/07) (1)

   (2008/C 92/48)

      Tiesvedības valoda — spāņu

   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 56, 10.3.2007.


title: Lieta C-562/10: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 12. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Vācijas Federālā Republika (Prasība sakarā ar valsts pienākumu neizpildi — LESD 56. pants — Vācijas tiesiskais regulējums apdrošināšanai kopšanas gadījumam — Pabalstu neizmaksāšana natūrā aprūpei dzīvesvietā gadījumā, ja persona uzturas citā dalībvalstī — Eksportējamu naudas pabalstu mazāks apmērs — Ar aprūpes līdzekļu īri citās dalībvalstīs saistīto izdevumu neatlīdzināšana)

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/5

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 12. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Vācijas Federālā Republika
   (Lieta C-562/10) (1)

   (Prasība sakarā ar valsts pienākumu neizpildi - LESD 56. pants - Vācijas tiesiskais regulējums apdrošināšanai kopšanas gadījumam - Pabalstu neizmaksāšana natūrā aprūpei dzīvesvietā gadījumā, ja persona uzturas citā dalībvalstī - Eksportējamu naudas pabalstu mazāks apmērs - Ar aprūpes līdzekļu īri citās dalībvalstīs saistīto izdevumu neatlīdzināšana)
   2012/C 287/08
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F.W. Bulst un I. Rogalski)

      Atbildētāja: Vācijas Federālā Republika (pārstāvji — T. Henze un J. Möller)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — LESD 56. panta pārkāpums — Valsts aprūpes apdrošināšanas tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru tiesības uz aprūpes pabalstu, apdrošinātajam uz laiku uzturoties citā dalībvalstī, ir piešķirtas tikai augstākais uz sešām nedēļām, ir izslēgta ar aprūpes palīglīdzekļu īri saistīto izdevumu atmaksa un nav paredzēta ar uzturēšanās dalībvalstī veikto aprūpes pakalpojumu saistīto izdevumu atmaksa tādā apmērā kā Vācijā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 63, 26.2.2011.


title: Lieta T-570/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 22. maija spriedums — Environmental Manufacturing /ITSB — Wolf (Vilka galvas attēls) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes, kurā attēlota vilka galva reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes “WOLF Jardin” un “Outils WOLF” — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Agrākās preču zīmes atšķirtspējas un reputācijas aizskārums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/14

         Vispārējās tiesas 2012. gada 22. maija spriedums — Environmental Manufacturing/ITSB — Wolf (Vilka galvas attēls)
   (Lieta T-570/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes, kurā attēlota vilka galva reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes “WOLF Jardin” un “Outils WOLF” - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Agrākās preču zīmes atšķirtspējas un reputācijas aizskārums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   2012/C 200/27
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Environmental Manufacturing LLP (Stowmarket, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Malynicz, barrister, un M. Atkins, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Société Elmar Wolf (Wissembourg, Francija) (pārstāvis — N. Boespflug, avocat)

      Priekšmets

   Prasība atcelt tiesību aktu ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 6. oktobra lēmumu lietā R 425/2010-2, attiecībā uz iebildumu procesu starp Société Elmar Wolf un Environmental Manufacturing LLP

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Environmental Manufacturing LLP atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 63, 26.02.2011.


title: Lieta T-455/15: Prasība, kas celta 2015. gada 10. augustā – Vitra Collections/ITSB – Consorzio Origini (Krēsla forma)

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/48

         Prasība, kas celta 2015. gada 10. augustā – Vitra Collections/ITSB – Consorzio Origini (Krēsla forma)
   (Lieta T-455/15)
   (2015/C 320/66)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vitra Collections AG (Muttenz, Šveice) (pārstāvis – V. von Bomhard, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otrs procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieks: Consorzio Origini (Florence, Itālija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma īpašnieks: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas trīsdimensiju preču zīme (Krēsla forma) – Kopienas preču zīme Nr. 182 451

      Process ITSB: atcelšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 18. marta lēmums lietā R 664/2011–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrā teikuma pārkāpums

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta iii) daļas pārkāpums.


title: Lieta T-131/07: Prasība, kas celta 2007. gada 24. aprīlī — Mohr & Sohn /Komisija

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/25

         Prasība, kas celta 2007. gada 24. aprīlī — Mohr & Sohn/Komisija
   (Lieta T-131/07)
   (2007/C 155/50)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Paul Mohr & Sohn, Baggerei und Schiffahrt, Niederwalluf (Rhg) (Vācija) (pārstāvis — F. von Waldstein, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas 2007. gada 28. februāra lēmumu un uzlikt par pienākumu Eiropas Komisijai piešķirt prasītājai attiecībā uz celtņa kuģi “Niclas” atbrīvojuma atļauju atbilstoši 4. panta 6. punktam Padomes 1999. gada 29. marta Regulā (EK) Nr. 718/1999 par Kopienas flotes jaudas politiku iekšējo ūdensceļu pārvadājumu veicināšanai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja vēršas pret Komisijas 2007. gada 28. februāra lēmumu DG-GREFFE (2007) D/200972 par tās pieteikumu, kas iesniegts atbilstoši Regulas (EK) Nr. 718/1999 (1) 4. panta 6. punktam atbrīvot celtņa kuģi “Niclas”. Prasītāja lūdza šo specializēto kuģi atbrīvot no noteikuma “vecs par jaunu” piemērošanas. Apstrīdētajā lēmumā atbildētāja nolēma nepiešķirt atbilstošu atļauju kuģa “Niclas” atbrīvojumam.
   Prasītāja prasību pamato īpaši ar to, ka celtņa kuģis “Niclas” neietilpst Regulas Nr. 718/1999 piemērošanas jomā. Šajā sakarā tā apgalvo, ka attiecīgajam kuģim nav apliecības par piederību Reinas kuģiem, kas ir priekšnoteikums, lai likumīgi pārvadātu preces pa Eiropas ūdensceļiem. Prasītāja uzskata, ka celtņa kuģis “Niclas” neatšķiras no kravas kuģiem atbilstoši Regulas Nr. 718/1999 2. panta 2. punkta f) apakšpunktam vai pašizkrāvējiem kuģiem, kā arī peldošām būvuzņēmumu iekārtām minētās regulas 2. panta 2. punkta g) apakšpunkta nozīmē.

      (1)  Padomes 1999. gada 29. marta Regula (EK) Nr. 718/1999 par Kopienas flotes jaudas politiku iekšējo ūdensceļu pārvadājumu veicināšanai.


title: Lieta C-374/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 22. maija spriedumu lietā T-95/13 Walcher Meßtechnik GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2014. gada 4. augustā iesniedza Walcher Meßtechnik GmbH

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/6

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 22. maija spriedumu lietā T-95/13 Walcher Meßtechnik GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2014. gada 4. augustā iesniedza Walcher Meßtechnik GmbH

   (Lieta C-374/14 P)
   2014/C 351/08
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Walcher Meßtechnik GmbH (pārstāvis – S. Walter, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 22. maija spriedumu lietā T-95/13 un apstrīdēto ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 13. decembra lēmumu apelācijas lietā R 1779/2012-1;

               —

               pakārtoti, atcelt Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 22. maija spriedumu lietā T-95/13 un nodot lietu Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda divus apelācijas sūdzības pamatus, turklāt pirmais apelācijas sūdzības pamats ir sadalīts trīs daļās:

               1.

               Pirmais apelācijas sūdzības pamats
               Ar pārsūdzēto spriedumu trīs iemeslu dēļ tiekot pārkāpts Regulas Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts:

                           —

                           novērtējot iespēju reģistrēt apzīmējumu, esot jāņem vērā pieteikto preču un/vai pakalpojumu formulējums. Tiesvedībā Vispārējā tiesā tas neesot noticis. Tā vietā Vispārējā tiesa esot pievērsusies apelācijas sūdzības iesniedzējas interneta lapai un kādas ASV preču zīmes preču sarakstam, kas neesot bijis tiesību strīda priekšmets;

                           —

                           pat ņemot vērā Vispārējās tiesas prezumēto vārda HIPERDRIVE nozīmi, ar apzīmējumu “HIPERDRIVE” tiekot aprakstīta dzinēja tikai viena pazīme. Tomēr šajā lietā reģistrācijai pieteiktajās precēs integrētās daļas “dzinējs” apgalvotais apraksts neaprakstītu pašu pieteikto preču būtiskas īpašības. Līdz ar to Vispārējā tiesa esot tiesiski kļūdaini piemērojusi jaunākajā Eiropas tiesību judikatūrā šajā ziņā noteiktos kritērijus (skat. Vispārējās tiesas 2013. gada 15. janvāra spriedumu lietā T-625/11 BSH/ITSB (“ecoDoor”) (2) un Vispārējās tiesas 2014. gada 10. jūlija spriedumu lietā C-126/13 P BSH/ITSB (3), 27. punkts).

                           —

                           Vispārējās tiesas, kā tiek apgalvots, kļūdains pieņēmums, ka “HIPER” ir pielīdzināms “hyper”, lai gan šie jēdzieni nekad netiekot lietoti kā sinonīmi, balstoties uz nepareizu apgalvojumu, ka “HIPER” un “hyper” angļu valodā tiek izrunāti vienādi. Šo, kā tiek apgalvots, kļūdaino apgalvojumu Vispārējā tiesa neesot nedz pierādījusi, nedz arī pamatojusi, neraugoties uz daudziem apelācijas sūdzības iesniedzējas norādītajiem piemēriem, kas liecina par pretējo. Atbilstoši judikatūrai jautājums, vai Vispārējās tiesas sprieduma pamatojums ir pretrunīgs vai nepietiekams, esot tiesību jautājums.

               2.

               Otrais apelācijas sūdzības pamats

                           —

                           Ar pārsūdzēto spriedumu tiekot pārkāpti vispārīgie Savienības tiesību principi, proti, vienaldzīgas attieksmes princips un patvaļīguma aizlieguma princips. Pastāvot viennozīmīga ITSB prakse, izskatot reģistrācijas pieteikumus, nepielīdzināt “HIPER” jēdzienam “hyper”. Šī prakse esot pastāvējusi pirms strīdus apzīmējuma pieteikšanas reģistrācijai un pastāvot arī pēc tās. Šī lieta atšķiroties no lietām, kur pieteicējs atsaucas vienīgi uz iepriekšējiem reģistrācijas pieteikumiem. Fakts, ka pēc iebildumu izteikšanas pret strīdus reģistrācijas pieteikumu ITSB vairs nav iebildis pret preču zīmēm “HIPER”, parādot, ka strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma apstrīdēšana skaidri pārkāpjot vienaldzīgas attieksmes principu un patvaļīguma aizlieguma principu.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 1. lpp.

      (2)  ECLI:EU:T:2013:14

      (3)  ECLI:EU:C:2014:2065


title: Lieta C-134/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Sąd Rejonowy w Jaworznie (Polijas Republika) 2007. gada 7. marta rīkojumu — Piotr Kawala / Gmina Miasta Jaworzna

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/33

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Sąd Rejonowy w Jaworznie (Polijas Republika) 2007. gada 7. marta rīkojumu — Piotr Kawala/Gmina Miasta Jaworzna

   (Lieta C-134/07)
   (2007/C 95/63)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Iesniedzējtiesa

      Sąd Rejonowy w Jaworznie (Polijas Republika)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Piotr Kawala

      Atbildētāja: Gmina Miasta Jaworzna

   Prejudiciālais jautājums
   Vai EKL 90. pants nepieļauj piemērot 1. pantu infrastruktūras ministra 2003. gada 28. jūlija noteikumos par transportlīdzekļa reģistrācijas apliecības nodevu apmēru tiktāl, ciktāl transportlīdzekļa reģistrācijai, kas Polijas Republikā ievests no citas dalībvalsts, tiek uzlikta transportlīdzekļa reģistrācijas apliecības nodeva PLN 500 apmērā?


title: Lieta C-233/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2017. gada 3. marta rīkojumu lietā T-556/16 GX/Eiropas Komisija 2017. gada 4. maijā iesniedza GX

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2017. gada 3. marta rīkojumu lietā T-556/16 GX/Eiropas Komisija 2017. gada 4. maijā iesniedza GX

   (Lieta C-233/17 P)
   (2017/C 221/16)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: GX (pārstāvis – G.-M. Enache, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu un līdz ar to atcelt iecēlējiestādes lēmumu;

               —

               izmaksāt kompensāciju par zaudējumiem un nemantisko kaitējumu, kas ir nodarīts ar šo lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar apelācijas sūdzību tās iesniedzējs lūdz Tiesu atcelt Vispārējās tiesas 2017. gada 3. marta rīkojumu lietā T-556/16, GX/Komisija, ar ko tika noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzēja prasība atcelt konkursa EPSO/AD/248/13 atlases komisijas lēmumu neiekļaut viņa uzvārdu šī konkursa sekmīgo kandidātu rezerves sarakstā.
   Apelācijas sūdzības atbalstam tās iesniedzējs izvirza divus pamatus:

               1.

               Paziņojuma par konkursu, kļūdu labojuma un Novērtēšanas centra pamatprincipu prettiesiskums
               Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka paziņojums par konkursu ir prettiesisks, ciktāl tajā nav sniegts objektīvs attaisnojums ne attiecībā uz otrās valodas ierobežojumu (vācu, angļu vai franču) saistībā ar dienesta interesēm, ne attiecībā uz šāda ierobežojuma samērīgumu saistībā ar patiesajām dienesta interesēm.
               Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo Novērtēšanas centra pamatprincipu, kas ir EPSO atklāto konkursu pamatā, prettiesiskumu, nepiemērotību un zinātniskās pamatotības neesamību, jo nav apstiprinājuma, pierādījumu vai pārbaudes par EPSO izmantoto galveno praksi, kas ir balstīta uz šādiem principiem: (i) “agrākā uzvedība ir labākais darba snieguma nākotnē prognozētājs”, (ii) “novērtēšanas centri, kuros tiek atdarinātas reālas dzīves situācijas darbā, ir labākais darba snieguma reālajā dzīvē prognozēšanas veids”.
               Treškārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo konkursā EPSO/AD/248/13 publicētā kļūdu labojuma prettiesiskumu.

               2.

               Procesuāla rakstura pārkāpumi Novērtēšanas centrā.
               Apelācijas sūdzības iesniedzējs atsaucas uz vairākiem procesuāla rakstura pārkāpumiem Novērtēšanas centrā konkursā EPSO/AD/248/13.


title: Lieta C-238/07 P: Tiesas 2007. gada 19. oktobra rīkojums — Derya Beyatli /Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Civildienests — Atklāts konkurss Kipras Republikas pilsoņiem — Paziņojums par konkursu — Termiņi — Sūdzība — Komisijas delegācijas Kiprā vadītajam adresēta vēstule)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/30

         Tiesas 2007. gada 19. oktobra rīkojums — Derya Beyatli/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-238/07 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Atklāts konkurss Kipras Republikas pilsoņiem - Paziņojums par konkursu - Termiņi - Sūdzība - Komisijas delegācijas Kiprā vadītajam adresēta vēstule)
   (2008/C 51/51)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Derya Beyatli (pārstāvis — A. Demetriades, dikigorosd)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un M. H. Kraemer, pārstāvji)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2007. gada 5. marta rīkojumu lietā T-455/04 Beyatli un Cadan/Komisija, ar ko Pirmās instances tiesa kā nepieņemamu noraidīja prasību atcelt konkursa EPSO/A/1/03 komisijas lēmumu par jaunāko administratoru ar Kipras pilsonību rezerves saraksta veidošanu, par prasītāju nepielaišanu kārtot mutiskos pārbaudījumus minētajā konkursā — Termiņš sūdzības iesniegšanai saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt,

               2)

               Bejatli [Beyatli] atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 183, 4.8.2007.


title: Lieta C-531/11: Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 13. decembra rīkojums ( Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Angela Strehl/Bundesagentur für Arbeit Nürnberg

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/25

         Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 13. decembra rīkojums (Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Angela Strehl/Bundesagentur für Arbeit Nürnberg

   (Lieta C-531/11) (1)

   2012/C 73/48
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 25, 28.01.2012.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 30. jūnijā lietā C-28/04 (Tod's un Tod's France lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Tod's SpA, Tod's France SARL pret Heyraud SA (Vienlīdzīga attieksme — Nediskriminācijas pilsonības dēļ princips — Autora tiesības un blakustiesības)

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/4

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 30. jūnijā
   lietā C-28/04 (Tod's un Tod's France lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Tod's SpA, Tod's France SARL pret Heyraud SA
       (1)

   (Vienlīdzīga attieksme - Nediskriminācijas pilsonības dēļ princips - Autora tiesības un blakustiesības)
   (2005/C 205/07)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-28/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Tod's un Tod's France, Parīze (Francija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 5. decembrī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 28. janvārī, tiesvedībā Tod's SpA, Tod's France SARL pret Heyraud SA, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], R. Šintgens [R. Schintgen], P. Kūris [P. Kūris] un Dž. Arestis [G. Arestis], ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [F. G. Jacobs], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 30. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   EKL 12. pants, kurā ietverts vispārējais nediskriminācijas pilsonības dēļ princips, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas iestājas pret to, ka autora tiesības pieprasīt dalībvalstī autora tiesību aizsardzību, ko tam piešķir šīs valsts tiesību akti, ir pakļautas atšķirībai atkarībā no valsts, kurā radīts darbs.

      (1)  OV C 71, 20.03.2004.


title: Lieta F-29/16: Prasība, kas celta 2016. gada 14. jūnijā – ZZ u.c./Komisija

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/53

         Prasība, kas celta 2016. gada 14. jūnijā – ZZ u.c./Komisija
   (Lieta F-29/16)
   (2016/C 335/69)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ u.c. (pārstāvis – C. Cortese, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu par ieturējumiem no pensijas, kuru pieņēmusi Komisija saskaņā ar Civildienesta noteikumu 85. pantu par summu EUR 22 368,13, kas jāietur no prasītājam piešķirtās apgādnieka zaudējuma pensijas, kā arī no viņa trim bērniem piešķirtās bāreņa pensijas

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Atalgojuma un individuālo tiesību biroja (PMO.4) 2015. gada 17. augusta lēmumu, kura priekšmets ir tādu nepamatoti samaksāto summu kā apgādnieka zaudējuma un bāreņa pensijas atgūšana, runājot par ZZ un viņa nepilngadīgo meitu tiesībām, un, ciktāl nepieciešams, tiešo lēmumu par sūdzības noraidīšanu;

               —

               atcelt Atalgojuma un individuālo tiesību biroja (PMO.4) 2015. gada 17. augusta lēmumu, kura priekšmets ir tādu nepamatoti samaksāto summu kā apgādnieka zaudējuma un bāreņa pensijas atgūšana, runājot par X tiesībām, un, ciktāl nepieciešams, netiešo lēmumu par sūdzības noraidīšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt morālo un materiālo kaitējumu, kas nodarīts prasītājiem, jo pārkāptas viņu tiesības uz labu pārvaldību, kā arī administrācijas rūpības pienākums pret viņiem, šādā attiecīgā apmērā:

                           —

                           starpību starp ZZ saņemto atalgojumu EFSA pagaidu darbinieka amatā AD 9 pakāpē un atalgojumu, kuru viņš saņemtu kā Komisijas ierēdnis AD 12 pakāpē viena gada garumā;

                           —

                           apstrīdētajā lēmumā no prasītājiem pieprasītās atmaksas summu, kurai pieskaitīta starpība starp pensijas apmēru, kurš noteikts 2. grozījumos, un summu, kas noteikta 3. grozījumos, sākot no paziņojuma Nr. 3 spēkā stāšanās līdz brīdim, kad ģimene būs iekārtojusies iepriekšējā dzīves vietā, par taisnīgu termiņu uzskatot vienu gadu no nolēmuma šajā lietā pieņemšanas dienas;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-117/10: Prasība, kas celta 2010. gada 12. novembrī — Van Soest /Komisija

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/66

         Prasība, kas celta 2010. gada 12. novembrī — Van Soest/Komisija
   (Lieta F-117/10)
   ()
   2011/C 30/131
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Barry Van Soest (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — S. Pappas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru ir izbeigta prasītāja, kurš ir konkursa veiksmīgs kandidāts un kurš ir iekļauts rezerves sarakstā, darbā pieņemšanas procedūra, pamatojoties uz to, ka tas nav ieguvis vidējās izglītības diplomu, kas ļautu turpināt studijas augstskolā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Lēmumu HRB.2/TV/iu (2010) 6293;

               —

               atcelt Lēmumu HRD.2/AL/db Ares(2010) 511204, ar kuru noraidīta prasītāja iesniegtā sūdzība par minēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-680/14: Prasība, kas celta 2014. gada 19. septembrī  – Lupin /Komisija

text:
               8.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 439/33

         Prasība, kas celta 2014. gada 19. septembrī – Lupin/Komisija
   (Lieta T-680/14)
   (2014/C 439/43)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lupin Ltd (Maharashtra, Indija) (pārstāvji – M. Pullen, R. Fawcett-Feuillette, M. Boles, Solicitors, V. Wakefield, Barrister, un M. Hoskins, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt lēmumu par spēkā neesošu, ciktāl ar to konstatēts, ka Lupin pārkāpa LESD 101. pantu; un/vai

               —

               atcelt vai samazināt Lupin uzlikto naudas sodu; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt Lupin tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja lūdz daļēji atcelt Komisijas 2014. gada 9. jūlija lēmumu C(2014) 4955, galīgā redakcija, lietā AT.39612 – Perindopril (Servier).
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, ciktāl tā ir konstatējusi, ka prasītāja ir pieļāvusi LESD 101. panta pārkāpumu mērķa dēļ. Prasītāja apgalvo, ka:

                           —

                           Komisijas konstatācija ir prettiesiska, jo tā piemēro pilnībā jaunu un nepareizu juridisko testu. Konkrētāk, tas ir atkarīgs no “būtiskas veicināšanas” samaksāšanas, kas, pēc prasītājas domām, nav atspoguļots pastāvošajā judikatūrā un ir juridiski nepareizs;

                           —

                           Komisijas pieejā netiek atzīti un īstenoti ne tikai konkurences tiesību mērķi, bet arī patentu tiesību un modernā civilprocesa mērķi. Prasītāja uzskata, ka Komisijai būtu bijis jāizvērtē jautājums par ierobežojumu mērķa dēļ saistībā ar saistīto ierobežojumu doktrīnu un/vai saistībā ar norādi uz principiem, kas atzīti spriedumā Wouters. Tās nerīkošanās šādi esot prettiesiska.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, ciktāl tā ir konstatējusi, ka prasītāja ir pieļāvusi LESD 101. panta pārkāpumu seku dēļ. Prasītāja uzskata, ka Komisijas pieejā, lai noteiktu, vai mierizlīgums par patentu bija pārkāpums seku dēļ, bija pieļautas tās pašas kļūdas, kas bija pieļautas tā pieejā saistībā ar pārkāpumiem mērķa dēļ.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nepareizi uzlika naudas sodu prasītājai, vai, pakārtoti, uzliktais naudas sods ir par augstu un tas ir jāsamazina. Prasītāja apgalvo, ka:

                           —

                           tās apgalvotais pārkāpums bija novarotorisks un tas neattaisno naudas sodu, pakārtoti, attaisno vienīgi simbolisku naudas sodu;

                           —

                           naudas sods neatspoguļo apgalvotā prasītājas pārkāpuma relatīvo ilgumu un smagumu un tas nav taisnīgs;

                           —

                           Komisija neņēma vērā intelektuālā īpašuma, kuru prasītāja nodeva Servier, leģitīmo vērtību;

                           —

                           Komisija pārkāpa vienlīdzīgas attieksmes principu salīdzinājumā ar Krka uzlikto naudas sodu.


title: Lieta C-43/10: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 11. septembra spriedums ( Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias u.c./ Ypourgos Perivallontos u.c. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīvas 85/337/EEK, 92/43/EEK, 2000/60/EK un 2001/42/EK — Kopienas rīcība ūdens resursu politikas jomā — Upes novirzīšana — Jēdziens “termiņš” saistībā ar upju baseinu apgabalu apsaimniekošanas plānu izstrādi)

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/2

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 11. septembra spriedums (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias u.c./Ypourgos Perivallontos u.c.
   (Lieta C-43/10) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīvas 85/337/EEK, 92/43/EEK, 2000/60/EK un 2001/42/EK - Kopienas rīcība ūdens resursu politikas jomā - Upes novirzīšana - Jēdziens “termiņš” saistībā ar upju baseinu apgabalu apsaimniekošanas plānu izstrādi)
   2012/C 355/03
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Symvoulio tis Epikrateias

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias, Dimos Agriniou, Dimos Oiniádon, Emporiko kai Viomichaniko Epimelitirio Aitoloakarnanias, Enosi Agrotikon Synetairismon Agriniou, Aitoliki Etaireia Prostasias Topiou kai Perivallontos, Elliniki Ornithologiki Etaireia, Elliniki Etaireia gia tin prostasia tou Perivallontos kai tis Politistikis Klironomias, Dimos Mesologiou, Dimos Aitolikou, Dimos Inachou, Topiki Enosi Dimon kai Koinotiton Nomou Aitoloakarnanias, Pagkosmio Tameio gia ti Fysi WWF Ellas

      Atbildētāji: Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion ergon, Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis, Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Anaptyxis, Antagonistikotitas kai Naftilias, Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Ypourgos Politismou

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Symvoulio tis Epikrateias — Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (OV L 327, 1. lpp.), interpretācija — Upes gultnes novirzīšanas projekts — Upju baseinu apsaimniekošanas plānu izstrādes termiņš Direktīvas 13. panta 6. punkta izpratnē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā, 13. panta 6. punkts un 24. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajos attiecīgi 2009. gada 22. decembris ir paredzēts kā dalībvalstīm noteiktā termiņa beigu datums upju baseinu apsaimniekošanas plānu publicēšanai un 2003. gada 22. decembris ir datums, kurā beidzas dalībvalstīm piešķirtais galīgais termiņš, lai transponētu šo direktīvu, tostarp tās 3.–6., 9., 13. un 15. pantu;

               2)

               Direktīva 2000/60 ir jāinterpretē tādējādi, ka

                           —

                           principā tai nav pretrunā tāda valsts tiesību norma, ar kuru pirms 2009. gada 22. decembra ir atļauta ūdens novirzīšana no viena upes baseina uz citu vai no viena upju baseinu apgabala uz citu, ja kompetentās valsts iestādes vēl nav pieņēmušas attiecīgo upju baseinu apgabalu apsaimniekošanas plānus;

                           —

                           šāda novirzīšana nedrīkst būt tāda veida, kas varētu būtiski apdraudēt šajā direktīvā noteikto mērķu sasniegšanu;

                           —

                           tomēr minētā ūdens novirzīšana tiktāl, ciktāl tā uz ūdeni var radīt tādas negatīvas sekas, kādas ir minētas šīs pašas direktīvas 4. panta 7. punktā, var tikt atļauta, ja vien ir izpildīti šīs tiesību normas a)–d) apakšpunktā paredzētie nosacījumi, un

                           —

                           neiespējamība upes baseinā vai upju baseinu apgabalā ar tā ūdens resursiem apmierināt tā dzeramā ūdens, elektroenerģijas ražošanas vai apūdeņošanas vajadzības nav obligāts nosacījums, lai šāda ūdens novirzīšana būtu saderīga ar iepriekš minēto direktīvu, tad, ja ir izpildīti iepriekš minētie nosacījumi;

               3)

               fakts, ka valsts parlaments ir apstiprinājis tādus upju baseinu apgabalu apsaimniekošanas plānus kā pamatlietā, neīstenojot sabiedrības informēšanas, apspriešanās ar to un tās iesaistīšanas procedūras, neietilpst Direktīvas 2000/60 14. panta, it īpaši tā 1. punkta, piemērošanas jomā;

               4)

               Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīva 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/35/EK, tostarp tās 1. panta 5. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka tai nav pretrunā tāds likums kā Likums 3481/2006, ko Grieķijas parlaments ir pieņēmis 2006. gada 2. augustā un ar kuru ir apstiprināts tāds projekts par daļēju upes ūdens novirzīšanu kā pamatlietā, pamatojoties uz šī projekta IVN, kas ticis izmantots par pamatu administratīvam lēmumam, kurš ir pieņemts tādas procedūras noslēgumā, kas atbilst šajā direktīvā paredzētajam sabiedrības informēšanas un iesaistīšanas pienākumam, kaut arī šis lēmums ticis atcelts tiesas ceļā, ja vien minētais likums ir kvalificējams kā īpašs likumdošanas akts tādējādi, ka šīs direktīvas mērķi var tikt sasniegti likumdošanas procesā. Valsts tiesai ir jāpārbauda, vai šie abi nosacījumi ir tikuši ievēroti;

               5)

               tāds projekts par daļēju upes ūdens novirzīšanu kā pamatlietā nav jāuzskata par plānu vai programmu, kas ietilpst Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīvas 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu piemērošanas jomā;

               6)

               teritorijas, kas ir iekļautas Kopienā nozīmīgo teritoriju valsts sarakstā, kurš ir paziņots Eiropas Komisijai atbilstoši Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 4. panta 1. punkta otrajai daļai, un kas vēlāk tikušas iekļautas ar Lēmumu 2006/613/EK, ar ko atbilstīgi Padomes Direktīvai 92/43/EEK pieņem Kopienas nozīmes teritoriju sarakstu Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam, noteiktajā Kopienā nozīmīgo teritoriju sarakstā, ietilpa šīs direktīvas aizsardzības jomā pēc šīs paziņošanas attiecīgajai dalībvalstij, pirms tas tika publicēts. It īpaši pēc šī lēmuma paziņošanas attiecīgajai dalībvalstij bija jānosaka arī šīs direktīvas 6. panta 2.–4. punktā noteiktie aizsardzības pasākumi;

               7)

               Direktīva 92/43, tostarp tās 6. panta 3. un 4. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā, ka projekts par ūdens novirzīšanu, kas nav tieši saistīts vai vajadzīgs īpaši aizsargājamas teritorijas saglabāšanai, bet kas to var būtiski ietekmēt, var tikt atļauts bez informācijas vai uzticamiem un atjauninātiem datiem par ornitofaunu šajā teritorijā;

               8)

               Direktīva 92/43, tostarp tās 6. panta 4. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka iemesli, kas ir saistīti, pirmkārt, ar apūdeņošanu un, otrkārt, ar dzeramā ūdens apgādi, uz ko tiek izdarīta atsauce, lai pamatotu ūdens novirzīšanas projektu, var tikt kvalificēti kā sevišķi svarīgas sabiedrības intereses, ar ko var attaisnot tāda projekta īstenošanu, kas var apdraudēt visas skartās teritorijas. Ja šāds projekts apdraud kādu Kopienā nozīmīgu teritoriju kopumā, kurā ir sastopams prioritārs dabiskās dzīvotnes veids un/vai prioritāra suga, tad tā īstenošana principā var tikt attaisnota ar iemesliem, kas ir saistīti ar dzeramā ūdens apgādi. Noteiktos apstākļos to varētu attaisnot, pamatojoties uz primāri svarīgām labvēlīgām sekām, ko apūdeņošana rada apkārtējai videi. Turpretī apūdeņošana principā nevar izrietēt no apsvērumiem, kas ir saistīti ar veselības aizsardzību un sabiedrības drošību, lai attaisnotu tāda projekta īstenošanu kā pamatlietā;

               9)

               saskaņā ar Direktīvu 92/43, tostarp tās 6. panta 4. punkta pirmās daļas pirmo teikumu, atbilstošu kompensācijas pasākumu noteikšanai ir jāņem vērā ūdens novirzīšanas apjoms un šai novirzīšanai vajadzīgo būvdarbu apjoms;

               10)

               Direktīvā 92/43, it īpaši tās 6. panta 4. punkta pirmajā daļā, to interpretējot atbilstoši EK līguma 6. pantā ietvertajam ilgtspējīgas attīstības principam, attiecībā uz teritorijām, kas ietilpst Natura 2000 tīklā, dabīgu upes ekosistēmu ir atļauts pārveidot par cilvēku veidotu upju un ezeru ekosistēmu, ja vien ir izpildīti nosacījumi, kas ir paredzēti šajā minētās direktīvas tiesību normā.

      (1)  OV C 100, 17.04.2010.


title: Lieta T-679/16: Prasība, kas celta 2016. gada 26. septembrī – Athletic Club/Komisija

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/56

         Prasība, kas celta 2016. gada 26. septembrī – Athletic Club/Komisija
   (Lieta T-679/16)
   (2016/C 419/73)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Athletic Club (Bilbao, Spānija) (pārstāvji – E. Lucas Murillo de la Cueva un J. Luís Carrasco, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 4. jūlija Lēmuma C (2016) 4046 final, par valsts atbalstu SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), ko Spānija ir piešķīrusi noteiktiem futbola klubiem, 1. pantu, ciktāl tas attiecas uz Athletic Club;

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 4. jūlija Lēmuma C (2016) 4046 final, par valsts atbalstu SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), ko Spānija ir piešķīrusi noteiktiem futbola klubiem, 4. un 5. pantu, ciktāl ar tiem ir uzdots atgūt Athletic Club apgalvoti piešķirto atbalstu, kā arī atcelt uzņēmuma ienākumu nodokļu shēmu bezpeļņas juridiskajām personām, atbilstoši kurai Athletic Club tika aplikts ar nodokļiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir celta par Komisijas 2016. gada 4. jūlija Lēmumu C (2016) 4046 final, par valsts atbalstu SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), ko Spānija ir piešķīrusi noteiktiem futbola klubiem. Attiecībā uz prasītāju šis atbalsts izpaužoties kā nodokļu priekšrocības, kuras tas esot saņēmis attiecīgajā laikposmā, tādēļ ka tas tika aplikts ar nodokļiem kā bezpeļņas asociācija un nevis atbilstoši vispārējai uzņēmumu ienākumu nodokļu shēmai.
   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka saistībā ar ģeogrāfisko atskaites punktu (Biskaja) lēmumā izskatītais pasākums nevar tikt uzskatīts par selektīvu, ievērojot, ka visi futbola klubi ir bezpeļņas juridiskās personas, kuriem piemēro vienādu uzņēmumu ienākumu nodokļu shēmu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka atšķirību aplikšanai ar nodokļiem starp bezpeļņas juridiskajām personām un akciju sabiedrībām attaisno būtiskās atšķirības, kādas pastāv šo divu juridisko personu veidu starpā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka lēmumā izskatītais pasākums nekropļo konkurenci un neietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm.

               4.

               Ceturtais pamats ir par LESD 108. panta un Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, kas nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV 1999, L 83, 1. lpp.), 1. panta b) punkta i) apakšpunkta, 17., 18. un 19. panta pārkāpumu.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka, ja lēmumā izskatītais pasākums būtu jākvalificē par valsts atbalstu, tad katrā ziņā to būtu jāuzskata par pastāvošu atbalstu.

               5.

               Piektais pamats ir par LESD 296. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpumu.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā nav norādīts pamatojums, jo tajā nav aplūkoti būtiskie valsts atbalsta definīcijas elementi un tajā nav atbildēts uz lietas dalībnieku ar pamatotajiem apgalvojumiem, šādi pārkāpjot būtiskās prasības saistībā ar pierādīšanas pienākumu.


title: Apvienotās lietas T-240/12 un T-211/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 7. marta rīkojums – Eni /Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Butadiēnkaučuka un emulsijas polimerizācijā iegūta butadiēnstirolkaučuka tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Vispārējās tiesas daļēji atceltais un grozītais Komisijas lēmums — Tiesvedības atjaunošana — Jauns paziņojums par iebildumiem — Procedūras izbeigšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/36

         Vispārējās tiesas 2014. gada 7. marta rīkojums – Eni/Komisija
   (Apvienotās lietas T-240/12 un T-211/13) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Butadiēnkaučuka un emulsijas polimerizācijā iegūta butadiēnstirolkaučuka tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Vispārējās tiesas daļēji atceltais un grozītais Komisijas lēmums - Tiesvedības atjaunošana - Jauns paziņojums par iebildumiem - Procedūras izbeigšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 135/46
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eni SpA (Roma, Itālija) (pārstāvji –: G. M. Roberti un I. Perego, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – V. Bottka, G. Conte, R. Striani un T. Vecchi)

      Priekšmets

   Lietā T-240/12 prasība atcelt Komisijas lēmumu, kas esot iekļauts 2012. gada 23. aprīļa vēstulē, ar kuru prasītājai paziņots Komisijas nodoms atsākt procedūru un pieņemt jaunu paziņojumu par iebildumiem, un lietā T-211/13 prasība atcelt Komisijas 2013. gada 26. februāra lēmumu C (2013) 1200, galīgā redakcija, un 2013. gada 27. februāra lēmumu C (2013) 1199, galīgā redakcija, ar kuriem nolemts atsākt procedūru un nosūtīt prasītājai jaunu paziņojumu par iebildumiem lietā AT. 40032 – BR/ESBR – Recidīvs pēc tam, kad Vispārējā tiesa daļēji atcēla Komisijas 2006. gada 29. novembra lēmumu C (2006) 5700, galīgā redakcija, attiecībā uz [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanu (Lieta COMP/F/38.638 – Butadiēnkaučuks un emulsijas polimerizācijā iegūts butadiēnstirolkaučuks)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietas T-240/12 un T-211/13 apvienot rīkojuma taisīšanai;

               2)

               izbeigt tiesvedību lietā par šīm prasībām;

               3)

               Eni SpA un Eiropas Komisija sedz katra savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 217, 21.7.2012.


title: Lieta T-502/10: Prasība, kas celta 2010. gada 18. oktobrī — Département du Gers /Komisija

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/54

         Prasība, kas celta 2010. gada 18. oktobrī — Département du Gers/Komisija
   (Lieta T-502/10)
   ()
   2010/C 346/105
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Département du Gers (Auch, Francija) (pārstāvji — S. Mabile un J.-P. Mignard, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 28. jūlija Lēmumu 2010/428/ES, ar ko atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1829/2003 atļauj laist tirgū produktus, kas satur ģenētiski modificētu kukurūzu 59122x1507xNK603 (DAS-59122-7xDAS-Ø15Ø7xMON-ØØ6Ø3-6), sastāv vai ir ražoti no tās;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja izvirzītie pamati un galvenie argumenti ir identiski vai pēc būtības līdzīgi tiem, kas izvirzīti lietā T-478/10 Département du Gers/Komisija.


title: Lieta T-394/12: Prasība, kas celta 2012. gada 28. augustā — Alfastar Benelux/Padome

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/30

      Prasība, kas celta 2012. gada 28. augustā — Alfastar Benelux/Padome
      (Lieta T-394/12)
      (2012/C 331/57)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Alfastar Benelux SA (Iksele, Beļģija) (pārstāvji — N. Keramidas un N. Korogiannakis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt atbildētājas lēmumu noraidīt prasītāja piedāvājumu, ko tas iesniedzis saistībā ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā UCA-218-07 “par pakalpojumu sniegšanu, kas saistīti ar tehnisku atbalstu, kā arī palīdzības dienestu un problēmu risināšanu uz vietas Padomes ģenerālsekretariāta personālajiem datoriem, printeriem un perifērijas iekārtām” (OV/S 2008/S 91-122796), kas no jauna paziņots prasītājai ar 2012. gada 18. jūnija ierakstīto vēstuli pēc tam, kad Vispārējā tiesa ar spriedumu lietā T-57/07 Alfastar Benelux/Padome atcēla iepriekšējo 2008. gada 1. decembra lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu;

                  —

                  piespriest atbildētājai samaksāt prasītājai saistībā ar aplūkojamo publiskā iepirkuma procedūru radīto zaudējumu atlīdzību; un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1)

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāptas uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā specifikācijas, jo pārvākšanās uzņēmumu izmantošana, lai izpildītu tehniskās palīdzības uzdevumus, ko ir paredzējis veiksmīgais pretendents, ir pretrunā šīm specifikācijām.

                  2)

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļautas daudzas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, it īpaši attiecībā uz veiksmīgā pretendenta sertifikāciju, veiksmīgā pretendenta personāla kvalifikāciju salīdzinājumā ar prasītāja personāla kvalifikāciju, zināšanu nodošanas vērtējumu, pretendentu piedāvātā personāla skaita vērtējumu.

                  3)

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka novērtējuma komiteja ir sajaukusi atlases un piešķiršanas kritērijus un uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūras posmus.

                  4)

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā ir dažādas nekonsekvences un neprecīza informācija.

                  5)

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav izpildījusi Finanšu regulas (1) 100. panta 2. punkta normas it īpaši attiecībā uz atlases kritēriju pārbaudi.

         (1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV 2002, L 248, 1. lpp.).


title: Lieta C-75/06: Prasība pret Portugāles Republiku, ko  2006. gada 8. februārī  iesniedza Eiropas Kopienu Komisija

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/16

         Prasība pret Portugāles Republiku, ko 2006. gada 8. februārī iesniedza Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-75/06)
   (2006/C 86/29)
   tiesvedības valoda — portugāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 8. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Portugāles Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Carmel O'Reilly un Piedade Costa, pārstāves, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvu 2003/9/EK, ar ko nosaka obligātos standartus patvēruma meklētāju uzņemšanai (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva.

               2)

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 6. februārī.

      (1)  OV L 31, 18. lpp.


title: Lieta F-15/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 20. aprīļa rīkojums — Collado /Komisija

text:
               23.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/25

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 20. aprīļa rīkojums — Collado/Komisija
   (Lieta F-15/12)
   2012/C 184/57
   Tiesvedības valoda — franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.


title: Lieta C-66/06: Prasība, kas celta  2006. gada 6. februārī  — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/1

         Prasība, kas celta 2006. gada 6. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju
   (Lieta C-66/06)
   (2006/C 108/01)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki
   Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Simonetti un X. Lewis, F. Louis, avocat un C. O'Daly, solicitor)
   Atbildētāja: Īrija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveicot atbilstoši Direktīvas 85/337/EEK 2. panta 1. punktam un 4. panta 2., 3. un 4. punktam visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka, pirms tiek dota piekrišana, tos projektus, kuriem var būt būtiska ekoloģiskā ietekme un kas pieder pie II pielikuma 1. punkta a), b), c) un f) apakšpunktā nosauktajiem projektiem, pakļauj novērtējumam attiecībā uz to ietekmi atbilstoši Direktīvas 85/337/EEK 5.–10. pantam, Īrija nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva; un

               —

               piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Vienotu un absolūtu pakāpju izmantošana projekta apjoma noteikšanai
   Komisija uzskata, ka tiesību normas, ar kurām Īrija transponē šo direktīvu, ir nepietiekamas, jo tās neparedz iedarbīgus pasākumus attiecībā uz Direktīvas 85/337/EEK II pielikuma 1. punkta a), b), c) un f) apakšpunktos minētajiem projektiem, ar kuriem varētu panākt šīs direktīvas 2. panta 1. punktā un 4. panta un 2. un 3. punktā prasītos rezultātus.
   Direktīvas 4. panta 2. punkts atļauj dalībvalstīm noteikt vai nu katra no gadījumiem pārbaudi, vai arī “kritērijus un/vai pakāpi” ietekmes uz vidi novērtējuma nepieciešamības noteikšanai II pielikumā nosauktajiem projektiem. Neatkarīgi no tā, kādā veidā dalībvalsts to nosaka, tam ir jāatbilst 4. panta 3. punktam, tas ir, III pielikumā nosauktajiem izvēles kritērijiem. Izvēles kritērijos ietilpst, piemēram, projekta apmērs, atbilstība citiem projektiem, tā vieta, attiecīgā ģeogrāfiskā apvidus vides ietekmējamība un tā ietekme uz vēsturiskas, kultūras vai arheoloģiskas nozīmes ainavām.
   Tomēr Īrija tiesību normās, ar kurām ir transponēta direktīva, attiecībā uz projektiem, uz kuriem attiecas II pielikuma 1. punkta a), b), c) un f) apakšpunkti, ir balstījusies uz vienotām un absolūtām pakāpēm, neparedzot iespēju novērtēt citas projekta pazīmes.
   Intensīva zivsaimniecība
   Šķiet, ka attiecībā uz zivsaimniecības izmēģinājumu uzņēmumiem tiesību normas, ar kurām ir transponēta direktīva, skaidri paredz ietekmes uz vides novērtēšanas iespēju, ja “ministrs uzskata, ka piedāvātā akvakultūra iespējams būtiski nelabvēlīgi ietekmēs vidi”. Tomēr šīs tiesību normas nesatur norādi uz Direktīvas 85/337/EEK III pielikumā nosauktajiem izvēles kritērijiem. Līdz ar to ministram, lemjot par ietekmes uz vidi novērtējuma nepieciešamību, nav skaidra pienākuma ņemt vērā šādam zivsaimniecības izmēģinājumu uzņēmumam piedāvāto atrašanās vietu vai kādu citu no izvēles kritērijiem.
   Komisija atzīmē, ka Īrija atzīst nepieciešamību skaidri paredzēt III pielikumā nosauktos izvēles kritērijus attiecībā uz zivsaimniecības projektiem. Tomēr saskaņā ar Komisijas rīcībā esošo informāciju, nav pieņemti attiecīgi tiesību akti un par tiem Komisijai nav paziņots.


title: Lieta T-498/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 26. septembra spriedums – Evropaïki Dynamiki/Komisija Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi – Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra – Tīmekļa vietnes atjaunošana – Pretendenta piedāvājuma noraidīšana – Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam – Prasība atcelt tiesību aktu – Pienākums norādīt pamatojumu – Piešķiršanas kritēriji – Acīmredzamas kļūdas vērtējumā – Prasība par zaudējumu atlīdzību

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/31

      Vispārējās tiesas 2014. gada 26. septembra spriedums – Evropaïki Dynamiki/Komisija
      (Lieta T-498/11) (1)

      (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Tīmekļa vietnes atjaunošana - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam - Prasība atcelt tiesību aktu - Pienākums norādīt pamatojumu - Piešķiršanas kritēriji - Acīmredzamas kļūdas vērtējumā - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
      (2014/C 395/36)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji – N. Korogiannakis, M. Dermitzakis un N. Theologou, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Delaude un F. Moro, pārstāvji, kam palīdz P. Wytinck un T. Ruys, advokāti)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība atcelt Eiropas Savienības Publikāciju biroja (PB) lēmumu, ar ko ir noraidīts prasītājas iesniegtais piedāvājums saistībā ar pakalpojumu sniegšanu, lai modernizētu Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) tīmekļa vietni, kā arī atcelt lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu citam pretendentam un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 347, 26.11.2011.


title: Lieta C-78/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 22. februārī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Federación de Asociaciones Sindicales (FAGSA) un citi

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 22. februārī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Federación de Asociaciones Sindicales (FAGSA) un citi
   (Lieta C-78/11)
   2011/C 152/18
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunal Supremo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Atbildētājas: Federación de Asociaciones Sindicales (FAGSA), Federación de Trabajadores Independientes de Comercio (FETICO), Federación Estatal de Trabajadores del Comercio, Hostelería, Turismo y Juego de UGT un Federación del Comercio, Hostelería y Turismo de CC.OO.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK (1) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 7. panta 1. punkts liedz valsts tiesību aktus interpretēt tādējādi, ka nav atļauts pārtraukt atvaļinājuma periodu, lai šo periodu pilnībā vai tā atlikumu varētu izmantot vēlāk, ja pārejoša darbnespēja pēkšņi iestājas atvaļinājuma laikā?

      (1)  OV L 299, 9. lpp.


title: Lieta T-6/14: Prasība, kas celta 2014. gada 3. janvārī – Banco de Santander  u.c./Komisija

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/36

         Prasība, kas celta 2014. gada 3. janvārī – Banco de Santander u.c./Komisija
   (Lieta T-6/14)
   2014/C 102/57
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Banco de Santander, SA (Santandera, Spānija); Santander Investment, SA (Santandera, Spānija) un Naviera Séneca, AIE (Laspalmasa de Grankanārija, Spānija) (pārstāvji – J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo un A. Biondi, abogados)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā viss pasākumu kopums, kas Komisijas ieskatā esot tā dēvētā Spānijas finanšu līzinga sistēma, tiek kvalificēts kā jauns un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 4. pantu, kurā Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico – AIEs] ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji un kā vienīgie, pret ko vēršams atgūšanas rīkojums,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir uzdots apgalvoto atbalstu atgūt,

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir spriests par ieguldītāju un citu subjektu starpā noslēgto privāttiesisko līgumu tiesiskumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-700/13 Bankia/Komisija jau izklāstītie.