title: Lieta T-437/16: Prasība, kas celta 2016. gada 5. augustā – Itālija/Komisija

text:
               10.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/20

         Prasība, kas celta 2016. gada 5. augustā – Itālija/Komisija
   (Lieta T-437/16)
   (2016/C 371/22)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri, pārstāvis, un P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AD/322/16, lai izveidotu 86 amata vietu rezervi administratoru (AD5 un AD7) vakanto amata vietu aizpildīšanai audita jomā, kas publicēts 2016. gada 12. maija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī C 171 A;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots LESD 263., 264. un 266. panta pārkāpums.

                           —

                           Komisija ir pārkāpusi Tiesas spriedumu lietā C-566/10 P, kurā par prettiesiskiem ir atzīti paziņojumi, kuros kā valodas, kuras Savienības atklāto konkursu kandidāti var norādīt kā otro valodu, ir noteiktas vienīgi angļu, franču un vācu valoda.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots LESD 342. panta un Regulas Nr. 1/58, ar ko nosaka Eiropas Ekonomikas Kopienā lietojamās valodas (OV 1958, 17, 385. lpp.), 1. un 6. panta pārkāpums.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka, nosakot vienīgi trīs valodas, kuras ir pieļaujamas kā Savienības atklāto konkursu kandidātu otrā valoda, Komisija faktiski ir ieviesusi jaunu valodu lietojumu iestādēs, aizskarot Padomes ekskluzīvo kompetenci šajā jomā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots EKL 12. panta, tagad LESD 18. panta, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 22. panta, LES 6. panta 3. punkta, Civildienesta noteikumu III pielikuma 1. panta 2. punkta un 3. panta, Regulas Nr. 1/58 1. un 6. panta un Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. un 6. punkta, 27. panta 2. punkta un 28. panta f) punkta pārkāpums.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka Komisijas noteiktais valodu ierobežojums ir diskriminējošs, jo ar iepriekš minētajiem noteikumiem ir aizliegts, ka attiecībā uz Eiropas [Savienības] pilsoņiem un pašiem iestāžu ierēdņiem tiek noteikti valodu ierobežojumi, kuri vispārīgi un objektīvi nav paredzēti iestāžu reglamentos, kā norādīts jau minētajā Regulas Nr. 1/58 6. pantā, un kuri līdz šim nav pieņemti, kā arī ir aizliegts noteikt šādus ierobežojumus, ja vien to nepamato īpašas un pamatotas dienesta intereses.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots LES 6. panta 3. punkta pārkāpums, ciktāl tajā ir noteikts tiesiskās paļāvības aizsardzības princips kā pamattiesības, kuras izriet no dalībvalstīm kopīgajām konstitucionālajām tradīcijām.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka Komisija esot pārkāpusi pilsoņu paļāvību attiecībā uz iespēju kā otro valodu izvēlēties jebkuru Savienības valodu, kā tas vienmēr ir bijis līdz 2007. gadam un kā tas autoritatīvi ir apstiprināts Tiesas spriedumā lietā C-566/10 P.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvota pilnvaru nepareiza izmantošana un materiālo tiesību normu attiecībā uz paziņojumu par konkursiem raksturu un mērķi pārkāpums.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka, preventīvi un vispārīgi nosakot vienīgi trīs valodas, kuras ir pieļaujamas kā otrā valoda, Komisija faktiski pirms paziņojuma un pieņemšanas nosacījumu posma iepriekš ir pārbaudījusi kandidātu valodu zināšanas, kas bija jāveic konkursa laikā. Tādējādi valodu zināšanas ir noteicošās salīdzinājumā ar profesionālajām zināšanām.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots LESD 18. panta un 24. panta 4. punkta, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 22. panta, Regulas Nr. 1/58 2. panta un Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. un 6. punkta pārkāpums.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka, paredzot, ka dalības pieteikumi noteikti ir jāiesniedz angļu, franču vai vācu valodā un ka vienā no šīm valodām EPSO nosūta kandidātiem paziņojumus par konkursa norisi, ir pārkāptas Eiropas [Savienības] pilsoņu tiesības sazināties ar iestādēm savā valodā un turpinās diskriminācija pret ikvienu pilsoni, kuram nav padziļinātas kādas šīs valodas zināšanas.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1/58 1. un 6. panta, Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. un 6. punkta un 28. panta f) punkta, Civildienesta noteikumu III pielikuma 1. panta 1. punkta f) apakšpunkta un LESD 296. panta 2. punkta (pamatojuma nenorādīšana), kā arī samērīguma principa pārkāpums un faktu sagrozīšana.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka Komisija tikai trīs valodu noteikšanu ir pamatojusi ar prasību, ka jaunajiem darbiniekiem uzreiz ir jābūt spējīgiem sazināties iestāžu iekšienē. Šāds pamatojums sagroza faktus, jo nav tā, ka attiecīgās trīs valodas ir visbiežāk izmantotās dažādu valodu grupu saziņā iestādēs; tas ir arī nesamērīgs pamattiesību netikt pakļautam diskriminācijai, pamatojoties uz valodu, ierobežojums.


title: Lieta T-222/08: Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. novembra rīkojums — Sanatur /ITSB Sektkellerei Schloss Wachenheim ( life light ) (Kopienas preču zīme — Iebildums — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/31

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. novembra rīkojums — Sanatur/ITSB Sektkellerei Schloss Wachenheim (“life light”)
   (Lieta T-222/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildums - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2009/C 6/64)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sanatur GmbH, Zingena (Vācija) (pārstāvis — M. Wiume, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Sektkellerei Schloss Wachenheim AG, Trīre (Vācija)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 6. marta lēmumu lietā R 1257/2006-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Sektkellerei Schloss Wachenheim AG un Sanatur GmbH

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību pirms sprieduma taisīšanas;

               2)

               prasītāja un ITSB sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 223, 30.8.2008.


title: Atzinums C-1/13: Eiropas Komisijas iesniegts pieteikums atzinuma saņemšanai saskaņā ar LESD 218. panta 11. punktu

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/2

         Eiropas Komisijas iesniegts pieteikums atzinuma saņemšanai saskaņā ar LESD 218. panta 11. punktu
   (Atzinums C-1/13)
   (2013/C 226/02)
   Tiesvedības valoda — visas oficiālās valodas

      Pieteikuma iesniedzēja

   Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, A.-M. Rouchaud-Joët)

      Tiesai uzdotais jautājums

   Vai akcepts par trešās valsts pievienošanos Hāgas 1980. gada 25. oktobra Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem ietilpst Savienības ekskluzīvajā kompetencē?


title: Lietas C-483/04 izslēgšana no reģistra

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/12

         Lietas C-483/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 330/28)

      (tiesvedības valoda — itāļu)

   2005. gada 8. septembrī Tiesas piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-483/04 Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika.

      (1)  OV C 19, 20.01.2005.


title: Lieta T-207/15 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 16. jūlija rīkojums – National Iranian Tanker Company/Padome Pagaidu noregulējums — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Fumus boni juris — Interešu izsvēršana — Steidzamības neesamība

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/30

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 16. jūlija rīkojums – National Iranian Tanker Company/Padome
   (Lieta T-207/15 R)
   (Pagaidu noregulējums - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Fumus boni juris - Interešu izsvēršana - Steidzamības neesamība)
   (2015/C 320/46)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: National Iranian Tanker Company (Teherāna, Irāna) (pārstāvji – T. de la Mare, QC, M. Lester, J. Pobjoy, barristers, R. Chandrasekera, S. Ashley un C. Murphy, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – N. Rouam un M. Bishop)

      Priekšmets

   Pieteikums apturēt Padomes 2015. gada 12. februāra Lēmuma (KĀDP) 2015/236, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 39, 18. lpp.), un Padomes 2015. gada 12. februāra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 2015/230, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 39, 3. lpp.), piemērošanu, ciktāl tie attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-198/15: Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 26. maija spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Invamed Group Ltd u.c./Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējais muitas tarifs — Tarifu klasifikācija — Kombinētā nomenklatūra — XVII sadaļa — Transportlīdzekļi — 87. nodaļa — Automobiļi, traktori, divriteņi un citi zemes transportlīdzekļi, to daļas un piederumi — Pozīcijas 8703 un 8713 — Transportlīdzekļi ar elektromotoru, kuru darbina baterija — Jēdziens “invalīdi”

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/7

         Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 26. maija spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Invamed Group Ltd u.c./Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

   (Lieta C-198/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējais muitas tarifs - Tarifu klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - XVII sadaļa - Transportlīdzekļi - 87. nodaļa - Automobiļi, traktori, divriteņi un citi zemes transportlīdzekļi, to daļas un piederumi - Pozīcijas 8703 un 8713 - Transportlīdzekļi ar elektromotoru, kuru darbina baterija - Jēdziens “invalīdi”)
   (2016/C 260/09)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Invamed Group Ltd, Invacare UK Ltd, Days Healthcare Ltd, Electric Mobility Euro Ltd, Medicare Technology Ltd, Sunrise Medical Ltd, Invacare International SARL

      Atbildētājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Kombinētās nomenklatūras, kas iekļauta I pielikumā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kura ir grozīta ar Komisijas 2004. gada 7. septembra Regulu (EK) Nr. 1810/2004, pozīcija 8713 ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           —

                           formulējums “invalīdu” nozīmē, ka prece ir paredzēta tikai invalīdiem;

                           —

                           apstāklis, ka transportlīdzekli var lietot personas, kas nav invalīdi, neietekmē klasifikāciju minētās kombinētās nomenklatūras pozīcijā 8713;

                           —

                           šīs pašas kombinētās nomenklatūras skaidrojumi nevar grozīt minētās kombinētās nomenklatūras tarifu pozīciju piemērošanas jomu;

               2)

               Kombinētās nomenklatūras, kas iekļauta I pielikumā Regulā Nr. 2658/87, kura ir grozīta ar Regulu Nr. 1810/2004, pozīcijā 8713 ietvertais formulējums “invalīdi” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz personām, kuras skāruši nozīmīgi pārvietošanās spēju traucējumi, un šo traucējumu ilgumam, kā arī citu spēju traucējumu iespējamai esamībai nav nozīmes.

      (1)  OV C 228, 13.7.2015.


title: Lieta T-415/12: Prasība, kas celta 2012. gada 14. septembrī — Xeda International u.c./Komisija

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/34

         Prasība, kas celta 2012. gada 14. septembrī — Xeda International u.c./Komisija
   (Lieta T-415/12)
   2012/C 355/72
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Xeda International SA (Saint-Andiol, Francija), Pace International LLC (Vašingtona, Amerikas Savienotās Valstis) un Decco Iberica Post Cosecha, SAU (Paterna, Spānija) (pārstāvji — C. Mereu un K. Van Maldegem, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 578/2012 (1);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais tiesību akts ir prettiesisks acīmredzamu kļūdu vērtējumā dēļ. Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pamatojot apstrīdēto tiesību aktu ar hipotētiskām bažām: i) trīs neidentificēti metabolīti un ii) pārstrādātas preces. Komisija saistībā ar šīm bažām pieļāva arī kļūdu tiesību piemērošanā, lūdzot prasītājiem iesniegt probatio diabolica, proti, lūdzot uzrādīt neidentificētos metabolītus uzglabātos ābolos, lai gan tas nav tehniski iespējams, un lūdzot prasītājus uzrādīt riska neesamību attiecībā uz zema riska savienojumiem, kas pārstrādātās precēs nepārsniedz daudzuma noteikšanas robežu (DNR).

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais tiesību akts ir prettiesisks taisnīga procesa un tiesību uz aizstāvību pārkāpuma dēļ. Apstrīdētā tiesību akta pamatā ir Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) ziņojums, un šī iestāde ļoti vēlā novērtējuma procesa stadijā ir ieviesusi jaunu prasību — pilnībā apstiprinātu analītisko metodi. Prasītāji pieprasītos datus iesniedza referentam, kas tos savukārt novērtēja un sagatavoja secinājumus, līdz ar ko dati bija pietiekami, lai risinātu EFSA izvirzīto jautājumu. Tomēr Komisija jaunos datus neņēma vērā. Prasītājiem turklāt netika dota iespēja risināt šo jautājumu tāpēc, ka Komisija nav pareizi izpratusi Komisijas Regulu (EK) Nr. 33/2008 (2) attiecībā uz jaunu datu iesniegšanu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais tiesību akts ir prettiesisks nesamērīguma dēļ. Pat ja tiktu atzīts, ka jaunie pētījumi nav ņemami vērā, Komisija varēja pieņemt lēmumu par vielu iekļaušanu, paredzot mazāk ierobežojošus pasākumus, kā, piemēram, izvirzot nosacījumu par apstiprinošu datu iesniegšanu.

      (1)  Komisijas 2012. gada 29. jūnija Īstenošanas regula (ES) Nr. 578/2012 par darbīgās vielas difenilamīna neapstiprināšanu, ievērojot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV L 171, 2. lpp.).

      (2)  Komisijas 2008. gada 17. janvāra Regula (EK) Nr. 33/2008, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus Padomes Direktīvas 91/414/EEK piemērošanai attiecībā uz parasto un paātrināto procedūru to darbīgo vielu novērtēšanai, kas veidoja darba programmas daļu, kura minēta šīs direktīvas 8. panta 2. punktā, bet nav iekļautas I pielikumā (OV L 15, 5. lpp.).


title: Lieta F-62/09: Prasība, kas celta 2009. gada 26. jūnijā — Strack/Komisija

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/36

         Prasība, kas celta 2009. gada 26. jūnijā — Strack/Komisija
   (Lieta F-62/09)
   2009/C 193/61
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Guido Strack, Ķelne (Vācija) (pārstāvis — H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Komisijas lēmuma, ar kuru priekšmeta trūkuma dēļ noraidīta prasītāja 2008. gada 27. novembra sūdzība un prasība par zaudējumu atlīdzību, atcelšana

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2008. gada 8. novembrī klusējot izteikto noraidījumu prasītāja 2008. gada 8. maija pieteikumam, un, ja tas ir vajadzīgs šajā sakarā vai saistībā ar ceturto prasības pamatu, atcelt Komisijas 2009. gada 27. marta lēmumu par prasītāja sūdzības noraidīšanu;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt atbilstošu zaudējumu atlīdzību vismaz EUR 15 000 apmērā par kavējumiem un radītajiem zaudējumiem līdz šīs prasības pieņemšanas izskatīšanai (lis pendens) sakarā ar līdzšinējo Komisijas prettiesisko rīcību attiecībā uz novērtēšanas un paaugstināšanas amatā procedūru un par spriedumiem lietās T-85/04 un T-394/04 neizpildi;

               —

               turklāt par līdzīgiem turpmāk radītiem zaudējumiem piespriest Komisijai samaksāt zaudējumu atlīdzību vismaz EUR 10 dienā, sākot no nākošās dienas pēc šīs prasības pieņemšanas izskatīšanai (lis pendens) līdz dienai, kad spriedumi lietās T-85/04 un T-394/04 ir pilnīgi un pareizi izpildīti, noteiktā kārtībā izbeidzot šajos spriedumos izskatītās prasītāja novērtēšanas un paaugstināšanas amatā procedūras, kas atbilst visas zaudējumu atlīdzības summas samaksai, ja tiek pieņemts šīs prasības piektais pamats;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājam zaudējumu atlīdzību vismaz EUR 5 000 apmērā sakarā ar 2009. gada 27. marta vēstuli, kas papildus vienkāršam sūdzības noraidījumam ietvēra arī prasītāja cieņu un profesionālo reputāciju aizskarošus nepatiesus apgalvojumus;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājam atbilstošu zaudējumu atlīdzību vismaz EUR 25 000 apmērā par to, ka prasītājam netika nodrošināta likumīga novērtēšanas un paaugstināšanas amatā procedūra, par kuru atbildīga ir tikai pati Komisija;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 30. jūnijā lietā T-190/03 Sanni Olesen pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Ekspatriācijas pabalsts — Civildienesta noteikumu VII Pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Pakalpojumi, ko sniegusi cita valsts vai starptautiska organizācija — Valsts jēdziens — Galvenā profesionālā nodarbošanās)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/36

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 30. jūnijā
   lietā T-190/03 Sanni Olesen pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Ekspatriācijas pabalsts - Civildienesta noteikumu VII Pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Pakalpojumi, ko sniegusi cita valsts vai starptautiska organizācija - Valsts jēdziens - Galvenā profesionālā nodarbošanās)
   (2005/C 217/80)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-190/03 Sani Olesens [Sanni Olesen], Eiropas Kopienu Komisijas ierēdnis, ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), ko pārstāv S. Orlandi [S. Orlandi], A. Kūlens [A. Coolen], Ž.-N. Luī [J.-N. Louis] un E. Maršals [É. Marchal], avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — J. Kurals [J. Currall] un L. Lozano Palacio [L. Lozano Palacio], kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību, pirmkārt, atcelt Komisijas 2002. gada 19. aprīļa lēmumu, ar ko prasītājam atteikts piešķirt Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu VII Pielikuma 4. pantā paredzēto ekspatriācijas pabalstu, un, otrkārt, ar ko noraidīts pieteikums šo pabalstu izmaksāt par laiku, kopš viņš uzsācis veikt darba pienākumu, ieskaitot kavējuma naudu, Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Vilars [M. Vilaras], tiesneši M. E. Martinša Ribeiru [M. E. Martins Ribeiro] un K. Jirimēe [K. Jürimäe], sekretārs I. Natsinas [I. Natsinas], 2005. gada 30. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 184, 2.8.2003.


title: Lieta F-31/10: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 13. jūnija spriedums — Guittet /Komisija (Civildienests — Bijušais ierēdnis — Sociālais nodrošinājums — Nelaimes gadījums — Civildienesta noteikumu 73. panta piemērošanas procedūras izbeigšana — Aprēķina tabulas, kas pievienota noteikumu par apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību risku jaunajai redakcijai, piemērošana laikā — Procesa ilgums)

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/35

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 13. jūnija spriedums — Guittet/Komisija
   (Lieta F-31/10) (1)

   (Civildienests - Bijušais ierēdnis - Sociālais nodrošinājums - Nelaimes gadījums - Civildienesta noteikumu 73. panta piemērošanas procedūras izbeigšana - Aprēķina tabulas, kas pievienota noteikumu par apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību risku jaunajai redakcijai, piemērošana laikā - Procesa ilgums)
   2012/C 227/56
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Christian Guittet (Kannas, Francija) (pārstāvis — L. Levi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin, pārstāvji, kam palīdz J.-L. Fagnart, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar ko tiek izbeigta saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu uzsāktā procedūra saistībā ar pastāvīgas invaliditātes pakāpes 64,5 % apmērā piešķiršanu prasītājam, un prasība atlīdzināt prasītājam radušos mantisko un morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2009. gada 27. jūlija lēmumu, ar ko tiek izbeigta procedūra, kas bija uzsākta saskaņā ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 73. pantu pēc 2003. gada 8. decembra nelaimes gadījuma, kurā cieta C. Guittet;

               2)

               Eiropas Komisija izmaksā C. Guittet summu EUR 2 500 apmērā;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina C. Guittet tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 179, 3.7.2010., 59. lpp.


title: Lieta C-43/12: Tiesas (virspalāta) 2014. gada 6. maija spriedums – Eiropas Komisija/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Direktīva 2011/82/ES — Pārrobežu informācijas apmaiņa par ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumiem — Juridiskā pamata izvēle — LESD 87. panta 2. punkta a) apakšpunkts — LESD 91. pants — Direktīvas seku atstāšana spēkā tās atcelšanas gadījumā

text:
               30.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/2

         Tiesas (virspalāta) 2014. gada 6. maija spriedums – Eiropas Komisija/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-43/12) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Direktīva 2011/82/ES - Pārrobežu informācijas apmaiņa par ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumiem - Juridiskā pamata izvēle - LESD 87. panta 2. punkta a) apakšpunkts - LESD 91. pants - Direktīvas seku atstāšana spēkā tās atcelšanas gadījumā)
   2014/C 202/02
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. van Rijn un R. Troosters)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji – F. Drexler, A. Troupiotis un K. Zejdová) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – J. Monteiro un E. Karlsson)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Beļģijas Karaliste (pārstāvji – J.-C. Halleux, T. Materne, piedaloties S. Rodrigues un F. Libert, avocats), Īrija (pārstāvji – E. Creedon, piedaloties N. Travers, BL), Ungārija (pārstāvji – M. Z. Fehér, K. Szíjjártó un K. Molnár), Polijas Republika (pārstāvji – B. Majczyna un M. Szpunar), Slovākijas Republika (pārstāve – B. Ricziová), Zviedrijas Karaliste (pārstāves – A. Falk un C. Stege), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – C. Murrell un S. Behzadi-Spencer, piedaloties J. Maurici un J. Holmes, barristers)

      Priekšmets

   Prasība atcelt tiesību aktu – Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 25. oktobra Direktīva 2011/82/ES, ar ko veicina pārrobežu informācijas apmaiņu par ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumiem (OV L 288, 1. lpp.) – Juridiskā pamata izvēle – Piedāvātā juridiskā pamata kopējās transporta politikas jomā aizvietošana ar citu juridisko pamatu, kas attiecas uz policijas sadarbības jomu – Mērķis uzlabot ceļu satiksmes drošību – Direktīvas seku atstāšana spēkā atcelšanas gadījumā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 25. oktobra Direktīvu 2011/82/ES, ar ko veicina pārrobežu informācijas apmaiņu par ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumiem;

               2)

               Direktīvas 2011/82 sekas tiek atstātas spēkā līdz brīdim, kad saprātīgā termiņā, kas nepārsniedz divpadsmit mēnešus, skaitot no šī sprieduma pasludināšanas datuma, tiks pieņemta jauna direktīva, kas būs balstīta uz piemērotu juridisko pamatu, proti, LESD 91. panta 1. punkta c) apakšpunktu;

               3)

               Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Beļģijas Karaliste, Īrija, Ungārija, Polijas Republika, Slovākijas Republika, Zviedrijas Karaliste, kā arī Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 98, 31.3.2012.


title: Lieta T-579/12: Prasība, kas celta 2012. gada 30. decembrī — Komisija/ Siemens

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/24

         Prasība, kas celta 2012. gada 30. decembrī — Komisija/Siemens

   (Lieta T-579/12)
   2013/C 63/50
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un W. Mölls)

      Atbildētāja: Siemens AG (Minhene, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest Siemens AG samaksāt prasītājai EUR 671 234, pieskaitot procentus, kas par 5 % pārsniedz BGB 247. pantā paredzēto pamata procentu likmi, skaitot no prasības celšanas brīža;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja norāda, ka tai saskaņā ar līgumu, kas noslēgts ar atbildētāju, ir tiesības pieprasīt tādu zaudējumu atlīdzību, kas radušies sakarā ar papildu izdevumiem rīcībā nodoto materiālu novēlotās atgriešanas dēļ. Šāda zaudējumu atlīdzība esot jāmaksā arī atbilstoši līgumam piemērojamajām Vācijas tiesību normām, proti, BGB 304., 280. un 286. pantam.


title: Lieta T-267/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 20. septembra rīkojums — Land Wien /Komisija (Kodolenerģija — Pieteikums par lietas ierosināšanu — Prasība atcelt tiesību aktu — Komisijas lēmums atstāt bez izskatīšanas sūdzību par atomelektrostacijas bloku celtniecību — Prasība sakarā ar bezdarbību — Komisijas atturēšanās nodot visus pieprasītos dokumentus par šo projektu — Formas prasības — Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Nepieņemamība)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/22

         Vispārējās tiesas 2011. gada 20. septembra rīkojums — Land Wien/Komisija
   (Lieta T-267/10) (1)

   (Kodolenerģija - Pieteikums par lietas ierosināšanu - Prasība atcelt tiesību aktu - Komisijas lēmums atstāt bez izskatīšanas sūdzību par atomelektrostacijas bloku celtniecību - Prasība sakarā ar bezdarbību - Komisijas atturēšanās nodot visus pieprasītos dokumentus par šo projektu - Formas prasības - Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Nepieņemamība)
   2011/C 340/45
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Land Wien (Austrija) (pārstāvis — W.-G. Schärf, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver, M. Patakia un G. Wilms)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas 2010. gada 25. marta lēmumu atstāt bez izskatīšanas prasītājas sūdzību par atomelektrostacijas Mochovce (Slovākijas Republika) 3. un 4. bloka celtniecību un, otrkārt, prasība konstatēt Komisijas bezdarbību LESD 265. panta izpratnē, jo visi pieprasītie dokumenti par šo projektu prasītājai nav tikuši nodoti, tādējādi pārkāpjot Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Land Wien atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 234, 28.08.2010.


title: Lieta T-407/09: Prasība, kas celta 2009. gada 9. oktobrī — Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft /Komisija

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/32

         Prasība, kas celta 2009. gada 9. oktobrī — Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft/Komisija
   (Lieta T-407/09)
   2009/C 312/54
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH,Neibrandenburga [Neubrandenburg] (Vācija) (pārstāvji — M. Núñez Müller un J. Dammann, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 29. jūlija Lēmumu D/53320;

               —

               pakārtoti konstatēt, ka Komisija, pakrāpjot tai EKL 88. punktā un Regulā (EK) Nr. 659/1999 paredzētos pienākumus, nav uzsākusi formālo izmeklēšanas procedūru atbilstoši EKL 88. panta 2. punktam;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja vēršas pret Komisijas 2009. gada 29. jūlija Lēmumu D/53320 par procesu CP 141/2007 — Vācija, iespējamais valsts atbalsts saistībā ar dzīvokļu privatizāciju Neibrandenburgā. Šajā lēmumā Komisija sākotnēji uzskatīja, ka prasītājas saistībā ar valsts dzīvokļu Neibrandenburgā privatizāciju noslēgtie līgumi, kuri bija prasītājas apelācijas sūdzības priekšmets, neesot valsts atbalsts EKL 87. panta 1. punkta izpratnē.
   Pakārtoti prasītāja lūdz konstatēt, ka Komisija, pakrāpjot tai paredzētos pienākumus, neesot uzsākusi formālo izmeklēšanas procedūru atbilstoši EKL 88. panta 2. punktam.
   Savas prasības atcelt tiesību aktu pamatojumam prasītāja izvirza četrus pamatus.
   Pirmkārt, prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ, jo Komisija neesot uzsākusi formālo izmeklēšanas procedūru atbilstoši EKL 88. panta 2. punktam, lai gan sakarā ar prasītājas sūdzību uzsākto iepriekšējo pārbaudi Komisijas saskārās ar ievērojamām grūtībām, izvērtējot strīdīgo pasākumu saderību ar kopējo tirgu. Otrkārt, Komisija esot pārkāpusi EKL 87. panta 1. punktu, jo tā secināja, ka strīdīgie līgumi nav valsts atbalsts. Turklāt Komisija esot pārsniegusi savas pilnvaras. Visbeidzot prasītāja norāda, ka, pārkāpjot EKL 253. pantu, apstrīdētajā lēmumā neesot norādīts pietiekams pamatojums.
   Pakārtoti izvirzītās prasības sakarā ar bezdarbību pamatojumam prasītāja izvirza trīs pamatus.
   Pirmkārt, prasītāja šajā sakarā norāda, ka Komisija, kaut arī prasītāja atbilstoši EKL 232. panta 2. punktam bija iesniegusi formālu aicinājumu, nav rīkojusies, lai gan tai sakarā ar grūtībām, kas radās iepriekšējā pārbaudē, novērtējot strīdīgos līgumus, atbilstoši EKL 88. panta 2. punktam bija pienākums uzsākt formālo izmeklēšanas procedūru. Otrkārt, prasītāja iebilst, ka Komisija, neuzsākot šo procedūru, ir pārkāpusi arī Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 4. panta 4. punktu, jo tai iepriekšējā pārbaudē bija iemesls šaubām par strīdīgo līgumu saderību ar kopējo tirgu. Treškārt, prasītāja norāda, ka Komisija ir pārkāpusi EKL 87. un 88. pantā paredzēto kompetenču sadali starp Komisiju un valsts tiesām saistībā ar valsts atbalstu pārbaudi, jo tā pārbaudes procedūru veica novilcinoši līdz brīdim, kad beidzās paralēli starp prasītāju un atbalsta saņēmēju notiekošā valsts tiesvedība.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [EKL 88. ] panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-121/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – PT Pelita Agung Agrindustri/Padome Dempings — Indonēzijas izcelsmes biodīzeļdegvielas imports — Galīgais antidempinga maksājums — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 5. punkts — Normālā vērtība — Ražošanas izmaksas

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/26

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – PT Pelita Agung Agrindustri/Padome
   (Lieta T-121/14) (1)

   (Dempings - Indonēzijas izcelsmes biodīzeļdegvielas imports - Galīgais antidempinga maksājums - Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 5. punkts - Normālā vērtība - Ražošanas izmaksas)
   (2016/C 392/30)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PT Pelita Agung Agrindustri (Medana, Indonēzija) (pārstāvji – F. Graafsma un J. Cornelis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji S. Boelaert, vēlāk H. Marcos Fraile, pārstāves, kurā palīdz R. Bierwagen un C. Hipp, advokāti)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland, M. França un A. Stobiecka-Kuik) un European Biodiesel Board (EBB) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – O. Prost un M.-S. Dibling, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta, pamatojoties uz LESD 263. pantu un kurā tiek lūgts atcelt Padomes 2013. gada 19. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1194/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Argentīnas un Indonēzijas izcelsmes biodīzeļdegvielas importam (OV 2013, L 315, 2. lpp.), ciktāl tajā prasītājai ir piemērots antidempinga maksājums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2013. gada 19. novembra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1194/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Argentīnas un Indonēzijas izcelsmes biodīzeļdegvielas importam, 1. un 2. pantu, ciktāl tie attiecas uz PT Pelita Agung Agrindustri;

               2)

               Eiropas Savienības Padomes sedz savus, kā arī atlīdzina PT Pelita Agung Agrindustri tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija un European Biodiesel Board (EBB) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 112, 14.4.2014.


title: Lieta T-332/03: Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. marta spriedums — ESN /Komisija (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Kopienas konkursa procedūra — Pakalpojumu sniegšana saistībā ar atbalsta pakalpojumu izveidošanu un nodošanu lietošanā Kopienas Pētniecības un attīstības informācijas dienestam ( CORDIS ) — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem princips un pārskatāmības princips — Līguma dokumentos noteikto piešķiršanas kritēriju ievērošana)

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/22

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. marta spriedums — ESN/Komisija
   (Lieta T-332/03) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Kopienas konkursa procedūra - Pakalpojumu sniegšana saistībā ar atbalsta pakalpojumu izveidošanu un nodošanu lietošanā Kopienas Pētniecības un attīstības informācijas dienestam (CORDIS) - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem princips un pārskatāmības princips - Līguma dokumentos noteikto piešķiršanas kritēriju ievērošana)
   (2008/C 107/35)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: European Service Network (ESN) SA, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — R. Steichen un P.-E. Partsch, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Parpala un E. Manhaeve)
   Priekšmets
   Prasītājas prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru piešķirtas publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības saistībā ar konkursu ENTR/02/55 — CORDIS lot n 1 par atbalsta pakalpojumu izveidošanu un nodošanu lietošanā Kopienas Pētniecības un attīstības informācijas dienestam (CORDIS).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  European Service Network (ESN) SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 289, 29.11.2003.


title: Lieta C-207/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 30. aprīlī iesniedza Højesteret (Dānija) — Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S/Merck Sharp & Dohme Corp, Merck Sharp & Dohme B.V. un Merck Sharp & Dohme

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 30. aprīlī iesniedza Højesteret (Dānija) — Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S/Merck Sharp & Dohme Corp, Merck Sharp & Dohme B.V. un Merck Sharp & Dohme

   (Lieta C-207/10)
   2010/C 179/38
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Højesteret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Apelācijas sūdzību iesniedzēji: Paranova Danmark A/S un Paranova Pack A/S

      Atbildētāji: Merck Sharp & Dohme Corp, Merck Sharp & Dohme un Merck Sharp & Dohme BV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/104/EEK (1), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 7. panta 2. punkts un ar to saistītā judikatūra, it īpaši Tiesas spriedumi lietā 102/77 Hoffmann-La Roche/Centrafarm
                   (2), lietā 1/81 Pfizer/Eurim-Pharm
                   (3) un apvienotajās lietās C-427/93, C-429/93 un C-436/93 Bristol-Myers Squibb e.a./Paranova
                   (4), ir interpretējami tādējādi, ka preču zīmes īpašnieks var paļauties uz šiem noteikumiem, lai novērstu to, ka paralēlā importētāja tirdzniecības uzņēmums, kas ir zāļu tirdzniecības atļaujas turētājs dalībvalstī, pārdod šo produktu ar norādi, ka produktu ir pārsaiņojis tirdzniecības uzņēmums, kaut gan tirdzniecības uzņēmums fizisko pārsaiņošanu ir licis veikt citam uzņēmumam — pārsaiņošanas uzņēmumam —, kuram tirdzniecības uzņēmums sniedz norādījumus par produkta iepirkšanu un pārsaiņošanu, par produkta iesaiņojuma dizainu un citus norādījumus saistībā ar produktu, un kuram ir pārsaiņošanas atļauja un kurš pārsaiņošanas gaitā uz jaunā iesaiņojuma no jauna attēlo preču zīmi?

               2)

               Vai, atbildot uz i) punktā uzdoto jautājumu, nozīme ir tam, ka var izdarīt pieņēmumu, ka patērētājs vai galīgais lietotājs netiek maldināts attiecībā uz produkta izcelsmi un netiks vedināts domāt, ka preču zīmes īpašnieks ir atbildīgs par pārsaiņošanu, jo paralēlais importētājs uz iesaiņojuma ir norādījis ražotāja nosaukumu kopā ar norādi, kā aprakstīts iepriekš, par uzņēmumu, kas ir atbildīgs par pārsaiņošanu?

               3)

               Vai, atbildot uz i) punktā iekļauto jautājumu, nozīme ir tikai riskam, ka patērētājs vai galīgais lietotājs varētu tikt maldināts un mudināts pieņemt, ka preču zīmes īpašnieks ir atbildīgs par pārsaiņošanu, vai nozīme ir arī citiem apsvērumiem saistībā ar preču zīmes īpašnieku, piemēram, tam, ka a) uzņēmums, kas faktiski veic iepirkšanu un pārsaiņošanu un no jauna piestiprina preču zīmes īpašnieka preču zīmi uz produkta iesaiņojuma, šādā veidā potenciāli no savas puses pārkāpj preču zīmes īpašnieka preču zīmes tiesības, un ka tas var tā būt, ņemot vērā faktorus, kuru dēļ uzņēmums, kas fiziski veicis pārsaiņošanu, ir atbildīgs, ka b) iesaiņojums ietekmē produkta sākotnējo stāvokli vai ka c) iesaiņotā produkta noformējums ir tāds, ka var uzskatīt, ka tas kaitē preču zīmei vai tās īpašnieka reputācijai?

               4)

               Ja, atbildot uz iii) punktā uzdoto jautājumu, Tiesa atzīst, ka ir būtiski ņemt vērā arī to, ka pārsaiņošanas uzņēmums potenciāli no savas puses pārkāpj preču zīmes īpašnieka preču zīmes tiesības, Tiesai ir jānorāda, vai šajā atbildē nozīme ir tam, ka paralēlā importētāja tirdzniecības uzņēmums un pārsaiņošanas uzņēmums saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir kopīgi un atsevišķi atbildīgi par preču zīmes īpašnieka preču zīmes tiesību pārkāpumu?

               5)

               Vai, atbildot uz i) punktā uzdoto jautājumu, nozīme ir tam, ka paralēlais importētājs, kam ir tirdzniecības atļauja un kas sevi ir norādījis kā atbildīgo uzņēmumu par pārsaiņošanu, preču zīmes īpašnieka paziņošanas laikā pirms paredzētās pārsaiņoto zāļu pārdošanas, pieder vienai un tai pašai grupai kā uzņēmums, kas veica pārsaiņošanu (māsas uzņēmums)?

               6)

               Vai, atbildot uz i) punktā uzdoto jautājumu, nozīme ir tam, ka pārsaiņošanas uzņēmums zāļu lietošanas instrukcijā ir norādīts kā ražotājs?

      (1)  OV L 40, 11.02.1989.

      (2)  Recueil, 1139. lpp.

      (3)  Recueil, 2913. lpp.

      (4)  Recueil, I-3457. lpp.


title: Lieta T-419/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 6. maija rīkojums – Unión de Almacenistas de Hierros de España /Komisija Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti attiecībā uz diviem Spānijas procesiem konkurences jomā — Netieši izteikts piekļuves atteikums — Tiešs lēmums, kas pieņemts pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               30.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/22

         Vispārējās tiesas 2014. gada 6. maija rīkojums – Unión de Almacenistas de Hierros de España/Komisija
   (Lieta T-419/13) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti attiecībā uz diviem Spānijas procesiem konkurences jomā - Netieši izteikts piekļuves atteikums - Tiešs lēmums, kas pieņemts pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 202/28
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Unión de Almacenistas de Hierros de España (Madride, Spānija) (pārstāvji – A. Creus Carreras, A. Valiente Martin un C. Maldonado Márquez, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Baquero Cruz un F. Clotuche-Duvieusart)

      Priekšmets

   Prasība atcelt netiešu Komisijas lēmumu atteikt prasītājai piekļuvi dažiem dokumentiem, kas attiecas uz saraksti starp Komisiju un Comisión Nacional de la Competencia (CNC, Spānijas valsts konkurences iestāde) saistībā ar diviem minētās iestādes uzsāktiem valsts procesiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību par prasību;

               2)

               izbeigt tiesvedību saistībā ar pieteikumiem par iestāšanos lietā;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Unión de Almacenistas de Hierros de España tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Vācijas Federatīvā Republika un Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 304, 19.10.2013.


title: Lieta T-566/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 20. septembra spriedums – Excalibur City/EUIPO – Ferrero (“MERLIN’S KINDERWELT”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “MERLIN’S KINDERWELT” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “KINDER” — Relatīvs atteikuma pamats — Apzīmējumu līdzības neesamība — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/43

         Vispārējās tiesas 2016. gada 20. septembra spriedums – Excalibur City/EUIPO – Ferrero (“MERLIN’S KINDERWELT”)
   (Lieta T-566/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “MERLIN’S KINDERWELT” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “KINDER” - Relatīvs atteikuma pamats - Apzīmējumu līdzības neesamība - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 402/50)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Excalibur City s.r.o. (Znojmo, Čehijas Republika) (pārstāvis – E. Engin Deniz, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – M. Simandlova un A. Folliard Monguiral)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ferrero SpA (Alba, Itālija) (pārstāvji – L. Ghedina un F. Jacobacci, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 16 jūlija lēmumu lietā R 1617/2014–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ferrero un Excalibur City

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 16. jūlija lēmumu lietā R 1617/2014–1 grozīt tādējādi, ka Excalibur City s.r.o. Apelācijas padomē iesniegtā apelācija ir pamatota un tādējādi iebildumi ir jānoraida.

               2)

               EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Excalibur City tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Ferrero SpA pati sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 398, 30.11.2015.


title: Lieta F-79/09: Prasība, kas celta 2009. gada 22. septembrī — Schlienger /Komisija

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/66

         Prasība, kas celta 2009. gada 22. septembrī — Schlienger/Komisija
   (Lieta F-79/09)
   2009/C 282/126
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Marc Schlienger, Muchamiel (Spānija) (pārstāves — L. Levi un M. Vandenbussche, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Lūgums, pirmkārt, atcelt 2008. gada 15. decembra iecēlējinstitūcijas lēmumu, kurš tika saņemts 2009. gada 16. janvārī un ar kuru tika noraidīts prasītāja lūgums viņa slimību atzīt par arodslimību Civildienesta noteikumu 73. panta izpratnē, un, otrkārt, ciktāl nepieciešams, atcelt 2009. gada 11. jūnija lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītāja sūdzība.
   Prasība par zaudējumu atlīdzību EUR 12 000 apmērā ciestā morālā kaitējuma atlīdzināšanai.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2008. gada 15. decembra iecēlējinstitūcijas lēmumu, kurš tika saņemts 2009. gada 16. janvārī un ar kuru tika noraidīts prasītāja lūgums viņa slimību atzīt par arodslimību Civildienesta noteikumu 73. panta izpratnē;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt 2009. gada 11. jūnija lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītāja sūdzība;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt summu EUR 12 000 apmērā kā atlīdzību par morālo kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-517/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. novembrī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Spānija) — María Luisa Gómez Cueto/Administración del Estado

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. novembrī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Spānija) — María Luisa Gómez Cueto/Administración del Estado

   (Lieta C-517/10)
   ()
   2011/C 30/28
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunal Superior de Justicia de Canarias

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: María Luisa Gómez Cueto

      Atbildētāja: Administración del Estado

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK (1) ir piemērojama valsts pārvaldes iestāžu darbiniekiem, kas ar tām atrodas civildienesta tiesiskajās attiecībās?

               2)

               Vai apstiprinošas atbildes gadījumā Kopienu tiesībām pretrunā ir valsts likums, saskaņā ar kuru tiesību norma, ar kuru transponēta minētā direktīva, netiek ar atpakaļejošu spēku piemērota kopš dienas, kad tai bija jābūt transponētai valsts tiesībās?

      (1)  Direktīva par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 5. nod., 3. sēj., 368. lpp.).


title: Lieta T-620/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 17. oktobra rīkojums – Orthema Service/EUIPO (“Gehen wie auf Wolken”) Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Gehen wie auf Wolken” reģistrācijas pieteikums – Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība

text:
               5.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 454/26

      Vispārējās tiesas 2016. gada 17. oktobra rīkojums – Orthema Service/EUIPO (“Gehen wie auf Wolken”)
      (Lieta T-620/15) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Gehen wie auf Wolken” reģistrācijas pieteikums - Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2016/C 454/47)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Orthema Service GmbH (Rotkreuz, Šveice) (pārstāvis – M. Gail, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – M. Fischer)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 1. septembra lēmumu lietā R 404/2015–4 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “Gehen wie auf Wolken” kā Eiropas Savienības preču zīmi

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Orthema Service GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 7, 11.1.2016.


title: Lieta T-169/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 2. decembra rīkojums — Longevity Health Products /ITSB — Hennig Arzneimittel ( Cellutrim ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme Cellutrim — Agrāka valsts vārdiska preču zīme Cellidrin — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji-acīmredzami juridiski nepamatota)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/46

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 2. decembra rīkojums — Longevity Health Products/ITSB — Hennig Arzneimittel (“Cellutrim”)
   (Lieta T-169/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “Cellutrim’ - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “Cellidrin’ - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji-acīmredzami juridiski nepamatota)
   (2009/C 44/81)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Longevity Health Products, Inc., Nassau (Bahamu salas) (pārstāvis — J. Korab, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Henning Arzneimittel GmbH & Co. KG, Flörsheim (Vācija) (pārstāvji — S. Ziegler, C. Kleiner et F. Dehn, advokāti)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 7. marta lēmumu lietā R 1123/2006-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Celltech Pharma GmbH & Co. KG, vēlāk — Hennig Arzneimittel GmbH & Co. KG, un Longevity Health Products, Inc.

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Longevity Health Products, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 7.7.2007.


title: Lieta C-127/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 11. martā iesniedza Arbeidshof te Antwerpen (Beļģija) — Aldegonda van den Booren/Rijksdienst voor Pensioenen

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 11. martā iesniedza Arbeidshof te Antwerpen (Beļģija) — Aldegonda van den Booren/Rijksdienst voor Pensioenen

   (Lieta C-127/11)
   2011/C 152/27
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Arbeidshof te Antwerpen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Aldegonda van den Booren

      Atbildētāja: Rijksdienst voor Pensioenen

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Karaļa 1967. gada 21. decembra dekrēta par darbinieku vecuma un pārdzīvojušā laulātā pensiju sistēmu vispārējo regulējumu 52. panta 1. punkts, atbilstoši kuram tiek samazināta pārdzīvojušā laulātā pensija, jo saskaņā ar 1956. gada 31. maija Likumu par vispārējo vecuma apdrošināšanu saņemamā vecuma pensija tikusi palielināta vienlīdzīgas attieksmes pret sievietēm un vīriešiem iesviešanas ar 1985. gada 28. marta likumu dēļ, ir saderīgs ar Kopienu tiesībām, precīzāk, ar Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (1), 46.a pantu?

               2)

               Vai Karaļa 1967. gada 21. decembra dekrēta par darbinieku vecuma un pārdzīvojušā laulātā pensiju sistēmu vispārējo regulējumu 52. panta 1. punkts, ja šo tiesību normu interpretē tādējādi, ka atbilstoši 1956. gada 31. maija Likumam par vispārējo vecuma apdrošināšanu saņemamā pensija ir saprotama kā vecuma pensija šīs tiesību normas izpratnē vai šīs pensijas vietā saņemams maksājums, ir saderīgs ar Kopienu tiesībām, precīzāk, ar 1957. gada 25. marta Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 10. pantu un 39.-42. pantu un, nesaderības gadījumā, vai Karaļa 1967. gada 21. decembra dekrēta par darbinieku vecuma un pārdzīvojušā laulātā pensiju sistēmu vispārējo regulējumu 52. panta 1. punkts ir jāatstāj nepiemērojams?

      (1)  OV L 149, 2. lpp.


title: Lieta C-303/14: Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 25. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika Valsts pienākumu neizpilde — Regula (EK) Nr. 842/2006 — Mācības un sertificēšana — Paziņošanas pienākums — Sankcijas — Regulas (EK) Nr. 303/2008, (EK) Nr. 304/2008, (EK) Nr. 305/2008, (EK) Nr. 306/2008, (EK) Nr. 307/2008 un (EK) Nr. 308/2008)

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/16

         Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 25. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-303/14) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Regula (EK) Nr. 842/2006 - Mācības un sertificēšana - Paziņošanas pienākums - Sankcijas - Regulas (EK) Nr. 303/2008, (EK) Nr. 304/2008, (EK) Nr. 305/2008, (EK) Nr. 306/2008, (EK) Nr. 307/2008 un (EK) Nr. 308/2008))
   (2015/C 279/19)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – K. Mifsud-Bonnici un K. Herrmann)

      Atbildētāja: Polijas Republika (pārstāvis – B. Majczyna)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepaziņojot Eiropas Komisijai vajadzīgo informāciju par personāla un uzņēmumu sertifikācijas organizācijām, kā arī personālam un uzņēmumiem, kuri strādā ar noteiktām fluorētām siltumnīcefekta gāzēm, izsniegto apliecību nosaukumus, un nepaziņojot valsts pasākumus par paredzētajām sankcijām, ja ir pārkāpti Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 842/2006 par dažām fluorētām siltumnīcefekta gāzēm noteikumi, Polijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti šīs regulas 5. panta 2. punktā un 13. panta 2. punktā, kā arī 12. panta 3. punktā Komisijas 2008. gada 2. aprīļa Regulā (EK) Nr. 303/2008 par uzņēmumu un personāla sertifikācijas savstarpējas atzīšanas minimālajām prasībām un noteikumiem saskaņā ar Regulu Nr. 842/2006 attiecībā uz stacionārām saldēšanas, gaisa kondicionēšanas un siltumsūkņu iekārtām, kurās izmanto dažas fluorētās siltumnīcefekta gāzes, 12. panta 3. punktā Komisijas 2008. gada 2. aprīļa Regulā (EK) Nr. 304/2008 par uzņēmumu un personāla sertifikācijas minimālajām prasībām un savstarpējas atzīšanas noteikumiem saskaņā ar Regulu Nr. 842/2006 attiecībā uz stacionārajām ugunsdrošības sistēmām un ugunsdzēsības aparātiem, kuros izmanto dažas fluorētās siltumnīcefekta gāzes, 7. panta 1. punktā Komisijas 2008. gada 2. aprīļa Regulā (EK) Nr. 305/2008 par personāla sertifikācijas minimālajām prasībām un savstarpējas atzīšanas noteikumiem saskaņā ar Regulu Nr. 842/2006 attiecībā uz dažu fluorēto siltumnīcefekta gāzu rekuperāciju no augstsprieguma sadales iekārtām, 6. panta 1. punktā Komisijas 2008. gada 2. aprīļa Regulā (EK) Nr. 306/2008 par personāla sertifikācijas minimālajām prasībām un savstarpējas atzīšanas noteikumiem saskaņā ar Regulu Nr. 842/2006 attiecībā uz dažu tādu šķīdinātāju rekuperāciju no iekārtām, kuru pamatā ir fluorētās siltumnīcefekta gāzes, 4. panta 2. punktā Komisijas 2008. gada 2. aprīļa Regulā (EK) Nr. 307/2008 par personāla apmācības programmu minimālajām prasībām un apmācības atestācijas savstarpējas atzīšanas noteikumiem saskaņā ar Regulu Nr. 842/2006 attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu gaisa kondicionēšanas sistēmām, kurās izmanto dažas fluorētās siltumnīcefekta gāzes, kā arī 1. pantā Komisijas 2008. gada 2. aprīļa Regulā (EK) Nr. 308/2008 par formu dalībvalstu apmācību un sertifikācijas programmu paziņošanai saskaņā ar Regulu Nr. 842/2006;

               2)

               Polijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 409, 17.11.2014.


title: Lieta T-838/16: Prasība, kas celta 2016. gada 30. novembrī – BP/FRA

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/38

         Prasība, kas celta 2016. gada 30. novembrī – BP/FRA

   (Lieta T-838/16)
   (2017/C 038/51)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: BP (Vīne, Austrija) (pārstāvis – E. Lazar, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt mantisko un morālo kaitējumu, kas prasītājam nodarīts ar tā personas datu nepareizu izmantošanu un noplūdi un citiem vairākkārtējiem pārkāpumiem, kas izdarīti atbildētājas procedūras laikā, kurā izskatīti viņa pieteikumi par piekļuvi dokumentiem saskaņā ar Regulu Nr. 1049/2001 un viņa pieteikumi par piekļuvi informācijai saskaņā ar Regulas 45/2001 13. pantu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt mantisko un morālo kaitējumu, kas prasītājam nodarīts ar atsevišķu normu, kuru mērķis ir piešķirt indivīdiem tiesības, pārkāpumiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt mantisko un morālo kaitējumu, kas prasītājam nodarīts ar atbildētājas prettiesiskajām darbībām sprieduma lietā T-658/13 P izpildes gaitā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājam nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt mantisko kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt juridiskos izdevumus, kas prasītājam radušies, saņemot juridisko palīdzību pirmstiesas stadijā;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt nokavējuma procentus par summu, kas, iespējams, tiks piešķirta;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus izdevumus, pat ja prasība tiek noraidīta.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas normas, kuru mērķis ir piešķirt indivīdiem tiesības, tostarp ir pārkāpti datu aizsardzības noteikumi, kas paredzēti Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā, kopsakarā ar tās pašas regulas 4. panta 4. punktu un ar Regulas Nr. 1049/2001 īstenošanas noteikumiem, ir pārkāpts Eiropas Cilvēktiesību konvencijas (ECPAK) 8. pants, ir pārkāpti datu aizsardzības noteikumi, kuri paredzēti dažādos Regulas Nr. 45/2001 pantos un Regulas Nr. 45/2001 īstenošanos noteikumos, un nav izpildīts rūpības pienākums.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts konfidencialitātes pienākums, kas ir izraisījis prasītāja personas datu noplūdi trešajām personām un presei, un ir apgalvots, ka ir nepareizi izmantotas pilnvaras un, veicot prasītāja personas datu apstrādes darbības, acīmredzami un būtiski nav ievērota uzmanība un rūpība.


title: Lieta C-460/15: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 19. janvāra spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Schaefer Kalk GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā — Direktīva 2003/87/EK — Monitoringa plāns — Regula (ES) Nr. 601/2012 — 49. panta 1. punkts un IV pielikuma 10. punkts — Iekārtas emisiju aprēķins — Pārvietotā oglekļa dioksīda (CO2) atskaitīšana — Kalcija karbonāta nogulšņu ražošanā izmantotā CO2 izslēgšana — Izslēgšanas spēkā esamība

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 19. janvāra spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Schaefer Kalk GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland

   (Lieta C-460/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā - Direktīva 2003/87/EK - Monitoringa plāns - Regula (ES) Nr. 601/2012 - 49. panta 1. punkts un IV pielikuma 10. punkts - Iekārtas emisiju aprēķins - Pārvietotā oglekļa dioksīda (CO2) atskaitīšana - Kalcija karbonāta nogulšņu ražošanā izmantotā CO2 izslēgšana - Izslēgšanas spēkā esamība)
   (2017/C 070/08)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Schaefer Kalk GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Bundesrepublik Deutschland

      Rezolutīvā daļa:

   Komisijas 2012. gada 21. jūnija Regulas (ES) Nr. 601/2012 par siltumnīcefekta gāzu emisiju monitoringu un ziņošanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK 49. panta 1. punkta otrajā teikumā un šīs regulas IV pielikuma 10. punkta B apakšpunktā ietvertās tiesību normas, ciktāl ar tām kaļķu apdedzināšanas iekārtas emisijās tiek sistemātiski iekļauts uz citu iekārtu kalcija karbonāta nogulšņu ražošanas nolūkā pārvietotais oglekļa dioksīds (CO2), neatkarīgi no tā, vai šis oglekļa dioksīds izplūst atmosfērā vai ne, nav spēkā.

      (1)  OV C 389, 23.11.2015.


title: Lieta C-238/11: Prasība, kas celta 2011. gada 19. maijā — Francijas Republika/Eiropas Parlaments

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/13

         Prasība, kas celta 2011. gada 19. maijā — Francijas Republika/Eiropas Parlaments
   (Lieta C-238/11)
   2011/C 226/25
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji — E. Belliard, G. de Bergues un A. Adam)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2011. gada 9. marta apspriedi par Parlamenta sēžu kalendāru 2013. gadam;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja savas prasības pamatojumam izvirza tikai vienu pamatu, kas ir saistīts, pirmkārt, ar LES un LESD pielikumā pievienotā 6. protokola par Savienības iestāžu, dažu struktūru, organizāciju un struktūrvienību atrašanās vietu pārkāpumu un EAK dibināšanas līguma pielikumā pievienotā 3. protokola par Savienības iestāžu, dažu struktūru, organizāciju un struktūrvienību atrašanās vietu pārkāpumu un, otrkārt, ar Tiesas 1997. gada 1. oktobra sprieduma lietā C-345/95 Francija/Parlaments (Recueil, I-5235. lpp.) neievērošanu.
   Saskaņā ar Francijas valdība uzskatu, paredzēdams, ka divas no divpadsmit ikmēneša plenārsēdēm, kurām katru gadu jānotiek Strasbūrā, tiek samazinātas no 4 dienām līdz 2 dienām un 2013. gadā tiek rīkotas oktobra mēneša vienā nedēļā, Eiropas Parlaments vēlas apiet noteikumu, saskaņā ar kuru divpadsmit ikmēneša plenārsēdēm, tostarp budžeta sēdei, ir jānotiek Strasbūrā. Apstrīdētā apspriede patiesībā nozīmē to, ka tiek atcelta viena no divpadsmit ikmēneša plenārsēdēm, kurām katru gadu jānotiek Strasbūrā. Tādējādi tās vienīgais mērķis ir samazināt Parlamenta deputātu klātbūtnes ilgumu Eiropas Parlamenta sēdeklī, ko nepamato šīs iestādes iekšējās darba kārtības prasības.


title: Apvienotās lietas C-97/13 un C-214/13: Tiesas (virspalāta) 2014. gada 3. februāra rīkojums ( Tribunalul Sibiu, Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Silvia Georgiana Câmpean / Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Mediaş, Administraţia Fondului pentru Mediu (C-97/13), Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Alexandria / George Ciocoiu  (C-214/13) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Iekšējie nodokļi — LESD 110. pants — Piesārņojuma nodoklis, ko iekasē transportlīdzekļu pirmās reģistrācijas brīdī — Nodokļu neitralitāte starp importētām lietotām automašīnām un līdzīgām valsts tirgū jau esošām automašīnām

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/16

         Tiesas (virspalāta) 2014. gada 3. februāra rīkojums (Tribunalul Sibiu, Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Silvia Georgiana Câmpean/Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Mediaş, Administraţia Fondului pentru Mediu (C-97/13), Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Alexandria/George Ciocoiu (C-214/13)
   (Apvienotās lietas C-97/13 un C-214/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Iekšējie nodokļi - LESD 110. pants - Piesārņojuma nodoklis, ko iekasē transportlīdzekļu pirmās reģistrācijas brīdī - Nodokļu neitralitāte starp importētām lietotām automašīnām un līdzīgām valsts tirgū jau esošām automašīnām)
   2014/C 175/19
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesas

   Tribunalul Sibiu, Curtea de Apel Bucureşti

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Silvia Georgiana Câmpean (C-97/13), Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Alexandria (C-214/13)

      Atbildētāji: Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Mediaş, Administraţia Fondului pentru Mediu (C-97/13), George Ciocoiu (C-214/13)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tribunalul Sibiu, Curtea de Apel București – Nodoklis par piesārņojošo vielu emisiju, kas jāmaksā par mehāniskajiem transportlīdzekļiem, tās pirmo reizi reģistrējot vai pirmo reizi reģistrējot to īpašuma tiesības – Transportlīdzekļu, kurām piemērojami agrāki nodokļi, atbrīvojums – Iespēja attiecībā uz šiem pēdējiem transportlīdzekļiem tiesas ceļā atgūt par tām samaksātos nodokļus – Iespējamā atturēšana no citās dalībvalstīs pirktu lietotu automašīnu laišanas apgrozībā – Valsts tiesiskā regulējuma saderība ar LESD 110. pantu

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 110. pants ir interpretējams tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds nodokļu režīms kā tas, kurš paredzēts pamatlietās aplūkotajā tiesiskajā regulējumā un vēlāk ticis ierobežots, ar kuru dalībvalsts uzliek transportlīdzekļiem piesārņojuma nodokli, kas ir veidots tā, ka tas attur no citās dalībvalstīs nopirktu lietotu automašīnu laišanas apgrozībā šajā dalībvalstī, tomēr neatturot no tāda paša vecuma un tāda paša nolietojuma lietotu automašīnu iegādes valsts tirgū.

      (1)  OV C 129, 4.5.2013.

      OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta T-405/11: Prasība, kas celta 2011. gada 29. jūlijā — Axa Mediterranean /Komisija

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/40

         Prasība, kas celta 2011. gada 29. jūlijā — Axa Mediterranean/Komisija
   (Lieta T-405/11)
   2011/C 282/75
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Axa Mediterranean Holding, SA (Palma de Maljorka, Spānija) (pārstāvji — J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero un M. Muñoz de Juan, abogados)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt par pieņemamu un apmierināt iesniegto lūgumu veikt pierādījumu savākšanas pasākumus;

               —

               atzīt par pieņemamiem un apmierināt šajā prasībā ietvertos pamatus tiesību akta atcelšanai;

               —

               atcelt lēmuma 1. panta 1. punktu tiktāl, ciktāl tajā ir noteikts, ka TRLIS [Texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades (Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli konsolidētā redakcija)] 12. panta 5. punktā ir ietverti valsts atbalsta elementi;

               —

               pakārtoti, atcelt lēmuma 1. panta 1. punktu tiktāl, ciktāl tajā ir noteikts, ka TRLIS 12. panta 5. punktā ir ietverti valsts atbalsta elementi, kad to piemēro tādai līdzdalības iegādei, ar kuru tiek iegūta kontrole;

               —

               pakārtoti, atcelt lēmuma 4. pantu tiktāl, ciktāl tajā ir noteikts, ka atgūšana veicama attiecībā uz darījumiem, kas noslēgti pirms pārsūdzētā galīgā lēmuma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī;

               —

               pakārtoti, atcelt lēmuma 1. panta 1. punktu un, pakārtoti, 4. pantu tiktāl, ciktāl tie attiecas uz darījumiem, kas ir veikti Meksikā un Turcijā; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt šīs tiesvedības izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir par Komisijas 2011. gada 12. janvāra Lēmumu C(2010) 9566 par finanšu nemateriālās vērtības amortizāciju nodokļu vajadzībām saistībā ar līdzdalības iegādi ārvalstīs [uzņēmuma finanšu nemateriālās vērtības norakstīšanu nodokļu mērķiem saistībā ar līdzdalības iegūšanu ārvalsts uzņēmumā].
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši, kādi jau ir izvirzīti lietā T-399/11 Banco de Santander un Santusa Holding/Komisija.


title: Lieta T-637/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 31. maija spriedums – Alma-The Soul of Italian Wine/EUIPO – Miguel Torres (“SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “VIÑA SOL” — Relatīvs atteikuma pamats — Atšķirtspējas aizskārums — Apzīmējumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/22

         Vispārējās tiesas 2017. gada 31. maija spriedums – Alma-The Soul of Italian Wine/EUIPO – Miguel Torres (“SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE”)
   (Lieta T-637/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “VIÑA SOL” - Relatīvs atteikuma pamats - Atšķirtspējas aizskārums - Apzīmējumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   (2017/C 231/26)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alma-The Soul of Italian Wine LLLP (Coral Gables, Florida, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – F. Terrano, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedès, Spānija) (pārstāvis – J. Güell Serra, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 3. septembra lēmumu lietā R 356/2015-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Miguel Torres un Alma-The Soul of Italian Wine

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas otrās padomes 2015. gada 3. septembra lēmumu lietā R 356/2015-2;

               2)

               EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Alma-The Soul of Italian Wine LLLP tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Miguel Torres, SA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 27, 25.1.2016.


title: Lieta T-269/13 P: Vispārējās tiesas 2014. gada 5. jūnija spriedums – Brune /Komisija Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Pieņemšana darbā — Atklāts konkurss — Neiekļaušana rezerves sarakstā — Jauns Komisijas lēmums, kas pieņemts pēc atcelšanas, ko veikusi Civildienesta tiesa — Nepiedalīšanās mutiskajā pārbaudījumā

text:
               21.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/17

         Vispārējās tiesas 2014. gada 5. jūnija spriedums – Brune/Komisija
   (Lieta T-269/13 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Atklāts konkurss - Neiekļaušana rezerves sarakstā - Jauns Komisijas lēmums, kas pieņemts pēc atcelšanas, ko veikusi Civildienesta tiesa - Nepiedalīšanās mutiskajā pārbaudījumā)
   2014/C 235/22
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Markus Brune (Bonna, Vācija) (pārstāvis – H. Mannes, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall un B. Eggers)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 21. marta spriedumu lietā F-94/11 Brune/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), kas vērsta uz šī sprieduma atcelšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Markus Brune sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanas izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 207, 20.07.2013.


title: Lieta T-86/12: Prasība, kas celta 2012. gada 21. februārī — Robert Group /ITSB– Hardford ( “Pierre Robert” )

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/32

         Prasība, kas celta 2012. gada 21. februārī — Robert Group/ITSB– Hardford (“Pierre Robert”)
   (Lieta T-86/12)
   2012/C 118/53
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pierre Robert Group AS (Oslo, Norvēģija) (pārstāvji — E. Ullberg un M. Plogell, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Hardford AB (Limhamn, Zviedrija)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 7. decembra lēmumu lietā R 2463/2010-1, un, līdz ar to, uzdot ITSB izvērtēt pierādījumus par agrākās preču zīmes pastāvēšanu, spēkā esamību un apjomu, kurus iesniegusi prasītāja;

               —

               pakārtoti, grozīt Apelāciju pirmās padomes lēmumu, pieņemot savu lēmumu un atsakot Kopienas preču zīmes Nr. 8541849 “Pierre Robert” reģistrāciju; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies procesā ITSB Iebildumu nodaļā un Apelāciju pirmajā padomē

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Pierre Robert” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5. un 44. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8541849

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Zviedrijas preču zīmes reģistrācija Nr. 166274 grafiskai preču zīmei “Pierre Robert” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus pilnībā noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Komisijas Regulas Nr. 2868/95 50. noteikuma 1. punkta pārkāpums un Padomes Regulas Nr. 207/2009 76. panta, 8. panta un 8. panta 2. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome i) neesot izmantojusi savas tiesības pēc pašas iniciatīvas izmeklēt faktiskos apstākļus un ņemt vērā faktiskos apstākļus, kas varētu ietekmēt iebildumu iznākumu; ii) esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neatzīstot, ka “Pierre Robert” ir plaši pazīstama preču zīme; iii) pieļāvusi kļūdu, neņemot vērā pierādījumus, 1. pielikumu, kas bija iesniegts saistībā ar iebildumu iesniegšanu un iv) pieļāvusi kļūdu, nepieņemot izziņu no Zviedrijas Patentu un reģistrācijas biroja, kura bija iesniegta pirms Iebildumu nodaļas lēmuma pieņemšanas


title: Lieta T-235/15: Prasība, kas celta 2015. gada 15. maijā – Pari Pharma/EMA

text:
               6.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/26

         Prasība, kas celta 2015. gada 15. maijā – Pari Pharma/EMA

   (Lieta T-235/15)
   (2015/C 221/35)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pari Pharma GmbH (Starnberg, Vācija) (pārstāvji – M. Epping un W. Rehmann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Zāļu aģentūras (EMA) 2015. gada 24. aprīļa Lēmumu ASK-11351 (Vantobra), ciktāl ar to trešai personai saskaņā ar Regulu Nr. 1049/2001 (1) ir piešķirta atļauja piekļūt CHMP novērtējuma ziņojumam par VANTOBRA, kas attiecas uz līdzību ar Cayston un TOBI Podhaler (EMA/CHMP/702525/2014), un CHMP novērtējuma ziņojumam par klīnisko pārākumu salīdzinājumā ar TOBI Podhaler (EMA/CHMP/778270/2014);

               —

               likt EMA neizpaust iepriekšējā punktā minētos dokumentus;

               —

               pakārtoti, atcelt EMA2015. gada 24. aprīļa Lēmumu ASK-11351 (Vantobra), ciktāl ar to trešajai personai ir atļauta piekļuve: i) CHMP novērtējuma ziņojumam par klīnisko pārākumu salīdzinājumā ar TOBI Podhaler (EMA/CHMP/778270/2014) bez papildu rediģējumiem 9. lpp. (Vantobra lielāka respiratorā panesamība salīdzinājumā ar Tobi Podhaler), 11.–12. un 14. lpp. (panesamības ekstrapolācija no TOBI uz Vantobra), 17.–19. lpp. (prasītājas nostāja par 1. jautājumu un atbildes novērtējums) un 19.–23. lpp. (prasītājas nostāja par 2. jautājumu, atbildes novērtējums, 3. Secinājums un ieteikums), kā izklāstīts A1 izvilkumā, un ii) CHMP novērtējuma ziņojumam par VANTOBRA, kas attiecas uz līdzību ar Cayston un TOBI Podhaler (EMA/CHMP/702525/2014), bez papildu rediģējumiem 9.–10. lpp., 2.3. iedaļā (Terapeitiskā indikācija, 1) dati no pētījuma uz vietas) un 11.–12. lpp., 2.3. iedaļā (Terapeitiskā indikācija, 2) ārstu aptauja cistiskās fibrozes centros), kā izklāstīts A2 izvilkumā, un likt EMA neizpaust minētos dokumentus bez rediģējumiem, kuri izriet no A1 un A2 izvilkuma; un

               —

               piespriest EMA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu.
   Prasītāja apgalvo, ka EMA lēmums ir pretrunā Regulai (EK) Nr. 1049/2001 un ka ar to tādējādi ir pārkāptas prasītājas pamattiesības un pamatbrīvības uz privāto dzīvi un konfidencialitāti, kuras garantētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 7. pantā, 1950. gada 4. novembra Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. pantā un LESD 339. pantā, tiesības uz darījumdarbības brīvību, kuras garantētas Hartas 16. pantā, un prasītājas tiesības uz intelektuālo īpašumu, kuras garantētas Hartas 17. panta 2. punktā. Prasītāja apgalvo, ka: i) izpaušana ļautu jebkuram konkurentam bez jebkādiem papildu ieguldījumiem vienkārši izmantot datus un informāciju, ko prasītāja iesniegusi, lai saņemtu sava tobramicīna produkta tirdzniecības atļauju, tādējādi aizskarot prasītājas komercintereses, un ii) nav primāra vispārējo interešu apsvēruma, kas liktu izpaust šos dokumentus.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-42/08: Prasība, kas celta 2008. gada 24. janvārī — Shetland Islands Council /Komisija

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/35

         Prasība, kas celta 2008. gada 24. janvārī — Shetland Islands Council/Komisija
   (Lieta T-42/08)
   (2008/C 92/71)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Shetland Islands Council (pārstāvji — E. Whiteford, Barrister, R. Murray, Solicitor, un R. Thompson, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmuma 1. panta 2. punktu, 3., 4. un 5. pantu; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja ir valsts iestāde, kas veica maksājumus zivsaimniecības nozarei divu vispārējo atbalsta shēmu ietvaros, sauktas par “Atbalsts zivju nozvejai un pārstrādei” un “Atbalsts zivsaimniecības industrijai”, kuras sastāv no dažādu veidu atbalsta shēmām. Komisija uzskatīja, ka atbalsts, kuru Apvienotā Karaliste piemēroja, pamatojoties uz “Zvejas kuģu modernizācijas shēmu”, nav saderīgs ar kopējo tirgu tiktāl, ciktāl tas attiecās uz atbalsta sniegšanu modernizācijas projektiem, kas attiecās uz ražošanas jaudu vai nu tonnāžas, vai jaudas nozīmē.
   Ar šo prasību prasītāja, pamatojoties uz EKL 230. pantu, lūdz daļēji atcelt Komisijas 2007. gada 13. novembra Lēmumu C37/2006 (bij. NN 91/2005) attiecībā uz Apvienotajā Karalistē ieviesto Zvejas kuģu modernizācijas shēmu. Konkrēti prasītāja lūdz atcelt apstrīdētā lēmuma 1. panta 2. punktu, 3., 4. un 5. pantu, minot divus pamatus:

               1)

               Komisija ir uzskatāmi pieļāvusi tiesību kļūdu, uzskatot, ka maksājumi motoru nomaiņai vai uzlabošanai, kas neattiecas uz jebkura kuģa tonnāžu vai jaudu, “attiecas uz kuģa tilpību, kas izteikta kā tonnāža vai jauda” Regulas (EK) Nr. 2792/1999 (1) 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta i) apakšpunkta izpratnē un tādējādi nav saderīgi ar kopējo tirgu;

               2)

               Komisija ir pieļāvusi tiesību kļūdu, uzskatot, ka naudas līdzekļu atgūšana būtu saderīga ar:

                           a)

                           Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (2) 14. panta 1. punktu;

                           b)

                           vispārējiem tiesiskās drošības, tiesiskās paļāvības aizsardzības un vienlīdzīgas attieksmes principiem.

      (1)  Padomes 1999. gada 17. decembra Regula (EK) Nr. 2792/1999, kas nosaka sīki izstrādātus Kopienas noteikumus un kārtību attiecībā uz struktūrpalīdzību zivsaimniecības nozarē (OV L 337, 10. lpp.).

      (2)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta C-372/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 16. februāra spriedums ( Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pak-Holdco Sp zoo / Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu (Nodokļi — Netiešie nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai — Kapitāla nodoklis, ko iekasē no kapitāla sabiedrībām — Dalībvalsts pienākums ņemt vērā direktīvas, kas vairs nav spēkā šīs dalībvalsts pievienošanās dienā — Kapitāla sabiedrībai piederošo aktīvu summas, kas atvēlēta kapitāla palielinājumam un kam jau ir uzlikts kapitāla nodoklis, izslēgšana no nodokļu bāzes)

text:
               31.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 16. februāra spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pak-Holdco Sp zoo/Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu

   (Lieta C-372/10) (1)

   (Nodokļi - Netiešie nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai - Kapitāla nodoklis, ko iekasē no kapitāla sabiedrībām - Dalībvalsts pienākums ņemt vērā direktīvas, kas vairs nav spēkā šīs dalībvalsts pievienošanās dienā - Kapitāla sabiedrībai piederošo aktīvu summas, kas atvēlēta kapitāla palielinājumam un kam jau ir uzlikts kapitāla nodoklis, izslēgšana no nodokļu bāzes)
   2012/C 98/08
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Pak-Holdco Sp zoo

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Poznani

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Naczelny Sąd Administracyjny — Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvas 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (OV L 249, 25. lpp.), 5. panta 3. punkta pirmā ievilkuma un 7. panta 1. punkta un Padomes 1973. gada 9. aprīļa Direktīvas 73/79/EEK (OV L 103, 13. lpp.) un Padomes 1973. gada 9. aprīļa Direktīvas 73/80/EEK (OV L 103, 15. lpp.), ar ko groza Direktīvu 69/335/EEK, interpretācija — Kapitāla nodoklis, ko uzliek kapitālsabiedrībām — Dalībvalsts pienākums ņemt vērā direktīvas, kuras šīs valsts pievienošanās brīdī vairs nebija spēkā

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               ja tāda valsts, kā Polijas Republika, ir pievienojusies Eiropas Savienībai 2004. gada 1. maijā un šīs valsts pievienošanās aktā vai kādā citā Savienības tiesību aktā nav atkāpes noteikumu, tad Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvas 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvu 85/303/EEK, 7. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka šajā normā paredzētais obligātais atbrīvojums ir piemērojams tikai tiem darījumiem, kas ietilpst šīs direktīvas, kura ir grozīta, piemērošanas jomā, un kas 1984. gada 1. jūlijā minētajā valstī bija atbrīvoti no kapitāla nodokļa vai kuriem noteiktā nodokļa samazinātā likme bija 0,5 % vai mazāka;

               2.

               Direktīvas 69/335 5. panta 3. punkta pirmais ievilkums, kurā paredzēts no nodokļa bāzes izslēgt “kapitāla sabiedrībai piederošo aktīvu summ(u), kas ir atvēlēta kapitāla palielinājumam un kam jau ir uzlikts kapitāla nodoklis”, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams neatkarīgi no tā, vai runa ir par sabiedrības aktīviem, kuras pamatkapitāls ir palielināts, vai citas sabiedrības aktīviem, kura palielina šo kapitālu.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010


title: Lieta T-349/05: Prasība, kas celta  2005. gada 13. septembrī  — Ott u. c./Komisija

text:
               10.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/12

         Prasība, kas celta 2005. gada 13. septembrī — Ott u. c./Komisija
   (Lieta T-349/05)
   (2005/C 315/22)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Martial Ott (Oberanven, Luksemburga), Fernando Lopez Tola (Luksemburga, Luksemburgas Lielhercogiste), Francis Weiler (Itzig, Luksemburga) (pārstāvji — G. Bounéou, F. Frabetti, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt to ierēdņu sarakstu, kas paaugstināti amatā 2004. gadā (1), jo šajā sarakstā nav minēti prasītāji, kā arī, papildus, atcelt aktus, kas pieņemti, sagatavojot šo lēmumu;

               —

               pakārtoti, atcelt 2004. gadā piešķirtos punktus, ko ņem vērā, veicot paaugstināšanu amatā, jo īpaši tos, kas piešķirti pēc paaugstināšanas komiteju ieteikuma;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāju izvirzītie pamati ir tādi paši, kādus izvirzījuši prasītāji lietā T-327/05.

      (1)  Saraksts publicēts 30.11.2004. administratīvajā paziņojumā Nr. 130.


title: Lieta C-427/11: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 28. februāra spriedums ( High Court of Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Margaret Kenny u.c./ Minister for Justice, Equality and Law Reform u.c. (EKL 141. pants — Direktīva 75/117/EEK — Vienlīdzīga darba samaksa vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmējiem — Netieša diskriminācija — Objektīvs pamatojums — Nosacījumi)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/13

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 28. februāra spriedums (High Court of Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Margaret Kenny u.c./Minister for Justice, Equality and Law Reform u.c.
   (Lieta C-427/11) (1)

   (EKL 141. pants - Direktīva 75/117/EEK - Vienlīdzīga darba samaksa vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmējiem - Netieša diskriminācija - Objektīvs pamatojums - Nosacījumi)
   2013/C 114/18
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Ireland

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Margaret Kenny, Patricia Quinn, Nuala Condon, Eileen Norton, Ursula Ennis, Loretta Barrett, Joan Healy, Kathleen Coyne, Sharon Fitzpatrick, Breda Fitzpatrick, Sandra Hennelly, Marian Troy, Antoinette Fitzpatrick, Helena Gatley

      Atbildētāji: Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Finance, Commissioner of An Garda Síochána

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Ireland — LESD 157. panta un Padomes 1975. gada 10. februāra Direktīvas 75/117/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu, ievērojot principu par vienlīdzīgu atalgojumu vīriešiem un sievietēm (OV L 45, 19. lpp.) (aizstāta ar Direktīvu 2006/54/EK), interpretācija — Objektīva pamatojuma jēdziens situācijā, kad šķietami pastāv netieša diskriminācija starp sieviešu un vīriešu dzimuma civildienesta darbiniekiem — Kritēriji

      Rezolutīvā daļa:

   EKL 141. pants un Padomes 1975. gada 10. februāra Direktīva 75/117/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu, ievērojot principu par vienlīdzīgu atalgojumu vīriešiem un sievietēm, ir interpretējami tādējādi, ka:

               —

               darba ņēmēji veic vienādu vai par vienādi vērtīgu atzīstamu darbu, ja, ņemot vērā visus faktorus, tādus kā darba veids, kvalifikācijas prasības un darba apstākļi, šie darba ņēmēji var tikt uzskatīti par tādiem, kas atrodas salīdzināmā situācijā; tas ir jāizvērtē valsts tiesai;

               —

               saistībā ar netiešu diskrimināciju darba samaksas ziņā darba devējam ir jāsniedz objektīvs pamatojums attiecībā uz atšķirīgo darba samaksu, kas ir tikusi konstatēta starp darba ņēmējiem, kuri uzskata sevi par diskriminētiem, un salīdzināmajām personām;

               —

               darba devēja sniegtajam atšķirīgas darba samaksas, kas ietver pirmšķietamu diskrimināciju dzimuma dēļ, pamatojumam ir jāattiecas uz salīdzināmajām personām, kuras — ņemot vērā, ka šo personu situāciju raksturo derīgi statistikas dati, kas attiecas uz pietiekamu skaitu personu, kas neatspoguļo tikai nejaušas vai īstermiņa parādības un kas vispārīgi šķiet nozīmīgi, — valsts tiesa ir ņēmusi vērā, lai konstatētu minēto atšķirību, un

               —

               valsts tiesa var ņemt vērā interesi saglabāt labas darba tiesiskās attiecības kā vienu no elementiem, kas ļauj tai izvērtēt, vai atšķirības abu darba ņēmēju grupu darba samaksas ziņā ir radušās objektīvu un ar diskrimināciju dzimuma dēļ nesaistītu iemeslu dēļ, kā arī vai tās atbilst samērīguma principam.

      (1)  OV C 311, 22.10.2011.


title: Lieta T-464/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. septembra rīkojums – Othman/Padome

text:
               7.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/33

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. septembra rīkojums – Othman/Padome
   (Lieta T-464/15) (1)

   (2016/C 410/50)
   Tiesvedības valoda – franču
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 337, 12.10.2015.


title: Lieta C-489/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 17. septembrī iesniedza Landgericht Berlin (Vācija) – CTL Logistics GmbH/DB Netz AG

text:
               7.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 406/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 17. septembrī iesniedza Landgericht Berlin (Vācija) – CTL Logistics GmbH/DB Netz AG

   (Lieta C-489/15)
   (2015/C 406/18)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Landgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: CTL Logistics GmbH

      Atbildētāja: DB Netz AG

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas tiesību normas, it īpaši Direktīvas 2001/14/EK (1) 30. panta 1. punkta pirmais teikums, 2. punkts, 3. punkts, 5. punkta pirmā daļa un 6. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka ir izslēgta tādas infrastruktūras lietošanas maksas atgūšana, par kuru ir notikusi vienošanās vai kas ir noteikta pamata vienošanās starp infrastruktūras pārvaldītāju un pretendentu ietvaros, ja tā nav apstiprināta procedūrā valsts regulatīvajā iestādē un attiecīgā tiesas procesā, kurā ir tikuši pārbaudīti šie regulatīvās iestādes lēmumi?

               2)

               Vai Eiropas tiesību normas, it īpaši Direktīvas 2001/14/EK 30. panta 1. punkta pirmais teikums, 2. punkts, 3. punkts, 5. punkta pirmā daļa un 6. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka ir izslēgta tādas infrastruktūras lietošanas maksas atgūšana, par kuru ir notikusi vienošanās vai kas ir noteikta pamata vienošanās starp infrastruktūras pārvaldītāju un pretendentu ietvaros, ja iepriekš valsts regulatīvā iestāde nav izskatījusi jautājumu par apstrīdēto infrastruktūras lietošanas maksu?

               3)

               Vai ar Savienības tiesību prasībām, atbilstoši kurām infrastruktūras pārvaldītājiem ir pienākums ievērot tādas vispārējās prasības par maksas noteikšanu kā, piemēram, izmaksu segšanas prasība (Direktīvas 2001/14/EK 6. panta 1. punkts) un kritēriju ievērošana saistībā ar pieļaujamību tirgus situācijā (Direktīvas 2001/14/EK 8. panta 1. punkts), ir saderīga infrastruktūras lietošanas maksas taisnīguma pārbaude civiltiesiskā kārtā, pamatojoties uz valsts civiltiesību normu, atbilstoši kurai tiesām ir atļauts pārbaudīt viena līgumslēdzēja izvirzītu noteikumu par atlīdzību un vajadzības gadījumā ar pašas tiesas lēmumu noteikt atlīdzību ex æquo et bono?

               4)

               Ja uz trešo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši: vai civillietu tiesai, īstenojot tās rīcības brīvību, ir jāievēro Direktīvas 2001/14/EK prasības par infrastruktūras lietošanas maksas noteikšanu, un, ja tas tā ir, kādas?

               5)

               Vai maksas taisnīguma pārbaude civiltiesiskā kārtā, pamatojoties uz 3) jautājumā minēto valsts tiesību normu, šajā ziņā ir saderīga ar Eiropas tiesībām, ja civillietu tiesas, atkāpjoties no vispārējiem dzelzceļa pārvaldītāja maksas noteikšanas principiem un apmēriem, nosaka maksu, lai gan dzelzceļa pārvaldītājam atbilstoši Savienības tiesībām ir pienākums īstenot nediskriminējošu vienlīdzīgu attieksmi pret visām personām, kurām ir tiesības uz piekļuvi (Direktīvas 2001/14/EK 4. panta 5. punkts)?

               6)

               Vai infrastruktūras pārvaldītāja noteiktās maksas taisnīguma pārbaude civiltiesiskā kārtā ir saderīga ar Savienības tiesībām, ņemot vērā, ka Savienības tiesībās ir noteikta regulatīvās iestādes piekritība domstarpību atrisināšanā starp infrastruktūras pārvaldītāju un personu, kurai ir piekļuves tiesības, par infrastruktūras lietošanas maksu vai tās apmēru vai struktūru, kas ir vai būtu jāmaksā personai, kurai ir piekļuves tiesības, (Direktīvas 2001/14/EK 30. panta 5. punkta trešā daļa), un turklāt regulatīvā iestāde, ņemot vērā, iespējams, daudzos strīdus dažādās civillietu tiesās, nevarētu vairs nodrošināt vienotu tiesību aktu dzelzceļa jomā piemērošanu (Direktīvas 2001/14/EK 30. panta 3. punkts)?

               7)

               Vai ar Savienības tiesībām, it īpaši Direktīvas 2001/14/EK 4. panta 1. punktu, ir saderīga situācija, ka atbilstoši valsts tiesību normām visas infrastruktūras pārvaldītāju noteiktās infrastruktūras lietošanas maksas ir jāaprēķina, balstoties tikai uz tiešajām izmaksām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīva 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju (OV L 75, 29. lpp.).