title: Lieta T-98/11 P: Vispārējās tiesas 2012. gada 10. februāra rīkojums — AG /Parlaments (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Atlaišana pārbaudes laika beigās — Termiņš prasības celšanai — Nokavējums — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               24.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/24

         Vispārējās tiesas 2012. gada 10. februāra rīkojums — AG/Parlaments
   (Lieta T-98/11 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Atlaišana pārbaudes laika beigās - Termiņš prasības celšanai - Nokavējums - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2012/C 89/39
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: AG (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues, A. Blot un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments (pārstāvji — S. Seyr un V. Montebello-Demogeot)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 16. decembra rīkojumu lietā F-25/10 AG/Parlaments (Krājumā vēl nav publicēts), ar ko tiek lūgts šo rīkojumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               apelācijas sūdzību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu;

               2.

               AG sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 120, 16.04.2011.


title: Lieta C-34/09: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 8. marta spriedums ( Tribunal du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gerardo Ruiz Zambrano/Office national de l'emploi ( ONEM ) (Eiropas Savienības pilsonība — LESD 20. pants — Uzturēšanās tiesību piešķiršana saskaņā ar Savienības tiesībām nepilngadīgam bērnam viņa pilsonības dalībvalsts teritorijā neatkarīgi no tā, vai viņš agrāk ir izmantojis tiesības uz brīvu pārvietošanos dalībvalstu teritorijā — Uzturēšanās tiesību piešķiršana tādos pašos apstākļos augšupējam radiniekam, kurš ir trešās valsts pilsonis un kura apgādībā atrodas nepilngadīgais bērns — Nepilngadīgā bērna uzturēšanās tiesību ietekme uz prasībām, kas attiecībā uz darba tiesībām ir jāizpilda šī nepilngadīgā augšupējam radiniekam, kurš ir trešās valsts pilsonis)

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/2

         Tiesas (virspalāta) 2011. gada 8. marta spriedums (Tribunal du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gerardo Ruiz Zambrano/Office national de l'emploi (ONEM)
   (Lieta C-34/09) (1)

   (Eiropas Savienības pilsonība - LESD 20. pants - Uzturēšanās tiesību piešķiršana saskaņā ar Savienības tiesībām nepilngadīgam bērnam viņa pilsonības dalībvalsts teritorijā neatkarīgi no tā, vai viņš agrāk ir izmantojis tiesības uz brīvu pārvietošanos dalībvalstu teritorijā - Uzturēšanās tiesību piešķiršana tādos pašos apstākļos augšupējam radiniekam, kurš ir trešās valsts pilsonis un kura apgādībā atrodas nepilngadīgais bērns - Nepilngadīgā bērna uzturēšanās tiesību ietekme uz prasībām, kas attiecībā uz darba tiesībām ir jāizpilda šī nepilngadīgā augšupējam radiniekam, kurš ir trešās valsts pilsonis)
   2011/C 130/02
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal du travail de Bruxelles

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Gerardo Ruiz Zambrano

      Atbildētājs: Office national de l'emploi (ONEM)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal du travail de Bruxelles — Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 12., 17. un 18. panta interpretācija saistībā ar Pamattiesību hartas 21., 24. un 34. pantu — Tiesību uzturēties dalībvalstī piešķiršana Savienības pilsonim, kuram ir šīs dalībvalsts pilsonība, neatkarīgi no tā, vai viņš pirms tam ir izmantojis savas tiesības pārvietoties dalībvalstīs? — Atvasinātu uzturēšanās tiesību piešķiršana šādos pašos apstākļos augšupējam radiniekam, kas ir trešās valsts pilsonis un kura apgādībā ir nepilngadīgs bērns, kuram ir dalībvalsts pilsonība, kuras viņam katrā ziņā būtu, ja nepilngadīgais bērns būtu izmantojis savas tiesības pārvietoties dalībvalstīs? — Nepilngadīga bērna uzturēšanās tiesību ietekme uz prasībām, kādas no darba tiesību viedokļa jāizpilda viņa augšupējam radiniekam, kas ir trešās valsts pilsonis.

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 20. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj to, ka dalībvalsts, pirmkārt, atsaka trešās valsts pilsonim, kura apgādībā ir nepilngadīgi bērni, kuri ir Savienības pilsoņi, piešķirt tiesības uzturēties dalībvalstī, kurā dzīvo pēdējie minēti un kas ir pēdējo minēto pilsonības dalībvalsts, un, otrkārt, atsaka minētajam trešās valsts pilsonim piešķirt darba atļauju, tiktāl, ciktāl šādi lēmumi atņemtu minētajiem bērniem iespēju faktiski izmantot ar Savienības pilsoņa statusu saistītās tiesības.

      (1)  OV C 90, 18.04.2009.


title: Apvienotās lietas T-379/10 un T-381/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Keramag Keramische Werke u.c./Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Cenas paaugstinājumu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa — Pārkāpuma ilgums — Tiesības uz aizstāvību — Piekļuve lietas materiāliem — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/26

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Keramag Keramische Werke u.c./Komisija
   (Apvienotās lietas T-379/10 un T-381/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Cenas paaugstinājumu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa - Pārkāpuma ilgums - Tiesības uz aizstāvību - Piekļuve lietas materiāliem - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā)
   2013/C 325/44
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Keramag Keramische Werke AG (Ratingen, Vācija), Koralle Sanitärprodukte GmbH (Vlotho, Vācija), Koninklijke Sphinx BV (Maastricht, Nīderlande), Allia SAS (Avon, Francija), Produits Céramique de Touraine SA (Selles-sur-Cher, Francija), Pozzi Ginori SpA (Milāna, Itālija) (lieta T-379/10) un Sanitec Europe Oy (Helsinki, Somija) (lieta T-381/10) (pārstāvji — J. Killick, barrister, I. Reynolds, solicitor, un P. Lindfelt un K. Struckmann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un F. Ronkes Agerbeek, kuriem palīdz B. Kennelly, barrister)

      Priekšmets

   Galvenokārt, prasība daļēji atcelt Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmumu C(2010) 4185, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/39092 — Vannas istabu aprīkojums [un armatūra]) un, pakārtoti, prasība samazināt prasītājām ar šo lēmumu uzliktā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmuma C(2010) 4185, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/39092 — Vannas istabu aprīkojums [un armatūra]) 1. panta 1. punkta 6. apakšpunktu tiktāl, ciktāl tajā Eiropas Komisija ir secinājusi, pirmkārt, ka Allia SAS un Produits Céramique de Touraine SA ir piedalījušās pārkāpumā attiecībā uz aizliegtu vienošanos Francijas tirgū laikposmā no 2004. gada 25. februāra līdz 2004. gada 9. novembrim, un, otrkārt, ka Pozzi Ginori SpA ir piedalījusies pārkāpumā attiecībā uz aizliegtu vienošanos Itālijas tirgū laikposmā no 1996. gada 14. maija līdz 2001. gada 9. martam;

               2)

               atcelt Lēmuma C(2010) 4185, galīgā redakcija, 2. panta 7. punktu tiktāl, ciktāl Keramag Keramische Werke AG, Koralle Sanitärprodukte GmbH, Koninklijke Sphinx BV, Pozzi Ginori un Sanitec Europe Oy uzliktā naudas soda galīgais apmērs pārsniedz EUR 50 580 701;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Keramag Keramische Werke, Koralle Sanitärprodukte, Koninklijke Sphinx, Allia, Produits Céramique de Touraine, Pozzi Ginori un Sanitec Europe sedz trīs ceturtdaļas savu tiesāšanās izdevumu;

               5)

               Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina vienu ceturtdaļu Keramag Keramische Werke, Koralle Sanitärprodukte, Koninklijke Sphinx, Allia, Produits Céramique de Touraine, Pozzi Ginori un Sanitec Europe tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 301, 6.11.2010.


title: Lieta T-33/05: Vispārējās tiesas 2011. gada 3. februāra spriedums — Cetarsa /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Spānijas jēltabakas iegādes un pirmapstrādes tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Cenu noteikšana un tirgus sadale — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums un ilgums — Vienlīdzīga attieksme — Samērīguma princips — Maksimālā robeža 10 % apmērā no apgrozījuma — Sadarbība)

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/14

         Vispārējās tiesas 2011. gada 3. februāra spriedums — Cetarsa/Komisija
   (Lieta T-33/05) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Spānijas jēltabakas iegādes un pirmapstrādes tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Cenu noteikšana un tirgus sadale - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums un ilgums - Vienlīdzīga attieksme - Samērīguma princips - Maksimālā robeža 10 % apmērā no apgrozījuma - Sadarbība)
   2011/C 89/31
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Compañía española de tabaco en rama, SA (Cetarsa) (Navalmoral de la Mata, Spānija) (pārstāvji — M. Araujo Boyd, J. Buendía Sierra un A. Givaja Sanz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un É. Gippini Fournier)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas 2004. gada 20. oktobra Lēmumu C(2004) 4030, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta 1. punkta piemērošanas procedūru (lieta COMP/C.38.238/B.2 — Jēltabaka — Spānija), otrkārt un pakārtoti, prasība samazināt prasītājai ar šo lēmumu uzliktā naudas soda apmēru un, treškārt, Komisijas pretprasība palielināt minētā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               naudas sods, kas Compañía española de tabaco en rama, SA (Cetarsa) tika uzlikts ar Komisijas 2004. gada 20. oktobra Lēmuma C(2004) 4030, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta 1. punkta piemērošanas procedūru (lieta COMP/C.38.238/B.2 — Jēltabaka — Spānija) 3. pantu, tiek noteikts EUR 3 147 300 apmērā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisijas pretprasību noraidīt;

               4)

               Cetarsa sedz astoņas desmitdaļas savu tiesāšanās izdevumu un atlīdzina astoņas desmitdaļas Komisijas tiesāšanās izdevumu, Komisija sedz divas desmitdaļas savu tiesāšanās izdevumu un atlīdzina divas desmitdaļas Cetarsa tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 82, 02.04.2005.


title: Lietas T-58/97 izslēgšana no reģistra

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/63

         Lietas T-58/97 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 217/128)

      (tiesvedības valoda — holandiešu)

   2005. gada 16. jūnijā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-58/97 H. Heringa/Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija.

      (1)  OV C 142, 10.05.1997.


title: Lieta C-354/13: Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 18. decembra spriedums ( Retten i Kolding, Civilretten (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – FOA , kas pārstāv Karsten Kaltoft / Kommunernes Landsforening (KL) , kas pārstāv Billund Kommune Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Atlaišana — Iemesls — Darba ņēmēja aptaukošanās — Vispārējs nediskriminācijas aptaukošanās dēļ princips — Neesamība — Direktīva 2000/78/EK — Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā — Jebkādas diskriminācijas invaliditātes dēļ aizliegums — “Invaliditātes” esamība

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 18. decembra spriedums (Retten i Kolding, Civilretten (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – FOA, kas pārstāv Karsten Kaltoft/Kommunernes Landsforening (KL), kas pārstāv Billund Kommune

   (Lieta C-354/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Atlaišana - Iemesls - Darba ņēmēja aptaukošanās - Vispārējs nediskriminācijas aptaukošanās dēļ princips - Neesamība - Direktīva 2000/78/EK - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - Jebkādas diskriminācijas invaliditātes dēļ aizliegums - “Invaliditātes” esamība)
   (2015/C 065/09)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Retten i Kolding, Civilretten

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: FOA, kas pārstāv Karsten Kaltoft

      Atbildētāja: Kommunernes Landsforening (KL), kas pārstāv Billund Kommune

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka tajās attiecībā uz nodarbinātību un profesiju nav nostiprināts vispārējs nediskriminācijas princips konkrēti aptaukošanās dēļ;

               2)

               Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, ir jāinterpretē tādējādi, ka darba ņēmēja aptaukošanās ir “invaliditāte” šīs direktīvas izpratnē, ja šis stāvoklis rada ierobežojumu, kurš it īpaši izriet no ilgstošiem fiziskiem, mentāliem vai psihiskiem traucējumiem, kas mijiedarbībā ar dažādiem šķēršļiem var apgrūtināt attiecīgās personas pilnvērtīgu un efektīvu dalību profesionālajā dzīvē vienlīdzīgi ar citiem darba ņēmējiem. Valsts tiesas ziņā ir izvērtēt, vai pamatlietā šie nosacījumi ir izpildīti.

      (1)  OV C 252, 31.8.2013.


title: Lieta T-69/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 17. jūnija rīkojums — Zavvar /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu, lai novērstu kodolieroču izplatīšanu — Līdzekļu iesaldēšana — Attiecīgo personu izslēgšana no saraksta — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/79

         Vispārējās tiesas 2013. gada 17. jūnija rīkojums — Zavvar/Padome
   (Lieta T-69/12) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu, lai novērstu kodolieroču izplatīšanu - Līdzekļu iesaldēšana - Attiecīgo personu izslēgšana no saraksta - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 225/175
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Seyed Hadi Zavvar (Dubaja, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvji — S. Zaiwalla, P. Reddy un F. Zaiwalla, solicitors, D. Wyatt, QC, un R. Blakeley, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — B. Driessen un I. Rodios)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmuma 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 71. lpp.), pielikuma A daļas 22. punktu, Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākums pret Irānu (OV L 319, 11. lpp.), pielikuma A daļas 22. punktu un Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti skar prasītāju, un, otrkārt, prasība atzīt par nepiemērojamu attiecībā uz prasītāju Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), 20. panta 1. punkta b) apakšpunktu un Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulas Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV L 281, 1. lpp.), 16. panta 2. punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 109, 14.04.2012.


title: Lieta C-106/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 3. martā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — M. J. Bakker/Staatssecretaris van Financiën

text:
               28.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 160/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 3. martā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — M. J. Bakker/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-106/11)
   2011/C 160/10
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: M. J. Bakker

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ir jāpiemēro Regulas (EEK) Nr. 1408/72 (1) II sadaļas kompetences noteikumi, kā rezultātā tiktu piemērots Nīderlandes tiesiskais regulējums un varētu iekasēt Nīderlandes sociālās apdrošināšanas iemaksas tādā gadījumā kā aplūkojamais, kad Spānijā dzīvojošs darba ņēmējs, kas ir Nīderlandes pilsonis, kā jūrnieks strādā pie Nīderlandē reģistrēta darba devēja un veic savu darbu uz bagarkuģiem, kas ārpus Kopienu suverēnās teritorijas peld ar Nīderlandes karogu, lai gan, pamatojoties tikai uz Nīderlandes tiesisko regulējumu, viņš nepieder Nīderlandes sociālā nodrošinājuma sistēmai, jo viņš nedzīvo Nīderlandē?

               2)

               Cik liela nozīme šajā ziņā ir tam, ka, īstenojot Nīderlandes darba ņēmēju apdrošināšanu, ir tāda politika, ka izpildes iestāde tādā gadījumā kā aplūkojamais jūrniekus uzskata par apdrošinātiem, atsaucoties uz Kopienu tiesībām?

      (1)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.).


title: Lietas C-117/04 izslēgšana no reģistra

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/32

         Lietas C-117/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 6/62)

      (Tiesvedības valoda – itāļu)

   Eiropas Kopienu tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 6. jūlijā ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-117/04 Eiropas Kopienu Komisija / Itālijas Republika.

      (1)  OV C 106, 30.4.2004.


title: Lieta T-44/14: Prasība, kas celta 2014. gada 15. janvārī — Costantini u.c./Komisija

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/26

         Prasība, kas celta 2014. gada 15. janvārī — Costantini u.c./Komisija
   (Lieta T-44/14)
   2014/C 93/46
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Bruno Costantini (Jesi, Itālija), Robert Racke (Lamadelaine, Luksemburga), Pietro Pravata (Beyne-Heusay, Belģija), Zbigniew Galązka (Łódź, Polija), Justo Santos Domínguez (Leganés, Spānija), Maria Isabel Lemos (Mealhada, Portugāle), André Clavelou (Vincennes, Francija), Citizens' Committee “Right to Lifelong Care: Leading a life of dignity and Independence is a fundamental right!” (pārstāvji — O. Brouwer, advokāts, un A. Woods, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 5. novembra lēmumu atteikt reģistrēt pilsoņu iniciatīvu “Right to Lifelong Care: Leading a life of dignity and independence is a fundamental right!” (Initiative) saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regula (ES) Nr. 211/2011 par pilsoņu iniciatīvu (OV 2011 L 65, 1. lpp.), kā šis lēmums tika paziņots prasītāju pārstāvim un aizstājošajam pārstāvim 2013. gada 5. novembra vēstulē ar norādi “C(2013) 7612 final” (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus, ieskaitot jebkuras personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, atsakoties reģistrēt iniciatīvu, ir nepareizi piemērojusi Regulas Nr. 211/2011 4. panta 2. punktā paredzēto atbilstošo juridisko kritēriju: i) nepareizi konstatējot, ka iniciatīvas mērķi nevar tikt pietiekami sasniegti Līguma par Eiropas Savienības darbību ietvaros, un ii) neņemot vērā Regulas Nr. 211/2011 pamatā esošos principus.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav ievērojusi labas pārvaldības vispārējo principu, atsakoties reģistrēt iniciatīvu, lai gan tā ir reģistrējusi pilsoņu iniciatīvas, kas ir vērstas uz līdzīgu veida mērķu sasniegšanu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pietiekamu un adekvātu pamatojumu apstrīdētajām lēmumam, tādējādi pārkāpjot LESD 296. pantu.


title: Lieta T-205/14: Prasība, kas celta 2014. gada 27. martā  – Schroeder /Padome un Komisija

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/33

         Prasība, kas celta 2014. gada 27. martā – Schroeder/Padome un Komisija
   (Lieta T-205/14)
   2014/C 212/42
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: I. Schroeder KG (GmbH & Co.) (Hamburga, Vācija) (pārstāvis –K. Landry, advokāts)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               piespriest atbildētājām samaksāt prasītājai zaudējumu atlīdzību EUR 3 45  644 apmērā, pieskaitot procentus ar likmi 8 % gadā, sākot no sprieduma pasludināšanas dienas, vai atzīt, ka tai ir tiesības pieprasīt no atbildētājām zaudējumu atlīdzību;

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja lūdz atlīdzināt zaudējumus, kas tai radušies tādēļ, ka tikusi pieņemta Regula (EK) Nr. 1355/2008 (1), kas atzīta par spēkā neesošu ar Tiesas 2012. gada 22. marta spriedumu lietā C-338/10 GLS.
   Prasītāja apgalvo, ka, lai arī valsts muitas iestādes tai ir atmaksājušas, pamatojoties uz šo regulu, nepareizi iekasētos antidempinga maksājumus, tai esot tikuši nodarīti saimnieciski zaudējumi, jo, tā kā tai bija radies likvīdu līdzekļu trūkums, tai bija jāņem papildu bankas kredīti, par kuriem jāmaksā atbilstoši tirgus cenām. Tādēļ tā lūdz atlīdzināt starpību starp samaksātajiem bankas kredīta procentiem un zemākas likmes procentiem, kas tai būtu bijis jāmaksā, ja nebūtu tikuši uzlikti antidempinga maksājumi. Prasītāja šajā saistībā apgalvo, ka atbildētājas, prettiesiski pieņemot Regulu Nr. 1355/2008, ir pieļāvušas pietiekami būtisku pienācīgas rūpības un labas pārvaldības prasību pārkāpumu, tādējādi prasītājai nodarot citādi neatlīdzināmus zaudējumus, jo attiecīgajās valsts tiesību normās par importu nav paredzētas tiesības uz procentu par summu starpību samaksāšanu nodokļu maksātājam, sākot no samaksāšanas dienas.

      (1)  Padomes 2008. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1355/2008, ar ko uzliek galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas uzlikts par dažu sagatavotu vai konservētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes citrusaugļu (proti, mandarīnu utt.) importu (OV L 350, 35. lpp.).


title: Lieta F-29/13 RENV: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2015. gada 15. oktobra rīkojums – Drakeford/EZA

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/66

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2015. gada 15. oktobra rīkojums – Drakeford/EZA
   (Lieta F-29/13 RENV)
   (2015/C 389/76)
   Tiesvedības valoda – franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.


title: Lieta T-167/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 17. februāra spriedumu lietā F-38/08 Liotti/Komisija 2009. gada 24. aprīlī iesniegusi Eiropas Kopienu Komisija

text:
               18.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 167/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 17. februāra spriedumu lietā F-38/08 Liotti/Komisija 2009. gada 24. aprīlī iesniegusi Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta T-167/09 P)
   2009/C 167/29
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Eggers un K. Herrmann)

      Cits lietas dalībnieks: Amerigo Liotti, Zeningerberga [Senningerberg] (Luksemburga)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2009. gada 17. februāra spriedumu lietā F-38/08 Liotti/Commission;

               —

               piespriest prasītājam segt tiesāšanās izdevumus gan pirmajā instancē Civildienesta tiesā, gan šajā apelācijas tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelācijas sūdzību Eiropas Kopienu Komisija lūdz atcelt Civildienesta tiesas (CDT) 2009. gada 17. februāra spriedumu lietā F-38/08 Liotti/Commission, kurā CDT ir atcēlusi Lioti [Liotti] karjeras attīstības ziņojumu (KAZ) par laika posmu no 2006. gada 1. janvāra līdz 2006. gada 31. decembrim.
   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai Komisija izvirza trīs pamatus:

               —

               Kopienu tiesību pārkāpumu, jo Vispārīgo noteikumu par Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 43. panta izpildi (VNI) 8. panta 7. punktā neesot paredzēts apstiprinātāja vai ģenerāldirektora pienākums pārbaudīt novērtējuma normu piemērošanu visos KAZ projektos saistībā ar konkrēto pakāpi;

               —

               CDT procesuālās kārtības pārkāpumus, kuru rezultātā pārkāptas Komisijas intereses, jo, tiesas sēdē pēc savas ierosmes norādot uz VNI 8. panta 7. punktā izvirzītajiem nosacījumiem par apspriešanos un saskaņošanu, CDT esot aizskārusi Komisijas tiesības uz aizstāvību, tai liedzot iespēju iesniegt pārliecinošus faktiskus pierādījumus, kas ļautu konstatēt, ka KAZ sagatavošanā VNI 8. panta 7. punkts nav pārkāpts;

               —

               kļūdu tiesību piemērošanā, jo VNI 8. panta 3. punkta noteikumu neievērošanu CDT esot kvalificējusi kā būtisku procesuālu noteikumu neievērošanu un/vai būtisku noteikumu neievērošanu, kuras rezultātā CDT apstrīdētais KAZ būtu atceļams.


title: lieta C-301/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 28. jūlijā (2005. gada 27. jūlija fakss) ierosināja Hans-Peter Wilfer, par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2005. gada 8. jūnija spriedumu lietā T-315/03 Hans-Peter Wilfer/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/4

         Apelācija, ko 2005. gada 28. jūlijā (2005. gada 27. jūlija fakss) ierosināja Hans-Peter Wilfer, par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2005. gada 8. jūnija spriedumu lietā T-315/03 Hans-Peter Wilfer/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (lieta C-301/05 P)
   (2005/C 281/09)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 28. jūlijā (2005. gada 27. jūlija fakss) izskatīšanai ir iesniegta Hansa-Petera Vilfera [Hans-Peter Wilfer], ko pārstāv A. Kokleiners [A. Kockläuner], advokāts, Kanzlei Meissner, Bolte & Partner, Widenmayerstraße 48, D-80538, Minhene, Vācija, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2005. gada 8. jūnija spriedumu lietā T-315/03 Hans-Peter Wilfer/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB).
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Pirmās instances tiesas 2005. gada 8. jūnija sprieduma lietā T-315/03 (1), par kuru ir iesniegta apelācijas sūdzība, visu rezolutīvās daļas pirmo punktu un atcelt rezolutīvās daļas otro un trešo punktu — tiktāl, lai piespriestu ITSB segt visus paša tiesāšanās izdevumus un tiesāšanās izdevumus, kas radušies prasītājam;

               2)

               piespriest ITSB atlīdzināt arī turpmākos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs savu apelācijas sūdzību par iepriekš minēto spriedumu pamato ar, pirmkārt, procesuāliem pārkāpumiem, un, otrkārt, ar Pirmās instances tiesas izdarīto Kopienu tiesību pārkāpumu:

               1.

               Attiecībā uz jautājumu, vai vispār vai cik lielā mērā apelācijas sūdzības iesniedzēju var pārstāvēt līdzdarbojošais patentu pilnvarotais, Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi Tiesas Statūtu 19. pantu. Saskaņā ar šo noteikumu “patentu pilnvarotais” ietilpst jēdzienā “advokāts”, ciktāl attiecīgā tiesību sistēma pilnvaro patentu pilnvarotos pārstāvēt lietas dalībnieku tiesā un ciktāl attiecīgās valsts tiesību sistēmas viņu tiesību sistēmas ietvaros patentu pilnvarotajiem piešķir statusu, kas viņiem piešķirto tiesību un pienākumu dēļ ir pielīdzināms advokāta statusam.

               2.

               Izvērtējot jautājumus, vai un cik lielā mērā šajā procesā bija jāņem vērā ASV reģistrētas preču zīmes 76/302,601 “ROCKBASS” reģistrācijas sertifikāts un jaunie argumenti un pierādījumi, kas ietverti apelācijas sūdzības iesniedzēja procesuālajā rakstā, Pirmās instances tiesa ne tikai pārkāpa faktu pārbaudes pēc savas iniciatīvas principu, kas noteikts Regulas Nr. 40/94 (2) 74. pantā, bet arī kļūdaini piemēroja šīs pašas Regulas 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu.

               3.

               Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka attiecībā uz apzīmējuma “ROCKBASS” nozīmi un gramatisko struktūru, Pirmās instances tiesa kļūdaini interpretējusi un sagrozījusi norādītos faktus. Pirmās instances tiesa nav ņēmusi vērā to, ka apzīmējums “ROCKBASS” ir ļoti sarežģīts un attiecībā uz šo apzīmējumu ir iespējamas daudzas dažādas gramatiskās kombinācijas. Tā kā Pirmās instances tiesa nav sniegusi pamatojumu šo faktu kļūdainajai interpretācijai, tā arī nav izpildījusi pienākumu sniegt pamatojumu.

               4

               . Pirmās instances tiesa ir kļūdaini interpretējusi vai sagrozījusi norādītos faktus attiecībā uz iespēju atsevišķi izmantot 9. un 18. klasē ietilpstošās preces saistībā ar precēm, attiecībā uz kurām ir lūgta reģistrācija 15. klasē, un tā kā Pirmās instances tiesa nesniedza saprotamu pamatojumu šādai rīcībai, tā tādējādi nav izpildījusi pienākumu sniegt pamatojumu.

               5.

               Attiecībā uz jautājumu, vai reģistrētā preču zīme “ROCKBASS” ir tieši aprakstoša attiecībā uz visām precēm, attiecībā uz kurām ir lūgta reģistrācija, Pirmās instances tiesa ir kļūdaini piemērojusi Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu. Tādējādi tā kā pamatu savam lēmumam izmantoja aizspriedumaina vidusmēra vērotāja uztveri, nevis objektīva vidusmēra vērotāja uztveri, un izvērtējot šo jautājumu, tā ņēma vērā nenozīmīgas pazīmes un pazīmes, kas nav tieši nozīmīgas attiecīgajiem patērētājiem.

      (1)  OV 2005 C 193, 26. lpp.

      (2)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-31/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 18. novembra spriedumu lietā T-394/13 Photo USA Electronic Graphic, Inc./ Eiropas Savienības Padome 2015. gada 27. janvārī iesniedza Photo USA Electronic Graphic, Inc.

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 18. novembra spriedumu lietā T-394/13 Photo USA Electronic Graphic, Inc./Eiropas Savienības Padome 2015. gada 27. janvārī iesniedza Photo USA Electronic Graphic, Inc.

   (Lieta C-31/15 P)
   (2015/C 089/15)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Photo USA Electronic Graphic, Inc. (pārstāvis – K. Adamantopoulos, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Ancàp SpA, Cerame-Unie AISBL, Confindustria Ceramica, Verband der Keramischen Industrie eV

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2014. gada 18. novembra spriedumu lietā T-394/13 Photo USA Electronic Graphic, Inc./Padome, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt Padomes 2013. gada 13. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 412/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu par Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes keramikas galda piederumu un virtuves piederumu importu (1);

               —

               pabeigt analīzi un atcelt Regulu (ES) Nr. 412/2013; un

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus šajā apelācijā, kā arī tiesvedībā Vispārējā tiesā lietā T-394/13.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējās tiesas konstatētais par apelācijas sūdzības iesniedzējas pirmo, trešo un ceturto pamatu Vispārējā tiesā ir nepareizs vairāku kļūdu tiesību piemērošanā dēļ, ka arī iesniegto pierādījumu sagrozīšanas dēļ. Tādēļ apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka apstrīdētais spriedums ir jāatceļ. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka faktiskie apstākļi pirmā, otrā un trešā pamata pamatā ir pietiekami pierādīti, lai Tiesa varētu par tiem spriest.
   Attiecībā uz pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda divus apelācijas pamatus. Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, būtībā nosakot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējai ir pienākums pierādīt, ka iestāde ir pieļāvusi kļūdu vērtējumā attiecībā uz katru no rādītājiem, kas tika uzskatīti par atbilstošiem. Kā ir noteikts iepriekšējā Vispārējās tiesas judikatūrā, apelācijas sūdzības iesniedzējam ir pietiekami pierādīt, ka vai nu (1) iestāde ir pieļāvusi kļūdu vērtējumā par rādītājiem, ko tā uzskatījusi par atbilstošiem, vai ka (2) citu, atbilstošāku, rādītāju piemērošana prasīja to izslēgšanu. Šajā kontekstā konstatējums, ka iestāde pieļāva kļūdu vērtējumā par diviem rādītājiem no trijiem, kurus iestāde uzskatījusi par atbilstošiem, ir pietiekams, lai apelācijas sūdzības iesniedzējai vairs nebūtu pierādīšanas pienākuma. Turklāt, veicot konstatējumus, pārsūdzētajā spriedumā esot sagrozīti Vispārējā tiesā iesniegtie pierādījumi un fakti.
   Attiecībā uz trešo un ceturto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda četrus apelācijas pamatus. Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot kļūdaini interpretējusi Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (2) (“pamatregula”), 3. panta 2. punktu un 3. panta 7. punktu, konstatējot, ka iestādēm ir pienākums analizēt pret konkurenci vērsto darbību ietekmi uz Savienības industrijas situāciju tikai pēc tam, kad šādu pret konkurenci vērsto darbību esamība ir pārliecinoši pierādīta galīgajā attiecīgās kompetentās iestādes lēmumā. Otrkārt, noraidīdama apelācijas sūdzības iesniedzējas pieteikumu darīt zināmu to Savienības ražotāju identitātes, kas ir izmantoti par paraugiem, Vispārējā tiesa ir sagrozījusi iesniegtos pierādījumus un pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, konstatējot, ka tā varēja pārbaudīt iestādes atbilstību pamatregulas 3. panta 2. punktam un 3. panta 4. punktam, nezinot Savienības ražotāju identitāti, kas izmantoti par paraugiem. Treškārt, nosakot apelācijas sūdzības iesniedzējai pienākumu iesniegt pozitīvu pierādījumu par pret konkurenci vērsto darbību ietekmi uz Savienības ražotājiem, kas ir izmantoti par paraugiem, situācijā, kad šo ražotāju identitātes tika slēptas, ar pārsūdzēto spriedumu ir kļūdaini interpretētas pamatregulas 3. panta 2. punkta un 3. panta 7. punkta normas un apelācijas sūdzības iesniedzējai noteikts nesaprātīgs pierādīšanas pienākums. Ceturtkārt, pārsūdzētajā spriedumā esot arī kļūdaini interpretētas pamatregulas 3. panta 2. punkta un 3. panta 7. punkta normas, secinot, ka attiecīgie pienākumi var tikt izpildīti, vienkārši balstoties uz nepaskaidrotiem pieņēmumiem, nevis veicot faktisku analīzi.

      (1)  OV L 131, 1. lpp.

      (2)  OV L 343, 51. lpp.


title: Lieta C-654/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-39/06 Transcatab /Komisija 2011. gada 20. decembrī iesniedza likvidējamā Transcatab SpA

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-39/06 Transcatab/Komisija 2011. gada 20. decembrī iesniedza likvidējamā Transcatab SpA

   (Lieta C-654/11 P)
   2012/C 49/33
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: likvidējamā Transcatab SpA (pārstāvji — C. Osti, A. Prastaro un G. Mastrantonio, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-39/06 Transcatab/Komisija (turpmāk tekstā — “spriedums”) tiktāl, ciktāl tā nolēma, ka Standard Commercial Corp. (un līdz ar to Alliance One) ir uzskatāma par solidāri atbildīgu par Transcatab izdarītajiem pārkāpumiem;

               —

               tādējādi samazināt Transcatab uzlikto naudas sodu, daļēji atceļot Komisijas Lēmuma C(2005) 4012, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar EKL 81. panta 1. punktu, lieta COMP/C.38.281/B.2 — Jēltabaka — Itālija (turpmāk tekstā — “Lēmums”) 2. panta c) punktu un nospriežot, ka naudas sods ir jāaprēķina, ņemot vērā Transcatab apgrozījumu, kas finanšu gadā, kurš beidzās 2005. gada martā, bija EUR 32,338 miljoni, atbilstoši Regulas Nr. 17/62 15. panta 2. punktam un Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktam;

               —

               tādējādi atcelt Lēmumu tiktāl, ciktāl ar to Transcatab uzliktā naudas soda pamatsummai tika piemērots koeficients 1,25;

               —

               atcelt spriedumu tiktāl, ciktāl tajā ir noraidīti Transcatab iebildumi attiecībā uz a) to, ka uzliktais naudas sods nav samazināts, konstatējot konkrētās ietekmes uz tirgu neesamību, b) to, ka pārkāpuma intensitāte laikā no 1999. līdz 2002. gadam samazinājās, un c) “saprātīgu šaubu” atbildību mīkstinošo apstākli, lai arī tas tika piemērots vienā līdzīgā ar Spāniju saistītā lietā, un tādējādi samazināt naudas sodu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pirmkārt, spriedumā nav ievērots LESD 296. pants, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. un 49. pants un katrā ziņā principi par pierādīšanas pienākumu un Transcatab tiesības uz aizstāvību. Tiesvedībā pirmajā instancē tika iesniegti argumenti un pierādījumi, lai atspēkotu prezumpciju par to, ka SCC faktiski īsteno izšķirošu ietekmi pār Transcatab rīcību. Šie argumenti un pierādījumi — tiktāl, ciktāl tie ir būtiski un katrā ziņā nav maznozīmīgi, ņemot vērā jaunāko Tiesas judikatūru, — vismaz bija konkrēti jāizvērtē un noraidījuma gadījumā — atbilstoši jāpamato. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējā tiesa nedz veica konkrētu vērtējumu, nedz norādīja pamatojumu. Katrā ziņā apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka spriedumā, par pieņemamu atzīstot jaunu pierādījumu izmantošanu Vispārējā tiesā apstrīdētajā lēmumā, nav ievēroti principi par pierādīšanas pienākumu un katrā ziņā Transcatab tiesības uz aizstāvību.
   Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējā tiesa, neapmierinot iebildumus par pārkāpuma konkrētās ietekmes uz tirgu neesamību un pārkāpuma intensitātes samazināšanos laikposmā no 1999. līdz 2002. gadam, ir pieļāvusi kļūdu faktu sagrozīšanā un katrā ziņā nav ievērojusi vispārīgos principus par Eiropas iestāžu administratīvo aktu interpretāciju, tai noteikto pienākumu norādīt pamatojumu, noteikumus par pierādīšanas pienākumu, Transcatab tiesības uz aizstāvību un principu par prasītā un nospriestā saderību.
   Treškārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka spriedumā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, kā arī ir norādīts neloģisks pamatojums tajā daļā, kurā Vispārējā tiesa ir noraidījusi Transcatab izvirzīto iebildumu par vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu saistībā ar to, ka Vispārējā tiesa nav piemērojusi “saprātīgu šaubu” atbildību mīkstinošo apstākli, kuru tā tomēr bija piemērojusi vienā līdzīgā ar Spāniju saistītā lietā.


title: Lieta C-315/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 2. jūnijā iesniedza Kúria (Ungārija) – Jósef Lingurár/Miniszterelnökséget vezető miniszter

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 2. jūnijā iesniedza Kúria (Ungārija) – Jósef Lingurár/Miniszterelnökséget vezető miniszter

   (Lieta C-315/16)
   (2016/C 296/28)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Jósef Lingurár

      Atbildētāja: Miniszterelnökséget vezető miniszter

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes Regulas (EK) Nr. 1698/2005 (1) (turpmāk tekstā – “Regula”) 42. panta 1. punkts, – ņemot vērā arī tās 46. pantu, – ir interpretējams tādējādi, ka tas pilnībā neizslēdz no atbalsta saņemšanas par ilgtspējīgu meža zemju izmantošanu privātus īpašniekus, ja zeme daļēji pieder arī valstij?

               2)

               Ja šī atbalsta saņemšana nav pilnībā izslēgta, vai Regulas 46. pants ir interpretējams tādējādi, ka attiecībā uz konkrēto zemi, – kas daļēji pieder valstij, – atbalsts pienākas privātam mežsaimniekam vai privātam īpašniekam proporcionāli tā īpašuma daļai?

      (1)  Padomes 2005. gada 20. septembra Regula (EK) Nr. 1698/2005) par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2005 L 277, 1. lpp.).


title: Lieta T-28/14: Prasība, kas celta 2014. gada 14. janvārī — José Manuel Baena Grupo /ITSB — Neuman y Galdeano del Sel (Sēdošas personas attēls)

text:
               15.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/14

         Prasība, kas celta 2014. gada 14. janvārī — José Manuel Baena Grupo/ITSB — Neuman y Galdeano del Sel (Sēdošas personas attēls)
   (Lieta T-28/14)
   2014/C 78/28
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: José Manuel Baena Grupo, SA (Santa Perpètua de Mogoda, Spānija) (pārstāvis — A. Canela Giménez, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Pārējie procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieki: Herbert Neuman un Andoni Galdeano del Sel (Tarifa, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: Kopienas dizainparaugs, kas ar numuru 426 895-0002 ir reģistrēts attiecībā uz “ornamentiem krekliņiem, ornamentiem cepurēm, ornamentiem uzlīmēm, ornamentiem iespieddarbiem, ieskaitot reklāmas izdevumus”

      Kopienas dizainparauga īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībnieki, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu: Herbert Neuman un Andoni Galdeano del Sel

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: Kopienas grafiska preču zīme Nr. 1 312 651 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25., 28. 32. klasē Nicas nolīguma izpratnē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: apmierināt pieteikumu un atzīt dizainparaugu par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību daļēji noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 6/2002 nepareiza interpretācija


title: Lieta C-405/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 10. augustā iesniedza Amtsgericht Bruchsal (Vācija) — kriminālprocess pret QB (*)

text:
                  23.10.2010

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  C 288/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 10. augustā iesniedza Amtsgericht Bruchsal (Vācija) — kriminālprocess pret  QB (*1)

         (Lieta C-405/10)
         ()
         (2010/C 288/38)
         Tiesvedības valoda — vācu

            Iesniedzējtiesa

            Amtsgericht Bruchsal

            Lietas dalībniece pamata procesā

             QB (*1)

            Prejudiciālais jautājums

         Vai 2006. gada 14. jūnija Regulas Nr. 1013/2006 (1) 37. panta noteikumi, lasot kopā ar 2007. gada 29. novembra Regulu Nr. 1418/2007 (2) ir interpretējami tādējādi, ka kopš 1989. gada 22. marta pastāv aizliegums uz Libānu izvest atkritumus, kuri ietilpst Bāzeles Konvencijas par kontroli par kaitīgo atkritumu robežšķērsojošo transportēšanu un to aizvākšanu IX pielikuma B 1120 grupā?

            (*1)  Informācija dzēsta vai aizstāta, ņemot vērā personas datu aizsardzību un/vai konfidencialitāti.

            (1)  OV L 190, 12.07.2006., 1. lpp.

            (2)  OV L 316, 04. 12. 2007., 6. lpp.


title: Lieta T-348/12: Prasība, kas celta 2012. gada 31. jūlijā — Globosat Programadora /ITSB — Sport TV Portugal ( “SPORT TV INTERNACIONAL” )

text:
               13.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/11

         Prasība, kas celta 2012. gada 31. jūlijā — Globosat Programadora/ITSB — Sport TV Portugal (“SPORT TV INTERNACIONAL”)
   (Lieta T-348/12)
   2012/C 311/14
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Globosat Programadora Ltda (Rio de Janeiro, Brazīlija) (pārstāvis — S. Micallef, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Sport TV Portugal, SA (Lisabona, Portugāle)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 23. maija lēmumu lietā R 2079/2010-4;

               —

               atcelt visus rīkojumus par tiesāšanās izdevumiem, ko Birojs izdevis attiecībā uz prasītāju, un uzdot Birojam atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SPORT TV INTERNACIONAL” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 38. un 41. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6915094

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Portugāles preču zīmes reģistrācija Nr. 329507 grafiskai preču zīmei “SPORTV” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 38. un 41. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkta pārkāpums un Komisijas Regulas Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. punkta pārkāpums


title: Lieta C-391/06: Prasība, kas celta 2006. gada 20. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/28

         Prasība, kas celta 2006. gada 20. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju
   (Lieta C-391/06)
   (2006/C 294/48)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Lawunmi un U. Wölker)

      Atbildētāja: Īrija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvu 2003/4/EK (1) par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu, un jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Īrija nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2005. gada 14. februārī.

      (1)  OV L 41, 26. lpp.


title: Lieta T-1/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 15. janvāra spriedums – Francija/Komisija Valsts atbalsts — Glābšanas un pārstrukturēšanas atbalsts grūtībās nonākušiem uzņēmumiem — Francijas iestāžu plānots pārstrukturēšanas atbalsts SeaFrance SA — SNCF akceptēts kapitāla palielinājums un aizdevumi SeaFrance — Lēmums, ar kuru par nesaderīgu ar iekšējo tirgu ir atzīts pārstrukturēšanas atbalsts — Valsts atbalsta jēdziens — Privātā ieguldītāja kritērijs — Pamatnostādnes par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/29

         Vispārējās tiesas 2015. gada 15. janvāra spriedums – Francija/Komisija
   (Lieta T-1/12) (1)

   (Valsts atbalsts - Glābšanas un pārstrukturēšanas atbalsts grūtībās nonākušiem uzņēmumiem - Francijas iestāžu plānots pārstrukturēšanas atbalsts SeaFrance SA - SNCF akceptēts kapitāla palielinājums un aizdevumi SeaFrance - Lēmums, ar kuru par nesaderīgu ar iekšējo tirgu ir atzīts pārstrukturēšanas atbalsts - Valsts atbalsta jēdziens - Privātā ieguldītāja kritērijs - Pamatnostādnes par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai)
   (2015/C 065/40)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji – sākotnēji E. Belliard, G. de Bergues un J. Gstalter, vēlāk G. de Bergues, D. Colas un J. Bousin)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – V. Di Bucci, B. Stromsky un T. Maxian Rusche)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 24. oktobra Lēmumu 2012/397/ES par valsts atbalstu SA 32600 (2011/C) – Francija – Valsts atbalsts SeaFrance pārstrukturēšanai, ko sniedzis SNCF (OV 2012, L 195, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 17.3.2012.


title: Lieta C-519/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 27. oktobrī iesniedza Tribunale di Bari (Itālija) — Giovanni Colapietro/Ispettorato Centrale Repressioni Frodi

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 27. oktobrī iesniedza Tribunale di Bari (Itālija) — Giovanni Colapietro/Ispettorato Centrale Repressioni Frodi

   (Lieta C-519/10)
   ()
   2011/C 13/40
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Bari

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Giovanni Colapietro

      Atbildētājs: Ispettorato Centrale Repressioni Frodi

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Tiesai tiek lūgts precizēt Regulas (EEK) Nr. 822/87 (1) piemērojamību, it īpaši tās piemērojamību laikā, kā arī tās ratio no sodu viedokļa saistībā ar 1993./1994. vīna ražošanas gadu, kas ir laika posms, uz kuru attiecas lietas faktiskie apstākļi;

               2)

               Vai iepriekš minētās Regulas (EEK) Nr. 822/87 39. pants attiecībā uz minēto vīna ražošanas gadu patiešām ir īstenots ar 1994. gada 15. februāra Regulu (EEK) Nr. 343/92 (2) un aizstāts ar pēdējo minēto;

               3)

               Vai sods 390 250 000 Itālijas liru apmērā, pašreiz — EUR 201 547,30 (divi simti viens tūkstotis pieci simti četrdesmit septiņi euro un 30 centi) par to, ka obligātajai destilācijai 1993./1994. vīna ražošanas gadā nav piegādāti 7 084,87 hektolitri galda vīna, kas aprēķināti, saražotajam vīnam ar nogulsnēm, proti, 15,155 hektolitriem (ar saražotās produkcijas apjomu 126 hl/ha) piemērojot obligāti destilējamā vīna kvotu 51,5 % apmērā, kas izriet no Regulas (EEK) Nr. 610/94 (3), ir nesamērīgs ar [pārkāpuma] faktiem un ir pretrunā taisnīga soda noteikšanas principam, uz ko Tiesa ir vairākkārt norādījusi.

      (1)  OV L 84, 1. lpp.

      (2)  OV L 44, 9. lpp.

      (3)  OV L 77, 12. lpp.


title: Lieta F-19/10: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 28. marta spriedums — Marsili /Komisija (Civildienests — Atklāts konkurss — Neiekļaušana rezerves sarakstā — Mutisko pārbaudījumu izvērtēšana — Žūrijas sastāvs)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/23

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 28. marta spriedums — Marsili/Komisija
   (Lieta F-19/10) (1)

   (Civildienests - Atklāts konkurss - Neiekļaušana rezerves sarakstā - Mutisko pārbaudījumu izvērtēšana - Žūrijas sastāvs)
   2012/C 138/43
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Letizia Marsili (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — K. Van Maldegem, C. Mereu un M. Velardo, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Eggers un M. J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu neiekļaut prasītāju amata konkursa EPSO/AST/51/08 rezerves sarakstā, ka arī prasība atlīdzināt zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Marsili atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 161, 19.06.2010., 57. lpp.


title: Lieta C-225/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 13. maijā iesniedza Upper Tribunal ( Tax and Chancery Chamber ) (Apvienotā Karaliste) — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs/Able UK Ltd

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 13. maijā iesniedza Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs/Able UK Ltd

   (Lieta C-225/11)
   2011/C 211/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Atbildētāja: Able UK Ltd

      Prejudiciālais jautājums

   Vai galvenās PVN direktīvas (1) 151. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas atbrīvo no nodokļa novecojušu ASV Jūras kara flotes kuģu izjaukšanas pakalpojumu sniegšanu Apvienotajā Karalistē ASV Transporta departamenta Jūrniecības administrācijai vienā vai abos šādos gadījumos:

               a)

               ja šis pakalpojums netika sniegts NATO dalībvalsts bruņoto spēku vienībai, kas piedalījās kopējās aizsardzības pasākumā, vai civilajam personālam, kas to pavadīja;

               b)

               ja šis pakalpojums netika sniegts NATO dalībvalsts bruņoto spēku vienībai, kas izvietota vai nepastāvīgi uzturas Apvienotajā Karalistē, vai civilajam personālam, kas to pavadīja?

      (1)  Padomes Direktīva 2006/112/EK, OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-255/15: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 22. jūnija spriedums (Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Steef Mennens/Emirates Direktion für Deutschland Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gaisa transports — Regula (EK) Nr. 261/2004 — 2. panta f) punkts un 10. panta 2. punkts — Biļetes cenas daļēja atmaksāšana gadījumā, kad pasažieris lidojumā tiek izvietots zemākas klases vietā — Jēdzieni “biļete” un “biļetes cena” — Pasažierim maksājamā atlīdzinājuma aprēķināšana

text:
               29.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/5

         Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 22. jūnija spriedums (Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Steef Mennens/Emirates Direktion für Deutschland

   (Lieta C-255/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Gaisa transports - Regula (EK) Nr. 261/2004 - 2. panta f) punkts un 10. panta 2. punkts - Biļetes cenas daļēja atmaksāšana gadījumā, kad pasažieris lidojumā tiek izvietots zemākas klases vietā - Jēdzieni “biļete” un “biļetes cena” - Pasažierim maksājamā atlīdzinājuma aprēķināšana)
   (2016/C 314/07)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Steef Mennens

      Atbildētāja: Emirates Direktion für Deutschland

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar kuru paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 10. panta 2. punkts kopsakarā ar 2. panta f) punktu jāinterpretē tādējādi, ka pasažiera izvietošanas lidojumā zemākas klases vietā gadījumā cena, kas jāņem vērā, lai noteiktu attiecīgajam pasažierim atmaksājamo summu, ir tā lidojuma cena, kurā notika pasažiera izvietošana zemākas klases vietā, izņemot, ja šī cena nav norādīta biļetē, kas iedibina viņa tiesības tikt pārvadātam šajā lidojumā, un šādā gadījumā par pamatu jāņem tā biļetes cenas daļa, kas atbilst proporcijai starp attiecīgā lidojuma attālumu un kopējo attālumu, kurā pasažierim ir tiesības tikt pārvadātam;

               2)

               Regulas Nr. 261/2004 10. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka biļetes cena, kas jāņem vērā, lai noteiktu pasažierim maksājamo atlīdzinājumu gadījumā, kad pasažieris lidojumā tiek izvietots zemākas klases vietā, atbilst tikai šī paša lidojuma cenai, atskaitot biļetē norādītos nodokļus un nodevas, ar nosacījumu, ka ne to iekasējamība, ne apmērs nav atkarīgi no klases, attiecībā uz kuru šī biļete ir tikusi iegādāta.

      (1)  OV C 394, 7.9.2015.


title: Uzvedības kodekss

text:
               22.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/1

         Uzvedības kodekss
   (2007/C 223/01)
   EIROPAS KOPIENU TIESA,
   ņemot vērā Tiesas apspriedes 2007. gada 28. marta, 24. aprīļa un 3. jūlija sanāksmēs;
   ņemot vērā Tiesas Statūtu 2., 4., 6., 18. un 47. pantu un minēto Statūtu pielikuma 5. pantu, Tiesas Reglamenta 3. un 4. pantu, kā arī Pirmās instances tiesas Reglamenta 4. un 5. pantu;
   tā kā, neierobežojot piemērojamos Statūtu un Reglamentu noteikumus, Uzvedības kodeksā ir jāizskaidro daži pienākumi, kas minētajos noteikumos uzlikti Tiesas, Pirmās instances tiesas un Civildienesta tiesas locekļiem;
   apspriedusies ar Pirmās instances tiesu un Civildienesta tiesu,
   nolemj pieņemt šo uzvedības kodeksu.
   1. pants
   Vispārējie principi
   1.   Uzvedības kodekss ir saistošs Tiesas, Pirmās instances tiesas un Civildienesta tiesas pašreizējiem un bijušajiem locekļiem.
   2.   Locekļi pilnībā sevi velta ieņemamā amata pienākumu izpildei.
   3.   Ārpus Tiesas locekļi neizsaka nekādus komentārus, kas var kaitēt Tiesas reputācijai vai ko var interpretēt kā Tiesas nostāju debatēs, kas nav saistītas ar tās kā Kopienu iestādes lomu.
   2. pants
   Godīgums
   Locekļi nepieņem nekāda veida dāvanas, kas var radīt šaubas par viņu neatkarību.
   3. pants
   Objektivitāte
   Locekļi izvairās no situācijām, kas var izraisīt interešu konfliktu.
   4. pants
   Paziņojums par finanšu interesēm
   1.   Stājoties amatā, locekļi iesniedz Tiesas priekšsēdētājam paziņojumu par viņu finanšu interesēm.
   2.   Šī panta 1. punktā paredzētais paziņojums ir formulēts šādi: “Es paziņoju, ka mans īpašums nav saistīts ar finanšu interesēm, kas var apdraudēt manu objektivitāti un manu neatkarību, veicot ar amatu saistītos pienākumus”.
   5. pants
   Cita darbība
   1.   Ja locekļi vēlas piedalīties darbībā ārpus Kopienu tiesas, viņi lūdz iepriekšēju atļauju Kopienu tiesai, kurā viņi darbojas. Tomēr viņi apņemas ievērot pienākumu būt pieejamiem, lai pilnībā sevi veltītu ieņemamā amata pienākumu izpildei.
   2.   Locekļi var saņemt atļauju piedalīties ar izglītību saistītā darbībā, konferencē, seminārā vai kolokvijā, ja viņi atsakās par to saņemt ārkārtas finansiālu atlīdzību.
   3.   Locekļi var saņemt atļauju veikt arī zinātnisko darbību, kā arī bez atlīdzības darboties kā goda locekļiem fondos vai līdzīgās organizācijās jomās, kas saistītas ar kultūru, mākslu, sociālajām lietām, sportu vai labdarību, un izglītības vai pētniecības iestādēs. Šajā sakarā viņi apņemas neveikt pārvaldes darbību, kas var apdraudēt viņu neatkarību vai pieejamību vai izraisīt interešu konfliktu. Ar fondiem vai līdzīgām organizācijām saprot bezpeļņas iestādes vai apvienības, kas minētajās jomās veic sabiedrisku darbību.
   6. pants
   Locekļu saistības pēc amata pienākumu pildīšanas beigām
   1.   Pēc amata pienākumu pildīšanas beigām locekļiem ir jāturpina izturēties apdomīgi.
   2.   Locekļi apņemas pēc amata pienākumu pildīšanas beigām nepiedalīties:

               —

               nekādā veidā — lietās, kas tika izskatītas tiesā, kurā viņi darbojās, brīdī, kad viņi beidza pildīt amata pienākumus;

               —

               nekādā veidā — lietās, kas tieši un acīmredzami ir saistītas ar lietām, pat ja to izskatīšana ir pabeigta, ko viņi izskatījuši kā tiesneši vai ģenerāladvokāti,

         un trīs gadus no minētās dienas

               —

               kā lietas dalībnieku pārstāvji rakstveida procesā vai sniedzot mutvārdu paskaidrojumus lietās, ko izskata Kopienu tiesās.

         3.   Bijušie locekļi var piedalīties citās lietās kā padomdevēji vai eksperti vai sniegt juridisku atzinumu ar noteikumu, ka tiek pildīti pienākumi, kas izriet no 1. punkta.
   7. pants
   Kodeksa piemērošana
   1.   Tiesas priekšsēdētājs, kam palīdz konsultatīvā komiteja, kuru veido trīs Tiesas locekļi, kas visilgāk ir pildījuši amata pienākumus, nodrošina šī uzvedības kodeksa pareizu piemērošanu.
   2.   Tiesa nodrošina tā ievērošanu un pieņem lēmumu, šaubu gadījumā apspriežoties attiecīgi ar Pirmās instances tiesu vai Civildienesta tiesu.
   8. pants
   Stāšanās spēkā
   1.   Šis uzvedības kodekss stājas spēkā 2007. gada 1. oktobrī.
   2.   Paziņojums par locekļu, kas ieņem amatu minētajā datumā, finanšu interesēm jānosūta Tiesas priekšsēdētājam vēlākais līdz 2007. gada 30. novembrim.


title: Apvienotās lietas no C-671/11 līdz C-676/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 13. jūnija spriedums ( Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) ﾔ Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer) , kas ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture ( Viniflhor ) tiesību pārņēmēja/ Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes (C-671/11 un C-672/11), Organisation de producteurs Les Cimes (C-673/11), Société Agroprovence (C-674/11), Regalp SA (C-675/11), Coopérative des producteurs d’asperges de Montcalm ( COPAM ) (C-676/11) (Lauksaimniecība — Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantijas fonds — “Pārbaudāmā perioda” jēdziens — Iespēja paplašināt pārbaudāmo periodu un noteikt tā datumus — Pārbaužu efektivitātes mērķis — Tiesiskā noteiktība)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/21

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 13. jūnija spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), kas ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (Viniflhor) tiesību pārņēmēja/Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes (C-671/11 un C-672/11), Organisation de producteurs Les Cimes (C-673/11), Société Agroprovence (C-674/11), Regalp SA (C-675/11), Coopérative des producteurs d’asperges de Montcalm (COPAM) (C-676/11)
   (Apvienotās lietas no C-671/11 līdz C-676/11) (1)

   (Lauksaimniecība - Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantijas fonds - “Pārbaudāmā perioda” jēdziens - Iespēja paplašināt pārbaudāmo periodu un noteikt tā datumus - Pārbaužu efektivitātes mērķis - Tiesiskā noteiktība)
   2013/C 225/34
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), kas ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (Viniflhor) tiesību pārņēmēja

      Atbildētāji: Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes (C-671/11 un C-672/11), Organisation de producteurs Les Cimes (C-673/11), Société Agroprovence (C-674/11), Regalp SA (C-675/11), Coopérative des producteurs d’asperges de Montcalm (COPAM) (C-676/11)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Conseil d'État — Padomes 1989. gada 21. decembra Regulas (EEK) Nr. 4045/89 par dalībvalstu veiktām Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda Garantiju nodaļas finansējuma sistēmā ietilpstošo darījumu rūpīgām pārbaudēm un Direktīvas 77/435/EEK atcelšanu (OV L 388, 18. lpp.) 2. panta 4. punkta interpretācija — Jēdziens “pārbaudāmais periods” — Iespēja dalībvalstij pagarināt pārbaudes laikposmu, ņemot vērā prasības par Savienības finanšu interešu aizsardzību — Pienākums ierobežot pārbaudāmo periodu — Daļas no saņemtā atbalsta atmaksāšana

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1989. gada 21. decembra Regulas (EEK) Nr. 4045/89 par dalībvalstu veiktām Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda Garantiju nodaļas finansējuma sistēmā ietilpstošo darījumu rūpīgām pārbaudēm un Direktīvas 77/435/EEK atcelšanu, kas grozīta ar Padomes 1994. gada 12. decembra Regulu (EK) Nr. 3094/94, 2. panta 4. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja dalībvalsts izmanto pārbaudāmā perioda paplašināšanas iespēju, minētajam periodam nav noteikti jābeidzas iepriekšējā pārbaužu periodā, bet tas var beigties arī pēc šā perioda. Tomēr minētā tiesību norma tāpat ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā uzņēmējiem netiek piešķirtas tiesības, kas tiem ļautu iebilst pret citām vai plašākām pārbaudēm nekā tās, kas tajā ir paredzētas. Līdz ar to tikai tādēļ, ka pārbaude attiecas tikai uz periodu, kurš beidzies pirms iepriekšējā pārbaužu perioda sākuma, šī pārbaude nekļūst prettiesiska attiecībā uz pārbaudāmajiem uzņēmējiem.

      (1)  OV C 89, 24.03.2012.


title: Lieta C-585/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. novembrī iesniedza tribunal de première instance de Bruxelles (Beļģija) – Raffinerie Tirlemontoise SA/État belge

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. novembrī iesniedza tribunal de première instance de Bruxelles (Beļģija) – Raffinerie Tirlemontoise SA/État belge

   (Lieta C-585/15)
   (2016/C 038/44)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Bruxelles

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Raffinerie Tirlemontoise SA

      Atbildētājs: État belge

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1999. gada 13. septembra Regulas (EK) Nr. 2038/1999 par cukura tirgu kopējo organizāciju (1) 33. panta 1. punkts, it īpaši ņemot vērā Tiesas 2012. gada 27. septembra spriedumu Zuckerfabrik Jülich (C-113/10, C-147/10 un C-234/10, (EU:C:2012:591)), ir jāinterpretē tādējādi, ka vidējo zaudējumu aprēķināšanai attiecībā uz visām eksportētajām cukura kategorijām ir jāsadala faktisko izmaksu summa ar eksportētā daudzuma summu neatkarīgi no tā, vai par šo daudzumu kompensācijas ir faktiski izmaksātas?

               2)

               Vai Padomes 1999. gada 13. septembra Regulas (EK) Nr. 2038/1999 par cukura tirgu kopējo organizāciju 33. panta 2. punkts, it īpaši ņemot vērā Tiesas 2012. gada 27. septembra spriedumu Zuckerfabrik Jülich (C-113/10, C-147/10 un C-234/10, (EU:C:2012:591)), ir jāinterpretē tādējādi, ka korekcijas, kas jāņem vērā (piemēram, debeta un kredīta elements), aprēķinot ražošanas maksājumu kopsummu, ir jāaprēķina attiecībā uz visām eksportētajām cukura kategorijām, izdalot faktisko izmaksu summu ar eksportētā daudzuma summu neatkarīgi no tā, vai par šo daudzumu kompensācijas ir faktiski izmaksātas?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Regula Nr. 2267/2000 (2) un Regula Nr. 1993/2001 (3) ir spēkā?

      (1)  OV L 252, 1. lpp.

      (2)  Komisijas 2000. gada 12. oktobra Regula (EK) Nr. 1686/2005, ar ko 1999./2000. tirdzniecības gadam nosaka ražošanas maksājumu apjomus un papildu maksājuma aprēķināšanas koeficientu cukura nozarē (OV L 259, 29. lpp.).

      (3)  Komisijas 2001. gada 11. oktobra Regula (EK) Nr. 1993/2001, ar ko 2000./2001. tirdzniecības gadam nosaka ražošanas maksājumu apjomus cukura nozarē (OV L 271, 15. lpp.).


title: Lieta T-370/12: Prasība, kas celta 2012. gada 20. augustā — American Express Marketing & Development /ITSB ( “IP ZONE EUROPE” )

text:
               20.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/13

         Prasība, kas celta 2012. gada 20. augustā — American Express Marketing & Development/ITSB (“IP ZONE EUROPE”)
   (Lieta T-370/12)
   2012/C 319/25
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: American Express Marketing & Development Corp. (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — V. Spitz, A. Gaul, T. Golda un S. Kirschstein-Freund, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 12. jūnija lēmumu lietā R 1452/2011-2;

               —

               pakārtoti, grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 12. jūnija lēmumu lietā R 1452/2011-2, nospriežot, ka apelācija ir pamatota; un

               —

               piespriest atbildētajam atlīdzināt apelācijas procesā radušos izdevumus un tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “IP ZONE EUROPE” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9488057

      Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums


title: Tiesas spriedums ( 2013. gada 11. septembris ) lietā E-6/12 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti (EEZ/EBTA valsts pienākumu neizpilde – Regula (EEK) Nr. 1408/71 – Regula (EEK) Nr. 574/72 – Migrējošo darba ņēmēju sociālais nodrošinājums)

text:
               19.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 372/17

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2013. gada 11. septembris)
   lietā E-6/12
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti
   (EEZ/EBTA valsts pienākumu neizpilde – Regula (EEK) Nr. 1408/71 – Regula (EEK) Nr. 574/72 – Migrējošo darba ņēmēju sociālais nodrošinājums)
   (2013/C 372/06)
   Lietā E-6/12 EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti – PIETEIKUMS paziņojumam, ka, paturot spēkā administratīvo praksi, kas neparedz izvērtēt, vai bērns, kas dzīvo ar otru vecāku ārpus Norvēģijas, ir lielākoties tā vecāka apgādībā, kas dzīvo Norvēģijā un dzīvo šķirti no otra vecāka, Norvēģijas Karaliste ir pārkāpusi 1. panta f) punkta i) apakšpunkta otro teikumu saistībā ar 76. pantu aktā, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu VI pielikuma 1. punktā (Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, grozītā redakcija) un kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson (tiesnesis-referents), 2013. gada 11. septembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   ar šo Tiesa:

               1)

               paziņo, ka, paturot spēkā administratīvo praksi saskaņā ar Aktu par bērnu pabalstiem, kas neparedz izvērtēt, vai bērns, kas dzīvo ar otru vecāku ārpus Norvēģijas, ir lielākoties tā vecāka apgādībā, kas dzīvo Norvēģijā un dzīvo šķirti no otra vecāka, Norvēģijas Karaliste ir pārkāpusi 1. panta f) punkta i) apakšpunkta otro teikumu saistībā ar 76. pantu aktā, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu VI pielikuma 1. punktā (Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, grozītā redakcija) un kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu;

               2)

               pārējā daļā pieteikumu noraida un

               3)

               nosaka, ka katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.


title: Lieta T-90/14: Prasība, kas celta 2014. gada 3. februārī – Secolux /Eiropas Komisija un Tulkošanas centrs

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/50

         Prasība, kas celta 2014. gada 3. februārī – Secolux/Eiropas Komisija un Tulkošanas centrs
   (Lieta T-90/14)
   2014/C 135/64
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction (Capellen, Luksemburga) (pārstāvis – N. Prüm–Carré, advokāts)

      Atbildētāji: Eiropas Savienības iestāžu Tulkošanas centrs (CdT) un Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas, kura rīkojas gan savā, gan citu līgumslēdzēju iestāžu, proti, Eiropas Savienības iestāžu Tulkošanas centra un Eiropas Savienības publikāciju biroja vārdā, 2013. gada 3. decembra lēmumu, ar ko tika noraidīts piedāvājums, ko prasītāja bija iesniegusi uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu Nr. 02/2013/0IL “Drošības pārbaudes” ietvaros attiecībā uz 1. daļu “Drošības, labklājības un vides reglamentējošās pārbaudes”, un ar ko strīdīgā līguma slēgšanas tiesības tika piešķirtas citam pretendentam;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai samaksāt summu EUR 467 186,08 apmērā kā zaudējumu atlīdzību par nodarīto kaitējumu, pieskaitot likumiskos procentus sākot no dienas, kurā tika pieņemts lēmums par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, līdz brīdim, kad tiks samaksāta visa summa;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats attiecas uz procedūras pārkāpumiem un pretrunīgu informāciju, kas prasītājai tika iesniegta saistībā ar izvēlētā piedāvājuma attiecībā uz 1. daļu summu. Prasītāja apgalvo, ka:

                           —

                           izvēlētā pretendenta piedāvājuma summa, kas minēta Komisijas 2013. gada 11. decembra vēstulē, ar ko prasītāja tika informēta par izvēlētā piedāvājuma raksturojošajām iezīmēm un priekšrocībām, ir neprecīza, jo tā ir pārāk zema. Šādā gadījumā prasītājai neesot bijusi pieejama droša informācija par izvēlētā piedāvājuma cenu, kas esot pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums; vai ka

                           —

                           līguma, kura slēgšanas tiesības tika piešķirtas, vērtība, kura ir norādīta 2013. gada 24. decembrī publicētajā paziņojumā par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu (1) ir kļūdaina, jo tā ir pārāk augsta. Šajā gadījumā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas paziņojums neatspoguļojot izvēlētā piedāvājuma vērtību, kas esot pārskatāmības pienākuma pārkāpums; vai arī ka

                           —

                           Komisijas 2013. gada 11. decembra vēstulē norādītā izvēlētā piedāvājuma summa un līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas paziņojumā norādītā līguma vērtība ir pareiza. Šādā gadījumā līguma slēgšanas tiesības esot piešķirtas par augstāku summu nekā izvēlētais piedāvājums, kas esot smags pārskatāmības, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu pārkāpums.

               2.

               Otrais pamats attiecas uz izvēlētā piedāvājuma pretlikumīgumu, ciktāl izvēlētais pretendents par piedāvāto cenu nevarot pienācīgi sniegt visus vajadzīgos pakalpojumus un pat ar personālu, kam ir vajadzīgā kvalifikācija.

               3.

               Trešais pamats attiecas uz pārmērīgi zemas cenas piedāvājumu. Prasītāja apgalvo, ka šajā gadījumā pastāv netieši pierādījumi, kas liecinot par to, ka izvēlētais piedāvājums neatbilst ekonomiskajai realitātei. Komisijai izvēlētajam pretendentam esot vajadzējis pieprasīt sīkāku informāciju par piedāvājuma sastāvdaļām saskaņā ar Deleģētās regulas Nr. 1268/2012 (2) 151. pantu.

               4.

               Ceturtais pamats attiecas uz vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu pārkāpumu gan piedāvājumu sagatavošanas, gan to novērtēšanas laikā. Prasītāja apgalvo, ka:

                           —

                           pirmkārt, izvēlētais pretendents esot bijis arī iepriekšējo līgumu slēgšanas tiesību saņēmējs, tā rīcībā esot bijusi privileģēta informācija attiecībā uz vietām, sniedzamajiem pakalpojumiem un Komisijas faktiski pieprasītajiem daudzumiem, kādēļ Komisijai no prasītājas esot vajadzējis pieprasīt paskaidrojumus, pamatojoties uz Deleģētās regulas Nr. 1268/2012 160. panta 3. punktu;

                           —

                           un, otrkārt, Komisija esot ņēmusi vērā iepriekšējo līgumu slēgšanas tiesību saņēmēja iepriekš sniegto pakalpojumu kvalitāti, novērtējot iesniegtos piedāvājumus attiecībā uz konkrēto līgumu.

      (1)  OV 2013/S 249–433951.

      (2)  Komisijas 2012. gada 29. oktobra Deleģētā regula (ES) Nr. 1268/2012 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem (OV L 362, 1. lpp.).


title: Lieta T-420/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. marta spriedums — Armani /ITSB — Del Prete ( “AJ AMICI JUNIOR” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “AJ AMICI JUNIOR” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “AJ ARMANI JEANS” — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ARMANI JUNIOR” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/24

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. marta spriedums — Armani/ITSB — Del Prete (“AJ AMICI JUNIOR”)
   (Lieta T-420/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “AJ AMICI JUNIOR” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “AJ ARMANI JEANS” - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ARMANI JUNIOR” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 133/46
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Giorgio Armani SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvis — M. Rapisardi, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Mannucci)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Annunziata Del Prete (Neapole, Itālija) (pārstāvis — R. Bocchini, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 8. jūlija lēmumu lietā R 1360/2009-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Giorgio Armani SpA un Annunziata Del Prete

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 8. jūlija lēmumu lietā R 1360/2009-2;

               2)

               ITSB un Annunziata Del Prete katrs atlīdzina pusi Giorgio Armani SpA Apelāciju padomē radušos izdevumu;

               3)

               ITSB un Annunziata Del Prete papildus saviem tiesāšanās izdevumiem katrs atlīdzina pusi Giorgio Armani tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā.

      (1)  OV C 301, 06.11.2010.


title: Lieta T-400/17: Prasība, kas celta 2017. gada 27. jūnijā – Deza/Komisija

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/37

         Prasība, kas celta 2017. gada 27. jūnijā – Deza/Komisija
   (Lieta T-400/17)
   (2017/C 293/46)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Čehijas Republika) (pārstāvis – P. Dejl, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt 2017. gada 4. maija Komisijas Regulu (ES) Nr. 2017/776, ar kuru groza Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Regulu (EK) Nr. 1272/2008 (“CLP regula”), ciktāl ar to tiek klasificēta un marķēta viela “antrahinons”, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1272/2008 VI pielikuma 3. daļas 3. tabulā iekļaujot šādu ierakstu: Indeksa numurs: 606-151-00-4; Starptautiskā ķīmiskā identifikācija: antrahinons; EK Nr. 201-549-0; CAS Nr. 84-65-1; Bīstamības klases un kategorijas kods: Carc. IB; Bīstamības apzīmējuma kods: H350; Piktogramma, signālvārda kods: GHS08 Dgr; Bīstamības apzīmējuma kods: H350;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka vielas “antrahinons” klasifikācija un marķēšana, iekļaujot to kā 1B kategorijas kancerogēno vielu saskaņā ar CLP Regulas I pielikuma 3. daļas 3. tabulu, esot prettiesiska un acīmredzami nepareiza.

                           —

                           Šī klasifikācija un marķēšana neesot balstīta uz pietiekamiem pierādījumiem, kas gūti ticamos un pieņemamos pētījumos, kuri parāda cēlonisko sakaru starp antrahinonu kā vielu un paaugstināto audzēju sastopamību izmēģinājuma dzīvniekiem CLP Regulas I pielikuma 3. daļas 3.6.1. un 3.6.2. punkta nozīmē.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots prasītājas tiesību un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartā noteikto principu pārkāpums.

                           —

                           Prettiesiski un acīmredzami nepareizi klasificējot un marķējot attiecīgo vielu “antrahinons” kā 1B kategorijas kancerogēno vielu atbilstoši CLP Regulas I pielikuma 3. daļas 3. tabulai, jo īpaši esot tikušas pārkāptas prasītājas tiesības netraucēti lietot savu īpašumu un tiesiskās noteiktības princips.


title: Lieta T-29/05: Vispārējās tiesas 2010. gada 8. septembra spriedums — Deltafina /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Spānijas jēltabakas iepirkuma un pirmapstrādes tirgus — Lēmums, ar kuru konstatē EKL 81. panta pārkāpumu — Cenu noteikšana un tirgus sadale — Paziņojuma par iebildumiem un apstrīdētā lēmuma savstarpēja atbilstība — Tiesības uz aizstāvību — Konkrētā tirgus definīcija — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums — Atbildību pastiprinoši apstākļi — Vadītāja loma — Sadarbība)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/28

      Vispārējās tiesas 2010. gada 8. septembra spriedums — Deltafina/Komisija
      (Lieta T-29/05) (1)

      (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Spānijas jēltabakas iepirkuma un pirmapstrādes tirgus - Lēmums, ar kuru konstatē EKL 81. panta pārkāpumu - Cenu noteikšana un tirgus sadale - Paziņojuma par iebildumiem un apstrīdētā lēmuma savstarpēja atbilstība - Tiesības uz aizstāvību - Konkrētā tirgus definīcija - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums - Atbildību pastiprinoši apstākļi - Vadītāja loma - Sadarbība)
      (2010/C 288/53)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Deltafina SpA (Orvieto, Itālija) (pārstāvji — R. Jacchia, A. Terranova, I. Picciano, F. Ferraro, J.-F. Bellis un F. Di Gianni, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — É. Gippini Fournier un F. Amato, pēc tam É. Gippini Fournier un V. Di Bucci)

         Priekšmets

      Lūgums atcelt Komisijas 2004. gada 20. oktobra Lēmumu C(2004) 4030, galīgā redakcija, saistībā ar [EKL] 81. panta 1. punktā izklāstīto procesu [par EKL 81. panta piemērošanas procedūru] (Lieta COMP/C.38.238/B.2 — Jēltabaka — Spānija) un pakārtoti — par naudas soda, kas prasītājai uzlikts ar šo lēmumu, samazinājumu

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  naudas sods, kas Deltafina SpA tika uzlikts ar Komisijas 2004. gada 20. oktobra lēmuma C(2004) 4030, galīgā redakcija, saistībā ar [EKL] 81. panta 1. punktā izklāstīto procesu (Lieta COMP/C.38.238/B.2 — Jēltabaka — Spānija) 3. pantu, tiek noteikts EUR 6 120 000 apmērā;

                  2)

                  pārējā daļā prasību noraidīt;

                  3)

                  Deltafina sedz trīs ceturtdaļas savu tiesāšanās izdevumu un atlīdzina trīs ceturtdaļas Komisijas tiesāšanās izdevumu, pēdējai minētai sedzot vienu ceturtdaļu savu tiesāšanās izdevumu un atlīdzinot vienu ceturtdaļu Deltafina tiesāšanās izdevumu.

         (1)  OV C 82, 02.04.2005.


title: Lieta F-130/12: Prasība, kas celta 2012. gada 2. novembrī — ZZ /Parlaments

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/29

         Prasība, kas celta 2012. gada 2. novembrī — ZZ/Parlaments
   (Lieta F-130/12)
   2013/C 71/51
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — B. Cortese un A. Salerno, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru ir atteikts piešķirt divkāršu apgādājamā bērna pabalstu, piemērojot Civildienesta noteikumu 67. panta 3. punktu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Individuālo tiesību nodaļas vadītāja 2008. gada 4. augusta lēmumu, ar kuru ir ierobežotas prasītājas tiesības saņemt divkāršu apgādājamā bērna pabalstu ar nosacījumu, ka “visi īpašie izdevumi, ko noteic invaliditātes veids un kas ir jāapmaksā” prasītājai, pārsniedz EUR 333,19 mēnesī, kā arī Individuālo tiesību nodaļas vadītāja 2008. gada 24. oktobra lēmumu, ar kuru attiecīgajā gadījumā ir atteikta divkārša pabalsta piešķiršana, šos lēmumus apstiprinošo Individuālo tiesību nodaļas vadītāja 2011. gada 5. decembra lēmumu pēc lietas atkārtotas izskatīšanas un, savukārt, šo lēmumu apstiprinošo Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2012. gada 20. jūlija lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītājas sūdzība un kurš šai pēdējai tika paziņots 2012. gada 23. jūlijā;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-508/10: Prasība, kas celta 2010. gada 25. oktobrī — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/14

         Prasība, kas celta 2010. gada 25. oktobrī — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-508/10)
   ()
   2011/C 30/23
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande un R. Troosters)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pieprasīdama trešo valstu pilsoņiem un viņu ģimenes locekļiem, kuri iesniedz pieteikumus par pastāvīgā iedzīvotāja statusu, augstu un nesamērīgu nodevu, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi Direktīvā 2003/109/EK (1) un līdz ar to LESD 258. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisijas vērtējumā summa no 201 līdz 830 EUR atkarībā no gadījuma, lai izskatītu pieteikumu par pastāvīgā iedzīvotāja statusu, ir nesamērīga ar 30 EUR, kas par uzturēšanās apliecību ir jāmaksā Eiropas Savienības pilsoņiem. Līdz ar to šādu procedūru nevar uzskatīt par “taisnīgu”. Komisija uzskata, ka tik augstas nodevas neatkarīgi no jautājuma, vai nodeva ir atlīdzība par faktiski radītiem izdevumiem, var būt līdzeklis, “lai [attiecīgajām personām] kavētu uzturēšanās tiesību īstenošanu” Direktīvas preambulas 10. apsvēruma nozīmē un tādējādi tām var būt atturoša iedarbība uz trešo valstu pilsoņiem, kuri vēlas īstenot ar Direktīvu piešķirtās tiesības. Par to liecina arī apstāklis, ka Komisija šajā ziņā ir saņēmusi sūdzības no iedzīvotājiem.

      (1)  Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīva 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (OV 2004, L 16, 44. lpp.).


title: Lieta C-635/11: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 20. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2005/56/EK — Kapitālsabiedrību pārrobežu apvienošanās — 16. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkts — Pārrobežu apvienošanās rezultātā radusies sabiedrība — Darbinieki, kas nodarbināti dalībvalstī, kurā ir sabiedrības juridiskā adrese, vai kas nodarbināti citās dalībvalstīs — Līdzdalības tiesības — Nevienlīdzīgas tiesības)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/17

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 20. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-635/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2005/56/EK - Kapitālsabiedrību pārrobežu apvienošanās - 16. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkts - Pārrobežu apvienošanās rezultātā radusies sabiedrība - Darbinieki, kas nodarbināti dalībvalstī, kurā ir sabiedrības juridiskā adrese, vai kas nodarbināti citās dalībvalstīs - Līdzdalības tiesības - Nevienlīdzīgas tiesības)
   2013/C 225/28
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Enegren un M. van Beek)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C.S. Schillemans un C. Wissels)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu tiesību aktu nepieņemšana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvas 2005/56/EK par kapitālsabiedrību pārrobežu apvienošanos (OV L 310, 1. lpp.) 16. panta 2. punkta b) apakšpunktā paredzētās prasības — Darbinieku līdzdalība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvas 2005/56/EK par kapitālsabiedrību pārrobežu apvienošanos 16. panta 2. punkta b) apakšpunktā paredzētās prasības nodrošināt, lai pārrobežu apvienošanās rezultātā radušās sabiedrības, kuras juridiskā adrese ir Nīderlandē, uzņēmumu darbiniekiem, kas atrodas citās dalībvalstīs, būtu tādas pašas iespējas izmantot līdzdalības tiesības, kādas ir darbiniekiem, kas nodarbināti Nīderlandē, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi šajā normā paredzētos pienākumus;

               2)

               Nīderlandes Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 58, 25.2.2012.


title: Lieta C-500/09: Tiesas (astotā palāta) 2010. gada 28. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Pasta pakalpojumi — Direktīva 97/67/EK — Valsts ierobežojumi — Eksprespasta uzņēmumi — Valsts licenču sistēma)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/20

         Tiesas (astotā palāta) 2010. gada 28. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-500/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pasta pakalpojumi - Direktīva 97/67/EK - Valsts ierobežojumi - Eksprespasta uzņēmumi - Valsts licenču sistēma)
   2010/C 346/33
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Lozano Palacios un D. Triantafyllou)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — P. Mylonopoulos un D. Tsagkaraki)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai (OV L 15, 14. lpp.), pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               turpinādama piemērot 2005. gada 12. oktobra Ministrijas dekrētu Nr. A1/44351/3608, Grieķijas Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvā 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 10. jūnija Direktīvu 2002/39/EK, un tostarp tās 9. panta 1. un 2. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 13.02.2010.


title: Lieta C-281/08 P: Tiesas 2009. gada 24. novembra rīkojums — Landtag Schleswig-Holstein /Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Prasība atcelt tiesību aktu — Piekļuve dokumentiem — Reģionāla parlamenta procesuālā rīcībspēja)

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/13

         Tiesas 2009. gada 24. novembra rīkojums — Landtag Schleswig-Holstein/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-281/08 P) (1)

   (Apelācija - Prasība atcelt tiesību aktu - Piekļuve dokumentiem - Reģionāla parlamenta procesuālā rīcībspēja)
   2010/C 51/20
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Landtag Schleswig-Holstein (pārstāvji — S. R. Laskowski, privātdocente, un J. Caspar, profesors)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Costa de Oliveira un B. Martenczuk)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2008. gada 3. aprīļa rīkojumu lietā T-236/06 Landtag Schleswig-Holstein/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa kā nepieņemamu ir noraidījusi prasību, kuras priekšmets bija pieteikums atcelt Komisijas 2006. gada 10. marta un 23. jūnija lēmumus, ar kuriem prasītājam ir atteikta piekļuve 2005. gada 22. marta dokumentam SEC (2005) 420, kurā ir ietverta juridiska analīze par Padomes izskatāma pamatlēmuma projektu par datu, kas tiek apstrādāti un uzkrāti sakarā ar sabiedrībai pieejamu elektroniskās komunikācijas pakalpojumu sniegšanu, vai caur publiskajiem komunikācijas tīkliem pārraidīto datu uzglabāšanu, lai novērstu, izmeklētu, atklātu un vajātu noziedzīgus nodarījumus, ieskaitot terorismu — Reģionāla parlamenta procesuālā rīcībspēja — Tiesības tikt uzklausītam tiesā — “Juridiskas personas” jēdziens, kas noteikts EKL 230. panta ceturtajā daļā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Landtag Schleswig-Holstein atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 260, 11.10.2008.