title: Lieta C-519/12: Tiesas (septītā palāta) 2013. gada 17. oktobra spriedums ( Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság/Hochtief Solution AG (Jurisdikcija un nolēmumu atzīšana un izpilde civillietās un komerclietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — Īpašā jurisdikcija — 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts — “Lietu, kas attiecas uz līgumiem” jēdziens)

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/20

         Tiesas (septītā palāta) 2013. gada 17. oktobra spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság/Hochtief Solution AG

   (Lieta C-519/12) (1)

   (Jurisdikcija un nolēmumu atzīšana un izpilde civillietās un komerclietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - Īpašā jurisdikcija - 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts - “Lietu, kas attiecas uz līgumiem” jēdziens)
   2013/C 367/34
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság

      Atbildētāja: Hochtief Solution AG

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kúria — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu [nolēmumu] atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.) 5. panta 1. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Dalībvalsts tiesas piekritība attiecībā uz līgumiem — Kreditora prasība, pamatojoties uz aizdevuma līgumu, pret sabiedrību, kurai pieder tās sabiedrības parādnieces kontrolpakete, kura ir līguma otra puse, piemērojot īpašu valsts tiesisko regulējumu par šīs pirmās sabiedrības atbildību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un nolēmumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 5. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē par “lietu, kas attiecas uz līgumiem”, nav uzskatāms tāds strīds kā pamatlietā, kur valsts tiesiskajā regulējumā ir noteikts personas pienākums atbildēt par tās kontrolētās sabiedrības parādsaistībām, ja šī persona nav izpildījusi deklarēšanas pienākumus, kuri rodas pēc kontroles iegūšanas šajā sabiedrībā.

      (1)  OV C 46, 16.2.2013.


title: Lieta C-348/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 10. jūlijā iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Stadt Wiener Neustadt

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 10. jūlijā iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Stadt Wiener Neustadt

   (Lieta C-348/15)
   (2015/C 363/23)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Stadt Wiener Neustadt

      Lietas dalībniece: A. S. A. Abfall Service AG

      Atbildētāja iestāde: Niederösterreichische Landesregierung

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Savienības tiesības, it īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Direktīva 2011/92/ES par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (1), īpaši tās 1. panta 4. punkts, vai attiecīgi Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīva par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (2), īpaši tās 1. panta 5. punkts, nepieļauj valsts tiesību normu, saskaņā ar kuru projektus, kuriem bija jāveic IVN, kuriem nebija atļaujas atbilstoši valsts Ietekmes uz vidi novērtējuma likumam (UVP-G 2000), bet tikai atļaujas atbilstoši atsevišķiem nozares tiesību aktiem (piemēram, Atkritumu apsaimniekošanas likumam) un kurus 2009. gada 19. augustā (stājās spēkā UVP-G-Novelle 2009) saistībā ar valsts tiesībās (UVP-G 2000 6. panta 3. punkts) paredzētā trīs gadu termiņa beigām vairs nevarēja atzīt par spēkā neesošiem, uzskata par atļautiem atbilstoši UVP-G 2000, un vai tāds tiesiskais regulējums atbilst Savienības tiesībās paredzētajiem tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības principiem?

      (1)  2012. gada 28. janvāra OV L 26, 1. lpp.

      (2)  1985. gada 5. jūlija OV L 175, 40. lpp.


title: Lieta C-111/14: Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 23. aprīļa spriedums (Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – GST – Sarviz AG Germania/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Plovdiv pri Tsentralno upravlenie na Natisonalnata agentsia za prihodite Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma — Direktīva 2006/112/EK — Nodokļu neitralitātes princips — Persona, kurai jāmaksā PVN — Kļūdaina PVN samaksa, ko veic saņēmējs — Pakalpojumu sniedzēja aplikšana ar PVN — Atteikums pakalpojuma sniedzējam piešķirt PVN atmaksu

text:
               22.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/10

         Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 23. aprīļa spriedums (Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – GST – Sarviz AG Germania/Direktor na Direktsia“Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika”Plovdiv pri Tsentralno upravlenie na Natisonalnata agentsia za prihodite

   (Lieta C-111/14) (1)

   (Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma - Direktīva 2006/112/EK - Nodokļu neitralitātes princips - Persona, kurai jāmaksā PVN - Kļūdaina PVN samaksa, ko veic saņēmējs - Pakalpojumu sniedzēja aplikšana ar PVN - Atteikums pakalpojuma sniedzējam piešķirt PVN atmaksu)
   (2015/C 205/13)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Varhoven administrativen sad

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: GST – Sarviz AG Germania

      Atbildētājs: Direktor na Direktsia“Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika”Plovdiv pri Tsentralno upravlenie na Natisonalnata agentsia za prihodite

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2010. gada 7. decembra Direktīvu 2010/88/ES, 193. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka persona, kurai ir jāmaksā pievienotās vērtības nodoklis, ir vienīgi nodokļu maksātājs, kas nodrošina pakalpojumu sniegšanu, ja tos sniedzis dalībvalstī, kurā ir jāmaksā šis nodoklis, esošs pastāvīgs uzņēmums;

               2)

               Direktīvas 2006/112, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2010/88, 194. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas liedz dalībvalsts kompetentajai nodokļu iestādei uzskatīt, ka persona, kurai ir jāmaksā pievienotās vērtības nodoklis, ir pakalpojumu, kurus sniedzis pastāvīgs pakalpojumu sniedzēja uzņēmums, saņēmējs, ja gan šo pakalpojumu sniedzējs, gan to saņēmējs ir dibināti šajā pašā dalībvalstī un pat ja pakalpojumu saņēmējs jau ir samaksājis šo nodokli, balstoties uz kļūdainu pieņēmumu, ka minētajam pakalpojumu sniedzējam šajā valstī nav pastāvīga uzņēmuma;

               3)

               pievienotās vērtības nodokļa neitralitātes princips ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauta valsts tiesību norma, ar kuru kompetentajai nodokļu iestādei ir atļauts pakalpojumu sniedzējam atteikt atmaksāt šo nodokli, ko tas samaksājis, lai gan šo pakalpojumu saņēmējam, kurš arī ir samaksājis minēto nodokli par tiem pašiem pakalpojumiem, ir atteiktas tiesības to atskaitīt attiecīga finanšu dokumenta neesamības dēļ, jo ar valsts tiesību aktu pēc galīgā paziņojuma par nodokļu maksājumu apmēru izdošanas nav atļauta finanšu dokumentu korekcija.

      (1)  OV C 142, 12.5.2014.


title: Lieta T-354/06: Prasība, kas celta 2006. gada 4. decembrī — BAM NBM Wegenbouw un HBG Civiel pret Komisiju

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/22

         Prasība, kas celta 2006. gada 4. decembrī — BAM NBM Wegenbouw un HBG Civiel pret Komisiju
   (Lieta T-354/06)
   (2007/C 20/33)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: BAM NBM Wegenbouw BV un HBG Civiel BV (pārstāvji — B. W. Biesheuvel un J. K. de Pree, advocaten)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi
   Prasītājas prasa:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 13. septembra lēmumu C(2006) 4090 final par EKL 81. panta procedūras piemērošanu (Lieta COMP/38.456 — Bitumens — Nīderlande) tiktāl, ciktāl ar nolemts, ka BAM NBM Wegenbouw BV un HBG Civiel BV ir pārkāpušas EKL 81. pantu, ciktāl tādēļ BAM NBM Wegenbouw BV un HBG Civiel BV ir piespriesti naudas sodi, ciktāl BAM NBM Wegenbouw BV un HBG Civiel BV ir aicinātas izbeigt pārkāpumu un turpmāk atturēties no jebkādas 1. punktā minētas darbības vai izturēšanās īstenošanas, kam ir tāds pats vai līdzīgs mērķis vai tāda pati vai līdzīga iedarbība, un ciktāl šis lēmums ir adresēts BAM NBM Wegenbouw BV un HBG Civiel BV;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājas apstrīd Komisijas 2006. gada 13. septembra lēmumu par EKL 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/38.456 — Bitumens — Nīderlande), ar kuru tām par EKL 81. panta pārkāpumu tika uzlikts naudas sods.
   Savas prasības atbalstam tās vispirms atsaucas uz to, ka lēmums ir pretrunā ar EKL 81. pantu un Regulas Nr. 1/2003 7. pantu un 23. panta 2. punktu, kā arī, to pieņemot nav ievērots EKL 253. pantā minētais princips norādīt pamatojumu. Komisija nav pareizi novērtējusi un interpretējusi lietas faktiskos apstākļus, un nav pietiekamu pierādījumu, lai konstatētu, ka prasītājas ir pārkāpušas EKL 81. pantu.
   Pakārtoti prasītājas norāda, ka lēmuma 2. punkts ir pretrunā ar Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. daļu, kā arī ar Vadlīnijām naudas soda aprēķināšanai (1). Tās uzskata, ka nav pareizi novērtēts apgalvotā pārkāpuma smagums. Tādēļ pārkāpums ir kvalificēts kā smags un uzliktais naudas sods ir nesamērīgs.
   Visbeidzot, lēmums ir stājies spēkā, pārkāpjot būtiskas formas prasības, tostarp tādas, ka Komisija, neskatoties uz prasītāju lūgumu, nav izteikusi savu viedokli par naftas kompāniju un citu ceļu būves uzņēmumu atbildi uz paziņojumu par iebildumiem.

      (1)  Vadlīnijas naudas soda apmēra aprēķināšanai, kas pieņemtas saskaņā ar Regulas Nr. 17 15. panta 2. daļu un EOTA Līguma 65. panta 5. daļu (OV 1998, C 9, 3. lpp.).


title: Lieta T-247/04: Prasība pret Eiropas Kopienu komisiju, ko Asociación de Exportadores Españoles de Productos Farmacéuticos (ASEPROFAR) un Española de Desarrollo e Impulso Farmacéutico S. A. (EDIFA) iesniedza 2004. gada 17. jūnijā

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/32

         Prasība pret Eiropas Kopienu komisiju, ko Asociación de Exportadores Españoles de Productos Farmacéuticos (ASEPROFAR) un Española de Desarrollo e Impulso Farmacéutico S. A. (EDIFA) iesniedza 2004. gada 17. jūnijā
   (Lieta T-247/04)
   (2004/C 217/57)
   Tiesvedības valoda: spāņu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 17. jūnijā ir iesniegta izskatīšanai prasība pret Eiropas Kopienu komisiju, ko ir cēlusi Asociación de Exportadores Españoles de Productos Farmacéuticos (ASEPROFAR) un Española de Desarrollo e Impulso Farmacéutico S. A. (EDIFA), ar sēdekli Madridē, ko pārstāv advokāts Luis Ortiz Blanco, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesā ir šādi:

               —

               Atzīt par spēkā neesošu Komisijas lēmumu, ko satur 2004. gada 2. aprīļa, 6. maija un 10. maija vēstules, ar kuru tiek izbeigta tiesvedība lietās par sūdzībām (par EK līguma 29. panta piemērošanu), kas reģistrētas ar numuru P/2002/4609 un 2003/5119, ar pamatojumu, ka 2003. gada 13. jūnija Real Decreto 725/2003 nepārkāpj ne EK līguma 29. pantu, ne 10. pantu saistībā ar 29. pantu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Minētā sūdzība prasa atzīt par spēkā neesošu Komisijas lēmumu, ko satur 2004. gada 2. aprīļa, 6. maija un 10. maija vēstules, ar ko ir noraidītas prasītāju sūdzības (P/2002/4609 un 2003/5119) par 2003. gada 13. jūnija Real Decreto 725/2003 īstenošanu, ciktāl tas attiecas uz Ley 25/1990 par medikamentiem 100. panta 2. daļā noteiktajiem aspektiem.
   Šis Real Decreto uzliek par pienākumu medikamentus izplatošajiem lieltirgotājiem, ziņot veselības pārvaldei par aptiekām vai citiem lieltirgotājiem piegādāto medikamentu daudzumu. Šīs ziņas attiecīgās iestādes pēc tam dara zināmas arī medikamentu laboratorijām. Prasītāji uzskata, ka, ja medikamentu laboratorijas uzzina, kuri lieltirgotāji eksportē medikamentus, kādus medikamentus un kādā apjomā, tās var veikt pasākumus, lai bloķētu lieltirgotāju eksportu uz ārzemēm.
   Prasītāji tāpat arī apgalvo, ka Real Decreto līdz ar to pārkāpj EK līguma 29. pantu vai attiecīgi EK līguma 10. pantu saistībā ar 29. pantu.


title: Tiesas spriedums (2016. gada 26. jūlijs) lietā E-28/15 – Yankuba Jabbi pret Norvēģijas valdību, ko pārstāv Imigrācijas lietu apelācijas pārvalde (Direktīva 2004/38/EK – Uzturēšanās tiesības – Atvasinātās tiesības trešo valstu valstspiederīgajiem)

text:
               23.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/8

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2016. gada 26. jūlijs)
   lietā E-28/15

      Yankuba Jabbi pret Norvēģijas valdību, ko pārstāv Imigrācijas lietu apelācijas pārvalde
   (Direktīva 2004/38/EK – Uzturēšanās tiesības – Atvasinātās tiesības trešo valstu valstspiederīgajiem)
   (2017/C 90/09)
   Lietā E-28/15 Yankuba Jabbi pret Norvēģijas valdību, ko pārstāv Imigrācijas lietu apelācijas pārvalde, attiecībā uz Oslo rajona tiesas (Oslo tingrett) LŪGUMU Tiesai saskaņā ar Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 34. pantu sniegt interpretāciju par 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu saistībā ar 7. panta 2. punktu Direktīvā 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson (tiesnesis-referents), 2016. gada 26. jūlijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Ja EEZ [valsts] valstspiederīgais saskaņā ar Direktīvas 2004/38/EK 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 7. panta 2. punktu ir nodibinājis vai nostiprinājis ģimenes dzīvi ar trešās valsts valstspiederīgo, faktiski uzturoties EEZ valstī, kas nav tā valsts, kuras valstspiederīgais viņš ir, tad, minētajam EEZ [valsts] valstspiederīgajam kopā ar ģimenes locekli atgriežoties savā izcelsmes valstī, minētās direktīvas noteikumi būs piemērojami pēc analoģijas.


title: Lieta F-54/06: Prasība, kas celta  2006. gada 10. maijā  —  Davis  u.c. pret Padomi

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/28

         Prasība, kas celta 2006. gada 10. maijā — Davis u.c. pret Padomi
   (Lieta F-54/06)
   (2006/C 154/64)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: John Davis, Bolton (Apvienotā Karaliste), Svend Mikkelsen, Sabro (Dānija), Dorrit Pedersen, Kopenhāgena (Dānija) un Margareta Strandberg, Axminster (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Padomes lēmumus, ar kuriem noteiktas prasītāju tiesības uz pensiju tiktāl, ciktāl daļai no to tiesībām uz pensiju, kas iegūtas pēc 2004. gada 30. aprīļa, nav piemērots korekcijas koeficents, un ciktāl korekcijas koeficents, kas piemērots daļai no to tiesībām uz pensiju, kas iegūtas pirms 2004. gada 30. aprīļa, atšķiras no tā, kas tiek piemērots ierēdņiem, kuri ir nodarbināti Apvienotajā Karalistē vai Dānijā;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti:
   Prasītāji, kas visi ir bijušie Eiropas Kopienu ierēdņi ar dzīvesvietu Apvienotajā Karalistē vai Dānijā, pēc jauno Civildienesta noteikumu spēkā stāšanās tika pensionēti.
   Savu prasību pamatojumam prasītāji norāda, ka Civildienesta noteikumu 82. pants, Civildienesta noteikumu XI pielikuma 1. panta 3. punkts un 3. panta 5. punkts, kā arī Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 20. pants, redakcijā, kas stājās spēkā 2004. gada 1. maijā, ir prettiesiski.
   Prasītāji atsaucas arī uz vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principa pārkāpumu, jo saskaņā ar iepriekš minētajiem noteikumiem, ierēdņi, kas devušies pensijā pēc 2004. gada 1. maija, nesaņem tādas pašas pirktspējas garantiju, neatkarīgi no to dzīvesvietas. Tāpat, pastāvot vienādam atalgojumam, tiem netiek nodrošināta tāda pati pirktspēja kā to aktīvajā dienestā esošajiem kolēģiem, jo to pensijai tiek piemērots korekcijas koeficents, kas aprēķināts, ņemot vērā attiecīgo valsti, lai gan to dienestā esošo kolēģu atalgojumam tiek piemērots korekcijas koeficents, kas tiek aprēķināts, ņemot vērā attiecīgo valsts galvaspilsētu.
   Prasītāji turklāt atsaucas uz to jau iegūto tiesību pārkāpumu un tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu, jo tie varēja rēķināties ar to, ka prasītāju tiesības uz pensiju tiks aprēķinātas saskaņā ar noteikumiem, kas bija spēkā laikā, kad tie uzsāka darba pienākumu pildīšanu un gandrīz visā to karjeras garumā.
   Visbeidzot, prasītāji izvirza darba ņēmēju pārvietošanās brīvības un dzīvesvietas izvēles brīvības pārkāpumu tiktāl, ciktāl to kopējai pensijas summai piemērojamā korekcijas koeficenta atcelšana vairāk negarantē tiem brīvību izvēlēties savu interešu pamatcentru, jo attiecīgā gadījumā samazinātos to pirktspēja, salīdzinot ar kolēģiem, kas dzīvo vietās, kur dzīves dārdzība ir zemāka.


title: Lieta T-233/11: Prasība, kas celta 2011. gada 28. aprīlī — Grieķijas Republika/Komisija

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/24

         Prasība, kas celta 2011. gada 28. aprīlī — Grieķijas Republika/Komisija
   (Lieta T-233/11)
   2011/C 204/45
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — B. Asimakopoulos, G. Kanellopoulos, A. Iosifidou un P. Mylonopoulos)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā prasībā prasītāja lūdz atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 23. februāra Lēmumu C(2011) 1006, galīgā redakcija, par valsts atbalstu Nr. C 48/2008 (ex NN 61/2008), ko Grieķija piešķīrusi uzņēmumam Ellinikos Krysos A.E.
   Prasītāja norāda šādus pamatus lēmuma atcelšanai.
   Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka atbildētāja ir pārkāpusi Līgumu noteikumus (LESD 107. panta 1. punktu un 108. panta 2. punktu, agrāk — EKL 87. panta 1. punktu un 88. panta 2. punktu), tos nepareizi interpretējot un piemērojot, jo ir pieļauta kļūda attiecībā uz faktisko apstākļu kopumu un vērtējumu saistībā ar valsts atbalsta jēdzienu.
   Lai pamatotu šī pamata pirmo daļu, attiecībā uz valsts atbalsta pasākumu Nr. 1 (kalnraktuvju Cassandra pārdošana par cenu, kas zemāka nekā to tirgus vērtība) tiek norādīts uz: a) nepareizu vērtējumu attiecībā uz atbalsta esamību, ņemot vērā acīmredzamu kļūdu saistībā ar valsts kā vienkārša starpnieka statusu un valsts līdzekļu neizmantošanu apstrīdētajai īpašuma nodošanai, b) (pakārtoti), nepareizu vērtējumu attiecībā uz privāta ieguldītāja kritērija piemērošanu, c) (pakārtoti tam), nepareizu vērtējumu attiecībā uz subsīdijas piešķiršanu, jo acīmredzami nepareizi tika noteikta kalnraktuvju, zemes un dabīgi uzkrājušos minerālu iegulu vērtība, kā arī kalnraktuvju faktiskā iespējamā darbība laika posmā, kad notika pārdošana, d) (pakārtoti iepriekšējam punktam) nepareizu vērtējumu attiecībā uz konkurences izkropļošanu un ietekmi uz tirdzniecību starp dalībvalstīm.
   Lai pamatotu pirmā pamata otro daļu, attiecībā uz atbalsta pasākumu Nr. 2 (atbrīvojums no nodokļu samaksas par īpašuma nodošanu) tiek norādīts uz nepareizu piešķirtās subsīdijas, kā arī prasītājai pārmestās konkurences izkropļošanas un ietekmes uz tirdzniecību starp dalībvalstīm vērtējumu.
   Otrajā pamatā prasītāja apgalvo, ka atbildētāja ir pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 14. panta 1. punkta otro teikumu saistībā ar vajadzību atgūt atbalstu, jo ir pārkāpti samērīguma, lojālas sadarbības, tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi.
   Lai pamatotu minēto pamatu, prasītāja norāda, ka, ņemot vērā šos principus, atbildētāja ir pieļāvusi kļūdu, izsverot konkurences izkropļošanas risku un ieguvumu, kas izriet no attiecīgo kalnraktuvju darbības turpināšanas.
   Visbeidzot atbilstoši trešajam atcelšanas pamatam prasītāja uzskata, ka atbildētāja ir pārkāpusi noteikumus par pamatojuma norādīšanu (LESD 296. pants, agrāk — EKL 253. pants) saistībā ar valsts atbalsta esamību, kā arī tā saderību ar iekšējo tirgu.
   Šī pamata pamatojumam tiek norādīts, ka atbildētāja nav paskaidrojusi, kāpēc kalnraktuvju Cassandra pārdošanas cena, kas acīmredzami samaksāta no privātiem līdzekļiem, veido tiešus vai netiešus valsts līdzekļu zaudējumus, kuros var vainot valsti, ne arī to, kāpēc tā uzskatīja, ka šajā gadījumā bija jāmaksā gan nodoklis par īpašuma nodošanu, gan nodoklis par kalnraktuvēm un zemi, nevis tikai nodoklis par kalnraktuvēm. Turklāt, lai noteiktu kalnraktuvju, zemes un minerālu iegulu vērtību, atbildētāja nav paskaidrojusi subsīdijas piešķiršanu, izlases kārtībā pamatojoties daļēji uz Behre Dolbear ziņojumu un daļēji uz savu patvaļīgo argumentāciju, ko tā turklāt pretrunīgi piemēroja attiecībā uz slēgto kalnraktuvju negatīvo vērtību.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai.


title: Lieta T-26/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 19. septembra spriedums — Fraas /ITSB (Rūtiņu raksts melnā, smilškrāsā, brūnā, tumši sarkanā un pelēkā krāsā) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo rūtiņu rakstu melnā, smilškrāsā, brūnā, tumši sarkanā un pelēkā krāsā, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 75. pants un 76. panta 1. punkts)

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/20

      Vispārējās tiesas 2012. gada 19. septembra spriedums — Fraas/ITSB (Rūtiņu raksts melnā, smilškrāsā, brūnā, tumši sarkanā un pelēkā krāsā)
      (Lieta T-26/11) (1)

      (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo rūtiņu rakstu melnā, smilškrāsā, brūnā, tumši sarkanā un pelēkā krāsā, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 75. pants un 76. panta 1. punkts)
      (2012/C 331/34)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Vācija) (pārstāvji — R. Kunze un G. Würtenberger, advokāti)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji B. Schmidt, vēlāk — D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 15. novembra lēmumu lietā R 1317/2010-4 saistībā ar pieteikumu kā Kopienas preču zīmi reģistrēt grafisku apzīmējumu, kas attēlo rūtiņu rakstu melnā, smilškrāsā, brūnā, tumši sarkanā un pelēkā krāsā

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  V. Fraas GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 72, 5.3.2011.


title: Lieta C-181/05: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 26. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/52

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 26. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku
   (Lieta C-181/05) (1)

   (2006/C 326/106)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 171, 09.07.2005.


title: Tiesas Nolēmums (2015. gada 20. marts) Lietā E-19/13 – Konkurrenten.no AS pret EBTA Uzraudzības iestādi (Prasība par EBTA Uzraudzības iestādes lēmuma atcelšanu – Valsts atbalsts – Vietējo autobusu transporta pakalpojumi – Lēmums neuzsākt oficiālo izmeklēšanas procedūru – Lēmums pēc formālas izmeklēšanas procedūras – Pieņemamība – Procedūras organizatoriskie pasākumi)

text:
               29.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/32

         TIESAS NOLĒMUMS
   (2015. gada 20. marts)
   Lietā E-19/13

      Konkurrenten.no AS pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Prasība par EBTA Uzraudzības iestādes lēmuma atcelšanu – Valsts atbalsts – Vietējo autobusu transporta pakalpojumi – Lēmums neuzsākt oficiālo izmeklēšanas procedūru – Lēmums pēc formālas izmeklēšanas procedūras – Pieņemamība – Procedūras organizatoriskie pasākumi)
   (2016/C 357/13)
   Lietā E-19/13: Konkurrenten.no AS pret EBTA Uzraudzības iestādi – attiecībā uz PRASĪBU atcelt EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada 19. decembra Lēmumu Nr. 519/12/COL, ar kuru izbeidz oficiālo izmeklēšanas par atbalstu, ko Oslo pašvaldība piešķīra uzņēmumam AS Oslo Sporveier, un EBTA Uzraudzības iestādes 2013. gada 8. maija Lēmumu Nr. 181/13/COL par atteikumu ierosināt oficiālu izmeklēšanu atbalsta pasākumiem, uz kuriem neattiecas Lēmums Nr. 519/12/COL, Tiesa šādā sastāvā: priekšsēdētājs un tiesnesis-referents Carl Baudenbacher, tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson2015. gada 20. martā pasludināja nolēmumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

                  Konkurrenten.no AS sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī izdevumus, kas saistīti ar EBTA uzraudzības iestādi;

               3)

                  Sporveien Oslo AS sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.


title: Lieta F-65/14: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 9. jūnija spriedums – EF/EĀDD Civildienests — EĀDD personāls — Ierēdņi — 2013. gada paaugstināšana amatā — Lēmums prasītāju nepaaugstināt amatā AD 13 pakāpē — Prasītāja iebilde pret sarakstu ar ierēdņiem, kurus ieteikts paaugstināt amatā — Civildienesta noteikumu 45. pants — Vismaz divu gadu darba stāžs pakāpē — Divu gadu termiņa aprēķināšana — Lēmuma paaugstināt amatā pieņemšanas datums

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/48

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 9. jūnija spriedums – EF/EĀDD
   (Lieta F-65/14) (1)

   (Civildienests - EĀDD personāls - Ierēdņi - 2013. gada paaugstināšana amatā - Lēmums prasītāju nepaaugstināt amatā AD 13 pakāpē - Prasītāja iebilde pret sarakstu ar ierēdņiem, kurus ieteikts paaugstināt amatā - Civildienesta noteikumu 45. pants - Vismaz divu gadu darba stāžs pakāpē - Divu gadu termiņa aprēķināšana - Lēmuma paaugstināt amatā pieņemšanas datums)
   (2015/C 245/59)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: EF (pārstāvji – L. Levi un N. Flandin, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (pārstāvji – S. Marquardt un M. Silva)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumus par atteikumu 2013 gada paaugstināšanas amatā ietvaros paaugstināt prasītāju amatā AD 13 pakāpē, lai gan viņš bija ietverts amatā paaugstināmo ierēdņu sarakstā.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Prasību noraidīt;

               2)

               EF sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Ārējās darbības dienesta tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 380, 27.10.02014., 26. lpp.


title: Lieta C-417/06 P: Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 29. novembra spriedums — Itālijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Pieņemamība — Struktūrfondi — Kopienas iniciatīvu finansēšana — Indikatīvā sadalījuma grozīšana — Res judicata īstenošana)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/10

         Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 29. novembra spriedums — Itālijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-417/06 P) (1)

   (Apelācija - Pieņemamība - Struktūrfondi - Kopienas iniciatīvu finansēšana - Indikatīvā sadalījuma grozīšana - Res judicata īstenošana)
   (2008/C 22/19)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. Braguglia, pārstāvis, D. Del Gaizo un G. Albenzio, avvocati dello Stato)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. De March un L. Flynn, pārstāvji, A. Dal Ferro, avvocato)
   Priekšmets
   Apelācija par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2006. gada 13. jūlija spriedumu lietā T-225/04 Itālija/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2003. gada 26. novembra Lēmumu C(2003) 3971, galīgā redakcija, ar ko nosaka saistību apropriāciju indikatīvo sadalījumu starp dalībvalstīm saskaņā ar Kopienas iniciatīvām laika posmam no 1994. līdz 1999. gadam, kā arī visus saistītos iepriekšējos aktus.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Kopienu Komisijai tiesāšanās izdevumus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 310, 16.12.2006.


title: Lieta T-234/11 P: Vispārējās tiesas 2012. gada 19. jūnija spriedums — Arango Jaramillo u.c./EIB (Apelācijas sūdzība — Civildienests — EIB personāls — Pensijas — Iemaksa pensiju shēmā — Pirmajā instancē celtās prasības kā acīmredzami nepieņemamas noraidīšana — Termiņš prasības celšanai — Nokavējums — Saprātīgs termiņš)

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/19

         Vispārējās tiesas 2012. gada 19. jūnija spriedums — Arango Jaramillo u.c./EIB
   (Lieta T-234/11 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Civildienests - EIB personāls - Pensijas - Iemaksa pensiju shēmā - Pirmajā instancē celtās prasības kā acīmredzami nepieņemamas noraidīšana - Termiņš prasības celšanai - Nokavējums - Saprātīgs termiņš)
   2012/C 227/30
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Arango Jaramillo (Luksemburga, Luksemburga) un 34 citi Eiropas Investīciju bankas darbinieki, kuru vārdi ir ietverti sprieduma pielikumā (pārstāvji — B. Cortese un C. Cortese, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Investīciju Banka (pārstāvji — C. Gómez de la Cruz un T. Gilliams, kam palīdz P.-E. Partsch, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 4. februāra rīkojuma lietā F-34/10 Arango Jaramillo u.c./EIB (Krājumā vēl nav publicēts) atcelšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Oscar Orlando Arango Jaramillo k-gs un 34 citi Eiropas Investīciju bankas (EIB) darbinieki, kuru vārdi ir ietverti pielikumā, sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina tos, kas šajā instancē radušies EIB.

      (1)  OV C 211, 16.7.2011.


title: Lieta C-351/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. jūlijā iesniedza Juzgado de lo Social n ° 33 de Barcelona (Spānija) – Estrella Rodríguez Sanchez / Consum Sociedad Cooperativa Valenciana

text:
               29.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. jūlijā iesniedza Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona (Spānija) – Estrella Rodríguez Sanchez/Consum Sociedad Cooperativa Valenciana

   (Lieta C-351/14)
   2014/C 339/13
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Estrella Rodríguez Sanchez

      Atbildētāja: Consum Sociedad Cooperativa Valenciana

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2010/18 (1), ar ko īsteno pārskatīto pamatnolīgumu par vecāku atvaļinājumu, piemērošanas jomā, kas ir noteikta [tā] 1. klauzulas 2. punktā, ietilpst tādas kooperatīvās sabiedrības kapitāldaļu īpašnieka un darba ņēmēja attiecības, kādas ir reglamentētas ar (Spānijas) Kooperatīvo sabiedrību likuma Nr. 27/99 80. pantu, Valensijas kopienas Kooperatīvo sabiedrību likuma Nr. 8/2003 89. pantu, un kuras, lai arī valsts tiesību aktos un judikatūrā tiek kvalificētas kā “korporatīvas” attiecības, Kopienas tiesību jomā varētu uzskatīt par “darba līgumu”?
               Ja atbilde uz šo pirmo jautājumu ir noraidoša, tiek uzdots otrs, pirmajam jautājumam pakārtots jautājums.

               2)

               Vai pārskatītā pamatnolīguma par vecāku atvaļinājumu (Direktīva 2010/18) 8. klauzulas 2. punktu un konkrētāk, noteikumu, saskaņā [ar kuru] “šā nolīguma noteikumu izpilde nav likumīgs pamats, lai pazeminātu darbiniekiem piešķirtās aizsardzības vispārējo līmeni jomā, uz kuru attiecas šis nolīgums”, ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja dalībvalsts nav tieši transponējusi Direktīvu 2010/18, nevar pazemināt aizsardzības [līmeni], kas ir noteikts, transponējot iepriekšējo Direktīvu 96/34 (2)?
               Tikai tad, ja uz vienu no šiem diviem jautājumiem tiks sniegta apstiprinoša atbilde, atzīstot, ka tādām darba attiecībām kā prasītājas [gadījumā] ir piemērojama Direktīva 2010/18, turpmāk izklāstīto iemeslu dēļ būtu pamatoti nākamie jautājumi.

               3)

               Vai Direktīvā 2010/18 iekļautā jaunā pārskatītā pamatnolīguma par vecāku atvaļinājumu” 6. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesību normā vai valsts līgumā, kas ir jātransponē, ir jāiekļauj un jāizklāsta darba devēju pienākumi pēc darba ņēmēju atgriešanās no vecāku atvaļinājuma “apsvērt” lūgumus “mainīt darba laiku un kārtību” un “atbildēt uz tiem”, ņemot vērā gan savas, gan darba ņēmēju vajadzības, nesaprotot ar to, ka ir izpildīts transponēšanas pienākums, pieņemot valsts vai korporatīvu tiesību aktu – kas nozīmē, ka tādu tiesību efektivitāte ir atkarīga tikai no darba devēja rīcības brīvības attiecībā uz minēto lūgumu apmierināšanu vai neapmierināšanu?

               4)

               Vai ir jāuzskata, [ka] pārskatītā pamatnolīguma par vecāku atvaļinājumu 6. klauzulai – Direktīvas 2010/18 3. panta un pamatnolīguma 8. klauzulā apkopoto “nobeiguma noteikumu” gaismā – transponēšanas neveikšanas gadījumā ir “tieša horizontāla” iedarbība, jo tā ir Kopienas minimālais standarts?

      (1)  Padomes 2010. gada 8. marta Direktīva 2010/18/ES, ar ko īsteno pārskatīto BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP un ETUC pamatnolīgumu par vecāku atvaļinājumu un atceļ Direktīvu 96/34/EK, OV L 68, 13. lpp.

      (2)  Padomes 1996. gada 3. jūnija Direktīva 96/34/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu, OV L 145, 4. lpp.


title: Lieta C-315/06: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 26. februāra rīkojums ( Monomeles Protodikeio Veroias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Georgios Diamantis / FANCO AE

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/30

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 26. februāra rīkojums (Monomeles Protodikeio Veroias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Georgios Diamantis/FANCO AE

   (Lieta C-315/06) (1)

   (2008/C 171/48)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 224, 16.9.2006.


title: Lieta T-392/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 4. jūlija spriedums – European Dynamics Luxembourg u.c./Eiropas Savienības Dzelzceļa aģentūra Publiski pakalpojumu līgumi — Iepirkuma procedūra — Ārējo pakalpojumu sniegšana informācijas sistēmu attīstībai Eiropas Savienības Dzelzceļu aģentūrā — Pretendenta piedāvājuma klasificēšana — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/36

         Vispārējās tiesas 2017. gada 4. jūlija spriedums – European Dynamics Luxembourg u.c./Eiropas Savienības Dzelzceļa aģentūra
   (Lieta T-392/15) (1)

   (Publiski pakalpojumu līgumi - Iepirkuma procedūra - Ārējo pakalpojumu sniegšana informācijas sistēmu attīstībai Eiropas Savienības Dzelzceļu aģentūrā - Pretendenta piedāvājuma klasificēšana - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums)
   (2017/C 277/52)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: European Dynamics Luxembourg SA (Luksemburga, Luksemburga), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) un European Dynamics Belgium SA (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji I. Ampazis, M. Sfyri, C.-N. Dede un D. Papadopoulou, vēlāk M. Sfyri, C.-N. Dede un D. Papadopoulou, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Dzelzceļa aģentūra (pārstāvji – sākotnēji J. Doppelbauer, vēlāk G. Stärkle un Z. Pyloridou, piedaloties V. Christianos, avocat)

      Priekšmets

   par prasību, kas pamatota ar LESD 263. pantu un kurā tiek lūgts atcelt Eiropas Savienības Dzelzceļa aģentūras lēmumu par prasītāju iesniegto piedāvājumu klasifikāciju 1. un 2. daļai iepirkumā ERA/2015/01/OP “ESP EISD 5 – Ārējo pakalpojumu publiskais iepirkums [tās] informācijas sistēmu attīstībai”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE un European Dynamics Belgium SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 328, 5.10.2015.


title: lieta F-42/07: Prasība, kas celta 2007. gada 10. maijā — Prieto /Parlaments

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/47

         Prasība, kas celta 2007. gada 10. maijā — Prieto/Parlaments
   (lieta F-42/07)
   (2007/C 140/75)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Antonio Prieto, Bousval (Beļģija) (pārstāvis — E. Boigelot, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2006. gada 9. jūnija lēmumu iecelt prasītāju amatā par pārbaudāmo ierēdni, klasificējot viņu AST 2 pakāpē, 3. līmenī;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, iekšējā konkursa C/348 amatam karjeras grupā C 5-4 veiksmīgais kandidāts, bija Komisijas pagaidu darbinieks, kura pakāpe bija AST 3 (agrākā C 4 pakāpe), un tad viņu iecēla amatā par pārbaudāmo ierēdni un klasificēja AST 2 pakāpē.
   Pamatojot prasību, prasītājs vispirms norāda, ka ar lēmumu iecelt viņu par ierēdni, klasificējot zemākā pakāpē par to, kādā viņš bija klasificēts, strādājot par pagaidu darbinieku, ir pārkāpts Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā — “Civildienesta noteikumi”) XIII pielikuma 5. panta 4. punkts.
   Prasītājs arī norāda, ka ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips un nediskriminācijas princips, jo tikai tie attiecīgā konkursa veiksmīgie kandidāti, kuri pirms tam pagaidu darbinieka statusā ietilpa karjeras grupā D, brīdī, kad tika iecelti par ierēdņiem, varēja saglabāt agrāko klasifikāciju, kas tiem ir izdevīgāka.
   Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu nav ievērots arī tiesiskās drošības princips, tiesiskās paļāvības aizsardzības princips, labas pārvaldības princips un pareizas vadības princips.


title: Lieta T-150/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 10. oktobra spriedums — Ningbo Yonghong Fasteners /Padome (Dempings — Dažu Ķīnas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu imports — Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss — Lēmuma par šo statusu pieņemšanas termiņš — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pierādīšanas pienākums — Izmaksu pielāgošana — Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 5. punkts un 7. punkta b) un c) apakšpunkts (tagadējie Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 5. punkts un 7. punkta b) un c) apakšpunkts))

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/29

         Vispārējās tiesas 2012. gada 10. oktobra spriedums — Ningbo Yonghong Fasteners/Padome
   (Lieta T-150/09) (1)

   (Dempings - Dažu Ķīnas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu imports - Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss - Lēmuma par šo statusu pieņemšanas termiņš - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pierādīšanas pienākums - Izmaksu pielāgošana - Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 5. punkts un 7. punkta b) un c) apakšpunkts (tagadējie Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 5. punkts un 7. punkta b) un c) apakšpunkts))
   2012/C 366/54
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd (Zhouhan, Ķīna) (pārstāvji — F. Graafsma un J. Cornelis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji J.-P. Hix, pārstāvis, kam palīdz G. Berrisch un G. Wolf, advokāti, vēlāk J.-P. Hix un B. Driessen, pārstāvji, kam palīdz G. Berrisch)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un C. Clyne) un European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji J. Bourgeois, Y. van Gerven un E. Wäktare, vēlāk J. Bourgeois, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2009. gada 26. janvāra Regulu (EK) Nr. 91/2009, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam (OV L 29, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes un European Industrial Fasteners Institute AISBL tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 141, 20.06.2009.


title: lieta C-426/04 P: Apelācija, ko 2004. gada 4. oktobrī iesniedza Eiropas Rekonstrukcijas aģentūra (ERA), par 2004. gada 7. jūlija Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) spriedumu lietā T-175/03 Norbert Schmitt/Eiropas Rekonstrukcijas aģentūra (ERA)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/32

         Apelācija, ko 2004. gada 4. oktobrī iesniedza Eiropas Rekonstrukcijas aģentūra (ERA), par 2004. gada 7. jūlija Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) spriedumu lietā T-175/03 Norbert Schmitt/Eiropas Rekonstrukcijas aģentūra (ERA)
   lieta C-426/04 P
   (2004/C 300/61)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai 2004. gada 4. oktobrī ir iesniegta apelācija par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2004. gada 7. jūlija spriedumu lietā T-175/03 Norbert Schmitt/Eiropas Rekonstrukcijas aģentūra (ERA), ko iesniedza Eiropas Rekonstrukcijas aģentūra (ERA), ko pārstāv Albert Coolen, Jean-Noël Louis, Etienne Marchal un Sébastien Orlandi, advokāti.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:
   Nospriest:

               —

               atcelt pilnībā Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2004. gada 7. jūlija spriedumu lietā T-175/03 (Norbert Schmitt/Eiropas Rekonstrukcijas aģentūra).

         Otrkārt, pieņemt lēmumu par jauniem pasākumiem:

               —

               noraidīt prasību atcelt ERA 2003. gada 25. februāra lēmumu par līguma laušanu ar pagaidu darbinieku, ko prasītājs cēla pirmajā instancē;

               —

               piespriest pusei, kas ir prasītājs lietas izskatīšanā pirmajā instancē, atbildētājs apelācijas tiesvedībā, atlīdzināt apelācijas izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pirmās instances tiesa neievēroja aizliegumu nepārkāpt prasījuma robežas, balstot savu lēmumu uz pamatiem un argumentiem, ko prasītājs pirmajā instancē nebija ne tieši izvirzījis, ne pietiekami tiesiski pamatojis.
   Turklāt Pirmās instances tiesa pieļāva kļūdu tiesību jautājumos, interpretējot 4. pantu pagaidu darbinieka līgumā, kas noslēgts ar Schmitt kungu, kā tādu, kas ierobežo Aģentūras tiesības lauzt šo līgumu pirms viņa darba termiņa beigām, izņemot vienīgi gadījumus, ja Aģentūras darbība ievērojami samazinās vai tiek izbeigta.
   Visbeidzot, Pirmās instances tiesa pieļāva kļūdu tiesību jautājumos, uzskatot, ka prasītāja tiesiskā paļāvība pirmajā instancē bija pārkāpta, kaut gan, kā tas izriet no sprieduma pamatojuma, prasītājam netika sniegtas nekādas īpašas, beznosacījumu, saskaņotas un visiem noteikumiem, kas piemērojami attiecībā uz citiem darbiniekiem, atbilstošas garantijas par to, ka viņš tiks paturēts darbā līdz Aģentūras darbības pilnvaru termiņa beigām.


title: Lieta T-259/10: Prasība, kas celta 2010. gada 8. jūnijā — Ax /Padome

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/41

         Prasība, kas celta 2010. gada 8. jūnijā — Ax/Padome
   (Lieta T-259/10)
   ()
   2010/C 234/75
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Thomas Ax (Neckargemünd, Vācija) (pārstāvis — J. Baumann, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu Padomes 2010. gada 11. maija Regulu (ES) Nr. 407/2010, ar ko izveido Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs apstrīd Regulu (ES) Nr. 407/2010 (1).
   Savas prasības pamatojumā prasītājs cita starpā apgalvo, ka atbalsta piešķiršana ar apstrīdēto regulu esot pretrunā LESD 125. pantā noteiktajam aizliegumam uzņemties citu dalībvalstu saistības.
   Turklāt Regula Nr. 407/2010 neietilpstot LESD 122. panta piemērošanas jomā un šis pants nevarot būt tās juridiskais pamats. Šajā sakarā tiek apgalvots, ka spekulatīvo uzbrukumu dēļ attiecīgajām dalībvalstīm nopietni nedraud lielas grūtības šīs normas izpratnē. Turklāt spekulatīvo uzbrukumu izraisīto grūtību cēlonis nav ārkārtēji notikumi, kurus attiecīgās dalībvalstis nevar ietekmēt.

      (1)  Padomes 2010. gada 11. maija Regula (ES) Nr. 407/2010, ar ko izveido Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu (OV L 118, 1. lpp.).


title: Lieta C-287/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 12. jūlija rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Società LIS Srl, Società Cerutti Lorenzo Srl/Abbanoa SpA: piedaloties: Consorzio Stabile CSI – Consorzio Servizi Integrati Soc. cons. arl, Procelli Costruzioni Srl, Bondini Srl, Assisi Strade Srl

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/12

      Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 12. jūlija rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Società LIS Srl, Società Cerutti Lorenzo Srl/Abbanoa SpA: piedaloties: Consorzio Stabile CSI – Consorzio Servizi Integrati Soc. cons. arl, Procelli Costruzioni Srl, Bondini Srl, Assisi Strade Srl

      (Lieta C-287/15) (1)

      (2016/C 364/08)
      Tiesvedības valoda – itāļu
      Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 302, 14.9.2015.


title: Lieta C-334/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Chemnitz (Vācija) 2006. gada 3. augusta rīkojumu — Matthias Zerche pret Landkreis Mittweida

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Chemnitz (Vācija) 2006. gada 3. augusta rīkojumu — Matthias Zerche pret Landkreis Mittweida

   (Lieta C-334/06)
   (2006/C 261/19)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgericht Chemnitz
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Matthias Zerche

      Atbildētāja: Landkreis Mittweida

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvas 91/439/EEK (1) 1. panta 2. punkts kopā ar 8. panta 2. un 4. punktu ir interpretējams tādējādi, ka dalībvalsts savas valsts teritorijā tiesības vadīt transportlīdzekli, kas pamatotas ar citā dalībvalstī izdotu vadītāja apliecību, var neatzīt, ja ārvalstu ES vadītāja apliecības turētājam iepriekš iekšzemē vadītāja apliecība ir atņemta vai savādāk atcelta, ja aizlieguma termiņš jaunas apliecības izsniegšanai iekšzemē, kurš ir piespriests saistībā ar šo pasākumu, bijis izbeidzies, pirms vadītāja apliecība tika izsniegta citā dalībvalstī un ja uz objektīva pamata (nav dzīvesvieta dalībvalstī, kura ir izdevusi vadītāja apliecību un nesekmīgs pieprasījums vadītāja apliecības atkārtotai izsniegšanai) var secināt, ka ar ārvalstu ES vadītāja apliecības iegūšanu tiks apietas stingrās iekšzemē noteiktās atjaunošanas prasības, it īpaši medicīniski-psiholoģiskais vērtējums?

      (1)  OV L 237, 1. lpp.


title: Lieta T-177/07: Prasība, kas celta 2007. gada 23. maijā — Mediaset /Komisija

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/31

         Prasība, kas celta 2007. gada 23. maijā — Mediaset/Komisija
   (Lieta T-177/07)
   (2007/C 170/60)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mediaset SpA, Milāna (Itālija) (pārstāvji — D. O'Keeffe, Solicitor, K. Adamantopoulos un G. Rossi, juristi)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pamatojoties uz EK līguma 230. pantu (agrākais 173. pants), atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra lēmumu par valsts atbalstu C 52/2005, ko Itālijas Republika piešķīra saistībā ar digitālo dekodētāju subsīdijām Itālijā, it īpaši tā 1.-3. pantu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus prasītājai šajā tiesvedībā radušos izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmumu C(2006) 6634 (galīgā redakcija) (1), kurā Komisija atzina, ka Itālijas zemes ciparu apraides uzņēmumu, kas piedāvā maksas televīzijas pakalpojumus, un maksas kabeļtelevīzijas operatoru labā ieviestā shēma ir ar kopējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts.
   Prasītāja, kas ir attiecīgā valsts atbalsta saņēmēja, izvirza šādus pamatus.
   Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi juridisku kļūdu, piemērojot un interpretējot EKL 87. panta 1. punktu, ciktāl i) Komisija uzskatīja, ka patērētājiem tieši nodrošinātajam atbalstam ir piemērojams EKL 87. panta 1. punkts; ii) Komisija secināja, ka šis pasākums prasītājai sniedza selektīvu “ekonomisku labumu”; iii) Komisija secināja, ka pasākums bija selektīvs tāpēc, ka tas it kā bija diskriminējošs; un iv) Komisija uzskatīja, ka pasākums deformēja konkurenci kopējā tirgū.
   Vēl prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un acīmredzamu juridisku kļūdu, secinot, ka pasākums nebija saderīgs ar kopējo tirgu saskaņā ar EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu.
   Turklāt prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi būtisku procesuālu prasību, pretēji EKL 253. pantam norādot pretrunīgu un nepietiekamu pamatojumu.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka Komisija, norīkojot atgūt atbalstu, ir pārkāpusi Padomes Regulas Nr. 659/1999 (2) 14. pantu, jo tā neievēroja to, ka i) prasītāja varēja tiesiski paļauties uz to, ka apgalvotais valsts atbalsts bija likumīgs, un ii) nav iespējams noteikt atbalsta apmēru un noskaidrot tā potenciālos netiešos saņēmējus.

      (1)  C 52/2005 (agrākais NN 88/2005, agrākais CP 101/2004).

      (2)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Tiesas spriedums (virspalāta) 2005. gada 15. martā lietā C-209/03 (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) The Queen pēc lūguma, ko iesniedza Dany Bidar, pret London Borough of Ealing, Secretary of State for Education and Skills (Eiropas Savienības pilsonība — EKL 12. un 18. pants — Atbalsts, ko studentiem piešķir subsidēta aizdevuma veidā — Norma, kas nosaka šāda aizdevuma piešķiršanu tikai valsts teritorijā dzīvojošiem studentiem)

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2005. gada 15. martā
   lietā C-209/03 (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) The Queen pēc lūguma, ko iesniedza Dany Bidar, pret London Borough of Ealing, Secretary of State for Education and Skills
       (1)

   (Eiropas Savienības pilsonība - EKL 12. un 18. pants - Atbalsts, ko studentiem piešķir subsidēta aizdevuma veidā - Norma, kas nosaka šāda aizdevuma piešķiršanu tikai valsts teritorijā dzīvojošiem studentiem)
   (2005/C 132/14)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-209/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court), Apvienotā Karaliste, iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 12. februārī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 15. maijā, tiesvedībā The Queen, pēc lūguma, ko iesniedza Denijs Bidars [Dany Bidar], pret London Borough of Ealing un Secretary of State for Education and Skills [izglītības un arodmācību ministru], Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātu priekšsēdētāji P. Jāns [P. Jann], K.V.A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], A. Ross [A. Rosas], K. Lēnartss [K. Lenaerts] (referents) un E. Borgs Bartets [A. Borg Barthet], tiesneši Ž.-P. Puisošē [J.-P. Puissochet], R. Šintgens [R. Schintgen], N. Kolnerika [N. Colneric], M. Ilešičs [M. Ilešič], J. Malenovskis [J. Malenovský], J. Klučka [J. Klučka] un U. Lehmuss [U. Lõhmus], ģenerāladvokāts L. A. Hēlhuds [L. A. Geelhoed], sekretārs H. fon Holšteins [H. von Holstein], sekretāra palīgs, 2005. gada 15. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atbalsts — vai tas būtu subsidētu aizdevumu, vai stipendiju veidā, — ko piešķir studentiem, kuri likumīgi uzturas uzņemošajā dalībvalstī, un kas paredzēts uzturēšanās izdevumu segšanai, ietilpst Līguma piemērošanas jomā saistībā ar diskriminācijas aizliegumu, kas noteikts EK līguma 12. panta pirmajā daļā;

               2)

               EKL 12. panta pirmā daļa ir interpretējama tādējādi, ka tā iestājas pret tādu valsts tiesisko regulējumu, kas studentiem dod tiesības uz atbalstu uzturēšanās izdevumu segšanai tikai tad, ja tie dzīvo uzņemošajā dalībvalstī, pilnībā izslēdzot iespēju, ka citas dalībvalsts pilsonis kā students varētu iegūt šeit dzīvojošas personas statusu, kaut arī šis pilsonis likumīgi uzturas uzņemošajā dalībvalstī un tur ir mācījies būtisku vidusskolas [apmācību perioda] daļu, un tādējādi ir izveidojis reālu saikni ar šīs dalībvalsts sabiedrību;

               3)

               šī sprieduma iedarbība laikā nav jāierobežo.

      (1)  OV C 171, 19.07.2003.


title: Lieta C-378/05: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 14. septembra rīkojums ( Cour de cassation (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālo nolēmumu) — Samotor SPRL pret Beļģijas valsti

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/35

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 14. septembra rīkojums (Cour de cassation (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālo nolēmumu) — Samotor SPRL pret Beļģijas valsti
   (Lieta C-378/05) (1)

   (2006/C 294/63)

      Tiesvedības valoda — franču

   Priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 330, 24. 12. 2005.


title: Lieta C-538/14: Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 3. jūnija rīkojums – Eiropas Komisija/Somijas Republika

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/26

         Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 3. jūnija rīkojums – Eiropas Komisija/Somijas Republika
   (Lieta C-538/14) (1)

   (2015/C 320/40)
   Tiesvedības valoda – somu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 34, 2.2.2015.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 10. jūnijā lietā 258/01 Pierre Eveillard pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Disciplinārā sistēma — Kategorijas pazemināšana — Statūtu 11. un 14. pants — Līgums par Komisijas ēku apsargāšanu)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/36

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 10. jūnijā
   lietā 258/01 Pierre Eveillard pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Disciplinārā sistēma - Kategorijas pazemināšana - Statūtu 11. un 14. pants - Līgums par Komisijas ēku apsargāšanu)
   (2004/C 228/80)
   Tiesvedības valoda: franču
   Lietā 258/01 Pierre Eveillard, Eiropas Kopienu Komisijas darbinieks, ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), ko pārstāv L. Vogel, advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv J. Curral, kuram palīdz B. Wägenbaur, advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā, par lūgumu atcelt Komisijas 2001. gada 25. jūnija lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja 2001. gada 13. marta sūdzība, kuras beigās viņš apstrīdēja institūcijas, kas pilnvarota iecelt amatā, 2000. gada 19. decembra lēmumu, ar kuru prasītājam uzlikts disciplinārsods– pazemināšana par divām kategorijām, Pirmās Instances tiesa, piektā palāta, (šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja P. Lindh, tiesneši R. García-Valdecasas un J. D. Cooke, sekretārs I. Natsinas, administrators) 2004. gada 10. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Atcelt 2000. gada 19. decembra lēmumu, ar kuru prasītājam uzlikts disciplinārsods– pazemināšana par divām kategorijām.

               2)

               Komisija sedz visus izdevumus.

      (1)  OV C 369, 22.12.01.


title: Lieta C-321/12: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 10. oktobra spriedums ( Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — F. van der Helder, D. Farrington/College voor zorgverzekeringen (Sociālais nodrošinājums — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 28. panta 2. punkta b) apakšpunkts — Veselības apdrošināšanas pakalpojumi — Pensionāri, kas saņem vecuma pensiju no vairākām dalībvalstīm — Dzīvesvieta citā dalībvalstī — Pabalstu natūrā sniegšana dzīvesvietas valstī — Pabalstu izmaksu segšana — Dalībvalsts, kuras “tiesību aktiem” pensionārs ir bijis pakļauts visilgāk — Jēdziens)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/33

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 10. oktobra spriedums (Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — F. van der Helder, D. Farrington/College voor zorgverzekeringen

   (Lieta C-321/12) (1)

   (Sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - 28. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Veselības apdrošināšanas pakalpojumi - Pensionāri, kas saņem vecuma pensiju no vairākām dalībvalstīm - Dzīvesvieta citā dalībvalstī - Pabalstu natūrā sniegšana dzīvesvietas valstī - Pabalstu izmaksu segšana - Dalībvalsts, kuras “tiesību aktiem” pensionārs ir bijis pakļauts visilgāk - Jēdziens)
   2013/C 344/57
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Centrale Raad van Beroep

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Prasītāji: F. van der Helder, D. Farrington

      Atbildētājs: College voor zorgverzekeringen

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Centrale Raad van Beroep — Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.), 4. panta un 28. panta 2. punkta b) apakšpunkta interpretācija — Veselības apdrošināšana — Pabalsti pensionāriem, kuri dzīvo citā dalībvalstī, nevis dalībvalstī, kurā atrodas kompetentā iestāde — Pabalsti, kas jāmaksā tās dalībvalsts iestādei, kuras tiesību aktiem pensionārs ir bijis pakļauts visilgāk — Jēdziens “tiesību akti, kuriem pensionārs ir bijis pakļauts visilgāk”

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā ar grozījumiem un atjauninājumiem, kas izdarīti ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 1992/2006, 28. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar šajā normā minētajiem “tiesību aktiem”, kuriem pensionārs ir bijis pakļauts visilgāk, ir domāti tie, kas ir saistīti ar pensijām.

      (1)  OV C 287, 22.9.2012.


title: Lieta T-684/13: Prasība, kas celta 2013. gada 23. decembrī — Copernicus-Trademarks /ITSB — Bolloré ( “BLUECO” )

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/41

         Prasība, kas celta 2013. gada 23. decembrī — Copernicus-Trademarks/ITSB — Bolloré (“BLUECO”)
   (Lieta T-684/13)
   2014/C 52/78
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Copernicus-Trademarks Ltd (Borehamwood, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — L. Pechan un S. Körber, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Bolloré SA (Érgue Gaberic, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 8. oktobra lēmumu apelācijas lietā R 2029/2012-1 atcelt un grozīt tādējādi, ka apelācijas sūdzība ir pamatota un iebildumi tādējādi ir kopumā noraidāmi;

               —

               piespriest atbildētājam — ITSB — un Bolloré SA, ja tā iestātos lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp procesā Apelāciju padomē radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “BLUECO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 724 675

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Bolloré SA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “BLUECAR” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 4 597 621

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-167/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. jūlija spriedums — Asklepios Kliniken /Komisija (Valsts atbalsts — Publiskās slimnīcas — Darbības zaudējumu kompensēšana un garantiju piešķiršana — Sūdzība — Komisijas nostājas neformulēšana — Prasība sakarā ar bezdarbību — Tiesības celt prasību — Pieņemamība — Saprātīgs termiņš — Regula (EK) Nr. 659/1999)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/31

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. jūlija spriedums — Asklepios Kliniken/Komisija
   (Lieta T-167/04) (1)

   (Valsts atbalsts - Publiskās slimnīcas - Darbības zaudējumu kompensēšana un garantiju piešķiršana - Sūdzība - Komisijas nostājas neformulēšana - Prasība sakarā ar bezdarbību - Tiesības celt prasību - Pieņemamība - Saprātīgs termiņš - Regula (EK) Nr. 659/1999)
   (2007/C 199/58)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Asklepios Kliniken GmbH, Königstein-Falkenstein (Vācija) (pārstāvis — K. Fūsers [K. Füßer], advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Kreišics [V. Kreuschitz] un M. Nījārs [M. Niejahr], pārstāvji)

      Persons, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — sākotnēji K. D. Kvasovskis [C.-D. Quassowski] un A. Tīmane [A. Tiemann], pēc tam V. D. Plesings [W.-D. Plessing] un K. Šulce-Bāra [C. Schulze-Bahr], pārstāvji) un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — sākotnēji M. Bezels [M. Bethell], pēc tam K. Gibsa [C. Gibbs] un Ī. O'Nīla [E. O'Neill], pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība saskaņā ar EKL 232. pantu atzīt, ka, nepieņemot lēmumu atbilstoši 4. panta 2., 3. vai 4. punktam Padomes 1999. gada 22. marta Regulā (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma [88]. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.), par prasītājas iesniegto sūdzību par varbūtēji nelikumīga atbalsta piešķiršanu publiskajam sektoram piederošajām slimnīcām Vācijā, Komisija nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 88. pants, kā arī Regulas Nr. 659/1999 10. panta 1. punkts un 13. panta 1. punkts.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Asklepios Klinken GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Vācijas Federatīvā Republika un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 201, 7.8.2004.


title: Lieta C-454/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 10. oktobrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Pro Med Logistik GmbH/Finanzamt Dresden-Süd

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 10. oktobrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Pro Med Logistik GmbH/Finanzamt Dresden-Süd

   (Lieta C-454/12)
   2012/C 399/21
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Pro Med Logistik GmbH

      Atbildētāja: Finanzamt Dresden-Süd

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK (1) 12. panta 3. punkta a) apakšpunkta trešā daļa, skatīta kopā ar H pielikuma 5. kategoriju, un Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (2) 98. panta 1. punkts, skatīts kopa ar III pielikuma 5. kategoriju, ievērojot neitralitātes principu, liedz tādu valsts tiesisko regulējumu, kas pasažieru pārvadāšanai ar taksometriem vietējā satiksmē paredz samazinātu apgrozījuma nodokļa likmi, turpretim pasažieru pārvadājumiem ar tā dēvētajiem nomas automobīļiem vietējā satiksmē ir piemērojama nodokļa standartlikme?

               2)

               Vai, atbildot uz pirmo jautājumu, ir nozīme tam, vai braucienus, pamatojoties uz īpašiem nolīgumiem ar lielajiem klientiem, ar gandrīz vienādiem noteikumiem veic taksometru uzņēmumi vai automobīļu nomas uzņēmumi?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.). ar pēdējiem grozījumiem.

      (2)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Tiesas rīkojums (sestā palāta) 2004. gada 9. jūlijā lietā C-116/03 P Augusto Fichtner pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — Ierēdnis — Disciplinārsods — Atbrīvošana no amata, saglabājot tiesības uz vecuma pensiju — Ārējo aktivitāšu veikšana bez iepriekšējas atļaujas)

text:
               6.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/9

      TIESAS RĪKOJUMS

   (sestā palāta)
   2004. gada 9. jūlijā
   lietā C-116/03 P Augusto Fichtner pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Apelācija - Ierēdnis - Disciplinārsods - Atbrīvošana no amata, saglabājot tiesības uz vecuma pensiju - Ārējo aktivitāšu veikšana bez iepriekšējas atļaujas)
   (2004/C 273/18)
   tiesvedības valoda - itāļu
   Lietā C-116/03 P Augusto Fichtner, bijušais Eiropas Kopienu Komisijas ierēdnis, Besozzo (Itālija), ko pārstāv F. Colussi un M. Tamburini, avocats, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv J. Currall, pārstāvis, kam palīdz A. Dal Ferro, par apelāciju par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2003. gada 16. janvāra spriedumu lietā T-75/00 Fichtner / Komisija (Recueil II-51. lpp.), ar kuru lūdz šī sprieduma atcelšanu, Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J.-P. Puissochet, tiesnese F. Macken (referente) un tiesnesis A. Borg Barthet, ģenerāladvokāts P. Léger, sekretārs R. Grass, 2004. gada 9. jūlijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

               piespriest Fichtner atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 146, 21.6.2003.


title: Lieta T-640/16: Prasība, kas celta 2016. gada 8. septembrī – GEA Group/Komisija

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/49

         Prasība, kas celta 2016. gada 8. septembrī – GEA Group/Komisija
   (Lieta T-640/16)
   (2016/C 392/64)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: GEA Group AG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji – I. du Mont un C. Wagner, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2016. gada 29. jūnija Lēmumu C (2016)3920, ar kuru groza 2009. gada 11. novembra Lēmumu C (2009)8682, final, par EKL un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procesu (AT.38589 – Termiskie stabilizatori);

               —

               pakārtoti, samazināt naudas soda apmēru un noteikt jaunu termiņu maksājumam un procentiem (pēc apstrīdētā lēmuma pieņemšanas), un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija ir pārkāpusi Padomes 2002. gada 16. decembra Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, 25. pantu, pieņemdama apstrīdēto lēmumu, kaut gan bija beidzies noilguma termiņš.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts LESD 266. panta 1. punkts un prasītājas tiesības uz aizstāvību, jo prasītājai netika dota iespēja izteikt savus apsvērumus mutvārdos.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. un 3. punktu, jo tā prasītajai nepiemēroja 10 % griestus un tā piemēroja šos griestus citam pārkāpējam, prasītajai par sliktu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, jo tā ir atzinusi vienīgi prasītāju par atbildīgu rīcībā, par kuru ir atzīti atbildīgi citi pārkāpuma izdarītāji, kaut arī prasītājas atbildība ir vienīgi atvasināta, un tā ir sadalījusi papildus atbildību, kas izriet no pārējo pārkāpēju samazinātās atbildības, vienīgi par sliktu prasītājai.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir rīkojusies ultra vires, ar atpakaļejošu spēku nosacīdama samaksas termiņu datumā, kurā nebija nekāda spēkā esoša juridiskā pamata maksājumam, un ka Komisija nav norādījusi pamatojumu atbilstoši LESD 296. panta 2. punktam, jo tā nav norādījusi, kādu iemeslu dēļ tā ir atkāpusies no savas prakses.


title: Lieta C-525/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Rechtbank van koophandel Hasselt (Beļģija) 2006. gada 22. decembra rīkojumu — NV de Nationale Loterij pret BVBA Customer Service Agency

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Rechtbank van koophandel Hasselt (Beļģija) 2006. gada 22. decembra rīkojumu — NV de Nationale Loterij pret BVBA Customer Service Agency

   (Lieta C-525/06)
   (2007/C 42/29)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van koophandel Hasselt (Beļģija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: NV de Nationale Loterij

      Atbildētāja: BVBA Customer Service Agency

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EKL 49. pants ir interpretējams tādējādi, ka ierobežojoši valsts noteikumi, kā 2002. gada 19. aprīļa likuma 37. pants, kas kavē uzņēmuma piekļuvi tirgum attiecībā uz grupas dalības formulāru loterijā “Euro Millions” pārdošanu, kas vērsta uz peļņas gūšanu, tomēr, ņemot vērā vispārējās intereses (naudas izšķērdēšana spēlējot novēršana), ir pieļaujami, turklāt ņemot vērā, ka

                           a)

                              Nationale Loterij, kura no Beļģijas valsts ir saņēmusi ar likumu noteiktu monopolu un par to maksā monopola nodevu, un to izmanto ar nolūku mērķtiecīgi novirzīt cilvēka iedzimto azartspēles kāri, regulāri reklamē dalību loterijā “Euro Millions”, ar ko patiesībā spēles kāre tiek iekvēlināta;

                           b)

                              Nationale Loterij regulārā reklāma un viņas pārdošanas metodes paplašina tirgu, tādējādi Nationale Loterij veicina sava apgrozījuma palielināšanos (finansiālie iemesli), nevis mērķtiecīgi novirza pilsoņu iedzimto spēles kāri;

                           c)

                           tādi mazāk ierobežojoši pasākumi kā ieguldīšanas un laimēšanas iespēju ierobežošana, sasniedzamo mērķi, proti, iedzimtās spēles kāres iegrožošanu, labāk varētu ierobežot?

               2)

               Vai tāds ierobežojošs valsts noteikums kā 2002. gada 19. aprīļa likuma 37. pants, kas kavē uzņēmuma piekļuvi tirgum attiecībā uz grupas dalības formulāru loterijā “Euro Millions” pārdošanu, kas vērsta uz peļņas gūšanu, ņemot vērā to, ka atbildētāja pati nekādu loteriju nerīko, bet tikai mēģina peļņu nesošā veidā organizēt dalību grupās “Euro Millions” loterijā ar Nationale Loterij pašas dalībnieku formulāriem, ir pretrunā ar pakalpojumu sniegšanas brīvību (EKL 49. pants)?


title: Lieta T-800/14: Prasība, kas celta 2014. gada 9. decembrī  – Philip Morris /Komisija

text:
               16.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/25

         Prasība, kas celta 2014. gada 9. decembrī – Philip Morris/Komisija
   (Lieta T-800/14)
   (2015/C 056/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Philip Morris Ltd (Ričmonda, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – K. Nordlander un M. Abenhaïm, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību atcelt tiesību aktu par pieņemamu;

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 29. septembra Lēmumu Ares(2014) 3188066, ciktāl ar to prasītājai ir liegta pilna piekļuve prasītajiem dokumentiem, izņemot tajos esošos rediģētos personas datus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja lūdz atcelt 2014. gada 29. septembra Lēmumu Ares(2014) 3188066, ar ko Komisija liedza prasītājai pilnu piekļuvi 9 iekšējiem dokumentiem, kas sagatavoti saistībā ar sagatavošanas darbiem Direktīvas 2014/40/ES par tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu (1) pieņemšanai (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, jo nav izskaidrojusi – attiecībā uz katru dokumentu un redakciju – kuru atbilstošo Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (2) (turpmāk tekstā – “Pārskatāmības regula”) izņēmumu tā ir piemērojusi un uz kādu faktisko apstākļu un apsvērumu pamata. Atsaucoties uz vieniem un tiem pašiem vispārīgajiem argumentiem sava atteikuma pamatošanai ar tiesvedības un juridiskās konsultācijas aizsardzību, Komisija nav norādījusi iemeslus, kāpēc prasīto dokumentu izpaušana “īpaši un konkrēti” kaitētu katrām no šīm interesēm. Proti, apstrīdētajā lēmumā nav izskaidrots, vai katra konkrētā atteikuma pamatojums ir “tiesvedība” vai “juridiskā konsultācija”.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Pārskatāmības regulas 4. panta 2. punkta otro ievilkumu, nenorādot, kā izpaušana katrā konkrētā gadījumā “īpaši un konkrēti” kaitētu “juridiskās konsultācijas” vai “tiesvedības” aizsardzībai. Kas attiecas uz “juridiskās konsultācijas” aizsardzību, visi Komisijas abstraktie pamatojumi ir tikuši noraidīti judikatūrā, un Komisija nav sniegusi konkrētu paskaidrojumu, kāpēc šajā gadījumā prasīto dokumentu pilnīga izpaušana “īpaši un konkrēti” kaitētu juridiskās konsultācijas aizsardzībai. Kas attiecas uz “tiesvedību”, arī šeit Komisija nav konkrēti norādījusi, kāpēc izpaušana “īpaši un konkrēti” kaitētu “tiesvedības” aizsardzībai. A fortiori, Komisija nav detalizēti un īpaši izvērtējusi, vai prasīto dokumentu izpaušanu varētu pamatot sevišķas sabiedrības intereses.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Pārskatāmības regulas 4. panta 3. punkta otro rindkopu, neparādot, ka attiecīgie dokumenti/redakcijas satur “viedokļu izklāstu iekšējām vajadzībām”, nepaskaidrojot, kā šo dokumentu izpaušana “īpaši un konkrēti” kaitētu lēmumpieņemšanas procesa aizsardzībai un šo norādīto interesi pienācīgi nelīdzsvarojot ar sevišķām sabiedrības interesēm attiecībā uz informācijas izpaušanu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 3. aprīļa Direktīva 2014/40/ES par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu un ar ko atceļ Direktīvu 2001/37/EK (OV 2014, L 127, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-152/15 P: Vispārējās tiesas 2016. gada 13. septembra spriedums – Komisija/Kakol Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Vispārējs konkurss — Kandidāta nepielaišana — Diploma neatzīšana — Pielaišana dalībai iepriekšējā konkursā — Līdzīgi konkursu nosacījumi — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/34

         Vispārējās tiesas 2016. gada 13. septembra spriedums – Komisija/Kakol

   (Lieta T-152/15 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Vispārējs konkurss - Kandidāta nepielaišana - Diploma neatzīšana - Pielaišana dalībai iepriekšējā konkursā - Līdzīgi konkursu nosacījumi - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2016/C 392/42)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji F. Simonetti, J. Currall un G. Gattinara, vēlāk F. Simonetti un G. Gattinara)

      Atbildētāja: Danuta Kakol (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis – R. Duta, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 22. janvāra spriedumu Kakol/Komisija (F-1/14 un F-48/14, EU:F:2015:5), prasot atcelt šo spriedumu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 22. janvāra spriedumu Kakol/Komisija (F-1/14 un F-48/14, EU:F:2015:5);

               2)

               nodot lietu atpakaļ Vispārējās tiesas palātai, kas nav izskatījusi šo apelācijas sūdzību;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 190, 8.6.2015.


title: Lieta C-176/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 6. aprīlī iesniedza Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Polija) – Profi Credit Polska S.A. w Bielsku Białej/Mariusz Wawrzosek

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 6. aprīlī iesniedza Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Polija) – Profi Credit Polska S.A. w Bielsku Białej/Mariusz Wawrzosek

   (Lieta C-176/17)
   (2017/C 300/13)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Profi Credit Polska S.A. w Bielsku Białej

      Atbildētājs: Mariusz Wawrzosek

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) tiesību normas, it īpaši tās 6. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīvas 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK (2) tiesību normas, it īpaši tās 17. panta 1. punkts un 22. panta 1. punkts, liedz uzņēmējam (aizdevējam) pieteikt prasījumu, kas pamatojas uz pareizi aizpildītu vekseli, pret patērētāju (aizņēmēju) maksājuma rīkojuma procedūrā atbilstoši Kodeks postępowania cywilnego (Civilprocesa kodekss) 485. panta 2. punktam un nākamajiem pantiem saistībā ar 2011. gada 12. maijaUstawa o kredycie konsumenckim (Patēriņa kredītu likums) 41. pantu, saskaņā ar kuriem valsts tiesa drīkst pārbaudīt no vekseļa izrietošā prasījuma spēkā esamību tikai attiecībā uz vekseļa formas prasību ievērošanu, neizvērtējot pamatsaistības?

      (1)  OV 1993, L 95, 29. lpp.

      (2)  OV 2008, L 133, 66. lpp.


title: Lieta C-280/14 P: Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 3. decembra spriedums – Itālijas Republika/Eiropas Komisija Apelācija — Reģionālā politika — Reģionālā darbības programma Apūlijas (Itālija) reģionam saistībā ar mērķi Nr. 1 (2000. – 2006) — Eiropas Reģionālās attīstības fonda sākotnēji piešķirtā Kopienas finanšu atbalsta samazināšana

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/4

         Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 3. decembra spriedums – Itālijas Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta C-280/14 P) (1)

   (Apelācija - Reģionālā politika - Reģionālā darbības programma Apūlijas (Itālija) reģionam saistībā ar mērķi Nr. 1 (2000. – 2006) - Eiropas Reģionālās attīstības fonda sākotnēji piešķirtā Kopienas finanšu atbalsta samazināšana)
   (2016/C 038/05)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri, pārstāve, kurai palīdz P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāves – D. Recchia un A. Steiblytė)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 315, 15.9.2014.


title: Lieta C-451/11: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums ( Verwaltungsgericht Giessen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Natthaya Dülger/Wetteraukreis (EEK un Turcijas Asociācijas līgums — Asociācijas padomes Lēmums Nr. 1/80 — 7. panta pirmā daļa — Dalībvalsts legālajam darba tirgum piederoša Turcijas izcelsmes darba ņēmēja ģimenes locekļu uzturēšanās tiesības — Taizemes pilsone, kas bija precējusies ar Turcijas izcelsmes darba ņēmēju un vairāk kā trīs gadus nodzīvoja kopā ar viņu)

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/16

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums (Verwaltungsgericht Giessen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Natthaya Dülger/Wetteraukreis

   (Lieta C-451/11) (1)

   (EEK un Turcijas Asociācijas līgums - Asociācijas padomes Lēmums Nr. 1/80 - 7. panta pirmā daļa - Dalībvalsts legālajam darba tirgum piederoša Turcijas izcelsmes darba ņēmēja ģimenes locekļu uzturēšanās tiesības - Taizemes pilsone, kas bija precējusies ar Turcijas izcelsmes darba ņēmēju un vairāk kā trīs gadus nodzīvoja kopā ar viņu)
   2012/C 295/26
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Giessen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Natthaya Dülger

      Atbildētājs: Wetteraukreis

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgericht Gießen — EEK un Turcijas Asociācijas padomes, kas izveidota ar Eiropas Ekonomikas Kopienas un Turcijas asociācijas līgumu, 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 7. panta pirmās daļas pirmā ievilkuma interpretācija — Turcijas izcelsmes darba ņēmēja, kas pieder dalībvalsts legālajam darba tirgum, ģimenes locekļu uzturēšanās tiesības — Taizemes pilsone, kas ir dzīvojusi kopā ar savu Turcijas izcelsmes laulāto vairāk nekā trīs gadus līdz viņas laulības šķiršanai

      Rezolutīvā daļa:

   1980. gada 19. septembra Asociācijas padomes, kuru izveidoja ar Nolīgumu, ar kuru izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas Kopienu un Turciju, kuru 1963. gada 12. septembrī Ankarā parakstīja Turcijas Republika, no vienas puses, kā arī EEK dalībvalstis un Kopiena, no otras puses, un kurš Kopienas vārdā tika noslēgts, apstiprināts un ratificēts ar Padomes 1963. gada 23. decembra Lēmumu 64/732/EEK, Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas attīstību, 7. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka Turcijas izcelsmes darba ņēmēja ģimenes loceklis, kas ir trešās valsts, nevis Turcijas, pilsonis, uzņemošajā dalībvalstī var atsaukties uz tiesībām, kuras izriet no šīs tiesību normas, ja ir izpildīti visi citi tajā paredzētie nosacījumi.

      (1)  OV C 347, 26.11.2011.


title: Apvienotās lietas C-478/11 P līdz C-482/11 P: Tiesas (virspalāta) 2013. gada 23. aprīļa spriedums — Laurent Gbagbo (C-478/11 P), Katinan Justin Koné (C-479/11 P), Akissi Danièle Boni-Claverie (C-480/11 P), Alcide Djédjé (C-481/11 P), Affi Pascal N’Guessan (C-482/11 P)/Eiropas Savienības Padome (Apelācija — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret personām un organizācijām — LESD 263. panta sestā daļa — Termiņš prasības celšanai — Nepārvarama vara — Bruņots konflikts)

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/7

         Tiesas (virspalāta) 2013. gada 23. aprīļa spriedums — Laurent Gbagbo (C-478/11 P), Katinan Justin Koné (C-479/11 P), Akissi Danièle Boni-Claverie (C-480/11 P), Alcide Djédjé (C-481/11 P), Affi Pascal N’Guessan (C-482/11 P)/Eiropas Savienības Padome
   (Apvienotās lietas C-478/11 P līdz C-482/11 P) (1)

   (Apelācija - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret personām un organizācijām - LESD 263. panta sestā daļa - Termiņš prasības celšanai - Nepārvarama vara - Bruņots konflikts)
   2013/C 171/12
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Laurent Gbagbo (C-478/11 P), Katinan Justin Koné (C-479/11 P), Akissi Danièle Boni-Claverie (C-480/11 P), Alcide Djédjé (C-481/11 P), Affi Pascal N’Guessan (C-482/11 P) (pārstāvis — L. Bourthoumieux, avocate)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — B. Driessen un M.-M. Joséphidès)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2011. gada 13. jūlija rīkojumu lietā T-348/11 Gbagbo/Padome, ar kuru Vispārējā tiesa kā acīmredzami nepieņemamu ir noraidījusi apelācijas sūdzības iesniedzēju prasību atcelt, pirmkārt, Padomes 2011. gada 11. janvāra Lēmumu 2011/17/KĀDP (OV L 11, 31. lpp.), Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmumu 2011/18/KĀDP (OV L 11, 36. lpp.) un Padomes 2011. gada 6. aprīļa Lēmumu 2011/221/KĀDP (OV L 93, 20. lpp.), ar kuru groza Lēmumu 2010/656/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Kotdivuāru, un, otrkārt, Padomes 2011. gada 14. janvāra Regulu (ES) Nr. 25/2011 (OV L 11, 1. lpp.) un Padomes 2011. gada 6. aprīļa Regulu (ES) Nr. 330/2011 (OV L 93, 10. lpp.), ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 560/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā, ciktāl tie viņus skar– Šī lēmuma individuāla nepaziņošana — Nepārvaramas varas gadījums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzības noraidīt;

               2)

               Laurent Gbagbo un Katinan Justin Koné, Akissi Danièle Boni-Claverie, kā arī Alcide Djédjé un Affi Pascal N’Guessan atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 6, 7.1.2012.


title: Lieta C-1/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 2. janvārī iesniedza Grondwettelijk Hof (Beļģija) – KPN Group Belgium NV & Mobistar NV / Ministerraad , Persona, kas iestājusies lietā: Belgacom NV

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 2. janvārī iesniedza Grondwettelijk Hof (Beļģija) – KPN Group Belgium NV & Mobistar NV/Ministerraad, Persona, kas iestājusies lietā: Belgacom NV

   (Lieta C-1/14)
   2014/C 102/16
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Grondwettelijk Hof

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: KPN Group Belgium NV & Mobistar NV

      Atbildētāja: Ministerraad

      Persona, kas iestājusies lietā: Belgacom NV

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/22/EK (1) par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) un konkrētāk tās 9. un 32. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka universālo pakalpojumu sociālais tarifs, kā arī kompensācijas mehānisms, kas paredzēts Universālā pakalpojuma direktīvas 13. panta 1. punkta b) apakšpunktā, ir piemērojami ne tikai elektroniskajai saziņai, izmantojot telefonpieslēgumu noteiktā vietā publiskā tīklā, bet arī elektroniskai saziņai, izmantojot mobilās saziņas pakalpojumus un/vai interneta abonementus?

               2.

               Vai Universālā pakalpojuma direktīvas 9. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ļauj dalībvalstīm pievienot universālajam pakalpojumam īpašās tarifa opcijas citiem pakalpojumiem, kas nav Universālā pakalpojuma direktīvas 9. panta 2. punktā minētie pakalpojumi?

               3.

               Ja atbilde uz pirmo un otro jautājumu ir noraidoša, vai attiecīgās Universālā pakalpojuma direktīvas normas ir saderīgas ar vienlīdzības principu, kāds tas tostarp ir ietverts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (2) 20. pantā?

      (1)  OV L 108, 51. lpp.

      (2)  OV 2000, C 364, 1. lpp.


title: Lieta T-472/17: Prasība, kas celta 2017. gada 31. jūlijā – Wilhelm Sihn jr./EUIPO – in-edit (“Camele’on”)

text:
               2.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/12

         Prasība, kas celta 2017. gada 31. jūlijā – Wilhelm Sihn jr./EUIPO – in-edit (“Camele’on”)
   (Lieta T-472/17)
   (2017/C 330/15)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wilhelm Sihn jr. GmbH & Co. KG (Niefern-Öschelbronn, Vācija) (pārstāvis – H. Twelmeier, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: in-edit Sàrl (Mondorf-les-Bains, Luksemburga)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Camele’on” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 317 714

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 25. maija lēmums lietā R 570/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO segt savus un atlīdzināt Wilhelm Sihn jr. GmbH & Co. KG tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest in-edit S.à.r.l. segt savus tiesāšanās izdevumus, ja tā iestāsies lietā.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-515/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 3. oktobrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) — Deutsche Umwelthilfe e.V. /Vācijas Federatīvā Republika

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 3. oktobrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) — Deutsche Umwelthilfe e.V./Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-515/11)
   2012/C 32/22
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Deutsche Umwelthilfe e.V.

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/4/EK (1) par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu 2. panta 2. punkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka likumdošanas varas realizēšana ir arī tāda struktūru un iestāžu darbība, kas, pamatojoties uz likumdošanas varas pieņemtā likumā paredzētu pilnvarojumu, ir saistīta ar izpildvaras likumdošanas funkciju?

               2)

               Ja uz 1) jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai jēdziens “iestādes” uz tādām struktūrām un iestādēm neattiecas pastāvīgi vai tikai uz laika posmu līdz likumdošanas procesa noslēgumam?

      (1)  OV L 41, 26. lpp.


title: Lieta C-301/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Cour de cassation (Luksemburga) 2008. gada 7. jūlija rīkojumu — Irène Bogiatzi , pēclaulību uzvārds Ventouras / Deutscher Luftpool , Société Luxair SA , Eiropas Kopienas, Luksemburgas Lielhercogiste, Le Foyer Assurances SA

text:
               13.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Cour de cassation (Luksemburga) 2008. gada 7. jūlija rīkojumu — Irène Bogiatzi, pēclaulību uzvārds Ventouras/Deutscher Luftpool, Société Luxair SA, Eiropas Kopienas, Luksemburgas Lielhercogiste, Le Foyer Assurances SA

   (Lieta C-301/08)
   (2008/C 236/14)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour de cassation
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Irène Bogiatzi, pēclaulību uzvārds Ventouras

      Atbildētāji: Deutscher Luftpool, Société Luxair (Luksemburgas Gaisa pārvadājumu sabiedrība) SA, Eiropas Kopienas, Luksemburgas Lielhercogiste, Le Foyer Assurances SA

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Konvencija par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju, kas parakstīta Varšavā 1929. gada 12. oktobrī un grozīta Hāgā 1955. gada 28. septembrī, uz kuru ir atsauce Regulā (EK) Nr. 2027/97 (1), ir daļa no Kopienu tiesību sistēmas normām, kuru interpretācija saskaņā ar EKL 234. pantu ir Tiesas kompetencē?

               2)

               Vai Padomes 1997. gada 9. oktobra Regula (EK) Nr. 2027/97 par gaisa pārvadātāju atbildību nelaimes gadījumos redakcijā, kura ir piemērojama nelaimes gadījuma brīdī, proti, 1998. gada 21. decembrī, ir interpretējama tādējādi, ka jautājumos, kas nav skaidri reglamentēti, attiecībā uz lidojumiem starp Kopienas dalībvalstīm turpina piemērot Varšavas Konvenciju, šajā gadījumā tās 29. pantu?

               3)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā uz pirmo un otro jautājumu, vai Varšavas Konvencijas 29. pants saistībā ar Regulu (EK) Nr. 2027/97 ir interpretējams tādējādi, ka Varšavas Konvencijas 29. pantā paredzēto divu gadu termiņu var apturēt vai pārtraukt un ka pārvadātājs vai tā apdrošinātājs ar dokumentu, ar kuru pēc valsts tiesas ieskatiem tiek atzīta atbildība, var atteikties no šī termiņa?

      (1)  Padomes 1997. gada 9. oktobra Regula (EK) Nr. 2027/97 par gaisa pārvadātāju atbildību nelaimes gadījumos (OV L 285, 1. lpp.).