title: Lieta T-497/13: Prasība, kas celta 2013. gada 16. septembrī — Boston Scientific Neuromodulation /ITSB ( “PRECISION SPECTRA” )

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/62

         Prasība, kas celta 2013. gada 16. septembrī — Boston Scientific Neuromodulation/ITSB (“PRECISION SPECTRA”)
   (Lieta T-497/13)
   2013/C 344/114
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Boston Scientific Neuromodulation Corp. (Valencia, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — P. Rath un W. Festl-Wietek, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju piektās padomes 2013. gada 17. maija lēmumu lietā R 2099/2012-5;

               —

               atzīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 0097725912 par pieņemamu reģistrācijai un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “PRECISION SPECTRA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 10. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 725 912

      Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: [Regulas par Kopienas preču zīmi] 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta un 65. panta 2. punkta pārkāpums


title: Lieta C-75/11: Prasība, kas celta 2011. gada 21. februārī — Eiropas Komisija/Austrijas Republika

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/13

         Prasība, kas celta 2011. gada 21. februārī — Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-75/11)
   2011/C 130/23
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Kreuschitz un D. Roussanov)

      Atbildētāja: Austrijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, piešķirot sabiedriskā transporta braukšanas maksas atlaides principā tikai tiem studentiem, kas saņem Austrijas piešķirtu ģimenes pabalstu, Austrijas Republika nav izpildījusi LESD 18. pantā kopā ar LESD 20. un 21. pantu, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (1), 24. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savienības pilsoņiem esot tiesības brīvi pārvietoties dalībvalstu teritorijās saskaņā ar Līgumos un to īstenošanas noteikumos paredzētiem ierobežojumiem un nosacījumiem. Kad Savienības pilsoņi izmanto šīs tiesības, pret viņiem principā ir jāattiecas tāpat kā pret uzņemošās dalībvalsts pilsoņiem.
   Apstrīdēto studentu braukšanas maksas atlaižu sasaiste ar ģimenes pabalsta saņemšanu Austrijā būtībā esot neizdevīgāka citu dalībvalstu pilsoņiem nekā Austrijas pilsoņiem, un tāpēc pārkāpjot vienlīdzīgas attieksmes principu pret Savienības pilsoņiem un saviem valstspiederīgajiem.
   Pretēji Austrijas valdības viedoklim braukšanas maksas atlaide nav praktiska palīdzība ģimenes izdevumu nastas atvieglošanai, jo tā acīmredzami ir priekšrocība, uz kuru tiesības ir tikai imatrikulētiem augstskolu vai universitāšu klausītājiem.
   Uz nevienlīdzīgo attieksmi pret studentiem, kuru vecākiem nav tiesību uz Austrijas ģimenes pabalstu, neattiecoties arī Direktīvas 2004/38 24. panta 2. punktā ietvertais izņēmuma regulējums, saskaņā ar kuru uzņēmēja dalībvalsts noteiktos apstākļos var atteikties piešķirt līdzekļus mācībām stipendiju vai studiju kredītu formā studentiem no citam dalībvalstīm.
   Izņēmumi no vienlīdzīgas attieksmes principa esot jāinterpretē šauri. Tāpēc studentu braukšanas maksas atlaide nevar būt līdzekļi mācībām stipendiju vai studiju kredītu formā. Tas, ka studenti, kuru vecāki nesaņem Austrijas ģimenes pabalstu, nesaņem apstrīdēto braukšanas maksas atlaidi, tāpēc pārkāpjot Savienības tiesības.

      (1)  OV L 158, 77. lpp.


title: Lieta T-406/11: Prasība, kas celta 2011. gada 29. jūlijā — Prosegur Compañía de Seguridad /Komisija

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/40

         Prasība, kas celta 2011. gada 29. jūlijā — Prosegur Compañía de Seguridad/Komisija
   (Lieta T-406/11)
   2011/C 282/76
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Prosegur Compañía de Seguridad, S.A (Madride, Spānija) (pārstāvji — J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro un M. Muñoz de Juan, abogados)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt par pieņemamu un apmierināt iesniegto lūgumu sniegt pierādījumu;

               —

               atzīt par pieņemamiem un apmierināt šajā prasībā izvirzītos atcelšanas pamatus;

               —

               atcelt lēmuma 1. panta 1. punktu tiktāl, ciktāl tajā ir atzīts, ka TRLIS 12. panta 5. punktā ir valsts atbalsta pazīmes;

               —

               pakārtoti — atcelt lēmuma 1. panta 1. punktu tiktāl, ciktāl tajā ir atzīts, ka TRLIS 12. panta 5. punktā, to piemērojot tādai līdzdalības iegādei, kuras rezultātā tiek iegūta kontrole, ir valsts atbalsta pazīmes;

               —

               pakārtoti — atcelt lēmuma 4. pantu tiktāl, ciktāl tajā atgūšanas rīkojumu paredzēts piemērot darījumiem, kas noslēgti pirms šeit pārsūdzētā galīgā lēmuma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī;

               —

               pakārtoti — atcelt lēmuma 1. panta 1. punktu un, pakārtoti, 4. punktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz darījumiem Argentīnā, Peru un Kolombijā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir par Komisijas 2011. gada 12. janvāra Lēmumu C(2010) 9566 par uzņēmuma finanšu nemateriālās vērtības norakstīšanu nodokļu mērķiem saistībā ar līdzdalības iegūšanu ārvalsts uzņēmumā.
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-399/11 Banco de Santander un Santusa Holding/Komisija.


title: Lieta T-616/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 20. janvāra spriedums – Aic/ITSB – ACV Manufacturing (Siltummaiņu ieliktņi) (Kopienas dizainparaugs – Spēkā neesamības atzīšanas process – Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlots siltummaiņa ieliktnis – Spēkā neesamības pamats – Kompleksa ražojuma sastāvdaļas redzamības neesamība – Regulas (EK) Nr. 6/2002 4. panta 2. punkts un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               2.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/27

      Vispārējās tiesas 2015. gada 20. janvāra spriedums – Aic/ITSB – ACV Manufacturing (Siltummaiņu ieliktņi)
      (Lieta T-616/13) (1)

      (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlots siltummaiņa ieliktnis - Spēkā neesamības pamats - Kompleksa ražojuma sastāvdaļas redzamības neesamība - Regulas (EK) Nr. 6/2002 4. panta 2. punkts un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2015/C 073/35)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Aic S. A. (Gdynia, Polija) (pārstāvis – J. Radłowski, juridiskais padomnieks)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard–Monguiral)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: ACV Manufacturing (Seneffe, Beļģija)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju trešās padomes 2013. gada 10. septembra lēmumu lietā R 293/2012–3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp ACV Manufacturing un Aic S.A.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Aic S.A. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta T-49/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. marta rīkojums — Lafarge /Komisija

text:
               18.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/26

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. marta rīkojums — Lafarge/Komisija
   (Lieta T-49/12) (1)

   2013/C 141/49
   Tiesvedības valoda — franču
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 109, 14.4.2012.


title: Lieta T-6/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 28. oktobra spriedumu lietā F-9/09 Vicente Carbajosa u.c./Komisija 2011. gada 5. janvārī iesniedza Eiropas Komisija

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/24

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 28. oktobra spriedumu lietā F-9/09 Vicente Carbajosa u.c./Komisija 2011. gada 5. janvārī iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta T-6/11 P)
   2011/C 72/40
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers)

      Pārējie lietas dalībnieki: Isabel Vicente Carbajosa (Brisele, Beļģija), Niina Lehtinen (Brisele) un Myriam Menchen (Brisele)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2010. gada 28. oktobra spriedumu lietā F-9/09 Vicente Carbajosa u.c./Komisija;

               —

               nodot lietu atpakaļ Civildienesta tiesai, lai tā izvērtētu prasītāju norādītos atcelšanas pamatus;

               —

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītāja norāda divus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats ir par pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, tiesību uz aizstāvību un tiesiskās drošības principa pārkāpumu tiktāl, ciktāl Civildienesta tiesa esot apmierinājusi pamatu, kurš aplūkotajā lietā nav ticis norādīts pat pēc tiesas iniciatīvas, bet ir ticis norādīts citas lietas ietvaros.

               2)

               Otrais pamats pakārtoti ir par Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu III pielikuma 1., 5. un 7. panta pārkāpumu un lēmumu par Eiropas Personāla atlases biroja (EPSO) izveidi pārkāpumu, kā arī par pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, ciktāl Civildienesta tiesa ir kļūdaini secinājusi, ka EPSO nav kompetences neiekļaut ieinteresētās personas kandidātu sarakstā, kas pēc priekšatlases kārtas uzaicināti iesniegt pieteikumu pilnībā.


title: Lieta C-426/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2008. gada 21. februārī ( Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tele2 Telecommunication GmbH / Telekom-Control-Kommission (Elektroniskās komunikācijas — Tīkli un pakalpojumi — Kopējie reglamentējošie noteikumi — Direktīvas 2002/21/EK (pamatdirektīva) 4. un 16. pants — Pārsūdzība — Tirgus analīzes administratīvā procedūra)

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/3

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2008. gada 21. februārī (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tele2 Telecommunication GmbH/Telekom-Control-Kommission

   (Lieta C-426/05) (1)

   (Elektroniskās komunikācijas - Tīkli un pakalpojumi - Kopējie reglamentējošie noteikumi - Direktīvas 2002/21/EK (pamatdirektīva) 4. un 16. pants - Pārsūdzība - Tirgus analīzes administratīvā procedūra)
   (2008/C 92/04)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Tele2 Telecommunication GmbH

      Atbildētāja: Telekom-Control-Kommission

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgerichtshof — Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva; OV L 108, 33. lpp.) 4. panta 1. punkta un 16. panta 3. punkta interpretācija — Tirgus analīzes procedūra — Ietekmētās (“betroffen”) personas jēdziens — Valsts tiesiskais regulējums, kas puses statusu procedūrā (“Parteistellung”) piešķir vienīgi lēmuma, ar kuru nosaka, groza vai atceļ īpašus reglamentējošos pienākumus, adresātam, nepiešķirot to konkurējošiem uzņēmumiem
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               ietekmētā lietotāja vai uzņēmuma jēdziens Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) 4. panta 1. punkta nozīmē, kā arī ietekmētās personas jēdziens šīs direktīvas 16. panta 3. punkta nozīmē ir jāinterpretē tādējādi, ka tie attiecas ne tikai uz uzņēmumu, kuram ir (iepriekš ir bijusi) būtiska ietekme attiecīgajā tirgū un attiecībā uz kuru šīs pašas direktīvas 16. pantā minētās tirgus analīzes procedūrā ir pieņemts valsts pārvaldes iestādes lēmums, un kuram šis lēmums ir adresēts, bet arī uz lietotājiem un uzņēmumiem, kuri konkurē ar šo uzņēmumu un kuriem pašiem šis lēmums nav adresēts, bet kuru tiesības šis lēmums nelabvēlīgi ietekmē;

               2)

               valsts tiesību norma, kurā tirgus analīzes administratīvā procesa iestādē ietvaros puses statuss ir atzīts tikai uzņēmumiem, kuriem ir (iepriekš ir bijusi) būtiska ietekme attiecīgajā tirgū un attiecībā uz kuriem ir noteikti, grozīti vai atcelti īpaši reglamentējošie pienākumi, principā nav pretrunā ar Direktīvas 2002/21 4. pantu. Tomēr iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai valsts procesuālās tiesības nodrošina lietotājiem un uzņēmumiem, kuri ir uzņēmuma, kam ir (iepriekš ir bijusi) būtiska ietekme attiecīgajā tirgū, konkurenti, no Kopienu tiesiskās kārtības izrietošo tiesību aizsardzību tādējādi, ka šāda aizsardzība nav nelabvēlīgāka par līdzīgu valsts tiesībās noteiktu tiesību aizsardzību un ka minētajiem lietotājiem un uzņēmumiem Direktīvas 2002/21 4. pantā garantētā tiesību aizsardzība ir efektīva.

      (1)  OV C 22, 28.1.2006.


title: Apvienotās lietas C-203/15 un C-698/15: Tiesas (virspalāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Kammarrätten i Stockholm, Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste, Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tele2 Sverige AB (C-203/15), Secretary of State for the Home Department (C-698/15)/Post- och telestyrelsen (C-203/15), Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis (C-698/15) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Elektroniskie sakari — Personas datu apstrāde — Elektronisko sakaru konfidencialitāte — Aizsardzība — Direktīva 2002/58/EK — 5., 6. un 9. pants, kā arī 15. panta 1. punkts — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 7., 8. un 11. pants, kā arī 52. panta 1. punkts — Valsts tiesību akti — Elektronisko sakaru pakalpojumu sniedzēji — Pienākums visaptveroši un nediferencēti saglabāt informāciju par datu plūsmu un atrašanās vietas datus — Valsts iestādes — Piekļuve datiem — Tiesas vai neatkarīgas administratīvas iestādes iepriekšējas kontroles neesamība — Saderība ar Savienības tiesībām

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/11

         Tiesas (virspalāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Kammarrätten i Stockholm, Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste, Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tele2 Sverige AB (C-203/15), Secretary of State for the Home Department (C-698/15)/Post- och telestyrelsen (C-203/15), Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis (C-698/15)
   (Apvienotās lietas C-203/15 un C-698/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Elektroniskie sakari - Personas datu apstrāde - Elektronisko sakaru konfidencialitāte - Aizsardzība - Direktīva 2002/58/EK - 5., 6. un 9. pants, kā arī 15. panta 1. punkts - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 7., 8. un 11. pants, kā arī 52. panta 1. punkts - Valsts tiesību akti - Elektronisko sakaru pakalpojumu sniedzēji - Pienākums visaptveroši un nediferencēti saglabāt informāciju par datu plūsmu un atrašanās vietas datus - Valsts iestādes - Piekļuve datiem - Tiesas vai neatkarīgas administratīvas iestādes iepriekšējas kontroles neesamība - Saderība ar Savienības tiesībām)
   (2017/C 053/13)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Kammarrätten i Stockholm, Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Tele2 Sverige AB (C-203/15), Secretary of State for the Home Department (C-698/15)

      Atbildētāji: Post- och telestyrelsen (C-203/15), Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis (C-698/15)

      Piedaloties: Open Rights Group, Privacy International, The Law Society of England and Wales

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīvas 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privātās dzīves aizsardzību un elektroniskajām komunikācijām), kurā grozījumi ir izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīvu 2009/136/EK, 15. panta 1. punkts, lasot to Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7., 8. un 11. panta, kā arī 52. panta 1. punkta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā noziedzības apkarošanas nolūkā ir paredzēta visaptveroša un nediferencēta visas informācijas par datu plūsmu un atrašanās vietas datu saglabāšana attiecībā uz visiem abonentiem un reģistrētiem lietotājiem un attiecībā uz visiem elektronisko sakaru līdzekļiem;

               2)

               Direktīvas 2002/58, kurā grozījumi ir izdarīti ar Direktīvu 2009/136, 15. panta 1. punkts, lasot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7., 8. un 11. panta, kā arī 52. panta 1. punkta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, ar ko reglamentē informācijas par datu plūsmu un atrašanās vietas datu aizsardzību un drošību, it īpaši kompetento valsts iestāžu piekļuvi saglabātajiem datiem, saistībā ar noziedzības apkarošanu neierobežojot šo piekļuvi vienīgi ar smagās noziedzības apkarošanas mērķiem, nepakļaujot šo piekļuvi iepriekšējai tiesas vai neatkarīgas valsts iestādes kontrolei un neprasot, lai konkrētie dati netiktu izpausti ārpus Savienības teritorijas;

               3)

               otrais Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apelācijas tiesa (Anglija un Velsa) (Civillietu palāta)) uzdotais jautājums ir nepieņemams.

      (1)  OV C C 221, 6.7.2015

      OV C 98, 14.3.2016.


title: Lieta T-246/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 6. oktobra spriedums — Industrias Francisco Ivars /ITSB — Motive (Mehāniskais reduktors) (Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlots mehāniskais reduktors — Agrāks Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības pamats — Individuāla rakstura neesamība — Atšķirīga kopējā iespaida neesamība — Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/19

         Vispārējās tiesas 2011. gada 6. oktobra spriedums — Industrias Francisco Ivars/ITSB — Motive (Mehāniskais reduktors)
   (Lieta T-246/10) (1)

   (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlots mehāniskais reduktors - Agrāks Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības pamats - Individuāla rakstura neesamība - Atšķirīga kopējā iespaida neesamība - Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 340/37
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Industrias Francisco Ivars, SL (Xeraco, Spānija) (pārstāvji — E. Caballero Oliver un A. Sanz-Bermell y Martínez, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Motive Srl (Montirone, Itālija) (pārstāvji — I. Valdelomar Serrano un J. Mora Granell, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju trešās padomes 2010. gada 16. marta lēmumu lietā R 1337/2008-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Motive Srl un Industrias Francisco Ivars, SL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Industrias Francisco Ivars, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 195, 17.07.2010.


title: Lieta F-40/11: Prasība, kas celta 2011. gada 5. aprīlī — ZZ /Komisija

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/34

         Prasība, kas celta 2011. gada 5. aprīlī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-40/11)
   2011/C 186/63
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar ko ir noteikti pabalsti, uz kuriem prasītājam ir tiesības viņa daļējās pastāvīgās invaliditātes dēļ

      Prasītāja prasījumi:

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt 2010. gada 2. jūnija lēmuma projektu, ko sagatavojusi atbildētāja un kas attiecas uz garantijām, kuras prasītājam atzītas saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu saistībā ar negadījumu, kurā viņš cietis 2005. gada 17. jūnijā; tiek prasīts atcelt šo lēmuma projektu tikai tajā daļā, kurā ir noteikts, ka ir jāizmaksā prasītājam — kā faktiski arī ir noticis —, summa EUR 10 682,29 apmērā;

               —

               atcelt lēmumu, par ko tika pārveidots 2010. gada 2. jūnija lēmuma projekts, beidzoties likumā noteiktajam termiņam kopš projekta paziņošanas prasītājam, neliekot viņam konsultēties ārstu komisijā; tiek prasīts atcelt tikai to apstrīdētā lēmuma daļu, kurā ir noteikts, ka ir jāizmaksā prasītājam — kā faktiski arī ir noticis —, summa EUR 10 682,29 apmērā;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt aktu, ar kuru ir noraidīta 2010. gada 26. augusta sūdzība;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai nekavējoties samaksāt prasītājam pozitīvo starpību starp summu, kuru tai vajadzēja viņam piešķirt atbilstoši Civildienesta noteikumu 73. pantam saistībā ar minēto negadījumu, un viņam jau piešķirto summu EUR 10 682,29 apmērā, turklāt procentus par minēto starpību ar likmi 10 % gadā, ar attiecīgās summas ikgadēju kapitalizāciju, sākot ar 2010. gada 24. augustu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-30/15: Civildienesta tiesas 2015. gada 17. decembra rīkojums – Diamantopoulos/EĀDD

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/102

         Civildienesta tiesas 2015. gada 17. decembra rīkojums – Diamantopoulos/EĀDD
   (Lieta F-30/15) (1)

   (2016/C 048/119)
   Tiesvedības valoda – franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 146, 4.5.2015., 50. lpp.


title: Lieta T-492/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 5. janvāra rīkojums – La Perla /ITSB – Alva Management  ( “LA PERLA” ) Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/26

         Vispārējās tiesas 2015. gada 5. janvāra rīkojums – La Perla/ITSB – Alva Management (“LA PERLA”)
   (Lieta T-492/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 089/32)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: La Perla sp. z o.o. (Varšava, Polija) (pārstāvis – M. Siciarek, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – I. Harrington)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Alva Management GmbH (Icking, Vācija) (pārstāvis – B. Hanika, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 28. aprīļa lēmumu lietā R 626/2013-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Alva Management GmbH un La Perla sp. z o.o.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja un persona, kas iestājusies lietā, pašas sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi no atbildētāja tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 282, 25.8.2014.


title: Lieta T-18/13: Prasība, kas celta 2013. gada 11. janvārī — Łaszkiewicz /ITSB — CABLES Y ESLINGAS ( “PROTEKT” )

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/28

         Prasība, kas celta 2013. gada 11. janvārī — Łaszkiewicz/ITSB — CABLES Y ESLINGAS (“PROTEKT”)
   (Lieta T-18/13)
   2013/C 108/73
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Grzegorz Łaszkiewicz (Łódź, Polija) (pārstāvis –J. Gwiazdowska, advokāte [radca prawny])

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: CABLES Y ESLINGAS, S.A. (Cerdanyola del Valles, Barselona, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 24. oktobra lēmumu lietā R 701/2011-4;

               —

               pasludināt galīgo spriedumu tiktāl, ciktāl to ļauj darīt tiesvedības stadija, un līdz ar to apmierināt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 8478331;

               —

               pakārtoti, tiktāl, ciktāl to ļauj darīt tiesvedības stadija, nodot lietu atkārotai izskatīšanai atbilstoši Tiesas noteiktajiem saistošajiem kritērijiem;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītāja Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju padomē un Iebildumu nodaļā radušos izdevumus;

               —

               iegūt prasības pieteikumā norādītos pierādījumus;

               —

               izskatīt tiesvedību rakstveidā un kā tiesvedības valodu izmantot poļu valodu.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “protekt”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 6., 7., 9., 22. un 25. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 008478331

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: CABLES Y ESLINGAS, S.A.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijā reģistrētas vārdiskas preču zīmes “PROTEK” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 6. un 9. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               tiesiskuma principa pārkāpums, tostarp Regulas Nr. 2008/95 3. panta 1. punkta a)-d) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. un 76. panta, kā arī Komisijas Regulas Nr. 2868/95 50. un 52. noteikuma pārkāpums.


title: Lieta T-730/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 15. oktobra rīkojumu lietā F-113/13 DI/EASO 2015. gada 18. decembrī iesniedza DI

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/46

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 15. oktobra rīkojumu lietā F-113/13 DI/EASO2015. gada 18. decembrī iesniedza DI

   (Lieta T-730/15 P)
   (2016/C 098/61)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: DI (Bukareste, Rumānija) (pārstāvji – I. Vlaic un G. Iliescu, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Patvēruma atbalsta birojs (EASO)

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Civildienesta tiesas 2015. gada 15. oktobra rīkojumu lietā F-113/13;

               —

               pieņemt šo apelācijas sūdzību;

               —

               atcelt EASO lēmumu atlaist apelācijas sūdzības iesniedzēju un līdz ar to noteikt, ka EASO ir jāatceļ visas minētā lēmuma tiesiskās sekas un atbilstoši no jauna jādefinē faktiskais statuss;

               —

               piespriest EASO samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam EUR 90 000 kā atlīdzību par mantisko kaitējumu un EUR 500 000 kā atlīdzību par morālo kaitējumu, un

               —

               piespriest EASO samaksāt visus apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesāšanās izdevumus saistībā ar juridisko pārstāvību Civildienesta tiesā lietā F-113/13 un saistībā ar šo apelāciju.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja prasības pieteikums bija pieņemams un pamatots, jo tajā ir ievērota atbilstība starp pamatiem, iemesliem un faktiem, kas ir minēti administratīvā procesa laikā nosūtītajā sūdzībā, un tiem, kuri detalizētā veidā ir iesniegti Civildienesta tiesā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts princips par lietas taisnīgu izskatīšanu un nav veikta godīga analīze pirmstiesas stadijā. Apelācijas sūdzības iesniedzēja sūdzību administratīvajā procesā noraidīja tā pati persona, kura sākotnēji nolēma atlaist apelācijas sūdzības iesniedzēju no darba.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu.


title: Lieta C-83/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 22. februārī iesniedza Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Apvienotā Karaliste) — Secretary of State for the Home Department/Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 22. februārī iesniedza Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Apvienotā Karaliste) — Secretary of State for the Home Department/Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

   (Lieta C-83/11)
   2011/C 145/12
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Secretary of State for the Home Department

      Atbildētāji: Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Direktīvas 2004/38/EK (1) 3. panta 2. punktu dalībvalstij tiek prasīts pieņemt tiesību normas, lai veicinātu pārējo ģimenes locekļu, kuri nav Eiropas Savienības pilsoņi, grupas ieceļošanu un vai uzturēšanos dalībvalstī, ja viņi var izpildīt 10. panta 2. punkta prasības?

               2)

               Vai šāds cits ģimenes loceklis, kas minēts 1. jautājumā, var atsaukties uz Direktīvas 2004/38/EK 3. panta 2. punkta tiešo piemērojamību gadījumā, ja viņš nevar izpildīt kādu no valsts tiesību normās noteiktajām prasībām?

               3)

               Vai pārējo ģimenes locekļu grupā, kas minēta Direktīvas 2004/38/EK 3. panta 2. punktā un 10. panta 2. punktā, ietilpst tikai tie, kuri pirms Savienības pilsoņa ieceļošanas uzņēmējā dalībvalstī dzīvoja tajā pašā valstī, kurā dzīvoja Savienības pilsonis un viņa vai viņas laulātais?

               4)

               Vai Direktīvas 2004/38/EK 3. panta 2. punktā minētajai apgādībai, uz kuru pārējie ģimenes locekļi atsaucas, lai nodrošinātu ieceļošanu uzņēmējā valstī, ir jābūt tādai apgādībai, kura ir pastāvējusi īsi pirms Savienības pilsonis pārcēlās uz uzņēmēju valsti?

               5)

               Vai dalībvalsts var noteikt īpašas prasības attiecībā uz Direktīvas 2004/38/EK 3. panta 2. punktā minētās šī cita ģimenes locekļa apgādības raksturu vai ilgumu, lai izvairītos, ka šāda apgādība ir mākslīga vai lieka, lai ļautu nepilsonim tikt uzņemtam vai turpināt uzturēties tās teritorijā?

               6)

               Vai apgādībai, uz kuru cits ģimenes loceklis atsaucas, lai tiktu uzņemts dalībvalstī, ir jāturpinās noteiktu vai nenoteiktu laika periodu uzņēmējā valstī, lai izdotu vai atjaunotu uzturēšanās atļauju atbilstoši Direktīvas 2004/38/EK 10. pantam, un, ja tas tā ir, kā šāda apgādība ir jāpierāda?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.).


title: Lieta F-41/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 30. septembra spriedums — Jacobs /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Iecelšana amatā — Kandidāti, kuri ir iekļauti rezerves sarakstā pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā — Klasificēšana pakāpē, piemērojot jaunus, mazāk labvēlīgus noteikumus — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. panta 3. punkts)

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/59

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 30. septembra spriedums — Jacobs/Komisija
   (Lieta F-41/05) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Iecelšana amatā - Kandidāti, kuri ir iekļauti rezerves sarakstā pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā - Klasificēšana pakāpē, piemērojot jaunus, mazāk labvēlīgus noteikumus - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. panta 3. punkts)
   2010/C 328/93
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Kurt Jacobs (Bruges, Beļģija) (pārstāvis — L. Vogel, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. Krämer un K. Herrmann)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar ko prasītāju, kurš bija iekļauts rezerves sarakstā pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā, klasificē, piemērojot mazāk labvēlīgas Civildienesta noteikumu normas (Regulas (EK, Euratom) Nr. 723/2004, ar ko groza Civildienesta noteikumus, XIII pielikuma 12. pants), un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 205, 20.08.2005., 26. lpp. (lieta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā sākotnēji reģistrēta ar numuru T-220/05 un ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai).


title: Apvienotās lietas F-72/12 un F-10/13: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 21. novembra spriedums — Roulet /Komisija (Civildienests — Atalgojums — Civildienesta noteikumu 66. pants — Bijušais AD12 pakāpes pagaidu darbinieks — Pieņemšana darbā AD6 pakāpes ierēdņa statusā — Atalgojuma samaksa AD12 pakāpes ierēdņa atalgojumam līdzvērtīgā apmērā — Acīmredzama kļūda — Nepamatotu maksājumu atgūšana saskaņā ar Civildienesta noteikumu 85. pantu)

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/33

      Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 21. novembra spriedums — Roulet/Komisija
      (Apvienotās lietas F-72/12 un F-10/13) (1)

      (Civildienests - Atalgojums - Civildienesta noteikumu 66. pants - Bijušais AD12 pakāpes pagaidu darbinieks - Pieņemšana darbā AD6 pakāpes ierēdņa statusā - Atalgojuma samaksa AD12 pakāpes ierēdņa atalgojumam līdzvērtīgā apmērā - Acīmredzama kļūda - Nepamatotu maksājumu atgūšana saskaņā ar Civildienesta noteikumu 85. pantu)
      (2014/C 71/63)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Josiane Roulet (Ottignies, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal un D. Abreu Caldas, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Gattinara un D. Martin)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība atcelt lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītājas, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punktu, iesniegtais lūgums atlīdzināt zaudējumus, kas viņai radušies, kļūdaini nosakot viņas tiesības brīdī, kad viņa stājusies dienestā, un vilcinoties šīs kļūdas izlabot. Otrkārt, prasība atcelt Komisijas lēmumu saskaņā ar Civildienesta noteikumu 85. pantu atgūt kādu daļu no atalgojuma, ko saņēmusi prasītāja, kas agrāk bijusi A4 (AD12) pakāpes pagaidu darbiniece un vēlāk AD6 pakāpes ierēdne

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasības apvienotajās lietās F-72/12 un F-10/13 noraidīt;

                  2)

                  J. Roulet sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 258, 25.8.2012., 29. lpp.; OV C 108, 13.4.2013., 39. lpp.


title: Lieta T-8/14: Vispārējās tiesas 2014. gada 27. jūnija rīkojums – Mogyi/ITSB ( “Just crunch it...” ) Kopienas preču zīme — Apelāciju padomes lēmuma atcelšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/63

         Vispārējās tiesas 2014. gada 27. jūnija rīkojums – Mogyi/ITSB (“Just crunch it...”)
   (Lieta T-8/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Apelāciju padomes lēmuma atcelšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 315/105
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mogyi Kft. (Csávoly, Ungārija) (pārstāvis – Zs. Klauber, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – P. Sipos un A. Folliard–Monguiral)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 19. septembra lēmumu lietā R 1921/2012–1 saistībā ar pieteikumu vārdisku apzīmējumu “Just crunch it...” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               atbildētājs sedz savus, kā arī atlīdzina prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 71, 8.3.2014.


title: lieta C-118/05: Prasība pret Portugāles Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 10. martā

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/20

         Prasība pret Portugāles Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 10. martā
   (lieta C-118/05)
   (2005/C 106/40)
   tiesvedības valoda — portugāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 10. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Portugāles Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Antonio Kaeiros [António Caeiros] un Sara Pardo [Sara Pardo], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai panāktu atbilstību Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvai 2000/60/EK (1), ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 24. panta 1. punkts;

               —

               pakārtoti, atzīt, ka uzreiz nedarot Komisijai zināmus šos aktus, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumu, ko tai uzliek minētās direktīvas 24. panta 1. punkts;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2000/60/EK transpozīcijas termiņš valsts tiesībās beidzās 2003. gada 22. decembrī.

      (1)  OV L 327, 22.12.2000., 1.lpp.


title: Lieta C-107/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 4. martā iesniedza Administrativen sad — Veliko Tarnovo (Bulgārija) — “FIRIN” OOD/Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” — Veliko Tarnovo

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 4. martā iesniedza Administrativen sad — Veliko Tarnovo (Bulgārija) — “FIRIN” OOD/Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” — Veliko Tarnovo

   (Lieta C-107/13)
   2013/C 129/19
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad — Veliko Tarnovo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: “FIRIN” OOD

      Atbildētāja: Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” — Veliko Tarnovo

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tādos gadījumos, kāds ir pamatlietā, kad nekavējoties tikusi veikta pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšana saistībā ar priekšapmaksu par nākotnē veicamu un konkrētu preču piegādi, Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (1) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 168. panta a) punkts, lasot kopā ar tās 65. pantu, 90. panta 1. punktu un 185. panta 1. punktu, ir interpretējami tādējādi, ka, ņemot vērā piegādes noteikumos paredzētā pretizpildījuma nesniegšanu objektīvu un/vai subjektīvu iemeslu dēļ, tiesības uz nodokļa atskaitīšanu to īstenošanas brīdī ir jāatsaka?

               2)

               Vai no šīs saistītās interpretācijas un ievērojot pievienotās vērtības nodokļa neitralitātes principu izriet, ka šādā situācijā nozīme ir (vai nav) tam, ka piegādātājs valsts tiesībās paredzētajā kārtībā rēķinā norādīto pievienotās vērtības nodokli un/vai summu, kurai uzliek nodokli, var koriģēt, un kā šāda koriģēšana ietekmētu sākotnējo atskaitīšanas tiesību atteikumu?

               3)

               Vai Direktīvas 2006/112 205. pants, lasot kopā ar tās 168. panta a) punktu un 193. pantu, kā arī ņemot vērā tās preambulas 44. apsvērumu, ir interpretējams tādējādi, ka dalībvalstis drīkst piegādes saņēmējam nodokļa atskaitīšanu liegt atbilstoši vienīgi tādiem kritērijiem, kuri paredzēti to tiesību aktos, saskaņā ar kuriem nodokļa parāds rodas citai personai, nevis nodokļa maksātājam, ja šādā gadījumā iekasējamā nodokļa summa atšķirtos no summas, kas tiktu iegūta, strikti ievērojot dalībvalsts paredzētos noteikumus?

               4)

               Ja uz trešo jautājumu atbilde ir apstiprinoša, vai tādas valsts tiesību normas, kādas ir aplūkojamas pamatlietā, piemērojot Direktīvas 2006/112 105. pantu, ir pieļaujamas un atbilstošas efektivitātes un samērīguma principiem, ja tajās ir paredzēta solidāra atbildība par pievienotās vērtības nodokļa samaksu, atsaucoties uz pieņēmumiem, kuru pamatā nav tieši konstatējamu objektīvu faktu, bet gan aprakstoši civiltiesību jēdzieni, par kuriem strīda gadījumā tiek lemts atbilstoši citam tiesiskajam regulējumam?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-410/11: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 22. novembra spriedums ( Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pedro Espada Sánchez, Alejandra Oviedo Gonzales, Lucía Espada Oviedo, Pedro Espada Oviedo/Iberia Líneas Aéreas de España SA (Gaisa pārvadājumi — Monreālas konvencija — 22. panta 2. punkts — Pārvadātāju atbildība par bagāžu — Ierobežojumi bagāžas iznīcināšanas, pazaudēšanas, sabojāšanas vai aizkavēšanas gadījumā — Vairākiem pasažieriem kopīga bagāža — Bagāžas reģistrēšana tikai viena pasažiera vārdā)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/12

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 22. novembra spriedums (Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pedro Espada Sánchez, Alejandra Oviedo Gonzales, Lucía Espada Oviedo, Pedro Espada Oviedo/Iberia Líneas Aéreas de España SA

   (Lieta C-410/11) (1)

   (Gaisa pārvadājumi - Monreālas konvencija - 22. panta 2. punkts - Pārvadātāju atbildība par bagāžu - Ierobežojumi bagāžas iznīcināšanas, pazaudēšanas, sabojāšanas vai aizkavēšanas gadījumā - Vairākiem pasažieriem kopīga bagāža - Bagāžas reģistrēšana tikai viena pasažiera vārdā)
   2013/C 26/21
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Barcelona

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Pedro Espada Sánchez, Alejandra Oviedo Gonzales, Lucía Espada Oviedo, Pedro Espada Oviedo

      Atbildētāja: Iberia Líneas Aéreas de España SA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Audiencia Provincial de Barcelona –Konvencijas par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju (Monreālas konvencija; Padomes Lēmums 2001/539/EK, OV L 194, 38. lpp.) 3. panta 3. punkta un 22. panta 2. punkta interpretācija — Gaisa pārvadātāju atbildība attiecībā uz pasažieru un to bagāžas gaisa pārvadājumiem — Atbildības ierobežojumi iznīcināšanas, pazaudēšanas, sabojāšanas vai aizkavēšanas gadījumā

      Rezolutīvā daļa:

   Konvencijas par dažu starptautiskā gaisa transporta noteikumu unifikāciju, kas 1999. gada 28. maijā noslēgta Monreālā un ko Eiropas Kopiena parakstījusi 1999. gada 9. decembrī, un kas Kopienas vārdā apstiprināta ar Padomes 2001. gada 5. aprīļa Lēmumu 2001/539/EK, 22. panta 2. punkts, lasot kopā ar minētās konvencijas 3. panta 3. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesības uz zaudējumu atlīdzību un maksimālā pārvadātāja atbildība bagāžas pazaudēšanas gadījumā attiecas arī uz pasažieri, kurš lūdz šādu zaudējumu atlīdzību par cita pasažiera vārdā reģistrētas bagāžas pazaudēšanu, ja šajā pazaudētajā bagāžā patiešām bija pirmā minētā pasažiera mantas.

      (1)  OV C 290, 01.10.2011.


title: Lieta T-346/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 15. septembra spriedums – Ungārija/Komisija Lauksaimniecība — Tirgu kopīgā organizācija — Augļu un dārzeņu nozare — Ražotāju organizācijām piešķirtais valsts finansiālais atbalsts — Komisijas īstenošanas lēmums par Savienības kompensāciju par valsts finansiālo atbalstu, ko Ungārija piešķīrusi savām ražotāju organizācijām — Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.e pants — Regulas (EK) Nr. 1580/2007 97. pants

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/26

         Vispārējās tiesas 2015. gada 15. septembra spriedums – Ungārija/Komisija
   (Lieta T-346/12) (1)

   (Lauksaimniecība - Tirgu kopīgā organizācija - Augļu un dārzeņu nozare - Ražotāju organizācijām piešķirtais valsts finansiālais atbalsts - Komisijas īstenošanas lēmums par Savienības kompensāciju par valsts finansiālo atbalstu, ko Ungārija piešķīrusi savām ražotāju organizācijām - Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.e pants - Regulas (EK) Nr. 1580/2007 97. pants)
   (2015/C 363/33)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ungārija (pārstāvji – sākotnēji pārstāvēja M. Fehér un K. Szíjjártó, vēlāk – M. Fehér)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Béres, N. Donnelly un B. Schima)

      Priekšmets

   Par prasību atcelt Komisijas 2012. gada 25. maija Lēmumu C(2012) 3324 par ražotāju organizācijām piešķirto valsts finansiālo atbalstu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Ungārija sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 311, 13.10.2012.


title: Lieta T-135/07: Vispārējās tiesas 2012. gada 17. janvāra spriedums — Itālija/Komisija (Veterinārās pārbaudes — Putnu gripa — Itālijas mājputnu gaļas tirgus — Itālijas iestāžu lūgums noteikt ārkārtas pasākumus tirgus atbalstam — Noraidošs Komisijas lēmums)

text:
               25.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 58/7

         Vispārējās tiesas 2012. gada 17. janvāra spriedums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-135/07) (1)

   (Veterinārās pārbaudes - Putnu gripa - Itālijas mājputnu gaļas tirgus - Itālijas iestāžu lūgums noteikt ārkārtas pasākumus tirgus atbalstam - Noraidošs Komisijas lēmums)
   2012/C 58/10
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Aiello, G. Palmieri, avvocati dello Stato, piedaloties M. Moretto, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — C. Cattabriga)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 7. februāra lēmumu, ar kuru ir noraidīts Itālijas Republikas lūgums veikt ārkārtas pasākumus Itālijas mājputnu gaļas tirgus atbalstam, piemērojot Padomes 1975. gada 29. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2777/75 par mājputnu gaļas tirgus kopīgo organizāciju (OV L 282, 77. lpp.) 14. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2007. gada 7. februāra lēmumu, ar kuru ir noraidīts Itālijas Republikas lūgums veikt ārkārtas pasākumus Itālijas mājputnu gaļas tirgus atbalstam, piemērojot Padomes 1975. gada 29. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2777/75 par mājputnu gaļas tirgus kopīgo organizāciju 14. pantu;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 140, 23.06.2007.


title: Lieta T-613/97: Pirmās instances tiesas 2006. gada 7. jūnija spriedums — UFEX u.c. pret Komisiju (Valsts atbalsts — Pasta joma — Valsts uzņēmums, kas sniedz pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi — Loģistikas un tirdzniecības atbalsts meitas uzņēmumam, kas nedarbojas rezervētā nozarē — Apelācija — Lietas nodošana otrreizējai izskatīšanai)

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/15

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 7. jūnija spriedums — UFEX u.c. pret Komisiju
   (Lieta T-613/97) (1)

   (Valsts atbalsts - Pasta joma - Valsts uzņēmums, kas sniedz pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi - Loģistikas un tirdzniecības atbalsts meitas uzņēmumam, kas nedarbojas rezervētā nozarē - Apelācija - Lietas nodošana otrreizējai izskatīšanai)
   (2006/C 190/25)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Union française de l'express (UFEX), Roissy-en-France (Francija), DHL International SA, Roissy-en-France (Francija), Federal express international (Francija) SNC, Gennevilliers (Francija) un CRIE SA, Asnières (Francija) (pārstāvji — Ē. Morgans de Riverī [É. Morgan de Rivery] un Ž. Derens [J. Derenne], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozē [G. Rozet] un D. Triandafilu [D. Triantafyllou], pārstāvji)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju: Francijas Republika (pārstāvji — Ž. De Bergess [G. de Bergues], R. Abraāms [R. Abraham] un F. Mijons [F. Million], pārstāvji), Chronopost SA, Issy-les-Moulineaux (Francija) (pārstāvji — V. Boazizs Torons [V. Bouaziz Torron] un D. Berlīns [D. Berlin], advokāti) un La Poste, Parīze (Francija) (pārstāvis — H. Lēmans [H. Lehman], advokāts)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 1997. gada 1. oktobra lēmumu 98/365/EK par Francijas piešķirto pabalstu SFMI-Chronopost (OV 1998, L 164, 37. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 1997. gada 1. oktobra Lēmums 98/365/EK par Francijas piešķirto pabalstu SFMI-Chronopost ir atceļams daļā, kurā ir konstatēts, ka ne La Poste nodrošinātais loģistikas un tirdzniecības atbalsts tā meitas sabiedrībai, ne Postadex nodošana nav valsts atbalsts par labu SFMI-Chronopost;

               2)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina 75 % no prasītāju tiesāšanās izdevumiem Pirmās instances tiesā un Tiesā, izņemot personu, kas iestājušās lietā, tiesāšanās izdevumus;

               3)

               prasītājas sedz pārējos tiesāšanās izdevumus Pirmās instances tiesā un Tiesā pašas;

               4)

               Francijas Republika, Chronopost SA un La Poste, kas ir iestājušies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus Pirmās instances tiesā un Tiesā paši.

      (1)  OV C 72, 07.03.1998.


title: Lieta T-75/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 21. janvāra spriedums – Rod Leichtmetallräder/ITSB – Rodi TR (“ROD”) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme “ROD” — Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “RODI” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Agrāks iebildumu process — Regulas (EK) Nr. 2868/95 39. noteikuma 3. punkts

text:
               7.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/16

         Vispārējās tiesas 2016. gada 21. janvāra spriedums – Rod Leichtmetallräder/ITSB – Rodi TR (“ROD”)
   (Lieta T-75/15) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “ROD” - Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “RODI” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Agrāks iebildumu process - Regulas (EK) Nr. 2868/95 39. noteikuma 3. punkts)
   (2016/C 090/23)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rod Leichtmetallräder GmbH (Weiden in der Oberpfalz, Vācija) (pārstāvji – J. Hellenbrand un J. Biener, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – M. Rajh)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Rodi TR, SL (Lérida, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas piektās padomes 2014. gada 17. decembra lēmumu lietā R 281/2014–5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Rodi TR, SL un Rod Leichtmetallräder GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Rod Leichtmetallräder GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 118, 13.4.2015.


title: Lieta C-229/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. aprīlī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – Ministério da Saúde, Administração Regional de Saúde de Lisboa e Vale do Tejo, I. P./João Carlos Lombo Silva Cordeiro

text:
               8.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. aprīlī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – Ministério da Saúde, Administração Regional de Saúde de Lisboa e Vale do Tejo, I. P./João Carlos Lombo Silva Cordeiro

   (Lieta C-229/16)
   (2016/C 287/17)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal Administrativo

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Ministério da Saúde, Administração Regional de Saúde de Lisboa e Vale do Tejo, I. P.

      Atbildētājs: João Carlos Lombo Silva Cordeiro

      Prejudiciālie jautājumi

               A)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 29. jūnija Direktīva 2000/35/EK (1), ņemot vērā tās preambulas 13. apsvērumu, ir piemērojama ar Dekrētlikumu 242-B/2006 ieviestajai un ar Rīkojumu 3-B/2007 reglamentētajai sistēmai, saskaņā ar kuru tiek maksāts valsts līdzmaksājums (kompensācija) attiecībā uz Valsts veselības dienesta klientiem izsniegto zāļu cenām?

               B)

               Ja minētā direktīva ir piemērojama, vai no Dekrētlikuma 242-B/2006 5. un 6. panta izriet līdzdalības līguma pastāvēšana, kas varētu ietilpt minētās direktīvas 3. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanas jomā, ņemot vērā iespēju pievienoties līgumam vai no tā izstāties atkarībā no tā, vai tiek vai netiek izsniegtas zāles?

               C)

               Vai Dekrētlikuma 242-B/2006 8. pants un Rīkojuma 3-B/2007 8. un 10. punkts, ciktāl tajos ir paredzēta ikmēneša rēķinu izrakstīšana, atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 29. jūnija Direktīvas 2000/35/EK [3. panta 1. punkta [b) apakšpunkta] i) daļai]?

               D)

               Vai var uzskatīt, ka 2007. gada 2. februāra Rīkojuma 3-B/2007 10. punkts, nosakot samaksas termiņu nākamā mēneša desmitajā dienā pēc rēķina saņemšanas, ietilpst minētās direktīvas 3. panta 2. punkta piemērošanas jomā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 29. jūnijs Direktīva 2000/35/EK par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos (OV 2000, L 200, 35. lpp.).


title: Lieta C-141/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 21. martā iesniedza Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Spānija) – José Luis Cabana Carballo/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) un Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 21. martā iesniedza Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Spānija) – José Luis Cabana Carballo/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) un Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Lieta C-141/17)
   (2017/C 195/16)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: José Luis Cabana Carballo

      Atbildētāji: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) un Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas (EK) Nr. 883/2004 (1) 53. panta 3. punkta a) un d) apakšpunkts ir jāsaprot kā vieni no šīs regulas 5. pantā minētajiem citādi nosakošajiem noteikumiem un tādēļ ir piemērojami 5. panta b) punkta noteikumu vietā?

               2)

               Vai minētās regulas 53. panta 3. punkta a) apakšpunkta izpratnē ir jāsaprot, ka Spānijas tiesiskais regulējums par 20 % piemaksu pie pensijas par pilnīgu pastāvīgu nespēju strādāt ierastajā profesijā ir tiesību akts, kas nosaka, ka jāņem vērā ārvalstīs gūtie pabalsti vai ienākumi?

               3)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir noliedzoša, vai ir jāsaprot, ka šai Kopienu tiesību normai ir pretrunā Spānijas administratīvā un tiesu prakse, ar kuru 20 % piemaksas pie pensijas par pilnīgu pastāvīgu nespēju strādāt ierastajā profesijā maksāšana tiek apturēta, līdzko tās saņēmējam tiek piešķirta citas dalībvalsts vecuma pensija?

               4)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, vai ir uzskatāms, ka minētās regulas 53. panta 3. punkta d) apakšpunktam ir pretrunā tas, ka 20 % piemaksas pie pensijas par pilnīgu pastāvīgu nespēju strādāt ierastajā profesijā maksāšana tiek apturēta arī daļā, kas pārsniedz citā dalībvalstī saņemtās pensijas apmēru?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 883/2004 par sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinēšanu (OV 2004, L 166, 1. lpp.).


title: Risdal Touring AS 2012. gada 2. jūnija prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi (Lieta E-4/12)

text:
               25.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 324/11

      Risdal Touring AS2012. gada 2. jūnija prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Lieta E-4/12)
   2012/C 324/09

      Risdal Touring AS, ko pārstāv advokāts Jon Midthjell, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, Norvēģija, 2012. gada 2. jūnijā iesniedza EBTA Tiesā prasību pret EBTA Uzraudzības iestādi.
   Prasības iesniedzējs EBTA Tiesai pieprasa:

               1.

               atcelt apstrīdēto lēmumu un

               2.

               piespriest atbildētājam un jebkurām personām, kas iestājušās lietā, segt izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Prasības iesniedzējs ir privāts uzņēmums, kas reģistrēts Norvēģijā. Uzņēmums ir tūrisma autobusu pakalpojumu sniedzējs un darbojas Norvēģijā un vairākās ES dalībvalstīs.

               —

               Prasītājs lūdz atcelt EUI lēmumu, saskaņā ar kuru ir liegta publiska piekļuve pilnīgam lietas Nr. 70506 satura izklāstam, kā paziņots 2012. gada 5. aprīlī un vēlāk paziņots 2012. gada 4. maijā.

               —

               Prasības iesniedzējs apgalvo, ka EBTA Uzraudzības iestāde:

                           —

                           atsakoties dot piekļuvi pilnīgam lietas Nr. 70506 satura izklāstam, ir pārkāpusi Noteikumu par piekļuvi dokumentiem 2. panta 1. punktu un 4. panta 2. punktu,

                           —

                           ir pārkāpusi Noteikumu par piekļuvi dokumentiem 2. panta 1. punktu un 4. panta 2. punktu, jo ar apstrīdēto lēmumu tika liegta piekļuve jautājumiem par faktiem, kurus EUI uzdeva Norvēģijas valdībai, Oslo pilsētai un, iespējams, nelikumīgā atbalsta saņēmējam, lai noteiktu, vai pēc sūdzības par valsts atbalstu, ko atbildētājs saņēma 2011. gada 8. septembrī, ir jāuzsāk oficiāla izmeklēšanas procedūra,

                           —

                           ir pārkāpusi Noteikumu par piekļuvi dokumentiem 2. panta 1. punktu un 4. panta 2. punktu, jo ar apstrīdēto lēmumu tika liegta piekļuve atbildēm par faktiem, kuras EUI saņēma no Oslo pilsētas un, iespējams, nelikumīgā atbalsta saņēmēja, lai noteiktu, vai pēc sūdzības par valsts atbalstu, ko atbildētājs saņēma 2011. gada 8. septembrī, ir jāuzsāk oficiāla izmeklēšanas procedūra, un

                           —

                           ir pārkāpusi Uzraudzības iestādes un Tiesas nolīguma 16. pantu, jo apstrīdētajā lēmumā nav sniegts pamatojums.


title: Lieta F-105/09: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 13. aprīļa spriedums — Scheefer /Parlaments (Civildienests — Pagaidu darbinieks — Līguma uz noteiktu laiku pagarināšana — Līguma uz noteiktu laiku pārkvalificēšana par līgumu uz nenoteiktu laiku — Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. panta pirmā daļa)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/51

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 13. aprīļa spriedums — Scheefer/Parlaments
   (Lieta F-105/09) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieks - Līguma uz noteiktu laiku pagarināšana - Līguma uz noteiktu laiku pārkvalificēšana par līgumu uz nenoteiktu laiku - Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. panta pirmā daļa)
   2011/C 252/110
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Séverine Scheefer (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji — R. Adam un P. Ketter, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — R. Ignătescu un L. Chrétien, pēc tam R. Ignătescu un S. Alves)

      Priekšmets

   Lūgums atcelt atbildētāja lēmumus, ar kuriem ir atteikts pārkvalificēt prasītājas pagaidu darbinieka līgumu par līgumu uz nenoteiktu laiku saskaņā ar Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. panta 1. punktu, kā arī atlīdzināt prasītājai nodarīto kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt lēmumu, kas ietverts 2009. gada 12. februāra vēstulē, ar kuru Eiropas Parlamenta ģenerālsekretārs informēja S. Scheefer, pirmkārt, ka nebija iespējams atrast nekādu juridiski pieņemamu risinājumu, kas ļautu viņai turpināt darbu Luksemburgas (Luksemburga) medicīnas nodaļā, un, otrkārt, ka viņas pagaidu darbinieka līgums beidzās 2009. gada 31. martā;

               2)

               Eiropas Parlaments atlīdzina S. Scheefer atšķirību starp, pirmkārt, atalgojuma summu, ko tā būtu varējusi saņemt, ja tā paliktu strādāt savā amatā, un, otrkārt, atalgojuma, honorāru, bezdarbnieka pabalstu vai jebkādu citu aizstāšanas pabalstu summu, ko viņa faktiski saņēma kopš 2009. gada 1. aprīļa tā atalgojuma vietā, kas viņai tika izmaksāts kā pagaidu darbiniecei;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Eiropas Parlaments sedz savus, kā arī atlīdzina S. Scheefer tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 13.02.2010., 52. lpp.


title: Lieta C-14/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n°  5 de San Javier (Spānija) 2008. gada 14. janvāra rīkojumu — Roda Golf & Beach Resort, S.L.

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 5 de San Javier (Spānija) 2008. gada 14. janvāra rīkojumu — Roda Golf & Beach Resort, S.L.

   (Lieta C-14/08)
   (2008/C 92/21)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 5 de San Javier
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Roda Golf & Beach Resort, S.L.

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes Regulas Nr. 1348/2000 (1) tvērumā ietilpst tikai un vienīgi privātpersonu starpā notiekoša ārpustiesas dokumentu nosūtīšana izsniegšanai, izmantojot Eiropas Savienības tiesu iestāžu un tiesu materiālus un personāla resursus un pamatojoties uz Eiropas Kopienu tiesību aktiem, neuzsākot tiesvedību, vai turpretī

               2)

               Regulas Nr. 1348/2000 noteikumus piemēro tikai un vienīgi tiesu iestāžu sadarbībā starp dalībvalstīm un kādā notiekošā tiesvedībā (EKL 61. panta c) apakšpunkts, 67. panta 1. punkts un 65. pants, un Regulas Nr. 1348/2000 sestais apsvērums)?

      (1)  Padomes 2000. gada 29. maija Regula par tiesas un ārpustiesas civillietu un komerclietu dokumentu izsniegšanu Eiropas Savienības dalībvalstīs


title: Lieta C-255/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 23. martā iesniedza Tribunale di Roma (Itālija) — kriminālprocess pret Alessandro Sacchi

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 23. martā iesniedza Tribunale di Roma (Itālija) — kriminālprocess pret Alessandro Sacchi

   (Lieta C-255/10)
   ()
   2010/C 209/38
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Roma

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Alessandro Sacchi

      Prejudiciālie jautājumi

   Kā interpretēt EK līguma 43. un 49. pantu saistībā ar brīvību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību ar sporta pasākumiem saistītu derību jomā — tai skaitā ņemot vērā arī efektīvas tiesību aizsardzības tiesā principu — lai varētu noteikt, vai iepriekš minētie Līguma noteikumi pieļauj tādas valsts tiesību normas, kurās ir paredzēts valsts monopols un tāda koncesiju un atļauju izsniegšanas sistēma, kas konkrēta skaita koncesiju kontekstā paredz, ka: a) pastāv vispārēja tendence aizsargāt tos koncesionārus, kuriem koncesija tika izsniegta iepriekš, pamatojoties uz procedūru, ar kuru prettiesiski tika izslēgta daļa no saimnieciskās darbības veicējiem; b) pastāv noteikumi, kas faktiski garantē to tirdzniecības tiesību saglabāšanu, kuras tika iegūtas, pamatojies uz procedūru, ar kuru prettiesiski tika izslēgta daļa no saimnieciskās darbības veicējiem (piemēram, aizliegums jauniem koncesionāriem savas derību likmju pieņemšanas vietas izvietot noteiktā attālumā no jau esošajām derību likmju pieņemšanas vietām); c) tiek noteikti gadījumi, kuros koncesionārs zaudē koncesiju un zaudē garantijas depozītu ļoti lielā apmērā, tostarp ja koncesionārs tieši vai netieši rīko tādas pārobežu azartspēles, kas ir pielīdzināmas tām, uz kurām attiecas koncesija?


title: Lieta C-96/04: Tiesas (pirmā palāta) spriedums  2006. gada 27. aprīlī  ( Amtsgericht Niebüll  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Standesamt Stadt Niebüll  pret  Stefan Grunkin, Dorothee Regina Paul  (Prejudiciāls nolēmums — Bērna uzvārda noteikšana — Procedūra, lai nodotu noteikšanas tiesības vienam no vecākiem — Tiesas kompetences neesamība)

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/6

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 27. aprīlī (Amtsgericht Niebüll lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Standesamt Stadt Niebüll pret Stefan Grunkin, Dorothee Regina Paul

   (Lieta C-96/04) (1)

   (Prejudiciāls nolēmums - Bērna uzvārda noteikšana - Procedūra, lai nodotu noteikšanas tiesības vienam no vecākiem - Tiesas kompetences neesamība)
   (2006/C 143/13)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Niebüll

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Standesamt Stadt Niebüll

      Atbildētāji: Stefan Grunkin, Dorothee Regina Paul

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Amtsgericht Niebüll — EKL 12. un 18. panta interpretācija — Kopienu tiesību principu Eiropas pilsonības un personu brīvas pārvietošanās jomā interpretācija — Nepilngadīgais, kas dzimis un dzīvojis dalībvalstī un kurš ir citas dalībvalsts pilsonis — Šajā otrajā dalībvalstī iesniegts lūgums, lai tēva uzvārdam pievienotu mātes uzvārdu — Atteikums
   Rezolutīvā daļa:
   Eiropas Kopienu Tiesas kompetencē nav atbildēt uz Amtsgericht Niebüll uzdoto jautājumu, kas pamatots ar 2003. gada 2. jūnija lēmumu.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: Lieta F-20/14: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 22. septembra spriedums – Barnett/CESE Civildienests — Pensija — Vecuma pensija — Lūgums atļaut priekšlaicīgi pensionēties, nesamazinot pensijas apmēru — Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 9. panta 2. punkta vispārējie īstenošanas noteikumi — Iebilde par vispārējo īstenošanas noteikumu prettiesiskumu — Dienesta intereses — Definīcija — Neesamība — Prasītāja profesionālās darbības ilgums — Visas profesionālās karjeras ņemšana vērā gan Savienības iestādēs, gan ārpus tām — Iestādes rīcības brīvība — Tiesiskums

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/47

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 22. septembra spriedums – Barnett/CESE

   (Lieta F-20/14) (1)

   (Civildienests - Pensija - Vecuma pensija - Lūgums atļaut priekšlaicīgi pensionēties, nesamazinot pensijas apmēru - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 9. panta 2. punkta vispārējie īstenošanas noteikumi - Iebilde par vispārējo īstenošanas noteikumu prettiesiskumu - Dienesta intereses - Definīcija - Neesamība - Prasītāja profesionālās darbības ilgums - Visas profesionālās karjeras ņemšana vērā gan Savienības iestādēs, gan ārpus tām - Iestādes rīcības brīvība - Tiesiskums)
   (2015/C 363/55)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Inge Barnett (Roskilde, Dānija) (pārstāvji – sākotnēji N. Nikolajsen, avocat, vēlāk S. Orlandi un T. Martin, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (pārstāvji – M. Pascua Mateo, L. Camarena Januzec un K. Gambino, M. Troncoso Ferrer un F.-M. Hislaire, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas lēmumu, ar kuru noraidīts prasītājas lūgums priekšlaicīgi pensionēties, nesamazinot pensijas apmēru, saskaņā ar Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 9. panta 2. punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2013. gada 11. jūlija lēmumu, ar kuru 2013. gadam ir izveidots personu saraksts, kuriem piemēro Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 9. panta 2. punktā paredzēto pasākumu, un ar kuru I. Barnett ir atteikts minēto pasākumu piemērot;

               2)

               Ekonomikas un sociālo lietu komiteja sedz savus, kā arī atlīdzina I. Barnet radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 175, 10.6.2014., 55. lpp.


title: Lieta T-381/11: Prasība, kas celta 2011. gada 21. jūlijā — Eurofer /Komisija

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/56

         Prasība, kas celta 2011. gada 21. jūlijā — Eurofer/Komisija
   (Lieta T-381/11)
   2011/C 269/123
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Europäischer Wirtschaftsverband der Eisen- un Stahlindustrie (Eurofer) ASBL (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji —S. Altenschmidt un C. Dittrich, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 27. aprīļa Lēmumu, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (C(2011) 2772), OV L 130, 1. un nākamās lpp.),

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja apstrīd Komisijas 2011. gada 27. aprīļa Lēmumu, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (1). Tā prasa to pilnībā atcelt.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot produkta līmeņatzīmi karstajam metālam, esot pārkāpts Direktīvas 2003/87/EK (2) 10.a pants.
               Prasītāja atsaucas uz apstrīdētā lēmuma I pielikumā ietverto prasību produktu līmeņatzīmēm prettiesiskumu.
               Prasītāja apgalvo, ka, nosakot produkta līmeņatzīmi karstajam metālam, esot pārkāpts Direktīvas 2003/87/EK 10.a pants, jo Komisija neesot ņēmusi vērā pilnīgi visu oglekļa daudzumu dūmgāzēs, kas rodas dzelzs un tērauda ražošanas procesā, ieskaitot to izmantojumu elektroenerģijas ražošanā, bet esot veikusi atskaitījumu aptuveni 25 % apmērā. No Direktīvas 2003/87 10.a panta 1. punkta trešās daļas otrā teikuma formulējuma, direktīvas sistēmas, kā arī no tās mērķa un vēsturiskās interpretācijas izrietot, ka Komisijai neesot tiesību veikt tamlīdzīgus atskaitījumus.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīts LESD 296. panta otrajā daļā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu.
               Turpinājumā prasītāja norāda, ka Komisija neesot savu lēmumu pietiekami pamatojusi. Pamatojums produkta līmeņatzīmes noteikšanai esot nepilnīgs. Arī Komisijas paustās šaubas par iespējamu konkurences izkropļošanu neesot tikušas pienācīgi pamatotas. Tādējādi esot pārkāpta LESD 296. panta otrā daļa.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts samērīguma princips.
               Ar apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl ar to ir noteiktas līmeņatzīmes karstajam metālam, esot pārkāpts arī samērīguma princips.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips.
               Prasītāja turklāt atsaucas uz vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka vajagot atcelt lēmumu kopumā.
               Prasītāja pārstāv viedokli, ka Lēmums būtu jāatceļ kopumā, jo, ja atceltas tiktu vienīgi līmeņatzīmes karstajam metālam, tad atbilstoši apstrīdētā lēmuma 10. panta 2. punkta b) apakšpunkta, skatīta kopā ar 3. panta c) punktu, regulējumam, bezmaksas kvotu sadalē automātiski būtu jāizmanto atkāpšanās metode [Fall-Back-Methode]. Tas novestu pie vēl sliktāka iznākuma attiecībā uz prasītāju nekā tad, ja tiktu izmantotas Komisijas nepareizi noteiktās produktu līmeņvērtības karstajam metālam.

      (1)  OV L 130, 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.).


title: Lieta F-66/14: Prasība, kas celta 2014. gada 15. jūlijā  – ZZ /Komisija

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/32

         Prasība, kas celta 2014. gada 15. jūlijā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-66/14)
   2014/C 361/48
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – S. Orlandi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Civildienests – Prasība atzīt, ka 2011. gada 3. marta Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta vispārējo īstenošanas noteikumu 9. pants ir prettiesisks un nepiemērojams, un atcelt lēmumu saistībā ar prasītāja pensijas tiesību pārnešanu Savienības pensiju sistēmā, kurā tiek piemēroti jaunie vispārējie īstenošanas noteikumi

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta vispārējo īstenošanas noteikumu 9. pantu par prettiesisku un līdz ar to par nepiemērojamu;

               —

               atcelt 2013. gada 4. oktobra lēmumu bonificēt pensiju tiesības, kuras prasītājs ieguvis pirms stāšanās dienestā, to pārnešanas ietvaros Eiropas Savienības iestāžu pensiju sistēmā saskaņā ar 2011. gada 3. marta Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta vispārējo īstenošanas noteikumiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-276/09: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 2. decembra spriedums ( High Court of Justice (Chancery Division ) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Everything Everywhere Limited (agrāk T-Mobile UK Limited)/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs (Sestā PVN direktīva — Atbrīvojums — 13. panta B daļas d) punkta 1. un 3. apakšpunkts — Kredītu starpniecība — Darījumi, kas skar maksājumus un pārskaitījumus — Divu atsevišķu pakalpojumu vai viena pakalpojuma esamība — Papildu izmaksas, par kurām tiek izrakstīts rēķins, ja tiek izmantoti konkrēti mobilās telefonijas pakalpojumu maksājumu veidi)

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/6

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 2. decembra spriedums (High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Everything Everywhere Limited (agrāk T-Mobile UK Limited)/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

   (Lieta C-276/09) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Atbrīvojums - 13. panta B daļas d) punkta 1. un 3. apakšpunkts - Kredītu starpniecība - Darījumi, kas skar maksājumus un pārskaitījumus - Divu atsevišķu pakalpojumu vai viena pakalpojuma esamība - Papildu izmaksas, par kurām tiek izrakstīts rēķins, ja tiek izmantoti konkrēti mobilās telefonijas pakalpojumu maksājumu veidi)
   2011/C 30/09
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Everything Everywhere Limited (agrāk T-Mobile UK Limited)

      Atbildētājs: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice, Chancery Division — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 13. panta B daļas d) punkta 3. apakšpunkta interpretācija — Atbrīvojumi — Piemērojamība — “Pakalpojumu, kuru rezultātā ir jānotiek līdzekļu pārskaitīšanai un juridisku un finansiālu izmaiņu radīšanai,” jēdziens — Pakalpojumi, saskaņā ar kuriem tiek debitēts viens konts un attiecīgi kreditēts cits konts — Pakalpojumi, kuru izpildē neietilpst tādu uzdevumu veikšana kā viena konta debetēšana un otra konta attiecīga kreditēšana, tomēr kuri gadījumā, ja notiek līdzekļu pārskaitīšana, var tikt uzskatīti par šī pārskaitījuma iemeslu — Maksājumu sistēma par zvaniem, kuri ir veikti, izmantojot mobilo telefonu

      Rezolutīvā daļa:

   Pievienotās vērtības nodokļa iekasēšanas nolūkiem papildu izmaksas, par kurām telekomunikāciju pakalpojumu sniedzējs izraksta rēķinu saviem klientiem, ja tie šos pakalpojumus apmaksā, nevis izmantojot “tiešā debeta” sistēmu vai Bankers’ Automated Clearing System pārskaitījumu, bet kredītkarti, debetkarti, čeku vai maksājot skaidrā naudā bankas kasē vai pārstāvja, kurš ir pilnvarots saņemt maksājumu šī pakalpojumu sniedzēja interesēs, nodaļā, nav uzskatāma par atlīdzību par tādu pakalpojumu sniegšanu, kas būtu atsevišķa un neatkarīga no galvenā pakalpojuma sniegšanas, kas ir telekomunikāciju pakalpojumu sniegšana.

      (1)  OV C 267, 07.11.2009.


title: Lieta C-49/16: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 22. jūnija spriedums (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Unibet International Ltd./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatala Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Ierobežojumi — Azartspēļu organizēšanas tiešsaistē koncesijas piešķiršanas nosacījumi — Praktiska neiespējamība iegūt šādu atļauju privātiem komersantiem, kuri ir reģistrēti citās dalībvalstīs

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/14

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 22. jūnija spriedums (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Unibet International Ltd./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatala

   (Lieta C-49/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Ierobežojumi - Azartspēļu organizēšanas tiešsaistē koncesijas piešķiršanas nosacījumi - Praktiska neiespējamība iegūt šādu atļauju privātiem komersantiem, kuri ir reģistrēti citās dalībvalstīs)
   (2017/C 277/18)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Unibet International Ltd.

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatala

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādus tiesību aktus, kādi ir pamatlietā, ar kuriem tiek ieviests koncesiju un atļauju režīms azartspēļu organizēšanai tiešsaistē, jo tajā ir ietvertas diskriminējošas tiesību normas attiecībā uz tiem uzņēmumiem, kas ir reģistrēti citās dalībvalstīs, vai tādēļ, ka tajā ir paredzētas nediskriminējošas tiesību normas, bet tās tiek piemērotas nepārskatāmā veidā vai tiek īstenotas tādā veidā, kas neļauj vai apgrūtina konkrētu citās dalībvalstīs reģistrētu pretendentu kandidatūras iesniegšanu;

               2)

               LESD 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādas sankcijas, kādas ir pamatlietā, kas tiek uzliktas par valsts tiesību aktu, ar kuriem ievieš koncesiju un atļauju režīmu azartspēļu organizēšanai, pārkāpumu gadījumā, kad šādi valsts tiesību akti izrādās esam pretēji šim pantam.

      (1)  OV C 136, 18.4.2016.


title: Lieta C-233/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour du travail de Bruxelles 2006. gada 22. maija rīkojumu — Noëlle Permesaen pret Office national des pensions

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour du travail de Bruxelles2006. gada 22. maija rīkojumu — Noëlle Permesaen pret Office national des pensions

   (Lieta C-233/06)
   (2006/C 190/18)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa

      Cour du travail de Bruxelles

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Noëlle Permesaen

      Atbildētājs: Office national des pensions

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Attiecībā uz korekcijas iemaksām (1997. gada 25. jūnija karaliskā dekrēta 4. panta 2. punkts)
               Vai 1978. gada 19. decembra Direktīva 79/7/EEK (1) ir interpretējama tādā veidā, ka tā ļauj dalībvalstīm pieņemt tiesisko regulējumus, kas paredz, ka kāda sākotnēji diskriminēta konkrēta dzimuma personu kategorija var piedalīties pensiju režīmā, kas attiecas uz pretējā dzimuma personu kategoriju, ar atpakaļejošu spēku veicot iemaksas (vienreizēja ļoti lielas naudas summas iemaksa), kas saskaņā ar šajā valstī piemērojamiem tiesību aktiem ir paredzētas attiecībā uz pēdējo minēto personu kategoriju?
               Apstiprinošas atbildes gadījumā — vai 1978. gada 19. decembra Direktīva 79/7/EEK nav interpretējama tādā veidā, ka tā pieprasa, lai dalībvalsts veiktu grozījumus ar šo regulējumu pretrunā esošajos tiesību aktos, tiklīdz Eiropas Kopienu Tiesa konstatē šo normu konfliktu vai arī vismaz noilguma termiņā, kas šajā gadījumā attiecas uz iemaksu parādu, kas radies šī tiesiskā regulējuma pieņemšanas rezultātā?

               2)

               attiecībā uz nokavējuma procentiem (1997. gada 25. jūnija karaliskā dekrēta 4. panta 4. punkta trešā daļa)
               Vai 1978. gada 19. decembra Direktīva 79/7/EEK ir interpretējama tādā veidā, ka tā ļauj dalībvalstij pieņemt tiesisko regulējumu, kas paredz, ka kāda sākotnēji diskriminēta konkrēta dzimuma personu kategorija var piedalīties pensiju shēmā, kas attiecas uz pretējā dzimuma personu kategoriju, samaksājot augstus nokavējuma procentus, kuri saskaņā ar šajā valstī piemērojamiem tiesību aktiem ir paredzēti, labvēlīgākā stāvoklī nostādot šo pēdējo personu kategoriju?
               Apstiprinošas atbildes gadījumā — vai 1978. gada 19. decembra Direktīva 79/7/EEK nav interpretējama tādā veidā, ka tā pieprasa, lai dalībvalsts veiktu grozījumus ar šo regulējumu pretrunā esošajos tiesību aktos, tiklīdz Eiropas Kopienu Tiesa konstatē šo normu konfliktu vai arī vismaz noilguma termiņā, kas attiecas uz nokavējuma procentiem, kuri radušies šī tiesiskā regulējuma pieņemšanas rezultātā?

      (1)  Padomes 1978. gada 19. decembra Direktīva 79/7/EEK par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos (OV L 6, 24. lpp.).


title: Tiesas spriedums ( 2011. gada 22. augusts ) lietā E-14/10 – Konkurrenten.no AS pret EBTA Uzraudzības iestādi (Prasība par EBTA Uzraudzības iestādes lēmuma atcelšanu – Valsts atbalsts – Vietējo autobusu transporta pakalpojumi – Esošais atbalsts – Pienākums norādīt pamatojumu – Lēmums izbeigt lietu, neuzsākot oficiālu izmeklēšanas procedūru)

text:
               17.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/21

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2011. gada 22. augusts)
   lietā E-14/10

      Konkurrenten.no AS pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Prasība par EBTA Uzraudzības iestādes lēmuma atcelšanu – Valsts atbalsts – Vietējo autobusu transporta pakalpojumi – Esošais atbalsts – Pienākums norādīt pamatojumu – Lēmums izbeigt lietu, neuzsākot oficiālu izmeklēšanas procedūru)
   2011/C 336/15
   Lietā E-14/10 Konkurrenten.no AS pret EBTA Uzraudzības iestādi, ko atbalsta Kollektivtransportproduksjon AS – persona, kas iestājas lietā, – PIETEIKUMS par 2010. gada 21. jūnija lēmuma Nr. 254/10/COL (AS Oslo Sporveier un AS Sporveisbussene) atcelšanu – Tiesa šādā sastāvā: tiesas priekšsēdētājs un tiesnesis-referents Carl Baudenbacher, tiesneši Thorgeir Örlygsson un Per Christiansen2011. gada 22. augustā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Ar šo Tiesa:

               1.

               Atceļ 2010. gada 21. jūnija lēmumu Nr. 254/10/COL (AS Oslo Sporveier un AS Sporveisbussene).

               2.

               Uzdod prasītājam segt atbildētājam radušos zaudējumus.


title: Lieta C-250/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil d'Etat (Beļģija) 2006. gada 6. jūnija rīkojumu — United Pan-Europe Communications Belgium SA , Coditel Brabant SA , Société intercommunale pour la Diffusion de la Télévision Brutele , Wolu TV ASBL pret État Belge

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil d'Etat (Beļģija) 2006. gada 6. jūnija rīkojumu — United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SA, Société intercommunale pour la Diffusion de la Télévision Brutele, Wolu TV ASBL pret État Belge

   (Lieta C-250/06)
   (2006/C 212/20)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa

      Conseil d'Etat (Beļģija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SA, Société intercommunale pour la Diffusion de la Télévision Brutele, Wolu TV ASBL

      Atbildētāja: État Belge

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai pienākums, kas uzlikts televīzijas programmu kabeļizplatīšanas uzņēmumam, izplatīt noteiktas programmas jāinterpretē tādējādi, ka šo programmu autoriem tiek piešķirtas “īpašas tiesības” Romas līguma (Amsterdamas līguma redakcijā) 86. panta izpratnē?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir pozitīva — vai noteikumi, kas paredzēti 86. panta 1. punkta beigās (proti, šī Līguma noteikumi, jo īpaši tie, kas ietverti 12. pantā un 81.–89. pantā), ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm nav atļauts televīzijas programmu kabeļizplatīšanas uzņēmumiem uzlikt par pienākumu izplatīt noteiktas televīzijas programmas, kuras ir veidojušas privātas raidorganizācijas, bet uz kurām “attiecas” (Beļģijas 1995. gada 30. marta likuma par pārraižu izplatīšanas tīkliem un pārraidīšanas darbību veikšanu divvalodīgajā Briseles apgabalā izpratnē) noteiktas šīs valsts publiskas pilnvaras, kā rezultātā citu Eiropas Savienības dalībvalstu vai trešo valstu programmu un tādu organizāciju programmu, uz kurām neattiecas šīs publiskās pilnvaras, skaits tiek samazināts par to programmu skaitu, kurām ir noteikts “must carry” statuss?

               3)

               Vai Romas līguma (Amsterdamas līguma redakcijā) 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pakalpojumu sniegšanas brīvībai ir radīts aizliegts šķērslis no brīža, kad dalībvalsts veikts pasākums, šajā gadījumā — pienākums pārraidīt televīzijas programmas kabeļizplatīšanas tīklos, var tieši vai netieši, tagad vai, iespējams, nākotnē traucēt sniegt pakalpojumus no citas dalībvalsts šo pakalpojumu saņēmējiem pirmajā minētajā dalībvalstī, kā tas būtu gadījumā, ja šī pasākuma dēļ pakalpojumu sniedzējs ir nelabvēlīgā stāvoklī sarunās par pieeju šiem pašiem tīkliem?

               4)

               Vai Romas līguma (Amsterdamas līguma redakcijā) 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pastāv aizliegts šķērslis, jo dalībvalsts pasākums, šajā gadījumā — pienākums pārraidīt televīzijas programmas kabeļizplatīšanas tīklos, tiek veikts tikai attiecībā uz šajā dalībvalstī dibinātiem uzņēmumiem galvenokārt tādēļ, ka šī pasākuma adresāti ir dibināti šajā dalībvalstī vai arī tiem ir kāda cita saikne ar šo dalībvalsti, lai gan šāds šķērslis nav attaisnojams, pamatojoties uz primāriem vispārējo interešu apsvērumiem, ievērojot samērīguma principu?


title: Lieta T-485/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 17. aprīļa rīkojums — Grupo Bimbo /ITSB ( “SANISSIMO” )

text:
               8.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 164/25

         Vispārējās tiesas 2013. gada 17. aprīļa rīkojums — Grupo Bimbo/ITSB (“SANISSIMO”)
   (Lieta T-485/12) (1)

   2013/C 164/43
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/1

         2009/C 129/01
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 113, 16.5.2009.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 102, 1.5.2009.

      OV C 90, 18.4.2009.

      OV C 82, 4.4.2009.

      OV C 69, 21.3.2009.

      OV C 55, 7.3.2009.

      OV C 44, 21.2.2009.

   Šie teksti pieejami arī
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-436/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Austrija) 2008. gada 3. oktobra rīkojumu — Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH / Finanzamt Linz

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Austrija) 2008. gada 3. oktobra rīkojumu — Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH/Finanzamt Linz

   (Lieta C-436/08)
   (2009/C 19/18)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH

      Atbildētājs: Finanzamt Linz

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai tiek pārkāptas Kopienu tiesības, ja valsts iestāde, lai nediskriminētu dalību sabiedrībās nerezidentēs, kas atbilstoši likumam atšķirībā no dalības sabiedrībās rezidentēs tiek atbrīvota no nodokļiem, tikai sākot ar dalības apmēru virs 25 % (pašreiz spēkā esošajā redakcijā — 10 %), piemēro nodokļu atskaitīšanas metodi, jo šāds solis saskaņā ar Austrijas Verwaltungsgerichtshof [Federālā Administratīvā tiesa] lēmumu visprecīzāk atspoguļo likumdevēja (hipotētisko) gribu, tajā pašā laikā diskriminējošās 25 % (10 %) robežas nepiemērošana nozīmētu, ka dalība sabiedrībās nerezidentēs tiek atbrīvota no nodokļa?

               2.

               Vai tiek pārkāptas Kopienu tiesības, ja dalība sabiedrībās rezidentēs ir vispār atbrīvota no nodokļiem, savukārt dalībai sabiedrībās nerezidentēs zem 25 % (10 %) tiek piemērota nodokļu atskaitīšanas metode un kapitāldaļu īpašniekiem ir jāuzrāda neiespējami vai ar nesamērīgām pūlēm iegūstami pierādījumi par iepriekš veikto ārvalstu (uzņēmuma ienākuma) nodokļa samaksu:

                           —

                           proti, ja dalība sabiedrībās rezidentēs zem 25 % (10 %) ir atbrīvota no nodokļiem un ja dalībai sabiedrībās nerezidentēs zem 25 % (10 %) tiek piemērota nodokļu atskaitīšanas metode, un kapitāldaļu īpašniekiem ir jāiesniedz neiespējami vai ar nesamērīgām pūlēm iegūstami pierādījumi,

                           —

                           proti, dalība sabiedrībās rezidentēs pilnībā un dalība sabiedrībās nerezidentēs virs 25 % (10 %) tiek atbrīvota [no nodokļiem], tajā pašā laikā dalībai sabiedrībās nerezidentēs zem 25 % (10 %) tiek piemērota nodokļu atskaitīšanas metode un daļu īpašniekiem ir jāiesniedz neiespējami vai ar nesamērīgām pūlēm iegūstami pierādījumi?

                           2.1.

                           Ja uz otro jautājumu tiek atbildēts noliedzoši: vai tiek pārkāptas Kopienu tiesības, ja nodokļu maksātājam, lai nepakļautu to nodokļu dubultai aplikšanai, ir pienākums sniegt pierādījumu par iepriekš veikto ārvalstu (uzņēmuma ienākuma) nodokļa samaksu, lai gan tas šo pierādījumu nevar iesniegt vispār vai arī tikai ar nesamērīgām pūlēm, taču kompetentās iestādes šo pierādījumu varētu saņemt, balstoties uz iestāžu savstarpējās palīdzības direktīvu?

               3.

               Vai tiek pārkāptas Kopienu tiesības, ja attiecībā uz dalību trešo valstu sabiedrībās zem 25 % (10 %), uz ko attiecas kapitāla brīva aprite, ir paredzēta nodokļu atskaitīšanas metode, pie kam pierādījumu par ārvalstīs iepriekš nomaksāto (uzņēmuma ienākuma) nodokli mazā dalības apjoma dēļ nav iespējams sniegt vai tas ir iespējams tikai ar nesamērīgām pūlēm, tajā pašā laikā dalībai sabiedrībās rezidentēs kopumā, proti, neatkarīgi no dalības apmēra, ir paredzēta atbrīvojuma no nodokļiem metode un tādā veidā tiek nodrošināta nodokļu dubulta neuzlikšana?

                           3.1.

                           Ja uz trešo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, vai tiek pārkāptas Kopienu tiesības, ja tiek atteikts atbrīvot no nodokļa peļņu no dalības zem 25 % (10 %) trešo valstu sabiedrībās, tajā pašā laikā nodokļu atbrīvojums peļņai no dalības virs 25 % (10 %) nav piesaistīts nekādiem īpašiem nosacījumiem, kuru izpildi būtu iespējams pārbaudīt, tikai saņemot attiecīgās valsts iestāžu izziņas, un atbrīvojums šajos gadījumos tiek piešķirts bez papildus nosacījumiem?

                           3.2.

                           Ja uz trešo jautājumu tiek atbildēts noliedzoši, vai tiek pārkāptas Kopienu tiesības, ja tiek atteikts atskaitīt ārvalstu uzņēmuma ienākuma nodokli peļņai no dalības zem 25 % (10 %) trešo valstu sabiedrībās; tai pat laikā nodokļu atbrīvojums peļņai no dalības virs 25 % (10 %) nav piesaistīts nekādiem īpašiem nosacījumiem, kuru izpildi būtu iespējams pārbaudīt, tikai saņemot attiecīgās valsts iestāžu izziņas, un atbrīvojums šajos gadījumos tiek piešķirts bez papildus nosacījumiem?