title: Lieta T-460/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 20. janvāra spriedums — Nokia /ITSB — Medion ( LIFE BLOG ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes LIFE BLOG reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka vārdiska preču zīme LIFE — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Daļējs reģistrācijas atteikums)

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/31

         Vispārējās tiesas 2010. gada 20. janvāra spriedums — Nokia/ITSB — Medion (“LIFE BLOG”)
   (Lieta T-460/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “LIFE BLOG” reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “LIFE” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Daļējs reģistrācijas atteikums)
   2010/C 51/59
   Tiesvedības valoda — somu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Nokia Oyj (Helsinki, Somija) (pārstāvis — J. Tanhuanpää, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Medion AG (Essen, Vācija) (pārstāvis — P.-M. Weisse, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 2. oktobra lēmumu lietā R 141/2007-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Medion AG un Nokia Oyj

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nokia Oyj atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 51, 23.02.2008.


title: Lieta T-226/09: Prasība, kas celta 2009. gada 9. jūnijā — British Telecommunications/Komisija

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/24

         Prasība, kas celta 2009. gada 9. jūnijā — British Telecommunications/Komisija
   (Lieta T-226/09)
   2009/C 193/39
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: British Telecommunications plc, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — G. Robert un M. M. Newhouse, Solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 11. februāra Lēmumu C(2009) 685 galīgā redakcijā, kurā par nesaderīgu ar kopējo tirgu ir atzīts Lielbritānijas iestāžu prasītājam piešķirtais atbalsts, Crown guarantee piešķirot līdzekļus BT Pension Fund (Valsts atbalsts Nr. C 55/2007 (ex NN 63/2007, CP 106/2006)).
   Savas prasības pamatojumam prasītājs izvirza septiņus pamatus.
   Pirmkārt, prasītājs norāda, ka, secinot, ka prasītājs gūst selektīvu ekonomisko labumu, Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nepareizi piemērojot EKL 87. panta 1. punktu un valsts atbalsta jēdzienu. Prasītājs apgalvo, ka Komisija nav ņēmusi vērā visu ekonomisko un faktisko kontekstu, kādā prasītājs darbojas.
   Otrkārt, prasītājs uzskata, ka, secinot, ka prasītājs izmanto selektīvu ekonomisko labumu, jo BT Pension Scheme (BTPS) pilnvarotās personas neveic iemaksas Pension Protection Fund (PPF) par BTPS locekļu pensijām, ko sedz Crown guarantee, Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, nesalīdzinot līdzīgu ar līdzīgu. Pēc prasītāja domām Komisija nav ņēmusi vērā atšķirības starp privātā sektora shēmām, ko sedz PPF un civildienesta veida shēmu, ko privatizācijas gaitā mantojis prasītājs.
   Treškārt, prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un pārkāpusi tiesiskās paļāvības principu, nodēvējot pasākumu, kas tā piešķiršanas brīdī nebija atbalsts, par “slēptu iemeslu”, kādēļ tas bija jāuzskata par atbalstu pēc divdesmit gadiem, jo to laikā ir pieņemts tiesību akts.
   Ceturtkārt, prasītājs norāda, ka, prasot BTPS pilnvarotajām personām veikt iemaksas PPF, Komisija ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principus.
   Piektkārt, tas apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un nav izmeklējusi, vai Komisijas apgalvotais selektīvais ekonomiskais labums izkropļo konkurenci un ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm EKL 87. panta 1. punkta izpratnē.
   Sestkārt, prasītājs uzskata, ka Komisija, secinot, ka ir bijusi valsts līdzekļu nodošana, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu faktos un tiesību piemērošanā.
   Septītkārt, tas apgalvo, ka, nenorādot iemeslus apstrīdētajam lēmumam, Komisija ir pārkāpusi EKL 253. pantu.


title: Lieta T-223/16: Prasība, kas celta 2016. gada 5. maijā – Massive Bionics/EUIPO — Apple (“DriCloud”)

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/39

         Prasība, kas celta 2016. gada 5. maijā – Massive Bionics/EUIPO — Apple (“DriCloud”)
   (Lieta T-223/16)
   (2016/C 251/45)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Massive Bionics, SL (Madride, Spānija) (pārstāve – M. Galindo Martens, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Apple, Inc. (Cupertino, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “DriCloud” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 723 509

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 3. marta lēmums lietā R 339/2015–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-221/10: Prasība, kas celta 2010. gada 18. maijā — Iberdrola /Komisija

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/55

         Prasība, kas celta 2010. gada 18. maijā — Iberdrola/Komisija
   (Lieta T-221/10)
   2010/C 179/94
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Iberdrola, SA (Bilbao, Spānija) (pārstāvji — J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller un J. Domínguez Pérez, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmuma 1. panta 1. punktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus ar tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir par lēmumu, kurš ir apstrīdēts arī lietā T-219/10 Autogrill España/Komisija.
   Prasības pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi iepriekš minētajā lietā izvirzītajiem. Proti, prasītāja apgalvo:

               —

               ka Komisija, secinādama, ka TRLIS [Texto refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades — Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli konsolidētā redakcija] 12. panta 5. punktā paredzētais pasākums esot ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts, esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā tāpēc, ka tā neesot ņēmusi vērā […] no attiecīgā pasākuma izrietošo pozitīvo iedarbību, neapzinādamās, ka tas sekmē citās Līguma normās noteikto mērķu sasniegšanu;

               —

               ka Komisija, atkāpdamās no Paziņojuma par tiešajiem nodokļiem [Komisijas 1998. gada 10. decembra Paziņojums par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu pasākumiem, kas saistīti ar tiešajiem nodokļiem uzņēmējdarbībai (OV C 384, 3. lpp.)] vadlīnijām un savas atbilstoši minētajam paziņojumam pieņemtās administratīvās prakses, esot pārkāpusi tiesiskās paļāvības un vienlīdzīgas attieksmes principus;

               —

               ka Komisija, neturpinot procedūru (kā tā ir darījusi attiecībā uz iegādēm ārpus Kopienas), lai pierādītu apgalvoto pasākuma selektīvo raksturu un pirms tās pabeigšanas pārbaudītu uzņēmumu saplūšanas praktisko šķēršļu precīzo apjomu, esot pārkāpusi labas pārvaldības principu, saskaņā ar kuru rūpīgi, sīki un objektīvi ir jāpārbauda visi ar lietu saistītie aspekti;

               —

               ka Komisija neesot izpildījusi savu pienākumu ievērot Līguma sistemātiku un nodrošināt tiesību normu par valsts atbalsta kontroli un citiem principiem un brīvībām, ko paredz Līgums, kā, piemēram kapitāla brīva aprite un iekšējā tirgus izveide, saskanīgu piemērošanu;

               —

               ka apstrīdētais lēmums neesot pietiekami pamatots attiecībā uz noteiktiem Komisijas vērtējuma par pasākuma selektīvo raksturu un tā ietekmi uz konkurenci, kā arī tirdzniecību starp dalībvalstīm svarīgiem aspektiem.


title: Lieta T-502/13: Prasība, kas celta 2013. gada 18. septembrī — ASPA /ITSB — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria ( “ARGENTARIA” )

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/16

         Prasība, kas celta 2013. gada 18. septembrī — ASPA/ITSB — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (“ARGENTARIA”)
   (Lieta T-502/13)
   2013/C 352/31
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Argenta Spaarbank NV (ASPA) (Antverpene, Beļģija) (pārstāvji — K. De Winter un M. De Vroey, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Madride, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

   atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 15. jūlija lēmumu lietā R 1581/2011-4.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par atcelšanu: vārdiska preču zīme “ARGENTARIA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1.-42. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 159 707

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atcelt Kopienas preču zīmi: prasītāja

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atzīt atcelšanas procesu par izbeigtu pēc Kopienas preču zīmes īpašnieka atteikšanās no apstrīdētajiem pakalpojumiem

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt kā nepieņemamu

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 80. panta pārkāpums


title: Lieta T-62/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 16. decembra spriedums — Rintisch /ITSB — Bariatrix Europe ( “PROTI SNACK” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “PROTI SNACK” reģistrācijas pieteikums — Valsts agrākas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “PROTIPLUS” , “PROTI” un “PROTIPOWER” — Dokumentu novēlota iesniegšana — Rīcības brīvība, ko piešķir Regulas (EK) Nr. 40/94 74. panta 2. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts) — Jēdziens “ja vien nav paredzēts citādi” — Regulas (EK) Nr. 2868/95 20. noteikuma 1. punkts — Regulas Nr. 2868/95 50. noteikuma 1. punkts)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/20

         Vispārējās tiesas 2011. gada 16. decembra spriedums — Rintisch/ITSB — Bariatrix Europe (“PROTI SNACK”)
   (Lieta T-62/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “PROTI SNACK” reģistrācijas pieteikums - Valsts agrākas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “PROTIPLUS”, “PROTI” un “PROTIPOWER” - Dokumentu novēlota iesniegšana - Rīcības brīvība, ko piešķir Regulas (EK) Nr. 40/94 74. panta 2. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts) - Jēdziens “ja vien nav paredzēts citādi” - Regulas (EK) Nr. 2868/95 20. noteikuma 1. punkts - Regulas Nr. 2868/95 50. noteikuma 1. punkts)
   2012/C 32/37
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bernhard Rintisch (Bottrop, Vācija) (pārstāvis — A. Dreyer, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Bariatrix Europe Inc. SAS (Guilherand-Granges, Francija)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 15. decembra lēmumu lietā R 740/2008-4 par iebildumu procesu starp Bernhard Rintisch un Bariatrix Europe Inc. SAS

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bernhard Rintisch atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 102, 01.05.2009.


title: Lieta T-280/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 7. oktobra rīkojums — Sepracor /ITSB — Laboratorios Ern ( LEVENIA )

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/57

         Vispārējās tiesas 2010. gada 7. oktobra rīkojums — Sepracor/ITSB — Laboratorios Ern (“LEVENIA”)
   (Lieta T-280/07) (1)

   ()
   2010/C 328/88
   Tiesvedības valoda — angļu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 235, 06.10.2007.


title: Lieta C-278/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal de grande instance de Paris (Francija) 2009. gada 16. jūlija rīkojumu — Olivier Martinez, Robert Martinez/Société MGN Ltd.

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal de grande instance de Paris (Francija) 2009. gada 16. jūlija rīkojumu — Olivier Martinez, Robert Martinez/Société MGN Ltd.
   (Lieta C-278/09)
   2009/C 220/56
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de grande instance de Paris

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Olivier Martinez, Robert Martinez

      Atbildētāja: Société MGN Limited

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 2. pants un 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie piešķir jurisdikciju dalībvalsts tiesai izskatīt prasību par personas tiesību aizskārumu, kas, kā tiek apgalvots, ir noticis, ievietojot informāciju tiešsaistē un/vai fotogrāfijas Interneta lapā, kuras tiek publicētas citā dalībvalstī, ko veic sabiedrība, kas atrodas šajā otrajā dalībvalstī, vai pat trešā dalībvalstī, proti, katrā ziņā dalībvalstī, kas nav pirmā dalībvalsts:

               —

               ar nosacījumu, ka Interneta lapa ir pieejama šajā pirmajā dalībvalstī,

               —

               tikai gadījumā, kad starp aizskārumu un pirmo valsti pastāv pietiekama, būtiska un nozīmīga saikne, un, ja tā ir, vai šī saikne var izrietēt no:

                           —

                           strīdīgās lapas apmeklējuma biežuma pirmajā dalībvalstī kā absolūtas vērtības vai relatīvas vērtības, ņemot vērā kopējo šīs lapas apmeklējuma skaitu,

                           —

                           personas, kura sūdzas par savu personas tiesību aizskārumu, vai, vispārīgāk runājot, attiecīgo personu dzīvesvietas vai pilsonības,

                           —

                           valodas, kurā ir izplatīta strīdīgā informācija, vai jebkura cita elementa, kas kalpo par pierādījumu lapas redaktora nolūkam vērsties konkrēti pie pirmās dalībvalsts iedzīvotājiem;

                           —

                           vietas, kurā ir notikuši apgalvotie notikumi, un/vai ir izdarīti tiešsaistē ievietotie fotouzņēmumi;

                           —

                           citiem kritērijiem?

      (1)  OV 2001, L 12, 1. lpp.


title: Lieta T-38/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 26. novembra rīkojums — Pips /ITSB — s. Oliver Bernd Freier ( “ISABELLA OLIVER” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/31

         Vispārējās tiesas 2013. gada 26. novembra rīkojums — Pips/ITSB — s. Oliver Bernd Freier (“ISABELLA OLIVER”)
   (Lieta T-38/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 45/51
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pips BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvis — J. van den Berg, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: s. Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG (Rottendorf, Vācija) (pārstāvji — S. Körber un D. Kämper, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 20. oktobra lēmumu lietā R 2420/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp s. Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG un Pips BV

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja sedz savus, kā arī atlīdzina atbildētāja tiesāšanās izdevumus. Persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 89, 24.3.2012.


title: Lieta T-224/17: Prasība, kas celta 2017. gada 19. aprīlī – Adapta Color/EUIPO – Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA)

text:
               26.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/22

         Prasība, kas celta 2017. gada 19. aprīlī – Adapta Color/EUIPO – Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA)
   (Lieta T-224/17)
   (2017/C 202/37)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Adapta Color, SL (Peniskola, Spānija) (pārstāvji – G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal un E. Armero Lavie, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Coatings Foreign IP Co. LLC (Vilmingtona, Delavēra, Amerikas Savienotās Valstis)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Bio proof ADAPTA” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 4 368 239.

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 6. februāra lēmums lietā R 2521/2015-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pilnībā pieņemamu;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam un attiecīgā gadījumā lietas dalībniecei, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā, kā arī izdevumus spēkā neesamības atzīšanas procesā un apelācijas procesā EUIPO.

      Izvirzītais pamats:

   Pamati un galvenie argumenti ir tie paši, kas ir minēti lietā T-223/17.


title: Oficiālajā Vēstnesī publicētā paziņojuma lietā T-309/13 labojums ( “OV” C 226, 2013. gada 3. augusta, 23. lpp. )

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/53

         Oficiālajā Vēstnesī publicētā paziņojuma lietā T-309/13 labojums
   (“Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis”
         C 226, 2013. gada 3. augusta, 23. lpp.
      )
   2013/C 325/86
   Paziņojumu Oficiālajā Vēstnesī lietā T-309/13 Enosi Mastichoparagogon/ITSB — Gaba International (“ELMA”) lasīt šādi:

         “Prasība, kas celta 2013. gada 7. jūnijā — Enosi Mastichoparagogon/ITSB — Gaba International (“ELMA”)
         (Lieta T-309/13)
         2013/C 325/86
         Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

            Lietas dalībnieki

            Prasītāja: Enosi Mastichoparagogon Chiou (Chios, Grieķija) (pārstāvis — A. Malamis, advokāts)

            Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

            Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Gaba International Holding AG (Therwil, Šveice)

            Prasītājas prasījumi:

                     —

                     atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 26. marta lēmumu lietā R 1539/2012-4 un

                     —

                     piespriest ITSB un otrai procesa dalībniecei (prasītājai procesā Iebildumu nodaļā un atbildētājai ITSB Apelāciju padomē) segt savus un atlīdzināt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja (pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu iesniedzēja) tiesāšanās izdevumus.

            Pamati un galvenie argumenti

            Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

            Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ELMA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē — starptautiska preču zīmes reģistrācija Nr. 900 845, kas attiecas uz Eiropas Kopienu

            Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

            Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “ELMEX” reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5. un 21. klasē

            Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

            Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

            Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums”


title: Lieta F-16/09: Prasība, kas celta 2009. gada 24. februārī – De Britto Patricio-Dias/Komisija

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/41

         Prasība, kas celta 2009. gada 24. februārī – De Britto Patricio-Dias/Komisija
   (Lieta F-16/09)
   2009/C 90/67
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jorge de Britto Patricio-Dias, Brisele (Beļģija) (pārstāvis – L. Massaux, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Lēmuma, ar ko noraida prasītāja sūdzību par lēmumu saistībā ar viņa novērtēšanu 2007. gadā, atcelšana.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2008. gada 21. novembra lēmumu un, ciktāl tas ir nepieciešams, karjeras novērtējuma ziņojumu par laika posmu no 2007. gada 1. janvāra līdz 2007. gada 31. decembrim;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-280/13: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 30. aprīļa spriedums ( Juzgado de Primera Instancia n °4 de Palma de Mallorca (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Barclays Bank SA / Sara Sánchez García , Alejandro Chacón Barrera Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 93/13/EEK — Trīspadsmitais apsvērums — 1. panta 2. punkts — Ar patērētājiem noslēgti līgumi — Hipotekārā aizdevuma līgums — Piedziņas vēršanas uz hipotēkas objektu procedūra — Valsts normatīvie akti — Līgumiskais līdzsvars

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/8

         Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 30. aprīļa spriedums (Juzgado de Primera Instancia no 4 de Palma de Mallorca (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Barclays Bank SA/Sara Sánchez García, Alejandro Chacón Barrera

   (Lieta C-280/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 93/13/EEK - Trīspadsmitais apsvērums - 1. panta 2. punkts - Ar patērētājiem noslēgti līgumi - Hipotekārā aizdevuma līgums - Piedziņas vēršanas uz hipotēkas objektu procedūra - Valsts normatīvie akti - Līgumiskais līdzsvars)
   2014/C 194/09
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia no 4 de Palma de Mallorca

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Barclays Bank SA

      Atbildētāja: Sara Sánchez García, Alejandro Chacón Barrera

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Juzgado de Primera Instancia de Palma de Mallorca – Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.) interpretācija – Patērētāju aizsardzība hipotekāro aizdevumu jomā – Līgumiskais līdzsvars – “Patērētājam par labu” princips – Valsts civilprocesuāltiesiskais regulējums, kas ir piemērojams piedziņas vēršanas uz hipotēku procedūrā

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos un Savienības tiesību principi par patērētāju tiesību aizsardzību un līgumisko līdzsvaru ir jāinterpretē tādējādi, ka no to piemērošanas jomas ir izslēgti tādi dalībvalsts normatīvie akti kā pamatlietā, ja nepastāv tāda veida līgumisks noteikums, ar kuru tiek grozīta minēto normu piemērošanas joma vai apjoms.

      (1)  OV C 226, 3.8.2013.


title: Lieta C-542/10: Tiesas (piektā palāta) priekšsēdētāja 2012. gada 7. marta rīkojums — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               4.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/11

         Tiesas (piektā palāta) priekšsēdētāja 2012. gada 7. marta rīkojums — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-542/10) (1)

   2012/C 235/22
   Tiesvedības valoda — poļu
   Tiesas (piektā palāta) priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 30, 29.01.2011.


title: Lieta C-181/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 3. marta Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) rīkojumu lietā ELMEKA N.E. pret Ypourgos Oikonomikon

text:
               26.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 3. marta Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) rīkojumu lietā ELMEKA N.E. pret Ypourgos Oikonomikon
   (Lieta C-181/04)
   (2004/C 168/03)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 3. marta Symvoulio tis Epikrateias rīkojumu lietā ELMEKA N.E. pret Ypourgos Oikonomikon un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 19. aprīlī.
   Symvoulio tis Epikrateias lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai 15. panta 4. punkta a) apakšpunkta noteikumi Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (1) (Padomes Direktīva 77/388), uz ko norāda minētās Direktīvas 15. panta 5. punkts, jāinterpretē tā, ka tie attiecas gan uz tādu kuģu fraktēšanu, kurus izmanto kuģošanai atklātā jūrā un kuri pārvadā pasažierus par atlīdzību, gan uz tādu kuģu fraktēšanu, kurus izmanto komercdarbībai, rūpnieciskai darbībai vai zvejniecībai, vai arī tie attiecas tikai uz tādu kuģu fraktēšanu, kurus izmanto kuģošanai atklātā jūrā, tādā ziņā, ka, otrajā gadījumā noteikumiem likuma Nr. 1642/1986 22. panta 1. punkta d) apakšpunktā attiecībā uz kuģiem, uz ko attiecas fraktēšana, ir plašāka piemērošanas joma, nekā minētās Direktīvas noteikumiem?

               2)

               Vai saistībā ar atbrīvojumu Sestās direktīvas 15. panta 8. punktā, pakalpojumiem jābūt paredzētiem pašam rēderim, vai arī šo atbrīvojumu var piemērot arī tad, ja pakalpojumi ir paredzēti trešai personai, ja vien pakalpojumus sniedz, lai apmierinātu tā paša panta 5. punktā norādīto kuģu tiešās vajadzības, kas atbilst kuģiem, kuri norādīti arī minētā panta 4. punkta a un b) apakšpunktā?

               3)

               Vai Kopienu tiesību noteikumi un principi, kas attiecas uz pievienotās vērtības nodokļiem – un ar kādiem nosacījumiem – ļauj a posteriori prasīt maksāt nodokli, ko nodokļu maksātājs attiecīgajā laika posmā nav ņēmis vērā attiecībā uz otru līgumslēdzēju un ko tas tādējādi nav maksājis nodokļu iestādei, jo tās rīcība tam likusi secināt, ka viņam nav jāmaksā šis nodoklis?

      (1)  EKOV L 145 1977., 1. lpp.


title: Lieta C-43/14: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 26. februāra spriedums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ŠKO-ENERGO s. r. o./Odvolací finanční ředitelství Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Ozona slāņa aizsardzība — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā — Kvotu piešķiršanas metode — Bezmaksas kvotu piešķiršana — Šādas piešķiršanas aplikšana ar dāvinājuma nodokli

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/19

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 26. februāra spriedums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ŠKO-ENERGO s. r. o./Odvolací finanční ředitelství

   (Lieta C-43/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Ozona slāņa aizsardzība - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā - Kvotu piešķiršanas metode - Bezmaksas kvotu piešķiršana - Šādas piešķiršanas aplikšana ar dāvinājuma nodokli)
   (2015/C 138/25)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: ŠKO-ENERGO s. r. o.

      Atbildētāja: Odvolací finanční ředitelství

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvas 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, 10. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā aplikšana ar pamatlietā aplūkoto dāvinājuma nodokli, ja ar to nav ievēroti šajā pantā paredzētās emisiju kvotu piešķiršanas par atlīdzību griesti 10 % apmērā, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 142, 12.5.2014.


title: Lieta T-102/10: Prasība, kas celta 2010. gada 3. martā — Südzucker u.c./Komisija

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/69

         Prasība, kas celta 2010. gada 3. martā — Südzucker u.c./Komisija
   (Lieta T-102/10)
   2010/C 113/102
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Südzucker AG Mannheim/Ochsenfurt (Mannheim, Vācija), AGRANA Zucker GmbH (Vīne, Austrija), Südzucker Polska S.A. (Breslau, Polija), Raffinerie Tirlemontoise SA (Brisele, Beļģija), Saint Louis Sucre SA (Parīze, Francija) (pārstāvji — H.-J. Prieß un B. Sachs, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 3. novembra Regulu (EK) Nr. 1193/2009, ar ko labo Regulu (EK) Nr. 1762/2003, (EK) Nr. 1775/2004, (EK) Nr. 1686/2005 un (EK) Nr. 164/2007 un nosaka ražošanas maksājumu apjomu cukura nozarē 2002./2003., 2003./2004., 2004./2005., 2005./2006. tirdzniecības gadam;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītājas izvirza vairākus pamatus.
   Kā pirmo prasības pamatu prasītājas izvirza EKL 233. panta (pēc analoģijas — LESD 266. panta) pārkāpumu, jo Komisija neesot īstenojusi Tiesas 2008. gada 8. maija spriedumā apvienotajās lietās C-5/06 un C-23/06–C-36/06 Zuckerfabrik Jülich u.c. (Krājums, I-3231. lpp.) atzīto. Šajā spriedumā Tiesa esot noteikusi, kā ir nosakāmi parametri “eksportējamais pārpalikums” un “eksporta saistību kopskaits” ražošanas maksājumu cukura nozarē aprēķinam no 2002./2003. līdz 2005./2006. tirdzniecības gadam. Prasītājas uzskata, ka Komisija apstrīdētajā regulā ir sagrozījusi arī trešo parametru “kompensāciju kopapjoms”, kaut arī tā aprēķināšana neietilpa strīda lietā Zuckerfabrik Jülich priekšmetā.
   Kā otro prasības pamatu prasītājas norāda faktu, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1260/2001 (1) 15. panta 1. punktu, kā arī tās jēgu un mērķi. Šajā sakarā cita starpā prasītājas norāda, ka Komisija, aprēķinot kompensāciju kopapjomu, ir ierēķinājusi arī kompensācijas par eksportētajiem apjomiem, kur nav tikuši ņemti vērā un kompensēti. Turpinot tās norāda, ka ikmēneša eksporta apjomu vienādošanas rezultātā tikušas radītas neprecizitātes aprēķinā. Prasītājas šajā sakarā uzskata, ka Tiesa spriedumā lietā Zuckerfabrik Jülich ir noteikusi, ka ir aizliegts kopējo zaudējumu apmēru noteikt lielāku par kopējiem izdevumiem kompensācijām.
   Treškārt, esot pārkāpts atpakaļejoša spēka aizliegums, jo Komisija ar apstrīdēto regulu kompensāciju kopapjomu esot grozījusi ar atpakaļejošu spēku.
   Ceturtā prasības pamata ietvaros prasītājas izvirza pienākuma norādīt pamatojumu atbilstoši EKL 253. pantam (LESD 296. panta 2. punkts) neizpildi, jo Komisija apstrīdēto regulu pamato ar to, ka ar to tiekot īstenots spriedums lietā Zuckerfabrik Jülich, tomēr, kā uzskata prasītājas, tā atkāpjas no šajā spriedumā atzītā.
   Visbeidzot prasītājas iedaļā “dažādas kļūdas tiesību piemērošanā” norāda, ka 2009. gada 3. novembrī Komisija vairs neesot bijusi kompetenta pieņemt regulu par ražošanas maksājumiem no 2002./2003. līdz 2005./2006 tirdzniecības gadam, jo Regula Nr. 1260/2001, kuru kā juridisko pamatu norāda Komisija, regulas pieņemšanas brīdī jau bija atcelta. Vēl tiek norādīts uz EKL 37. panta 2. punkta pārkāpumu, jo pamatojoties uz šo normu bija jāizvēlas cita procedūra regulas pieņemšanai.

      (1)  Padomes 2001. gada 19. jūnija Regula (EK) Nr. 1260/2001 par cukura tirgu kopīgo organizāciju (OV L 178, 1. lpp.).


title: Lieta C-585/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 18. novembrī iesniedza Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) – Serin Alheto/Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite

text:
               13.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 18. novembrī iesniedza Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) – Serin Alheto/Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite

   (Lieta C-585/16)
   (2017/C 046/17)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Sofia-grad

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Serin Alheto

      Atbildētājs: Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai no Direktīvas 2011/95 (1) 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopā ar Direktīvas 2013/32 (2) 10. panta 2. punktu un Līguma par Eiropas Savienības darbību 78. panta 2. punkta a) apakšpunktu, izriet, ka:

                           A)

                           saskaņā ar to ir pieļaujams, ka Palestīnas izcelsmes bezvalstnieka, kas ir reģistrēts kā bēglis ANO Palīdzības un darba aģentūrā Palestīnas bēgļiem Tuvajos Austrumos (UNRWA) un kas pirms pieteikuma iesniegšanas ir dzīvojis tās darbības teritorijā (Gazas joslā), starptautiskās aizsardzības pieteikums tiek izskatīts kā pieteikums saskaņā ar 1951. gada Ženēvas konvencijas par bēgļa statusu 1. panta A punktu nevis kā starptautiskās aizsardzības pieteikums saskaņā ar šīs konvencijas 1. panta D punkta otro teikumu, ja ir izpildīts nosacījums, ka pieteikuma izskatīšanas kompetence ir tikusi pārņemta citu iemeslu dēļ, nevis līdzjūtības vai humānu iemeslu dēļ, un pieteikuma izskatīšana ir reglamentēta Direktīvā 2011/95?

                           B)

                           saskaņā ar to ir pieļaujams, ka šāds pieteikums var netikt izskatīts atbilstoši Direktīvas 2011/95 12. panta 1. punkta a) apakšpunktā izvirzītajiem nosacījumiem un attiecīgi var netikt piemērota ES Tiesas sniegtā šīs tiesību normas interpretācija?

               2)

               Vai Direktīvas 2011/95 12. panta 1. punkta a) apakšpunkts, lasot to kopā ar tās 5. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais Zakon za ubezhishteto i bezhantsite (Likums par patvērumu un bēgļiem, turpmāk tekstā – “ZUB”) 12. panta 1. punkta 4) apakšpunkts, kura attiecīgi spēkā esošajā redakcijā nav expressis verbis ietverta klauzula par Palestīnas bēgļu ipso facto aizsardzību, kā arī nav paredzēts nosacījums, ka palīdzība jebkādu iemeslu dēļ ir izbeigta, un tādējādi, ka Direktīvas 2011/95 12. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir pietiekami noteikts un beznosacījuma un tādēļ tam ir tieša iedarbība, kas nozīmē, ka to var piemērot arī, ja persona, kas lūdz starptautisko aizsardzību, uz to tieši nav atsaukusies, ja pieteikums pats par sevi ir jāizskata kā pieteikums saskaņā ar Ženēvas konvencijas par bēgļa statusu 1. panta D punkta otro teikumu?

               3)

               Vai no Direktīvas 2013/32 46. panta 3. punkta, lasot to kopā ar Direktīvas 2011/95 12. panta 1. punkta a) apakšpunktu, izriet, ka atbilstoši tam pārsūdzības procedūrā tiesā par saskaņā ar Direktīvas 2013/32 10. panta 2. punktu pieņemtu lēmumu par atteikumu piešķirt starptautisko aizsardzību, un ņemot vērā pamatlietas apstākļus, ir pieļaujama situācija, ka pirmās instances tiesa starptautiskās aizsardzības pieteikumu uzskata par pieteikumu saskaņā ar Ženēvas konvencijas par bēgļa statusu 1. panta D punkta otro teikumu un to vērtē saskaņā ar Direktīvas 2011/95 12. panta 1. punkta a) apakšpunktu, ja Palestīnas izcelsmes bezvalstnieks, kas ir reģistrēts kā bēglis UNRWA un kurš pirms pieteikuma iesniegšanas ir dzīvojis tās darbības teritorijā (Gazas joslā), ir iesniedzis starptautiskās aizsardzības pieteikumu, un lēmumā par atteikumu piešķirt starptautisko aizsardzību šis pieteikums nav ticis pārbaudīts, ņemot vērā minētās tiesību normas?

               4)

               Vai no Direktīvas 2013/32 46. panta 3. punkta tiesību normām attiecībā uz tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību kopsakarā ar prasību par “faktiskā un juridiskā pamatojuma pilnīgu un ex nunc pārbaudi”, interpretējot tās kopā ar šīs direktīvas 33. un 34. pantu, kā arī 35. panta otro daļu un Direktīvas 2011/95 21. panta 1. punktu apvienojumā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 18., 19. un 47. pantu, izriet, ka atbilstoši tām pārsūdzības procedūrā tiesā par saskaņā ar Direktīvas 2013/32 10. panta 2. punktu pieņemtu lēmumu par atteikumu piešķirt starptautisko aizsardzību ir pieļaujams, ka:

                           A)

                           pirmās instances tiesa pirmā lemj par starptautiskās aizsardzības pieteikuma pieņemamību un par bezvalstnieka izraidīšanu uz valsti, kurā viņš dzīvoja pirms starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniegšanas, pēc tam, kad tā atbildīgajai iestādei bija noteikusi pienākumu iesniegt šajā ziņā nepieciešamos pierādījumus un bija sniegusi personai iespēju paust viedokli par pieteikuma pieņemamību; vai

                           B)

                           pirmās instances tiesa būtiska procesuāla pārkāpuma dēļ lēmumu atceļ un nosaka attiecīgajai iestādei pienākumu, ņemot vērā norādījumus par likuma interpretāciju un piemērojamību, no lemt par starptautiskās aizsardzības pieteikumu no jauna, veicot arī Direktīvas 2013/32 34. pantā paredzēto interviju par pieņemamību un izlemjot jautājumu, vai ir iespējams bezvalstnieku atgriezt valstī, kur viņš dzīvoja pirms starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniegšanas?

                           C)

                           pirmās instances tiesa novērtē drošību valstī, kurā persona dzīvoja tiesas sēdes brīdī vai, ja būtiski ir mainījusies situācija, uz kuru ir jābalstās lēmumā par labu personai, sprieduma pasludināšanas brīdī?

               5)

               Vai Apvienoto Nāciju Organizācijas Palīdzības un darba aģentūras Palestīnas bēgļiem Tuvajos Austrumos (UNRWA) piešķirtā palīdzība ir citāda pietiekama aizsardzība Direktīvas 2013/32 35. panta pirmās daļas b) apakšpunkta izpratnē attiecīgajā valstī aģentūras darbības teritorijā, ja šī valsts aģentūras atbalstītajām personām piemēro neizraidīšanas principu 1951. gada Ženēvas konvencijas par bēgļa statusu izpratnē?

               6)

               Vai no Direktīvas 2013/32 46. panta 3. punkta, lasot to kopā ar Pamattiesību hartas 47. pantu, izriet, ka atbilstoši tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību kopsakarā ar tiesību normu, atbilstoši kurai “attiecīgā gadījumā [tiek nodrošināta] pārbaude par starptautiskās aizsardzības nepieciešamību saskaņā ar Direktīvu 2011/95”, pirmās instances tiesai pārsūdzības procedūrā par lēmumu, ar kuru starptautiskās aizsardzības pieteikums ir ticis izskatīts pēc būtības un starptautiskā aizsardzība ir tikusi noraidīta, ir pienākums pasludināt spriedumu:

                           A)

                           kuram piemīt res judicata spēks ne tikai saistībā ar jautājumu par šīs noraidīšanas likumību, bet arī attiecībā uz pieteikuma iesniedzēja starptautiskās aizsardzības nepieciešamību atbilstoši Direktīvai 2011/95, arī tad, ja saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesībām starptautiskā aizsardzība var tikt piešķirta tikai ar administratīvas iestādes lēmumu;

                           B)

                           par starptautiskās aizsardzības piešķiršanas nepieciešamību, atbilstīgi izvērtējot starptautiskās aizsardzības pieteikumu, neņemot vērā atbildīgās iestādes pieļautos procesuālos pārkāpumus pieteikuma izskatīšanā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Direktīva 2011/95/ES par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu (OV 2011, L 337, 9. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīva 2013/32/ES par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai (OV 2013, L 180, 60. lpp.).


title: Lieta C-58/07: Tiesas (astotā palāta) 2008. gada 14. februāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2003/110/EK — Palīdzība tranzīta gadījumos, lai veiktu izraidīšanu pa gaisa ceļu — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/7

         Tiesas (astotā palāta) 2008. gada 14. februāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-58/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/110/EK - Palīdzība tranzīta gadījumos, lai veiktu izraidīšanu pa gaisa ceļu - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2008/C 79/11)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande un A. Alcover San Pedro)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — M. Muñoz Pérez)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvas 2003/110/EK par palīdzību tranzīta gadījumos, lai veiktu izraidīšanu pa gaisa ceļu (OV L 321, 26. lpp.), prasības, nepieņemšana paredzētajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemdama normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvas 2003/110/EK par palīdzību tranzīta gadījumos, lai veiktu izraidīšanu pa gaisa ceļu, prasības, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar šo direktīvu;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 69, 24.3.2006.


title: Lieta C-671/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 17. decembrī iesniedza Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) — VĮ “Indėlių ir investicijų draudimas ” un Nemaniūnas

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 17. decembrī iesniedza Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) — VĮ“Indėlių ir investicijų draudimas” un Nemaniūnas

      (Lieta C-671/13)
      (2014/C 71/16)
      Tiesvedības valoda — lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

         Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: VĮ “Indėlių ir investicijų draudimas” un Virgilijus Vidutis Nemaniūnas

         Pārējie lietas dalībnieki: Vitoldas Guliavičius un AS bankas “Snoras”, atzīta par bankrotējušu

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 94/19 (1) 7. panta 2. punkta noteikumi kopā ar tās I pielikuma 12. punkta noteikumiem ir jāsaprot un jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja dalībvalsts no iespējas saņemt kompensāciju izslēdz personas, kas veikušas noguldījumus kredītiestādē, kurai pieder tās izdoti parāda vērtspapīri (noguldījumu sertifikāti), šo izņēmumu var piemērot tikai tad, ja minētie noguldījumu sertifikāti pilnībā atbilst (tiem piemīt) visām finanšu instrumenta iezīmēm Direktīvas 2004/39 (2) izpratnē (ņemot vērā arī citus Eiropas Savienības tiesību aktus, piemēram, Eiropas Centrālās bankas Regulu Nr. 25/2009), tostarp apgrozāmība sekundārajā tirgū?

                  2)

                  Ja attiecīgā dalībvalsts izvēlas transponēt Direktīvas 94/19 un 97/9 (3) valsts tiesībās tādējādi, ka noguldītāju un ieguldītāju aizsardzības sistēmas tiek paredzētas vienā tiesību aktā (vienā likumā), vai Direktīvas 94/19 7. panta 2. punkta noteikumi kopā ar I pielikuma 12. punkta noteikumiem un Direktīvas 97/9 2. panta 2. punkts, ņemot vērā Direktīvas 97/9 2. panta 3. punktu, ir jāsaprot un jāinterpretē tādējādi, ka nav iespējams, ka pastāv tāda situācija, ka uz noguldījuma sertifikātu un obligāciju īpašniekiem neattiecas neviena aizsardzības (garantiju) sistēma iepriekš minēto direktīvu izpratnē?

                  3)

                  Ņemot vērā faktu, ka saskaņā ar valsts tiesību regulējumu neviena no Direktīvās 94/19 un 97/9 paredzētajām iespējamām aizsardzības sistēmām nav piemērojama kredītiestādes emitētu noguldījumu sertifikātu un obligāciju īpašniekiem:

                              a)

                              vai Direktīvas 94/19 3. panta 1. punkta, 7. panta 1. punkta (kas grozīts ar Direktīvu 2009/14) un 10. panta 1. punkta noteikumi, skatot tos kopā ar šīs direktīvas 1. panta 1. punktu, kurā ir iekļauta noguldījuma definīcija, ir pietiekami skaidri, precīzi, beznosacījumu un tādi, ar kuriem indivīdam tiek piešķirtas tiesības, lai privātpersonas varētu uz tiem balstīties valsts tiesā, lai pamatotu savas prasības par kompensācijas izmaksu pret valsts izveidotu garantijas iestādi, kura ir atbildīga par minētās kompensācijas izmaksu?

                              b)

                              vai Direktīvas 97/9 2. panta 2. punkta un 4. panta 1. punkta noteikumi ir pietiekami skaidri, precīzi, beznosacījumu un tādi, ar kuriem indivīdam tiek piešķirtas tiesības, lai privātpersonas varētu uz tiem balstīties valsts tiesā, lai pamatotu savas prasības par kompensācijas izmaksu pret valsts izveidotu garantijas iestādi, kura ir atbildīga par minētās kompensācijas izmaksu?

                              c)

                              ja atbilde uz iepriekš uzdotajiem jautājumiem (3.(a) un 3.(b)) ir apstiprinoša, kuru no divām iespējamām aizsardzības sistēmām valsts tiesai ir jāizvēlas piemērot, izlemjot strīdu starp privātpersonu un kredītiestādi, kurā iesaistīta valsts izveidota garantijas iestāde, kas atbild par noguldītāju un ieguldītāju aizsardzības sistēmu darbību?

                  4)

                  Vai Direktīvas 97/9 2. panta 2. punkta un 4. panta 2. punkta noteikumi (kopā ar minētās direktīvas I pielikumu) ir jāsaprot un jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz tādu valsts tiesību aktu pastāvēšanu, saskaņā ar kuriem ieguldītāju kompensācijas sistēma nav piemērojama ieguldītājiem, kuriem pieder parāda vērtspapīri, ko emitējusi kredītiestāde, finanšu instrumenta veida dēļ (parāda vērtspapīri), un ņemot vērā faktu, ka apdrošinātais uzņēmums (kredītiestāde) nav pārskaitījis vai izmantojis ieguldītāju līdzekļus vai vērtspapīrus bez viņu piekrišanas? Vai, interpretējot iepriekš minētos Direktīvas 97/9 noteikumus par ieguldītāju aizsardzību nozīme ir tam, ka kredītiestāde, kura ir emitējusi konkrētos parāda vērtspapīrus (emitents) vienlaikus ir arī šo finanšu instrumentu turētājs (starpnieks) un ka ieguldītāju līdzekļi netiek nošķirti no pārējiem kredītiestādes līdzekļiem?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 30. maija Direktīva 94/19/EK par noguldījumu garantiju sistēmām (OV L 135, 5. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK (OV L 145, 1. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 3. marta Direktīva 97/9/EK par ieguldītāju kompensācijas sistēmām (OV L 84, 22. lpp.).


title: Lieta T-292/14 RENV: Vispārējās tiesas 2016. gada 1. jūnija spriedums – Mega Brands/EUIPO – Diset (“MAGNEXT”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MAGNEXT” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “MAGNET 4” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/21

         Vispārējās tiesas 2016. gada 1. jūnija spriedums – Mega Brands/EUIPO – Diset (“MAGNEXT”)
   (Lieta T-292/14 RENV) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MAGNEXT” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “MAGNET 4” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 251/21)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug (Zug, Šveice) (pārstāvji – A. Nordemann un M. Maier, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji – sākotnēji V. Melgar, vēlāk – H. O’Neill)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Diset, SA (Barselona, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2012. gada 24. aprīļa lēmumu lietā R 1722/2011–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Diset un Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja Apelācijas ceturtās padomes 2012. gada 24. aprīļa lēmumu lietā R 1722/2011–4;

               2)

               EUIPO sedz savus izdevumus pats, kā arī atlīdzina Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 273, 8.9.2012.


title: Lieta T-26/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 25. jūnija spriedums – PT Musim Mas/Padome Dempings — Konkrētu Indijas, Indonēzijas un Malaizijas izcelsmes alifātisko spirtu un to maisījumu imports — Korekcija — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 9. punkts un 10. punkta i) apakšpunkts — Funkcijas, kas līdzinās to aģentu funkcijām, kuri strādā par komisijas maksu — Viena ekonomiska vienība — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Labas pārvaldības princips — Vienlīdzība un nediskriminācija

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/16

         Vispārējās tiesas 2015. gada 25. jūnija spriedums – PT Musim Mas/Padome
   (Lieta T-26/12) (1)

   (Dempings - Konkrētu Indijas, Indonēzijas un Malaizijas izcelsmes alifātisko spirtu un to maisījumu imports - Korekcija - Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 9. punkts un 10. punkta i) apakšpunkts - Funkcijas, kas līdzinās to aģentu funkcijām, kuri strādā par komisijas maksu - Viena ekonomiska vienība - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Labas pārvaldības princips - Vienlīdzība un nediskriminācija)
   (2015/C 262/20)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) (Medan, Indonēzija) (pārstāvis – D. Luff, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – J.-P. Hix, kam sākumā palīdz G. Berrisch, advokāts, un N. Chesaites, barrister, un vēlāk D. Geradin, advokāts, un visbeidzot E. McGovern, barrister)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. França un A. Stobiecka-Kuik), Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Hamburga, Vācija); un Sasol Germany GmbH (Hamburga) (pārstāvji – sākotnēji V. Akritidis, advokāts, un J. Beck, solicitor, vēlāk – V. Akritidis)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2011. gada 8. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1138/2011, ar kuru piemēro galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu Indijas, Indonēzijas un Malaizijas izcelsmes alifātisko spirtu un to maisījumu importam (OV L 293, 1. lpp.) kā arī Padomes 2012. gada 11. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1241/2012, ar ko groza Īstenošanas regulu Nr. 1138/2011 (OV L 352, 1. lpp.).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati;

               4)

               Sasol Olefins & Surfactants GmbH un Sasol Germany GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 80, 17.03.2012.


title: Lieta C-158/13: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 25. jūnija rīkojums ( Rechtbank Den Haag (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hamidullah Rajaby / Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/59

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 25. jūnija rīkojums (Rechtbank Den Haag (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hamidullah Rajaby/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

   (Lieta C-158/13) (1)

   2013/C 225/132
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 164, 8.6.2013.


title: Lieta T-407/16: Prasība, kas celta 2016. gada 26. jūlijā – Banco Popular Español/EUIPO – Pledgeling (“p”)

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/43

         Prasība, kas celta 2016. gada 26. jūlijā – Banco Popular Español/EUIPO – Pledgeling (“p”)
   (Lieta T-407/16)
   (2016/C 343/57)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Banco Popular Español, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis – M. de Justo Bailey, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Pledgeling LLC (Hjūstona, Teksasa, Amerikas Savienotās Valstis)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver burtu “p” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 123 147

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 29. aprīļa lēmums lietā R 1693/2015–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un otrajai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei, ja tā iestātos lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 73. un 76. panta pārkāpums.


title: Lieta T-560/12: Vispārējās tiesas 2016. gada 6. jūnija rīkojums – Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej/ECHA

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/67

         Vispārējās tiesas 2016. gada 6. jūnija rīkojums – Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej/ECHA

   (Lieta T-560/12) (1)

   (2016/C 270/72)
   Tiesvedības valoda – poļu
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 79, 16.3.2013.


title: Lieta C-379/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2013. gada 19. aprīļa spriedumu lietā T-51/11 Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços ( Aecops )/Komisija 2013. gada 3. jūlijā iesniedza Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços ( Aecops )

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/32

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2013. gada 19. aprīļa spriedumu lietā T-51/11 Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops)/Komisija 2013. gada 3. jūlijā iesniedza Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops)
   (Lieta C-379/13 P)
   2013/C 260/59
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (pārstāvji — N. Morais Sarmento un L. Pinto Monteiro, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas spriedumu;

               —

               pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Lēmuma nepieņemšana saprātīgā laika posmā

   i.   Tiesvedības noilgums
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka apstrīdētais lēmums tika pieņemts pēc tam, kad bija beidzies Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1) 3. pantā paredzētais četru gadu tiesvedības noilguma termiņš. Tāpat, pat ja ir iespējams, ka tiesvedības noilguma termiņš tika pārtraukts, ir pagājis vairāk nekā dubults noilguma termiņš, nepieņemot nekādu lēmumu atbilstoši Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta ceturtajai daļai. Tā kā iestājās noilgums, apstrīdētais lēmums ir jāatzīst par prettiesisku un neizpildāmu.
   ii.   Tiesiskās noteiktības principa pārkāpums
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka tas, ka Komisija ļāva paiet vairāk nekā 20 gadiem no apgalvotā pārkāpuma līdz apstrīdētā lēmuma pieņemšanai, ir uzskatāms par tiesiskās noteiktības principa neievērošanu. Šis Eiropas Savienības tiesību sistēmas pamatprincips paredz, ka visiem indivīdiem ir tiesības, lai to lietas tiktu izskatītas Eiropas Savienības iestādēs saprātīgā laika posmā.
   iii.   Tiesību uz aizstāvību pārkāpums
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka tās tiesības uz aizstāvību ir pārkāptas tiktāl, ciktāl, ņemot vērā, ka no apgalvotā pārkāpuma līdz galīgā lēmuma pieņemšanai pagāja vairāk nekā 20 gadi, apelācijas sūdzības iesniedzējai tika liegtas tiesības savlaicīgi iesniegt savus apsvērumus, proti, laikā, kad tās rīcībā vēl bija dokumenti, kas tai ļāva pamatot izdevumus, kurus Komisija uzskata par neattaisnotiem.

      (1)  Padomes 1995. gada 18. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 1. lpp.).


title: Lieta T-14/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 23. oktobra spriedums — Vanhecke /Parlaments (Privilēģijas un imunitātes — Parlamenta loceklis — Imunitātes līmenis — Prasība atcelt tiesību aktu — Intereses celt prasību zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               1.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 373/4

         Vispārējās tiesas 2012. gada 23. oktobra spriedums — Vanhecke/Parlaments
   (Lieta T-14/09) (1)

   (Privilēģijas un imunitātes - Parlamenta loceklis - Imunitātes līmenis - Prasība atcelt tiesību aktu - Intereses celt prasību zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 373/04
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Frank Vanhecke (Brige, Beļģija) (pārstāvji — R. Tournicourt, B. Siffert un S. Lippens, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — sākotnēji H. Krück, A. Baas un E. Waldherr, vēlāk H. Krück, E. Waldherr un G. Corstens)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Parlamenta 2008. gada 18. novembra lēmumu par prasītāja parlamentārās imunitātes atcelšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 69, 21.03.2009.


title: Lieta C-148/08: Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 7. janvāra rīkojums ( Juzgado de lo Mercantil n o  1 de Málaga (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Finn Mejnertsen / Betina Mandal Barsoe

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/32

         Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 7. janvāra rīkojums (Juzgado de lo Mercantil no 1 de Málaga (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Finn Mejnertsen/Betina Mandal Barsoe

   (Lieta C-148/08) (1)

   (2009/C 69/70)

      Tiesvedības valoda — spāņu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 142, 7.6.2008.


title: Lieta C-213/07: Tiesas (virspalāta) 2008. gada 16. decembra spriedums ( Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Michaniki AE / Ethniko Symvoulio Radiotileorasis, Ypoyrdos Epikrateias (Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi — Direktīva 93/37/EEK — 24. pants — Izslēgšanas no dalības konkursā pamati — Valsts pasākumi, ar ko nosaka nesavienojamību starp darbību publisko būvdarbu jomā un darbību mediju jomā)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/11

         Tiesas (virspalāta) 2008. gada 16. decembra spriedums (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Michaniki AE/Ethniko Symvoulio Radiotileorasis, Ypoyrdos Epikrateias

   (Lieta C-213/07) (1)

   (Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi - Direktīva 93/37/EEK - 24. pants - Izslēgšanas no dalības konkursā pamati - Valsts pasākumi, ar ko nosaka nesavienojamību starp darbību publisko būvdarbu jomā un darbību mediju jomā)
   (2009/C 44/18)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Symvoulio tis Epikrateias
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Michaniki AE

      Atbildētājs: Ethniko Symvoulio Radiotileorasis, Ypoyrgos Epikrateias

      Piedaloties: Elliniki Technodomiki Techniki Ependytiki Viomichaniki AE, kas ir Pantechniki AE tiesību pārņēmēja, Syndesmos Epicheiriseon Periodikou Typou

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Symvoulio tis Epikrateias — Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/37/EEK par to, kā koordinēt publisko būvdarbu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras [būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras] (OV L 199, 54. lpp.), 24. panta interpretācija — To pamatu saraksta izsmeļošais raksturs, balstoties uz kuriem, uzņēmējam aizliedz piedalīties konkursā
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/37/EEK par to, kā koordinēt publisko būvdarbu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras [būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras], kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 13. oktobra Direktīvu 97/52/EK, 24. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir sniegts izsmeļošs saraksts ar pamatiem, kas balstīti uz objektīviem profesionālās kvalifikācijas apsvērumiem un ar ko var attaisnot uzņēmēja izslēgšanu no dalības būvdarbu publiskajā iepirkumā. Tomēr ar šo direktīvu dalībvalstij nav aizliegts paredzēt citus izslēgšanas pasākumus ar mērķi garantēt vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem un pārskatāmības principa ievērošanu, ja vien šādi pasākumi nepārsniedz to, kas vajadzīgs, lai sasniegtu šo mērķi;

               2)

               Kopienu tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj tādu valsts tiesību normu, ar ko, kaut arī tiecoties sasniegt leģitīmu mērķi — vienādu attieksmi pret pretendentiem un pārskatāmību būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, ir ieviesta neatspēkojama prezumpcija, ka uzņēmuma, kas darbojas mediju nozarē, īpašnieka, partnera, galvenā akcionāra vai vadītāja statuss nav savienojams ar tāda uzņēmuma īpašnieka, partnera, galvenā akcionāra vai vadītāja statusu, kuram valsts vai juridiska persona, kas darbojas publiskajā nozarē plašā nozīmē, ir uzticējusi izpildīt būvdarbu, piegāžu vai pakalpojumu sniegšanas līgumus.

      (1)  OV C 140, 23.6.2007.


title: Lieta C-438/08: Prasība, kas celta 2008. gada 3. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/18

         Prasība, kas celta 2008. gada 3. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-438/08)
   (2008/C 313/27)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Traversa un M. Teles Romão)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pamatā saskaņā ar 1999. gada 15. decembra dekrētlikuma Nr. 550/99 3. panta 2. punktu, 6. panta 1. punktu un 7. pantu, kā arī 2000. gada 9. decembra rīkojuma Nr. 1165/2000 1. panta e) punktu nosakot brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojumus citu dalībvalstu uzņēmumiem, kuri vēlas Portugālē veikt transportlīdzekļu inspekcijas darbību, it īpaši atļauju piešķiršanu pakārtojot sabiedrības interesēm, ieviešot nosacījumu par minimālo sabiedrības pamatkapitālu EUR 100 000 apmērā, ierobežojot uzņēmumu darbības jomu un paredzot noteikumus par nesaderību ar citām dalībnieku, pārvaldnieku un administratoru darbībām, Portugāles Republika nav izpildījusi EK līguma 43. pantā paredzētos pienākumus, un

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Jaunu atļauju piešķiršanas pakārtošana sabiedrības interesēm ir brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojums, jo citu dalībvalstu juridiskas personas, kuras vēlas Portugālē veikt transportlīdzekļu inspekcijas darbību, ir pakļautas kompetento valsts iestāžu rīcības brīvībai, kas rada būtisku tiesisko nedrošību attiecībā uz to tiesību apjomu.
   Nosacījums par minimālo sabiedrības pamatkapitālu EUR 100 000 apmērā uzskatāms par brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojumu, jo tas Kopienas uzņēmējam ar sabiedrības pamatkapitālu, kas mazāks par Portugāles tiesību aktos prasīto minimālo summu, traucē Portugālē izveidot meitas uzņēmumu vai filiāli.
   Uzņēmuma darbības jomas ierobežošana, ļaujot veikt tikai transportlīdzekļu inspekciju, ir brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojums, jo Kopienas uzņēmēji, kas uzņēmējdarbības veikšanas dalībvalstī vienlaikus likumīgi sniedz citus pakalpojumus (inspekcija, remonts un tehniskā apkope), ir spiesti mainīt uzņēmuma darbības jomu un, iespējams, pat savu iekšējo struktūru, lai varētu Portugālē veikt transportlīdzekļu inspekcijas darbību; turklāt šis nosacījums nevar tikt uzskatīts par vajadzīgu, lai nodrošinātu šo pakalpojumu sniedzošo uzņēmumu neatkarību un objektivitāti.
   Noteikumiem par nesaderību, kas jāievēro uzņēmumu dalībniekiem, pārvaldniekiem un administratoriem, kas ražo, labo, iznomā, ieved vai tirgo transportlīdzekļus, to sastāvdaļas un aprīkojuma detaļas vai veic pārvadājumus, var būt ierobežojoša iedarbība, kas līdzīga uzņēmuma darbības jomas ierobežošanai, un tie var radīt būtiskus brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojumus citu dalībvalstu uzņēmumiem, kas vēlas Portugālē veikt transportlīdzekļu inspekcijas darbību, jo uzņēmumiem, kas sniedz transportlīdzekļu inspekcijas pakalpojumus un kas jau likumīgi veic uzņēmējdarbību citā dalībvalstī, un kuru dalībnieki, pārvaldnieki vai administratori veic citas darbības uzņēmējdarbības veikšanas dalībvalstī, jāmaina sava iekšējā struktūra, jāatdalās no šiem dalībniekiem vai jāliek tiem izbeigt nesaderīgās darbības.


title: Apvienotās lietas C-533/12 P un C-536/12 P: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 4. septembra spriedums – Société nationale maritime Corse–Méditerranée (SNCM) SA/Corsica Ferries France SAS, Eiropas Komisija, Francijas Republika (C-533/12 P), Francijas Republika/Corsica Ferries France SAS, Eiropas Komisija, Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) SA (C-536/12 P) Apelācija – Pārstrukturēšanas atbalsts – Eiropas Komisijas novērtējuma brīvība – Pārbaudes Eiropas Savienības Vispārējā tiesā apjoms – Kritērija par privāto ieguldītāju tirgus ekonomikā pārbaude – Prasība par sektoru un ģeogrāfisko analīzi – Pietiekami nostiprinājusies prakse – Ilgtermiņa ekonomiskā racionalitāte – Papildu atlaišanas pabalstu izmaksāšana

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/6

      Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 4. septembra spriedums – Société nationale maritime Corse–Méditerranée (SNCM) SA/Corsica Ferries France SAS, Eiropas Komisija, Francijas Republika (C-533/12 P), Francijas Republika/Corsica Ferries France SAS, Eiropas Komisija, Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) SA (C-536/12 P)
      (Apvienotās lietas C-533/12 P un C-536/12 P) (1)

      (Apelācija - Pārstrukturēšanas atbalsts - Eiropas Komisijas novērtējuma brīvība - Pārbaudes Eiropas Savienības Vispārējā tiesā apjoms - Kritērija par privāto ieguldītāju tirgus ekonomikā pārbaude - Prasība par sektoru un ģeogrāfisko analīzi - Pietiekami nostiprinājusies prakse - Ilgtermiņa ekonomiskā racionalitāte - Papildu atlaišanas pabalstu izmaksāšana)
      (2014/C 395/07)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

      (Lieta C-533/12 P)

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Société nationale maritime Corse–Méditerranée (SNCM) SA (pārstāvji – A. Winckler un F.–C. Laprévote, advokāti)

         Pārējās lietas dalībnieces: Corsica Ferries France SAS, (pārstāvji – S. Rodrigues un C. Bernard–Glanz, advokāti), Eiropas Komisija, Francijas Republika (pārstāvji – G. de Bergues, N. Rouam un J. Rossi)
      (Lieta C-536/12 P)

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Francijas Republika (pārstāvji – G. de Bergues, D. Colas, N. Rouam un J. Rossi)

         Pārējās lietas dalībnieces: Corsica Ferries France SAS, (pārstāvji – S. Rodrigues un C. Bernard–Glanz, advokāti), Eiropas Komisija, Société nationale maritime Corse–Méditerranée (SNCM) SA (pārstāvji – A. Winckler un F.-C. Laprévote, advokāti)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  apelācijas sūdzības noraidīt;

                  2)

                  Société nationale maritime Corse–Méditerranée (SNCM) SA un Francijas Republika sedz savus izdevumus pašas, kā arī vienādās daļās atlīdzina Corsica Ferries France SAS radušos tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 32, 2.2.2013.


title: Lieta T-432/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 30. aprīļa spriedums – VTZ u.c./Padome Dempings — Dažu Krievijas un Ukrainas izcelsmes dzelzs vai tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu imports — Galīgais antidempinga maksājums — Termiņbeigu pārskatīšana — Zaudējumu atkārtošanās iespējamība — Savienības intereses — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/30

         Vispārējās tiesas 2015. gada 30. aprīļa spriedums – VTZ u.c./Padome
   (Lieta T-432/12) (1)

   (Dempings - Dažu Krievijas un Ukrainas izcelsmes dzelzs vai tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu imports - Galīgais antidempinga maksājums - Termiņbeigu pārskatīšana - Zaudējumu atkārtošanās iespējamība - Savienības intereses - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2015/C 198/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Volžskij trubnyi zavod OAO (VTZ OAO) (Volžska, Krievija), Taganrogskij metallurgičeskij zavod OAO (Tagmet OAO) (Taganroga, Krievija), Sinarskij trubnyj zavod OAO (SinTZ OAO) (Kamenska-Uraļska, Krievija) un Severskij trubnyj zavod OAO (STZ OAO) (Polevskoy, Krievija) (pārstāvji – J.-F. Bellis, F. Di Gianni, G. Coppo un C. Van Hemelrijck, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – S. Boelaert, kam sākotnēji palīdzēja G. Berrisch un A. Polcyn, vēlāk A. Polcyn un D. Geradin, advokāti)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. França un A. Stobiecka-Kuik)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2012. gada 26. jūnija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 585/2012, ar ko pēc termiņbeigu pārskatīšanas, ievērojot Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 2. punktu, nosaka galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Krievijas un Ukrainas izcelsmes dzelzs vai tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu importam un izbeidz termiņbeigu pārskatīšanas procedūru attiecībā uz konkrētu Horvātijas izcelsmes dzelzs vai tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu importu (OV L 174, 5. lpp.), daļā, kurā tā attiecas uz prasītājiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Volžskij trubnyi zavod OAO (VTZ OAO), Taganrogskij metallurgičeskij zavod OAO, Sinarskij trubnyj zavod OAO (SinTZ OAO) un Severskij trubnyj zavod OAO (STZ OAO) sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 366, 24.11.2012.


title: Lieta T-337/07: Prasība, kas celta 2007. gada 6. septembrī — Brilliant Hotelsoftware /ITSB ( BRILLIANT )

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/56

         Prasība, kas celta 2007. gada 6. septembrī — Brilliant Hotelsoftware/ITSB (“BRILLIANT”)
   (Lieta T-337/07)
   (2007/C 269/101)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Brilliant Hotelsoftware Limited, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — J. Croll un C. Pappas, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (Preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 14. jūnija lēmumu un piespriest reģistrēt preču zīmi “BRILLIANT” preču zīmju reģistrā;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “BRILLIANT”, kas attiecas uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 9. un 42. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 345 849)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) no c) apakšpunkta pārkāpums, jo pieteiktā preču zīme nav aprakstoša un tai netrūkst nepieciešamā atšķirtspēja.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-31/07: Prasība, kas celta 2007. gada 12. februarī — Du Pont de Nemours ( France ) un citi pret Komisiju

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/28

         Prasība, kas celta 2007. gada 12. februarī — Du Pont de Nemours (France) un citi pret Komisiju
   (Lieta T-31/07)
   (2007/C 69/57)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Du Pont de Nemours (France) SAS, Puteaux (Francija), Du Pont Portugal Serviços, Lisabona (Portugāle), Du Pont Ibérica SL, Barselona (Spānija), Du Pont de Nemours (Belgium) BVBA, Mechelen (Beļģija), Du Pont de Nemours Italiana Srl, Milāna (Itālija), Du Pont de Nemours (Nederland) BV, Dordrecht (Nīderlande), Du Pont de Nemours (Deutchland) GmbH, Bad Homburg (Vācija), DuPont CZ s.r.o., Prāga, (Čehija), DuPont Hungary Trading Ltd, Budaors (Ungārija), DuPont Poland Sp.z o.o., Varšava (Polija), DuPont Romania Srl, Buhareste (Rumānija), Du Pont (UK) Ltd, Herts, Apvienotā Karaliste, Du PontAGro Hellas SA. Atēnas, (Grieķija), DuPont International Operations Sarl (Šveice), DuPont Solutions (France) SAS, Puteaux (Francija) (pārstāvji — D. Waelbroeck, N. Rampal, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas Direktīvas 2006/133/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu flusilazolu kā aktīvo vielu, pielikumu, ciktāl tajā kā termiņš flusilazola iekļaušanai noteikts 2008. gada 30. jūnijs;

               —

               atcelt Direktīvas 2006/133/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu flusilazolu kā aktīvo vielu, 3. panta 2. punktu, ciktāl tajā kā datums, līdz kuram dalībvalstis, pēc atkārtotas novērtēšanas, groza vai atsauc atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur flusilazolu, noteikts 2008. gada 30. jūnijs;

               —

               atcelt Komisijas Direktīvas 2006/133/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, pielikumā ietverto Īpašo noteikumu A sadaļu, ciktāl tajā noteikts ierobežojums kultūru veidiem, kuriem dalībvalstis var atļaut flusilazola izmantošanu pēc tā iekļaušanas Direktīvas 91/414/EEK I Pielikumā, un kas ir jāīsteno līdz 2007. gada 30. jūnijam (turpmāk tekstā — “Apstrīdētie ierobežojumi”);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visu kaitējumu, ko Apstrīdēto ierobežojumu dēļ cietušas prasītājas, un noteikt šo kompensāciju par prasītāju ciesto kaitējumu apmērā, kas šobrīd aprēķināts $ 109 miljoni (aptuveni € 84 miljoni); vai citā apmērā, kas atbilst kaitējumam, ko cietušas vai ko cietīs prasītājas atbilstoši turpmāk šīs tiesvedības laikā konstatētajam, it īpaši — lai ņemtu vērā nākotnē sagaidāmo kaitējumu;

               —

               pakārtoti — uzdot lietas dalībniekiem saprātīgā termiņā no sprieduma pasludināšanas dienas iesniegt datus par kompensācijas apmēru, par ko vienojušies lietas dalībnieki, vai, ja vienošanās nav panākta, uzdot lietas dalībniekiem šajā pašā termiņā iesniegt prasījumus ar detalizētiem datiem;

               —

               uzdot par maksājamo summu no Tiesas sprieduma pasludināšanas dienas līdz faktiskajai tās samaksāšanai, samaksāt nokavējuma procentus ar likmi atbilstoši Eiropas Centrālā bankas par galvenajām refinansēšanas operācijām noteiktajai, tai pieskaitot divus procentu punktus, vai arī ar jebkādu citu atbilstošu likmi, ko noteiktu Tiesa,

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar savu pieteikumu prasītājas lūdz atcelt Komisijas 2006. gada 12. decembra Direktīvu 2006/133/EK (1), ar kuru groza I Pielikumu Direktīvā 91/414/EEK (2) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (turpmāk tekstā — “Augu aizsardzības līdzekļu direktīva”) daļā, ar kuru noteikti ierobežojumi kā flusilazola iekļaušanas periodam, tā arī kultūru veidiem, kuriem dalībvalstis var atļaut izmantot flusilazolu.
   Prasītājas apgalvo, ka Apstrīdētie ierobežojumi ir prettiesiski, ciktāl tie balstīti tikai uz “draudu”, nevis uz “riska ”novērtējumu, kā to prasa Direktīva 91/414/EEK. Konkrētāk, tās norāda, ka, saīsinot iekļaušanas periodu līdz 18 mēnešiem parasto 10 gadu vietā, kā arī nosakot ierobežojumus, atļauto flusilazola izmantošanu attiecinot tikai uz noteiktām kultūrām, Komisija esot varbūtēji pārkāpusi pienākumus, kas izriet no EK līguma un minētās direktīvas, un regulām, ar kurām tajā izdarīti grozījumi, kā arī vairākus Kopienas tiesību pamatprincipus un mērķus. Proti, prasītājas apgalvo, ka atbildētāja ir pārkāpusi samērīguma principu, labas pārvaldības principu un tiesības tikt uzklausītam, kā arī tiesiskās drošības, tiesiskās paļāvības un nediskriminācijas principus, un pienākumu sniegt pienācīgu pamatojumu. Visbeidzot ir norādīts, ka atbildētāja ir nepareizi izmantojusi savas pilnvaras, jo ierobežojumi noteikti patvaļīgi, nevadoties no direktīvā paredzētajiem kritērijiem.
   Papildus prasībai par tiesību akta atcelšanu, prasītājas tāpat ir cēlušas prasību par kaitējuma atlīdzinājumu saskaņā ar EKL 235. pantu un 288. panta 2. punktu, par kaitējuma, ko prasītājas cietušas Apstrīdēto ierobežojumu rezultātā, novēršanu.

      (1)  Komisijas Direktīva 2006/133/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu flusilazolu kā aktīvo vielu (OV 2006, L 349, 27. punkts).

      (2)  Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīva 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV 1991, L 230, 1. lpp.).


title: Lieta T-345/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 13. aprīļa spriedums — Bodegas y Viñedos Puerta de Labastida /ITSB — Unión de Cosecheros de Labastida ( “PUERTA DE LABASTIDA” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “PUERTA DE LABASTIDA” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “CASTILLO DE LABASTIDA” — Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “CASTILLO LABASTIDA” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts — Sajaukšanas iespēja — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               28.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 160/20

         Vispārējās tiesas 2011. gada 13. aprīļa spriedums — Bodegas y Viñedos Puerta de Labastida/ITSB — Unión de Cosecheros de Labastida (“PUERTA DE LABASTIDA”)
   (Lieta T-345/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “PUERTA DE LABASTIDA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “CASTILLO DE LABASTIDA” - Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “CASTILLO LABASTIDA” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 160/29
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bodegas y Viñedos Puerta de Labastida, SL (Autol, Spānija) (pārstāvji — J. Grimau Muñoz un J. Villamor Muguerza, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Unión de Cosecheros de Labastida, S. Coop. Ltda (Labastida, Spānija) (pārstāvji — sākotnēji P. López Ronda, G. Macias Bonilla, pēc tam F. Brandolini Kujman, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 28. maija lēmumu lietā R 1021/2008-1 par iebildumu procesu starp Unión de Cosecheros de Labastida, S. Coop. Ltda un Bodegas y Viñedos Puerta de Labastida, SL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bodegas y Viñedos Puerta de Labastida, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 256, 24.10.2009.


title: apvienotās lietas T-396/05 un T-397/05: Pirmās instances tiesas 2009. gada 10. jūnija spriedums — ArchiMEDES /Komisija (Ššķīrējklauzula — Līgums par pilsētas nekustamā īpašuma kompleksa remontu — Avansa summas daļas atmaksa — Prasība piespriest Komisijai samaksāt atlikumu — Komisijas pretprasība — Prasība atcelt tiesību aktu — Lēmums par piedziņu — Paziņojums par parādu — Līgumiska rakstura akti — Nepieņemamība — Prasījumu ieskaits)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/43

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 10. jūnija spriedums — ArchiMEDES/Komisija
   (apvienotās lietas T-396/05 un T-397/05) (1)

   (Ššķīrējklauzula - Līgums par pilsētas nekustamā īpašuma kompleksa remontu - Avansa summas daļas atmaksa - Prasība piespriest Komisijai samaksāt atlikumu - Komisijas pretprasība - Prasība atcelt tiesību aktu - Lēmums par piedziņu - Paziņojums par parādu - Līgumiska rakstura akti - Nepieņemamība - Prasījumu ieskaits)
   2009/C 180/79
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Architecture, microclimat, énergies douces — Europe et Sud SARL (ArchiMEDES), Ganges (Francija) (pārstāvji — P.-P. Van Gehuchten, J. Sambon un P. Reyniers, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji K. Kańska un E. Manhaeve, pēc tam E. Manhaeve)

      Priekšmets

               —

               lietā T-396/05: prasība saskaņā ar EKL 230. pantu atcelt, pirmkārt, Komisijas lēmumu atgūt avansa maksājumus, kas pārskaitīti saskaņā ar līgumu, kas to saista ar prasītāju, un, otrkārt, Komisijas lēmumu piemērot prasītājai prasījumu ieskaitu;

               —

               lietā T-397/05: prasība saskaņā ar EKL 238. pantu par līgumisku atbildību, lai Komisijai piespriestu samaksāt tajā pašā līgumā paredzētās subsīdijas atlikumu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietā T-396/05 prasību noraidīt kā nepieņemamu tiktāl, ciktāl tā ir vērsta pret Paziņojumu par parādu Nr. 3240705638 un lēmumu par piedziņu, kas ir ietverts Eiropas Kopienu Komisijas 2005. gada 30. augusta vēstulē;

               2)

               lietā T-396/05 izbeigt tiesvedību par prasību atcelt Komisijas lēmumu, kas ietverts tās 2005. gada 5. oktobra vēstulē, piemērot Architecture, microclimat, énergies douces — Europe et Sud SARL (ArchiMEDES) savstarpējo prasījumu ieskaitu;

               3)

               lietā T-397/05 prasību noraidīt;

               4)

               lietā T-397/05 piespriest ArchiMEDES pārskaitīt Komisijai summu EUR 148 256,86 apmērā kopā ar nokavējuma procentiem, ko nosaka saskaņā ar Francijas tiesību aktiem un aprēķina līdz parāda pilnīgai samaksai, bet kas nepārsniedz 5,5 % gadā;

               5)

               lietā T-396/05 ArchiMEDES sedz ne tikai savus tiesāšanās izdevumus, bet arī atlīdzina pusi no Komisijas tiesāšanās izdevumiem, ieskaitot tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma procedūru lietā T-396/05 R;

               6)

               lietā T-397/05 ArchiMEDES atlīdzina tiesāšanas izdevumus, ieskaitot tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma procedūru lietā T-397/05 R.

      (1)  OV C 74, 25.03.2006.


title: Lieta C-199/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 29. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Ciclat Soc. Coop./Consip SpA, Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 29. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Ciclat Soc. Coop./Consip SpA, Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

   (Lieta C-199/15)
   (2015/C 262/02)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ciclat Soc. Coop.

      Atbildētājas: Consip SpA, Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Direktīvas 18/2004 (1) 45. pants, skatīts, ņemot vērā arī saprātīguma principu, un LESD 49. un 56. pants nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas saistībā ar tādu publiskā iepirkuma procedūru, kura vērtība pārsniedz robežvērtību, ļauj pēc savas ierosmes pieprasīt sociālā nodrošinājuma iestādes gatavotu sertifikātu (DURC) un nosaka līgumslēdzējai iestādei par pienākumu uzskatīt par dalību liedzošu tādu sertifikātu, no kura izriet agrāk pastāvējis iemaksu pienācīgas neveikšanas pārkāpums, kas it īpaši pastāvēja piedalīšanās brīdī, bet ko saimnieciskās darbības subjekts tomēr nezināja – viņš piedalījās, pamatojoties uz derīgu pozitīvu DURC – un katrā ziņā vairs nepastāvēja līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas brīdī vai pārbaudes pēc savas ierosmes brīdī?

      (1)  Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.).


title: Lieta T-400/10: Prasība, kas celta 2010. gada 12. septembrī — Hamas /Padome

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/32

         Prasība, kas celta 2010. gada 12. septembrī — Hamas/Padome
   (Lieta T-400/10)
   ()
   2010/C 317/60
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hamas (pārstāvis — L. Glock, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2010. gada 13. jūlija Paziņojumu C 188/13;

               —

               atcelt Padomes 2010. gada 12. jūlija Lēmumu 2010/386/KĀDP;

               —

               atcelt Padomes 2010. gada 12. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 610/2010;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja lūdz atcelt Padomes Paziņojumu 2010/C 188/09 (1), Padomes Lēmumu 2010/386/KĀDP (2), kā arī Padomes Īstenošanas regulu Nr. 610/2010 (3) tiktāl, ciktāl prasītāja ir iekļauta to personu, grupu un organizāciju sarakstā, kurām terorisma apkarošanas nolūkā piemēro Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP (4) 2., 3. un 4. pantu un Regulas Nr. 2580/2001 2. panta 3. punktu.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza septiņus pamatus — attiecībā uz Padomes Paziņojumu 2010/C 188/09 par:

               —

               LESD 297. panta 2. punkta trešās daļas pārkāpumu, jo prasītājai šis Paziņojums netika paziņots un vienkāršu paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī nevar uzskatīt par šādu akta paziņošanu;

               —

               Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu, jo šis Paziņojums prasītajai bija gandrīz nepieejams;

               —

               Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (ECTPAK) 6. panta 3. punkta a) apakšpunkta par apsūdzētā tiesībām nekavējoties viņam saprotamā valodā un detalizēti tikt informētam par viņam izvirzītās apsūdzības raksturu un iemeslu pārkāpumu;

         un attiecībā uz Lēmumu 2010/386/KĀDP un Regulu Nr. 610/2010:

               —

               acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo, tā kā Hamas ir likumīgi ievēlēta valdība, tā nevar tikt iekļauta teroristu sarakstā atbilstoši principam par neiejaukšanos valsts iekšējās lietās;

               —

               prasītājas pamattiesību pārkāpumu, pārkāpjot:

               —

               prasītājas tiesības uz aizstāvību, kā arī tiesības uz labu pārvaldību, jo pirms lēmuma prasītāju atstāt ietvertu to personu, grupu un organizāciju sarakstā, kuru līdzekļi tiek iesaldēti, pieņemšanas prasītājai netika paziņots par pret to izvirzītajiem pierādījumiem un prasītājai netika dota iespēja noderīgi izteikt savu viedokli par šiem pierādījumiem; un

               —

               īpašuma tiesības, ciktāl prasītājas līdzekļu iesaldēšana ir nepamatots tās īpašuma tiesību ierobežojums;

               —

               LESD 296. pantā paredzētā pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, jo Padome ne Lēmumā 2010/386/KĀDP, ne Regulā Nr. 610/2010 nav iekļāvusi tieši izteiktu pamatojumu.

      (1)  Padomes 2010. gada 13. jūlija Paziņojums 2010/C 188/09 personām, grupām un organizācijām, kas iekļautas sarakstā, kurš minēts 2. panta 3. punktā Padomes Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām (OV C 188, 13. lpp.).

      (2)  Padomes 2010. gada 12. jūlija Lēmums 2010/386/KĀDP, ar ko atjaunina to personu, grupu un organizāciju sarakstu, kurām piemēro Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu 2., 3. un 4. pantu (OV L 178, 28. lpp.).

      (3)  Padomes 2010. gada 12. jūlija Īstenošanas regula (ES) Nr. 610/2010, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1285/2009 (OV L 178, 1. lpp.).

      (4)  Padomes 2001. gada 27. decembra Kopējā nostāja 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu (OV L 344, 93. lpp.).


title: Lieta T-98/15: Prasība, kas celta 2015. gada 25. februārī – Tubes Radiatori/ITSB – Antrax It (Apkures radiatori)

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/60

         Prasība, kas celta 2015. gada 25. februārī – Tubes Radiatori/ITSB – Antrax It (Apkures radiatori)
   (Lieta T-98/15)
   (2015/C 138/78)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tubes Radiatori Srl (Resana, Itālija) (pārstāvji – S. Verea, K. Muraro, M. Balestriero, P. Menapace, avvocati)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Antrax It Srl (Resana, Itālija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus dizainparauga īpašnieks: prasītāja

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs attiecībā uz “apkures radiatoru” precēm – Kopienas dizainparaugs Nr. 000 169 370–0002

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju trešās padomes 2015. gada 9. decembra lēmums lietā R 1643/2014–3

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un līdz ar to pilnībā pēc tam pārbaudīt un atzīt par spēkā esošu Kopienas dizainparaugu Nr. 000 169 370–0002, kura īpašniece ir TUBES RADIATORI s.r.l., jo tas ir jauns un tam ir individuāla būtība;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 1991. gada 2. maija Reglamenta 87. pantu.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas (EK) Nr. 216/96 1.d panta, sacīkstes principa, kā arī pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums;

               —

               tiek izvirzīta arī iebilde par galīgo nolēmumu.


title: Lieta C-29/12: Prasība, kas celta 2012. gada 20. janvārī — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               31.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/16

         Prasība, kas celta 2012. gada 20. janvārī — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-29/12)
   2012/C 98/26
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un M. Noll-Ehlers)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2009. gada 16. oktobra Direktīvas 2009/131/EK par VII pielikuma grozījumiem Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2008/57/EK par dzelzceļa sistēmas savstarpēju izmantojamību Kopienā (1) prasības, vai katrā ziņā pilnībā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2010. gada 19. jūlijā.

      (1)  OV L 273, 12. lpp.


title: Lieta C-330/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 5. jūlijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Itālija) — Edison Trading SpA/Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 5. jūlijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Itālija) — Edison Trading SpA/Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

   (Lieta C-330/10)
   ()
   2010/C 346/41
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Edison Trading SpA

      Atbildētāja: Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ar Līguma 23., 43., 49. un 56. pantu, kā arī Direktīvas 2003/54 11. panta 2. un 6. punktu un 24. pantu tiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums — kas nav paziņots Eiropas Komisijai —, kurā attiecībā uz noteiktiem elektroenerģijas ražotājiem, kuriem konkrētajos apstākļos ir būtiska loma, lai tiktu nodrošinātas dispečervadības pakalpojumu vajadzības, ir pastāvīgi noteikts pienākums iesniegt elektroenerģijas biržā piedāvājumus saskaņā ar procedūrām, kuras tīkla pārvaldītājs nosaka, balstoties uz piemērojamo regulējumu, un saskaņā ar kurām ražotājs nevar brīvi noteikt par šiem piedāvājumiem saņemamās atlīdzības apmēru, jo tas tiek noteikts, pamatojoties uz kritērijiem, kuri nav tikuši iepriekš noteikti saskaņā ar “pārredzamām, nediskriminējošām un tirgus principiem atbilstīgām procedūrām”?