title: Apvienotās lietas C-340/14: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 1. oktobra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – R. L. Trijber, kas veic darbību ar nosaukumu Amstelboats/College van burgemeester en wethouders van Amsterdam (C-340/14), J. Harmsen/Burgemeester van Amsterdam (C-341/14) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2006/123/EK — Pakalpojumi iekšējā tirgū — Atpūtas izbraukumi uz ūdens — Skatlogu prostitūcijas nami — 2. panta 2. punkta d) apakšpunkts — Piemērošanas joma — Izslēgšana — Pakalpojumi pārvadājumu jomā — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Atļauju sistēma — 10. panta 2. punkta c) apakšpunkts — Atļaujas piešķiršanas nosacījumi — Samērīgums — Valodas nosacījums — 11. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Atļaujas termiņš — Pieejamo atļauju skaita ierobežojums — Primārs vispārējo interešu apsvērums

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/8

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 1. oktobra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – R. L. Trijber, kas veic darbību ar nosaukumu Amstelboats/College van burgemeester en wethouders van Amsterdam (C-340/14), J. Harmsen/Burgemeester van Amsterdam (C-341/14)
   (Apvienotās lietas C-340/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2006/123/EK - Pakalpojumi iekšējā tirgū - Atpūtas izbraukumi uz ūdens - Skatlogu prostitūcijas nami - 2. panta 2. punkta d) apakšpunkts - Piemērošanas joma - Izslēgšana - Pakalpojumi pārvadājumu jomā - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Atļauju sistēma - 10. panta 2. punkta c) apakšpunkts - Atļaujas piešķiršanas nosacījumi - Samērīgums - Valodas nosacījums - 11. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Atļaujas termiņš - Pieejamo atļauju skaita ierobežojums - Primārs vispārējo interešu apsvērums)
   (2015/C 381/09)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: R. L. Trijber, kas veic darbību ar nosaukumu Amstelboats (C-340/14), J. Harmsen (C-341/14)

      Atbildētāja: College van burgemeester en wethouders van Amsterdam, Burgemeester van Amsterdam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū 2. panta 2. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka atkarībā no iesniedzējtiesas veicamās pārbaudes tāda darbība, attiecībā uz kuru tika iesniegts atļaujas pieteikums pamatlietā, kas ir maksas pakalpojums, uzņemot pasažierus uz kuģa, lai tie pa ūdensceļu apmeklētu pilsētu kāda pasākuma mērķiem, nav pakalpojums “pārvadājumu jomā” šīs normas izpratnē, kas ir izslēgts no šīs direktīvas piemērošanas jomas;

               2)

               Direktīvas 2006/123 11. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj, ka valsts kompetentās iestādes izsniedz atļaujas uz nenoteiktu laiku tādas darbības veikšanai, par kādu ir pamatlieta, ja šo pašu iestāžu šim pašam mērķim izsniegto atļauju skaits ir ierobežots primāru vispārējo interešu apsvērumu dēļ;

               3)

               Direktīvas 2006/123 10. panta 2. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu pasākumu, kāds ir pamatlietā, kas pakārto atļaujas piešķiršanu darbības veikšanai – skatlogu prostitūcijas uzņēmuma darbība, iznomājot istabas uz dienas daļu, – par ko ir lieta C-341/14, nosacījumam, ka šo pakalpojumu sniedzējs var sazināties ar šo pakalpojumu saņēmējiem, šajā gadījumā prostitūtām, saprotamā valodā, ja šis nosacījums ir atbilstošs iecerētā vispārējo interešu mērķa sasniegšanai, proti, ar prostitūciju saistītu noziedzīgu nodarījumu prevencija, un ja tas nepārsniedz to, kas ir nepieciešams šāda mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 339, 29.9.2014.


title: Lieta C-200/10 P: Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 5. maija spriedums — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE /Eiropas Komisija (Apelācija — Šķīrējklauzula — Līgums par Kopienas finanšu atbalstu projektam “eContent” programmas ietvaros — Komisijas veikta līguma atcelšana — Attaisnoto izmaksu atlīdzināšana — Vispārējās tiesas sprieduma pamatojums)

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/7

         Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 5. maija spriedums — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Eiropas Komisija
   (Lieta C-200/10 P) (1)

   (Apelācija - Šķīrējklauzula - Līgums par Kopienas finanšu atbalstu projektam “eContent” programmas ietvaros - Komisijas veikta līguma atcelšana - Attaisnoto izmaksu atlīdzināšana - Vispārējās tiesas sprieduma pamatojums)
   2011/C 186/11
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (pārstāvis — N. Korogiannakis, dikigoros)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Manhaeve, D. Philippe un M. Gouden, avocats)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 9. februāra spriedumu lietā T-340/07 Evropaïki Dynamiki/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību, kas bija balstīta uz šķīrējklauzulu un ar kuru tika lūgts, lai Komisijai tiktu uzdots samaksāt, pirmkārt, summas, kuras tā ir, iespējams, parādā prasītājai un, otrkārt, atlīdzināt zaudējumus, kas radušies sakarā ar līguma izbeigšanu par Kopienas finanšu atbalstu projektam “e-Content Exposure and business Opportunities” (“EEBO”) (Līgums Nr. EDC-53007 EEBO/27873), kurš noslēgts Kopienas daudzgadu programmas ietvaros, kura ir paredzēta, lai veicinātu Eiropas digitālā satura attīstību un veicināšanu pasaules datortīklos, kā arī veicinātu valodu daudzveidību informācijas sabiedrībā (Programma “eContent”)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2010. gada 9. februāra spriedumu lietā T-340/07 Evropaïki Dynamiki/Komisija, jo šajā spriedumā Vispārējā tiesa nav spriedusi par Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE prasījumiem, neskatoties uz līguma EDC-53007 EEBO/27873 laušanu, piespriest Komisijai tam samaksāt summu EUR 172 588,62, kuru Komisija vēl nav atmaksājusi un kuru tam ir bijis jāsamaksā minētā līguma ietvaros;

               2)

               lietu nosūtīt Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, lai tā spriestu par minētajiem Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE prasījumiem;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 179, 03.07.2010.


title: Lieta C-88/14: Prasība, kas celta 2014. gada 21. februārī – Eiropas Komisija/Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/24

         Prasība, kas celta 2014. gada 21. februārī – Eiropas Komisija/Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-88/14)
   2014/C 135/29
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Smulders, B. Martenczuk un G. Wils)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. decembra Regulas (ES) Nr. 1289/2013, ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 539/2001, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas (1), 1. panta 1. punktu, kā arī 4. punktu, ciktāl ar to šajā Regulā tiek ietverts jauns 4. panta b) punkts;

               —

               noteikt, ka atcelto normu un jebkuru šo normu ieviešanas pasākumu iedarbība ir galīga, kamēr tie sapratīgā laikposmā nav aizstāti ar aktiem, kas pieņemti saskaņā ar Līgumu atbilstoši Tiesas spriedumā veiktajai interpretācijai;

               —

               piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pakārtoti, noteikt, ka gadījumā, ja Tiesa uzskatītu iepriekš minētās normas par nenodalāmām no apstrīdētās Regulas, tad Komisija lūdz Tiesu:

               —

               pilnībā atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. decembra Regulu (ES) Nr. 1289/2013, ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 539/2001, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas;

               —

               noteikt, ka atceltās Regulas un jebkuru tās ieviešanas pasākumu iedarbība ir galīga, kamēr tie sapratīgā laikposmā nav aizstāti ar aktiem, kas pieņemti saskaņā ar Līgumu atbilstoši Tiesas spriedumā veiktajai interpretācijai;

               —

               piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija prasa atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. decembra Regulas (ES) Nr. 1289/2013, ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 539/2001, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas, 1. panta 1. punktu, kā arī 4. punktu, ciktāl ar to šajā Regulā tiek ietverts jauns 4. panta b) punkts. Pakārtoti, ja Tiesa uzskatītu iepriekš minētās normas par nenodalāmām no apstrīdētās Regulas, Komisija lūdz Tiesu šo Regulu atcelt pilnībā.
   Komisija uzskata, ka iepriekš minētās normas ir pretrunā ar LESD 290. un 291. pantu, ciktāl ar tām ir paredzēta deleģēto aktu izmantošana, jo ar attiecīgajiem deleģētajiem aktiem leģislatīvais akts tiek nevis papildināts vai grozīts, bet ieviests.

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-169/09: Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 25. marta spriedums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Ekodizaina prasības attiecībā uz enerģiju patērējošiem ražojumiem — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/13

         Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 25. marta spriedums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-169/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Ekodizaina prasības attiecībā uz enerģiju patērējošiem ražojumiem - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2010/C 221/21
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Schønberg un M. Karanasou Apostolopoulou)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvis — N. Dafniou)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Normatīvu un administratīvu aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 6. jūlija Direktīvā 2005/32/EK, ar ko izveido sistēmu, lai noteiktu ekodizaina prasības attiecībā uz enerģiju patērējošiem ražojumiem, un ar ko groza Padomes Direktīvu 92/42/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 96/57/EK un 2000/55/EK (OV L 191, 29. lpp.), paredzētās prasības, nepieņemšana noteiktajā termiņā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 6. jūlija Direktīvā 2005/32/EK, ar ko izveido sistēmu, lai noteiktu ekodizaina prasības attiecībā uz enerģiju patērējošiem ražojumiem, un ar ko groza Padomes Direktīvu 92/42/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 96/57/EK un 2000/55/EK, paredzētās prasības, Grieķijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 153, 04.07.2009.


title: lieta C-284/05: Prasība pret Somijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 15. jūlijā

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/13

         Prasība pret Somijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 15. jūlijā
   (lieta C-284/05)
   (2005/C 271/23)
   tiesvedības valoda — somu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 15. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Somijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv G. Vilmss [G. Wilms] un P. Ālto [P. Aalto], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, atsakoties aprēķināt un samaksāt pašu resursus, kas netika noteikti un nodoti Komisijas rīcībā pretēji EKL 26. pantam un Kopienas Muitas kodeksa 20. pantam, un līdz ar to — Kopienas muitas tarifam saistībā ar militārā ekipējuma importu, to neapliekot ar nodokļiem 1998. — 2002. gadā, un atsakoties maksāt procentus par resursu nenodošanu Komisijas rīcībā, Somijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89 (1) un Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 (2) 2., 9., 10. un 11. pants;

               2)

               piespriest Somijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Kopienas pašu resursi cita starpā sastāv no kopējā muitas tarifa un citām muitas nodevām. Dalībvalstīm ir jānosaka šo nodevu apmērs, tiklīdz kā to rīcībā ir vajadzīgā informācija, un šie līdzekļi paredzētajā termiņā ir jāieskaita Kopienas pašu resursu kontā. Ja šo resursu pārskaitīšana notiek ar nokavēšanos, tām par to ir jāmaksā procenti atbilstoši Kopienas tiesību aktiem. EKL 296. pants attiecas uz ļoti ierobežotiem izņēmuma gadījumiem, un sakarā ar šo izņēmumu ierobežoto dabu tos nevar interpretēt paplašināti. Dalībvalstij, kas vēlas atsaukties uz šiem izņēmumiem, lai attaisnotu to, ka tā nav izpildījusi savus pienākumus, ir jāpierāda, ka tās rīcība nepārsniedza iepriekš aprakstīto gadījumu robežas. Regula (EK) Nr. 150/2003 (3) par militārajam ekipējumam paredzēto ievedmuitas nodokļu atlikšanu ir piemērojama tikai kopš tās spēkā stāšanās brīža, un to nevar piemērot ar atpakaļejošu spēku pirms tā stājās spēkā.
   Somija pilnībā apstrīd gan pienākumu sniegt informāciju un veikt maksājumu, gan pienākumu maksāt procentus.

      (1)  Padomes 1989. gada 29. maija Regula (EK, Euratom) Nr. 1552/89, ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 155, 07.06.1989., 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2000. gada 22. maija Regula (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 130, 31.05.2000., 1. lpp.).

      (3)  Padomes 2003. gada 21. janvāra Regula (EK) Nr. 150/2003 par noteiktiem ieročiem un militārajam ekipējumam paredzēto ievedmuitas nodokļu atlikšanu (OV L 25, 30.01.2003., 1. lpp.).


title: Lieta C-19/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour de cassation (Francija) 2007. gada 23. janvāra rīkojumu — Paul Chevassus-Marche pret Groupe Danone SA , Kro beer brands SA (BKSA) , Eaux minérales d'Evian SA (SAEME)

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour de cassation (Francija) 2007. gada 23. janvāra rīkojumu — Paul Chevassus-Marche pret Groupe Danone SA, Kro beer brands SA (BKSA), Eaux minérales d'Evian SA (SAEME)

   (Lieta C-19/07)
   (2007/C 69/14)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour de cassation
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Paul Chevassus-Marche

      Atbildētājas: Groupe Danone SA, Kro beer brands SA (BKSA), Eaux minérales d'Evian SA (SAEME)

   Prejudiciālais jautājums
   Vai 1986. gada 18. decembra Direktīvas 86/653/EKK par dalībvalstu tiesību aktu koordinēšanu attiecībā uz pašnodarbinātiem tirdzniecības pārstāvjiem (1) 7. panta 2. punkts jāinterpretē tādā nozīmē, ka tirdzniecības pārstāvim ir tiesības uz komisijas naudu, ja darījums ir noslēgts starp trešo personu un šī apgabala klientu, ja pilnvarotājs nav tiešā vai netiešā veidā ņēmis līdzdalību šajā darījumā?

      (1)  OV L 382, 17. lpp.


title: Lieta C-337/13: Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 15. maija spriedums ( Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Almos Agrárkülkereskedelmi kft / Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma — Direktīva 2006/112/EK — 90. pants — Nodokļa bāzes samazināšana — Dalībvalstu pienākumu apjoms — Tieša iedarbība

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/11

         Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 15. maija spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Almos Agrárkülkereskedelmi kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

   (Lieta C-337/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 90. pants - Nodokļa bāzes samazināšana - Dalībvalstu pienākumu apjoms - Tieša iedarbība)
   2014/C 212/11
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Almos Agrárkülkereskedelmi kft

      Atbildētājs: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kúria – Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 90. panta 1. punkta interpretācija – Tāda tiesiska regulējuma, kurā nav paredzēta iespēja rēķinā labot ar nodokli apliekamo bāzi līguma neizpildes gadījumā, nesaderība ar direktīvu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 90. panta noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā nav tāda valsts tiesību norma, kurā pievienotās vērtības nodokļa bāzes samazinājums nav paredzēts gadījumā, kad nav samaksāta atlīdzība, ja tiek piemērota šī panta 2. punktā paredzētā atkāpe. Tomēr šajā tiesību normā ir jāiekļauj visi gadījumi, kuros atbilstoši minētā panta 1. punktam pēc darījuma noslēgšanas nodokļa maksātājs nav saņēmis daļu no atlīdzības vai visu atlīdzību, kas ir jāpārbauda valsts tiesai;

               2)

               nodokļu maksātāji var atsaukties uz PVN direktīvas 90. panta 1. punktu valstu tiesās strīdos pret dalībvalsti, lai saņemtu PVN bāzes samazinājumu. Lai arī dalībvalstis var paredzēt, ka tiesību uz šādu nodokļa bāzes samazināšanu īstenošana ir pakārtota noteiktu formalitāšu izpildei, kas tostarp ļauj attaisnot to, ka pēc darījuma noslēgšanas nodokļu maksātājs definitīvi nav saņēmis daļu no atlīdzības vai visu atlīdzību un ka tas var atsaukties uz kādu no PVN direktīvas 90. panta 1. punktā minētajiem gadījumiem, šādi pieņemtās tiesību normas nedrīkst pārsniegt to, kas šādam attaisnojumam ir vajadzīgs, un to pārbaudīt ir valsts tiesas ziņā.

      (1)  OV C 304, 19.10.2013.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 14. decembrī lietā T-317/02 Fédération des industries condimentaires de France (FICF), Confédération générale des producteurs de lait de brebis et des industriels de Roquefort, Comité économique agricole régional fruits et légumes de la région Bretagne (Cerafel) un Comité national interprofessionnel des palmipèdes à foie gras (CIFOG) pret Eiropas Kopienu Komisiju (Kopējā tirdzniecības politika — Pasaules tirdzniecības organizācija (PTO) — Regula (EK) Nr. 3286/94 — Šķēršļi tirdzniecībā — Sagatavotas sinepes — Pārbaudes procedūras izbeigšana attiecībā uz šķēršļiem tirdzniecībai — Kopienas intereses)

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/22

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 14. decembrī

      lietā T-317/02

         Fédération des industries condimentaires de France

      (FICF),

         Confédération générale des producteurs de lait de brebis et des industriels de Roquefort

      ,

         Comité économique agricole régional “fruits et légumes de la région Bretagne”

      (Cerafel) un

         Comité national interprofessionnel des palmipèdes à foie gras

      (CIFOG) pret Eiropas Kopienu Komisiju
       (1)

   (Kopējā tirdzniecības politika - Pasaules tirdzniecības organizācija (PTO) - Regula (EK) Nr. 3286/94 - Šķēršļi tirdzniecībā - Sagatavotas sinepes - Pārbaudes procedūras izbeigšana attiecībā uz šķēršļiem tirdzniecībai - Kopienas intereses)
   (2005/C 45/49)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā T-317/02 Fédération des industries condimentaires de France (FICF), Parīze (Francija), Confédération générale des producteurs de lait de brebis et des industriels de Roquefort, Millau (Francija), Comité économique agricole régional “fruits et légumes de la région Bretagne” (Cerafel), Morlaix (Francija) un Comité national interprofessionnel des palmipèdes à foie gras (CIFOG), Parīze (Francija), ko pārstāv O. Prost un M.-J. Jacquot, avocats, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvis – P.-J. Kuijper un pārstāve G. Boudot, kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību atcelt Komisijas 2002. gada 9. jūlija Lēmumu 2002/604/EK, ar ko izbeidz pārbaudes procedūru attiecībā uz šķēršļiem tirdzniecībai Regulas (EK) Nr. 3286/94/EK nozīmē, ko veido Amerikas Savienoto Valstu tirdzniecības prakse attiecībā uz sagatavotu sinepju importu (OV L 195, 72. lpp.), Pirmās instances tiesa (pirmā paplašinātā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs B. Vesterdorf, tiesneši P. Mengozzi, tiesnese M. E. Martins Ribeiro, tiesnesis F. Dehousse un tiesnese I. Labucka, sekretārs H. Jung, 2004. gada 14. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāji sedz izdevumus.

      (1)  OV C 323, 21.12.2002.


title: Lieta C-316/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 14. decembrī ( Högsta domstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nokia Corp. pret Joacim Wärdell (Kopienas preču zīme — Regulas (EK) Nr. 40/94 98. panta 1. punkts — Darbības, kas pārkāpj vai varētu pārkāpt — Kopienas preču zīmju tiesas pienākums izdot rīkojumu, ar kuru trešai personai aizliedz veikt šādas darbības — Jēdziens īpaši iemesli , lai šādu aizliegumu neizdotu — Kopienas preču zīmju tiesas pienākums veikt pasākumus, lai nodrošinātu pakļaušanos šim aizliegumam — Valsts tiesību akti, kas paredz visaptverošu aizliegumu darbībām, kas pārkāpj vai varētu pārkāpt, ko papildina soda sankcijas)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/14

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 14. decembrī (Högsta domstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nokia Corp. pret Joacim Wärdell

   (Lieta C-316/05) (1)

   (Kopienas preču zīme - Regulas (EK) Nr. 40/94 98. panta 1. punkts - Darbības, kas pārkāpj vai varētu pārkāpt - Kopienas preču zīmju tiesas pienākums izdot rīkojumu, ar kuru trešai personai aizliedz veikt šādas darbības - Jēdziens “īpaši iemesli”, lai šādu aizliegumu neizdotu - Kopienas preču zīmju tiesas pienākums veikt pasākumus, lai nodrošinātu pakļaušanos šim aizliegumam - Valsts tiesību akti, kas paredz visaptverošu aizliegumu darbībām, kas pārkāpj vai varētu pārkāpt, ko papildina soda sankcijas)
   (2006/C 331/24)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Iesniedzējtiesa
   Högsta domstolen
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Nokia Corp.

      Atbildētājs: Joacim Wärdell

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Högsta domstolen — Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.) 98. panta 1. punkta interpretācija — Kopienas preču zīmju tiesas, kura konstatē, ka atbildētājs ir veicis darbības, kas pārkāpj vai varētu pārkāpt Kopienas preču zīmi, pienākums, ja nepastāv īpaši iemesli to nedarīt, izdot rīkojumu, ar kuru atbildētājam aizliedz izdarīt darbības, kas pārkāpj vai varētu pārkāpt — Valsts tiesību akti, kas jau ietver visaptverošu aizliegumu darbībām, kas pārkāpj vai varētu pārkāpt, un paredz soda sankcijas šādu darbību izdarīšanas gadījumā
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 98. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tikai tas, ka Kopienas preču zīmes pārkāpuma vai iespējama pārkāpuma draudu risks nav acīmredzams vai ir citādi ierobežots, nav uzskatāms par īpašu iemeslu, lai Kopienas preču zīmju tiesa neizdotu rīkojumu, kas aizliedz atbildētājam turpināt šīs darbības;

               2)

               Regulas Nr. 40/94 98. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas, ka valsts tiesības ietver vispārēju aizliegumu pārkāpt Kopienas preču zīmes un paredz iespēju sodīt par tīši vai rupjas neuzmanības dēļ izdarītām turpmākām darbībām, kas pārkāpj vai varētu pārkāpt, nav īpašs apstāklis, lai Kopienas preču zīmju tiesa neizdotu rīkojumu, ar ko atbildētājam aizliedz turpināt šīs darbības;

               3)

               Regulas Nr. 40/94 98. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka Kopienas preču zīmju tiesai, kas ir izdevusi rīkojumu, ar kuru aizliedz atbildētājam turpināt darbības, kas pārkāpj vai varētu pārkāpt Kopienas preču zīmi, atbilstoši valsts tiesībām ir jāveic pasākumi, lai nodrošinātu šī aizlieguma ievērošanu, pat ja šīs tiesības ietver vispārēju aizliegumu pārkāpt Kopienas preču zīmes un paredz iespēju sodīt par turpmākām tīši vai rupjas neuzmanības dēļ izdarītām darbībām, kas to pārkāpj vai varētu pārkāpt;

               4)

               Regulas Nr. 40/94 98. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka Kopienas preču zīmju tiesai, kas ir izdevusi rīkojumu, ar kuru atbildētājam aizliedz turpināt darbības, kas pārkāpj vai varētu pārkāpt Kopienas preču zīmes, ir pienākums no valsts tiesībās paredzētajiem pasākumiem veikt tos pasākumus, kas nodrošina šī aizlieguma ievērošanu, pat ja šos pasākumus atbilstoši šīm tiesībām nevar veikt analoģiska valsts preču zīmes pārkāpuma gadījumā.

      (1)  OV C 257, 15.10.2005.


title: Lieta C-554/08 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 12. novembra spriedums — Le Carbone-Lorraine SA /Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — EKL 81. pants un EEZ līguma 53. pants — Tādu oglekļa un grafīta izstrādājumu, kas izmantojami elektriskās un mehāniskās ierīcēs, tirgus — Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts — Naudas soda apmēra noteikšana — Pārkāpuma smagums — Sadarbība administratīvajā procesā — Sodu individuālas attiecināmības princips — Vienlīdzīga attieksme — Samērīguma princips)

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 12. novembra spriedums — Le Carbone-Lorraine SA/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-554/08 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - EKL 81. pants un EEZ līguma 53. pants - Tādu oglekļa un grafīta izstrādājumu, kas izmantojami elektriskās un mehāniskās ierīcēs, tirgus - Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts - Naudas soda apmēra noteikšana - Pārkāpuma smagums - Sadarbība administratīvajā procesā - Sodu individuālas attiecināmības princips - Vienlīdzīga attieksme - Samērīguma princips)
   2010/C 11/08
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja:
      Le Carbone-Lorraine SA (pārstāvji — A. Winckler un H. Kanellopoulos, advokāti)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un E. Gippini Fournier)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2008. gada 8. oktobra spriedumu lietā T-73/04 Carbone-Lorraine/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzējas prasību atcelt Komisijas 2003. gada 3. decembra Lēmumu 2004/420/EK par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru saistībā ar aizliegtu vienošanos oglekļa un grafīta izstrādājumu, kas izmantojami elektriskās un mehāniskās ierīcēs, tirgū, vai, pakārtoti, atcelt vai samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējai noteikto naudas sodu — Sodu individuālas attiecināmības principa pārkāpums — Piespriestā naudas soda apmēra aprēķināšanas veids — Cieša un pastāvīga sadarbība administratīvā procesa laikā — Samērīguma princips un vienlīdzīgas attieksmes princips

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Le Carbone-Loraine SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 44, 21.02.2009.


title: Lieta C-448/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 26. septembrī iesniedza Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Vācija) – Davitas GmbH / Stadt Aschaffenburg

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 26. septembrī iesniedza Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Vācija) – Davitas GmbH/Stadt Aschaffenburg

   (Lieta C-448/14)
   (2014/C 448/10)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Davitas GmbH

      Atbildētājs: Stadt Aschaffenburg

      Ieinteresētā persona: Landesanwaltschaft Bayern

      Prejudiciālais jautājums

   Vai prasītājas pārdotais produkts “De Tox Forte” ir pārtikas produkts vai pārtikas produktu sastāvdaļa ar jaunu molekulāro struktūru Regulas Nr. 258/97 (1) 1. panta 2. punkta c) apakšpunkta izpratnē?
   Vai atbildes sniegšanai uz jautājumu ir pietiekami it īpaši, ka šis produkts, kura sastāvā ir viela Klinoptilolith, ar tā noteikto primāro molekulāro struktūru vēl pirms 1997. gada 15. maija netika izmantots kā pārtikas produkts, vai papildus ir arī vajadzīgs, ka šis produkts tiek ražots ražošanas procesā, kurā tiek radīta jauna vai apzināti modificēta molekulārā struktūra, tātad runai ir jābūt par vielu, kura iepriekš dabā nebija sastopama?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 27. janvāra Regula (EK) Nr. 258/97, kas attiecas uz jauniem pārtikas produktiem un jaunām pārtikas produktu sastāvdaļām, OV L 43, 1. lpp.


title: Lieta C-316/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 22. jūnija College van Beroep lēmumu lietā Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie pret College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (Ctb)

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 22. jūnija College van Beroep lēmumu lietā Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie pret College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (Ctb)
   (Lieta C-316/04)
   (2004/C 239/06)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar College van Beroep 2004. gada 22. jūnija lēmumu lietā Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie pret College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (Ctb), ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 26. jūlijā.
   College van Beroep lūdz Eiropas Kopienu Tiesu lemt par šādiem prejudiciāliem jautājumiem:

               1a)

               vai valsts tiesas var piemērot Augu aizsardzības līdzekļu direktīvas 8. pantu (1) pēc termiņa, kas noteikts šās Direktīvas 23. pantā, iztecēšanas?

               1b)

               vai valsts tiesas var piemērot Augu aizsardzības līdzekļu direktīvas 16. pantu (2) pēc termiņa, kas noteikts šās Direktīvas 34. pantā, iztecēšanas?

               2)

               vai Biocīdu direktīvas 16. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šim noteikumam ir tā pati nozīme kā Augu aizsardzības direktīvas 8. panta 2. punktam?

               3)

               vai Biocīdu direktīvas 16. panta 1. punkts ir jāinterpretē kā “stand-still” noteikums? Ja atbilde uz šo jautājumu ir noraidoša:
               vai Biocīdu direktīvas 16. panta 1. punkts nosaka ierobežojumus grozījumiem valsts tiesību aktos attiecībā uz biocīdu laišanu tirgū? Un ja jā, tad kādus?

               4)

               ja atbilde uz otro jautājumu ir noraidoša:

                           a)

                           vai Augu aizsardzības direktīvas 8. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja dalībvalsts atļauj tādu augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū savā teritorijā, kuri satur I pielikumā neiekļautas aktīvās vielas, kas jau ir pieejamas tirgū divus gadus pēc šīs direktīvas izziņošanas datuma, ir jāņem vērā Augu aizsardzības direktīvas 4. pantā noteiktais?

                           b)

                           vai Augu aizsardzības direktīvas 8. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja dalībvalsts atļauj tādu augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū savā teritorijā, kuri satur I pielikumā neiekļautas aktīvās vielas, kas jau ir pieejamas tirgū divus gadus pēc šīs direktīvas izziņošanas datuma, ir jāņem vērā Augu aizsardzības direktīvas 8. panta 3. punktā noteiktais?

               5)

               vai Augu aizsardzības direktīvas 8. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar jaunu pārskatīšanu jāsaprot arī pārbaudi, kurā ņem vērā attiecīgo aktīvo vielu iedarbību uz cilvēku veselību un vidi un uz kuras bāzes šī aktīvā viela ir noteikta, kā rezultātā šie augu aizsardzības līdzekļi ir atļauti vai ir reģistrēti saskaņā ar likumu?

               6)

               vai Augu aizsardzības direktīvas 8. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas satur tikai noteikumus, kas attiecas uz datu sniegšanu pirms pārskatīšanas vai tādējādi, ka tajā noteiktās prasības attiecas arī uz veidu, kādā ir jāorganizē un jāveic pārskatīšana?

      (1)  OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp.

      (2)  OV L 123, 24.4.1998., 1. lpp.


title: Lieta T-66/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 4. jūnija spriedums – Sedghi un Azizi /Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Svītrošana no attiecīgo personu un vienību saraksta — Prasība atcelt tiesību aktu — Interese celt prasību — Pieņemamība — Pienākums norādīt pamatojumu — Kļūda vērtējumā

text:
               21.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/13

         Vispārējās tiesas 2014. gada 4. jūnija spriedums – Sedghi un Azizi/Padome
   (Lieta T-66/12) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Svītrošana no attiecīgo personu un vienību saraksta - Prasība atcelt tiesību aktu - Interese celt prasību - Pieņemamība - Pienākums norādīt pamatojumu - Kļūda vērtējumā)
   2014/C 235/17
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Ali Sedghi (Teherāna, Irāna) un Ahmad Azizi (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – S. Gadhia, S. Ashley, solicitors, D. Wyatt, QC, un M. Lester, barrister, vēlāk S. Ashley, D. Wyatt, M. Lester, A. Irvine un S. Jeffrey, solicitors, un visbeidzot S. Ashley, D. Wyatt, M. Lester, A. Irvine un S. Millar, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji M. Bishop, I. Rodios un B. Driessen, vēlāk M. Bishop un I. Rodios)

      Priekšmets

   Prasība, galvenokārt, atcelt ar tūlītēju iedarbību Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 71. lpp.), Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 11. lpp.), un Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.), ciktāl šie akti attiecas uz prasītajiem, un, pakārtoti, prasība atzīt par nepiemērojamiem attiecībā uz A. Azizi Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), 19. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 20. panta 1. punkta b) apakšpunktu, Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulas (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV L 281, 1. lpp.), 16. panta 2. punktu, kā arī Regulas Nr. 267/2012 23. panta 2. punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               ciktāl tie attiecas uz Ali Seghi un Ahmad Azizi, atcelt:

                           —

                           Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu;

                           —

                           Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu;

                           —

                           Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu;

               2)

               pārējā daļā tiesvedību izbeigt;

               3)

               Eiropas Savienības Padomes atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 109, 14.4.2012.


title: Lieta T-137/13: Prasība, kas celta 2013. gada 7. martā — Saferoad RRS /ITSB ( “MEGARAIL” )

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/27

         Prasība, kas celta 2013. gada 7. martā — Saferoad RRS/ITSB (“MEGARAIL”)
   (Lieta T-137/13)
   2013/C 129/52
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Saferoad RRS GmbH (Weroth, Vācija) (pārstāvis — C. Czychowski, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 9. janvāra lēmumu lietā R 2536/2011-4, kā arī 2011. gada 23. novembra pārbaudītāja lēmumu, ciktāl preču zīme ir tikusi noraidīta;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “MEGARAIL” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 6., 19. un 37. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-70/08: Prasība, kas celta 2008. gada 20. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/9

         Prasība, kas celta 2008. gada 20. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-70/08)
   (2008/C 116/16)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozet un J. Enegren)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 22. jūlija Direktīvu 2003/72/EK, ar ko papildina Eiropas Kooperatīvās sabiedrības statūtus darbinieku iesaistīšanas jomā (1), vai nenodrošinot, ka darba ņēmēji un darba devēji panāk vienošanos par paredzēto noteikumu ieviešanu, vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 16. panta 1. punkts;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2003/72/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2006. gada 18. augustā.

      (1)  OV L 207, 25. lpp.


title: Lieta C-284/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. maijā iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Simone Künnecke u.c./TUIfly GmbH

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. maijā iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Simone Künnecke u.c./TUIfly GmbH

   (Lieta C-284/17)
   (2017/C 283/27)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Simone Künnecke, Thomas Küther, Antonia Künnecke, Moritz Künnecke

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas prombūtne saslimšanas dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas spontāna prombūtne no darba tiesību un koplīguma viedokļa neleģitīma streika (“neorganizēts streiks”) dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai ārkārtējam apstāklim bija jāpastāv attiecībā uz pašu atcelto reisu vai arī apkalpojošajam gaisa pārvadātājam ir tiesības komerciālu apsvērumu dēļ noteikt jaunu lidojumu sarakstu?

               4)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai iespēja izvairīties attiecas tikai uz ārkārtējo apstākli vai arī uz ārkārtējā apstākļa iestāšanās sekām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta T-485/11: Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – Akzo Nobel un Akcros Chemicals/Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Siltuma stabilizatoru Eiropas tirgi — Lēmums, ar kuru konstatēti divi EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumi — Kopīga meitasuzņēmuma izdarīts pārkāpums — Naudas sodi — Meitasuzņēmuma un mātesuzņēmumu solidārā atbildība — 10 gadu noilgums attiecībā uz vienu no mātesuzņēmumiem — Atkārtoti pieņemts lēmums — Naudas soda apmēra samazināšana attiecībā uz vienu no mātesuzņēmumiem — Pienākuma noteikšana meitasuzņēmumam un citam mātesuzņēmumam samaksāt samazinātu apmēru — Tiesības uz aizstāvību

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/40

         Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – Akzo Nobel un Akcros Chemicals/Komisija
   (Lieta T-485/11) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Siltuma stabilizatoru Eiropas tirgi - Lēmums, ar kuru konstatēti divi EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumi - Kopīga meitasuzņēmuma izdarīts pārkāpums - Naudas sodi - Meitasuzņēmuma un mātesuzņēmumu solidārā atbildība - 10 gadu noilgums attiecībā uz vienu no mātesuzņēmumiem - Atkārtoti pieņemts lēmums - Naudas soda apmēra samazināšana attiecībā uz vienu no mātesuzņēmumiem - Pienākuma noteikšana meitasuzņēmumam un citam mātesuzņēmumam samaksāt samazinātu apmēru - Tiesības uz aizstāvību)
   (2015/C 302/51)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Akzo Nobel NV (Amsterdama, Nīderlande) un Akcros Chemicals Ltd (Warwickshire, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – C. Swaak un R. Wesseling, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji F. Ronkes Agerbeek un J. Bourke, vēlāk – F. Ronkes Agerbeek un P. Van Nuffel, kuriem palīdz J. Holmes, barrister)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 30. jūnija lēmumu, ar kuru ir grozīts Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmums C (2009) 8682, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38589 – Termiskie stabilizatori), ciktāl tas ir adresēts Akzo Nobel un Akcros Chemicals, vai, pakārtoti, samazināt uzlikto naudas sodu apmēru.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2011. gada 30. jūnija lēmumu, ar kuru ir grozīts Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmums C (2009) 8682, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38589 – Termiskie stabilizatori), atcelt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 331, 12.11.2011.


title: Lieta T-491/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 12. jūlija rīkojums — SNCF /ITSB — Infotrafic ( “infotrafic” )

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/49

         Vispārējās tiesas 2011. gada 12. jūlija rīkojums — SNCF/ITSB — Infotrafic (“infotrafic”)
   (Lieta T-491/10) (1)

   2011/C 282/91
   Tiesvedības valoda — franču
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 13, 15.01.2011.


title: Lieta T-399/10: Prasība, kas celta 2010. gada 14. septembrī — ArcelorMittal España /Komisija

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/53

         Prasība, kas celta 2010. gada 14. septembrī — ArcelorMittal España/Komisija
   (Lieta T-399/10)
   ()
   2010/C 301/84
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ArcelorMittal España, SA (Gozón, Spānija) (pārstāvji — A. Creus Carreras un A. Valiente Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmuma 1., 2., 3. un 4. pantu tiktāl, ciktāl tie attiecas uz ArcelorMittal España, SA;

               —

               pakārtoti — atcelt ArcelorMittal España, SA noteikto naudas sodu;

               —

               un vēl pakārtotāk — samazināt ArcelorMittal España, SA noteiktā naudas soda summu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā prasības pieteikumā prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmuma C(2010) 4387, galīgā redakcija, lietā COMP/38.344 — priekšspriegojuma tērauds, 1., 2., 3. un 4. pantu, kuros Komisija konstatēja, ka [prasītāja] kopā ar citiem uzņēmumiem ir pārkāpusi LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu, būdama Eiropas un/vai valsts/reģionāla mēroga turpinātas vienošanās vai saskaņotas darbības dalībniece priekšspriegojuma tērauda nozarē. Turklāt tā lūdz atcelt vai samazināt tai noteikto naudas sodu.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza [piecus] pamatus.
   Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību konvencijas (“ECPK”) 6. panta 1. punktā un Pamattiesību hartas 47. pantā paredzētās pamattiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu tiesā, jo naudas sodu noteica pārvaldes iestāde, kurai ir vienlaikus gan izmeklēšanas, gan soda noteikšanas pilnvaras.
   Otrkārt, tā apgalvo, ka Komisija ir izdarījusi kļūdas naudas soda aprēķinā, kuru iznākumā prasītājai ir noteikts lielāks naudas sods.
   Treškārt, tā iebilst, ka Komisija ir kļūdaini konstatējusi, ka prasītājai līdz 1997. gada decembrim esot bijusi izšķiroša ietekme [uzņēmumos] Emesa un Galycas.
   Ceturtkārt, tā apgalvo, ka Komisija ir nelikumīgi atteikusies piešķirt prasītājai noteikto naudas sodu samazinājumu saskaņā ar 2002. gada Paziņojuma par sadarbību (1) 23. punktu, lai gan tā ir sniegusi izšķirošus pierādījumus par pārkāpuma ilgumu un smagumu un tādējādi izpildījusi tajā noteiktās prasības.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir nepareizi piemērojusi Komisijas 2006. gada Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai (2) 30. punktā paredzēto “īpašo naudas soda palielinājumu preventīvā nolūkā”, kura iznākumā prasītājai noteiktais naudas sods ir nelikumīgi palielināts par 20 %.

      (1)  Komisijas Paziņojums par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu karteļu gadījumos (OV 2002, C 45, 3. lpp.).

      (2)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).


title: Lieta T-390/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 26. novembra spriedums – Établissement Amra/ITSB (“KJ KANGOO JUMPS XR”) Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes “KJ Kangoo Jumps XR” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/46

         Vispārējās tiesas 2015. gada 26. novembra spriedums – Établissement Amra/ITSB (“KJ KANGOO JUMPS XR”)
   (Lieta T-390/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas preču zīmes “KJ Kangoo Jumps XR” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 027/57)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Établissement Amra (Vaduz, Lihtenšteina) (pārstāvis – S. Rizzo, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2014. gada 10. marta lēmumu lietā R 1511/2013–2 attiecībā uz pieteikumu “trīsdimensiju pozīcijas” apzīmējumu “KJ Kangoo Jumps XR” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Établissement Amra atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 315, 15.9.2014.


title: Lieta C-337/04: Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 2. augustā

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/9

         Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 2. augustā
   (Lieta C-337/04)
   (2004/C 239/16)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 2. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Francijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv pārstāvji Gérard Rozet un Christophe Giolito, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1.

               atzīt, ka, noteiktajā termiņā neizpildot 2002. gada 15. janvāra lēmumu par Francijas Republikas piešķirto valsts atbalstu Crédit Mutuel (valsts atbalsts C 88/1997, iepriekš NN 183/1995; publicēts OV L 88, 2003. gada 4. aprīlī, 39. lpp.), Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar EKL 249. panta ceturto daļu un iepriekšminētā lēmuma 2. un 3. pantu.

               2.

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Uzskatot, ka Francijas varas iestāžu piešķirtās tiesības Crédit Mutuel izplatīt Livret bleu ir valsts atbalsts, kas nav savienojams ar kopējo tirgu, Komisija 2002. gada 15. janvārī, atbilstoši EKL 88. panta 2. punkta pirmajai daļai, pieņēma lēmumu, uzliekot par pienākumu Francijai atprasīt no Crédit Mutuel atbalstu, kas bija piešķirts kopš 1991. gada 1. janvāra, kā arī pieņemt pasākumus, kuru mērķis ir nākotnē atcelt Livret bleu sistēmai piešķirto atbalstu un uzlabot tā kontroli.
   Francijas iestādes 2003. gada 18. jūnijā izdeva rīkojumu par 117,9 miljonu eiro piedzīšanu no Crédit Mutuel. Tomēr Komisija konstatē, ka līdz pat šai dienai Crédit Mutuel nav atmaksājis nekādu atbalsta summu un Francija nav veikusi nekādas citas darbības, lai to atgūtu. Komisija uzskata, ka Francija tādējādi nav izpildījusi lēmumu, un tā kā Francija nav norādījusi, ka saistību izpilde ir absolūti neiespējama, kas var būt vienīgais aizstāvības pamats, uz kuru atsaukties, saskaņā ar Kopienas tiesībām tai uzlikto saistību neizpilde ir uzskatāma par pierādītu.
   Bez tam Komisija nepiekrīt vienkāršas procentu likmes metodei, kuru Francijas iestādes izmanto, lai aprēķinātu no piedzenamās summas saņemamo procentu likmi, kā arī nodokļu summai, kas ieturēta no piedzenamās summas. Komisija uzskata, ka tikai procentu likmes kapitalizācija ar jauktās procentu likmes metodi, ļautu neitralizēt Crédit Mutuel gūto ekonomisko labumu. No otras puses, Francijas iestādes nav pierādījušas, ka nodokļu ieturējums no piedzenamās summas ir veikts saskaņā ar valstī pastāvošo tiesisko regulējumu un nediskriminējošā veidā, salīdzinot ar līdzīgiem gadījumiem, ko regulē valsts tiesības. Sekojoši, Francijas iestāžu piedāvātā piedzenamā summa neļauj efektīvi izpildīt Komisijas lēmumu.
   Visbeidzot, Komisija uzskata, ka Francija nav izpildījusi 2002. gada 15. janvāra lēmuma 2. (2), 2. (3) un 2. (4) pantus, kuru mērķis ir nākotnē nodrošināt Livret bleu piešķirtā valsts atbalsta atcelšanu, kā arī tā labāku kontroli, bet ka Francija aprobežojās ar apgalvojumu, ka nepieciešamie pasākumi atrodas izpildes stadijā. Komisijai līdz pat šai dienai nav informācijas, kas ļautu tai secināt, ka lēmums šajos jautājumos patiešām ir izpildīts.


title: Lieta C-365/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 8. jūlijā iesniedza Tribunal de Pequena Instância Cível de Lisboa (Portugāle) — João Nuno Esteves Coelho dos Santos/TAP Portugal

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 8. jūlijā iesniedza Tribunal de Pequena Instância Cível de Lisboa (Portugāle) — João Nuno Esteves Coelho dos Santos/TAP Portugal

   (Lieta C-365/11)
   2011/C 282/18
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de Pequena Instância Cível de Lisboa

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: João Nuno Esteves Coelho dos Santos

      Atbildētāja: TAP Portugal

      Prejudiciālais jautājums

      “Tā kā no Tiesas 2009. gada 19. novembra sprieduma apvienotajās lietās C-402/07 un C-432/07 Sturgeon u.c (1). izriet, ka Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2) 5., 6. un 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka aizkavētu lidojumu pasažieri var tikt pielīdzināti atceltu lidojumu pasažieriem, piemērojot tiesības uz kompensāciju, kad viņi aizkavēta lidojuma dēļ ir zaudējuši vairāk nekā trīs stundas laika, vai iepriekš minētie panti tāpat ir jāinterpretē tad, ja lidojums no sākotnējas lidostas ir noticis paredzētajā laikā, bet pirms lidojuma turpināšanas tiek aizkavēts nosēšanās vietas lidostā par trīs stundām un piecdesmit piecām minūtēm, tādēļ ka attiecīgā lidsabiedrība darbības problēmu dēļ ir nolēmusi nomainīt lidaparātu, bet aizvietojošai lidmašīnai, kurai ir bijuši tehniski traucējumi jau pirms pirmās lidmašīnas nolaišanās, ir jāveic remonts, un tādēļ lidojuma galamērķis tiek sasniegts ar minēto trīs stundu un piecdesmit piecu minūšu nokavēšanos?”

      (1)  OV C 24, 30.1.2010, 4. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-465/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 9. oktobrī iesniedza Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank / F. Wieland un H. Rothwangl

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 9. oktobrī iesniedza Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/F. Wieland un H. Rothwangl

   (Lieta C-465/14)
   (2014/C 448/17)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Centrale Raad van Beroep

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

      Atbildētāji: F. Wieland, H. Rothwangl

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas Nr. 1408/71 (1) 3. pants un 94. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs normas liedz (daļēji) atteikt vecuma pensiju bijušajam jūrniekam, kurš piederēja pie kuģa apkalpes ar piederības ostu dalībvalstī, kuram nebija dzīvesvietas uz sauszemes un kurš nebija kādas dalībvalsts valstspiederīgais, pēc tam, kad valsts, kuras pilsonis jūrnieks ir, pievienojās Savienībai (tās juridiskajai priekšgājējai) vai šai valstij kļuva saistoša Regula Nr. 1408/71, pamatojot tikai ar to, ka (apgalvotās) apdrošināšanas laikposmā šis bijušais jūrnieks nebija (pirmās minētās) dalībvalsts pilsonis?

               2)

               Vai LESD 18. un 45. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram uz jūrnieku, kas piederēja pie kuģa apkalpes ar piederības ostu šajā dalībvalstī, kuram nebija dzīvesvietas uz sauszemes un kurš nebija kādas dalībvalsts valstspiederīgais, neattiecināja vecuma pensijas apdrošināšanu, lai gan atbilstoši šim regulējumam par apdrošinātu tiek uzskatīts jūrnieks, kurš ir tās dalībvalsts valstspiederīgais, kurā kuģim ir piederības osta, un kurš citādi ir tādos pašos apstākļos, ja valsts, kuras valstspiederīgais ir pirmais minētais jūrnieks, pensijas noteikšanas brīdī starplaikā ir pievienojusies Savienībai (tās likumīgajai priekšgājējai) vai starplaikā Regula Nr. 1408/71 ir kļuvusi saistošai šai valstij?

               3)

               Vai uz 1. un 2. jautājumu ir jāatbild tāpat attiecībā uz (bijušo) jūrnieku, kurš savas nodarbinātības laikā bija kādas valsts pilsonis, kura vēlāk pievienojās Savienībai (tās juridiskajai priekšgājējai), bet kurš pievienošanās brīdī vai brīdī, kad šai valstij kļuva saistoša Regula Nr. 1408/71, un brīdī, kad viņa vecuma pensijas pieteikums tika pārrēķināts naudā, nebija kādas dalībvalsts valstspiederīgais, bet kuram atbilstoši Regulas Nr. 859/2003 (2) 1. pantam tomēr ir piemērojama Regula Nr. 1408/71?

      (1)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.).

      (2)  Padomes 2003. gada 14. maija Regula, ar ko Regulas (EEK) Nr. 1408/71 un Regulas (EEK) Nr. 574/72 noteikumus attiecina arī uz tiem trešo valstu pilsoņiem, uz kuriem minētie noteikumi neattiecas tikai viņu valstspiederības dēļ (OV L 124, 1. lpp.).


title: Lieta T-3/13: Prasība, kas celta 2013. gada 7. janvārī — Ronja /Komisija

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/22

         Prasība, kas celta 2013. gada 7. janvārī — Ronja/Komisija
   (Lieta T-3/13)
   2013/C 79/39
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ronja s.r.o (Znojmo, Čehijas Republika) (pārstāvis — E. Engin Deniz, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               izskatīt lietu mutvārdu procesā;

               —

               atcelt Komisijas lēmumu Gestdem 2012/3329 un sniegt pilnīgu piekļuvi dokumentiem;

               —

               konstatēt, ka Komisija ir izdarījusi tiesību pārkāpumu, neuzsākot procedūru pret Austrijas Republiku sakarā ar pienākumu neizpildi Direktīvas 2001/37/EK (1) 13. panta un LESD 34. panta pārkāpuma, pamatojoties uz Austrijas Tabakgesetz 7.a pantu, dēļ;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās un pārstāvības izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja cita starpā izvirza šādus apsvērumus:

               1)

               Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (2) 2. panta 4. punkta otrā ievilkuma pārkāpums
               Šajā ziņā prasītāja būtībā norāda, ka Komisija ir liegusi pilnīgu piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem (saraksti starp Austrijas Republiku un Komisiju sakarā ar sūdzību Nr. 2008/4340 par Austrijas Tabakgesetz iespējamu neatbilstību Direktīvai 2001/37), lielākoties pamatojot to ar Austrijas iestāžu argumentiem, nepārbaudot šo argumentu saturu. Prasītāja tomēr uzskata, ka nevis piekļuve dokumentiem, bet tās liegšana negatīvi ietekmētu tiesvedību sakarā ar valsts atbildību, ko tā bija uzsākusi Austrijas Verfassungsgerichtshof. Tā piebilst, ka Regulas Nr. 1049/2001 2. panta 4. punkta otrā ievilkuma izņēmuma regulējuma mērķis drīzāk nozīmētu sniegt piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem.

               2)

               Procedūras neuzsākšana pret Austrijas Republiku sakarā ar pienākumu neizpildi Direktīvas 2001/37/EK 13. panta un LESD 34. panta pārkāpuma, pamatojoties uz Austrijas Tabakgesetz 7.a pantu, dēļ
               Šajā ziņā prasītāja cita starpā norāda, ka, ja būtu uzsākta procedūra sakarā ar pienākumu neizpildi, Austrijas Verfassungsgerichtshof savā nolēmumā par prasītājas prasījumiem sakarā ar valsts atbildību nevarētu nonākt pie secinājuma, ka ar Direktīvu 2001/37 tiesības tiek piešķirtas nevis uzņēmumiem, bet gan patērētājiem.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 5. jūnija Direktīva 2001/37/EK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu (OV L 194, 26. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta C-97/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 3. martā iesniedza Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – SMK Kft. / Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 3. martā iesniedza Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – SMK Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal

   (Lieta C-97/14)
   2014/C 142/32
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

   Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: SMK Kft.

      Atbildētājas: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai PVN direktīvas (1), kas bija spēkā līdz 2010. gada 1. janvārim, 55. pants var tikt interpretēts tādējādi, ka šis noteikums attiecas tikai uz tiem nodokļu maksātājiem, kuri ir pakalpojumu saņēmēji un kuriem tās vietas dalībvalstī, kurā pakalpojums faktiski tiek sniegts, nav vai nebija jābūt PVN identifikācijas numuram?

               2)

               Apstiprinošas atbildes uz pirmo jautājumu gadījumā – vai pakalpojumu sniegšanas vietas noteikšanai ir piemērojams vienīgi PVN direktīvas 52. pants?

               3)

               Noliedzošas atbildes uz pirmo jautājumu gadījumā – vai PVN direktīvas, kas bija spēkā līdz 2010. gada 1. janvārim, 55. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja nodokļu maksātājam, kurš saņem līgumā paredzētos pakalpojumus, ir vai būtu jābūt PVN identifikācijas numuram vairāk nekā vienā dalībvalstī, tad tikai šis pakalpojumu saņēmējs var izlemt, ar kādu nodokļu identifikācijas numuru tas vēlas saņemt attiecīgos pakalpojumus (tostarp gadījumā, ja tiek uzskatīts, ka nodokļu maksātājs, kurš saņem pakalpojumu, ir reģistrēts pakalpojuma faktiskās sniegšanas vietas dalībvalstī, bet viņam ir PVN identifikācijas numurs arī citā dalībvalstī)?

               4)

               Ja uz trešo jautājumu tiktu atbildēts, ka pakalpojumu saņēmējam ir neierobežotas izvēles tiesības, vai PVN direktīvas 55. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           —

                           līdz 2009. gada 31. decembrim var tikt uzskatīts, ka pakalpojums ir ticis sniegts ar minētā pakalpojuma saņēmēja norādīto PVN identifikācijas numuru, ja tam ir arī citā dalībvalstī reģistrēta (dibināta) nodokļu maksātāja statuss un ja preces tiek nosūtītas vai transportētas ārpus dalībvalsts, kurā pakalpojums faktiski tika sniegts?

                           —

                           tas, ka pakalpojuma saņēmējs ir citā dalībvalstī reģistrēts nodokļu maksātājs, kurš ir piegādājis gatavas preces, nosūtot vai transportējot tās ārpus dalībvalsts, kurā tika sniegts pakalpojums, pircējam starpniekam, kurš savukārt pārdod preces tālāk kādā trešajā Kopienas dalībvalstī, līgumā paredzēto pakalpojumu saņēmējam netransportējot preces atpakaļ uz savu uzņēmumu, var ietekmēt pakalpojumu sniegšanas vietas noteikšanu?

               5)

               Ja pakalpojuma saņēmējam nav neierobežotas izvēles tiesības, vai PVN direktīvas, kas bija spēkā līdz 2010. gada 1. janvārim, 55. panta piemērojamību ietekmē:

                           —

                           apstākļi, kādos noteiktu darbu, kas veikti saistībā ar preci, saņēmējs ir iegādājies izejmateriālus un nodevis tos personas, kas veic izgatavošanu, rīcībā,

                           —

                           tas, no kādas dalībvalsts un ar kādu nodokļu identifikācijas numuru nodokļu maksātājs, kurš ir saņēmis pakalpojumu, ir piegādājis iepriekš minēto darbu rezultātā radušās gatavās preces,

                           —

                           tas – kā tas ir bijis pamatlietā – ka iepriekš minēto darbu rezultātā radušās gatavās preces valstī, kurā tās ir tikušas izgatavotas, ir bijušas vairāku piegāžu priekšmets darījumu ķēdes ietvaros un vēlāk no šīs valsts ir tikušas tieši transportētas galīgajam pircējam?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-175/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūnija rīkojums – Walter Hundhausen/Komisija Valsts atbalsts — Vācijas veiktie pasākumi no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un energoietilpīgu uzņēmumu atbalstam — Lēmums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru — Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/52

         Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūnija rīkojums – Walter Hundhausen/Komisija
   (Lieta T-175/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Vācijas veiktie pasākumi no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un energoietilpīgu uzņēmumu atbalstam - Lēmums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru - Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 294/63)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Walter Hundhausen GmbH (Schwerte, Vācija) (pārstāvji – H. Höfler, C. Kahle un V. Winkler, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer, kam palīdz C. Renner, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: EBTA Uzraudzības iestāde (pārstāvji – sākotnēji X. Lewis, M. Schneider un G. Mathisen, pēc tam X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali un C. Perrin)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 18. decembra Lēmumu C(2013) 4424 final uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru saistībā ar Vācijas Federatīvās Republikas īstenotajiem pasākumiem no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un lielo elektroenerģijas patērētāju atbalstam [valsts atbalsts SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tiesvedību lietā izbeigt;

               2)

               nav jālemj par pieteikumiem iestāties lietā, ko iesnieguši Flachglas Torgau GmbH un Saint-Gobain Isover G+H AG, Kronotex GmbH & Co. KG un Kronoply GmbH, Bayer MaterialScience AG, Sabic Polyolefine GmbH, Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH un Ineos Vinyls Deutschland GmbH, kā arī Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, CBW Chemie GmbH, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dralon GmbH, Hahl Filaments GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG un Wacker Chemie AG;

               3)

               Walter Hundhausen GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               EBTA Uzraudzības iestāde sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 142, 12.5.2014.


title: Lieta T-95/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 14. jūnija spriedums – Aydin/EUIPO – Kaporal Groupe (“ROYAL & CAPORAL”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ROYAL & CAPORAL” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “KAPORAL” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/25

         Vispārējās tiesas 2017. gada 14. jūnija spriedums – Aydin/EUIPO – Kaporal Groupe (“ROYAL & CAPORAL”)
   (Lieta T-95/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ROYAL & CAPORAL” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “KAPORAL” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 249/37)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Savas Aydin (Pantin, Francija) (pārstāvis – F. Watrin, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – D. Hanf un S. Pétrequin)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Kaporal Groupe (Marseļa, Francija) (pārstāvis – J. André, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 11. decembra lēmumu lietā R 867/2015–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Kaporal Groupe un Aydin k-gu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Savas Aydin atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 156, 2.5.2016.


title: Lieta C-311/05: Tiesas (otrā palāta) 2007. gada 4. oktobra spriedums — Naipes Heraclio Fournier, SA /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), France Cartes SAS (Apelācija — Regula (EK) Nr. 40/94 — Kopienas preču zīme — Grafiskas preču zīmes, kas sastāv no kāršu spēles zobena , rungu jātnieka un zobenu karaļa attēla — Preču zīmes pasludināšana par spēkā neesošu)

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/5

         Tiesas (otrā palāta) 2007. gada 4. oktobra spriedums — Naipes Heraclio Fournier, SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), France Cartes SAS

   (Lieta C-311/05) (1)

   (Apelācija - Regula (EK) Nr. 40/94 - Kopienas preču zīme - Grafiskas preču zīmes, kas sastāv no kāršu spēles “zobena’, “rungu jātnieka’ un “zobenu karaļa’ attēla - Preču zīmes pasludināšana par spēkā neesošu)
   (2007/C 297/07)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Naipes Heraclio Fournier, SA (pārstāvji — E. Armijo Chávarri un A. Castán Pérez-Gómez, abogados)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — O. Montalto, I. de Medrano Caballero un O. Mondéjar), France Cartes SAS (pārstāvis — C. de Haas, avocat)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2005. gada 11. maija spriedumu apvienotajās lietās no T-160/02 līdz T-162/02 Naipes Heraclio Fournier/ITSB (persona, kas iestājusies lietā — France Cartes SAS), ar ko Pirmās instances tiesa noraidīja prasību par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2002. gada 28. februāra lēmumu, ar ko apmierināti pieteikumi par pasludināšanu par spēkā neesošu, kurus sabiedrība France Cartes SAS iesniedza par trim grafiskām preču zīmēm, kuru īpašniece ir prasītāja.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Naipes Heraclio Fournier atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 243, 1.10.2005.


title: Lieta T-521/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 7. jūlija spriedums – Alpinestars Research/ITSB – Tung Cho un Wang Yu (“A ASTER”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “A ASTER” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “A-STARS” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/33

         Vispārējās tiesas 2015. gada 7. jūlija spriedums – Alpinestars Research/ITSB – Tung Cho un Wang Yu (“A ASTER”)
   (Lieta T-521/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “A ASTER” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “A-STARS” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 279/41)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alpinestars Research Srl (Coste di Maser, Itālija) (pārstāvji – G. Dragotti, R. Valenti un S. Balice, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – V. Melgar)

      Pārējie procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieki: Kean Tung Cho (Taichung City, Taivāna); un Ling-Yuan Wang Yu (Wuci Township, Taivāna)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 15. jūlija lēmumu lietā R 2309/2012-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Alpinestars Research Srl, no vienas puses, un Kean Tung Cho un Ling-Yuan Wang Yu, no otras puses

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 15. jūlija lēmumu lietā R 2309/2012-4;

               2)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 352, 30.11.2013.


title: Lieta T-599/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā  – Souruh /Padome

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/19

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā – Souruh/Padome
   (Lieta T-599/14)
   2014/C 361/28
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Souruh SA (Damaska, Sīrija) (pārstāvji – E. Ruchat un C. Cornet d’Elzius, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasītājas prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               tādējādi piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt prasītājai nodarīto kaitējumu EUR 10  000 apmērā;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatojumam prasītājs izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kuri ir izvirzīti lietā T-592/14 Makhlouf/Padome.


title: Lieta T-172/12: Prasība, kas celta 2012. gada 13. aprīlī — Brauerei Beck /ITSB — Aldi ( “Be Light” )

text:
               30.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/23

         Prasība, kas celta 2012. gada 13. aprīlī — Brauerei Beck/ITSB — Aldi (“Be Light”)
   (Lieta T-172/12)
   2012/C 194/40
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Brauerei Beck GmbH & Co. KG (Brēmene, Vācija) (pārstāvji — G. Hasselblatt un V. Töbelmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Vācija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 19. janvāra lēmumu lietā R 2258/2010-1;

               —

               piespriest atbildētājam segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus;

               —

               uzdot otrai procesa Apelāciju padomē dalībniecei segt savus tiesāšanās izdevumus, ja tā iestātos lietā Vispārējā tiesā

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Be Light” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29., 30. un 32. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 7165351

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 135285 vārdiskai preču zīmei “BECK’s” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm, kas ietilpst 32. klasē un atļaut reģistrēt apstrīdēto preču zīmi attiecībā uz pārējām precēm

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums


title: lieta T-154/04: Pirmās instances tiesas  2005. gada 15. decembra  spriedums —  Bauwens  pret Komisiju (Ierēdņi — Ziņojums par karjeras attīstību — Novērtējuma periods 2001/2002 — VĪN 7. pants — Termiņš lūguma iesniegšanai par lietas nodošanu Apvienotajai novērtēšanas komitejai — Apturēšana)

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/29

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 15. decembra spriedums — Bauwens pret Komisiju
   (lieta T-154/04) (1)

   (Ierēdņi - Ziņojums par karjeras attīstību - Novērtējuma periods 2001/2002 - VĪN 7. pants - Termiņš lūguma iesniegšanai par lietas nodošanu Apvienotajai novērtēšanas komitejai - Apturēšana)
   (2006/C 48/54)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Daniel Bauwens, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un H. Tserepa-Lacombe)
   Priekšmets
   Prasība atcelt novērtētāja 2003. gada 15. jūlija lēmumu nenodot lietu Apvienotajai novērtēšanas komitejai saistībā ar procedūru, kuras ietvaros tiek sastādīts ziņojums par prasītāja karjeras attīstību saskaņā ar 7. pantu Vispārējos īstenošanas noteikumos, ar ko īsteno Eiropas Kopienu Civildienestu noteikumu 43. pantu.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               atcelt novērtētāja 2003. gada 15. jūlija lēmumu nenodot lietu Apvienotajai novērtēšanas komitejai;

               2)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 168, 26.6.2004.


title: Lieta T-231/05: Pirmās instances tiesas  2006. gada 9. janvāra  rīkojums —  Corsica Ferries France  pret Komisiju

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/32

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 9. janvāra rīkojums — Corsica Ferries France pret Komisiju
   (Lieta T-231/05) (1)

   (2006/C 74/63)

      Tiesvedības valoda — franču

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 205, 20.8.2005.


title: Lieta T-520/15 P: Vispārējās tiesas 2016. gada 25. aprīļa rīkojums – Mikulik/Padome Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Pieņemšana darbā — Atlaišana pārbaudes laika beigās — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/22

         Vispārējās tiesas 2016. gada 25. aprīļa rīkojums – Mikulik/Padome
   (Lieta T-520/15 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Atlaišana pārbaudes laika beigās - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   (2016/C 222/27)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Filip Mikulik (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis – M. Velardo, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bauer un M. Veiga)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2015. gada 25. jūnija spriedumu Mikulik/Padome (F-67/14, EU:F:2015:65), lūdzot atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Filip Mikulik atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 354, 26.10.2015.


title: Apvienotās lietas C-561/08 P un C-4/09 P: Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 23. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/ Gerasimos Potamianos (C-561/08 P), Gerasimos Potamianos /Eiropas Kopienu Komisija (C-4/09 P) (Apelācija — Civildienests — Pagaidu darbinieks — Uz noteiktu laiku noslēgta līguma nepagarināšana — Nelabvēlīgs akts)

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/15

         Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 23. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Gerasimos Potamianos (C-561/08 P), Gerasimos Potamianos/Eiropas Kopienu Komisija (C-4/09 P)
   (Apvienotās lietas C-561/08 P un C-4/09 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pagaidu darbinieks - Uz noteiktu laiku noslēgta līguma nepagarināšana - Nelabvēlīgs akts)
   2010/C 51/23
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Curral un D. Martin) (C-561/08 P), Gerasimos Potamianos (pārstāvis — J.-N. Louis, avocat) (C-4/09 P)

      Pārējie lietas dalībnieki:
      Gerasimos Potamianos (pārstāvis — J.-N. Louis, avocat) (C-4/09 P), Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Curral un D. Martin) (C-561/08 P)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2008. gada 15. oktobra spriedumu lietā T-160/04 Potamianos/Komisija, kurā Pirmās instances tiesa kā pieņemamu ir atzinusi Potamianos prasību, kas vērsta pret “Pētniecības” ĢD direktora paziņojumu, ka prasītāja pagaidu darbinieka līgums pēc tā beigu termiņa netikšot pagarināts — “Nelabvēlīga akta” jēdziens — Tiesas, no vienas puses, un Pirmās instances tiesas, kā arī Civildienesta tiesas, no otras puses, veiktās interpretācijas atšķirības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzības noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 44, 21.02.2009.

      OV C 82, 04.04.2009.


title: Lieta C-86/13: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 10. jūlija rīkojums – Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome; personas, kas iestājušās lietā: Eiropas Parlaments, Vācijas Federatīvā Republika un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/45

         Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 10. jūlija rīkojums – Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome; personas, kas iestājušās lietā: Eiropas Parlaments, Vācijas Federatīvā Republika un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-86/13) (1)

   2014/C 315/74
   Tiesvedības valoda – franču
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 123, 27.4.2013.


title: Lieta T-344/05: Vispārējās tiesas 2011. gada 9. septembra spriedums — Grieķija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma — Liellopu gaļa — Ekstensifikācijas maksājums — Laukaugi — Augļi un dārzeņi — Atbalsts atsevišķu citrusaugu pārstrādei — Nosacījumi, ar kādiem piemēro finanšu korekciju pēc vienotas likmes 100 % apmērā — Samērīgums)

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/31

         Vispārējās tiesas 2011. gada 9. septembra spriedums — Grieķija/Komisija
   (Lieta T-344/05) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma - Liellopu gaļa - Ekstensifikācijas maksājums - Laukaugi - Augļi un dārzeņi - Atbalsts atsevišķu citrusaugu pārstrādei - Nosacījumi, ar kādiem piemēro finanšu korekciju pēc vienotas likmes 100 % apmērā - Samērīgums)
   2011/C 311/52
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — I. Chalkias un E. Svolopoulou)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. Tserepa-Lacombe un L. Visaggio, kuriem palīdz N. Korogiannakis, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2005. gada 15. jūlija Lēmumu 2005/555/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu (OV L 188, 36. p.), tiktāl, ciktāl ar to ir izslēgti atsevišķi Grieķijas Republikas izdevumi liellopu gaļas, laukaugu un augļu un dārzeņu nozarē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2005. gada 15. jūlija Lēmumu 2005/555/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, tiktāl, ciktāl ar to no Kopienas finansējuma ir izslēgti Grieķijas Republikas izdevumi ekstensifikācijas maksājumiem par 2000. un 2001. gadu;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Grieķijas Republika sedz divas trešdaļas savu tiesāšanās izdevumu, kā arī atlīdzina divas trešdaļas Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumu;

               4)

               Komisija sedz vienu trešdaļu savu tiesāšanās izdevumu, kā arī atlīdzina vienu trešdaļu Grieķijas Republikas tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 281, 12.11.2005.


title: Lieta C-27/13: Tiesas (virspalāta) 2014. gada 4. aprīļa rīkojums (Schleswig-Holsteinischen Oberlandesgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Flughafen Lübeck GmbH/Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs-KG Reglamenta 99. pants — Valsts atbalsts — LESD 107. un 108. pants — Priekšrocības, kuras zemo cenu aviosabiedrībai piešķīris valsts uzņēmums, kas pārvalda lidostu — Lēmums uzsākt oficiālu izmeklēšanas procedūru — Dalībvalstu tiesu pienākums ievērot šajā lēmumā ietverto Komisijas vērtējumu par atbalsta esamību

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/3

         Tiesas (virspalāta) 2014. gada 4. aprīļa rīkojums (Schleswig-Holsteinischen Oberlandesgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Flughafen Lübeck GmbH/Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs-KG
   (Lieta C-27/13) (1)

   (Reglamenta 99. pants - Valsts atbalsts - LESD 107. un 108. pants - Priekšrocības, kuras zemo cenu aviosabiedrībai piešķīris valsts uzņēmums, kas pārvalda lidostu - Lēmums uzsākt oficiālu izmeklēšanas procedūru - Dalībvalstu tiesu pienākums ievērot šajā lēmumā ietverto Komisijas vērtējumu par atbalsta esamību)
   2014/C 261/04
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Schleswig-Holsteinischen Oberlandesgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Flughafen Lübeck GmbH

      Atbildētāja: Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Ja, piemērojot LESD 108. panta 3. punktu, Eiropas Komisija ir sākusi minētā panta 2. punktā paredzēto oficiālo izmeklēšanas procedūru attiecībā uz nepaziņotu pasākumu, kas ir īstenošanas procesā, valsts tiesai, kas izskata prasību par šī pasākuma īstenošanas pārtraukšanu un par jau samaksāto summu atgūšanu, ir jāveic visi nepieciešamie pasākumi, lai noteiktu sekas, kas izriet no pienākuma apturēt minētā pasākuma īstenošanu iespējamā pārkāpuma.
               Tālab valsts tiesa var pieņemt lēmumu vai nu apturēt attiecīgā pasākuma īstenošanu un pieprasīt jau samaksāto summu atgūšanu, vai arī noteikt pagaidu pasākumus, lai, pirmkārt, aizsargātu attiecīgo lietas dalībnieku intereses un, otrkārt, nodrošinātu Komisijas lēmuma sākt oficiālo izmeklēšanas procedūru lietderīgo iedarbību.

               2)

               Valsts tiesā tādā situācijā, kāda ir aplūkota pamatlietā, nevar apturēt tiesvedību līdz oficiālas izmeklēšanas procedūras pabeigšanai.

      (1)  OV C 171, 15.6.2013.


title: Lieta C-385/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2016. gada 28. aprīļa spriedumu lietā T-52/15 Sharif University of Technology/Eiropas Savienības Padome 2016. gada 11. jūlijā iesniedza Sharif University of Technology

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/41

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2016. gada 28. aprīļa spriedumu lietā T-52/15 Sharif University of Technology/Eiropas Savienības Padome 2016. gada 11. jūlijā iesniedza Sharif University of Technology

   (Lieta C-385/16 P)
   (2016/C 335/56)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Sharif University of Technology (pārstāvis – M. Happold, Barrister)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2016. gada 28. aprīļa spriedumu lietā T-52/15 Sharif University of Technology/Eiropas Savienības Padome;

               —

               apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumus, kuri ir izvirzīti tiesvedībā Vispārējā tiesā; un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesai atcelt Vispārējās tiesas spriedumu un atcelt apstrīdētos aktus (Padomes Lēmuma 2014/776/KĀDP (1) un Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1202/2014 (2) pielikumus, Padomes Lēmuma 2010/413/KĀDP (3) II pielikumu un Padomes Regulas (ES) Nr. 267/2012 (4) IX pielikumu (redakcijās, kas grozītas attiecīgi ar Lēmuma 2014/776/KĀDP 1. pantu un Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1202/2014 1. pantu)), ciktāl tajos apelācijas sūdzības iesniedzēja ir norādīta kā vienība, uz kuru attiecas ierobežojoši pasākumi atbilstoši Padomes Regulas (ES) Nr. 267/2012 23. panta 2. punktam, piespriest tai atlīdzinājumu par kaitējumu, kas tās reputācijai ir nodarīts ar Padomes aktiem, un piespriest Padomei atlīdzināt tai pirmajā instancē un apelācijas instancē radušos tiesāšanās izdevumus.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza šādus divus pamatus, lai pamatotu savu prasījumu, ka Vispārējās tiesas spriedumā esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un ka Tiesai būtu tas jāatceļ un pašai jāizspriež šī lieta.
   Pirmkārt, Vispārējai tiesai esot bijis jānospriež, ka, lēmumu par [apelācijas sūdzības iesniedzējas] iekļaušanu sarakstā pieņemdama neatbilstoši kārtībai, kādā tas bija jāpieņem Padome nav ievērojusi būtisku procesuālu prasību un/vai ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā.
   Otrkārt, Vispārējā tiesa esot kļūdaini interpretējusi juridisko kritēriju “atbalsts” Irānas valdībai Padomes Lēmuma 2010/413/KĀDP (grozītās redakcijas) 20. panta 1. punkta c) apakšpunktā un 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 (grozītās redakcijas) 23. panta 2. punkta d) apakšpunktā, uz kuru Padome atsaucas, lai attaisnotu ierobežojošu pasākumu attiecināšanu uz apelācijas sūdzības iesniedzēju, kā rezultātā tā esot kļūdaini secinājusi, ka Padomes sniegtie pierādījumi pamato apelācijas sūdzības iesniedzējas iekļaušanu sarakstā.

      (1)  Padomes 2014. gada 7. novembra Lēmums 2014/776/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV 2014, L 325, 19. lpp.).

      (2)  Padomes 2014. gada 7. novembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1202/2014, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2014, L 325, 3. lpp.).

      (3)  Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmums [2010/413/KĀDP], ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV 2010, L 195, 39. lpp.).

      (4)  Padomes 2012. gada 23. marta Regula (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV 2012, L 88, 1. lpp.).


title: Lieta C-360/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Amtsgericht Bonn (Vācija) 2009. gada 9. septembra rīkojumu — Pfleiderer AG/Bundeskartellamt

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Amtsgericht Bonn (Vācija) 2009. gada 9. septembra rīkojumu — Pfleiderer AG/Bundeskartellamt

   (Lieta C-360/09)
   2009/C 297/23
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Bonn

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Pfleiderer AG

      Atbildētāja: Bundeskartellamt

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kopienu tiesību konkurences noteikumi — it īpaši Regulas Nr. 1/2003 (1) 11. un 12. pants, kā arī EKL 10. panta 2. punkts, lasot to kopā ar EKL 3. panta 1. punkta g) apakšpunktu — ir interpretējami tādējādi, ka personas, kuru tiesības ir aizskartas aizliegtas vienošanās rezultātā, civiltiesisku prasījumu izvirzīšanai nevar lūgt ļaut tām iepazīties ar pieteikumiem par sadarbību un pieteikumu iesniedzēju šajā sakarā brīvprātīgi sniegto informāciju un dokumentiem, kurus dalībvalsts konkurences iestāde atbilstoši valsts sadarbības programmai ir saņēmusi naudas soda uzlikšanas procedūras ietvaros, kuras mērķis (cita starpā) ir EKL 81. panta piemērošana?

      (1)  OV L 1, 1. lpp.


title: Lieta C-402/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 24. jūlijā iesniedza Cour administrative (Luksemburga) – Adrien Kauffmann/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 24. jūlijā iesniedza Cour administrative (Luksemburga) – Adrien Kauffmann/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

   (Lieta C-402/15)
   (2015/C 302/36)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour administrative

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Adrien Kauffmann

      Atbildētājs: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

      Prejudiciālie jautājumi

   Ar mērķi praktiski izpildīt diskriminācijas aizlieguma prasības attiecībā uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 5. aprīļa Regulas (ES) Nr. 492/2011 (1) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā 7. panta 2. punktu, kopā ar LESD 45. panta 2. punktu, ņemot vērā patieso piesaistes līmeni starp studentu nerezidentu, kas ir pieteikuma par finansiālo atbalstu augstākās izglītības iegūšanai iesniedzējs, un sabiedrību un darba tirgu Luksemburgā – dalībvalstī, kurā pārrobežu darba ņēmējs ir bijis nodarbināts vai ir veicis uzņēmējdarbību atbilstoši 2000. gada 22. jūnija likuma par valsts finansiālo atbalstu augstākās izglītības iegūšanai, redakcijā, kas pievienota ar 2013. gada 19. jūlija likumu kā tiešas sekas Tiesas 2013. gada 20. jūnija spriedumam (lieta C-20/12) (2), 2.a panta nosacījumiem,

               —

               nosacījumu, ka minētajam studentam ir jābūt minētā pārrobežu darba ņēmēja “bērnam”, var kvalificēt kā vienlīdzīgu nosacījumam, ka viņam ir jābūt tā “lejupējam radiniekam taisnā līnijā un pirmajā radniecības pakāpē, kura izcelšanās ir juridiski pierādīta attiecībā uz tās autoru”, liekot uzsvaru uz pierādītu izcelšanās saikni starp studentu un pārrobežu darba ņēmēju, ar ko paredzēts pamatot iepriekš minēto piesaisti, vai arī

               —

               ir jāliek uzsvars uz faktu, ka pārrobežu darba ņēmējs “turpina nodrošināt studenta aprūpi”, pat ja nav juridiskas izcelšanās saiknes, kas viņu saistītu ar studentu, tostarp iezīmējot pietiekamu kopdzīves saikni, kas viņu savieno ar vienu no studenta vecākiem, attiecībā uz kuru izcelšanās saikne ir juridiski pierādīta?

               —

               Šajā otrajā skatījumā, vai pārrobežu darba ņēmēja ieguldījumam, kas teorētiski nav obligāts, gadījumā, ja tas nav vienīgais, bet notiek vienlaicīgi ar ieguldījumu, ko veic vecāki, kurus ar studentu vieno juridiska izcelšanās saikne un kuriem attiecībā uz viņu tādējādi ir likumā paredzētas aprūpes saistības, ir jāatbilst noteiktiem nosacījumiem attiecībā uz tā apjomu?

      (1)  OV L 141, 1. lpp.

      (2)  EU:C:2013:411