title: Lieta C-570/18 P: Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums – HF/Eiropas Parlaments (Apelācija – Civildienests – Eiropas Parlaments – Līgumdarbinieks – Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 12.a un 24. pants – Psiholoģiska vardarbība – Lūgums sniegt palīdzību – Tiesības tikt uzklausītam – Lūguma sniegt palīdzību noraidīšana – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants – Pārbaudes tiesā apjoms)

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/2

      Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums – HF/Eiropas Parlaments
      (Lieta C-570/18 P) (1)

      (Apelācija - Civildienests - Eiropas Parlaments - Līgumdarbinieks - Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 12.a un 24. pants - Psiholoģiska vardarbība - Lūgums sniegt palīdzību - Tiesības tikt uzklausītam - Lūguma sniegt palīdzību noraidīšana - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants - Pārbaudes tiesā apjoms)
      (2020/C 279/03)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: HF (pārstāve: A. Tymen, advokāte)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments (pārstāvji: E. Taneva un T. Lazian)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2018. gada 29. jūnija spriedumu lietā HF/Parlaments (T-218/17, EU:T:2018:393).

                  2)

                  Atcelt Eiropas Parlamenta personāla ģenerāldirektora, kurš rīkojas kā Parlamenta institūcija, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, 2016. gada 3. jūnija lēmumu noraidīt HF lūgumu sniegt palīdzību Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 24. panta izpratnē.

                  3)

                  Pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt.

                  4)

                  Piespriest Eiropas Parlamentam segt savus, kā arī atlīdzināt HF tiesāšanās izdevumus, kas attiecas gan uz tiesvedību pirmajā instancē, gan uz tiesvedību apelācijas instancē.

         (1)  OV C 455, 17.12.2018.


title: Lieta C-729/18 P: Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums – VTB Bank PAO, iepriekš VTB Bank OAO/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija (Apelācija – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā – Prasītājas nosaukuma iekļaušana to organizāciju sarakstā, kurām piemērojami ierobežojošie pasākumi – Samērīguma princips – Tiesības uz īpašumu – Tiesības veikt saimniecisko darbību)

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/3

      Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums – VTB Bank PAO, iepriekš VTB Bank OAO/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija
      (Lieta C-729/18 P) (1)

      (Apelācija - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā - Prasītājas nosaukuma iekļaušana to organizāciju sarakstā, kurām piemērojami ierobežojošie pasākumi - Samērīguma princips - Tiesības uz īpašumu - Tiesības veikt saimniecisko darbību)
      (2020/C 279/04)
      Tiesvedības valoda –angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: VTB Bank PAO, iepriekš VTB Bank OAO (pārstāvji: M. Lester, QC, J. Dawid, barrister, C. Claypoole, solicitor, un J. Ruiz Calzado, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M.-M. Joséphidès un J.-P. Hix), Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji J. Norris, A. Tizzano un L. Havas, pēc tam J. Norris un L. Havas)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  VTB Bank PAO sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 93, 11.03.2019.


title: Lieta C-730/18 P: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums – SC/Eulex Kosovo (Apelācija – Šķīrējklauzula – Eiropas Savienības starptautisko misiju darbinieki – Iekšējs konkurss – Darba līguma nepagarināšana – No līguma nodalāms akts)

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/4

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums – SC/Eulex Kosovo

      (Lieta C-730/18 P) (1)

      (Apelācija - Šķīrējklauzula - Eiropas Savienības starptautisko misiju darbinieki - Iekšējs konkurss - Darba līguma nepagarināšana - No līguma nodalāms akts)
      (2020/C 279/05)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: SC (pārstāvji: A. Kunst, Rechtsanwältin un L. Moro, avvocatessa)

         Otrs lietas dalībniece: Eulex Kosovo (pārstāvis: E. Raoult, advokāte)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2018. gada 19. septembra rīkojumu SC/Eulex Kosovo (T-242/17, EU:T:2018:586).

                  2)

                  Nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai.

                  3)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

         (1)  OV C 112, 25.3.2019.


title: Lieta C-731/18 P: Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums – Bank for Development and Foreign Economic Affairs (Vnesheconombank)/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija (Apelācija – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā – Prasītājas nosaukuma iekļaušana un vēlāk saglabāšana to vienību sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi – Pienākums norādīt pamatojumu – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Pilnvaru nepareiza izmantošana – Tiesības uz īpašumu – Vienlīdzīga attieksme)

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/4

      Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums – Bank for Development and Foreign Economic Affairs (Vnesheconombank)/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija
      (Lieta C-731/18 P) (1)

      (Apelācija - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā - Prasītājas nosaukuma iekļaušana un vēlāk saglabāšana to vienību sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Tiesības uz īpašumu - Vienlīdzīga attieksme)
      (2020/C 279/06)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Bank for Development and Foreign Economic Affairs (Vnesheconombank) (pārstāvji: J. Viñals Camallonga un J. Iriarte Ángel, abogados)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: F. Florindo Gijón un P. Mahnič), Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji S. Pardo Quintillán, A. Tizzano un C. Zadra, vēlāk S. Pardo Quintillán un M. J. Roberti di Sarsina)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Bank for Development and Foreign Economic Affairs (Vnesheconombank) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 65, 18.02.2019.


title: Apvienotās lietas C-762/18 un C-37/19: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums (Rayonen sad Haskovo, Corte suprema di cassazione (Itālija, Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – QH/Varhoven kasatsionen sad na Republika Bulgaria (C-762/18), CV/Iccrea Banca SpA (C-37/19) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība – Direktīva 2003/88/EK – 7. pants – Nelikumīgi atlaists un ar tiesas nolēmumu darbā atjaunots darba ņēmējs – Tiesību uz neizmantoto ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu par laikposmu no atlaišanas līdz atjaunošanai darbā izslēgšana – Tiesību uz finansiālu kompensāciju par neizmantotiem ikgadējiem atvaļinājumiem par to pašu laikposmu neesamība vēlākas darba attiecību izbeigšanas gadījumā)

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/5

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums (Rayonen sad Haskovo, Corte suprema di cassazione (Itālija, Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – QH/Varhoven kasatsionen sad na Republika Bulgaria (C-762/18), CV/Iccrea Banca SpA (C-37/19)
      (Apvienotās lietas C-762/18 un C-37/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība - Direktīva 2003/88/EK - 7. pants - Nelikumīgi atlaists un ar tiesas nolēmumu darbā atjaunots darba ņēmējs - Tiesību uz neizmantoto ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu par laikposmu no atlaišanas līdz atjaunošanai darbā izslēgšana - Tiesību uz finansiālu kompensāciju par neizmantotiem ikgadējiem atvaļinājumiem par to pašu laikposmu neesamība vēlākas darba attiecību izbeigšanas gadījumā)
      (2020/C 279/07)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Rayonen sad Haskovo, Corte suprema di cassazione

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: QH (C-762/18), CV (C-37/19)

         Atbildētājas: Varhoven kasatsionen sad na Republika Bulgaria (C-762/18), Iccrea Banca SpA (C-37/19)

         piedaloties: Prokuratura na Republika Bulgaria (C-762/18)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/88/EK (2003. gada 4. novembris) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāda valsts judikatūra, saskaņā ar kuru darba ņēmējam, kurš ir nelikumīgi atlaists un pēc tam atjaunots darbā saskaņā ar valsts tiesībām, pēc viņa atlaišanas atcelšanas ar tiesas nolēmumu nav tiesību uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu par laikposmu no atlaišanas datuma līdz dienai, kad viņš ir atjaunots darbā, tāpēc, ka šajā laikposmā šis darba ņēmējs faktiski nav pildījis darbu darba devēja dienestā.

                  2)

                  Direktīvas 2003/88 7. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāda valsts judikatūra, saskaņā ar kuru gadījumā, ja darba attiecības tiek izbeigtas pēc tam, kad darba ņēmējam ir nelikumīgi uzteikts, un vēlāk viņš ir atjaunots darbā saskaņā ar valsts tiesībām pēc tam, kad viņa atlaišana ir atcelta ar tiesas nolēmumu, šim darba ņēmējam nav tiesību uz finansiālu atlīdzību par ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu, kas nav izmantots laikposmā no nelikumīgās atlaišanas datuma līdz viņa atjaunošanai darbā.

         (1)  OV C 54, 11.2.2019.

         OV C 182, 27.5.2019.


title: Lieta C-835/18: Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 2. jūlija spriedums (Curtea de Apel Timişoara (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Terracult SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara –Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Arad – Serviciul Inspecţie Fiscală Persoane Juridice 5, ANAF Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara Serviciul de Soluţionare a Contestaţiilor (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Direktīva 2006/112/EK – Rēķina koriģēšana – Kļūdaini uzrēķināts nodoklis – Nepamatoti samaksāta nodokļa atmaksāšana – PVN apgrieztās maksāšanas kārtība – Darījumi saistībā ar tādu taksācijas periodu, par kuru jau veikta nodokļu pārbaude – Nodokļu neitralitāte – Efektivitātes princips – Samērīgums)

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/6

      Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 2. jūlija spriedums (Curtea de Apel Timişoara (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Terracult SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara –Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Arad – Serviciul Inspecţie Fiscală Persoane Juridice 5, ANAF Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara Serviciul de Soluţionare a Contestaţiilor

      (Lieta C-835/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - Rēķina koriģēšana - Kļūdaini uzrēķināts nodoklis - Nepamatoti samaksāta nodokļa atmaksāšana - PVN apgrieztās maksāšanas kārtība - Darījumi saistībā ar tādu taksācijas periodu, par kuru jau veikta nodokļu pārbaude - Nodokļu neitralitāte - Efektivitātes princips - Samērīgums)
      (2020/C 279/08)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Timişoara

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: SC Terracult SRL

         Atbildētāji: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara –Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Arad – Serviciul Inspecţie Fiscală Persoane Juridice 5, ANAF Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara Serviciul de Soluţionare a Contestaţiilor

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kas grozīta ar padomes Direktīvu 2013/43/ES (2013. gada 22. jūlijs), noteikumi, kā arī nodokļu neitralitātes, efektivitātes un samērīguma principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesisko regulējumu vai valsts administratīvu praksi, kura neļauj nodokļu maksātājam, kas ir veicis darījumus, par kuriem vēlāk izrādījies, ka uz tiem attiecas pievienotās vērtības nodokļa (PVN) apgrieztās maksāšanas kārtība, koriģēt rēķinus saistībā ar šiem darījumiem un uz tiem atsaukties, lai koriģētu agrāku nodokļu deklarāciju vai iesniegtu jaunu nodokļu deklarāciju, ņemot vērā šādi veiktās korekcijas, lai saņemtu kļūdaini uzrēķinātā un šī nodokļu maksātāja samaksāto PVN, tāda iemesla dēļ, ka par periodu, kurā minētie darījumi ir tikuši veikti, jau ir veikta nodokļu pārbaude, kuras nobeigumā kompetentā finanšu iestāde ir izdevusi paziņojumu par nodokli, kurš ir kļuvis galīgs, jo minētais nodokļu maksātājs to nav apstrīdējis.

         (1)  OV C 131, 8.4.2019.


title: Lieta C-14/19 P: Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums – Eiropas Savienības Satelītcentrs/KF, Eiropas Savienības Padome (Apelācija – Eiropas Savienības Satelītcentra (Satcen) personāls – Satcen līgumdarbinieks – Sūdzības par psiholoģisku vardarbību – Administratīva izmeklēšana – Lūgums sniegt palīdzību – Darbinieka atcelšana no amata uz laiku – Disciplinārlieta – Darbinieka atstādināšana no amata – Satcen Apelācijas padome – Ekskluzīvas kompetences piešķiršana izskatīt Satcen darbinieku strīdus – Prasība atcelt tiesību aktu – LESD 263. panta pirmā un piektā daļa – Prasība par zaudējumu atlīdzību – LESD 268. pants – Savienības tiesas kompetence – Pieņemamība – Apstrīdami tiesību akti – Strīda līgumiskais raksturs – LESD 272. un 274. pants – Efektīva tiesību aizsardzība tiesā – LES 24. panta 1. punkta otrās daļas pēdējais teikums – LESD 275. panta pirmā daļa – Vienlīdzīgas attieksmes princips – Vispārējās tiesas pienākums norādīt pamatojumu – Faktu un pierādījumu sagrozīšana – Tiesības uz aizstāvību – Labas pārvaldības princips)

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/7

      Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums – Eiropas Savienības Satelītcentrs/KF, Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-14/19 P) (1)

      (Apelācija - Eiropas Savienības Satelītcentra (Satcen) personāls - Satcen līgumdarbinieks - Sūdzības par psiholoģisku vardarbību - Administratīva izmeklēšana - Lūgums sniegt palīdzību - Darbinieka atcelšana no amata uz laiku - Disciplinārlieta - Darbinieka atstādināšana no amata - Satcen Apelācijas padome - Ekskluzīvas kompetences piešķiršana izskatīt Satcen darbinieku strīdus - Prasība atcelt tiesību aktu - LESD 263. panta pirmā un piektā daļa - Prasība par zaudējumu atlīdzību - LESD 268. pants - Savienības tiesas kompetence - Pieņemamība - Apstrīdami tiesību akti - Strīda līgumiskais raksturs - LESD 272. un 274. pants - Efektīva tiesību aizsardzība tiesā - LES 24. panta 1. punkta otrās daļas pēdējais teikums - LESD 275. panta pirmā daļa - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Vispārējās tiesas pienākums norādīt pamatojumu - Faktu un pierādījumu sagrozīšana - Tiesības uz aizstāvību - Labas pārvaldības princips)
      (2020/C 279/09)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Savienības Satelītcentrs (pārstāve: A. Guillerme, advokāte)

         Pārējie lietas dalībnieki: KF (pārstāvji: N. Macaulay, barrister, un A. Kunst, Rechtsanwältin) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bauer un A. Vitro)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Eiropas Savienības Satelītcentrs (Satcen) sedz savus un atlīdzina KF tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati

         (1)  OV C 164, 13.5.2019.


title: Lieta C-18/19: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 2. jūlija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – WM/Stadt Frankfurt am Main (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa – Direktīva 2008/115/EK – Dalībvalstīs piemērojami kopīgi standarti un procedūras attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi – Aizturēšanas apstākļi – 16. panta 1. punkts – Turēšana apsardzībā cietumā piespiedu izraidīšanas nolūkā – Trešās valsts valstspiederīgais, kas rada nopietnus draudus sabiedriskajai kārtībai un valsts drošībai)

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/7

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 2. jūlija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – WM/Stadt Frankfurt am Main

      (Lieta C-18/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Direktīva 2008/115/EK - Dalībvalstīs piemērojami kopīgi standarti un procedūras attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi - Aizturēšanas apstākļi - 16. panta 1. punkts - Turēšana apsardzībā cietumā piespiedu izraidīšanas nolūkā - Trešās valsts valstspiederīgais, kas rada nopietnus draudus sabiedriskajai kārtībai un valsts drošībai)
      (2020/C 279/10)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: WM

         Atbildētāja: Stadt Frankfurt am Main

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 16. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru trešās valsts valstspiederīgo, kas nelikumīgi uzturas tās teritorijā, var turēt apsardzībā cietumā piespiedu izraidīšanas nolūkā, to nošķirot no parastiem ieslodzītajiem, jo viņš rada reālu, attiecīgajā brīdī pastāvošu un pietiekami nopietnu sabiedrības pamatinterešu vai attiecīgās dalībvalsts iekšējās vai ārējās drošības apdraudējumu.

         (1)  OV C 112, 25.3.2019.


title: Lieta C-24/19: Tiesas (virspalāta palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums (Raad voor Vergunningsbetwistingen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A u.c./Gewestelijke stedenbouwkundige ambtenaar van het departement Ruimte Vlaanderen, afdeling Oost-Vlaanderen (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2001/42/EK – Ietekmes uz vidi novērtējums – Pilsētplānošanas atļauja vējturbīnu uzstādīšanai un ekspluatācijai – 2. panta a) punkts – Jēdziens “plāni un programmas” – Atļaujas piešķiršanas nosacījumi, kas ir paredzēti rīkojumā un apkārtrakstā – 3. panta 2. punkta a) apakšpunkts – Valsts tiesību akti, kuros ir noteikti pamatprincipi, saskaņā ar kuriem turpmāk varēs atļaut projektu īstenošanu – Ietekmes uz vidi novērtējuma neesamība – Valsts tiesību aktu un saskaņā ar tiem piešķirto atļauju seku saglabāšana pēc tam, kad ir konstatēta šo tiesību aktu neatbilstība Savienības tiesībām – Nosacījumi)

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/8

      Tiesas (virspalāta palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums (Raad voor Vergunningsbetwistingen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A u.c./Gewestelijke stedenbouwkundige ambtenaar van het departement Ruimte Vlaanderen, afdeling Oost-Vlaanderen

      (Lieta C-24/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2001/42/EK - Ietekmes uz vidi novērtējums - Pilsētplānošanas atļauja vējturbīnu uzstādīšanai un ekspluatācijai - 2. panta a) punkts - Jēdziens “plāni un programmas” - Atļaujas piešķiršanas nosacījumi, kas ir paredzēti rīkojumā un apkārtrakstā - 3. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Valsts tiesību akti, kuros ir noteikti pamatprincipi, saskaņā ar kuriem turpmāk varēs atļaut projektu īstenošanu - Ietekmes uz vidi novērtējuma neesamība - Valsts tiesību aktu un saskaņā ar tiem piešķirto atļauju seku saglabāšana pēc tam, kad ir konstatēta šo tiesību aktu neatbilstība Savienības tiesībām - Nosacījumi)
      (2020/C 279/11)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Raad voor Vergunningsbetwistingen

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: A, B, C, D, E

         Atbildētājs: Gewestelijke stedenbouwkundige ambtenaar van het departement Ruimte Vlaanderen, afdeling Oost-Vlaanderen

         piedaloties: Organisatie voor Duurzame Energie Vlaanderen VZW

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/42/EK (2001. gada 27. jūnijs) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu 2. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdzienā “plāni un programmas” ietilpst rīkojums un apkārtraksts, kurus ir pieņēmusi kādas dalībvalsts federālās vienības valdība un kuros abos ir ietverti dažādi noteikumi par vējturbīnu uzstādīšanu un ekspluatāciju.

                  2)

                  Direktīvas 2001/42 3. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka rīkojums un apkārtraksts, kuros abos ir ietverti dažādi noteikumi par vējturbīnu uzstādīšanu un ekspluatāciju, tostarp pasākumi, kas attiecas uz aizēnojumu, drošību, kā arī trokšņa standartiem, ir plāni un programmas, attiecībā uz kuriem saskaņā ar šo tiesību normu ir jāveic ietekmes uz vidi novērtējums.

                  3)

                  Ja šķiet, ka ietekmes uz vidi novērtējums Direktīvas 2001/42 izpratnē būtu bijis jāveic pirms tā rīkojuma un apkārtraksta pieņemšanas, ar kuriem ir pamatota atļauja, kas attiecas uz valsts tiesā apstrīdēto vējturbīnu uzstādīšanu un ekspluatāciju, līdz ar to šie akti un atļauja nav saderīgi ar Savienības tiesībām, šī tiesa minēto aktu un atļaujas sekas var saglabāt tikai tad, ja valsts tiesības tai to ļauj tajā izskatāmā strīda ietvaros, un gadījumā, ja minētās atļaujas anulēšana varētu būtiski ietekmēt energoapgādi visā attiecīgajā dalībvalstī, un tikai laikposmā, kas ir absolūti nepieciešams, lai novērstu šo prettiesiskumu. Attiecīgā gadījumā iesniedzējtiesai ir jāveic šis novērtējums pamatlietā.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Lieta C-116/19 P: Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums – Gregor Schneider/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (Apelācija – Civildienests – Pagaidu darbinieki – Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) dienestu iekšēja pārstrukturēšana – Iecelšana citā amatā – Juridiskais pamats – Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 7. pants – Dienesta intereses – Būtiski uzdevumu grozījumi – Kvalifikācija – Pāreja – Pārcelšana citā amatā – Pilnvaru nepareiza izmantošana – Tiesības tikt uzklausītam – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu – Efektīva tiesību aizsardzība tiesā – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants)

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/9

      Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums – Gregor Schneider/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      (Lieta C-116/19 P) (1)

      (Apelācija - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) dienestu iekšēja pārstrukturēšana - Iecelšana citā amatā - Juridiskais pamats - Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 7. pants - Dienesta intereses - Būtiski uzdevumu grozījumi - Kvalifikācija - Pāreja - Pārcelšana citā amatā - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Tiesības tikt uzklausītam - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu - Efektīva tiesību aizsardzība tiesā - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants)
      (2020/C 279/12)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Gregor Schneider (pārstāvis: H. Tettenborn, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Lukošiūtė, pārstāve, un B. Wägenbaur, advokāts)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Gregor Schneider atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 213, 24.6.2019.


title: Lieta C-131/19 P: Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/CX (Apelācija – Civildienests – Disciplinārlieta – Tiesības uz aizstāvību – Tiesības tikt uzklausītam – Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu IX pielikums – 4. pants – Iespēja ierēdnim, kuru nav iespējams uzklausīt, iesniegt savus rakstveida apsvērumus vai pilnvarot pārstāvi – 22. pants – Ierēdņa uzklausīšana, ko pirms disciplinārsoda noteikšanas veic iecēlējinstitūcija – Apgalvota ierēdņa nespēja tikt uzklausītam, kā arī iesniegt rakstveida formulējumus vai pilnvarot pārstāvi – Medicīnisko pierādījumu novērtēšana – Atbilde, ko Eiropas Savienības Vispārējā tiesa nav sniegusi uz pirmajā instancē izvirzītajiem argumentiem)

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/10

      Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/CX
      (Lieta C-131/19 P) (1)

      (Apelācija - Civildienests - Disciplinārlieta - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības tikt uzklausītam - Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu IX pielikums - 4. pants - Iespēja ierēdnim, kuru nav iespējams uzklausīt, iesniegt savus rakstveida apsvērumus vai pilnvarot pārstāvi - 22. pants - Ierēdņa uzklausīšana, ko pirms disciplinārsoda noteikšanas veic iecēlējinstitūcija - Apgalvota ierēdņa nespēja tikt uzklausītam, kā arī iesniegt rakstveida formulējumus vai pilnvarot pārstāvi - Medicīnisko pierādījumu novērtēšana - Atbilde, ko Eiropas Savienības Vispārējā tiesa nav sniegusi uz pirmajā instancē izvirzītajiem argumentiem)
      (2020/C 279/13)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Berscheid, T. S. Bohr un C. Ehrbar)

         Otrs lietas dalībnieks: CX (pārstāvis: É. Boigelot, advokāts)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2018. gada 13. decembra spriedumu CX/Komisija (T-743/16 RENV, nav publicēts, EU:T:2018:937).

                  2)

                  Nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai.

                  3)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

         (1)  OV C 182, 27.5.2019.


title: Lieta C-215/19: Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 2. jūlija spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedībā, ko uzsākusi Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – Pakalpojumu sniegšana – 135. panta 1. punkta l) apakšpunkts – Atbrīvojums no PVN – Nekustamā īpašuma izīrēšana – Jēdziens “nekustamais īpašums” – Izslēgšana – 47. pants – Ar nodokli apliekamu darījumu izpildes vieta – Ar nekustamo īpašumu saistītu pakalpojumu sniegšana – Īstenošanas regula (ES) Nr. 282/2011 – 13.b un 31.a pants – Serveru skapji – Izvietošanas pakalpojumi datu centrā)

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/10

      Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 2. jūlija spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedībā, ko uzsākusi Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      (Lieta C-215/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - Pakalpojumu sniegšana - 135. panta 1. punkta l) apakšpunkts - Atbrīvojums no PVN - Nekustamā īpašuma izīrēšana - Jēdziens “nekustamais īpašums” - Izslēgšana - 47. pants - Ar nodokli apliekamu darījumu izpildes vieta - Ar nekustamo īpašumu saistītu pakalpojumu sniegšana - Īstenošanas regula (ES) Nr. 282/2011 - 13.b un 31.a pants - Serveru skapji - Izvietošanas pakalpojumi datu centrā)
      (2020/C 279/14)
      Tiesvedības valoda – somu

         Iesniedzējtiesa

         Korkein hallinto-oikeus

         Pamatlietas dalībniece

         Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         piedaloties: A Oy

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 2008/8/EK (2008. gada 12. februāris), 135. panta 1. punkta l) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādi izvietošanas pakalpojumi datu centrā, ar kuriem šo pakalpojumu sniedzējs nodod savu klientu lietošanā serveru skapjus klientu serveru izvietošanai un sniedz tiem papildu aprīkojumu un papildpakalpojumus – tostarp elektroenerģijas padevi un citus pakalpojumus, lai nodrošinātu šo serveru izmantošanu optimālos apstākļos –, nav uzskatāmi par nekustamā īpašuma izīrēšanas pakalpojumiem, uz kuriem tiek attiecināts šajā normā paredzētais atbrīvojums no pievienotās vērtības nodokļa, ja vien – un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai –, pirmkārt, šis pakalpojuma sniedzējs neaprobežojas ar pasīvu kādas vietas vai telpas nodošanu lietošanā saviem klientiem, garantējot tiem tiesības to izmantot tā, it kā viņi būtu tās īpašnieki, un, otrkārt, serveru skapji nav nekustamā īpašuma, kurā tie ir uzstādīti, neatņemama sastāvdaļa un nav arī tajā uzstādīti ilgtermiņa lietošanai.

                  2)

                  Direktīvas 2006/112, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2008/8, 47. pants un Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 282/2011 (2011. gada 15. marts), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1042/2013 (2013. gada 7. oktobris), 31.a pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādi izvietošanas pakalpojumi datu centrā, ar kuriem šo pakalpojumu sniedzējs nodod savu klientu lietošanā serveru skapjus klientu serveru izvietošanai un sniedz tiem papildu aprīkojumu un papildpakalpojumus – tostarp elektroenerģijas padevi un citus pakalpojumus, lai nodrošinātu šo serveru izmantošanu optimālos apstākļos –, nav uzskatāmi par pakalpojumiem, kas saistīti ar nekustamo īpašumu, šo tiesību normu izpratnē, ja šiem klientiem nav – un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai – ekskluzīvu tiesību izmantot to nekustamā īpašuma daļu, kurā ir uzstādīti serveru skapji.

         (1)  OV C 164, 13.5.2019.


title: Lieta C-231/19: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 2. jūlija spriedums (Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Blackrock Investment Management (UK) Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļu uzlikšana – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – Atbrīvojumi no nodokļa – 135. panta 1. punkta g) apakšpunkts – Kopīgu ieguldījumu fondu pārvaldīšanas atbrīvojums – Vienots pakalpojums, kas tiek izmantots kopīgu ieguldījumu fondu un citu fondu pārvaldīšanai)

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/11

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 2. jūlija spriedums (Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Blackrock Investment Management (UK) Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      (Lieta C-231/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļu uzlikšana - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - Atbrīvojumi no nodokļa - 135. panta 1. punkta g) apakšpunkts - Kopīgu ieguldījumu fondu pārvaldīšanas atbrīvojums - Vienots pakalpojums, kas tiek izmantots kopīgu ieguldījumu fondu un citu fondu pārvaldīšanai)
      (2020/C 279/15)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Blackrock Investment Management (UK) Limited

         Atbildētājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 135. panta 1. punkta g) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais atbrīvojums neattiecas uz vienotu pārvaldības pakalpojumu, ko trešām personām pakalpojumu sniedzējām piederoša informātikas platforma sniedz ieguldījumu pārvaldības sabiedrībai, kura aptver gan kopīgus ieguldījumu fondus, gan citus fondus.

         (1)  OV C 172, 20.5.2019.


title: Lieta C-380/19: Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Deutsche Apotheker- und Ärztebank eG (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju tiesību aizsardzība – Direktīva 2013/11/ES – Strīdu alternatīva izšķiršana – 13. panta 1. un 2. punkts – Obligāta informācija – Informācijas pieejamība)

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/12

      Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Deutsche Apotheker- und Ärztebank eG

      (Lieta C-380/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju tiesību aizsardzība - Direktīva 2013/11/ES - Strīdu alternatīva izšķiršana - 13. panta 1. un 2. punkts - Obligāta informācija - Informācijas pieejamība)
      (2020/C 279/16)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Atbildētāja: Deutsche Apotheker- und Ärztebank eG

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/11/ES (2013. gada 21. maijs) par patērētāju strīdu alternatīvu izšķiršanu un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2006/2004 un Direktīvu 2009/22/EK (Direktīva par patērētāju SAI), 13. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tirgotājam, kas savā tīmekļvietnē padara pieejamus pirkumu vai pakalpojumu līgumu vispārīgos noteikumus, bet kas neizmanto šo vietni līgumu noslēgšanai ar patērētājiem, ir pienākums šajos vispārīgajos noteikumos ietvert informāciju par strīdu alternatīvas izšķiršanas vienību vai vienībām, kuras attiecas uz šo tirgotāju, ja pēdējais minētais apņemas izmantot vai tam ir jāizmanto šī vienība vai vienības, lai izšķirtu strīdus ar patērētājiem. Šajā ziņā nepietiek ar to, ka tirgotājs šo informāciju vai nu norāda citos dokumentos, kas ir pieejami minētajā tīmekļvietnē, vai citās tās cilnēs, vai arī sniedz patērētājam minēto informāciju brīdī, kad tiek noslēgts līgums, uz kuru attiecas minētie vispārīgie noteikumi, no tiem atsevišķā dokumentā.

         (1)  OV C 288, 26.8.2019.


title: Lieta C-477/19: Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 2. jūlija spriedums (Verwaltungsgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – IE/Magistrat der Stadt Wien (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība – Direktīva 92/43/EEK – 12. panta 1. punkts – Dzīvnieku sugu stingras aizsardzības sistēma – IV pielikums – Cricetus cricetus (Eiropas kāmis) – Atpūtas un vairošanās vietas – Noplicināšana vai iznīcināšana – Pamestie areāli)

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/12

      Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 2. jūlija spriedums (Verwaltungsgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – IE/Magistrat der Stadt Wien

      (Lieta C-477/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - Direktīva 92/43/EEK - 12. panta 1. punkts - Dzīvnieku sugu stingras aizsardzības sistēma - IV pielikums - Cricetus cricetus (Eiropas kāmis) - Atpūtas un vairošanās vietas - Noplicināšana vai iznīcināšana - Pamestie areāli)
      (2020/C 279/17)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Wien

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: IE

         Atbildētāja: Magistrat der Stadt Wien

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 12. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā minētais jēdziens “atpūtas vietas” ietver arī atpūtas vietas, kuras kāda no minētās direktīvas IV pielikuma a) daļā uzskaitītajām aizsargājamajām dzīvnieku sugām, kā, piemēram, Cricetus cricetus (Eiropas kāmis), vairs neizmanto, ja pastāv pietiekami liela iespējamība, ka minētā suga varētu atgriezties šajās atpūtas vietās, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 328, 30.9.2019.


title: Lieta C-684/19: Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 2. jūlija spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – mk advokaten GbR/MBK Rechtsanwälte GbR (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Preču zīmes – Direktīva 2008/95/EK – 5. panta 1. punkts – Apzīmējuma, kas ir identisks vai līdzīgs citas personas preču zīmei, izmantošana komercdarbībā attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kas ir identiski vai līdzīgi tiem, attiecībā uz kuriem šī preču zīme ir reģistrēta – Jēdziena “izmantot” tvērums – Sludinājums, kas ievietots tīmekļvietnē pēc tādas personas pasūtījuma, kura darbojas komercdarbībā, un pēc tam pārņemts citās tīmekļvietnēs)

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/13

      Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 2. jūlija spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – mk advokaten GbR/MBK Rechtsanwälte GbR

      (Lieta C-684/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Preču zīmes - Direktīva 2008/95/EK - 5. panta 1. punkts - Apzīmējuma, kas ir identisks vai līdzīgs citas personas preču zīmei, izmantošana komercdarbībā attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kas ir identiski vai līdzīgi tiem, attiecībā uz kuriem šī preču zīme ir reģistrēta - Jēdziena “izmantot” tvērums - Sludinājums, kas ievietots tīmekļvietnē pēc tādas personas pasūtījuma, kura darbojas komercdarbībā, un pēc tam pārņemts citās tīmekļvietnēs)
      (2020/C 279/18)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: mk advokaten GbR

         Atbildētāja: MBK Rechtsanwälte GbR

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/95/EK (2008. gada 22. oktobris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka persona, kas darbojas komercdarbībā un kas tīmekļvietnē ir likusi ievietot sludinājumu, ar kuru tiek aizskarta citas personas preču zīme, neizmanto šai preču zīmei identisku apzīmējumu, ja citu tīmekļvietņu pārvaldītāji pārņem šo sludinājumu, pēc savas iniciatīvas un savā vārdā to izvietojot šajās citās vietnēs.

         (1)  OV C 413, 9.12.2019.


title: Lieta C-36/20: Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums (Juzgado de Instrucción n° 3 de San Bartolomé de Tirajana (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – process attiecībā uz VL (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Steidzamības prejudiciāla nolēmuma tiesvedība – Patvēruma un imigrācijas politika – Kopējās procedūras starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai – Direktīva 2013/32/ES – 6. pants – Piekļuve procedūrai – Starptautiskās aizsardzības pieteikuma sagatavošana iestādei, kas saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir kompetenta reģistrēt šādu pieteikumu – Pieteikuma sagatavošana citām iestādēm, kas var pieņemt šādus pieteikumus, bet saskaņā ar valsts tiesību aktiem nav kompetentas tos reģistrēt – Jēdziens “citas iestādes” – 26. pants – Aizturēšana – Standarti starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju uzņemšanai – Direktīva 2013/33/ES – 8. pants – Pieteikuma iesniedzēja aizturēšana – Aizturēšanas pamati – Lēmums, ar kuru pieteikuma iesniedzējs ir aizturēts tāpēc, ka humānās uzņemšanas centrā trūkst vietu)

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/14

      Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedums (Juzgado de Instrucción no 3 de San Bartolomé de Tirajana (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – process attiecībā uz VL
      (Lieta C-36/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Steidzamības prejudiciāla nolēmuma tiesvedība - Patvēruma un imigrācijas politika - Kopējās procedūras starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai - Direktīva 2013/32/ES - 6. pants - Piekļuve procedūrai - Starptautiskās aizsardzības pieteikuma sagatavošana iestādei, kas saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir kompetenta reģistrēt šādu pieteikumu - Pieteikuma sagatavošana citām iestādēm, kas var pieņemt šādus pieteikumus, bet saskaņā ar valsts tiesību aktiem nav kompetentas tos reģistrēt - Jēdziens “citas iestādes” - 26. pants - Aizturēšana - Standarti starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju uzņemšanai - Direktīva 2013/33/ES - 8. pants - Pieteikuma iesniedzēja aizturēšana - Aizturēšanas pamati - Lēmums, ar kuru pieteikuma iesniedzējs ir aizturēts tāpēc, ka humānās uzņemšanas centrā trūkst vietu)
      (2020/C 279/19)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de Instrucción no 3 de San Bartolomé de Tirajana

         Pamatlietas puse

      VL

         Piedaloties: Ministerio Fiscal

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai 6. panta 1. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka izmeklēšanas tiesa, kurai ir jālemj par trešās valsts valstspiederīgā, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, aizturēšanu viņa izraidīšanas nolūkā, ir viena no šajā tiesību normā paredzētajām “citām iestādēm”, kuras var pieņemt starptautiskās aizsardzības pieteikumus, bet saskaņā ar valsts tiesību aktiem nav kompetentas tos reģistrēt.

                  2)

                  Direktīvas 2013/32 6. panta 1. punkta otrā un trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka izmeklēšanas tiesai kā “citai iestādei” šīs tiesību normas izpratnē, pirmkārt, ir jāinformē trešo valstu valstspiederīgie, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, par starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniegšanas kārtību un, otrkārt, ja valstspiederīgais ir izteicis savu vēlmi sagatavot šādu pieteikumu, ir jāpārsūta iestādei, kas ir kompetenta reģistrēt šo pieteikumu, lietas materiāli, lai šis valstspiederīgais varētu izmantot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/33 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko nosaka standartus starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju uzņemšanai, 17. pantā paredzētos materiālos uzņemšanas nosacījumus un veselības aprūpi.

                  3)

                  Direktīvas 2013/32 26. pants un Direktīvas 2013/33 8. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka trešās valsts valstspiederīgo, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi un kas “citai iestādei” Direktīvas 2013/32 6. panta 1. punkta otrās daļas nozīmē pauž vēlmi pieteikties starptautiskajai aizsardzībai, nevar aizturēt tāda pamata dēļ, kas nav kāds no Direktīvas 2013/33 8. panta 3. punktā paredzētajiem.

         (1)  OV C 137, 27.4.2020.


title: Lieta C-319/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 17. aprīlī iesniedza Sofiyski gradski sad (Bulgārija) – KPKONPI/ZV, AX, “Meditsinski tsentar po dermatologia i estetichna meditsina PRIMA DERM” OOD

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 17. aprīlī iesniedza Sofiyski gradski sad (Bulgārija) – KPKONPI/ZV, AX, “Meditsinski tsentar po dermatologia i estetichna meditsina PRIMA DERM” OOD

      (Lieta C-319/19)
      (2020/C 279/20)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Sofiyski gradski sad

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Komisia za protivodeystvie na koruptsiata i otnemane na nezakonno pridobito imushtestvo (KPKONPI)

         Atbildētāji: ZV, AX, “Meditsinski tsentar po dermatologia i estetichna meditsina PRIMA DERM” OOD

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai nelikumīgi iegūta īpašuma konfiskācija ir krimināltiesisks pasākums Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/42/ES (1) par nozieguma rīku un noziedzīgi iegūtu līdzekļu iesaldēšanu un konfiskāciju Eiropas Savienībā (2014. gada 3. aprīlis) izpratnē vai civiltiesisks pasākums, ja:

                              A)

                              valsts likumā paredzētais īpašuma konfiskācijas mērķis ir vispārēja prevencija, t.i., nelikumīgas iegūšanas un izmantošanas iespēju novēršana, neizvērtējot noziedzīga nodarījuma vai cita likuma pārkāpuma izdarīšanu un tiešu vai netiešu saistību starp pārkāpumu un iegūto īpašumu;

                              B)

                              konfiskācija draud nevis konkrētam īpašumam, bet (I) pārbaudītās personas kopējai mantai, (II) trešo personu (fizisko un juridisko) īpašumtiesībām, kas iegūtas no pārbaudītās personas pret atlīdzību vai bez atlīdzības, un (III) pārbaudītās personas un trešo personu līgumpartneru īpašumtiesībām;

                              C)

                              vienīgais priekšnoteikums konfiskācijai ir neapstrīdama prezumpcija par visa tāda īpašuma nelikumību, kura izcelsmes likumība nav konstatējama (bez iepriekš noteiktas jēdziena “likumīga/nelikumīga izcelsme” definīcijas);

                              D)

                              ja pārbaudītā persona nesniedz pierādījumus par īpašuma iegūšanas izcelsmi, iegūtā īpašuma likumība tiek noteikta no jauna retroaktīvi desmit gadu ietvarā visiem iesaistītajiem (pārbaudītajai personai, trešajām personām un viņu līgumpartneriem), pat ja šo īpašumtiesību iegūšanas brīdī nebija juridiska pienākuma sniegt šādus pierādījumus?

                  2.

                  Vai īpašnieku un trešo personu garantēto tiesību obligātie standarti, kas ietverti Direktīvas 2014/42/ES 8. pantā, ir interpretējami tādējādi, ka atbilstoši tiem ir pieļaujams valsts tiesiskais regulējums un tiesu prakse, kas paredz konfiskāciju, ja netiek izpildīti nosacījumi, kas izklāstīti direktīvas 4., 5. un 6. pantā, gadījumos kad kriminālprocess pret attiecīgo personu ir pārtraukts noziedzīga nodarījuma sastāva trūkuma dēļ (ar tiesas piekrišanu) vai persona ir attaisnota noziedzīga nodarījuma sastāva trūkuma dēļ?

                  3.

                  Jo īpaši: vai Direktīvas 2014/42/ES 8. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā normā ietvertās garantijas par tādas notiesātās personas tiesībām, kuras īpašums tiek konfiscēts, ir jāpiemēro arī tādā procedūrā kā izskatāmajā lietā, kas tiek veikta paralēli kriminālprocesam un neatkarīgi no tā?

                  4.

                  Vai nevainīguma prezumpcija, kas nostiprināta Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. panta 1. punktā, tiesību uz aizstāvību garantija, kas ietverta Hartas 48. panta 2. punktā, un efektivitātes princips ir jāinterpretē tadjādi, ka tie pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, ar kuru:

                              —

                              ievieš prezumpciju par nenoteiktas vai neatklātas izcelsmes īpašuma [izcelsmes] noziedzīgo raksturu (Zakon za otnemane v polza na darzhavata na nezakonno pridobito imushtestvo [otm.] [Likuma par nelikumīgi iegūta īpašuma konfiskāciju (atcelts), turpmāk tekstā – “ZOPDNPI”] 1. panta 2. punkts);

                              —

                              ievieš prezumpciju par pamatotām aizdomām par īpašuma nelikumīgu iegūšanu (ZOPDNPI 21. panta 2. punkts, atcelts);

                              —

                              pierādīšanas pienākumu attiecībā uz īpašuma un tā iegūšanas veidiem pārnes ne tikai uz pārbaudīto personu, bet arī uz trešajām personām, kurām jāpierāda arī tiesību priekšteča īpašuma izcelsme, pat bezatlīdzības iegūšanas gadījumā;

                              —

                              ievieš “īpašuma nesamērīgumu” kā vienīgo un izšķirošo pierādījumu nelikumīgi iegūta īpašuma esamībai;

                              —

                              pierādīšanas pienākums tiek apvērsts un uzlikts visām iesaistītajām personām, ne tikai notiesātajai personai, kā arī pirms vai neatkarīgi no viņu notiesāšanas;

                              —

                              tiek pieļauta juridiskas un ekonomiskas izmeklēšanas un analīzes metodikas pielietošana, ar kuras palīdzību tiek noskaidrotas aizdomas par attiecīgā īpašuma nelikumīgo raksturu, kā arī par tā vērtību, pie kam šīs aizdomas ir saistošas tiesai, kurai jāpiemēro konfiskācijas procedūra, un tai nav iespējas īstenot pilnīgu pārbaudi par šīs metodikas saturu un piemērošanu?

                  5.

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/42/ES (2014. gada 3. aprīlis) par nozieguma rīku un noziedzīgi iegūtu līdzekļu iesaldēšanu un konfiskāciju Eiropas Savienībā 5. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas pieļauj, ka ar valsts likumu tiek noteikts aizstāt pamatotās aizdomas (pamatojoties uz procesa laikā apkopotajiem un tiesas izvērtētajiem apstākļiem), ka īpašums iegūts noziedzīga nodarījuma rezultātā, ar aizdomām (prezumpciju) par īpašuma izcelsmes nelikumīgumu, pamatojoties vienīgi uz konstatējumu, ka īpašuma palielinājums pārsniedz valsts likumā noteikto vērtību (piemēram, 75 000 EUR desmit gados)?

                  6.

                  Vai tiesības uz īpašumu, kas noteiktas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā, kā vispārējs Savienības tiesību princips ir interpretējamas tādējādi, ka atbilstoši tām ir pieļaujams tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, ar ko:

                              —

                              ievieš neapstrīdamu pieņēmumu par nelikumīgi iegūtā īpašuma saturu un apmēru (atceltā ZOPDNPI 63. panta 2. punkts);

                              —

                              ievieš neapstrīdamu pieņēmumu par tiesisku darījumu attiecībā uz iegādi un izmantošanu spēkā neesamību (atceltā ZOPDNPI 65. pants) vai

                              —

                              ierobežo trešo personu tiesības, kurām ir patstāvīgas tiesības uz konfiscējamo mantu, vai kuras pretendē uz šādām tiesībām, izmantojot (atceltā) ZOPDNPI 76. panta 1. punktā paredzēto procedūru viņu informēšanai par lietu?

                  7.

                  Vai Direktīvas 2014/42/ES 6. panta 2. punkta un 8. panta 1.–10. punkta noteikumiem ir tieša iedarbība, ciktāl tie nodrošina garantijas un aizsardzības klauzulas personām, kuras skar konfiskācija, vai labticīgām trešajām personām?

         (1)  OV 2014, L 127, 39.lpp.


title: Lieta C-798/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 29. oktobrī Paix et justice pour les juifs séfarades en Israël iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 5. septembra spriedumu lietā T-337/19 Paix et justice pour les juifs séfarades en Israël/Komisija un Eiropas Padome

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/16

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 29. oktobrīPaix et justice pour les juifs séfarades en Israël iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 5. septembra spriedumu lietā T-337/19 Paix et justice pour les juifs séfarades en Israël/Komisija un Eiropas Padome
      (Lieta C-798/19 P)
      (2020/C 279/21)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Paix et justice pour les juifs séfarades en Israël (pārstāvis: R. Paternel, advokāts)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija un Eiropas Padome
      Tiesa (septītā palāta) ar 2020. gada 27. maija rīkojumu noraidīja apelācijas sūdzību kā acīmredzami nepieņemamu.


title: Lieta C-893/19 P: Apelācija sūdzība, ko 2019. gada 3. decembrī Roxtec AB iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2019. gada 24. septembra spriedumu lietā T-261/18 Roxtec/EUIPO – Wallmax

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/16

      Apelācija sūdzība, ko 2019. gada 3. decembrīRoxtec AB iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2019. gada 24. septembra spriedumu lietā T-261/18 Roxtec/EUIPO – Wallmax

      (Lieta C-893/19 P)
      (2020/C 279/22)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Roxtec AB (pārstāvji: T. Lampel, Rechtsanwalt, K. Wagner, Rechtsanwältin, J. Olsson, advokat)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Wallmax Srl

      Ar 2020. gada 12. marta rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-80/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 12. februārī iesniedza Tribunalul Bucureşti (Rumānija) – Wilo Salmson France SAS/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 12. februārī iesniedza Tribunalul Bucureşti (Rumānija) – Wilo Salmson France SAS/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi

      (Lieta C-80/20)
      (2020/C 279/23)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunalul Bucureşti

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Wilo Salmson France SAS

         Atbildētājas: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti un Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Par Direktīvas 2006/112/EK (1)
                     167. panta, to skatot kopā ar 178. pantu, interpretāciju: vai pastāv nošķiršana starp brīdi, kurā rodas atskaitīšanas tiesības, un brīdi, kurā tās tiek izmantotas, ņemot vērā PVN sistēmas darbības veidu?
                  Šajā nolūkā ir jānoskaidro, vai PVN atskaitīšanas tiesības var tikt izmantotas bez (derīga) PVN rēķina, kas ir izsniegts par izdarītajiem preču pirkumiem.

                  2)

                     Par iepriekš minēto tiesību normu interpretāciju, tās skatot kopā ar Direktīvas 2008/9/EK (2)
                     14. panta 1. punkta a) apakšpunkta pirmā teikuma tiesību normām: kāds ir procedūras atskaites punkts, lai izvērtētu PVN atmaksas tiesību izmantošanas likumību?
                  Šajā nolūkā ir jānoskaidro, vai var iesniegt atmaksas pieteikumu par PVN, kas ir kļuvis iekasējams pirms “atmaksas perioda”, bet kura PVN rēķins ir izrakstīts atmaksas perioda laikā.

                  3)

                  Par iepriekš minēto Direktīvas 2008/9/EK 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta pirmā teikuma tiesību normu interpretāciju, tās skatot kopā ar Direktīvas 2006/112/EK 167. pantu un 178. pantu: kā [rēķinu] atcelšana un jaunu rēķinu izrakstīšana par preču pirkumiem, kas ir izdarīti pirms “atmaksas perioda”, ietekmē PVN atmaksas tiesību izmantošanu par minētiem pirkumiem?
                  Šajā nolūkā ir jānoskaidro, vai gadījumā, ja piegādātājs atceļ sākotnējos rēķinus par preču pirkumiem un pēc kāda laika izraksta jaunus rēķinus, saņēmēja tiesību pieprasīt PVN atmaksu par pirkumiem izmantošanai ir jāatsaucas uz jauno rēķinu datumiem. Tādā situācijā, kad sākotnējo rēķinu atcelšana un jaunu rēķinu izrakstīšana nav pakļautas saņēmēja kontrolei, bet ir vienīgi piegādātāja rīcības brīvībā.

                  4)

                  Vai PVN atmaksai, kas ir pieļaujama saskaņā ar Direktīvu [2008/9/EK], valsts tiesību aktos var paredzēt iekasējamības nosacījumu tādā situācijā, kad pareizais rēķins ir izrakstīts atmaksas pieprasījuma perioda laikā?

         (1)  Padomes Direktīva 2006/12 (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).

         (2)  Padomes Direktīva 2008/9/EK (2008. gada 12. februāris), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Direktīvā 2006/112/EK paredzētajai pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību attiecīgās valsts teritorijā, bet veic uzņēmējdarbību citā dalībvalstī (OV 2008, L 44, 3. lpp.).


title: Lieta C-81/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 12. februārī iesniedza Tribunalul Bucureşti (Rumānija) – SC Mitliv Exim SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală, Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 12. februārī iesniedza Tribunalul Bucureşti (Rumānija) – SC Mitliv Exim SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală, Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

      (Lieta C-81/20)
      (2020/C 279/24)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunalul Bucureşti

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: SC Mitliv Exim SRL

         Atbildētāji: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală un Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 2006/112 (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 2. panta un 273. panta, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 50. panta un LESD 325. panta noteikumiem saistībā ar tādiem apstākļiem kā pamatlietā aplūkotie ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds tiek aplūkots pamatlietā, kas ļauj attiecībā uz nodokļu maksātāju – juridisku personu gan administratīvā tiesvedībā, gan kriminālprocesā, kas vienlaikus notiek attiecībā uz šo personu par vienām un tām pašām konkrētām izvairīšanās no nodokļu maksāšanas darbībām, pieņemt/īstenot soda pasākumus situācijā, kad administratīvajā tiesvedībā piespriests sods var tikt kvalificēts arī kā kriminālsods atbilstoši kritērijiem, kurus savā judikatūrā identificējusi Eiropas tiesa, un kādā apjomā šo situāciju kopums kumulatīvi ir jau pārmērīgs attiecībā pret konkrēto nodokļu maksātāju?

                  2)

                  Vai, ievērojot atbildi uz pirmo jautājumu, Eiropas Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka tām pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds tiek aplūkots pamatlietā un kas ļauj valstij ar tās nodokļu iestāžu starpniecību par vienām un tām pašām konkrētām izvairīšanās no nodokļu maksāšanas darbībām administratīvā tiesvedībā neņemt vērā summu, kas jau samaksāta kā noziedzīga nodarījuma rezultātā nodarīta kaitējuma atlīdzība un kas vienlaikus ir arī summa, kura sedz nodokļu parādu, kā rezultātā minētā summa uz noteiktu laiku kļūst nepieejama, un vēlāk administratīvajā tiesvedībā noteikt nodokļu maksātājam arī papildu nodokļu saistības par jau samaksāto parādu?

         (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-99/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 24. februārī iesniedza Curtea de Apel Alba Iulia (Rumānija) – Siebenburgisches Nugat SRL, Hans Draser Internationales Marketing/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală a Vămilor – Direcţia Regională Vamală Braşov – Biroul Vamal de Interior Sibiu

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 24. februārī iesniedza Curtea de Apel Alba Iulia (Rumānija) – Siebenburgisches Nugat SRL, Hans Draser Internationales Marketing/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală a Vămilor – Direcţia Regională Vamală Braşov – Biroul Vamal de Interior Sibiu

      (Lieta C-99/20)
      (2020/C 279/25)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Alba Iulia

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Siebenburgisches Nugat SRL un Hans Draser Internationales Marketing

         Atbildētāji apelācijas instancē: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală a Vămilor – Direcţia Regională Vamală Braşov – Biroul Vamal de Interior Sibiu

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Padomes Regulas Nr. 2658/87 (1) I pielikumā minētā kombinētā nomenklatūra ir jāinterpretē tādējādi, ka preces, kuru parastais nosaukums ir “aizkaru stangu komplektu sastāvdaļas, proti, pabeigtas caurules (lakotas, ar niķeļa pārklājumu, ar hroma pārklājumu)”, par ko ir šis strīds, ietilpst minētās nomenklatūras apakšpozīcijā 8302 41 90 vai apakšpozīcijā 7306 30 77?

         (1)  Padomes Regula (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV 1987, L 256, 1. lpp.).


title: Lieta C-116/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 28. februārī iesniedza Curtea de Apel Timişoara (Rumānija) – SC Avio Lucos SRL/Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul judeţean Dolj, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) – Aparat Central

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 28. februārī iesniedza Curtea de Apel Timişoara (Rumānija) – SC Avio Lucos SRL/Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul judeţean Dolj, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) – Aparat Central

      (Lieta C-116/20)
      (2020/C 279/26)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Timişoara

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: SC Avio Lucos SRL

         Atbildētāji apelācijas instancē: Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul judeţean Dolj, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) – Aparat Central

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai [Savienības] tiesībām, kas piemērojamas finansiālajam atbalstam par 2014. lauksaimniecības gadu, – konkrēti Regulai (EK) Nr. 73/2009 (1) un Regulai Nr. 1122/2009 (2) – ir pretrunā tas, ka, lai persona saņemtu finansiālu atbalstu platībatkarīgo atbalsta shēmu ietvaros, valsts tiesībās tai ir noteikts pienākums sniegt pierādījumu par kāda zemesgabala lietošanas tiesībām?

                  2)

                  Tiktāl, ciktāl pirmajā jautājumā norādītais tiesiskais regulējums nav pretrunā iepriekš minētajām [Savienības] tiesībām, vai [Savienības] tiesībām (tostarp samērīguma principam) ir pretrunā – īpaši gadījumā, kad saņēmējs pamato lauksaimniecības zemes izmantošanas tiesības, iesniedzot koncesijas līgumu par ganību zemes platību (līgumu, pamatojoties uz kuru pieteikuma iesniedzējs ieguva tiesības pēc nomas maksas samaksāšanas izmantot ganības uz savu risku un savam labumam) – tāds valsts tiesiskais regulējums, kas šāda koncesijas līguma derīgai noslēgšanai izvirza nosacījumu, ka topošajam koncesionāram ir jābūt tikai dzīvnieku audzētājam vai īpašniekam?

                  3)

                  Vai Regulas (EK) Nr. 73/2009 2. pantā minētajā “lauksaimnieciskas darbības” definīcijā ietilpst tāda platībatkarīgā atbalsta saņēmēja darbība, kurš – noslēdzis koncesijas līgumu par ganībām, lai saņemtu šīs zemes platības izmantošanas tiesības un tiesības uz atbalstu 2014. lauksaimniecības gadā –, vēlāk noslēdz sadarbības līgumu ar dzīvnieku audzētājiem, t.i., līgumu, ar ko atļauj koncesijā saņemto zemesgabalu bez maksas izmantot dzīvnieku ganīšanai, koncesijas saņēmējam saglabājot zemes izmantošanas tiesības, bet uzņemoties saistības netraucēt ganību darbību un veikt ganību zemes attīrīšanas darbības?

                  4)

                  Vai [Savienības] tiesībām ir pretrunā tāda valsts tiesiskā regulējuma kā Civilprocesa kodeksa 431. panta 2. punkts, kas attiecas uz galīga tiesas nolēmuma – ar kuru tika konstatēta maksājuma pieteikuma nepieņemamība, jo nebija izpildīta valsts tiesībās noteiktā prasība par zemesgabala, par kuru ir lūgts platībatkarīgais atbalsts par 2014. lauksaimniecības gadu, izmantošanas/lietošanas tiesību dokumentu likumību, res judicata spēku (strīdā, kurā tika lūgts atcelt lēmumu par daudzgadu sodu piemērošanu), – interpretācija, kas liedz analizēt minētās valsts prasības atbilstību 2014. lauksaimniecības gadam piemērojamām [Savienības] tiesībām jaunā strīdā, kurā tiek skatīta pieteikuma iesniedzējam par to pašu 2014. lauksaimniecības gadu nepamatoti samaksāto summu atgūšanas akta likumība, ja šis akts ir pamatots uz to pašu faktisko situāciju un tām pašām valsts tiesību normām, kuras analizētas agrākajā galīgajā tiesas nolēmumā?

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 73/2009 (2009. gada 19. janvāris), ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003 (OV 2009, L 30, 16. lpp.).

         (2)  Komisijas Regula (EK) Nr. 1122/2009 (2009. gada 30. novembris), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 attiecībā uz savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu saskaņā ar minētajā regulā paredzētajām tiešā atbalsta shēmām lauksaimniekiem, kā arī lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz savstarpēju atbilstību saskaņā ar vīna nozarē paredzēto atbalsta shēmu (OV 2009, L 316, 65. lpp.).


title: Lieta C-145/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 24. martā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – DS/Porsche Inter Auto GmbH & Co KG un Volkswagen AG

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 24. martā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – DS/Porsche Inter Auto GmbH & Co KG un Volkswagen AG

      (Lieta C-145/20)
      (2020/C 279/27)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: DS

         Atbildētājas: Porsche Inter Auto GmbH & Co KG un Volkswagen AG

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 1999/44/EK (1999. gada 25. maijs) par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām (1) 2. panta 2. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka mehāniskam transportlīdzeklim, kas ietilpst Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 715/2007 (2007. gada 20. jūnijs) par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (Euro 5 un Euro 6) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai (2) piemērošanas jomā, ir šāda veida precēm vajadzīgā kvalitāte, ko patērētāji saprātīgi var sagaidīt, ja, lai gan transportlīdzeklis ir aprīkots ar neatļautu pārveidošanas ierīci Regulas (EK) Nr. 715/2007 3. panta 10) punkta un 5. panta 2. punkta izpratnē, tomēr transportlīdzekļa tipam ir derīgs EK tipa apstiprinājums, tādējādi transportlīdzeklis var tikt izmantots ceļu satiksmē?

                  2.

                  Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pārveidošanas ierīce šīs regulas 3. panta 10) punkta izpratnē, kas ir konstruēta tādējādi, ka ārpus laboratorijas apstākļiem kontroles uzņēmumā izplūdes gāzu recirkulācija reālos braukšanas apstākļos pilnībā darbojas tikai tad, kad āra temperatūra ir no 15 līdz 33 oC, var tikt atļauta vai minētā izņēmuma noteikuma piemērošana jau sākotnēji ir izslēgta tādēļ, ka izplūdes gāzu recirkulācijas pilna darbība ir ierobežota ar nosacījumiem, kādi Eiropas Savienības daļās ir apmēram tikai pusi gada?

                  3.

                  Vai Direktīvas 1999/44/EK 3. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka līguma pārkāpums, kas izpaužas tādējādi, ka transportlīdzeklis ir aprīkots ar pārveidošanas ierīci, kas ir aizliegta atbilstoši Regulas (EK) Nr. 715/2007 3. panta 10) punktam, skatītam kopā ar 5. panta 2. punktu, ir jāuzskata par nenozīmīgu minētās tiesību normas izpratnē, ja ieguvējs, zinot par šo ierīci un tās darbības veidu, tomēr ir iegādājies šo transportlīdzekli?

         (1)  OV 1999, L 171, 12. lpp.

         (2)  OV 2007, L 171, 1. lpp.


title: Lieta C-148/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 16. martā iesniedza Amtsgericht Köln (Vācija) – AC/Deutsche Lufthansa AG

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 16. martā iesniedza Amtsgericht Köln (Vācija) – AC/Deutsche Lufthansa AG

      (Lieta C-148/20)
      (2020/C 279/28)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Köln

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: AC

         Atbildētāja: Deutsche Lufthansa AG

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Direktīva (ES) 2016/681 (1) ir saderīga ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 8. pantu attiecībā uz šādiem aspektiem:

                  1)

                  Vai, ņemot vērā Hartas 7. un 8. pantu, saskaņā ar direktīvu pārsūtāmie PDR dati ir pietiekami noteikti?

                  2)

                  Vai, ņemot vērā direktīvas piemērošanas jomu atbilstoši Hartas 7. un 8. pantam, tajā ir noteikta pietiekama objektīva atšķirība attiecībā uz PDR datu vākšanu un pārsūtīšanu saistībā ar lidojumu raksturu [oriģ. 2. lpp.] un apdraudējumu, kas pastāv konkrētā valstī, kā arī saistībā ar salīdzināšanu ar datubāzēm un paraugiem?

                  3)

                  Vai visu PDR datu glabāšanas fiksētais, nediferencētais ilgums ir saderīgs ar Hartas 7. un 8. pantu?

                  4)

                  Vai direktīvā ir paredzēta pietiekama aviopasažieru procesuālā aizsardzība saistībā ar saglabāto PDR datu izmantošanu, ņemot vērā Hartas 7. un 8. pantu?

                  5)

                  Vai, ņemot vērā Hartas 7. un 8. pantu, ar direktīvu pietiekami tiek ievērots Eiropas pamattiesību aizsardzības līmenis, kad trešās valstis pārsūta PDR datus trešo valstu iestādēm?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/681 (2016. gada 27. aprīlis) par pasažieru datu reģistra (PDR) datu izmantošanu teroristu nodarījumu un smagu noziegumu novēršanai, atklāšanai, izmeklēšanai un saukšanai pie atbildības par tiem (OV 2016, L 119, 132. lpp.).


title: Lieta C-149/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 16. martā iesniedza Amtsgericht Köln (Vācija) – DF/Deutsche Lufthansa AG

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 16. martā iesniedza Amtsgericht Köln (Vācija) – DF/Deutsche Lufthansa AG

      (Lieta C-149/20)
      (2020/C 279/29)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Köln

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: DF

         Atbildētāja: Deutsche Lufthansa AG

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Direktīva (ES) 2016/681 (1) ir saderīga ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 8. pantu attiecībā uz šādiem aspektiem:

                  1)

                  Vai, ņemot vērā Hartas 7. un 8. pantu, saskaņā ar direktīvu pārsūtāmie PDR dati ir pietiekami noteikti?

                  2)

                  Vai, ņemot vērā direktīvas piemērošanas jomu atbilstoši Hartas 7. un 8. pantam, tajā ir noteikta pietiekama objektīva atšķirība attiecībā uz PDR datu vākšanu un pārsūtīšanu saistībā ar lidojumu raksturu un apdraudējumu, kas pastāv konkrētā valstī, kā arī saistībā ar salīdzināšanu ar datubāzēm un paraugiem?

                  3)

                  Vai visu PDR datu glabāšanas fiksētais, nediferencētais ilgums ir saderīgs ar Hartas 7. un 8. pantu?

                  4)

                  Vai direktīvā ir paredzēta pietiekama aviopasažieru procesuālā aizsardzība saistībā ar saglabāto PDR datu izmantošanu, ņemot vērā Hartas 7. un 8. pantu?

                  5)

                  Vai, ņemot vērā Hartas 7. un 8. pantu, ar direktīvu pietiekami tiek ievērots Eiropas pamattiesību aizsardzības līmenis, kad trešās valstis pārsūta PDR datus trešo valstu iestādēm?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/681 (2016. gada 27. aprīlis) par pasažieru datu reģistra (PDR) datu izmantošanu teroristu nodarījumu un smagu noziegumu novēršanai, atklāšanai, izmeklēšanai un saukšanai pie atbildības par tiem (OV 2016, L 119, 132. lpp.).


title: Lieta C-150/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 17. martā iesniedza Amtsgericht Köln (Vācija) – BD/Deutsche Lufthansa AG

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/22

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 17. martā iesniedza Amtsgericht Köln (Vācija) – BD/Deutsche Lufthansa AG

      (Lieta C-150/20)
      (2020/C 279/30)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Köln

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: BD

         Atbildētāja: Deutsche Lufthansa AG

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Direktīva (ES) 2016/681 (1) ir saderīga ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 8. pantu attiecībā uz šādiem aspektiem:

                  1)

                  Vai, ņemot vērā Hartas 7. un 8. pantu, saskaņā ar direktīvu pārsūtāmie PDR dati ir pietiekami noteikti?

                  2)

                  Vai, ņemot vērā direktīvas piemērošanas jomu atbilstoši Hartas 7. un 8. pantam, tajā ir noteikta pietiekama objektīva atšķirība attiecībā uz PDR datu vākšanu un pārsūtīšanu saistībā ar lidojumu raksturu un apdraudējumu, kas pastāv konkrētā valstī, kā arī saistībā ar salīdzināšanu ar datubāzēm un paraugiem?

                  3)

                  Vai visu PDR datu glabāšanas fiksētais, nediferencētais ilgums ir saderīgs ar Hartas 7. un 8. pantu?

                  4)

                  Vai direktīvā ir paredzēta pietiekama aviopasažieru procesuālā aizsardzība saistībā ar saglabāto PDR datu izmantošanu, ņemot vērā Hartas 7. un 8. pantu?

                  5)

                  Vai, ņemot vērā Hartas 7. un 8. pantu, ar direktīvu pietiekami tiek ievērots Eiropas pamattiesību aizsardzības līmenis, kad trešās valstis pārsūta PDR datus trešo valstu iestādēm?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/681 (2016. gada 27. aprīlis) par pasažieru datu reģistra (PDR) datu izmantošanu teroristu nodarījumu un smagu noziegumu novēršanai, atklāšanai, izmeklēšanai un saukšanai pie atbildības par tiem (OV 2016, L 119, 132. lpp.).


title: Lieta C-152/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 30. martā iesniedza Tribunalul Mureş (Rumānija) – DG, EH/SC Gruber Logistics SRL

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/23

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 30. martā iesniedza Tribunalul Mureş (Rumānija) – DG, EH/SC Gruber Logistics SRL

      (Lieta C-152/20)
      (2020/C 279/31)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunalul Mureş

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: DG un EH

         Atbildētājs: SC Gruber Logistics SRL

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 593/2008 (1) (2008. gada 17. jūnijs) 8. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka individuālam darba līgumam piemērojamo tiesību aktu izvēle izslēdz tās valsts tiesību aktu piemērošanu, kurā darba ņēmējs pastāvīgi ir veicis darbu, vai arī tādējādi, ka piemērojamo tiesību aktu izvēle izslēdz regulas 8. panta 1. punkta otrā teikuma piemērošanu?

                  2)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 593/2008 (2008. gada 17. jūnijs) 8. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka [tiesības uz] minimālo algu, kas ir spēkā valstī, kurā darba ņēmējs pastāvīgi ir veicis darbu, ir tiesības, uz kurām attiecas “noteikumi, no kuriem nevar atkāpties, savstarpēji vienojoties, atbilstīgi tiesību aktiem, kurus piemērotu [..], ja nebūtu izdarīta izvēle” regulas 8. panta 1. punkta otrā teikuma izpratnē?

                  3)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 593/2008 (2008. gada 17. jūnijs) 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj, ka Rumānijas Darba kodeksa noteikumu norādīšana individuālā darba līgumā ir līdzvērtīga Rumānijas tiesību aktu izvēlei, ciktāl Rumānijā ir vispāratzīts, ka pastāv likumā noteikts
                        pienākums
                      šādu izvēles klauzulu iekļaut individuālā darba līgumā. Citiem vārdiem sakot, vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 593/2008 (2008. gada 17. jūnijs) 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesību normas un praksi, atbilstoši kuriem individuālos darba līgumos obligāti tiek iekļauta klauzula par Rumānijas tiesību aktu izvēli?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 593/2008 (2008. gada 17. jūnijs) par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I) (OV 2008, L 177, 6. lpp.).


title: Lieta C-157/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 3. aprīlī iesniedza Landgericht Düsseldorf (Vācija) – FI/Eurowings GmbH

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/23

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 3. aprīlī iesniedza Landgericht Düsseldorf (Vācija) – FI/Eurowings GmbH

      (Lieta C-157/20)
      (2020/C 279/32)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: FI

         Atbildētājs: Eurowings GmbH

         Prejudiciālais jautājums

      Vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja pašu personāla (šajā lietā: apkalpes personāls) streiks, ko organizējusi arodbiedrība, ir “ārkārtējs apstāklis” Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 2004, L 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-177/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 7. aprīlī iesniedza Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – “Grossmania” Mezőgazdasági Termelő és Szolgáltató Kft./Vas Megyei Kormányhivatal

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/24

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 7. aprīlī iesniedza Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – “Grossmania” Mezőgazdasági Termelő és Szolgáltató Kft./Vas Megyei Kormányhivatal

      (Lieta C-177/20)
      (2020/C 279/33)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: “Grossmania” Mezőgazdasági Termelő és Szolgáltató Kft.

         Atbildētāja: Vas Megyei Kormányhivatal

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 267. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja Eiropas Savienības Tiesa, pieņemot nolēmumu prejudiciālā nolēmuma tiesvedībā, ir nospriedusi, ka kāda dalībvalsts tiesību norma nav saderīga ar Savienības tiesībām, šo tiesību normu nevar piemērot arī turpmākos valsts administratīvajos vai tiesu procesos, lai arī turpmākajos procesos aplūkotie faktiskie apstākļi nav pilnīgi identiski iepriekšējā prejudiciālā nolēmuma tiesvedībā aplūkotajiem?


title: Lieta C-178/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 7. aprīlī iesniedza Fővárosi Törvényszék [agrāk – Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság] (Ungārija) – Pharma Expressz Szolgáltató és Kereskedelmi Kft/Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/24

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 7. aprīlī iesniedza Fővárosi Törvényszék [agrāk – Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság] (Ungārija) – Pharma Expressz Szolgáltató és Kereskedelmi Kft/Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet

      (Lieta C-178/20)
      (2020/C 279/34)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Fővárosi Törvényszék [agrāk – Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság]

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Pharma Expressz Szolgáltató és Kereskedelmi Kft.

         Atbildētājs: Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai no Direktīvas 2001/83 (1) 70.–73. panta izriet, ka zāles, kuras ir izsniedzamas bez ārsta receptes vienā dalībvalstī, ir jāuzskata par zālēm, kas izsniedzamas bez ārsta receptes, arī kādā citā dalībvalstī pat tad, ja šajā otrajā dalībvalstī konkrētajām zālēm nav tirdzniecības atļaujas un tās nav klasificētas?

                  2)

                  Vai ar LESD 36. pantā minētajiem cilvēku veselības un dzīvības aizsardzības apsvērumiem ir attaisnojams kvantitatīvs ierobežojums, kas iespēju pasūtīt un izsniegt pacientam zāles, kurām nav tirdzniecības atļaujas kādā vienā dalībvalstī, bet kurām šāda atļauja ir saņemta kādā citā [EEZ dalībvalstī], pakārto nosacījumam, ka ir jābūt ārsta receptei un farmācijas iestādes atzinumam pat tad, ja konkrētās zāles šajā otrajā dalībvalstī ir reģistrētas kā bezrecepšu zāles?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/83/EK (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV 2001, L 311, 67. lpp.).


title: Lieta C-189/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 5. maijā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Laudamotion GmbH/Verein für Konsumenteninformation

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 5. maijā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Laudamotion GmbH/Verein für Konsumenteninformation

      (Lieta C-189/20)
      (2020/C 279/35)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Revīzijas sūdzības iesniedzēja: Laudamotion GmbH

         Atbildētāja revīzijas tiesvedībā: Verein für Konsumenteninformation

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (1) normas, it īpaši 25. pants, 17. panta 3. punkts un 19. pants, nepieciešamības gadījumā ņemot vērā arī 67. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tām pretrunā ir starptautisku vienošanos par tiesas izvēli negodīguma pārbaude saskaņā ar Direktīvu 93/13/EEK (2) vai attiecīgi saskaņā ar piemērojamām valsts transpozīcijas tiesību normām?

                  2)

                  Vai Regulas (ES) Nr. 1215/2012 25. panta 1. punkta pirmā teikuma pēdējais pusteikums (“ja vien šī vienošanās saskaņā ar minētās dalībvalsts tiesību aktiem nav spēkā neesoša attiecībā uz tās spēkā esamību pēc būtības”) ir jāinterpretē tādējādi, ka līdz ar to ir iespējama satura pārbaude – kas pārsniedz arī saskaņoto tiesību jomu – atbilstoši tās dalībvalsts tiesībām, kurai ir kompetence saskaņā ar vienošanos par tiesas izvēli?

                  3)

                  Ja atbilde uz pirmo un otro jautājumu ir noliedzoša:
                  Vai negodīguma pārbaudei saskaņā ar Direktīvu 93/13/EEK piemērojamās valsts transpozīcijas tiesību normas nosaka saskaņā ar tās dalībvalsts tiesībām, kurai ir kompetence saskaņā ar vienošanos par tiesas izvēli, vai tās dalībvalsts lex causa, kurā tiek celta prasība?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2012, L 351, 1. lpp.).

         (2)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta C-190/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 5. maijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – DocMorris NV/Apothekerkammer Nordrhein

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/26

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 5. maijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – DocMorris NV/Apothekerkammer Nordrhein

      (Lieta C-190/20)
      (2020/C 279/36)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: DocMorris NV

         Atbildētāja: Apothekerkammer Nordrhein

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai ar Direktīvas 2001/83/EK (1) VIII sadaļas noteikumiem, it īpaši 87. panta 3. punktu, ir saderīgs tas, ka valsts tiesību norma (šajā gadījumā – Gesetz über die Werbung auf dem Gebiete des Heilwesens [Likuma par reklāmu ārstniecības jomā] 7. panta 1. punkta pirmais teikums) tiek interpretēta tādējādi, ka citā dalībvalstī esošai aptiekai, kas nodarbojas ar tirdzniecību pa pastu, ir aizliegts, izsludinot loteriju, piesaistīt klientus, ja dalība loterijā ir saistīta ar receptes iesniegšanu par cilvēkiem paredzētām recepšu zālēm, ja izsludinātais laimests ir nevis zāles, bet gan cits priekšmets (šajā gadījumā – elektriskais velosipēds 2500 EUR vērtībā un elektriskās zobu birstes) un ja nepastāv risks, ka tiek veicināta neracionāla vai pārmērīga zāļu lietošana?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/83/EK (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV 2001, L 311, 67. lpp.).


title: Lieta C-197/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 7. maijā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – KAHL GmbH & Co KG/Hauptzollamt Hannover

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/26

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 7. maijā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – KAHL GmbH & Co KG/Hauptzollamt Hannover

      (Lieta C-197/20)
      (2020/C 279/37)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Hamburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja): KAHL GmbH & Co KG

         Atbildētāja: Hauptzollamt Hannover

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ir piemērojami Kombinētās nomenklatūras (1) apakšpozīcijas 1521 9099 skaidrojumi (2), ciktāl tajos ir izmantots vārds “kausēts”?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo prejudiciālo jautājumu ir noraidoša: vai jēdziens “jēlvaski” Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijas 1521 9091 izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka bišu vasks, kas ir ticis izkausēts izvešanas valstī un no kā izkausēšanas brīdī ir mehāniski atdalīti svešķermeņi, lai gan svešķermeņi bišu vaskā vēl saglabājas, ir jāklasificē šajā apakšpozīcijā?

         (1)  Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV 1987, L 256, 1. lpp.) ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/1776 (2019. gada 9. oktobris), ar ko groza I pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV 2019, L 280, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Savienības Kombinētās nomenklatūras skaidrojumi (OV 2019, C 119, 1. lpp.).


title: Lieta C-210/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 30. martā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Rad Service Srl Unipersonale u.c./Del Debbio SpA u.c.

text:
               24.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/27

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 30. martā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Rad Service Srl Unipersonale u.c./Del Debbio SpA u.c.
      (Lieta C-210/20)
      (2020/C 279/38)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Rad Service Srl Unipersonale, Cosmo Ambiente Srl un Cosmo Scavi Srl

         Atbildētājas apelācijas instancē: Del Debbio SpA, Gruppo Sei Srl, Ciclat Val di Cecina Soc. Coop., Daf Costruzioni Stradali Srl kā uzņēmumu pagaidu apvienības, kas izveidota kopā ar GARC SpA un Edil Moter Srl, pilnvarotā persona

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24 (1) (2014. gada 26. februāris) 63. pants par paļaušanās uz citu subjektu spējām institūtu, lasot to kopā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 49. un 56. pantā noteiktajiem brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības principiem, liedz piemērot tādu Itālijas valsts tiesisko regulējumu citu subjektu spēju izmantošanas jomā un izslēgšanas no iepirkuma procedūrām jomā, kāds ir paredzēts ar 2016. gada 18. aprīļa Leģislatīvo dekrētu Nr. 50 ieviestā Publisko iepirkumu kodeksa 89. panta 1. punkta ceturtajā teikumā, saskaņā ar kuru gadījumā, kad palīguzņēmums iesniedz nepatiesas deklarācijas par to, ka pret šo uzņēmumu nav pasludināti res judicata spēku ieguvuši notiesājoši kriminālspriedumi, kas potenciāli var pierādīt ar profesionālo darbību saistīta smaga pārkāpuma izdarīšanu, līgumslēdzējai iestādei vienmēr ir jāizslēdz uzņēmums – iepirkuma kandidāts, neuzliekot tam pienākumu vai neļaujot tam norādīt kādu citu atbilstošu palīguzņēmumu kā pirmā uzņēmuma aizstājēju, kā tas savukārt ir noteikts citos gadījumos, kuros subjekti, uz kuru spējām uzņēmums ir iecerējis paļauties, neatbilst kādam attiecīgajam atlases kritērijam vai attiecībā uz kuriem pastāv obligāti izslēgšanas iemesli?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV 2014, L 94, 65. lpp.).