title: Lieta T-4/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 29. septembra spriedums — Polija/Komisija (Lauksaimniecība — 2003. gada pievienošanās akts — Regula (EK) Nr. 1260/2001 — Regula (EK) Nr. 1686/2005 — Regula (EK) Nr. 1193/2009 — 2004./2005. tirdzniecības gads — Papildus maksājums — Divu koeficientu noteikšana — Kompetence — Juridiskais pamats — Pilnvarojuma tiesības — Pienākums norādīt pamatojumu — Būtisku formas prasību ievērošana)

text:
               12.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/16

         Vispārējās tiesas 2011. gada 29. septembra spriedums — Polija/Komisija
   (Lieta T-4/06) (1)

   (Lauksaimniecība - 2003. gada pievienošanās akts - Regula (EK) Nr. 1260/2001 - Regula (EK) Nr. 1686/2005 - Regula (EK) Nr. 1193/2009 - 2004./2005. tirdzniecības gads - Papildus maksājums - Divu koeficientu noteikšana - Kompetence - Juridiskais pamats - Pilnvarojuma tiesības - Pienākums norādīt pamatojumu - Būtisku formas prasību ievērošana)
   2011/C 331/28
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvji — sākotnēji J. Pietras, vēlāk E. Ośniecka-Tamecka, vēlāk T. Nowakowski, vēlāk M. Dowgielewicz, B. Majczyna un P. Rosiak, un visbeidzot B. Majczyna, M. Szpunar un D. Krawczyk)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji A. Szmytkowska, C. Cattabriga un F. Erlbacher, vēlāk A. Szmytkowska un P. Rossi)

      Priekšmets

   Prasība atcelt 2. pantu Komisijas 2005. gada 14. oktobra Regulā (EK) Nr. 1686/2005, ar ko 2004./2005. tirdzniecības gadam nosaka ražošanas maksājumu apjomus un papildu maksājuma koeficientu cukura nozarē (OV L 271, 12. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar 3. pantu Komisijas 2009. gada 3. novembra Regulā (EK) Nr. 1193/2009, ar ko labo Regul[as] (EK) Nr. 1762/2003, (EK) Nr. 1775/2004, (EK) Nr. 1686/2005 un (EK) Nr. 164/2007 un nosaka ražošanas maksājumu apjomu cukura nozarē 2002./2003., 2003./2004., 2004./2005. 2005./2006. tirdzniecības gadam (OV L 321, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2. pantu Komisijas 2005. gada 14. oktobra Regulā (EK) Nr. 1686/2005, ar ko 2004./2005. tirdzniecības gadam nosaka ražošanas maksājumu apjomus un papildu maksājuma koeficientu cukura nozarē (OV L 271, 12. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar 3. pantu Komisijas 2009. gada 3. novembra Regulā (EK) Nr. 1193/2009, ar ko labo Regul[as] (EK) Nr. 1762/2003, (EK) Nr. 1775/2004, (EK) Nr. 1686/2005 un (EK) Nr. 164/2007 un nosaka ražošanas maksājumu apjomu cukura nozarē 2002./2003., 2003./2004., 2004./2005., 2005./2006. tirdzniecības gadam (OV L 321, 1. lpp.);

               2)

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 74, 25.03.2006.


title: Lieta T-459/10: Prasība, kas celta 2010. gada 27. septembrī — McBride /Komisija

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/40

         Prasība, kas celta 2010. gada 27. septembrī — McBride/Komisija
   (Lieta T-459/10)
   ()
   2010/C 328/68
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hugh McBride (Downings, Īrija) (pārstāvji — A. Collins, SC, N. Travers, Barrister, un D. Barry, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu par drošības spējas pieteikuma attiecībā uz jaunu zvejas kuģi “Heather Jane II” noraidīšanu, kurš Īrijai ir paziņots vēstules formā kā 2010. gada 13. jūlija dokuments C(2010) 4758 un kurš ir pieņemts, lai aizstātu lēmumu par minēto pieteikumu, kas ietverts Komisijas 2003. gada 4. aprīļa Lēmumā 2003/245/EK par Komisijas saņemtajiem pieteikumiem palielināt MAGP IV mērķus, lai ņemtu vērā uzlabojumus attiecībā uz drošību, kuģošanu jūrā, higiēnu, produktu kvalitāti un darba apstākļiem uz kuģiem, kuru kopējais garums ir lielāks par 12 metriem (OV L 90, 48. lpp.), kurš tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, ir atcelts ar Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. jūnija spriedumu apvienotajās lietās no T-218/03 līdz T-240/03 Boyle un citi/Komisija (Krājums, II-1699. lpp.); un

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītājs atbilstoši LESD 263. pantam lūdz atcelt Komisijas lēmumu par drošības spējas pieteikuma attiecībā uz jaunu zvejas kuģi “Heather Jane II” noraidīšanu, kurš Īrijai ir paziņots vēstules formā kā 2010. gada 13. jūlija dokuments C(2010) 4758 un kurš ir pieņemts, lai aizstātu lēmumu par minēto pieteikumu, kas ietverts Komisijas 2003. gada 4. aprīļa Lēmumā 2003/245/EK par Komisijas saņemtajiem pieteikumiem palielināt MAGP IV mērķus, lai ņemtu vērā uzlabojumus attiecībā uz drošību, kuģošanu jūrā, higiēnu, produktu kvalitāti un darba apstākļiem uz kuģiem, kuru kopējais garums ir lielāks par 12 metriem (OV L 90, 48. lpp.), kurš tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, ir atcelts ar Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. jūnija spriedumu apvienotajās lietās no T-218/03 līdz T-240/03 Boyle un citi/Komisija (Krājums, II-1699. lpp.).
   Šīs prasības pamatojumam prasītājs izvirza šādus pamatus.
   Pirmkārt, prasītājs apgalvo, ka atbildētāja esot rīkojusies bez tiesiska pamata. Padomes 1997. gada 26. jūnija Lēmuma 97/413/EK par mērķiem un sīki izstrādātiem noteikumiem Kopienas zivsaimniecības sektora pārstrukturēšanai laika posmā no 1997. gada 1. janvāra līdz 2001. gada 31. decembrim nolūkā sasniegt ilgtspējīgu līdzsvaru starp resursiem un to izmantošanu (OV L 175, 27. lpp.) 4. panta 2. punkts turpinot būt par atbilstošu tiesisko pamatu apstrīdētajam lēmumam un tādējādi Komisijai neesot bijis tiesiska pamata pieņemt lēmumu kā ad hoc lēmumu.
   Otrkārt, prasītājs apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi būtisku procesuālu prasību. Prasītājs apgalvo, ka saskaņā ar Padomes Lēmumu 97/413/EK apstrīdētais lēmums esot bijis jāpieņem atbilstoši administratīvās komitejas procedūrai un ka, izvēloties pieņemt lēmumu uz ad hoc pamata, Komisija esot rīkojusies, pārkāpjot būtiskas procesuālas prasības.
   Treškārt, prasītājs apgalvo, ka, nepareizi interpretējot Padomes Lēmuma 97/413/EK 4. panta 2. punktu, Komisija esot pārsniegusi savas pilnvaras, it īpaši, atsaucoties uz neatbilstošu kritēriju un ignorējot “zvejas piepūles” definīciju, kas noteikta Padomes Lēmumā 97/413/EK un Kopienas zvejniecības tiesiskajā regulējumā, kurš bija piemērojams laikā, kad prasītājs iesniedza pieteikumu par drošības tonnāžu — 2001. gada decembrī.
   Turklāt tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā esot acīmredzamas kļūdas prasītāja pieteikuma par drošības tonnāžu vērtējumā. It īpaši prasītājs norāda, ka Komisijas lēmums noraidīt prasītāja pieteikumu, pamatojoties uz vairāku mazo kuģu aizstājējjaudas izmantošanu kuģim “Heather Jane II”, kas nozīmēja, ka laikā, kad šīs kuģis tika reģistrēts, Īrijas flotes polivalentā segmenta kopējā jauda nepalielinājās, ir nepamatots.
   Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi tiesības uz labu pārvaldību. Tiek apgalvots, ka Komisijas atteikums vērtēt viņa pieteikuma pamatotību esot tai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā paredzēto pienākumu un it īpaši viņa tiesību uz to, lai viņa pieteikums saskaņā ar Padomes Lēmuma 97/413/EK 4. panta 2. punktu tiktu izvērtēts “godīgi un saprātīgā termiņā”, pārkāpums.


title: Lieta T-59/11: Prasība, kas celta 2011. gada 31. janvārī — ISOTIS /Komisija

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/24

         Prasība, kas celta 2011. gada 31. janvārī — ISOTIS/Komisija
   (Lieta T-59/11)
   2011/C 89/47
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Koinonia tis Pliroforias Anoichti stis Eidikes Anagkes — ISOTIS (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — avv. B. Christianos)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

   Prasītājs lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atzīt, ka prasītājs nekādā veidā nav pārkāpis FP6 līgumu vispārējo nosacījumu II.16.2. punktu, eTEN līgumu vispārējo nosacījumu II.7.3. punktu (finanšu pārkāpumi) un II.7.4. punktu (nepatiesas deklarācijas) un CIP līgumu vispārējo nosacījumu II.10.3. punktu (līguma pārkāpums un informācijas nesniegšana);

               —

               atzīt, ka, apstrīdot prasītāja izdevumu pieņemamību, Komisija ir pārkāpusi apstrīdētos līgumus;

               —

               atzīt, ka izdevumi EUR 932 362,44 apmērā, kurus prasītājs paziņoja Komisijai ACCESS-eGOV, EU4ALL, eABILITIES, EMERGE, ENABLE, ASK-IT, NAVIGABILE, EURIDICE un T-SENIORITY līgumu ietvaros, ir pieņemami un ka prasītājam nav pienākuma atmaksāt Komisijas pieprasītās summas;

               —

               atzīt, ka Komisijas nokavējums pēdējo pārskaitījumu veikšanā, finansējot EU4ALL, ASK-IT un ENABLE līgumus, ir tās līgumisko pienākumu neizpilde;

               —

               atzīt, ka Komisijai ir pienākums samaksāt prasītājam summu EUR 52 584,05 apmērā, tai pieskaitot procentus no šīs prasības paziņošanas dienas par izdevumiem, kuri prasītājam radās EU4ALL līguma ietvaros;

               —

               atzīt, ka Komisijai ir pienākums samaksāt prasītājam summu EUR 20 678,61 apmērā, tai pieskaitot procentus no šīs prasības paziņošanas dienas par izdevumiem, kuri prasītājam radās ASK-IT līguma ietvaros;

               —

               atzīt, ka Komisijai ir pienākums samaksāt prasītājam summu EUR 11 693,05 apmērā, tai pieskaitot procentus no šīs prasības paziņošanas dienas par izdevumiem, kuri prasītājam radās ENABLE līguma ietvaros;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šīs prasības pamatojumam, kura balstās, pirmkārt, uz apstrīdētajos līgumos ietvertajām šķīrējtiesas klauzulām, un, otrkārt, uz līgumos norādītajām Beļģijas tiesībām, prasītājs izvirza divus pamatus.
   Pirmkārt, prasītājs apgalvo, ka tā Komisijai paziņotie izdevumi bija pieņemami un ka tas ir izpildījis savus līgumos noteiktos pienākumus. It īpaši prasītājs apgalvo, ka Komisijas viņam noradītie pārmetumi pēc finansu audita īstenošanas saistībā ar programmām ACCESS-eGOV, EU4ALL, eABILITIES, EMERGE, ENABLE, ASK-IT, NAVIGABILE, EURIDICE un T-SENIORITY, proti, pārmetumi par viņa finanšu vadības veidu un tā izdevumu pieņemamību, ir pilnībā nepamatoti. Līdz ar to tas nekādā veidā neesot pārkāpis savus līgumā noteiktos pienākumus un visi viņa izdevumi būtu jāatzīst par pieņemamiem.
   Otrkārt, apstrīdot izdevumu pieņemamību un kavējot atmaksu dažiem no tiem, Komisija nesot izpildījusi savus līgumiskos pienākumus. It īpaši prasītājs apgalvo, ka, apstrīdot izdevumu pieņemamību, Komisijas rīcība bija vērsta pret līgumiem, tā bija pretēja labai ticībai un tā bija tiesību ļaunprātīga izmantošana, jo no finanšu audita izdarītie secinājumi bija pilnīgi nepamatoti, neprecīzi un vispārīgi. Turklāt, prasītājs apgalvo, ka Komisijas pēdējo pārskaitījumu, kas bija paredzēti EU4ALL, ASK-IT un ENABLE līgumu finansēšanai, kavēšanās ir tās līgumā noteikto pienākumu neizpilde un tas lūdz Vispārējai tiesai atzīt, ka Komisijai ir pienākums samaksāt šīs summas.


title: Lieta C-596/10: Tiesas (septītā palāta) 2012. gada 8. marta spriedums — Eiropas Komisija/Francijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — Samazinātu PVN likmju piemērošana darījumiem ar zirgu dzimtas dzīvniekiem, it īpaši zirgiem)

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/2

         Tiesas (septītā palāta) 2012. gada 8. marta spriedums — Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-596/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - Samazinātu PVN likmju piemērošana darījumiem ar zirgu dzimtas dzīvniekiem, it īpaši zirgiem)
   2012/C 126/03
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Dintilhac un M. Afonso)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues, J.-S. Pilczer un B. Beaupère-Manokha)

      Persona, kas iestājusies lietā: Īrija (pārstāvji — D. O’Hagan, pārstāvis, N. Travers un de G. Clohessy, barristers)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 96.-99. panta un III pielikuma pārkāpums — Samazinātas PVN likmes piemērošana darījumiem ar zirgu dzimtas dzīvniekiem, it īpaši zirgiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Piemērojot samazinātas pievienotās vērtības nodokļa likmes darījumiem ar zirgu dzimtas dzīvniekiem, it īpaši zirgiem, tiktāl, ciktāl tie parasti nav paredzēti pārtikas produktu vai lauksaimnieciskajai ražošanai, Francijas Republika nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 96.–99. pantā, lasot tos kopā ar šīs direktīvas III pielikumu, paredzētos pienākumus;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Īrija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 72, 05.03.2011.


title: Lieta F-114/11: Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2013. gada 18. jūnija rīkojums — Rodrigues Regalo Corrêa /Parlaments (Civildienests — Atalgojums — Ģimenes pabalsti — Pabalsts izglītībai — Piešķiršanas nosacījumi — Līdzīga no citiem avotiem saņemama pabalsta atskaitīšana — Acīmredzami nepamatota prasība)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/49

         Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2013. gada 18. jūnija rīkojums — Rodrigues Regalo Corrêa/Parlaments
   (Lieta F-114/11) (1)

   (Civildienests - Atalgojums - Ģimenes pabalsti - Pabalsts izglītībai - Piešķiršanas nosacījumi - Līdzīga no citiem avotiem saņemama pabalsta atskaitīšana - Acīmredzami nepamatota prasība)
   2013/C 252/88
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: João Manuel Rodrigues Regalo Corrêa (Kehlen, Luksemburga) (pārstāvis — A. Salerno, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — M. Ecker un V. Montebello-Demogeot)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Parlamenta lēmumu uzskatīt noteiktu dalībvalsts finansiālo palīdzību augstākās izglītības iestāžu studentiem par tāda paša rakstura pabalstiem kā ģimenes pabalsti un atskaitīt šo finansiālo palīdzību no prasītājam piešķirtā pabalsta izglītībai, kā arī atcelt lēmumu veikt nepamatoto maksājumu atgūšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               J. M. Rodrigues Regalo Corrêa prasību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               2)

               J. M. Rodrigues Regalo Corrêa sedz savus un atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 6, 7.1.2012., 28. lpp.


title: Lieta C-54/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2015. gada 25. novembra rīkojumu apvienotajās lietās T-427/10 un T-576/10 un lietā T-439/12 Trefilerías Quijano /Komisija 2015. gada 6. februārī iesniedza Trefilerías Quijano, S.A.

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/20

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2015. gada 25. novembra rīkojumu apvienotajās lietās T-427/10 un T-576/10 un lietā T-439/12 Trefilerías Quijano/Komisija 2015. gada 6. februārī iesniedza Trefilerías Quijano, S.A.

   (Lieta C-54/15 P)
   (2015/C 118/26)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja): Trefilerías Quijano, S.A. (pārstāviji – F. González Díaz un A. Tresandi Blanco, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu atcelt Vispārējās tiesas 2014. gada 25. novembra rīkojumu apvienotajās lietās T-427/10 un T-576/10 un lietā T-439/12 Trefilerías Quijano/Komisija;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt gan šajā tiesvedībā, gan Vispārējā tiesā notikušajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja izklāsta vienu vienīgu pamatu.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, vērtēdama Trefilerías Quijano SA interesi celt prasību gan saistībā ar lietā T-576/10 celto prasību atcelt Komisijas 2010. gada 30. septembra Lēmumu par grozījumu izdarīšanu Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumā C(2010) 4387 (final) par Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/38.344 – priekšspriegojuma tērauds), gan saistībā ar lietā T-427/10 izklāstīto prasības pamatu un prasījumu pielāgošanu jautājumā par Komisijas 2010. gada 30. septembra Lēmumu par grozījumu izdarīšanu Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumā C(2010) 4387 (final) par Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/38.344 – priekšspriegojuma tērauds).


title: Lieta T-581/10: Prasība, kas celta 2010. gada 23. decembrī — X Technology Swiss /ITSB — Brawn ( “X-Undergear” )

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/29

         Prasība, kas celta 2010. gada 23. decembrī — X Technology Swiss/ITSB — Brawn (“X-Undergear”)
   (Lieta T-581/10)
   2011/C 63/56
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: X Technology Swiss GmbH (Wollerau, Šveice) (pārstāvji — A. Herbertz un R. Jung, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Brawn LLC (Weekhawken, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 6. oktobra lēmumu lietā R-1580/2009-1;

               —

               piespriest atbildētājam segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “X-Undergear” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 23. un 25. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Brawn LLC

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts un Kopienas vārdiskas preču zīmes “UNDERGEAR” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm neesot sajaukšanas iespējas

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-340/06: Tiesas (sestā palāta) spriedums 2007. gada 5. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2003/4/EK — Vides informācijas pieejamība sabiedrībai — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/12

         Tiesas (sestā palāta) spriedums 2007. gada 5. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-340/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/4/EK - Vides informācijas pieejamība sabiedrībai - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2007/C 199/20)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — U. Wölker)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāvis — E. Riedl)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Normatīvo aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvu 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu (OV L 41, 26. lpp.) nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvu 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu, vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 249, 14.10.2006.


title: Lieta F-144/12: Civildienesta tiesas 2016. gada 29. aprīļa rīkojums – Pedersen/Komisija

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/45

         Civildienesta tiesas 2016. gada 29. aprīļa rīkojums – Pedersen/Komisija
   (Lieta F-144/12) (1)

   (2016/C 222/59)
   Tiesvedības valoda – franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013., 77. lpp.


title: Lieta C-176/13 P: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 18. februāra spriedums – Eiropas Savienības Padome/Bank Mellat, Eiropas Komisija Apelācija — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Cīņa pret kodolieroču izplatīšanu — Ierobežojoši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku — Irānas bankas līdzekļu iesaldēšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Akta pieņemšanas procedūra — Acīmredzama kļūda vērtējumā

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/4

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 18. februāra spriedums – Eiropas Savienības Padome/Bank Mellat, Eiropas Komisija
   (Lieta C-176/13 P) (1)

   (Apelācija - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Cīņa pret kodolieroču izplatīšanu - Ierobežojoši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku - Irānas bankas līdzekļu iesaldēšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Akta pieņemšanas procedūra - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   (2016/C 145/03)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – S. Boelaert un M. Bishop)

      Pārējās lietas dalībnieces: Bank Mellat (pārstāvji – M. Brindle, QC, R. Blakeley un V. Zaiwalla, barristers, kā arī Z. Burbeza, P. Reddy, S. Zaiwalla un F. Zaiwalla, solicitors), Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Gauci un M. Konstantinidis)

      Persona, kas iestājusies lietā apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – L. Christie un S. Behzadi-Spencer, pārstāvji, kuriem palīdz S. Lee, barrister)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Bank Mellat tiesāšanās izdevumus abās instancēs;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas abās instancēs.

      (1)  OV C 171, 15.6.2013.


title: Lieta C-428/11: Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 18. oktobra spriedums ( Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Purely Creative Ltd, Strike Lucky Games Ltd, Winners Club Ltd, McIntyre & Dodd Marketing Ltd, Dodd Marketing Ltd, Adrian Williams, Wendy Ruck, Catherine Cummings, Peter Henry/Office of Fair Trading (Direktīva 2005/29/EK — Negodīga komercprakse — Prakse, kad patērētājs tiek informēts, ka viņš ir laimējis laimestu un viņam ir jāsedz zināmas izmaksas, lai saņemtu šo laimestu)

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/11

         Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 18. oktobra spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Purely Creative Ltd, Strike Lucky Games Ltd, Winners Club Ltd, McIntyre & Dodd Marketing Ltd, Dodd Marketing Ltd, Adrian Williams, Wendy Ruck, Catherine Cummings, Peter Henry/Office of Fair Trading

   (Lieta C-428/11) (1)

   (Direktīva 2005/29/EK - Negodīga komercprakse - Prakse, kad patērētājs tiek informēts, ka viņš ir laimējis laimestu un viņam ir jāsedz zināmas izmaksas, lai saņemtu šo laimestu)
   2012/C 379/18
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Purely Creative Ltd, Strike Lucky Games Ltd, Winners Club Ltd, McIntyre & Dodd Marketing Ltd, Dodd Marketing Ltd, Adrian Williams, Wendy Ruck, Catherine Cummings, Peter Henry

      Atbildētājs: Office of Fair Trading

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV L 149, 22. lpp.), I pielikuma 31. punkta interpretācija — Komercprakses veidi, kas visos apstākļos uzskatāmi par negodīgiem — Prakse, kad patērētāju informē, ka viņš ir laimējis laimestu un viņam tiek piedāvātas vairākas metodes kā pieteikties minētajam laimestam, un liekot viņam segt noteiktas izmaksas, kas mainās atkarībā no izvēlētās metodes

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”), I pielikuma 31. punkta otrais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir aizliegta tāda agresīva prakse, kāda ir aplūkota pamatlietā, kad tirgotāji rada nepatiesu iespaidu, ka patērētājs jau ir laimējis laimestu, lai gan iespēja iegūt šo laimestu neatkarīgi no tā, vai ir runa par informāciju par šī laimesta būtību vai tā iegūšanu valdījumā, ir pakļauta nosacījumam, ka patērētājs samaksā naudas summu vai sedz kādus izdevumus.
   Nav nozīmes tam, ka patērētājam prasītās izmaksas ir nenozīmīgas salīdzinājumā ar laimesta vērtību vai nerada nekādas priekšrocības tirgotājam.
   Nav nozīmes arī tam, ka darbības saistībā ar laimesta pieprasīšanu var tikt veiktas atbilstoši vairākām metodēm, ko patērētājam piedāvā tirgotājs un no kurām vismaz viena ir bezmaksas, ja viena vai vairākas piedāvātās metodes paredz, ka patērētājs sedz izmaksas, lai iegūtu informāciju par laimestu vai tā iegūšanas nosacījumiem.
   Valsts tiesai patērētājam sniegtā informācija ir jānovērtē, ievērojot Direktīvas 2005/29 preambulas 18. un 19. apsvērumu, kā arī tās 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu, t.i., ņemot vērā šīs informācijas skaidrību un saprotamību sabiedrības daļai, uz kuru ir vērsta attiecīgā prakse.

      (1)  OV C 311, 22.10.2011.


title: Lieta C-270/07: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 19. marta spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Kopējā lauksaimniecības politika — Veterināro pārbaužu un kontroļu nodevas — Direktīva 85/73/EEK — Regula (EK) Nr. 882/2004)

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 19. marta spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-270/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Kopējā lauksaimniecības politika - Veterināro pārbaužu un kontroļu nodevas - Direktīva 85/73/EEK - Regula (EK) Nr. 882/2004)
   2009/C 113/09
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Erlbacher un A. Szmytkowska)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un C. Schulze-Bahr, pārstāvji, U. Karpenstein, Rechtsanwalt)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1985. gada 29. janvāra Direktīvas 85/73/EEK par svaigas gaļas un mājputnu gaļas veselības pārbaudes un kontroles finansējumu (OV L 32, 14.;pp.) redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1997. gada 18. decembra Direktīvu 97/79/EK (OV L 24, 31. lpp.), 1. pantā un 5. panta 3. un 4. punkta, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (OV L 165, 1. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2006. gada 23. maija Regulu (EK) Nr. 776/2006 (OV L 136, 3. lpp.), 27. panta 2., 4. un 10. punkta pārkāpums — Valsts tiesiskais regulējums par gaļas sanitāro pārbaudi, ar kuru tiek atļauts papildu Kopienu nodevai iekasēt īpašu papildu maksu, kas atbilst svaigas gaļas bakterioloģisko pārbaužu izmaksām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 199, 25.8.2007.


title: Lieta T-498/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 29. septembra spriedumu lietā F-102/07 Kerstens /Komisija 2009. gada 9. decembrī iesniedza Petrus Kerstens

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/35

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 29. septembra spriedumu lietā F-102/07 Kerstens/Komisija 2009. gada 9. decembrī iesniedza Petrus Kerstens

   (Lieta T-498/09 P)
   2010/C 51/67
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Petrus Kerstens (Overijse, Beļģija) (pārstāvis — C. Mourato, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               nodot lietu atpakaļ iztiesāšanai Eiropas Savienības Civildienesta tiesai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelācijas sūdzību apelācijas sūdzības iesniedzējs lūdz atcelt Civildienesta tiesas 2009. gada 29. septembra spriedumu lietā F-102/07 Kerstens/Komisija, ar kuru Civildienesta tiesa kā nepamatotu noraidīja prasību atcelt vairākus Komisijas lēmumus par ģenerāldirektorāta prioritātes punktu (ĢDPP) un prioritātes punktu, atzīstot papildu uzdevumus, kas veikti dienesta interesēs (PUPP), piešķiršanu prasītājam, veicot paaugstināšanu amatā 2004., 2005. un 2006. gadā.
   Apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza divus pamatus par:

               —

               Civildienesta tiesas pieļauto kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot vienlīdzīgas attieksmes principu, Vispārējo noteikumu par Civildienesta noteikumu 45. panta izpildi 5. pantu un Individuālo tiesību pārvaldības un norēķinu biroja direktora noteiktos kritērijus attiecībā uz prioritātes punktu piešķiršanu 2005. gadā, piemērojot minēto tiesību normu, kā arī pierādījumu sagrozīšanu;

               —

               tiesību uz aizstāvību neievērošanu tiktāl, ciktāl Civildienesta tiesa ir balstījusies uz izvilkumu no karjeras attīstības ziņojuma par 2004. gadu, kurš netika iesniegts un ko puses nevarēja apstrīdēt.


title: Lieta F-94/06: Prasība, kas celta 2006. gada 11. augustā — F pret Komisiju

text:
               30.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/22

         Prasība, kas celta 2006. gada 11. augustā — F pret Komisiju
   (Lieta F-94/06)
   (2006/C 237/39)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: F, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — J. Van Rossum, S. Orlandi un J.-N. Louis, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt ĢD ADMIN/C “sociālā politika, personāls Luksemburgā, veselība, higiēna” direktores 2006. gada 23. februāra lēmumu, ar ko prasītājs tika pensionēts un viņam piešķirta invaliditātes pensija, kas noteikta atbilstoši Civildienesta noteikumu 78. panta otrajai daļai, ar atpakaļejošu spēku no 2002. gada 1. februāra;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam summu, kas novērtēta ex aequo et bono EUR 15 000 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītajs, pamatojot savu prasību, izvirza pamatus, kas ir ļoti līdzīgi pamatiem lietā F-44/06 (1), kurā prasību arī ir cēlis prasītājs.

      (1)  OV C 154, 01.07.2006., 25. lpp.


title: Lieta C-248/12 P: Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 6. marta rīkojums – Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development /Eiropas Komisija Apelācija — ELVGF, ELGF un ELFLA — Izdevumi, kas ir izslēgti no Eiropas Savienības finansējuma — Prasības atcelt tiesību aktu pieņemamība — Prasītāja, kuru apstrīdētais lēmums tieši neskar, situācija

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/2

         Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 6. marta rīkojums – Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development/Eiropas Komisija
   (Lieta C-248/12 P) (1)

   (Apelācija - ELVGF, ELGF un ELFLA - Izdevumi, kas ir izslēgti no Eiropas Savienības finansējuma - Prasības atcelt tiesību aktu pieņemamība - Prasītāja, kuru apstrīdētais lēmums tieši neskar, situācija)
   2014/C 184/02
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs:
      Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development (pārstāvis – K. Brown, solicitor)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – N. Donnelly un P. Rossi)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2012. gada 6. marta rīkojumu lietā T-453/10 Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa kā nepieņemamu ir noraidījusi prasību daļēji atcelt Komisijas 2010. gada 15. jūlija Lēmumu 2010/399/ES (izziņots ar dokumenta numuru C (2010) 4894), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl ar to ir izslēgti noteikti Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izdevumi (OV L 184, 6. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development atlīdzina tiesāšanās izdevumus šajā apelācijas tiesvedībā.

      (1)  OV C 200, 7.7.2012.


title: Lieta F-4/09: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 15. aprīļa spriedums — de Britto Patricio-Dias /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Iecelšana amatā — Atkārtota iecelšana amatā — Dienesta intereses — Pakāpes un amata saskaņotība — Tiesības uz aizstāvību — Pamatojums)

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/53

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 15. aprīļa spriedums — de Britto Patricio-Dias/Komisija
   (Lieta F-4/09) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Iecelšana amatā - Atkārtota iecelšana amatā - Dienesta intereses - Pakāpes un amata saskaņotība - Tiesības uz aizstāvību - Pamatojums)
   2010/C 148/93
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jorge de Britto Patricio-Dias (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – L. Massaux, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Berardis-Kayser un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru prasītājs tika atkārtoti iecelts amatā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               de Britto Patricio-Dias atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 69, 21.03.2009., 54. lpp.


title: Lieta C-41/09: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 3. marta spriedums — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Pievienotās vērtības nodoklis — Sestā PVN direktīva — Direktīva 2006/112/EK — Samazinātas likmes piemērošana — Dzīvi dzīvnieki, kas parasti ir paredzēti pārtikas cilvēku un dzīvnieku patēriņam sagatavošanai — Zirgu piegāde, imports un iegāde)

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 3. marta spriedums — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-41/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pievienotās vērtības nodoklis - Sestā PVN direktīva - Direktīva 2006/112/EK - Samazinātas likmes piemērošana - Dzīvi dzīvnieki, kas parasti ir paredzēti pārtikas cilvēku un dzīvnieku patēriņam sagatavošanai - Zirgu piegāde, imports un iegāde)
   2011/C 130/03
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou un W. Roels)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C.M. Wissels, M. Noort, D.J.M. de Grave un J. Langer)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un C. Blaschke), Francijas Republika (pārstāve — B. Beaupère-Manokha)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 12. panta, aplūkojot to kopsakarā ar H pielikumu, un 96., 97., 98. un 99. panta, aplūkojot tos kopsakarā ar Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 11. lpp.) III pielikumu, pārkāpums — Samazināta likme — Atsevišķu dzīvu dzīvnieku (it īpaši zirgu), kas nav paredzēti pārtikas cilvēku un dzīvnieku patēriņam sagatavošanai un ražošanai, piegāde, imports un iegāde

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               piemērojot samazinātu pievienotās vērtības nodokļa likmi visām zirgu piegādēm, importam un iegādei Kopienā, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas ir grozīta ar Padomes 2006. gada 14. februāra Direktīvu 2006/18/EK, 12. pantā, aplūkojot to kopsakarā ar Sestās direktīvas H pielikumu, kā arī Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 96., 97. un 98. pantā un 99. panta 1. punktā, aplūkojot tos kopsakarā ar tās III pielikumu, paredzētos pienākumus;

               2)

               Nīderlandes Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Vācijas Federatīvā Republika un Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 129, 06.06.2009.


title: Lieta T-69/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 9. decembra spriedums — Polija/Komisija (Tiesību aktu tuvināšana — Direktīva 2001/18/EK — Valsts tiesību normas, ar kurām atkāpjas no saskaņošanas pasākuma — Noraidošs Komisijas lēmums — Nepaziņošana EKL 95. panta 6. punkta pirmajā daļā paredzētajā sešu mēnešu termiņā)

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/34

         Vispārējās tiesas 2010. gada 9. decembra spriedums — Polija/Komisija
   (Lieta T-69/08) (1)

   (Tiesību aktu tuvināšana - Direktīva 2001/18/EK - Valsts tiesību normas, ar kurām atkāpjas no saskaņošanas pasākuma - Noraidošs Komisijas lēmums - Nepaziņošana EKL 95. panta 6. punkta pirmajā daļā paredzētajā sešu mēnešu termiņā)
   2011/C 30/60
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvji — sākotnēji M. Dowgielewicz, pēc tam M. Dowgielewicz, B. Majczyna un M. Jarosz, un, visbeidzot — M. Szpunar)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Patakia, C. Zadra un K. Herrmann)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvis — M. Smolek) Grieķijas Republika (pārstāvji — A. Samoni-Rantou un M. Tassopoulou), un Austrijas Republika (pārstāvji — sākotnēji E. Riedl, pēc tam E. Riedl un C. Pesendorfer, un, visbeidzot — E. Riedl, C. Pesendorfer, G. Hesse un M. Fruhmann)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 12. oktobra Lēmumu 2008/62/EK attiecībā uz 111. un 172. pantu Polijas tiesību akta projektā par ģenētiski modificētiem organismiem, ko Polijas Republika ir paziņojusi saskaņā ar EK dibināšanas līguma 95. panta 5. punktu kā atkāpes no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/18/EK noteikumiem par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē (OV 2008, L 16, 17. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2007. gada 12. oktobra Lēmumu 2008/62/EK attiecībā uz 111. un 172. pantu Polijas tiesību akta projektā par ģenētiski modificētiem organismiem, ko Polijas Republika ir paziņojusi saskaņā ar EK dibināšanas līguma 95. panta 5. punktu kā atkāpes no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/18/EK noteikumiem par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina savus, kā arī atlīdzina Polijas Republikas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Čehijas Republika, Grieķijas Republika un Austrijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 92, 12.04.2008.


title: Lieta C-257/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. maijā iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – C. van der Lans / Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. maijā iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – C. van der Lans/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

   (Lieta C-257/14)
   2014/C 303/17
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Amsterdam

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: C. van der Lans

      Atbildētājs: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Kā ir jāinterpretē vārds “gadījumos” [Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas Nr. 261/2004 (1) ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91] preambulas 14. apsvērumā?

               2)

               Ārkārtējie apstākļi, kā paredzēts iepriekš minētajā preambulas 14. apsvērumā, ņemot vērā sprieduma lietā Wallentin
                   (2) 22. punktu, nesakrīt ar notikumiem, kuri ir minēti kā piemēri preambulas 14. apsvēruma otrajā teikumā, un notikumiem, kurus Tiesa ir norādījusi [sprieduma] 22. punktā. Vai tas ir pareizi, ka iepriekš minētajā 22. punktā norādītie notikumi nav tie paši, kas ir preambulas 14. apsvērumā?

               3)

               Kā būtu jāspriež attiecībā uz ārkārtēju apstākļu jēdzienu, kas papildina “negaidītu lidojuma drošības trūkumu”, kā norādīts iepriekš minētajā preambulas 14. apsvērumā atbilstīgi sprieduma lietā Wallentin 23. punktam, ja negaidīti lidojuma drošības trūkumi nevar būt ārkārtēji apstākļi, ņemot vērā 22. punktu, bet var tikai pie tiem novest?

               4)

               No sprieduma lietā Wallentin 23. punkta izriet, ka tehniska problēma nevar tikt uzskatīta par “negaidītu lidojuma drošības trūkumu” un tādējādi ir notikums sprieduma lietā Wallentin 22. punkta izpratnē; atbilstīgi sprieduma lietā Wallentin 23. punktam šādu notikumu aptverošus apstākļus var kvalificēt kā “ārkārtējus” tikai tad, ja tie ir saistīti ar notikumu, kas nav raksturīgs attiecīgā gaisa pārvadātāja normālai darbībai un tā rakstura vai izcelsmes dēļ ir ārpus šī pārvadātāja faktiskās kontroles; atbilstīgi sprieduma lietā Wallentin 24. punktam tādas tehniskas problēmas atrisinājums, kuras cēlonis ir lidaparāta apkopes nepilnības, ir jāuzskata par gaisa pārvadātāja normālai darbībai raksturīgu pasākumu; tādēļ šādas problēmas nevar būt ārkārtējie apstākļi atbilstīgi sprieduma lietā Wallentin 25. punktam. No šiem apsvērumiem, šķiet, izriet, ka tehniska problēma, kas pieder pie “negaidītiem lidojuma drošības trūkumiem”, vienlaicīgi ir notikums, ko var papildināt ārkārtēji apstākļi un kas pats var būt ārkārtējs apstāklis. Kā ir jāinterpretē sprieduma lietā Wallentin 22.–25. punkts, lai novērstu šo redzamo pretrunu?

               5)

               Vārdi “raksturīgs attiecīgā gaisa pārvadātāja normālai darbībai” zemākās instances tiesā parasti tiek interpretēti kā “saistīti ar gaisa pārvadātāja normālu darbību” – kas turklāt ir saderīgi ar holandiešu valodas vārdu inherent (sprieduma autentiskajā tekstā tā nav) – tādēļ arī, piemēram, sadursmes ar putniem vai pelnu mākoņi netiek uzskatīti par notikumiem sprieduma lietā Wallentin 23. punkta nozīmē. Citā judikatūrā ir uzsvērti vārdi “tā rakstura vai izcelsmes dēļ ir ārpus šī pārvadātāja faktiskās kontroles”, tāpat ir sprieduma lietā Wallentin 23. punktā. Vai vārds “raksturīgs” ir tādējādi jāinterpretē, ka šis jēdziens ietver tikai tos notikumus, kurus tiešām var ietekmēt gaisa pārvadātājs?

               6)

               Kā ir lasāms sprieduma lietā Wallentin 26. punkts vai, drīzāk, kā tas būtu interpretējams, ņemot vērā Tiesas atbildi uz 4. un 5. jautājumu?

               7)

                           a.

                           Ja atbilde uz 6. jautājumu ir tāda, ka tehniska problēma, kas uzskatāma par “negaidītu lidojuma drošības trūkumu”, ir ārkārtēji apstākļi, kas pamato atsauci uz regulas 5. panta 3. punktu, ja tie ir radušies no notikuma, kas nav raksturīgs attiecīgā gaisa pārvadātāja normālai darbībai un tas to nevar novērst, vai tas nozīmē, ka spontāni radusies tehniska problēma, kas nav nepienācīgas apkopes rezultāts un kas turklāt nav konstatēta regulārajās apkopes pārbaudēs (tā saucamās A-D checks un Daily Control), var vai nevar būt ārkārtējs apstāklis – pieņemot, ka tā nav varējusi tikt atklāta parastajās apkopes darbībās – jo tad neviens notikums nevarētu tikt konstatēts, kā norādīts 26. punktā, un tādējādi nebūtu iespējams noteikt, vai tas ir raksturīgs gaisa pārvadātāja darbībai un tādējādi gaisa pārvadātājs to nevar ietekmēt?

                           b.

                           Ja atbilde uz 6. jautājumu ir tāda, ka tehniska problēma, kas uzskatāma par “negaidītu lidojuma drošības trūkumu”, ir notikumi, kā norādīts [sprieduma] 22. punktā un tehniskā problēma ir radusies spontāni un tā nav nepienācīgas apkopes rezultāts, un turklāt tā nav konstatēta regulārajās apkopes pārbaudēs (ta saucamās A-D checks un Daily Control), vai šī tehniskā problēma ir raksturīga vai nav raksturīga gaisa pārvadātāja darbībai un gaisa pārvadātājs to var vai nevar ietekmēt iepriekš minētā 26. punkta izpratnē?

                           c.

                           Ja atbilde uz 6. jautājumu ir tāda, ka tehniskās problēmas, kuras tiek uzskatītas par negaidītiem lidojuma drošības trūkumiem, ir notikumi, kā norādīts 22. punktā, un tehniskā problēma ir radusies spontāni un tā nav nepienācīgas apkopes rezultāts, un turklāt tā nav konstatēta regulārajās apkopes pārbaudēs (tā sauktās A-D checks un Daily Control), kādiem apstākļiem būtu jāapvij šo tehnisko problēmu un kad šie apstākļi būtu jāuzskata par ārkārtējiem, lai uz tiem varētu atsaukties regulas 5. panta 3. punkta izpratnē?

               8)

               Gaisa pārvadātājs var atsaukties uz ārkārtējiem apstākļiem tikai tad, ja tas var pierādīt, ka lidojuma atcelšanu/kavēšanos ir izraisījuši ārkārtēji apstākļi, no kuriem nevarētu izvairīties pat tad, ja tiktu veikti visi iespējamie pasākumi. Vai ir pareizi secināt, ka visu iespējamo pasākumu veikšana attiecas uz ārkārtējo apstākļu rašanās novēršanu un nevis uz pasākumu veikšanu, lai nodrošinātu, ka kavēšanās nav ilgāka par 3 stundām, kā noteikts Regulas Nr. 261/2004 5. panta 1. punkta c) apakšpunkta iii) daļā, kopsakarā ar sprieduma lietā Sturgeon (C-402/07) (3) 57.–61. punktu?

               9)

               Principā ir divu veidu pasākumi, lai ierobežotu kavēšanos tehnisku problēmu dēļ līdz maksimums 3 stundām, proti, no vienas puses, rezerves daļu krājumu turēšana dažādās pasaules vietās, ne tikai gaisa pārvadātāja mājas bāzē, un, no otras puses, aizkavētā lidojuma pasažieru pārreģistrācija. Vai, nosakot turamo krājumu apjomu un vietas pasaulē, kurās tie to dara, gaisa pārvadātāji var vadīties no tā, kāda ir izmantotā prakse aviācijas pasaulē, tajā skaitā gaisa pārvadātājiem, uz kuriem regula attiecas tikai daļēji?

               10)

               Vai tiesai, atbildot uz jautājumu, vai ir veikti visi iespējamie pasākumi, lai ierobežotu kavēšanos, kas radās tehnisku problēmu dēļ, kuras ietekmēja lidojuma drošības trūkumus, ir jāņem vērā tādus apstākļus, kas padziļināja kavēšanās sekas, kā to, ka tehnisko problēmu skartajam lidaparātam vēl pirms došanās uz mājas bāzi kā šajā lietā ir jāielido vairākās lidostās, kas var palielināt zaudēto laiku?

      (1)  OV L 46, 1. lpp.

      (2)  Spriedums Wallentin-Hermann, C-549/07, EU:C:2008:771

      (3)  Spriedums Sturgeon u.c., C-402/07 un C-432/07, EU:C:2009:716


title: Lieta T-183/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. februāra rīkojums — MIP Metro /ITSB — Jacinto ( “My Little Bear” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Agrākas valsts preču zīmes atcelšana — Strīda priekšmeta izzušana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/18

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. februāra rīkojums — MIP Metro/ITSB — Jacinto (“My Little Bear”)
   (Lieta T-183/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Agrākas valsts preču zīmes atcelšana - Strīda priekšmeta izzušana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 126/36
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji — J.-C. Plate un R. Kaase, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Manuel Jacinto, Lda
       (S.Paio de Oleiros, Portugāle)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 20. janvāra lēmumu lietā R 494/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Manuel Jacinto, Lda
       un MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 145, 14.05.2011.


title: Lieta C-202/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 13. februārī iesniedza Cour administrative d'appel de Nantes (Francija) – Adiamix / Direction départementale des finances publiques – Pôle Gestion fiscale

text:
               30.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 13. februārī iesniedza Cour administrative d'appel de Nantes (Francija) – Adiamix/Direction départementale des finances publiques – Pôle Gestion fiscale

   (Lieta C-202/14)
   2014/C 202/16
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour administrative d'appel de Nantes

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Adiamix

      Atbildētājs: Direction départementale des finances publiques – Pôle Gestion fiscale

      Prejudiciālais jautājums

   Eiropas Savienības Tiesai, ņemot vērā pastāvoša atbalsta shēmas kvalifikāciju, ir lūgts pasludināt nolēmumu par Eiropas Komisijas 2003. gada 16. decembra Lēmuma Nr. 2004/343/EK par atbrīvojumu no nodokļa shēmas, kura ieviesta ar Vispārējā nodokļu kodeksa 44.f pantu attiecībā uz grūtībās nonākušiem uzņēmumiem (1), spēkā esamību.

      (1)  Komisijas 2003. gada 16. decembra Lēmums par atbalsta shēmu, ko Francija ieviesusi attiecībā uz grūtībās esošu uzņēmumu pārņemšanu (OV L 108, 38. lpp.).


title: Lieta T-146/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 13. septembra spriedums – hyphen/EUIPO – Skylotec (Daudzstūra atspoguļojums) Eiropas Savienības preču zīme — Atcelšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kurā attēlots daudzstūris — Preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Forma, kas atšķiras elementos, kuri nemaina atšķirtspēju

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/33

         Vispārējās tiesas 2016. gada 13. septembra spriedums – hyphen/EUIPO – Skylotec (Daudzstūra atspoguļojums)
   (Lieta T-146/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kurā attēlots daudzstūris - Preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Forma, kas atšķiras elementos, kuri nemaina atšķirtspēju)
   (2016/C 392/41)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: hyphen GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvji – M. Gail un M. Hoffmann, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – M. Fischer)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Skylotec GmbH (Neivīda, Vācija) (pārstāvji – M. De Zorti un M. Helfrich, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 9. marta lēmumu lietā R 1506/2014-4 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Skylotec un hyphen

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 9. marta lēmumu lietā R 1506/2014-4 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Skylotec GmbH un hyphen GmbH, ciktāl Apelācijas padome ir uzskatījusi, ka ir atzīstams, ka reģistrētās Eiropas Savienības preču zīmes īpašnieks ir zaudējis savas tiesības saistībā ar 9. un 25. klasē ietilpstošajām precēm atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina hyphen tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Skylotec sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 171, 26.5.2015.


title: Lieta C-113/07 P: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 26. marta spriedums — Selex Sistemi Integrati S.p.A./Eiropas Kopienu Komisija, Eiropas Aeronavigācijas drošības organizācija (Eurocontrol) (Apelācijas sūdzība — Konkurence — EKL 82. pants — Uzņēmuma jēdziens — Saimnieciska darbība — Starptautiska organizācija — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana)

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/4

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 26. marta spriedums — Selex Sistemi Integrati S.p.A./Eiropas Kopienu Komisija, Eiropas Aeronavigācijas drošības organizācija (Eurocontrol)
   (Lieta C-113/07 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Konkurence - EKL 82. pants - Uzņēmuma jēdziens - Saimnieciska darbība - Starptautiska organizācija - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana)
   2009/C 113/06
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Selex Sistemi Integrati SpA (pārstāvji — F. Sciaudone, R. Sciandone un D. Fioretti, advokāti)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija, Eiropas Aeronavigācijas drošības organizācija (Eurocontrol) (pārstāvji — F. Montag un T. Wessely, Rechtsanwälte)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2006. gada 12. decembra spriedumu lietā T-155/04 SELEX Sistemi Integrati/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja lūgumu atcelt vai grozīt Komisijas 2004. gada 12. februāra lēmumu, ar kuru noraidīta SELEX Sistemi Integrati sūdzība par iespējamo Eurocontrol pieļauto EK līguma noteikumu konkurences jomā pārkāpumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  SELEX Sistemi Integrati SpA sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Kopienu Komisijas, kā arī pusi no Eiropas Aeronavigācijas drošības organizācijas (Eurocontrol) tiesāšanās izdevumiem;

               3)

               Eiropas Aeronavigācijas drošības organizācija sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 117, 26.5.2007.


title: Lieta T-629/13: Prasība, kas celta 2013. gada 28. novembrī — Molda /Komisija

text:
               1.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/15

         Prasība, kas celta 2013. gada 28. novembrī — Molda/Komisija
   (Lieta T-629/13)
   2014/C 31/26
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Molda AG (Dahlenburg, Vācija) (pārstāvji — I. Zenke, M. Vollmer, C. Telschow un A. Schulze, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmumu 2013/448/ES par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punktu, ciktāl tā 1. panta 1. punktā prasītājai tiek atteikts piešķirt papildu kvotas pārmērīgu grūtību gadījumiem attiecībā uz emisiju kvotu trešo tirdzniecības periodu no 2013. gada līdz 2020. gadam atbilstoši Vācijas Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz [Likuma par siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu tirdzniecību] 9. panta 5. punktam;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats: samērīguma principa pārkāpums
               Prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts samērīguma princips, jo, atsakoties piešķirt papildu emisiju kvotu nesamērīgu grūtību gadījumiem, saistībā ar atbildētājas formulēto mērķi esot pieļauta kļūda, un turklāt tas esot nesamērīgs ar grūtībām, kādas prasītājai tā rezultātā rodas. Pakārtoti, tā šajā ziņā norāda, ka Lēmums 2011/278/ES (1) ir pretrunā Savienības tiesībām un tādēļ nav spēkā.

               2)

               Otrais pamats: subsidiariātes principa pārkāpums
               Šī prasības pamata ietvaros prasītāja norāda, ka apstrīdētajā lēmumā ir pārkāpts subsidiariātes princips, atbilstoši kuram Eiropas Savienība drīkst iejaukties vienīgi, ciktāl nepieciešams. Atšķirībā no atbildētājas apgalvotā, dalībvalstīm esot saglabājušās (kaut arī ierobežotas) tiesības pieņemt [kvotu] sadales noteikumus. Noteikumi, kuru pieņemšana vēl ietilpst dalībvalstu kompetencē, esot arī pārmērīga sloga gadījumu regulējums, kāds ir Vācijas Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz 9. panta 5. punkts.

               3)

               Trešais pamats: Eiropas valsts atbalsta tiesību pārkāpums
               Šī pamata ietvaros prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpti Eiropas valsts atbalsta tiesību pamatnoteikumi, atbilstoši kuriem finanšu grūtībās nonākuši uzņēmumi, kuri īsteno ilgtspējīgu sanācijas plānu, drīkst saņemt finanšu palīdzību pārstrukturēšanas atbalsta veidā. Atbildētāja neesot bijusi tiesīga atteikt šādu atbalstu.

               4)

               Ceturtais pamats: pamattiesību pārkāpums
               Šajā ziņā prasītāja norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpta tās brīvība veikt uzņēmējdarbību, brīvība izvēlēties nodarbošanos un tiesības uz īpašumu, to nepamatojot nedz ar Eiropas Savienības atzītu sabiedrības interešu mērķi, nedz ar citu personu tiesību un brīvību aizsardzību.

      (1)  Eiropas Komisijas 2011. gada 27. aprīļa Lēmums 2011/278/ES, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 2772) (OV L 130, 1. lpp.).


title: Lieta C-202/13: Tiesas (virspalāta) 2014. gada 18. decembra spriedums ( High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Queen , pēc lūguma, ko iesnieguši: Sean Ambrose McCarthy , Helena Patricia McCarthy Rodriguez , Natasha Caley McCarthy Rodriguez / Secretary of State for the Home Department Eiropas Savienības pilsonība — Direktīva 2004/38/EK — Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalsts teritorijā — Ieceļošanas tiesības — Trešās valsts valstspiederīgais, kas ir Savienības pilsoņa ģimenes loceklis un kam ir kādas dalībvalsts izsniegta uzturēšanās atļauja — Valsts tiesību akti, kuros iebraukšanai valsts teritorijā ir izvirzīts nosacījums par iepriekšējas iebraukšanas atļaujas saņemšanu — Direktīvas 2004/38/EK 35. pants — 20. protokola par Līguma par Eiropas Savienības darbību 26. panta dažu aspektu piemērošanu Apvienotajai Karalistei un Īrijai 1. pants

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/5

         Tiesas (virspalāta) 2014. gada 18. decembra spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Queen, pēc lūguma, ko iesnieguši: Sean Ambrose McCarthy, Helena Patricia McCarthy Rodriguez, Natasha Caley McCarthy Rodriguez/Secretary of State for the Home Department

   (Lieta C-202/13) (1)

   (Eiropas Savienības pilsonība - Direktīva 2004/38/EK - Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalsts teritorijā - Ieceļošanas tiesības - Trešās valsts valstspiederīgais, kas ir Savienības pilsoņa ģimenes loceklis un kam ir kādas dalībvalsts izsniegta uzturēšanās atļauja - Valsts tiesību akti, kuros iebraukšanai valsts teritorijā ir izvirzīts nosacījums par iepriekšējas iebraukšanas atļaujas saņemšanu - Direktīvas 2004/38/EK 35. pants - 20. protokola par Līguma par Eiropas Savienības darbību 26. panta dažu aspektu piemērošanu Apvienotajai Karalistei un Īrijai 1. pants)
   (2015/C 065/07)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: The Queen, pēc lūguma, ko iesnieguši: Sean Ambrose McCarthy, Helena Patricia McCarthy Rodriguez un Natasha Caley McCarthy Rodriguez

      Atbildētājs: Secretary of State for the Home Department

      Rezolutīvā daļa:

   Gan Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 35. pants, gan 20. protokola par Līguma par Eiropas Savienības darbību 26. panta dažu aspektu piemērošanu Apvienotajai Karalistei un Īrijai 1. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie neļauj dalībvalstij, kas cenšas sasniegt vispārējas prevencijas mērķi, Eiropas Savienības pilsoņa ģimenes locekļiem, kas nav nevienas dalībvalsts valstspiederīgie un kam ir derīga uzturēšanās atļauja, kuru saskaņā ar Direktīvas 2004/38 10. pantu ir izsniegušas citas dalībvalsts iestādes, noteikt pienākumu saskaņā ar valsts tiesībām iegūt ieceļošanas atļauju, piemēram, EEZ (Eiropas Ekonomikas zona) ģimenes atļauju, lai varētu ieceļot tās teritorijā.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta C-611/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 23. decembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Waldemar Hudzinski/Agentur für Arbeit Wesel — Familienkasse

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 23. decembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Waldemar Hudzinski/Agentur für Arbeit Wesel — Familienkasse

   (Lieta C-611/10)
   2011/C 103/19
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Waldemar Hudzinski

      Atbildētāja: Agentur für Arbeit Wesel — Familienkasse

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Regulas Nr. 1408/71 (1) 14.a panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas katrā ziņā liedz dalībvalstij, kas nav kompetentā dalībvalsts atbilstoši minētajai tiesību normai, saskaņā ar savas valsts tiesību aktiem piešķirt ģimenes pabalstus darba ņēmējam, kurš tās teritorijā strādā tikai īslaicīgi, ja dalībvalstī, kas nav kompetentā valsts, nedzīvo vai pastāvīgi neuzturas nedz pats darba ņēmējs, nedz arī viņa bērni?

      (1)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.), tās grozītajā un atjaunotajā redakcijā.


title: Lieta T-204/17: Prasība, kas celta 2017. gada 5. aprīlī – Alfa Laval Flow Equipment (Kunshan)/Komisija

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/39

         Prasība, kas celta 2017. gada 5. aprīlī – Alfa Laval Flow Equipment (Kunshan)/Komisija
   (Lieta T-204/17)
   (2017/C 161/55)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alfa Laval Flow Equipment (Kunshan) Co. Ltd (Kunshan, Ķīnas Tautas Republika) (pārstāvji – A. Johansson un C. Dackö, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Komisijas 2017. gada 26. janvāra Īstenošanas regulu (ES) 2017/141, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Taivānas izcelsmes nerūsējošā tērauda cauruļu piederumu sadurmetināšanai, pabeigtu vai nepabeigtu, importu (turpmāk tekstā – “Īstenošanas regula”), ciktāl tā attiecas uz nerūsējošā tērauda cauruļu sadurmetināšanas piederumiem, kuru virsmas apstrādes raupjuma vidējā vērtība ir mazāka par 0,8 mikrometriem cauruļu sadurmetināšanas piederumu iekšpusē, bet ne ārpusē;

               —

               pakārtoti, atcelt Īstenošanas regulu, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               vēl pakārtotāk, atcelt Īstenošanas regulu pilnībā, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota tiesību uz aizstāvību neievērošana.
               Prasītāja apgalvo, ka preču klāsts izmeklēšanas gaitā tika mainīts starp pārstrādāto galīgo informatīvo dokumentu un Īstenošanas regulu, un tas bija prasītājai nelabvēlīgi. Prasītāja apgalvo, ka Komisija vēlāk ir paskaidrojusi, ka tikušas plānotas būtiskas izmaiņas. Prasītājai nav tikusi dota iespēja izteikties par izmaiņām pirms regulas stāšanās spēkā. Prasītāja apgalvo, ka Komisija nevienā izmeklēšanas posmā neesot informējusi ieinteresētās personas par to, ka prasības, kādām jāatbilst preču virsmas apstrādes raupjumam, lai tām netiktu piemēroti muitas nodokļi, varētu tikt attiecinātas gan uz preces iekšējo, gan ārējo virsmu, tādējādi atkāpjoties no sanitārtehnikas piederumiem piemērojamajiem Eiropas preču standartiem. Līdz ar to prasītājai esot bijusi tiesiska paļāvība, ka neiekļautās preces atbilst izvirzītajam mērķim neiekļaut sanitārtehnikas piederumus, un tādējādi tai tikusi liegta reāla iespēja izteikties par neiekļauto preču klāstu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde.
               Prasītāja apgalvo, ka nevienā posmā nav norādīti iemesli Komisijas veiktajai nošķiršanai starp, pirmkārt, sanitārtehnikas piederumiem, kuru iekšējās virsmas apstrādes raupjums ir mazāks par 0,8 mikrometriem, un, otrkārt, sanitārtehnikas piederumiem, kuru iekšējās un ārējās virsmas apstrādes raupjums ir mazāks par 0,8 mikrometriem. Prasītāja apgalvo, ka šāda nošķīruma ieviešana nozīmē, ka Komisijas norādītie iemesli preču neiekļaušanai ir neloģiski un neatbilst Īstenošanas regulas 1. pantā noteiktajam preču klāstam.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota pienākuma rūpīgi un objektīvi izvērtēt visus konkrētas lietas aspektus neizpilde.
               Prasītāja apgalvo, ka dažādu sanitārtehnikas piederumu nošķiršana šķiet veikta, iepriekš neveicot rūpīgu izvērtējumu, tā drīzāk šķiet vienīgi kādas daudz vēlākā izmeklēšanas posmā iesaistītas puses nepamatotas prasības iznākums. Prasītāja apgalvo, ka, padziļināti neizmeklējot šāda nošķīruma sekas un iedarbību uz Īstenošanas regulas preambulas apsvērumos paustā mērķa sasniegšanu, Komisija nav izpildījusi tās pienākumu rūpīgi un objektīvi izvērtēt visus atbilstošos aspektus.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā.
               Prasītāja apgalvo, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jautājumā par tādu sanitārtehnikas piederumu neiekļaušanu, kuri nekonkurē ar ES ražošanas nozares rūpniecības piederumiem, noteikdama neiekļaušanas kritērijus, kuru rezultātā ir izslēgta tikai neliela ES teritorijā izmantoto sanitārtehnikas piederumu daļa. Līdz ar to vairums sanitārtehnikas piederumu tiek aplikti ar muitas nodokļiem, lai gan tie nekonkurē ar ES ražošanas nozares precēm. Prasītāja apgalvo, ka Komisija no saņemtajiem materiāliem esot izdarījusi acīmredzami nepareizus secinājumus un pamatojusies uz nepareizu informāciju.


title: Lieta C-412/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 18. augustā iesniedza High Court of Justice (Queen's Bench Division) (Apvienotā Karaliste) — Deo Antoine Homawoo/GMF Assurances SA

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 18. augustāiesniedza High Court of Justice (Queen's Bench Division) (Apvienotā Karaliste) — Deo Antoine Homawoo/GMF Assurances SA

   (Lieta C-412/10)
   ()
   2010/C 301/12
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Queen's Bench Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Deo Antoine Homawoo

      Atbildētāja: GMF Assurances SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. jūlija Regulas (EK) Nr. 864/2007 (1) par tiesību aktiem, kas piemērojami ārpuslīgumiskām saistībām (“Roma II”) 31. un 32. pants kopsakarā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 297. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka tie paredz, ka valsts tiesai ir pienākums piemērot Romas II regulu un, konkrētāk, tās 15. panta c) apakšpunktu, gadījumā, kad notikums, kas rada kaitējumu, ir iestājies 2007. gada 29. augustā?

               2)

               Vai atbildi uz pirmo jautājumu ietekmē kāds no šādiem apstākļiem:

                           i)

                           apstāklis, ka tiesvedība par zaudējumu atlīdzību ir uzsākta 2009. gada 8. janvārī;

                           ii)

                           apstāklis, ka valsts tiesa pirms 2009. gada 11. janvāra nebija noteikusi piemērojamos tiesību aktus?

      (1)  OV L 199, 40. lpp.


title: Tiesas rīkojums (otrā palāta)  2005. gada 1. decembrī  lietā C-447/04 (Landesgericht Innsbruck lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Autohaus Ostermann GmbH pret VAV Versicherungs AG (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta otrā daļa — Transportlīdzekļu lietošanas civiltiesiskās atbildības apdrošināšana — Direktīva 2000/26/EK — Apdrošināšanas sabiedrībai noteiktais termiņš kompensācijas izmaksas pieteikuma pārbaudei)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/12

      TIESAS RĪKOJUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 1. decembrī
   lietā C-447/04 (Landesgericht Innsbruck lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Autohaus Ostermann GmbH pret VAV Versicherungs AG (1)

   (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta otrā daļa - Transportlīdzekļu lietošanas civiltiesiskās atbildības apdrošināšana - Direktīva 2000/26/EK - Apdrošināšanas sabiedrībai noteiktais termiņš kompensācijas izmaksas pieteikuma pārbaudei)
   (2006/C 60/26)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-447/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Landesgericht Innsbruck (Austrija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 30. septembrī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 27. oktobrī, tiesvedībā
         Autohaus Ostermann GmbH
       pret
         VAV Versicherungs AG
      , Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans (referents), tiesneši R. Schintgen, R. Silva de Lapuerta, G. Arestis un J. Klučka, ģenerāladvokāts P. Léger, sekretārs R. Grass, 2005. gada 1. decembrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. maija Direktīvas 2000/26/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu lietošanas civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, ar kuru tiek grozītas Padomes Direktīvas 73/239/EEK un 88/357/EEK (Ceturtā direktīva par mehānisko transportlīdzekļu apdrošināšanu), 4. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neiestājas pret valsts tiesību normu, atbilstoši kurai cietusī persona var celt prasību pret apdrošināšanas sabiedrību minētā noteikumā paredzētajā trīs mēnešu laikā, pēc iekšēja maksājuma termiņa noteikšanas.

      (1)  OV C 314, 18.12.2004.


title: Lieta C-438/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2016. gada 26. maija spriedumu apvienotajās lietās T-149/11 un T-157/12 2016. gada 4. augustā iesniedza Eiropas Komisija

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2016. gada 26. maija spriedumu apvienotajās lietās T-149/11 un T-157/12 2016. gada 4. augustā iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-438/16 P)
   (2016/C 392/15)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Stromsky un D. Grespan)

      Pārējie lietas dalībnieki: Francijas Republika, IFP Énergies nouvelles

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 26. maija spriedumu apvienotajās lietās T-479/11 un T-157/12, Francijas Republika un IFP Energies nouvelles/Eiropas Komisija;

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai izskatīšanai no jauna un lēmuma par tiesāšanās izdevumiem šajā instancē pieņemšanu atlikt.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatojumam Komisija norāda trīs pamatus, kuri visi ir par LESD 107. panta 1. punkta pārkāpumu un, konkrētāk, kļūdām tiesību piemērošanā attiecībā uz veidu, kā pierādīt priekšrocību, ko gūst uzņēmums no netiešas neierobežotas garantijas, kas izriet no tā statusa.
   Ar pirmo pamatu Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi interpretācijas kļūdu attiecībā uz atbalsta shēmas jēdzienu un nav ņēmusi vērā pasākuma spēju piešķirt priekšrocību, kas radot kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz tā pierādījuma veidu, kas Komisijai jāsniedz, lai tā konstatētu priekšrocību, kas kādam uzņēmumam izriet no tā RTPU statusa.
   Otrais pamats ir par kļūdu tiesību piemērošanā, ko Vispārējā tiesa esot pieļāvusi attiecībā uz vienkārša pieņēmuma par priekšrocības, kas izriet no netiešas neierobežotas garantijas, tvērumu un veidu, kā to atspēkot.
   Trešais pamats ir par Vispārējās tiesas kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz pieņēmuma par priekšrocības, kas izriet no neierobežotas garantijas, piemērošanas jomu: šis pieņēmums loģiski esot piemērojams arī uzņēmuma, kam piešķirta garantija, attiecībām ar tā piegādātājiem un klientiem.


title: Lieta C-669/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2013. gada 16. oktobra spriedumu lietā T-328/12 Mundipharma GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2013. gada 16. decembrī iesniedza Mundipharma GmbH

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2013. gada 16. oktobra spriedumu lietā T-328/12 Mundipharma GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2013. gada 16. decembrī iesniedza Mundipharma GmbH

   (Lieta C-669/13 P)
   2014/C 85/24
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Mundipharma GmbH (pārstāvis — F. Nielsen, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2013. gada 16. oktobra spriedumu lietā T-328/12;

               —

               piespriest atbildētājai un atbildētājai apelācijas instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Eiropas Savienības Vispārējā tiesa pārsūdzētajā spriedumā esot noliegusi sajaukšanas iespējas starp salīdzināmajām preču zīmēm “OXYGESIC” un “Maxigesic” esamību un līdz ar to Regulas Nr. 207/2009 (1) (turpmāk tekstā – “KPR”) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nosacījumu pastāvēšanu. Pārsūdzētais spriedums esot balstīts uz sagrozītiem faktiem un ietverot loģikas likumus pārkāpjošas pretrunas. Tajā esot pieļauts Savienības tiesību, proti, KPR 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, pārkāpums. Ja Eiropas Savienības Vispārējās tiesa būtu veikusi pareizu faktu novērtējumu, kurš nav pretrunīgs, tai būtu bijis jāpiekrīt salīdzināmo preču zīmju sajaukšanas iespējai un līdz ar to jāapmierina prasība par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 23. maija lēmumu.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-286/10 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 22. jūlija rīkojums — Fondation IDIAP /Komisija (Pagaidu noregulējums — Sestā pamatprogramma pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem — Vēstule, ar kuru apstiprināti finanšu revīzijas secinājumi — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu un pagaidu pasākumu noteikšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               25.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/15

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 22. jūlija rīkojums — Fondation IDIAP/Komisija
   (Lieta T-286/10 R)
   (Pagaidu noregulējums - Sestā pamatprogramma pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem - Vēstule, ar kuru apstiprināti finanšu revīzijas secinājumi - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu un pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība)
   2010/C 260/20
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Fondation de l’Institut de recherche IDIAP (Martigny, Šveice) (pārstāvis — G. Chapus-Rapin, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Dintilhac un A. Sauka)

      Priekšmets

   Būtībā pieteikums apturēt Komisijas 2010. gada 11. maija vēstules, ar kuru apstiprināti revīzijas secinājumi attiecībā uz izmaksu atskaitēm, ko prasītāja bija iesniegusi par laikposmu no 2006. gada 1. oktobra līdz 2007. gada 30. septembrim saistībā ar projektu Amida, kā arī par laikposmu no 2006. gada 1. janvāra līdz 2007. gada 31. decembrim saistībā ar projektiem Bacs un Dirac, piemērošanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-152/06: Prasība, kas celta  2006. gada 6. jūnijā  —  NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB  pret Komisiju

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/37

         Prasība, kas celta 2006. gada 6. jūnijā — NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB pret Komisiju
   (Lieta T-152/06)
   (2006/C 178/67)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB, Stokholma, (Zviedrija) (pārstāvji — M. Merola un L. Armati, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi

               —

               atzīt prasību par nepieņemamu;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru saskaņā ar EKL 88. panta 2. punktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas lēmumu neveikt izmeklēšanu sakarā ar prasītājas sūdzību par trīs veidu subsīdijām, kas piešķirtas Stockholm Visitors Board AB (“SVB”), proti: ikgadējās dotācijas no Stokholmas pilsētas budžeta par labu SVB, regulāra SVB zaudējumu pirms nodokļa atvilkuma atmaksa no tās mātes sabiedrības un priviliģēta pieeja valsts kapitālam par Stockholm Card iekļauto pakalpojumu sniegšanu. Komisija atzina, ka šie pasākumi neietver prettiesisku atbalstu.
   Prasītāja apgalvo, ka, pieņemot apstrīdēto lēmumu, Komisija ir pārkāpusi vairākas Līguma un Regulas Nr. 659/1999 (1) normas.
   Pirmkārt, prasītāja atsaucas uz to, ka nesākot formālu izmeklēšanas procedūru, Komisija ir pārkāpusi EKL 88. panta 3. punktu, kā arī Regulas Nr. 659/1999 4. pantu. Saskaņā ar prasītājas teikto, Komisija zināja par atbalsta esamību un tās rīcībā nebija pietiekami fakti, kas ļautu konstatēt, ka visi attiecīgie pasākumi ir kvalificējami kā esošs atbalsts.
   Otrkārt, prasītāja norāda, ka Komisija ir nepareizi piemērojusi EKL 87. pantu un EKL 86. panta 2. punktu tiktāl, ciktāl tā atzina, ka kompensācija par tūristu informēšanas aktivitāšu veikšanu atbilst noteikumiem par pakalpojumiem ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi.
   Treškārt, prasītāja norāda, ka Komisija nav pareizi piemērojusi EKL 87. un 88. pantu, kā arī Regulas Nr. 659/1999 1. panta b) punktu, apgalvojot, ka, ja kompensācija par tūristu informēšanas aktivitātēm bija uzskatāma par atbalstu, tā bija esošs, nevis prettiesisks atbalsts un jebkurā gadījumā tas bija saderīgs ar kopējo tirgu.
   Ceturtkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir kļūdījusies EKL 87. panta 1. punkta un EKL 88. panta 3. punkta piemērošanā, atzīstot, ka SVB tirdzniecības aktivitātes tika veiktas saskaņā ar tirgus nosacījumiem un tādējādi tās netika finansētas no valsts atbalsta. Prasītāja it īpaši norāda, ka Komisija nav pieņēmusi nostāju saistībā ar SVB zaudējumu atmaksu no tās mātes sabiedrības, kuru pilnībā kontrolēja pilsētas dome.
   Visbeidzot, prasītāja atsaucas uz pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi, kā arī uz vispārējā labas pārvaldības principa pārkāpumu attiecībā uz to, ka iepriekšējas izmeklēšanas ilgums būtu bijis pārmērīgs.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.)


title: Lieta C-576/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 9. novembrī iesniedza Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgārija) – ET “Maya Marinova”/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 9. novembrī iesniedza Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgārija) – ET “Maya Marinova”/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

   (Lieta C-576/15)
   (2016/C 027/17)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Veliko Tarnovo

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: ET “Maya Marinova”

      Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (1) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 273. pants, 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts, 9. panta 1. punkts un 14. panta 1. punkts, ņemot vērā nodokļu neitralitātes un samērīguma principus, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij ir tiesības to preču faktisku neesamību, kas nodokļa maksātājam nodotas ar nodokli apliekamu piegāžu ietvaros, uzskatīt par šīs personas lejupejošām, par atlīdzību veiktām ar nodokli apliekamām šo preču piegādēm, nenoskaidrojot to gala saņēmēju, ja tā mērķis ir novērst krāpšanos ar pievienotās vērtības nodokli?

               2)

               Vai, ņemot vērā nodokļu neitralitātes un samērīguma principus, 1. jautājumā minētās normas ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij ir tiesības no nodokļu viedokļa svarīgu dokumentu par nodokļu maksātāja saņemtām ar nodokli apliekamām piegādēm neiegrāmatošanu klasificēt iepriekš minētajā veidā, ja tas kalpo tiem pašiem mērķiem?

               3)

               Vai Direktīvas 2006/112/EK 273. pants, 73. pants un 80. pants, skatot tos kopā un ņemot vērā vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principus, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij ir tiesības, balstoties uz valsts tiesību normām, ar kurām netransponē PVN direktīvu, aprēķināt nodokļu bāzi nodokļu maksātāja veiktām preču piegādēm, atkāpjoties no PVN direktīvas 73. pantā paredzētā vispārējā regulējuma un 80. pantā skaidri paredzētajiem izņēmumiem, ja mērķis ir, no vienas puses, novērst krāpšanos ar pievienotās vērtības nodokli un, no otras puses, nodrošināt iespējami ticamu nodokļu bāzi attiecīgajiem darījumiem?

      (1)  OV L 347, 1. lpp..


title: Lieta C-30/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 20. janvārī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu/Kompanii Piwowarskiej S. A. w Poznaniu

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 20. janvārī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu/Kompanii Piwowarskiej S. A. w Poznaniu

   (Lieta C-30/17)
   (2017/C 161/09)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu

      Atbildētājs: Kompanii Piwowarskiej S. A. w Poznaniu

      Prejudiciālais jautājums

   Vai, ņemot vērā Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/83/EEK par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem (1) 3. panta 1. punktu un tās mērķus, nosakot pēc Plato skalas nodokļa bāzi alum ar garšu jāņem par pamatu faktiskais ekstrakta atlikums galaproduktā, ņemot vērā ekstraktu no aromatizētājiem, kas pievienoti pēc rūgšanas beigām, vai arī ekstrakts no pievienotajām vielām netiek ņemts vērā?

      (1)  OV L 316, 21. lpp.


title: Lieta T-463/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 30. jūnija spriedums — Imagion /ITSB ( “DYNAMIC HD” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “DYNAMIC HD” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamatojumi — Atšķirtspējas neesamība — Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 7. panta 3. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 7. panta 3. punkts))

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/15

         Vispārējās tiesas 2011. gada 30. jūnija spriedums — Imagion/ITSB (“DYNAMIC HD”)
   (Lieta T-463/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “DYNAMIC HD” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamatojumi - Atšķirtspējas neesamība - Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 7. panta 3. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 7. panta 3. punkts))
   2011/C 238/21
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Imagion AG (Trierweiler, Vācija) (pārstāvis — H. Blatzheim, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 13. augusta lēmumu lietā R 488/2008-4 par pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “DYNAMIC HD” kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Imagion AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 327, 20.12.2008.


title: Lieta C-389/07: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 18. augusta rīkojums ( VAT and Duties Tribunal, Manchester (Apvienotā Karaliste), lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Azlan Group plc / Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/22

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 18. augusta rīkojums (VAT and Duties Tribunal, Manchester (Apvienotā Karaliste), lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Azlan Group plc/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

   (Lieta C-389/07) (1)

   (2008/C 313/35)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 283, 24.11.2007.


title: Lieta C-70/12 P: Tiesas (septītā palāta) 2013. gada 30. maija spriedums — Quinn Barlo Ltd , Quinn Plastics NV , Quinn Plastics GmbH /Eiropas Komisija (Apelācija — Aizliegtas vienošanās — Eiropas metakrilātu tirgus — Pārkāpuma ilgums — Nevainīguma prezumpcija — Pamatojums — Neierobežotas kompetences pilnvaras — Vispārīgie tiesiskās paļāvības un vienlīdzīgas attieksmes principi — Naudas soda samērīgums)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/26

         Tiesas (septītā palāta) 2013. gada 30. maija spriedums — Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH/Eiropas Komisija
   (Lieta C-70/12 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - Eiropas metakrilātu tirgus - Pārkāpuma ilgums - Nevainīguma prezumpcija - Pamatojums - Neierobežotas kompetences pilnvaras - Vispārīgie tiesiskās paļāvības un vienlīdzīgas attieksmes principi - Naudas soda samērīgums)
   2013/C 225/42
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH (pārstāvji — F. Wijckmans un M. Visser, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — N. Khan un V. Bottka)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 30. novembra spriedumu lietā T-208/06 Quinn Barlo u.c./Eiropas Komisija, ar kuru ir daļēji atcelts Komisijas 2006. gada 31. maija Lēmums C(2006) 2098, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.645 — Metakrilāti), kas attiecas uz nolīgumu un saskaņotu darbību kopumu Eiropas metakrilātu tirgū, kuru veido nolīgumu par cenām noslēgšana, īstenošana un uzraudzīšana, informācijas apmaiņa, kā arī piedalīšanās saziņā ar mērķi atvieglot pārkāpuma izdarīšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV un Quinn Plastics GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 165, 9.6.2012.


title: Lieta T-334/06: Prasība, kas celta 2006. gada 29. novembrī — Komisija pret Northumbrian Water

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/78

         Prasība, kas celta 2006. gada 29. novembrī — Komisija pret Northumbrian Water

   (Lieta T-334/06)
   (2006/C 326/159)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — R. Lyal, pārstāvis)

      Atbildētāja: Northumbrian Water Ltd, Durham (Apvienotā Karaliste)
   Prasītājas prasījumi

               —

               piespriest atbildētājai Northumbrian Water Ltd:

                           —

                           samaksāt Komisijai EUR 561 732,65, kas ietver pamata summu EUR 443 307,67 un nokavējuma procentus EUR 10 922,84, kuri aprēķināti 4,75 % apmērā no sākotnējās parāda summas (EUR 456 159,71) par periodu no 2002. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim, nokavējuma procentus EUR 99 795,87, kuri aprēķināti 6,75 % apmērā no sākotnējās parāda summas par periodu no 2003. gada 1. janvāra līdz 2006. gada 28. martam, un nokavējuma procentus EUR 17 790,00, kuri aprēķināti 6,75 % apmērā no jaunās pamata summas par periodu no 2006. gada 29. marta līdz 2006. gada 31. oktobrim;

                           —

                           samaksāt procentus EUR 81,98 apmērā par katru dienu no 2006. gada 1. novembra līdz dienai, kad parāds būs pilnībā samaksāts;

                           —

                           atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Eiropas Kopiena, ko pārstāvēja Komisija, 1997. gadā Kopienas darbības jomā, kas nav saistīta ar atomenerģiju, cita starpā ar atbildētāju noslēdza līgumu par projekta ar nosaukumu “Generation of electricity by the LR-gasification of dried undigested sewage sludge' under the Community activities in the field of non-nuclear energy” (1) īstenošanu.
   2000. gadā atbildētāja informēja Komisiju, ka tā bija nolēmusi izbeigt līgumu izmaksu palielināšanās dēļ. Komisija novērtēja izdarīto darbu un uzskatīja, ka tas bija tikai projekta plānošanas stadijā. Tāpēc Komisija neveiksmīgi mēģināja atgūt avansa maksājumus, ko atbildētāja bija saņēmusi un kas pārsniedza projekta plānošanas stadijai, t.i., pirmajai stadijai, paredzēto summu.
   Savas prasības pamatojumā Komisija apgalvo, ka līguma Vispārējos noteikumos nav paredzēts pienākums par plānošanas stadiju maksāt vairāk nekā paredzēts līgumā un ka budžeta summu pārskaitīšana starp izdevumu posteņiem no vienas projekta stadijas uz citu nav iespējama.

      (1)  Padomes 1994. gada 23. novembra Lēmums 94/806/EK, ar ko pieņemta īpaša izpētes un tehnoloģiskās attīstības, ieskaitot demonstrāciju, programma, ar atomenerģiju nesaistītā jomā (1994.–1998. gads) (OV L 334, 87. lpp.).


title: Lieta T-307/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Carlo Pagliacci iesniedza 2004. gada 19. jūlijā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/42

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Carlo Pagliacci iesniedza 2004. gada 19. jūlijā
   (Lieta T-307/04)
   (2004/C 262/80)
   tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 19. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Carlo Pagliacci ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), kuru pārstāv Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis un Etienne Marchal, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt konkursa COM/A/1/02 komisijas lēmumu, kas prasītājam piešķīra nepietiekošu novērtējumu ierakstīšanai laureātu sarakstā;

               —

               piespriest atbildētājai segt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti:
   Savas prasības atbalstam prasītājs norāda uz konkursa noteikumu pārkāpumu, jo daudziem kandidātiem, kas ir iekļauti laureātu sarakstā, nav prasīto ar lauksaimniecības jomu saistīto diplomu. Tāpat viņš norāda, ka viens no komisijas locekļiem ikdienā strādāja kopā ar dažiem no kandidātiem. Pēc prasītāja domām šādi apstākļi nostāda attiecīgos kandidātus īpašā situācijā attiecībā pret pārējiem kandidātiem un tādējādi rada vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principa pārkāpumu. Iecēlējinstitūcijai šķietami neesot informētai par šo situāciju, prasītājs uz šī pamata norāda arī uz Civildienesta noteikumu 14. panta pārkāpumu.