title: Lieta C-721/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 23. septembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Sisal SpA/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/24

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 23. septembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Sisal SpA/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Lieta C-721/19)
      (2019/C 432/30)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Sisal SpA

         Atbildētājas: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Savienības tiesības un it īpaši tiesības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība (LESD 49. un turpmākie panti, 56. un turpmākie panti), kā arī tiesiskās noteiktības, nediskriminācijas, pārskatāmības un objektivitātes, brīvas konkurences, samērīguma, tiesiskās paļāvības un konsekvences [Eiropas Savienības tiesību] principi, kā arī – ja ir piemērojami – Direktīvas 2014/23/ES (1) 3. un 43. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu tiesisku regulējumu kā 2017. gada 16. oktobra Dekrētlikuma Nr. 148 [Decreto Legge 16.10.2017, n. 148] un turpmāko īstenošanas aktu 20. panta 1. punkta tiesību normas, kurās ir paredzēts, ka: “1. Piemērojot 2009. gada 1. jūlija Dekrētlikuma Nr. 78, kas ar grozījumiem ir apstiprināts ar 2009. gada 3. augusta Likumu Nr. 102, 21. panta 3. un 4. punktu, Agenzia delle dogane e dei monopoli [Muitas un monopolu dienests, Itālija] atļauj turpināt pastāvošās koncesijas attiecības valsts momentloteriju likmju pieņemšanai, arī attālināti, līdz galīgajam termiņam, kas ir paredzēts koncesijas līguma 4. panta 1. punktā, lai nodrošinātu jaunus un lielākus ieņēmumus valsts budžetā, 50 miljonu EUR apmērā 2017. gadā un 750 miljonu EUR apmērā 2018. gadā”, tādā situācijā, kad:

                              —

                              2009. gada 1. jūlija Dekrētlikuma Nr. 78, kas ar grozījumiem ir apstiprināts ar 2009. gada 3. [augusta] Likumu Nr. 102, 21. panta 1. punktā ir paredzēts, ka aplūkojamās koncesijas parasti piešķir vairākiem subjektiem, kurus atlasa atklātās, uz konkurenci balstītās un nediskriminējošās procedūrās;

                              —

                              minētā dekrētlikuma 21. panta 4. punktā ir paredzēts, ka 1. punktā minētās koncesijas var pagarināt ne vairāk kā vienu reizi;

                              —

                              apelācijas sūdzības iesniedzējas nepiedalījās 2010. gadā izsludinātā konkursā;

                              —

                              konkrētās pastāvošās attiecības tika nodibinātas ar vienīgo koncesionāru pēc atklāta konkursa, kurā tika iesniegts viens piedāvājums;

                              —

                              pastāvošo koncesijas attiecību turpināšana nozīmētu – praksē – ka šīs attiecības turpinātos ekskluzīvā veidā ar šo vienīgo koncesionāru, nevis ar vairākiem subjektiem, bez papildu konkursa?

                  2)

                  Vai Savienības tiesības un it īpaši tiesības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība (LESD 49. un turpmākie panti, 56. un turpmākie panti), kā arī tiesiskās noteiktības, nediskriminācijas, pārskatāmības un objektivitātes, brīvas konkurences, samērīguma, tiesiskās paļāvības un konsekvences [Eiropas Savienības tiesību] principi, kā arī – ja ir piemērojami – Direktīvas 2014/23/ES 3. un 43. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu tiesisku regulējumu kā 2017. gada 16. oktobra Dekrētlikuma Nr. 148 20. panta 1. punkta tiesību normas, kurās, piemērojot 2009. gada 1. jūlija Dekrētlikuma Nr. 78, kas ar grozījumiem ir apstiprināts ar 2009. gada 3. augusta Likumu Nr. 102, 21. panta 3. un 4. punktu, ir paredzēts, ka “Agenzia delle dogane e dei monopoli [Muitas un monopolu dienests, Itālija] atļauj turpināt pastāvošās koncesijas attiecības valsts momentloteriju likmju pieņemšanai, arī attālināti, līdz galīgajam termiņam, kas ir paredzēts koncesijas līguma 4. panta 1. punktā, lai nodrošinātu jaunus un lielākus ieņēmumus valsts budžetā, 50 miljonu EUR apmērā 2017. gadā un 750 miljonu EUR apmērā 2018. gadā”, to paredzot:

                              —

                              izmantojot vienīgo pastāvošo koncesijas attiecību turpināšanu laikā, nevis vairāku koncesiju pagarināšanu, kas ir minēta 2009. gada 1. jūlija Dekrētlikuma Nr. 78, kas ar grozījumiem ir apstiprināts ar 2009. gada 3. augusta Likumu Nr. 102, 21. panta 4. punktā, un neizsludinot jaunu konkursu;

                              —

                              pirms koncesijas termiņa beigām: Dekrētlikums Nr. 148/2017 stājās spēkā 2017. gada 16. oktobrī, proti, tajā pašā dienā, kad tas tika publicēts Itālijas Oficiālajā Vēstnesī [Gazzetta Ufficiale], savukārt koncesijas termiņš beidzās 2019. gada 30. septembrī;

                              —

                              lai nodrošinātu jaunus un lielākus ieņēmumus valsts budžetā, 50 miljonu EUR apmērā 2017. gadā un 750 miljonu EUR apmērā 2018. gadā, tādējādi izmainot dažus aspektus, kas ir saistīti ar koncesijas maksas samaksas metodēm un termiņu, kā arī, iespējams, ar kopējo maksājamo summu, tās lieluma ziņā, konkrēti, izmainot maksājuma termiņus, saīsinot tos salīdzinājumā ar sākotnējā koncesijā paredzētajiem, ņemot vērā – pēc apelācijas iesniedzējas uzskatiem – objektīvo un labi zināmo faktu par laika finansiālo vērtību?

                  3)

                  Vai Savienības tiesības un it īpaši tiesības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība (LESD 49. un turpmākie panti, 56. un turpmākie panti), kā arī tiesiskās noteiktības, nediskriminācijas, pārskatāmības un objektivitātes, brīvas konkurences, samērīguma, tiesiskās paļāvības un konsekvences [Eiropas Savienības tiesību] principi, kā arī – ja ir piemērojami – Direktīvas 2014/23/ES 3. un 43. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu tiesisku regulējumu kā minētā dekrēta īstenošanas akti un, konkrēti, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli [Muitas un monopolu dienests, Itālija] 2017. gada 1. decembra paziņojumu (protokola Nr.) 0133677, kas, piemērojot 2017. gada 16. oktobra Dekrētlikuma Nr. 148 20. panta 1. punkta tiesību normas un pamatojoties uz momentloteriju pārvaldīšanas koncesijas līguma 4. panta pirmo punktu, kurā ir paredzēts, ka to var pagarināt ne vairāk kā vienu reizi, atliek koncesijas attiecību beigu termiņu uz 2028. gada 30. septembri; katrā ziņā neskarot tā paša 4. panta noteikumus par koncesijas ilguma sadalīšanu divos periodos, attiecīgi 5 un 4 gadu (tādējādi, pēc 5 gadiem no 2019. gada 1. oktobra turpināšana uz papildu 4 gadiem līdz termiņa beigām 2028. gada 30. septembrī ir atkarīga no Muitas un monopolu dienesta izteiktā pārvaldīšanas pozitīva novērtējuma, kas ir jāizsaka līdz 2024. gada 30. martam); ir paredzēts, ka sabiedrība samaksā 50 miljonus EUR līdz 2017. gada 15. decembrim; 300 miljonus EUR līdz 2018. gada 30. aprīlim; un 450 miljonus EUR līdz 2018. gada 31. oktobrim;

                              —

                              to paredzot pirms apskatāmās koncesijas sākotnējā beigu termiņa iestāšanās (Muitas un monopolu dienesta paziņojums (protokola Nr.) 0133677 tika pieņemts 2017. gada 1. decembrī, savukārt koncesijas termiņam bija jābeidzas 2019. gada 30. septembrī);

                              —

                              ar to nodrošinot 800 miljonu EUR iepriekšējo samaksu agrākos termiņos (50 miljoni EUR līdz 2017. gada 15. decembrim; 300 miljoni EUR līdz 2018. gada 30. aprīlim; un 450 miljoni EUR līdz 2018. gada 31. oktobrim) salīdzinot ar šo beigu termiņu (2019. gada 30. septembris);

                              —

                              ar to, iespējams, nosakot [..] kopējās maksājamās summas izmaiņu, tās lieluma ziņā, ņemot vērā – pēc apelācijas iesniedzējas uzskatiem – objektīvo un labi zināmo faktu par laika finansiālo vērtību?

                  4)

                  Vai Savienības tiesības un it īpaši tiesības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība (LESD 49. un turpmākie panti, 56. un turpmākie panti), kā arī tiesiskās noteiktības, nediskriminācijas, pārskatāmības un objektivitātes, brīvas konkurences, samērīguma, tiesiskās paļāvības un konsekvences [Eiropas Savienības tiesību] principi, kā arī – ja ir piemērojami – Direktīvas 2014/23/ES 3. un 43. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu tiesisku regulējumu arī gadījumā, ja nozares operatori, kuri šobrīd ir ieinteresēti ienākt tirgū [..], nepiedalījās sākotnēji izsludinātajā konkursā par koncesijas, kuras termiņš beidzas un kura saskaņā ar aprakstītiem jauniem līguma nosacījumiem turpinās ar esošo koncesionāru, līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, vai arī [..] iespējamais tirgus piekļuves ierobežojums [..] rodas tikai tad, ja tie faktiski piedalītos sākotnējā konkursā”?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/23/ES (2014. gada 26. februāris) par koncesijas līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu (OV 2014, L 94, 1. lpp.).


title: Lieta C-722/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 23. septembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Stanleybet Malta Limited Magellan, Robotec Ltd/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/26

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 23. septembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Stanleybet Malta Limited Magellan, Robotec Ltd/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Lieta C-722/19)
      (2019/C 432/31)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Stanleybet Malta Limited Magellan, Robotec Ltd

         Atbildētāji: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Savienības tiesības un it īpaši tiesības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība (LESD 49. un turpmākie panti, 56. un turpmākie panti), kā arī tiesiskās noteiktības, nediskriminācijas, pārskatāmības un objektivitātes, brīvas konkurences, samērīguma, tiesiskās paļāvības un konsekvences [Eiropas Savienības tiesību] principi, kā arī – ja ir piemērojami – Direktīvas 2014/23/ES (1) 3. un 43. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu tiesisku regulējumu kā 2017. gada 16. oktobra Dekrētlikuma Nr. 148 [Decreto Legge 16.10.2017, n. 148] un turpmāko īstenošanas aktu 20. panta 1. punkta tiesību normas, kurās ir paredzēts, ka: “1. Piemērojot 2009. gada 1. jūlija Dekrētlikuma Nr. 78, kas ar grozījumiem ir apstiprināts ar 2009. gada 3. augusta Likumu Nr. 102, 21. panta 3. un 4. punktu, Agenzia delle dogane e dei monopoli [Muitas un monopolu dienests, Itālija] atļauj turpināt pastāvošās koncesijas attiecības valsts momentloteriju likmju pieņemšanai, arī attālināti, līdz galīgajam termiņam, kas ir paredzēts koncesijas līguma 4. panta 1. punktā, lai nodrošinātu jaunus un lielākus ieņēmumus valsts budžetā, 50 miljonu EUR apmērā 2017. gadā un 750 miljonu EUR apmērā 2018. gadā”, tādā situācijā, kad:

                              —

                              2009. gada 1. jūlija Dekrētlikuma Nr. 78, kas ar grozījumiem ir apstiprināts ar 2009. gada 3. [augusta] Likumu Nr. 102, 21. panta 1. punktā ir paredzēts, ka aplūkojamās koncesijas parasti piešķir vairākiem subjektiem, kurus atlasa atklātās, uz konkurenci balstītās un nediskriminējošās procedūrās;

                              —

                              minētā dekrētlikuma 21. panta 4. punktā ir paredzēts, ka 1. punktā minētās koncesijas var pagarināt ne vairāk kā vienu reizi;

                              —

                              apelācijas sūdzības iesniedzējas nepiedalījās 2010. gadā izsludinātā konkursā;

                              —

                              konkrētās pastāvošās attiecības tika nodibinātas ar vienīgo koncesionāru pēc atklāta konkursa, kurā tika iesniegts viens piedāvājums;

                              —

                              pastāvošo koncesijas attiecību turpināšana nozīmētu – praksē – ka šīs attiecības turpinātos ekskluzīvā veidā ar šo vienīgo koncesionāru, nevis ar vairākiem subjektiem, bez papildu konkursa?

                  2)

                  Vai Savienības tiesības un it īpaši tiesības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība (LESD 49. un turpmākie panti, 56. un turpmākie panti), kā arī tiesiskās noteiktības, nediskriminācijas, pārskatāmības un objektivitātes, brīvas konkurences, samērīguma, tiesiskās paļāvības un konsekvences [Eiropas Savienības tiesību] principi, kā arī – ja ir piemērojami – Direktīvas 2014/23/ES 3. un 43. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu tiesisku regulējumu kā 2017. gada 16. oktobra Dekrētlikuma Nr. 148 20. panta 1. punkta tiesību normas, kurās, piemērojot 2009. gada 1. jūlija Dekrētlikuma Nr. 78, kas ar grozījumiem ir apstiprināts ar 2009. gada 3. augusta Likumu Nr. 102, 21. panta 3. un 4. punktu, ir paredzēts, ka “Agenzia delle dogane e dei monopoli [Muitas un monopolu dienests, Itālija] atļauj turpināt pastāvošās koncesijas attiecības valsts momentloteriju likmju pieņemšanai, arī attālināti, līdz galīgajam termiņam, kas ir paredzēts koncesijas līguma 4. panta 1. punktā, lai nodrošinātu jaunus un lielākus ieņēmumus valsts budžetā, 50 miljonu EUR apmērā 2017. gadā un 750 miljonu EUR apmērā 2018. gadā”, to paredzot:

                              —

                              izmantojot vienīgo pastāvošo koncesijas attiecību turpināšanu laikā, nevis vairāku koncesiju pagarināšanu, kas ir minēta 2009. gada 1. jūlija Dekrētlikuma Nr. 78, kas ar grozījumiem ir apstiprināts ar 2009. gada 3. augusta Likumu Nr. 102, 21. panta 4. punktā, un neizsludinot jaunu konkursu;

                              —

                              pirms koncesijas termiņa beigām: Dekrētlikums Nr. 148/2017 stājās spēkā 2017. gada 16. oktobrī, proti, tajā pašā dienā, kad tas tika publicēts Itālijas Oficiālajā Vēstnesī [Gazzetta Ufficiale], savukārt koncesijas termiņš beidzās 2019. gada 30. septembrī;

                              —

                              lai nodrošinātu jaunus un lielākus ieņēmumus valsts budžetā, 50 miljonu EUR apmērā 2017. gadā un 750 miljonu EUR apmērā 2018. gadā, tādējādi izmainot dažus aspektus, kas ir saistīti ar koncesijas maksas samaksas metodēm un termiņu, kā arī, iespējams, ar kopējo maksājamo summu, tās lieluma ziņā, konkrēti, izmainot maksājuma termiņus, saīsinot tos salīdzinājumā ar sākotnējā koncesijā paredzētajiem, ņemot vērā – pēc apelācijas iesniedzējas uzskatiem – objektīvo un labi zināmo faktu par laika finansiālo vērtību?

                  3)

                  Vai Savienības tiesības un it īpaši tiesības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība (LESD 49. un turpmākie panti, 56. un turpmākie panti), kā arī tiesiskās noteiktības, nediskriminācijas, pārskatāmības un objektivitātes, brīvas konkurences, samērīguma, tiesiskās paļāvības un konsekvences [Eiropas Savienības tiesību] principi, kā arī – ja ir piemērojami – Direktīvas 2014/23/ES 3. un 43. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu tiesisku regulējumu kā minētā dekrēta īstenošanas akti un, konkrēti, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli [Muitas un monopolu dienests, Itālija] 2017. gada 1. decembra paziņojumu (protokola Nr.) 0133677, kas, piemērojot 2017. gada 16. oktobra Dekrētlikuma Nr. 148 20. panta 1. punkta tiesību normas un pamatojoties uz momentloteriju pārvaldīšanas koncesijas līguma 4. panta pirmo punktu, kurā ir paredzēts, ka to var pagarināt ne vairāk kā vienu reizi, atliek koncesijas attiecību beigu termiņu uz 2028. gada 30. septembri; katrā ziņā neskarot tā paša 4. panta noteikumus par koncesijas ilguma sadalīšanu divos periodos, attiecīgi 5 un 4 gadu (tādējādi, pēc 5 gadiem no 2019. gada 1. oktobra turpināšana uz papildu 4 gadiem līdz termiņa beigām 2028. gada 30. septembrī ir atkarīga no Muitas un monopolu dienesta izteiktā pārvaldīšanas pozitīva novērtējuma, kas ir jāizsaka līdz 2024. gada 30. martam); ir paredzēts, ka sabiedrība samaksā 50 miljonus EUR līdz 2017. gada 15. decembrim; 300 miljonus EUR līdz 2018. gada 30. aprīlim; un 450 miljonus EUR līdz 2018. gada 31. oktobrim;

                              —

                              to paredzot pirms apskatāmās koncesijas sākotnējā beigu termiņa iestāšanās (Muitas un monopolu dienesta paziņojums (protokola Nr.) 0133677 tika pieņemts 2017. gada 1. decembrī, savukārt koncesijas termiņam bija jābeidzas 2019. gada 30. septembrī);

                              —

                              ar to nodrošinot 800 miljonu EUR iepriekšējo samaksu agrākos termiņos (50 miljoni EUR līdz 2017. gada 15. decembrim; 300 miljoni EUR līdz 2018. gada 30. aprīlim; un 450 miljoni EUR līdz 2018. gada 31. oktobrim) salīdzinot ar šo beigu termiņu (2019. gada 30. septembris);

                              —

                              ar to, iespējams, nosakot [..] kopējās maksājamās summas izmaiņu, tās lieluma ziņā, ņemot vērā – pēc apelācijas iesniedzējas uzskatiem – objektīvo un labi zināmo faktu par laika finansiālo vērtību?

                  4)

                  Vai Savienības tiesības un it īpaši tiesības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība (LESD 49. un turpmākie panti, 56. un turpmākie panti), kā arī tiesiskās noteiktības, nediskriminācijas, pārskatāmības un objektivitātes, brīvas konkurences, samērīguma, tiesiskās paļāvības un konsekvences [Eiropas Savienības tiesību] principi, kā arī – ja ir piemērojami – Direktīvas 2014/23/ES 3. un 43. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu tiesisku regulējumu arī gadījumā, ja nozares operatori, kuri šobrīd ir ieinteresēti ienākt tirgū [..], nepiedalījās sākotnēji izsludinātajā konkursā par koncesijas, kuras termiņš beidzas un kura saskaņā ar aprakstītiem jauniem līguma nosacījumiem turpinās ar esošo koncesionāru, līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, vai arī [..] iespējamais tirgus piekļuves ierobežojums [..] rodas tikai tad, ja tie faktiski piedalītos sākotnējā konkursā”?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/23/ES (2014. gada 26. februāris) par koncesijas līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu (OV 2014, L 94, 1. lpp.).


title: Apvienotās lietas C-364/18 un C-365/18: Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 7. novembra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eni SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze (C-364/18), Shell Italia E & P SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, iepriekš Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico (C-365/18) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 94/22/EK – Enerģētika – Atļauju ogļūdeņražu meklēšanai, izpētei un ieguvei piešķiršanas un izmantošanas noteikumi – Nodevas – Aprēķinu metodes – QE un Pfor indeksi – Diskriminējošs raksturs)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/10

      Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 7. novembra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eni SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze (C-364/18), Shell Italia E & P SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, iepriekš Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico (C-365/18)
      (Apvienotās lietas C-364/18 un C-365/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 94/22/EK - Enerģētika - Atļauju ogļūdeņražu meklēšanai, izpētei un ieguvei piešķiršanas un izmantošanas noteikumi - Nodevas - Aprēķinu metodes - QE un Pfor indeksi - Diskriminējošs raksturs)
      (2019/C 432/10)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

         Pamatlietas puses

         (Lieta C-364/18)

         Prasītāja: Eni SpA

         Atbildētājas: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Piedaloties: Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, aiepriekš Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico, Regione Basilicata, Comune di Viggiano, Regione Calabria, Comune di Ravenna, Assomineraria

         (Lieta C-365/18)

         Prasītāja: Shell Italia E & P SpA

         Atbildētājas: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, iepriekš Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico

         Piedaloties: Regione Basilicata, Comune di Viggiano, Assomineraria

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/22/EK (1994. gada 30. maijs) par atļauju piešķiršanas un izmantošanas noteikumiem ogļūdeņražu meklēšanai, izpētei un ieguvei 6. panta 1. punkts, lasot to kopā ar šīs direktīvas sesto apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru dabasgāzes ieguves koncesiju īpašnieku maksājamās nodevas apmērs tiek aprēķināts, ņemot vērā indeksu, kas balstīts uz naftas un cita veida kurināmā vidējā termiņa un ilgtermiņa biržas cenām, nevis indeksu, kas atspoguļo dabasgāzes cenu īstermiņa tirgū.

         (1)  OV C 294, 20.8.2018.


title: Lieta T-727/19: Prasība, kas celta 2019. gada 29. oktobrī – Basaglia/Komisija

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/65

      Prasība, kas celta 2019. gada 29. oktobrī – Basaglia/Komisija
      (Lieta T-727/19)
      (2019/C 432/76)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Giorgio Basaglia (Milāna, Itālija) (pārstāvis: G. Balossi, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājs lūdz Vispārējo tiesu atcelt Eiropas Komisijas 2019. gada 4. septembra Lēmumu C(2019) 6474 final saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 Īstenošanas noteikumu 4. pantu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šī prasība ir vērsta pret Komisijas lēmumu, ar kuru prasītājam ir atteikta piekļuve dažiem dokumentiem, kas attiecas uz dažādiem Kopienas līdzfinansētiem projektiem, saistībā ar kuriem Tribunale di Milano [Milānas tiesas] prokuratūrā tiek izskatīta lieta.
      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats: sākotnējā pieteikuma piemērošanas jomas vienpusējs ierobežojums un nosacījumu neizpilde. Šajā ziņā tiek norādīts:

                              —

                              šajā gadījumā nepastāv nekādi ārkārtēji apstākļi, kas varētu attaisnot tiesību uz piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem un līdz ar to indivīda tiesību uz aizstāvību kriminālprocesā, kas ir ierosināts pret to kādā dalībvalstī, ierobežojumu;

                              —

                              ņemot vērā šīs intereses, darba slodze, ko prasītu pieprasīto dokumentu kopiju izgatavošana, nav nesamērīga;

                              —

                              apstrīdētajā lēmumā norādītajai judikatūrai nav nozīmes, un

                              —

                              lēmumā nav veikta pareiza pušu interešu izsvēršana.

                  2.

                  Otrais pamats: personas privātās dzīves un neaizskaramības aizsardzība. Šajā ziņā tiek norādīts:

                              —

                              lēmumā nav veikta pareiza pušu interešu izsvēršana;

                              —

                              lēmumā tiek kļūdaini noliegtas sevišķi svarīgas sabiedrības intereses attiecībā uz pieprasīto datu izpaušanu, un

                              —

                              prasītāja prasījumi nepārsniedz aizsargājamās intereses.

                  3.

                  Trešais pamats: fiziskas vai juridiskas personas komercinterešu aizsardzība. Šajā ziņā tiek norādīts, ka:

                              —

                              apstrīdētajā lēmumā nav ņemts vērā, ka pieprasītie dokumenti skar Kopienas projektus, kas attiecas uz tālu pagātni un ir jau pabeigti, tādēļ tiesības uz komercinterešu aizsardzību noteikti ir mazinājušās, un

                              —

                              lēmumā nav veikta pareiza pušu interešu izsvēršana.

                  4.

                  Ceturtais pamats: sabiedrības interešu neesamība.

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts, ka apstrīdētajā lēmumā tiek kļūdaini noliegts, ka patiesības noskaidrošana kriminālprocesā, kas notiek kādā dalībvalstī, ir acīmredzamas sabiedrības intereses.


title: Lieta C-723/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 30. septembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd/Agenzia delle Entrate

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/28

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 30. septembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd/Agenzia delle Entrate
      (Lieta C-723/19)
      (2019/C 432/32)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd

         Atbildētājs: Agenzia delle Entrate

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Savienības tiesību normas un principi, tostarp Direktīvas 1535/2015/ES (1) 4., 5. un turpmākie panti, Direktīvas 98/34/EK (2) 8. pants un LESD 56. pants, nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā bez iepriekšējas paziņošanas Eiropas Komisijai nekustamo īpašumu starpniecības tīmekļa vietnes pārvaldniekam ir izvirzītas “tehniskas prasības informācijas sabiedrības pakalpojuma sniegšanai”, kuras ietver pienākumus sniegt informāciju (nodot Agenzia delle Entrate [Itālijas Ieņēmumu dienestam] datus saistībā ar līgumiem, kas ir noslēgti ar tīmekļa vietnes starpniecību) un nodokļu pienākumus (pienākums ieturēt nodokli no maksājumiem, kas ir veikti saistībā ar līgumiem, kas ir noslēgti ar tīmekļa vietnes starpniecību, un pēc tam ieskaitīt to Valsts kasē)?

                  2)

                  Vai Eiropas Savienības tiesību normas un principi, tostarp LESD 3., 18., 32., 44., 49., 56., 101. un turpmākie panti, 116., 120., 127. un turpmākie panti, kā arī Direktīva 2000/31/EK (3) un Direktīva 2006/123/EK (4), nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā:

                              —

                              izīrēto nekustamo īpašumu meklēšanas tīmekļa vietnes pārvaldniekiem ir ieviesti pienākumi vākt un nosūtīt datus saistībā ar līgumiem;

                              —

                              minēto tīmekļa vietņu pārvaldniekiem, kuri ir iesaistīti īstermiņa īres līgumu īres maksas maksājumos, ir ieviests pienākums darboties kā nodokļu maksātāja starpniekam vai atbildīgajam par nodokļu samaksu;

                              —

                              tīmekļa vietņu pārvaldniekiem nerezidentiem, kuriem Itālijā nav pastāvīgas pārstāvniecības, ir ieviests pienākums iecelt pārstāvi nodokļu jautājumos;

                              —

                              arī nerezidentiem, kuriem Itālijā nav pastāvīgas pārstāvniecības, ir ieviests pienākums darboties kā atbildīgajiem par nodokļu samaksu saistībā ar vietējo pašvaldību tūristu nodokli?

                  3)

                  Vai Eiropas Savienības tiesību pamatprincipi vispārīgi nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas valsts neefektivitāti nodokļu aprēķināšanā un iekasēšanā faktiski pārliek uz uzņēmumu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2015/1535 (2015. gada 9. septembris), ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko noteikumu un Informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu jomā (OV 2015, L 241, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 98/34/EK (1998. gada 22. jūnijs), ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā (OV 1998, L 204, 37. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/31/EK (2000. gada 8. jūnijs) par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (Direktīva par elektronisko tirdzniecību) (OV 2000, L 178, 1. lpp.).

         (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/126/EK (2006. gada 12. decembris) par vadītāju apliecībām (Pārstrādāta versija) (OV 2006, L 376, 36. lpp.).


title: Lieta C-396/18: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 7. novembra spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gennaro Cafaro/DQ (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Gaisa transports – Regula (ES) Nr. 1178/2011 – I pielikuma FCL.065. punkts – Piemērojamība laikā – Direktīva 2000/78/EK – Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā – Diskriminācija vecuma dēļ – 2. panta 5. punkts – 4. panta 1. punkts – Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta darba tiesisko attiecību automātiska izbeigšana 60 gadu vecumā – Gaisa kuģu piloti – Valsts drošības aizsardzība)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/11

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 7. novembra spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gennaro Cafaro/DQ
      (Lieta C-396/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Gaisa transports - Regula (ES) Nr. 1178/2011 - I pielikuma FCL.065. punkts - Piemērojamība laikā - Direktīva 2000/78/EK - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - Diskriminācija vecuma dēļ - 2. panta 5. punkts - 4. panta 1. punkts - Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta darba tiesisko attiecību automātiska izbeigšana 60 gadu vecumā - Gaisa kuģu piloti - Valsts drošības aizsardzība)
      (2019/C 432/11)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Gennaro Cafaro

         Atbildētājs: DQ

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā ir paredzēts, ka sabiedrība, kas ekspluatē gaisa kuģus, kuri tiek izmantoti ar dalībvalsts drošības aizsardzību saistītu darbību veikšanai, automātiski izbeidz darba tiesiskās attiecības ar tās nodarbinātajiem pilotiem, tiklīdz tie ir sasnieguši 60 gadu vecumu, ja vien šāds tiesiskais regulējums ir nepieciešams valsts drošībai šīs tiesību normas izpratnē, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
      Direktīvas 2000/78 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā ir paredzēts, ka sabiedrība, kas ekspluatē gaisa kuģus, kuri tiek izmantoti ar dalībvalsts drošības aizsardzību saistītu darbību veikšanai, automātiski izbeidz darba tiesiskās attiecības ar tās nodarbinātajiem pilotiem, tiklīdz tie ir sasnieguši 60 gadu vecumu, ja vien šāds tiesiskais regulējums ir samērīgs šīs tiesību normas izpratnē, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 352, 1.10.2018.


title: Lieta T-733/19: Prasība, kas celta 2019. gada 29. oktobrī – Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology un Sunowe Solar/Komisija

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/66

      Prasība, kas celta 2019. gada 29. oktobrī – Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology un Sunowe Solar/Komisija
      (Lieta T-733/19)
      (2019/C 432/77)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology LTD (Shaoxing, Ķīna), Sunowe Solar GmbH (Nirnberga, Vācija) (pārstāvji: Y. Melin, advokāts, un D. Arnold, Solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/1329 (2019. gada 6. augusts), kas ar Īstenošanas regulu (ES) 2017/1570 atcelto saistību pārkāpšanas dēļ atzīst par nederīgiem Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology Ltd izdotos rēķinus;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt un jebkurai personai, kas varētu saņemt atļauju iestāties lietā atbildētājas prasījumu atbalstam, – segt savus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, atzīstot attiecīgos rēķinus par nederīgiem, esot rīkojusies prettiesiski, jo pilnvaras, uz kurām tā atsaucās, lai šādi rīkotos, ir vai nu beigušās vai atsauktas, ņemot vērā to, ka Regulas (ES) Nr. 1238/2013 un Nr. 1239/2013 no 2015. gada 7. decembra vairs nav spēkā. Līdzīgi Īstenošanas regulas (ES) 2017/367 un 2017/366 nav spēkā no 2018. gada 3. septembra. Katrā ziņā prasītājas apgalvo, ka Īstenošanas regulas (ES) 2017/367 2. un 3. pants un Īstenošanas regulas (ES) 2017/366 2. un 3. pants ir atcelti ar Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2017/1570 1. panta 4. punktu un 3. panta 3. punktu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja katrā ziņā esot pārkāpusi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis, 8. panta 1., 9. un 10. punktu un 10. panta 5. punktu, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1037 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis, 13. panta 1., 9. un 10. punktu un 16. panta 5. punktu, kad tā atzina uzņēmuma rēķinus par nederīgiem un pēc tam uzdeva muitas iestādēm iekasēt maksājumus, tā, it kā vispār nebūtu tikuši izdoti derīgi uzņēmumu rēķini un iesniegti muitas iestādēm laikā, kad preces tika deklarētas laišanai brīvā apgrozībā.
                  Tādēļ prasītājas izvirza iebildi par prettiesiskumu attiecībā uz Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1238/2013 (2013. gada 2. decembris), ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē noteikto pagaidu maksājumu par Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtīta kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importu, 3. panta 2. punktu, Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2017/367 (2017. gada 1. marts), ar kuru nosaka galīgo antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no Ķīnas Tautas Republikas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, 2. panta 2. punktu, Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1239/2013 (2013. gada 2. decembris), ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kurus nosūta no Ķīnas Tautas Republikas, 2. panta 2. punktu un Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2017/366 (2017. gada 1. marts), ar kuru nosaka galīgos kompensācijas maksājumus Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no Ķīnas Tautas Republikas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, 2. panta 2. punktu, ar ko Komisijai ir piešķirtas pilnvaras atzīt rēķinus par nederīgiem un uzdot muitas iestādēm iekasēt maksājumus par importu, kas pagātnē laists brīvā apgrozībā.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, ja Tiesa atzītu, ka atbildētājas izmantotās pilnvaras nav beigušās un ka tās atbildētajai deva tiesības uzlikt maksājumus ar atpakaļejošu spēku, šos maksājumus nevar iekasēt par saules enerģijas paneļiem, kuri ir tikuši pārdoti saistītai personai pirms 2014. gada 30. septembra un kuri ir tikuši izmantoti šai personai piederošā saules enerģijas ražotnē, vai arī nekad nav tikuši pārdoti neatkarīgam klientam, kā arī nav tikuši uzglabāti.


title: Lieta T-279/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 17. oktobra spriedums – Alliance Pharmaceuticals/EUIPO – AxiCorp (“AXICORP ALLIANCE”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – Vārdiska preču zīme “AXICORP ALLIANCE” – Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas un grafiskas preču zīmes “ALLIANCE” – Relatīvi atteikuma pamati – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts – Pierādījumi par agrāku preču zīmju faktisku izmantošanu – Regulas 2017/1001 47. panta 2. punkts – Nicas klasifikācijai pievienotajā alfabētiskajā sarakstā ietverto preču apraksta interpretācija)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/40

      Vispārējās tiesas 2019. gada 17. oktobra spriedums – Alliance Pharmaceuticals/EUIPO – AxiCorp (“AXICORP ALLIANCE”)
      (Lieta T-279/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Vārdiska preču zīme “AXICORP ALLIANCE” - Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas un grafiskas preču zīmes “ALLIANCE” - Relatīvi atteikuma pamati - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts - Pierādījumi par agrāku preču zīmju faktisku izmantošanu - Regulas 2017/1001 47. panta 2. punkts - Nicas klasifikācijai pievienotajā alfabētiskajā sarakstā ietverto preču apraksta interpretācija)
      (2019/C 432/45)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Alliance Pharmaceuticals Ltd (Chippenham, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: M. Edenborough, QC)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Crespo Carrillo un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: AxiCorp GmbH (Friedrichsdorf, Vācija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 7. februāra lēmumu lietā R 1473/2017-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Alliance Pharmaceuticals un AxiCorp.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2018. gada 7. februāra lēmumu lietā R 1473/2017-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Alliance Pharmaceuticals Ltd un AxiCorp GmbH, ciktāl Apelācijas padome ir noraidījusi tai iesniegto apelācijas sūdzību saistībā ar Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 5. punktā minētajiem iebildumu pamatiem.

                  2)

                     Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                     Piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp nepieciešamos izdevumus, kas Alliance Pharmaceuticals ir radušies procesā EUIPO Apelācijas padomē.

         (1)  OV C 231, 2.7.2018.


title: Apvienotās lietas C-469/18 un C-470/18: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 24. oktobra spriedums (Hof van Cassatie (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – IN (C-469/18), JM (C-470/18)/Belgische Staat (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Fizisko personu ienākumu nodoklis – Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu nepieņemamība)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/11

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 24. oktobra spriedums (Hof van Cassatie (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – IN (C-469/18), JM (C-470/18)/Belgische Staat
      (Apvienotās lietas C-469/18 un C-470/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Fizisko personu ienākumu nodoklis - Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu nepieņemamība)
      (2019/C 432/12)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Hof van Cassatie

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: IN (C-469/18), JM (C-470/18)

         Atbildētāja: Belgische Staat

         Rezolutīvā daļa

      Prejudiciālie jautājumi, ko Hof van Cassatie (Kasācijas tiesa, Beļģija) ir iesniegusi ar 2018. gada 28. jūnija lēmumu, ir nepieņemami.

         (1)  OV C 427, 26.11.2018.


title: Lieta T-310/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – EPSU un Goudriaan/Komisija (Sociālā politika – Sociālo partneru dialogs Savienības līmenī – Nolīgums “Centrālās valdības iestāžu ierēdņu un darbinieku informēšanas un uzklausīšanas vispārējā sistēma” – Nolīguma pušu kopīgs pieteikums par šā nolīguma īstenošanu Savienības līmenī – Komisijas atteikums iesniegt Padomei priekšlikumu lēmumam – Prasība atcelt tiesību aktu – Pārsūdzams tiesību akts – Pieņemamība – Komisijas rīcības brīvība – Sociālo partneru autonomija – Subsidiaritātes princips – Samērīgums)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/41

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – EPSU un Goudriaan/Komisija
      (Lieta T-310/18) (1)

      (Sociālā politika - Sociālo partneru dialogs Savienības līmenī - Nolīgums “Centrālās valdības iestāžu ierēdņu un darbinieku informēšanas un uzklausīšanas vispārējā sistēma” - Nolīguma pušu kopīgs pieteikums par šā nolīguma īstenošanu Savienības līmenī - Komisijas atteikums iesniegt Padomei priekšlikumu lēmumam - Prasība atcelt tiesību aktu - Pārsūdzams tiesību akts - Pieņemamība - Komisijas rīcības brīvība - Sociālo partneru autonomija - Subsidiaritātes princips - Samērīgums)
      (2019/C 432/46)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: European Federation of Public Service Unions (EPSU) (Brisele, Beļģija) un Jan Willem Goudriaan (Brisele) (pārstāvji: R. Arthur, solicitor, R. Palmer un K. Apps, barristers)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: I. Martínez del Peral, M. van Beek un M. Kellerbauer)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2018. gada 5. marta lēmumu, ar kuru tā atteicās iesniegt Eiropas Savienības Padomei priekšlikumu lēmumam par nolīguma “Centrālās valdības iestāžu ierēdņu un darbinieku informēšanas un uzklausīšanas vispārējā sistēma” īstenošanu, ko 2015. gada 21. decembrī parakstīja Délégation syndicale de l’administration nationale et européenne [Eiropas valstu pārvaldes arodbiedrību sadarbības tīkls] (DSANE) un Employeurs de l’administration publique européenne [Eiropas publiskās pārvaldes darba devēju apvienība] (EAPE).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     European Federation of Public Service Unions (EPSU) un Jan Goudriaan, no vienas puses, un Eiropas Komisija, no otras puses, paši sedz savus tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 259, 23.7.2018.


title: Lieta T-684/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 16. oktobra spriedums – ZV/Komisija (Civildienests – Ierēdņi – Pieņemšana darbā – Paziņojums par vakanci – Komisijas mediatora vietnieks – Process – Nopelnu vērtējums)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/51

      Vispārējās tiesas 2019. gada 16. oktobra spriedums – ZV/Komisija
      (Lieta T-684/18) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Paziņojums par vakanci - Komisijas mediatora vietnieks - Process - Nopelnu vērtējums)
      (2019/C 432/59)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZV (pārstāvis: J.-N. Louis, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Radu Bouyon, G. Berscheid un L. Vernier)

         Priekšmets

      Prasība, kas celta, pamatojoties uz LESD 270. pantu, un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2018. gada 8. februāra lēmumu par A iecelšanu Komisijas mediatora vietnieka amatā un 2018. gada 12. februāra dokumentu, ar kuru Komisija prasītāju informēja par atlases procedūras rezultātu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     ZV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 35, 28.1.2019.


title: Lieta C-515/18: Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 24. oktobra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Regione autonoma della Sardegna (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (EK) Nr. 1370/2007 – Sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumi – Dzelzceļa transports – Sabiedrisko pakalpojumu līgumi – Tieša piešķiršana – Pienākums iepriekš publicēt paziņojumu par tiešu piešķiršanu – Apjoms)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/12

      Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 24. oktobra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Regione autonoma della Sardegna
      (Lieta C-515/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 1370/2007 - Sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumi - Dzelzceļa transports - Sabiedrisko pakalpojumu līgumi - Tieša piešķiršana - Pienākums iepriekš publicēt paziņojumu par tiešu piešķiršanu - Apjoms)
      (2019/C 432/13)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

         Atbildētājs: Regione autonoma della Sardegna

         Piedaloties: Trenitalia SpA

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1370/2007 (2007. gada 23. oktobris) par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70, 7. panta 2. un 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka kompetentajām valsts iestādēm, kuru nolūks ir tieši piešķirt sabiedriskā pasažieru dzelzceļa transporta pakalpojumu sniegšanas līgumu, nav pienākuma, pirmkārt, publicēt vai paziņot iespējami ieinteresētajiem saimnieciskās darbības subjektiem visu nepieciešamo informāciju, lai viņi spētu izstrādāt pietiekami detalizētu piedāvājumu, par ko var veikt salīdzinošu novērtējumu, un, otrkārt, veikt šādu salīdzinošu novērtējumu attiecībā uz visiem piedāvājumiem, kas, iespējams, saņemti pēc šīs informācijas publicēšanas.

         (1)  OV C 436, 3.12.2018.


title: Lieta T-708/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – ZPC Flis/EUIPO – ZPC Flis/EUIPO – Aldi Einkauf (“FLIS Happy Moreno choco”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “FLIS Happy Moreno choco” reģistrācijas pieteikums – Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “MORENO” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) – Preču, kuras aptver agrākas valsts grafiskas preču zīmes, saraksta aizstāšana – Apelācijas padomes lēmuma labošana – Regulas 2017/1001 102. panta 1. punkts – Juridiskais pamats – Agrākā lēmumpieņemšanas prakse – Tiesiskā drošība – Tiesiskā paļāvība)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/51

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – ZPC Flis/EUIPO – ZPC Flis/EUIPO – Aldi Einkauf (“FLIS Happy Moreno choco”)
      (Lieta T-708/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “FLIS Happy Moreno choco” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “MORENO” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Preču, kuras aptver agrākas valsts grafiskas preču zīmes, saraksta aizstāšana - Apelācijas padomes lēmuma labošana - Regulas 2017/1001 102. panta 1. punkts - Juridiskais pamats - Agrākā lēmumpieņemšanas prakse - Tiesiskā drošība - Tiesiskā paļāvība)
      (2019/C 432/60)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ZPC Flis sp.j. (Radziejowice, Polija) (pārstāvis: M. Kondrat, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: K. Kompari un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG, (Esene, Vācija) (pārstāvji: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen un M. Minkner, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 13. septembra lēmumu lietā R 2113/2017-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Aldi Einkauf un ZPC Flis.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 13. septembra lēmumu lietā R 2113/2018-1, ciktāl ar to tika atteikta preču zīmes reģistrācija attiecībā uz: “kafijas aizstājējiem; tēju, kakao; produktiem, kas iegūti no kakao; dzērieniem uz šokolādes bāzes; visiem iepriekšminētiem produktiem arī to šķīstošā formā”, izņemot kakao saistībā ar pēdējiem minētajiem.

                  2)

                     Apmierināt iebildumu attiecībā uz visām precēm un pakalpojumiem, kas norādīti reģistrācijas pieteikumā, izņemot pakalpojumus, kuri ietilpst 35. klasē un atbilst šādam aprakstam: “cepumu formu mazumtirdzniecība un vairumtirdzniecība, cepumu formu mazumtirdzniecība un vairumtirdzniecība Internetā”.

                  3)

                     Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  4)

                     Katrs lietas dalībnieks pats sedz savus tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 44, 4.2.2019.


title: Lieta T-734/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. novembrī – Junqueras i Vies/Parlaments

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/68

      Prasība, kas celta 2019. gada 4. novembrī – Junqueras i Vies/Parlaments
      (Lieta T-734/19)
      (2019/C 432/78)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Oriol Junqueras i Vies (Sant Joan de Vilatorrada, Spānija) (pārstāvis: A. Van den Eynde Adroer, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītājs lūdz Vispārējai tiesai atzīt par savlaicīgi iesniegtu prasības pieteikumu, kurā tiek lūgts atcelt apstrīdēto aktu, kopā ar šim pieteikumam pielikumos pievienotajiem dokumentiem, pieņemt to izskatīšanai un, ievērojot tajā izklāstītos pamatus, atzīt par spēkā neesošu apstrīdēto Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja aktu, piespriežot atbildētājam segt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šī prasība ir celta par Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja D. Sassoli2019. gada 22. augusta lēmumu, kurā viņš atzina, ka viņa kompetencē neesot izskatīt viņam adresēto 2019. gada 4. jūlija pieteikumu saskaņā ar Parlamenta Reglamenta 8. pantu uzsākt steidzamu rīcību Oriol Junqueras i Vies parlamentārās imunitātes apstiprināšanai, un tāpēc šo pieteikumu noraidīja.
      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza vienu vienīgu pamatu: ka Eiropas Parlamenta Reglamenta 8. pants esot pārkāpts ar to, ka Eiropas Parlamenta priekšsēdētājs ir atzinis, ka viņa kompetencē neesot pat izskatīt Oriol Junqueras i Vies2019. gada 4. jūlijā iesniegto pieteikumu imunitātes aizsardzībai, lai arī šajā lietā rodas nopietnas juridiskas šaubas par to, vai ir ievērotas Eiropas Savienības tiesības, konkrēti – jautājumā par Eiropas Parlamenta locekļu imunitātes aizsardzību; turklāt tas viss ir darīts, nekādi neizskatot šo jautājumu un pamatojoties vienīgi uz Spānijas Centrālās vēlēšanu komisijas nosūtīto paziņojumu, kurā bija teikts, ka Oriol Junqueras i Vies amata vieta ir vakanta.
      Šajā ziņā tiek apgalvots, ka:

                  —

                  Spānijas tiesiskajā regulējumā par vēlēšanām noteiktā prasība dot zvērestu vai solījumu ievērot Spānijas Konstitūciju ir būtiska prasība, kas ir pretrunā 1976. gada Aktam par Eiropas Parlamenta pārstāvju ievēlēšanu vispārējās tiešās vēlēšanās (turpmāk tekstā – “Eiropas Vēlēšanu akts”).

                  —

                  Tas, ka Spānijas Centrālā vēlēšanu komisija šo amata vietu ir pasludinājusi par vakantu kāda Eiropas Vēlēšanu aktā neparedzēta iemesla dēļ un neuzsākdama procedūru šīs amata vietas aizpildīšanai aizstāšanas kārtībā, ir pretrunā minētā Vēlēšanu akta 13. pantam un Lēmumam, ar ko nosaka Eiropas Parlamenta sastāvu.

                  —

                  Nav norādīts minētā lēmuma pamatojums, un šis lēmums ir patvaļīgs, jo, ņemot vērā faktus un aprakstīto situāciju, nopietnas šaubas par Eiropas Savienības tiesību ievērošanu ir radušās gan Tribunal Supremo (Augstākā tiesa, Spānija) Krimināllietu tiesu palātai, gan Eiropas Savienības Tiesai, kura ir pieņēmusi izskatīšanai tās lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu un izskata to lietā C-502/19.

                  —

                  Eiropas Parlamenta Reglamenta 8. panta interpretācijai ir jābūt tādai, kas nodrošina pēc iespējas plašāku iedarbību tām tiesībām un normām, kas noteiktas LES un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 39. pantā, 20. panta 1. punktā, 20. panta 2. punktā, 21. un 52. pantā, ECPAK 1. protokola 3. pantā, [LESD] Protokola Nr. 7 par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 9. pantā, 1976. gada Eiropas Vēlēšanu akta 5. pantā un Eiropas Parlamenta Reglamenta 3. panta 1. punktā, kā arī judikatūrā un atzinumos, kur šīs normas ir interpretētas, un tāpēc Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja lēmums, kurā, nenorādot pamatojumu, viņš atzina, ka viņa kompetencē neesot izskatīt pieteikumu, kas viņam tika iesniegts saskaņā ar Eiropas Parlamenta Reglamenta 8. pantu, ir pretrunā šīm tiesībām un normām un līdz ar to nav spēkā.


title: Lieta C-636/18: Tiesas (septītā palāta) 2019. gada 24. oktobra spriedums – Eiropas Komisija/Francijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde – Vide – Direktīva 2008/50/EK – Apkārtējā gaisa kvalitāte – 13. panta 1. punkts un XI pielikums – Sistemātiska un ilgstoša slāpekļa dioksīda (NO2) robežlielumu pārsniegšana noteiktās Francijas zonās un aglomerācijās – 23. panta 1. punkts – XV pielikums – “Pēc iespējas īsāks” pārsnieguma laiks – Atbilstīgi pasākumi)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/13

      Tiesas (septītā palāta) 2019. gada 24. oktobra spriedums – Eiropas Komisija/Francijas Republika
      (Lieta C-636/18) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 2008/50/EK - Apkārtējā gaisa kvalitāte - 13. panta 1. punkts un XI pielikums - Sistemātiska un ilgstoša slāpekļa dioksīda (NO2) robežlielumu pārsniegšana noteiktās Francijas zonās un aglomerācijās - 23. panta 1. punkts - XV pielikums - “Pēc iespējas īsāks” pārsnieguma laiks - Atbilstīgi pasākumi)
      (2019/C 432/14)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J.-F. Brakeland, E. Manhaeve un K. Petersen)

         Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji: D. Colas, J. Traband un A. Alidière)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Kopš 2010. gada 1. janvāra sistemātiski un ilgstoši pārsniedzot slāpekļa dioksīda (NO2) gada robežlielumu divpadsmit Francijas aglomerācijās un gaisa kvalitātes zonās, proti, Marseļa (FR03A02), Tulona (FR03A03), Parīze (FR04A01), Overņa-Klermona-Ferāna (FR07A01), Monpeljē (FR08A01), Tulūza Dienvidi-Pireneji (FR12A01), Reimsas Šampaņas-Ardēnu (FR14N10) reģionālā pilsētzona (ZUR), Grenoble Rona-Alpi (FR15A01), Strasbūra (FR16A02), Liona Rona-Alpi (FR20A01), Arvas ielejas Ronas-Alpu (FR20N10) ZUR un Nica (FR24A01), un kopš 2010. gada 1. janvāra sistemātiski un ilgstoši pārsniedzot NO2 stundas robežlielumu divās aglomerācijās un gaisa kvalitātes zonās, proti, Parīzes (FR04A01) un Lionas Ronas-Alpu (FR20A01) zonā, Francijas Republika kopš šī datuma ir turpinājusi tādu pienākumu neizpildi, kas ir paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/50/EK (2008. gada 21. maijs) par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai 13. panta 1. punktā, lasot to kopā ar šīs direktīvas XI pielikumu, turklāt kopš robežlielumu stāšanās spēkā 2010. gadā.

                  2)

                  Kopš 2010. gada 11. jūnija Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas ir paredzēti minētās direktīvas 23. panta 1. punktā, lasot to kopā ar šīs direktīvas XV pielikumu, it īpaši šīs pašas direktīvas 23. panta 1. punkta otrajā daļā paredzēto pienākumu rūpēties, lai pārsnieguma laiks būtu pēc iespējas īsāks.

                  3)

                  Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 445, 10.12.2018.


title: Lieta C-35/19: Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 24. oktobra spriedums (Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BU/État belge (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Darba ņēmēju brīva pārvietošanās – Vienlīdzīga attieksme – Ienākuma nodoklis – Valsts tiesību akti – Invaliditātes pabalstu atbrīvošana no nodokļa – Citā dalībvalstī saņemti pabalsti – Izslēgšana – Atšķirīga attieksme)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/13

      Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 24. oktobra spriedums (Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BU/État belge
      (Lieta C-35/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Vienlīdzīga attieksme - Ienākuma nodoklis - Valsts tiesību akti - Invaliditātes pabalstu atbrīvošana no nodokļa - Citā dalībvalstī saņemti pabalsti - Izslēgšana - Atšķirīga attieksme)
      (2019/C 432/15)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Liège

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: BU

         Atbildētāja: État belge

         Rezolutīvā daļa

      LESD 45. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas aizliedz tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kāds ir aplūkots pamatlietā un kurā, neparedzot pamatojumu šajā ziņā, kas tomēr ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, ir noteikts, ka atbrīvojums no nodokļa, ko piemēro invaliditātes pabalstiem, ir pakļauts nosacījumam, ka šos pabalstus izmaksā attiecīgās dalībvalsts iestāde, un tādējādi no šī atbrīvojuma saņemšanas ir izslēgti tāda paša veida pabalsti, ko maksā cita dalībvalsts, lai arī šo pabalstu saņēmējs dzīvo attiecīgajā dalībvalstī.

         (1)  OV C 103, 18.3.2019.


title: Lieta T-41/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – MSI Svetovanje/EUIPO – Industrial Farmaceutica Cantabria (“nume”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “nume” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “numederm” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/53

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – MSI Svetovanje/EUIPO – Industrial Farmaceutica Cantabria (“nume”)
      (Lieta T-41/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “nume” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “numederm” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 432/62)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: MSI Svetovanje, marketing, d.o.o. (Vrhnika, Slovēnija) (pārstāvis: M. Maček, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: V. Ruzek un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Industrial Farmaceutica Cantabria, SA (Madride, Spānija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 8. novembra lēmumu lietā R 722/2018-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Industrial Farmaceutica Cantabria un Nutrismart d.o.o.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     MSI Svetovanje, marketing, d.o.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 112, 25.3.2019.


title: Lieta T-240/19: Prasība, kas ir celta 2019. gada 7. novembrī – A9.com/EUIPO (Zvana attēlojums) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo zvanu, reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Pienākums norādīt pamatojumu – Regulas (ES) 2017/1001 94. pants – Atšķirtspējas neesamība – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/54

      Prasība, kas ir celta 2019. gada 7. novembrī – A9.com/EUIPO (Zvana attēlojums)
      (Lieta T-240/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo zvanu, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas (ES) 2017/1001 94. pants - Atšķirtspējas neesamība - Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 432/63)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: A9.com, Inc. (Palo Alto, Kalifornija, Amerikas Savienotajās Valstis) (pārstāvji: A. Klett, C. Mikyska un R. Walther, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: L. Rampini un H. O’Neill)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 4. februāra lēmumu lietā R 1309/2018-2 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma, kas attēlo zvanu, kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     A9.com, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 213, 24.6.2019.


title: Lieta C-296/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 10. aprīlī Etnia Dreams, S.L. iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 13. februāra spriedumu lietā T-823/17 Etnia Dreams/EUIPO – Poisson (“Etnik”)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/14

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 10. aprīlī Etnia Dreams, S.L. iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 13. februāra spriedumu lietā T-823/17 Etnia Dreams/EUIPO – Poisson (“Etnik”)
      (Lieta C-296/19 P)
      (2019/C 432/16)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Etnia Dreams, S.L. (pārstāvis: P. Gago Comes, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2019. gada 6. novembra rīkojumu Tiesa (desmitā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību un piesprieda Etnia Dreams, S.L. pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-735/19: Prasība, kas celta 2019. gada 30. oktobrī – Frank Recruitment Group Services/EUIPO – Pearson (“PEARSON FRANK”)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/69

      Prasība, kas celta 2019. gada 30. oktobrī – Frank Recruitment Group Services/EUIPO – Pearson (“PEARSON FRANK”)
      (Lieta T-735/19)
      (2019/C 432/79)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Frank Recruitment Group Services Ltd (Newcastle upon Tyne, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: J. Dennis, Solicitor)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Pearson plc (Londona, Apvienotā Karaliste)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “PEARSON FRANK” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 841 851

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 26. augusta lēmums lietā R 1884/2018-4

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 47. panta 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 47. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-736/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. novembrī – HA/Komisija

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/70

      Prasība, kas celta 2019. gada 4. novembrī – HA/Komisija
      (Lieta T-736/19)
      (2019/C 432/80)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: HA (pārstāvis: S. Kreicher, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par formāli pieņemamu;

                  —

                  atzīt to par pamatotu;

                  —

                  līdz ar to – atcelt iecēlējinstitūcijas 2019. gada 13. augusta lēmumu, kurš ir paziņots 2019. gada 24. augustā, ar kuru ir sniegta atbilde uz prasītājas 2019. gada 14. aprīļa sūdzību (Nr. R/249/19);

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt šajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza vienīgo pamatu – piemērojamo normatīvo un administratīvo normu, un it īpaši Komisijas lēmuma C(2007)3195 (2007. gada 2. jūlijs) par medicīnisko izdevumu atmaksāšanas vispārējiem īstenošanas noteikumiem, pārkāpumu, jo apstrīdētajā lēmumā esot noteikts atmaksāšanas limits EUR 3 100 par ierīces īri, kura nepieciešama elpošanas nodrošināšanai miegā laikposmā no 2019. gada 1. marta līdz 2024. gada 29. februārim, lai gan iepriekš minētajā lēmumā nav noteikts nekāds maksimālais atmaksājamās summas limits īres gadījumiem, kas ilgst trīs mēnešus vai ilgāk.


title: Lieta T-557/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra rīkojums – Liaño Reig/VNV (Prasība atcelt tiesību aktu – Ekonomikas un monetārā politika – Kompensācijas prasījums – Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms – Noregulējuma procedūra – Noregulējuma shēma attiecībā uz Banco Popular Español – Daļēja atcelšana – Nedalāmība – Nepieņemamība)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/54

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra rīkojums – Liaño Reig/VNV
      (Lieta T-557/17) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Ekonomikas un monetārā politika - Kompensācijas prasījums - Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms - Noregulējuma procedūra - Noregulējuma shēma attiecībā uz Banco Popular Español - Daļēja atcelšana - Nedalāmība - Nepieņemamība)
      (2019/C 432/64)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Carmen Liaño Reig (Alcobendas, Spānija) (pārstāvis: F. López Antón, advokāts)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (pārstāvji: B. Meyring, S. Schelo, F. Málaga Diéguez, F. Fernández de Trocóniz Robles, T. Klupsch, M. Bettermann, S. Ianc un M. Rickert, advokāti)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt VNV 2017. gada 7. jūnija Lēmuma SRB/EES/2017/08 par noregulējuma shēmu attiecībā uz Banco Popular Español, SA 6. panta 1. punkta d) apakšpunktu, ciktāl ar šo tiesību normu ir paredzēta pašu kapitāla 2. kategorijas finanšu instrumentu, kuri ir identificēti ar International Securities Identification Number (vērtspapīru starptautiskais identifikācijas numurs, ISIN) XS 0550098569, pārveidošana jaunās Banco Popular Español akcijās, kā arī pagaidu vērtējums, ko veic neatkarīgs eksperts, un pagaidu vērtējums, ko veic VNV, un, otrkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 266. pantu un ar kuru tiek lūgta no atcelšanas izrietošā to zaudējumu kompensācija, kuri esot radušies šīs pārveidošanas rezultātā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                     Par Banco Santander SA, Spānijas Karalistes un Eiropas Komisijas pieteikumiem par iestāšanos lietā nav jālemj.

                  3)

                     Carmen Liaño Reig sedz savus, kā arī atlīdzina Vienotās noregulējuma valdes (VNV) tiesāšanās izdevumus, izņemot tos, kas ir saistīti ar pieteikumiem par iestāšanos lietā.

                  4)

                     Carmen Liaño Reig, VNV, Banco Santander, Spānijas Karaliste un Komisija katra pati sedz savus izdevumus saistībā ar pieteikumiem par iestāšanos lietā.

         (1)  OV C 357, 23.10.2017.


title: Lieta T-737/19: Prasība, kas celta 2019. gada 5. novembrī – Huevos Herrera Mejías/EUIPO – Montesierra (“MontiSierra HUEVOS CON SABOR A CAMPO”)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/70

      Prasība, kas celta 2019. gada 5. novembrī – Huevos Herrera Mejías/EUIPO – Montesierra (“MontiSierra HUEVOS CON SABOR A CAMPO”)
      (Lieta T-737/19)
      (2019/C 432/81)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Huevos Herrera Mejías, SL (Torre Alháquime, Spānija) (pārstāvis: E. Manresa Medina, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Montesierra, SA (Jerez de la Frontera, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “MontiSierra HUEVOS CON SABOR A CAMPO” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 670 871

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 2. septembra lēmums lietā R 2021/2018-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un personām, kas, iespējams, iestāsies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-739/19: Prasība, kas celta 2019. gada 6. novembrī – Productos Jamaica/EUIPO – Alada 1850 (“flordeJamaica”)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/71

      Prasība, kas celta 2019. gada 6. novembrī – Productos Jamaica/EUIPO – Alada 1850 (“flordeJamaica”)
      (Lieta T-739/19)
      (2019/C 432/82)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Productos Jamaica, SL (Algezares, Spānija) (pārstāvis: I. Temiño Ceniceros, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Alada 1850, SL (Barberá del Vallés, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiska preču zīme “flordeJamaica” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 003 989

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 24. jūlija lēmums apvienotajās lietās R 1431/2018-1 un R 1440/2018-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par pieņemamu šo prasību kopā ar tās pielikumiem;

                  —

                  pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Lai arī izmantošanas pierādījumi, ko abas puses ir iesniegušas spēkā neesamības procesā, saistībā ar kuru ir celta prasība šajā lietā, neļauj piemērot saistībā ar šo apzīmējumu izvirzīto iebildi par ierobežojumiem akcepta rezultātā, tomēr tie skaidri pierāda, ka attiecīgās preču zīmes ilgstoši ir līdzāspastāvējušas tirgū un atbildētājs [apelācijas padomē] to ir pieļāvis, kas ir pamatots iemesls apstrīdētās preču zīmes izmantošanai; turklāt ir apstiprināts, ka sajaukšanas iespēja tirgū nepastāv.

                  —

                  No atbildētāja sniegtajiem pierādījumiem nevar secināt, ka prioritārā preču zīme ir ieguvusi augstu atšķirtspēju tās izmantošanas rezultātā Spānijā.

                  —

                  Šajā gadījumā nepastāv sajaukšanas iespēja saistībā ar visām ar apstrīdēto preču zīmi aptvertajām precēm un pakalpojumiem, un līdz ar to tā nevar tikt atzīta pilnībā par spēkā neesošu.


title: Lieta T-313/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 23. oktobra rīkojums – Taghani/Komisija

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/72

      Vispārējās tiesas 2019. gada 23. oktobra rīkojums – Taghani/Komisija
      (Lieta T-313/19) (1)

      (2019/C 432/83)
      Tiesvedības valoda – franču
      Otrās palātas priekšsēdētāja ir izdevusi rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 246, 22.7.2019.


title: Apvienotās lietas C-477/18 un C-478/18: Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 19. decembra spriedums (College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Exportslachterij J. Gosschalk en Zn. BV (C-477/18), Compaxo Vlees Zevenaar BV, Ekro BV, Vion Apeldoorn BV, Vitelco BV (C-478/18)/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (EK) Nr. 882/2004 – 27. panta 1. un 4. punkts – VI pielikuma 1. un 2. punkts – Oficiālas dzīvnieku barības un pārtikas produktu kontroles – Finansējums – Nodevas par oficiālajām kontrolēm – Aprēķināšana – Jēdziens “oficiālajā kontrolē iesaistītais personāls” – Administratīvā un atbalsta personāla iekļaušana – Iespēja izrakstīt rēķinu par stundas ceturkšņiem, ko lopkautuve pieteikusi oficiālo kontroļu veikšanai, bet kas nav izmantoti – Nosacījumi)

text:
               24.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/11

      Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 19. decembra spriedums (College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Exportslachterij J. Gosschalk en Zn. BV (C-477/18), Compaxo Vlees Zevenaar BV, Ekro BV, Vion Apeldoorn BV, Vitelco BV (C-478/18)/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Apvienotās lietas C-477/18 un C-478/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 882/2004 - 27. panta 1. un 4. punkts - VI pielikuma 1. un 2. punkts - Oficiālas dzīvnieku barības un pārtikas produktu kontroles - Finansējums - Nodevas par oficiālajām kontrolēm - Aprēķināšana - Jēdziens “oficiālajā kontrolē iesaistītais personāls” - Administratīvā un atbalsta personāla iekļaušana - Iespēja izrakstīt rēķinu par stundas ceturkšņiem, ko lopkautuve pieteikusi oficiālo kontroļu veikšanai, bet kas nav izmantoti - Nosacījumi)
      (2020/C 61/12)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Exportslachterij J. Gosschalk en Zn. BV (C-477/18), Compaxo Vlees Zevenaar BV, Ekro BV, Vion Apeldoorn BV, Vitelco BV (C-478/18)

         Atbildētājs: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 882/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem, 27. panta 1. punkts un 4. punkta a) apakšpunkts, aplūkoti kopā ar šīs regulas VI pielikuma 1. un 2. punktu, ir interpretējami tādējādi, ka dalībvalstis par atbilstošām var uzskatīt izmaksas, ko ir radījušas oficiālās kontroles šo tiesību normu izpratnē, un par tādām, kuras nepārsniedz izmaksas, kas ir radušās kompetentajām iestādēm minētās regulas 2. panta 4. punkta izpratnē, var uzskatīt administratīvā un atbalsta personāla algas un izmaksas proporcionāli laikam, kāds šim personālam objektīvi ir vajadzīgs, lai veiktu darbības, kuras nesaraujami ir saistītas ar oficiālo kontroļu veikšanu.

                  2)

                  Regulas Nr. 882/2004 27. panta 4. punkta a) apakšpunkts, aplūkots kopā ar šīs regulas VI pielikumu, ir interpretējams tādējādi, ka tas pieļauj kautuvēm izrakstītajos rēķinos iekļaut nodevas par oficiālo kontroļu stundas ceturkšņiem, ko šīs kautuves ir pieteikušas kompetentajai iestādei Regulas Nr. 882/2004 2. panta 4. punkta izpratnē, bet kas faktiski netika izmantoti, ja minētajai kontrolei pakļautā kautuve pietiekamu laiku iepriekš nav informējusi šo iestādi par savu vēlmi saīsināt kontroles ilgumu salīdzinājumā ar sākotnēji paredzēto ilgumu.

                  3)

                  Šī sprieduma rezolutīvās daļas 2) punkts ir piemērojams gadījumā, kad, pirmkārt, oficiālās kontroles ir veikuši pagaidu valsts pilnvaroti veterinārārsti, kuri nesaņem atlīdzību par stundas ceturkšņiem, ko kautuves ir pieteikušas, bet kas nav izmantoti, un, otrkārt, nodevas daļa, kura atbilst šiem stundas ceturkšņiem, kas ir pieteikti, bet nav izmantoti, tiek izmantota, lai segtu kompetentās iestādes Regulas Nr. 882/2004 2. panta 4. punkta izpratnē vispārējās izmaksas, ja ir pierādīts, ka nodevas daļa, kura attiecas uz šiem stundas ceturkšņiem, neietver pagaidu valsts pilnvaroto veterinārārstu, kas nesaņem atlīdzību, algas un patiesi atbilst vispārējām izmaksām, kuras ietilpst vienā vai vairākās izmaksu kategorijās, kas ir paredzētas šīs regulas VI pielikumā.

                  4)

                  Regulas Nr. 882/2004 27. panta 4. punkta a) un b) apakšpunkts ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj, ka vidējais tarifs kautuvēm tiek piemērots ne tikai tad, ja oficiālās kontroles veic veterinārārsti, ko darbā ir pieņēmusi kompetentā iestāde šīs regulas 2. panta 4. punkta izpratnē, bet arī tad, ja tās veic pagaidu veterinārārsti, kuru atalgojums ir zemāks, ar nosacījumu, ka nodevas, kas tiek iekasētas par oficiālajām kontrolēm, kopumā ņemot, vispārīgi nepārsniedz izmaksas, kuras atbildīgās kompetentās iestādes ir segušas saistībā ar šīs regulas VI pielikumā uzskaitītajiem elementiem.

                  5)

                  Regulas Nr. 882/2004 27. panta 4. punkta a) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka tas nepieļauj, ka par oficiālo kontroli iekasēto nodevu aprēķinā tiek ņemtas vērā izmaksas rezerves izveidei privātā sabiedrībā, ko kompetentā iestāde šīs regulas 2. panta 4. punkta izpratnē izmanto, lai pieņemtu darbā veterinārārstu palīgus, ja šī rezerve ir paredzēta, lai segtu tā personāla algas un mācību izmaksas, kurš faktiski veic oficiālās kontroles, kā arī tā personāla algas un mācību izmaksas, kas padara iespējamu oficiālo kontroļu veikšanu gadījumā, ja rastos sanitārā krīze.

         (1)  OV C 373, 15.10.2018.


title: Lieta C-532/18: Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 19. decembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – GN, ko pārstāv tās likumiskais pārstāvis HM pret ZU kā Niki Luftfahrt GmbH likvidatoru (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Aviopārvadājumi – Monreālas konvencija – 17. panta 1. punkts – Gaisa pārvadātāju atbildība nelaimes gadījumā – Jēdziens “nelaimes gadījums” – Gaisa kuģis lidojumā – Uz krēsla atvāžamā galdiņa uzliktas kafijas krūzes apgāšanās – Pasažierim nodarīti miesas bojājumi)

text:
               24.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/13

      Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 19. decembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – GN, ko pārstāv tās likumiskais pārstāvis HM pret ZU kā Niki Luftfahrt GmbH likvidatoru
      (Lieta C-532/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Aviopārvadājumi - Monreālas konvencija - 17. panta 1. punkts - Gaisa pārvadātāju atbildība nelaimes gadījumā - Jēdziens “nelaimes gadījums” - Gaisa kuģis lidojumā - Uz krēsla atvāžamā galdiņa uzliktas kafijas krūzes apgāšanās - Pasažierim nodarīti miesas bojājumi)
      (2020/C 61/14)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: GN, ko pārstāv tās likumiskais pārstāvis HM

         Atbildētājs: ZU kā Niki Luftfahrt GmbH likvidators

         Rezolutīvā daļa

      17. panta 1. punkts Konvencijā par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju, kas 1999. gada 28. maijā noslēgta Monreālā un ko Eiropas Kopiena ir parakstījusi 1999. gada 9. decembrī, un kas Kopienas vārdā ir apstiprināta ar Padomes Lēmumu 2001/539/EK (2001. gada 5. aprīlis), ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “nelaimes gadījums” šīs tiesību normas izpratnē attiecas uz ikvienu gaisa kuģī notikušu situāciju, kurā pasažiera apkalpošanai izmantots priekšmets ir nodarījis pasažierim miesas bojājumu, un nav jānoskaidro, vai šādu situāciju ir izraisījis gaisa transportam raksturīgs risks.

         (1)  OV C 427, 26.11.2018.


title: Lieta C-88/19: Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Judecătoria Zărnești (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Asociaţia “Alianța pentru combaterea abuzurilor”/TM, UN, Asociaţia DMPA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība – Direktīva 92/43/EEK – 12. panta 1. punkts – Dzīvnieku sugu stingras aizsardzības sistēma – IV pielikums – Canis lupus (vilks) – 16. panta 1. punkts – Dabiskās izplatības areāls – Canis lupus sugas savvaļas dzīvnieka īpatņa sagūstīšana un transportēšana – Sabiedrības drošība)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/12

      Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Judecătoria Zărnești (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Asociaţia “Alianța pentru combaterea abuzurilor”/TM, UN, Asociaţia DMPA

      (Lieta C-88/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - Direktīva 92/43/EEK - 12. panta 1. punkts - Dzīvnieku sugu stingras aizsardzības sistēma - IV pielikums - Canis lupus (vilks) - 16. panta 1. punkts - Dabiskās izplatības areāls - Canis lupus sugas savvaļas dzīvnieka īpatņa sagūstīšana un transportēšana - Sabiedrības drošība)
      (2020/C 271/16)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Judecătoria Zărnești

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Asociaţia “Alianța pentru combaterea abuzurilor”

         Atbildētāji: TM, UN, Asociaţia DMPA

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību, redakcijā, kas grozīta ar Direktīvu 2013/17/ES (2013. gada 13. maijs), 12. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais aizliegums var būt attiecināms uz tāda saskaņā ar šīs direktīvas IV pielikumu aizsargājamas dzīvnieku sugas īpatņa kā vilks sagūstīšanu un transportēšanu cilvēku apdzīvotas teritorijas nomalē vai šādā teritorijā.
      Minētās direktīvas 16. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ir aizliegta šīs dzīvnieku sugas īpatņu jebkāda veida apzināta sagūstīšana iepriekš minētajos apstākļos, ja kompetentā valsts iestāde nav piešķīrusi atkāpi, pamatojoties uz šo tiesību normu.

         (1)  OV C 172, 20.5.2019.


title: Lieta C-480/19: Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 29. aprīļa spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība, ko uzsācis E (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LESD 63. pants – Kapitāla brīva aprite – Ienākuma nodoklis – Ienākumi no kapitāla – Pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmuma (PVKIU), kas izveidots atbilstīgi līgumtiesībām, sadalītie ienākumi – Citā dalībvalstī dibināta un saskaņā ar statūtiem izveidota PVKIU sadalītie ienākumi – Atšķirīga attieksme – LESD 65. pants – Objektīvi salīdzināmas situācijas)

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/3

      Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 29. aprīļa spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība, ko uzsācis E
      (Lieta C-480/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 63. pants - Kapitāla brīva aprite - Ienākuma nodoklis - Ienākumi no kapitāla - Pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmuma (PVKIU), kas izveidots atbilstīgi līgumtiesībām, sadalītie ienākumi - Citā dalībvalstī dibināta un saskaņā ar statūtiem izveidota PVKIU sadalītie ienākumi - Atšķirīga attieksme - LESD 65. pants - Objektīvi salīdzināmas situācijas)
      (2021/C 263/04)
      Tiesvedības valoda – somu

         Iesniedzējtiesa

         Korkein hallinto-oikeus

         Pamatlietas puse

      E

         Piedaloties: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Rezolutīvā daļa

      LESD 63. un 65. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāda dalībvalsts nodokļu prakse, saskaņā ar kuru šajā dalībvalstī dzīvojošas fiziskas personas ienākumu aplikšanas ar nodokli vajadzībām ienākumi, kurus ir izmaksājis saskaņā ar statūtiem izveidots citā dalībvalstī dibināts PVKIU, nav pielīdzināmi ienākumiem, ko izmaksā pirmajā dalībvalstī dibināti PVKIU, pamatojoties uz to, ka minētajiem PVKIU nav vienāda juridiskā forma.

         (1)  OV C 295, 2.9.2019.


title: Lieta C-428/19: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 8. jūlija spriedums (Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – OL, PM, RO/Rapidsped Fuvarozási és Szállítmányozási Zrt. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 96/71/EEK – 1. panta 1. punkts, kā arī 3. un 5. pants – Darba ņēmēju norīkošana darbā saistībā ar pakalpojumu sniegšanu – Starptautiskā sauszemes kravas transporta vadītāji – Norīkojuma valsts minimālās darba algas likmes ievērošana – Dienas nauda – Regula (EK) Nr. 561/2006 – 10. pants – Darbiniekiem piešķirtā atlīdzība, ņemot vērā degvielas patēriņu)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/2

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 8. jūlija spriedums (Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – OL, PM, RO/Rapidsped Fuvarozási és Szállítmányozási Zrt.

      (Lieta C-428/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 96/71/EEK - 1. panta 1. punkts, kā arī 3. un 5. pants - Darba ņēmēju norīkošana darbā saistībā ar pakalpojumu sniegšanu - Starptautiskā sauszemes kravas transporta vadītāji - Norīkojuma valsts minimālās darba algas likmes ievērošana - Dienas nauda - Regula (EK) Nr. 561/2006 - 10. pants - Darbiniekiem piešķirtā atlīdzība, ņemot vērā degvielas patēriņu)
      (2021/C 338/02)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: OL, PM, RO

         Atbildētāja: Rapidsped Fuvarozási és Szállítmányozási Zrt.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 96/71/EK (1996. gada 16. decembris) par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā ir interpretējama tādējādi, ka tā ir piemērojama starptautisko pakalpojumu sniegšanai autopārvadājumu nozarē.

                  2)

                  Direktīvas 96/71 3. panta 1. punkts un 6. pants, lasot tos kopā ar tās 5. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tajos ir noteikts, ka tad, ja dalībvalstī reģistrēts darba devējs nav ievērojis citas dalībvalsts tiesību normas par minimālo darba algu, darba ņēmēji, kas norīkoti darbā pirmajā minētajā dalībvalstī, var vērsties pret šo darba devēju tās tiesā, ja tai ir jurisdikcija.

                  3)

                  Direktīvas 96/71 3. panta 7. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka dienas nauda, kuras apmērs ir atšķirīgs atkarībā no darbinieka darbā norīkošanas ilguma, ir ar attiecīgo norīkojumu saistītā komandējuma nauda, kas ir minimālās darba algas daļa, ja vien tā netiek izmaksāta kā atlīdzība par izdevumiem, kas faktiski ir radušies darbā norīkošanas dēļ, piemēram, ceļa, mājokļa vai ēdināšanas izdevumi, vai tā atbilst prēmijai, kas izjauc attiecību starp darba ņēmēja sniegumu, no vienas puses, un atlīdzību, kuru viņš par to saņem, no otras puses.

                  4)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 561/2006 (2006. gada 15. marts), ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu, groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 3821/85 un Padomes Regulu (EK) Nr. 2135/98 un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85, 10. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam principā nav pretrunā tas, ka, rodoties ietaupījumam, ko aprēķina, ņemot vērā nobraukto attālumu un degvielas patēriņu, autopārvadājumu uzņēmums piešķir transportlīdzekļu vadītājiem piemaksu. Tomēr ar šādu piemaksu tiktu pārkāpts šajā tiesību normā noteiktais aizliegums, ja tā vietā, lai tā būtu saistīta tikai ar degvielas ekonomiju, tā atlīdzinātu šādu ekonomiju atkarībā no nobrauktā attāluma un/vai pārvadātās kravas apjoma atbilstoši veidam, kas mudina vadītāju uz rīcību, kura apdraud satiksmes drošību vai izraisa Regulas Nr. 561/2006 pārkāpumus.

         (1)  OV C 95, 23.3.2020.


title: Lieta C-695/19: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 8. jūlija spriedums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Rádio Popular – Electrodomésticos, SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2006/112/EK – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Atbrīvojumi – 135. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Jēdzieni “apdrošināšanas darījumi” un “ar šiem darījumiem saistīti pakalpojumi, ko veic apdrošināšanas mākleri un apdrošināšanas aģenti” – 174. panta 2. punkts – Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu – Atskaitāmā daļa – Garantijas attiecībā uz sadzīves elektroiekārtām un citiem izstrādājumiem informātikas un telekomunikāciju jomā pagarināšana – “Finanšu darījumu” jēdziens)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/3

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 8. jūlija spriedums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Rádio Popular – Electrodomésticos, SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

      (Lieta C-695/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2006/112/EK - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Atbrīvojumi - 135. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Jēdzieni “apdrošināšanas darījumi” un “ar šiem darījumiem saistīti pakalpojumi, ko veic apdrošināšanas mākleri un apdrošināšanas aģenti” - 174. panta 2. punkts - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Atskaitāmā daļa - Garantijas attiecībā uz sadzīves elektroiekārtām un citiem izstrādājumiem informātikas un telekomunikāciju jomā pagarināšana - “Finanšu darījumu” jēdziens)
      (2021/C 338/03)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Rádio Popular – Electrodomésticos, SA

         Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 174. panta 2. punkta b) un c) apakšpunkts, lasot tos kopsakarā ar šīs direktīvas 135. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neattiecas uz starpniecības darījumiem garantijas pagarinājumu pārdošanā, ko nodokļa maksātājs veic saistībā ar savu galveno darbību, kas ir sadzīves elektroiekārtu un apkopes iekārtu pārdošana patērētājiem informātikas un telekomunikāciju nozarē, tādā veidā, ka ar šiem darījumiem saistītais apgrozījuma apmērs nav jāizslēdz no daļskaitļa saucēja, ko izmanto, lai aprēķinātu minētās direktīvas 174. panta 1. punktā paredzēto atskaitāmo daļu.

         (1)  OV C 406, 2.12.2019.


title: Lieta C-830/19: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 8. jūlija spriedums (Tribunal de première instance de Namur (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C.J./Valonijas reģions (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Lauksaimniecība – Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai (ELFLA) – Regula (ES) Nr. 1305/2013 – Deleģētā regula (ES) Nr. 807/2014 – Darbība, ko sāk gados jauns lauksaimnieks – Lauku saimniecību attīstība – Darbības sākšanas atbalsts gados jauniem lauksaimniekiem – Saņemšanas nosacījumi – Līdzvērtība – Darbība, ko sāk saimniecības vadītājs, kas nav vienīgais šīs saimniecības vadītājs – Maksimālās robežvērtības – Noteikšana – Kritēriji – Lauku saimniecības standarta produkcija)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/4

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 8. jūlija spriedums (Tribunal de première instance de Namur (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C.J./Valonijas reģions
      (Lieta C-830/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Lauksaimniecība - Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai (ELFLA) - Regula (ES) Nr. 1305/2013 - Deleģētā regula (ES) Nr. 807/2014 - Darbība, ko sāk gados jauns lauksaimnieks - Lauku saimniecību attīstība - Darbības sākšanas atbalsts gados jauniem lauksaimniekiem - Saņemšanas nosacījumi - Līdzvērtība - Darbība, ko sāk saimniecības vadītājs, kas nav vienīgais šīs saimniecības vadītājs - Maksimālās robežvērtības - Noteikšana - Kritēriji - Lauku saimniecības standarta produkcija)
      (2021/C 338/04)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal de première instance de Namur

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: C.J.

         Atbildētājs: Valonijas reģions

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1305/2013 (2013. gada 17. decembris) par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1698/2005 2., 5. un 19. pantu, lasot tos kopā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 807/2014 (2014. gada 11. marts), ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1305/2013 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) un ievieš pārejas noteikumus, 2. un 5. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru maksimālās robežvērtības – kas jaunam lauksaimniekam, kurš sāk darbību kā lauku saimniecības vadītājs, bet ne kā vienīgais šīs saimniecības vadītājs, ļauj saņemt darbības sākšanas atbalstu – noteikšanas kritērijs ir visas lauku saimniecības standarta bruto produkcija, nevis tikai šī jaunā lauksaimnieka daļa šajā saimniecībā.

         (1)  OV C 27, 27.1.2020.