title: Lieta T-45/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 16. marta spriedums – Hydrex/Komisija Vienošanās par subsīdiju piešķiršanu saistībā ar vides finanšu instrumenta projektu — Piedziņas rīkojums — Lēmums, kas ir izpildes rīkojums LESD 299. panta izpratnē — Pienākums norādīt pamatojumu — Kļūdas vērtējumā — Nepārvarama vara

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/39

         Vispārējās tiesas 2016. gada 16. marta spriedums – Hydrex/Komisija
   (Lieta T-45/15) (1)

   (Vienošanās par subsīdiju piešķiršanu saistībā ar vides finanšu instrumenta projektu - Piedziņas rīkojums - Lēmums, kas ir izpildes rīkojums LESD 299. panta izpratnē - Pienākums norādīt pamatojumu - Kļūdas vērtējumā - Nepārvarama vara)
   (2016/C 156/51)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hydrex NV (Antverpene, Beļģija) (pārstāvis – P. Van Eysendeyk, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Lejeune un G. Wils)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2015. gada 12. janvāra Lēmumu C(2015) 103 final par piedziņas rīkojumu Nr. 3241405101, kas izdots attiecībā uz prasītāju un ir par summu EUR 540 721,10.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Hydrex NV sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, tajā skaitā tiesāšanās izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma procedūru.

      (1)  OV C 96, 23.3.2015.


title: Lieta T-432/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 7. marta rīkojums – Inditex/EUIPO – Ffauf (“ZARA”)

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/62

         Vispārējās tiesas 2017. gada 7. marta rīkojums – Inditex/EUIPO – Ffauf (“ZARA”)
   (Lieta T-432/15) (1)

   (2017/C 144/91)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 320, 28.9.2015.


title: Lieta T-445/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. decembrī — Berning & Söhne /Komisija

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/30

         Prasība, kas celta 2007. gada 7. decembrī — Berning & Söhne/Komisija
   (Lieta T-445/07)
   (2008/C 37/46)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Berning & Söhne GmbH & Co. KG, Wuppertal (Vācija) (pārstāvji — P. Niggemann un K. Gassner, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 19. septembra lēmumu [COMP/E-1/39.168 — sīkpreces: rāvējslēdzēji K(2007)4257];

               —

               pakārtoti — samazināt naudas soda, kas prasītājam ir uzlikts apstrīdētajā lēmumā, apmēru līdz simboliska naudas soda apmēram vai vismaz to atbilstoši samazināt;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs apstrīd Komisijas 2007. gada 19. septembra lēmumu K(2007) 4257 galīgā redakcijā lietā COMP/E-1/39.168 — sīkpreces: rāvējslēdzēji. Apstrīdētajā lēmumā prasītājam un citiem uzņēmumiem ir uzlikts naudas sods sakarā ar EKL 81. panta pārkāpumu. Komisijas uzskata, ka prasītājs ir piedalījies cenu paaugstināšanas saskaņošanā, kā arī konfidenciālas informācijas par cenām un cenu paaugstinājumu izdarīšanu “citu rāvējslēdzēju” un iestiprināšanas mašīnu tirgos apmaiņā.
   Prasītājs prasības pamatojumam izvirza četrus pamatus:
   Pirmkārt, tas apgalvo, ka apstrīdētais lēmums pārkāpj prasītāja tiesības tikt uzklausītam, jo tam nav bijusi iespēja izteikt savus apsvērumus par virkni sanāksmju tā dēvētā “Bāzeles apļa” un “Vupertāles apļa” ietvaros, uz kurām Komisija balsta savu iebildumu par cenu paaugstināšanas saskaņošanu un apmaiņu ar konfidenciālu informāciju par cenām un cenu paaugstināšanas īstenošanu.
   Otrkārt, tas apgalvo, ka inkriminētās aizliegtās vienošanās ir noilgušas, jo prasītājs savu līdzdalību “Bāzeles aplī” un “Vupertāles aplī” izbeidza jau 1997. gada pavasarī.
   Turklāt prasītājs apgalvo, ka nav pārkāpts EKL 81. panta 1. punkts, jo Komisija nav iesniegusi nepieciešamos pierādījumus par prasītāja līdzdalību iespējamos līgumos.
   Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka naudas sods ir faktiski kļūdaini aprēķināts. Šajā sakarā tas it īpaši atsaucas uz atbildētājas konstatējumu par iespējamā prasītājas pārkāpuma ilgumu un šī pārkāpuma smagumu kļūdainību, kā arī naudas soda apmēra nesamērīgumu.


title: Lieta C-613/11: Prasība, kas celta 2011. gada 30. novembrī — Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/16

         Prasība, kas celta 2011. gada 30. novembrī — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-613/11)
   2012/C 32/29
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un D. Grespan)

      Atbildētāja: Itālijas Republika

      Prasītājas prasījumi

   Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, noteiktajos termiņos neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai atgūtu valsts atbalstu, kas ar Komisijas 2007. gada 10. jūlija Lēmumu [2008/92/EK] par Itālijas valsts atbalsta shēmu kuģniecības nozarei Sardīnijā (paziņots 2007. gada 11. jūlijā un publicēts 2008. gada 2. februāra OV L 29, 24. lpp.) atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar kopējo tirgu, Itālijas Republika nav izpildījusi šī lēmuma 2. un 5. pantā, kā arī LESD paredzētos pienākumus, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Lēmuma 2008/92 izpildes termiņš beidzās 2007. gada 11. septembrī.
   Līdz šim brīdim Itālijas Republika vēl nebija pilnībā atguvusi ar attiecīgo lēmumu par nelikumīgu atzīto atbalstu un nebija informējusi Komisiju par atbalsta atgūšanu. Itālijas Republikas minētās juridiska un praktiska rakstura grūtības, lai pamatotu minētā lēmuma izpildes kavēšanos, turklāt neesot tādas, lai pamatotu absolūtu atgūšanas neiespējamību saskaņā ar Tiesas judikatūru, un Itālija nekad neesot atsaukusies uz šādu absolūtu neiespējamību.
   Tāpat Komisija pārmet Itālijai, ka tā ir novēloti informējusi par valsts procedūras attiecībā uz lēmuma izpildi progresu, tādējādi pārkāpjot ar attiecīgo lēmumu un lojālas sadarbības principu noteikto pienākumu sniegt informāciju.


title: lieta T-65/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Thomas Seldis iesniedza 2005. gada 7. februārī

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/31

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Thomas Seldis iesniedza 2005. gada 7. februārī
   (lieta T-65/05)
   (2005/C 106/66)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 7. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Tomass Seldis [Thomas Seldis], ar dzīvesvietu Amsterdamā (Nīderlande), kuru pārstāv advokāti Sebastians Orlandi [Sébastien Orlandi], M. Gzavjē Martēns [Xavier Martin M.], Albērs Kolens [Albert Coolen], Žans-Noels Luī [Jean-Noël Louis] un Etjēns Maršals [Etienne Marchal].
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Komisijas 2004. gada 5. aprīļa lēmumu prasītāju kā pārbaudāmo iecelt amatā par ierēdni, jo tajā nav noteikta prasītāja klasifikācija A 6 pakāpē un tas pieņemts, nepārbaudot, vai iespējams viņam noteikt augstāku līmeni atbilstoši Civildienesta noteikumu 32. pantam un 1984. gada 11. oktobra Iekšējās kārtības noteikumu 4. pantam;

               2)

               piespriest Komisiju atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs šajā lietā iebilst pret to, ka, viņu ieceļot amatā, viņš kā pārbaudāmais CCR ģenerāldirektorātā klasificēts A 7 pakāpē.
   Šajā sakarā viņš uzsver, ka pārkāpts Civildienesta noteikumu 31. un 32. pants, kā arī 1984. gada 11. oktobra Iekšējās kārtības noteikumi, kas attiecas uz personāla, un jo īpaši tā ar zinātnisko un tehnisko darbu saistītā personāla pakāpes un līmeņa noteikšanu, kas ieņem amatus, kuru atalgojumam tiek izmantoti līdzekļi, kas piešķirti pētniecības budžetam.
   Ņemot vērā šīs pretenzijas, prasītājs jo īpaši uzsver, ka, viņu pieņemot darbā kā ierēdni, viņš jau bija apliecinājis savu vairāk kā astoņus gadus ilgo darba pieredzi.


title: Lieta C-20/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 8. novembrī ( Tribunale di Forlì (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kriminālprocess pret Karl Josef Wilhelm Schwibbert (Direktīva 98/34/EK — Informācijas sniegšanas kārtība tehnisko standartu un noteikumu jomā — Tehnisko noteikumu projektu paziņošanas pienākums — Valsts likums, kurš uzliek pienākumu uz tirgojamiem komapktdiskiem piestiprināt valsts iestādes, kas iekasē nodevas autortiesību jomā, atšķirības zīmi — Jēdziens tehniskie noteikumi )

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/4

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 8. novembrī (Tribunale di Forlì (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kriminālprocess pret Karl Josef Wilhelm Schwibbert

   (Lieta C-20/05) (1)

   (Direktīva 98/34/EK - Informācijas sniegšanas kārtība tehnisko standartu un noteikumu jomā - Tehnisko noteikumu projektu paziņošanas pienākums - Valsts likums, kurš uzliek pienākumu uz tirgojamiem komapktdiskiem piestiprināt valsts iestādes, kas iekasē nodevas autortiesību jomā, atšķirības zīmi - Jēdziens “tehniskie noteikumi’)
   (2007/C 315/06)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale di Forlì
   Lietas dalībnieks pamata procesā
   Karl Josef Wilhelm Schwibbert
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale di Forlì — EKL 3. panta un EKL 23.-27. panta, un Padomes 1992. gada 19. novembra Direktīvas 92/100/EEK par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā (OV L 346, 61. lpp.) interpretācija — Valsts likuma, kurš uzliek pienākumu piestiprināt valsts iestādes, kas iekasē nodevas autortiesību jomā, akronīmu uz visiem kinogrāfisko un audiovizuālo darbu datu nesējiem, kurus nodod patēriņam, saderīgums
   Rezolutīvā daļa:
   Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīva 98/34/EK, kas nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu, un informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu sfērā, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvu 98/48/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka tādas valsts tiesību normas, kā pamata prāvā apskatītās, ciktāl tās pēc Padomes 1983. gada 28. marta Direktīvas 83/189, ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā, stāšanās spēkā kā nosacījumu tirdzniecībai attiecīgajā dalībvalstī ieviesa “SIAE” atšķirības zīmes piestiprināšanas pienākumu kompaktdiskiem, kas satur figurālos mākslas darbus, ir tehniski noteikumi, kas nav piemērojami privātpersonām, ja nav paziņoti Komisijai.

      (1)  OV C 93, 16.4.2007.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 28. oktobrī lietā C-360/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (Valsts pienākuma neizpilde — Direktīva 2000/39/EK — Darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzība — Risks, ko rada ķīmikāliju izmantošana darbā — Darba vietā pieļaujamo indikatīvo robežvērtību noteikšana — Direktīva nav paredzētajā termiņā transponēta visā attiecīgās dalībvalsts teritorijā)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/15

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 28. oktobrī
   lietā C-360/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (1)

   (Valsts pienākuma neizpilde - Direktīva 2000/39/EK - Darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzība - Risks, ko rada ķīmikāliju izmantošana darbā - Darba vietā pieļaujamo indikatīvo robežvērtību noteikšana - Direktīva nav paredzētajā termiņā transponēta visā attiecīgās dalībvalsts teritorijā)
   (2005/C 6/26)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-360/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 19. augustā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji D. Martin un H. Kreppel) pret Austrijas Republiku (pārstāvis E. Riedl), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans (referents), tiesneši C. Gulmann, J. Makarczyk, P. Kūris un J. Klučka, ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretārs R. Grass, 2004. gada 28. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               paredzētajā termiņā nepieņemot Komisijas 2000. gada 8. jūnija Direktīvas 2000/39/EK ar ko izveido darba vietā pieļaujamo indikatīvo robežvērtību pirmo sarakstu, lai īstenotu Padomes Direktīvu 98/24/EK par darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzību pret risku, kas saistīts ar ķimikāliju izmantošanu darbā, prasību pilnīgai izpildīšanai nepieciešamos normatīvos un administratīvos aktus Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī Direktīva;

               2)

               piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 264, 1.11.2003.


title: Lieta T-6/06: Prasība, kas celta  2006. gada 13. janvārī  —  Mopro-Nord GmbH  pret Komisiju

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/29

         Prasība, kas celta 2006. gada 13. janvārī — Mopro-Nord GmbH pret Komisiju
   (Lieta T-6/06)
   (2006/C 74/54)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mopro-Nord GmbH (Altentreptow, Vācija) (pārstāvji — L. Harings un C. H. Schmidt)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas 2005. gada 6. septembra Lēmuma Nr. N 363/2004 par valsts atbalstu (OV 2005 C 262, 5. lpp.) 25.–27. punktu daļā, kur tas balstīts uz Vācijas iestāžu apgalvojumiem, ka par izdevumiem, kas radušies pirms Komisija apstiprināja šo individuāli paziņojamo atbalstu attiecībā uz investīciju prēmijām (atbalsts investīcijām), atbalsts nav piešķirams;

               —

               pakārtoti, pilnībā atcelt atbildētājas 2005. gada 6. septembra Lēmumu Nr. N 363/2004 par valsts atbalstu (OV 2005 C 262, 5. lpp.);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs apstrīd Komisijas 2005. gada 6. septembra Lēmumu C(2005) 3310 (galīgā redakcija) attiecībā uz valsts atbalstu Nr. N 363/2005 sūkalu rafinēšanas rūpnīcas celtniecībai. Valsts atbalsta saņēmējs ir Mopro-Nord GmbH, Mēklenburgā-Priekšpomerānijā (Mecklenburg-Vorpommern). Apstrīdētajā lēmumā Komisija informēja Vācijas Federatīvo Republiku, ka tās paziņotais valsts atbalsts ir saderīgs ar kopējo tirgu. Prasītājs apstrīd šo lēmumu daļā, kur tas ir balstīts uz Vācijas iestāžu apgalvojumiem, ka par izdevumiem, kas radušies pirms Komisija apstiprināja šo individuāli paziņojamo atbalstu attiecībā uz investīciju prēmijām (atbalsts investīcijām), atbalsts nav piešķirams.
   Sava prasības pieteikuma pamatojumam prasītājs norāda, ka atbildētājas konstatētie faktiskie apstākļi ir kļūdaini. Prasītājs norāda uz pienākuma norādīt pamatojumu saskaņā ar EKL 253. pantu, kā arī tiesiskās drošības un noteiktības principu pārkāpumu. Turklāt ar pārsūdzēto lēmumu Komisija ir pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 4. panta 3. punktu un labas pārvaldības principu. Tāpat pārsūdzētais lēmums pārkāpj EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu, lasot to kopā ar Kopienas pamatnostādnēm par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē (2). Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka Komisijas lēmums pārkāpj tiesiskās paļāvības principu un diskriminācijas aizliegumu.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 27.3.1999., 1. lpp.).

      (2)  OV 2000 C 28, 2. lpp., un OV 2000 C 232, 19. lpp.


title: Lieta C-365/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2009. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-225/08 Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi); cita lietas dalībniece: Schwarzbräu GmbH, 2009. gada 14. septembrī iesniegusi Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/49

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2009. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-225/08 Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi); cita lietas dalībniece: Schwarzbräu GmbH, 2009. gada 14. septembrī iesniegusi Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH
   (lieta C-365/09 P)
   2009/C 267/82
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja:
      Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH (pārstāvis — P. Wadenbach, Rechtsanwalt)

      Citi lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Schwarzbräu GmbH

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-225/08;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 8. aprīļa lēmumu (lieta R 877/2004-4);

               —

               pilnībā dzēst Kopienas preču zīmi “ALASKA” Nr. 505552 esošo absolūto reģistrācijas atteikuma pamatojumu dēļ;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par Pirmās instances tiesas spriedumu, ar kuru tika noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzējas prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 8. aprīļa lēmumu. Ar šo lēmumu Apelāciju padome apstiprināja Anulēšanas nodaļas izteikto apelācijas sūdzības iesniedzējas iesniegtā pieteikuma atzīt Kopienas grafisko preču zīmi “ALASKA” par spēkā neesošu noraidīšanu. Apelācijas sūdzības iesniedzējas pieteikums bija vērsts pret visām ar reģistrāciju aptvertajām precēm, kas ietilpst 32. klasē (minerālūdens, gāzētais ūdens un citi bezalkoholiskie dzērieni; augļu dzērieni un augļu sulas; sīrupi un citi preparāti dzērienu pagatavošanai).
   Lietas dalībnieku strīds būtībā ir par jautājumu, vai pastāv absolūts reģistrācijas atteikuma pamatojums vajadzības ģeogrāfiskās izcelsmes norādi paturēt brīvai lietošanai veidā.
   Ar savu apelācijas sūdzību apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet, ka, it īpaši ņemot vērā judikatūrā attīstītos principus, Pirmās instances tiesa esot kļūdaini interpretējusi Regulas (EK) Nr. 40/94 (turpmāk tekstā — “Preču zīmju regula”) 7. panta 1.punkta c) apakšpunktu.
   Atbilstoši Preču zīmju regulas iepriekš minētās normas formulējumam, lai Kopienas preču zīmes reģistrācija būtu izslēgta, pietiekot ar to, ka tā sastāv tikai no apzīmējumiem un norādēm, kas tirdzniecībā var kalpot, lai norādītu ar reģistrācijas pieteikumu aptverto preču ģeogrāfisko izcelsmi. No tā izrietot, ka uzņēmumu brīvai lietošanai kā attiecīgās preču grupas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes ir jāpatur arī ģeogrāfiskie apzīmējumi, kurus uzņēmumi var izmantot. Minētās Preču zīmju regulas normas piemērošanai neesot nosacījuma, lai pastāvētu konkrēta, aktuāla vai nopietna paturēšanas brīvai lietošanai vajadzība.
   Ja Pirmās instances tiesa Preču zīmju regulas 7. panta 1.punkta c) apakšpunktu un judikatūrā attīstītos principus būtu piemērojusi pareizi šim gadījumam, tai būtu bijis jākonstatē, ka Aļaska ir lielākais dzeramā ūdens avots Amerikas Savienotajās Valstīs, ka konkrētā sabiedrības daļa Aļasku saista ar dabisku tīrā ūdens pārpilnību dažādās tās formās, ka minerālūdens ražošana Aļaskā notiek saimnieciski nozīmīgā mērogā un ka tās tirdzniecība Kopienā jau tiek veikta, kādēļ pastāv nopietns pamats turpmākai plašākai tirdzniecībai. Attiecīgi, esot viennozīmīgi, ka apzīmējumu “ALASKA” konkurenti nākotnē varot izmantot kā izcelsmes norādi.
   Tā vietā Pirmās instances tiesa Preču zīmju regulas 7. panta 1.punkta c) apakšpunktu un judikatūrā attīstītos principus esot piemērojusi kļūdaini, jo, veicot lietderības pārbaudi, tas ir, vai minerālūdens no Aļaskas izplatīšana Kopienā no saimnieciskā viedokļa (konkurences situācija, transporta izdevumi) ir saprātīga vai nav, tā esot noteikusi citas minētos principus pārsniedzošās prasības. Ņemot vērā 7. panta 1.punkta c) apakšpunkta regulējumu, tā formulējumu, un it īpaši judikatūrā attīstītos principus, šīs paplašinātās prasības esot uzskatāmas par pārāk augstām un novedot pie pārāk plašas, Kopienas regulējuma mērķim neatbilstošas interpretācijas.


title: Lieta F-133/15: Prasība, kas celta 2015. gada 12. oktobrī – ZZ/Komisija

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/45

         Prasība, kas celta 2015. gada 12. oktobrī – ZZ/Komisija
   (Lieta F-133/15)
   (2015/C 414/58)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – M. Velardo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu par prasītāja pastāvīgu pazemināšanu amatā par divām pakāpēm izmeklēšanas saistībā ar interešu konflikta situāciju rezultātā, kā arī atlīdzināt nodarīto morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2014. gada 10. decembra lēmumu, ar kuru prasītājam uzlikts disciplinārsods ar pastāvīgu pazemināšanu amatā, pazeminot no AD 11 pakāpes uz AD 9 pakāpi vienā un tajā pašā funkciju grupā;

               —

               piešķirt prasītājam EUR 1 00  000 kā kaitējuma atlīdzību par procedūras ilgumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-77/07: Prasība, kas celta 2007. gada 12. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/15

         Prasība, kas celta 2007. gada 12. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku
   (Lieta C-77/07)
   (2007/C 69/35)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Zavvos un W. Wils)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Grieķijas Republika, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27.septembra Direktīvu 2001/84/EK (1) par tālākpārdošanas tiesībām par labu mākslas oriģināldarba autoram, un jebkurā gadījumā nepaziņojot par to Komisijai, nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2001/84/EK transponēšanas termiņš valsts tiesībās beidzās 2005. gada 31. decembrī.

      (1)  OV L 272, 13.10.2001., 32. lpp.


title: Lieta T-9/17: Prasība, kas celta 2017. gada 5. janvārī – RI/Padome

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/24

         Prasība, kas celta 2017. gada 5. janvārī – RI/Padome
   (Lieta T-9/17)
   (2017/C 070/33)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: RI (Parīze, Francija) (pārstāvji – T. Bontinck un A. Guillerme, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes iecēlējinstitūcijas 2016. gada 8. februāra lēmumu, kurā atteikts atzīt, ka prasītājas invaliditātes izraisītājs Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 78. panta piektās daļas izpratnē ir arodslimība;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padomes invaliditātes komisija un iecēlējinstitūcija esot pieļāvušas acīmredzamu kļūda vērtējumā un neizprotot arodslimības jēdzienu. Konkrēti, prasītāja apstrīd minētās komisijas secinājumus, kuros teikts, ka:

                           —

                           karpālā kanāla sindroms nevarot tikt atzīts par arodslimību;

                           —

                           prasītājas darbnespējas pamatā esot nevis karpālā kanāla sindroms, bet gan vienīgi algoneirodistrofijas sindroms, kas attīstījies pēc viņas kreisās rokas ķirurģiskās operēšanas;

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīs pamatojuma norādīšanas pienākums, jo invaliditātes komisija neesot juridiski pietiekami paskaidrojusi iemeslus, kādēļ tā atkāpusies no agrākajiem medicīniskajiem slēdzieniem, kuros ir skaidri apliecināts, ka prasītāja sirgst ar arodslimību, kas aprakstīta kā “karpālā kanāla sindroms ar algoneirodistrofijas komplikācijām”.


title: Lieta F-72/11: Prasība, kas celta 2011. gada 22. jūlijā — ZZ u.c./Komisija

text:
               1.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 290/20

         Prasība, kas celta 2011. gada 22. jūlijā — ZZ u.c./Komisija
   (Lieta F-72/11)
   2011/C 290/28
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ u.c. (pārstāvji — L. Levi un A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība, pirmkārt, atcelt lēmumus, ar kuriem 2010. un 2011. gada paaugstināšanas amatā ietvaros noteikti paaugstināšanas amatā sliekšņi AD13 un AD14 pakāpei, un otrkārt, atcelt to ierēdņu sarakstu, kas 2010. gada paaugstināšanas amatā ietvaros paaugstināti amatā AD13 un AD4 pakāpē, kā arī atcelt Komisijas netiešo lēmumu, ar ko ir atteikts paaugstināt amatā AD12un AD13 pakāpē lielāku skaitu citus ierēdņus

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumus, ar kuriem 2010. un 2011. gada paaugstināšanas amatā ietvaros noteikti paaugstināšanas amatā sliekšņi AD13 un AD14 pakāpei, lēmumi publicēti Administratīvajā informācijā Nr. 3-2010, 65-2010 un 76-2010;

               —

               atcelt to ierēdņu sarakstu, kas 2010. gada paaugstināšanas amatā ietvaros paaugstināti amatā AD13 un AD14 pakāpē un kas publicēts Administratīvajā informācijā Nr. 65-2010, tā kā šis saraksts tika sastādīts, pamatojoties uz nelikumīgiem paaugstināšanas amatā sliekšņiem, kā arī atcelt Komisijas netiešo lēmumu, ar ko ir atteikts paaugstināt amatā AD12 un AD13 pakāpē lielāku skaitu citus ierēdņus;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumus, ar kuriem noraidīta prasītāju sūdzība;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Tiesas spriedums (piektā palāta)  2006. gada 12. janvārī  lietā C-107/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Somijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2003/87/EK — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/10

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2006. gada 12. janvārī
   lietā C-107/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Somijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/87/EK - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 60/21)
   tiesvedības valoda — somu
   Lietā C-107/05 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2005. gada 3. martā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Wölker un P. Aalto) pret Somijas Republiku (pārstāve — A. Guimaraes-Purokoski), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Makarczyk, tiesneši G. Arestis un J. Klučka (referents), ģenerāladvokāte C. Stix-Hackl, sekretārs R. Grass, ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               attiecībā uz Åland reģionu nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvu 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, Somijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2.

               Somijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 93, 16.4.2005.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 14. oktobrī lietā C-143/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28. pants — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru attiecībā uz sārma [alkaline] baterijām piemēro marķēšanas sistēmu)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/19

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2004. gada 14. oktobrī
   lietā C-143/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 28. pants - Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru attiecībā uz sārma [alkaline] baterijām piemēro marķēšanas sistēmu)
   (2004/C 300/38)
   tiesvedības valoda - itāliešu
   Lietā C-143/03 par prasību sakarā ar pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 28. martā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji - L. Visaggio un R. Amorosi) pret Itālijas Republiku (pārstāvis - I. M. Braguglia, kuram palīdzēja P. Gentili), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši N. Colneric (referente), J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič un E. Levits, ģenerāladvokāts D. Ruiz-Jarabo Colomer, sekretārs R. Grass, 2004. gada 14. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               attiecībā uz sārma mangāna [alkaline] baterijām, kuras pēc svara satur mazāk nekā 0,0005 % merkūrija, piemērojot marķēšanas sistēmu, kas jo īpaši nosaka, ka ir jānorāda smago metālu klātbūtne, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 28. pants;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 135, 7.6.2003.


title: Lieta C-552/13: Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 22. oktobra spriedums (Juzgado Contencioso-Administrativo n° 6 de Bilbao (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Grupo Hospitalario Quirón SA/Departamento de Sanidad del Gobierno Vasco, Instituto de Religiosas Siervas de Jesús de la Caridad Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Direktīva 2004/18/EK — 23. panta 2. punkts — Publiskie veselības aprūpes pakalpojumi — Veselības aprūpes pakalpojumu sniegšana publiskām slimnīcām privātās iestādēs — Prasība, lai pakalpojumi tiktu sniegti konkrētā pašvaldībā

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/2

         Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 22. oktobra spriedums (Juzgado Contencioso-Administrativo no 6 de Bilbao (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Grupo Hospitalario Quirón SA/Departamento de Sanidad del Gobierno Vasco, Instituto de Religiosas Siervas de Jesús de la Caridad

   (Lieta C-552/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Direktīva 2004/18/EK - 23. panta 2. punkts - Publiskie veselības aprūpes pakalpojumi - Veselības aprūpes pakalpojumu sniegšana publiskām slimnīcām privātās iestādēs - Prasība, lai pakalpojumi tiktu sniegti konkrētā pašvaldībā)
   (2015/C 414/02)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 6 de Bilbao

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Grupo Hospitalario Quirón SA

      Atbildētāji: Departamento de Sanidad del Gobierno Vasco, Instituto de Religiosas Siervas de Jesús de la Caridad

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts [būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publiskā iepirkuma] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 23. panta 2. punkts liedz tādu prasību, kāda ir pamatlietā, kas ir formulēta kā tehniska specifikācija paziņojumos par paredzamajiem publiskajiem iepirkumiem attiecībā uz veselības aprūpes pakalpojumu sniegšanu, atbilstoši kurai veselības aprūpes pakalpojumi, kas ir publisko iepirkumu priekšmets, ir jāsniedz tikai konkrētās pašvaldības teritorijā, kas var nebūt to pacientu dzīvesvieta, uz kuriem attiecas šie pakalpojumi, esošām privātām slimnīcām, jo šī prasība nozīmē, ka tiek automātiski izslēgti tie pretendenti, kas nevar sniegt šos pakalpojumus šādā šajā pašvaldībā esošā iestādē, bet kas atbilst visiem pārējiem šī publiskā iepirkuma nosacījumiem.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta F-118/14: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2015. gada 16. decembra rīkojums – Bärwinkel/Padome Civildienests — Ierēdņi — Civildienesta noteikumu reforma — Pāreja noteikumi par klasificēšanu amata veidos — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 30. panta 3. punkts — Nelabvēlīga akta jēdziens — Lēmums, ar kuru tiek atzīts, ka dažiem ierēdņiem ir īpašas pilnvaras — Prasītāja neiekļaušana pirmajā 34 ierēdņu sarakstā, kas ir atzīti par tādiem, kuriem ir īpašas pilnvaras — Prasības saistībā ar pirmstiesas stadiju — Sūdzības Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkta izpratnē neesamība — Reglamenta 81. pants

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/99

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2015. gada 16. decembra rīkojums – Bärwinkel/Padome
   (Lieta F-118/14) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Civildienesta noteikumu reforma - Pāreja noteikumi par klasificēšanu amata veidos - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 30. panta 3. punkts - Nelabvēlīga akta jēdziens - Lēmums, ar kuru tiek atzīts, ka dažiem ierēdņiem ir īpašas pilnvaras - Prasītāja neiekļaušana pirmajā 34 ierēdņu sarakstā, kas ir atzīti par tādiem, kuriem ir īpašas pilnvaras - Prasības saistībā ar pirmstiesas stadiju - Sūdzības Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkta izpratnē neesamība - Reglamenta 81. pants)
   (2016/C 048/114)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Wolfgang Bärwinkel (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji M. Bauer un E. Rebasti, vēlāk M. Bauer un M. Veiga)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes lēmumus saistībā ar AD 9 – AD 14 pakāpes ierēdņu, kas ieņem amatus, kuri ir saistīti ar īpašām pilnvarām, klasificēšanu amata veidā “nodaļas vadītājs vai līdzvērtīga amats” vai “padomdevējs vai līdzvērtīgs amats” pirms 2015. gada 31. decembra un prasītāja neiekļaušanu to ierēdņu skaitā, kas tika šādi klasificēti

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt ka acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 26, 26.1.2015., 48. lpp.


title: Lieta C-580/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (sestā palāta) 2008. gada 3. novembra spriedumu lietā T-196/08 Srinivasan/Ombuds 2008. gada 24. decembrī iesniedzis Devrajan Srinivasan

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/24

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (sestā palāta) 2008. gada 3. novembra spriedumu lietā T-196/08 Srinivasan/Ombuds 2008. gada 24. decembrī iesniedzis Devrajan Srinivasan
   (lieta C-580/08 P)
   2009/C 267/43
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs:
      Devrajan Srinivasan (pārstāvis — J. Morton, Solicitor)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas ombuds
   Ar 2009. gada 25. jūnija rīkojumu Tiesa (sestā palāta) apelācijas sūdzību atzina par nepieņemamu.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 20. janvārī lietā C-296/03 (Conseil d'État lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Glaxosmithkline SA pret Beļģiju (Direktīva 89/105/EEK — Cilvēkiem paredzētas zāles — Lūgums par zāļu ierakstīšanu pozitīvajā sarakstā — Atbildes sniegšanai noteiktā termiņa raksturs — Imperatīvs raksturs — Termiņa nokavējuma sekas gadījumā, kad atcelts lēmums par atteikumu)

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/9

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 20. janvārī
   lietā C-296/03 (Conseil d'État lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Glaxosmithkline SA pret Beļģiju (1)

   (Direktīva 89/105/EEK - Cilvēkiem paredzētas zāles - Lūgums par zāļu ierakstīšanu pozitīvajā sarakstā - Atbildes sniegšanai noteiktā termiņa raksturs - Imperatīvs raksturs - Termiņa nokavējuma sekas gadījumā, kad atcelts lēmums par atteikumu)
   (2005/C 57/16)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-296/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Conseil d'État (Beļģija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 27. jūnijā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 8. jūlijā, tiesvedībā Glaxosmithkline SA pret Beļģiju, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesnese R. Silva de Lapuerta (referente) un tiesneši C. Gulmann, P. Kūris un G. Arestis, ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretāre M. Múgica Arzamendi, galvenā administratore, 2005. gada 20. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               termiņš, kas noteikts 6. panta 1. punkta pirmajā daļā Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvā 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās, ir obligāti ievērojams termiņš, ko valsts iestādes nedrīkst nokavēt;

               2)

               dalībvalstīm jānosaka tas, vai Direktīvas 89/105 6. panta 1. punkta pirmajā daļā noteiktā termiņa nokavējums neliedz kompetentajām iestādēm formāli pieņemt jaunu lēmumu pēc tam, kad tiesa atcēlusi iepriekšējo lēmumu, ar noteikumu, ka šo iespēju var izmantot tikai saprātīgā termiņā, kas jebkurā gadījumā nedrīkst pārsniegt minētajā pantā paredzēto termiņu.

      (1)  OV C 213, 06.09.2003.


title: Lieta T-346/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 13. novembra spriedums — Duro Sweden /ITSB ( EASYCOVER ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes EASYCOVER reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamatojumi — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Regulas Nr. 40/94 73. pants)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/28

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 13. novembra spriedums — Duro Sweden/ITSB (“EASYCOVER”)
   (Lieta T-346/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “EASYCOVER’ reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamatojumi - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Regulas Nr. 40/94 73. pants)
   (2009/C 6/57)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Duro Sweden AB, Gävle (Zviedrija) (pārstāvis — R. Bird, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — P. Bullock un D. Botis)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 3. jūlija lēmumu lietā R 1065/2005-4 par vārdiska apzīmējuma “EASYCOVER” reģistrācijas pieteikumu par Kopienas preču zīmi.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 3. jūlija lēmumu lietā R 1065/2005-4 attiecībā uz precēm, kuras ietilpst kategorijā “nemetāliski pieminekļi”;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Duro Sweden AB sedz savus un atlīdzina trīs ceturtdaļas ITSB tiesāšanās izdevumu. ITSB sedz vienu ceturtdaļu savu tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 269, 10.11.2007.


title: Lieta C-39/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. janvārī iesniedza Gerechtshof Amsterdam (Nīderlande) — Inspecteur van de Belastingdienst Noord, kantoor Groningen/SCA Group Holding BV

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. janvārī iesniedza Gerechtshof Amsterdam (Nīderlande) — Inspecteur van de Belastingdienst Noord, kantoor Groningen/SCA Group Holding BV

   (Lieta C-39/13)
   2013/C 123/11
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof Amsterdam

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Inspecteur van de Belastingdienst Noord/kantoor Groningen

      Atbildētāja: SCA Group Holding BV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ieinteresētajai personai izteikts atteikums piemērot Nīderlandē reģistrētu meitassabiedrības (apakš)apakšuzņēmumu Alphabet Holding, HP Holding un Alpha Holding saimnieciskajai darbībai un aktīviem Nīderlandes regulējumu par vienību aplikšanas ar nodokļiem vajadzībām ir uzskatāms par brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojumu EKL 43. panta, skatot to kopsakarā ar 48. pantu, izpratnē?
               Vai šajā kontekstā, ņemot vērā Nīderlandes regulējuma par vienību aplikšanas ar nodokli vajadzībām mērķi [..], meitassabiedrības (apakš)apakšuzņēmumu Alphabet Holding, HP Holding un Alpha Holding stāvoklis ir objektīvi salīdzināms [..] ar i) Nīderlandē reģistrētu sabiedrību stāvokli, kuras ir Nīderlandē reģistrētas kontrolakciju starpnieksabiedrības apakšuzņēmumi, kura ir nolēmusi neveidot vienu vienību aplikšanas ar nodokļiem vajadzībām ar Nīderlandē reģistrēto mātessabiedrību, un tādējādi tiem kā meitassabiedrības apakšuzņēmumiem un kā Alphabet Holding, HP Holding un Alpha Holding nav tiesību uz regulējuma par vienību aplikšanas ar nodokļi vajadzībām piemērošanu un tās nevar izveidot — tikai — ar to (vec)mātessabiedrību vienību aplikšanas ar nodokļiem vajadzībām, vai arī ar ii) Nīderlandē reģistrētu mātessabiedrības apakšuzņēmumu stāvokli, kuri ir nolēmuši kopā ar Nīderlandē reģistrēto mātessabiedrību/starpnieksabiedrību izveidot vienību aplikšanas ar nodokļiem vajadzībām kopā ar to Nīderlandē reģistrēto (vec)mātessabiedrību un tādēļ — atšķirībā no Alphabet Holding, HP Holding un Alpha Holding — to saimnieciskā darbība un aktīvi ir fiskāli konsolidēti?

               2)

               Vai, atbildot uz 1. prejudiciālā jautājuma pirmo teikumu, ir nozīme tam [..], vai attiecīgās iekšzemes sabiedrības atrodas vienas kontrolakciju starpnieksabiedrības turējumā (augstākā koncerna struktūras līmenī), kas atrodas citā dalībvalstī, vai arī, kā Alphabet Holding, HP Holding un Alpha Holding gadījumā, divu (vai vairāk) citā dalībvalstī atrodošos starpnieksabiedrību turējumā (divos vai augstākos koncerna struktūras līmeņos)?

               3)

               Ja un ciktāl atbilde uz 1. prejudiciālā jautājuma pirmo teikumu ir apstiprinoša, vai šāds ierobežojums ir pamatojams ar primāriem vispārējo interešu apsvērumiem, jo īpaši ar nepieciešamību saglabāt saskaņotu nodokļu sistēmu, tostarp, lai novērstu vienpusēju un divpusēju zaudējumu divkāršu izmantošanu [..]?
               Vai šajā kontekstā vēl ir nozīme tam, ka konkrētajā gadījumā ir zināms, ka divkārša zaudējumu izmantošana nenotiek [..]?

               4)

               Ja un ciktāl atbilde uz 3. prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša, vai šāda veida ierobežojums ir uzskatāms par samērīgu [..]?


title: Lieta T-251/13: Prasība, kas celta 2013. gada 6. maijā — Gemeente Nijmegen /Komisija

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/27

         Prasība, kas celta 2013. gada 6. maijā — Gemeente Nijmegen/Komisija
   (Lieta T-251/13)
   2013/C 189/57
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gemeente Nijmegen [Neimegenas pašvaldība] (Nijmegen, Nīderlande) (pārstāvji — H. Janssen un S. van der Heul, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 6. marta Lēmumu C(2013) 1152, galīgā redakcija, ciktāl lēmums attiecas uz iespējamo Gemeente atbalstu par labu NEC;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Gemeente Nijmegen 2003. gadā Goffertpark teritorijā blakus futbola stadionam Goffert Stadion uzbūvēja daudzfunkcionālu sporta kompleksu De Eendracht. Gan Goffert Stadion, gan arī De Eendracht īrē Neimegenas profesionālā futbola organizācija NEC. Īres līgumā attiecībā uz De Eendracht tostarp ir atrunātas NEC tiesības uz De Eendracht iegādi.
   2009. gada vidū Gemeente izstrādāja lielas Goffertpark daļas attīstības plānu, izveidojot augstākā līmeņa sporta un inovāciju parku (TIP). Atbilstoši tieši nospraustajam mērķim TIP būtu jāintegrē tostarp esošais (tomēr paplašināmais) Goffert Stadion un De Eendracht.
   2008. un 2009. gadā NEC paziņoja Gemeente, ka tā vēlas izmantot tiesības iegādāties De Eendracht no Gemeente. Šis nodoms pārsvītroja Gemeente plānus attiecībā uz TIP. Šķita, ka NEC pret samaksu būtu gatava atteikties no tiesībām uz De Eendracht iegādi. Pamatojoties uz neatkarīgu novērtējumu, tiesību atpirkšanas summa tika noteikta EUR 2,22 miljonu apmērā. Gemeente šo summu samaksāja NEC.
   Ar 2013. gada 6. marta lēmumu Komisija nolēma sākt procedūru atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam, kura ietvaros tiesību uz De Eendracht iegādi atpirkšana, ko veica Gemeente, tiek uzskatīta par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Gemeente šo lēmumu apstrīd.
   Lai pamatotu savu prasību, prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Pirmais pamats: vienlīdzīgas attieksmes principa un tiesiskās noteiktības principa pārkāpums, nepamatoti neņemot vērā, ka Gemeente, novērtējot tiesību uz De Eendracht iegādi vērtību, esot ņēmusi vērā Komisijas Paziņojumu par zemes pārdošanu (1).

               2)

               Otrais pamats: Komisijas pilnvaru pārsniegšana, nepareiza tiesību izpratne, acīmredzama kļūda vērtējumā un/vai pienākuma norādīt pamatojumu neievērošana, izdarot secinājumu, ka tiesību uz De Eendracht iegādi atpirkšana ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē vai ka katrā ziņā pastāv oficiālās izmeklēšanas procedūras atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam uzsākšanas pamats.

               3)

               Trešais pamats: oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanai paredzētā termiņa pārsniegšana un tiesiskās noteiktības principa, procesuālo tiesību normu pārkāpums un/vai tiesību nepareiza piemērošana.

      (1)  Komisijas Paziņojums par valsts atbalsta elementiem, publiskajām iestādēm pārdodot zemi un ēkas (OV 1997, C 209, 3. lpp.).


title: Lieta C-94/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums  2006. gada 16. martā  ( Bundesverwaltungsgericht  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Emsland-Stärke GmbH  pret  Landwirtschaftskammer Hannover  (Kopējā lauksaimniecības politika — Regula (EK) Nr. 97/95 — Cietes ražotnēm pārskaitītās piemaksas — Piešķiršanas nosacījumi — Sankcijas — Samērīgums — Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 — Eiropas Kopienas finanšu interešu aizsardzība)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/25

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 16. martā (Bundesverwaltungsgericht lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Emsland-Stärke GmbH pret Landwirtschaftskammer Hannover

   (Lieta C-94/05) (1)

   (Kopējā lauksaimniecības politika - Regula (EK) Nr. 97/95 - Cietes ražotnēm pārskaitītās piemaksas - Piešķiršanas nosacījumi - Sankcijas - Samērīgums - Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 - Eiropas Kopienas finanšu interešu aizsardzība)
   (2006/C 131/44)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesverwaltungsgericht
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Emsland-StärkeGmbH

      Atbildētājs: Landwirtschaftskammer Hannover

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesverwaltungsgericht — 13. panta 4. punkta interpretācija Komisijas 1995. gada 17. janvāra Regulā (EK) Nr. 97/95, ar kuru paredz sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EEK) Nr. 1766/92 attiecībā uz minimālo cenu un kompensācijas maksājumiem, kas pienākas kartupeļu audzētājiem, un Padomes Regulu (EK) Nr. 1868/94, ar ko nosaka kvotu sistēmu attiecībā uz cietes ražošanu (OV L 16, 3. lpp.), kas grozīta ar Komisijas 1996. gada 24. jūnija Regulu (EK) Nr. 1125/96 (OV L 150, 1. lpp.) — Piemaksu piešķiršanas nosacījumi — Audzēšanas līgums, kas noslēgts starp cietes ražotni, no vienas puses, un ar uzņēmēju, kas tieši vai netieši iepērk kartupeļus no audzētājiem, nevis ar audzētāju, no otras puses — Sankcijas
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 1995. gada 17. janvāra Regulas (EK) Nr. 97/95, ar kuru paredz sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EEK) Nr. 1766/92 attiecībā uz minimālo cenu un kompensācijas maksājumiem, kas pienākas kartupeļu audzētājiem, un Padomes Regulu (EK) Nr. 1868/94, ar ko nosaka kvotu sistēmu attiecībā uz cietes ražošanu, kas grozīta ar Komisijas 1996. gada 24. jūnija Regulu (EK) Nr. 1125/96, 13. panta 4. punktā paredzētā sankcija ir piemērojama cietes ražotnei, kura, kaut arī tā nebūtu pārsniegusi tai noteikto apakškvotu, iegādājas kartupeļus no uzņēmēja, kurš tos tieši vai netieši iepērk no audzētājiem, pat ja kompetentās valsts iestādes ir atzinušas, ka tas pirkuma un piegādes līgums, kas noslēgts starp šo cietes ražotni un attiecīgo uzņēmēju un ko līgumslēdzējas puses ir nosaukušas par “audzēšanas līgumu”, ir audzēšanas līgums minētās regulas 4. panta 2. punkta izpratnē, bet tas tomēr nav šādi kvalificējams atbilstoši šās regulas 1. panta d) un e) apakšpunktam;

               2)

               otrā jautājuma pirmās daļas izvērtēšanas gaitā nav atklāts neviens fakts, kas varētu ietekmēt Regulas Nr. 97/95, ko groza Regula Nr. 1125/96, 13. panta 4. punkta spēkā esamību attiecībā uz tiesiskās drošības principu;

               3)

               otrā jautājuma otrās daļas izvērtēšanas gaitā nav atklāts neviens fakts, kas varētu ietekmēt Regulas Nr. 97/95, ko groza Regula Nr. 1125/96, 13. panta 4. punkta spēkā esamību saistībā ar samērīguma principu, kas paredzēts Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 2. panta 1. un 3. punktā;

               4)

               tas apstāklis, ka kompetentā valsts iestāde bija informēta par to, ka cietes ražotne iegādājas kartupeļus no uzņēmēja, kurš tos tieši vai netieši iepērk no audzētājiem, nevar ietekmēt nelikumības kvalificēšanu kā “nolaidību” Regulas Nr. 2988/95 5. panta 1. punkta izpratnē, ne arī tā rezultātā minētajai cietes ražotnei var tikt piemērota sankcija, ko paredz Regulas Nr. 97/95, ko groza Regula Nr. 1125/96, 13. panta 4. punkts.

      (1)  OV C 93, 16.04.2005.


title: Lieta C-312/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal d'instance de Paris (Francija) 2007. gada 6. jūlijā rīkojumu — JVC France SAS / Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal d'instance de Paris (Francija) 2007. gada 6. jūlijā rīkojumu — JVC France SAS/Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)

   (Lieta C-312/07)
   (2007/C 211/46)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal d'instance de Paris
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: JVC France SAS

      Atbildētāja: Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)
   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai videokamera, ar ko ievešanas brīdī nevar ierakstīt ārējus video signālus ir klasificējama apakšpozīcijā 8525 40 99, ja vēlāk to var pārkonfigurēt video saskarnē kā video pieslēgumu, izmantojot programmatūru, vai atbloķētāju (widget), jo šī ierīce ir aprīkota ar elektroniskām shēmām, kas ļauj ierakstīt ārējus video signālus, lai gan ražotājs un pārdevējs šādu iespēju nav ne norādījis, ne arī to atbalsta?

               2.

               Vai apstiprinošas atbildes uz pirmo jautājumu gadījumā tiktāl, ciktāl ar secīgiem paskaidrojumu grozījumiem tiek ieviestas izmaiņas ar videokameru klasifikāciju saistītajā Kopienu praksē un izņēmums attiecībā uz principu, saskaņā ar kuru preču klasifikācijai ir jānotiek, pamatojoties uz to faktisko raksturojumu atmuitošanas brīdī, Eiropas Komisija varēja likumīgi veikt šīs izmaiņas, grozot paskaidrojumus ar atpakaļejošu spēku, nevis pieņemot klasifikācijas regulu, kas būtu piemērojama tikai nākotnē?


title: Lieta T-554/12: Prasība, kas celta 2012. gada 21. decembrī — Oracle America /ITSB — Aava Mobile ( “AAVA MOBILE” )

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/22

         Prasība, kas celta 2012. gada 21. decembrī — Oracle America/ITSB — Aava Mobile (“AAVA MOBILE”)
   (Lieta T-554/12)
   2013/C 63/43
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Oracle America, Inc. (Wilmington, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. Graf, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Aava Mobile Oy (Oulu, Somija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju otrās padomes 2012. gada 9. oktobra lēmumu lietā R 1205/2011-2 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “AAVA MOBILE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 38. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8715385

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 6551626 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 35., 37., 38., 41., 42. un 45. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus pilnībā noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums


title: Lieta C-213/06 P: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 18. jūlijā — Eiropas Rekonstrukcijas aģentūra ( AER )/ Georgios Karatzoglou (Apelācija — Pagaidu darbinieks — Līguma laušana)

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/8

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 18. jūlijā — Eiropas Rekonstrukcijas aģentūra (AER)/Georgios Karatzoglou

   (Lieta C-213/06 P) (1)

   (Apelācija - Pagaidu darbinieks - Līguma laušana)
   (2007/C 211/13)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Rekonstrukcijas aģentūra (AER) (pārstāvji — S. Orlandi [S. Orlandi] un Ž. N. Luī [J.-N. Louis], advokāti)

      Pretējā puse procesā: Georgios Karatzoglou (pārstāvis — S. A. Papass [S. A. Pappas] dikigoros)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2006. gada 23. februāra spriedumu lietā T-471/04 Karatzoglou/AER, ar kuru Pirmās instances tiesa ir atcēlusi AER lēmumu, ar ko tiek izbeigts prasītāja kā pagaidu darbinieka līgums
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2006. gada 23. februāra spriedumu lietā T-471/04 Karatzoglou/AER;

               2)

               lietu nodot atpakaļ Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesai, lai tā lemj par Karadzoglu prasījumiem atcelt Eiropas Rekonstrukcijas aģentūras (AER) 2004. gada 26. februāra lēmumu, ar ko tiek izbeigts viņa darba līgums;

               3)

               atlikt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 178, 29.7.2006.


title: Lieta T-289/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 23. marta rīkojums — Caisse Nationale des Caisses d'Epargne et de Prévoyance /Komisija

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/50

         Vispārējās tiesas 2010. gada 23. marta rīkojums — Caisse Nationale des Caisses d'Epargne et de Prévoyance/Komisija
   (Lieta T-289/07) (1)

   2010/C 148/82

      Tiesvedības valoda — franču

   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 235, 06.10.2007.


title: Lieta C-208/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 29. aprīļa Valsts Padomes (Beļģija) XIII palātas spriedumu lietā Inter-Environnement Wallonie pret Valonijas reģionu

text:
               10.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 29. aprīļa Valsts Padomes (Beļģija) XIII palātas spriedumu lietā Inter-Environnement Wallonie pret Valonijas reģionu
   (Lieta C-208/04)
   (2004/C 179/14)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 29. aprīļa Valsts Padomes (Beļģija) XIII palātas spriedumu lietā Inter-Environnement Wallonie pret Valonijas reģionu un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 11. maijā.
   Valsts Padomes (Beļģija) XIII palāta lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai 1975. gada 15. jūlija direktīvas 75/442/EEK (1), kas grozīta ar 1991. gada 18. marta direktīvu 91/156/EEK (2), 1. panta a) punkts ir interpretējams tādā veidā, ka dalībvalstis ir tiesīgas ar tiesību normas palīdzību radīt lietu kategoriju, kas nav pieskaitāma ne atkritumu, ne produktu kategorijai, bet kas tomēr var atbilst iepriekšminētās direktīvas 1. panta a) punktā noteiktajai atkritumu definīcijai, vai arī saturēt vielas vai priekšmetus, kas atbilst šai atkritumu definīcijai?

      (1)  Padomes Direktīva 75/442/EEK (1975. gada 15. jūlijs) par atkritumiem (OV L 194, 25.7.1975., 39. lpp.)

      (2)  Padomes Direktīva 91/156/EEK (1991. gada 18. marts), ar ko groza Direktīvu 75/442/EEK par atkritumiem (26.03.1991. OV L 78, 32. lpp.)


title: Lieta C-243/13: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 4. decembra spriedums – Eiropas Komisija/Zviedrijas Karaliste Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 2008/1/EK — Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole — Esoša iekārta — Atļaujas izsniegšanas procedūra — Notiekoša procedūra — Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde — Neizpilde — LESD 260. panta 2. punkts — Finansiālas sankcijas — Naudas sods — Kavējuma nauda

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/7

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 4. decembra spriedums – Eiropas Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-243/13) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 2008/1/EK - Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole - Esoša iekārta - Atļaujas izsniegšanas procedūra - Notiekoša procedūra - Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde - Neizpilde - LESD 260. panta 2. punkts - Finansiālas sankcijas - Naudas sods - Kavējuma nauda)
   (2015/C 046/08)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Petrova un J. Enegren)

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste (pārstāvji – E. Karlsson, A. Falk un S. Johannesson)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai izpildītu spriedumu Komisija/Zviedrija (C-607/10, EU:C:2012:192), Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi LESD 260. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               gadījumā, ja 1. punktā konstatētā pienākumu neizpilde joprojām pastāvēs šī sprieduma pasludināšanas dienā, Zviedrijas Karalistei tiek piespriests samaksāt Eiropas Komisijai kavējuma naudu EUR 4000 apmērā, ieskaitot to kontā “Eiropas Savienības pašu resursi”, par katru nokavējuma dienu to pasākumu izpildē, kas ir vajadzīgi, lai izpildītu spriedumu Komisija/Zviedrija (EU:C:2012:192), sākot no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz minētā sprieduma izpildes dienai;

               3)

               Zviedrijas Karaliste samaksā Eiropas Komisijai naudas sodu EUR 2 0 00  000 apmērā, ieskaitot to kontā “Eiropas Savienības pašu resursi”;

               4)

               Zviedrijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta C-321/09 P: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 7. aprīļa spriedums — Grieķijas Republika/Eiropas Komisija (Apelācija — ELVGF — Izdevumi, kas izslēgti no Kopienas finansējuma neatbilstības Kopienu tiesību normām dēļ — Grieķijas Republikai radušies izdevumi)

text:
               11.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 173/2

         Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 7. aprīļa spriedums — Grieķijas Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta C-321/09 P) (1)

   (Apelācija - ELVGF - Izdevumi, kas izslēgti no Kopienas finansējuma neatbilstības Kopienu tiesību normām dēļ - Grieķijas Republikai radušies izdevumi)
   2011/C 173/03
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Grieķijas Republika (pārstāvis — I. Chalkias)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. Tserepa-Lacombe un F. Jimeno Fernández)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2009. gada 11. jūnija spriedumu lietā T-33/07 Grieķija/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa ir noraidījusi prasību daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 14. decembra Lēmumu 2006/932/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu [paziņots ar numuru C(2006) 5993] — Olīveļļas, kokvilnas, rozīņu un citrusaugu nozare

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 244, 10.10.2009.


title: Lieta C-451/05: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 11. oktobrī ( Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Européenne et Luxembourgeoise d'investissements SA (Elisa) / Directeur général des impôts , Ministère public (Tiešie nodokļi — Nodoklis, kas uzlikts juridisko personu īpašumā esoša nekustamā īpašuma Francijā tirgus vērtībai — Atbilstoši Luksemburgas tiesībām dibinātas holdinga sabiedrības — Atteikums atbrīvot no nodokļiem — Direktīva 77/799/EEK — Neizsmeļošs nodokļu uzskaitījums — Līdzvērtīgs nodoklis — Informācijas apmaiņas ierobežojumi — Divpusēja konvencija — EK līguma 73.b pants (jaunajā redakcijā- EKL 56. pants) — Kapitāla brīva aprite — Cīņa pret krāpšanu nodokļu jomā)

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/8

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 11. oktobrī (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Européenne et Luxembourgeoise d'investissements SA (Elisa)/Directeur général des impôts, Ministère public

   (Lieta C-451/05) (1)

   (Tiešie nodokļi - Nodoklis, kas uzlikts juridisko personu īpašumā esoša nekustamā īpašuma Francijā tirgus vērtībai - Atbilstoši Luksemburgas tiesībām dibinātas holdinga sabiedrības - Atteikums atbrīvot no nodokļiem - Direktīva 77/799/EEK - Neizsmeļošs nodokļu uzskaitījums - Līdzvērtīgs nodoklis - Informācijas apmaiņas ierobežojumi - Divpusēja konvencija - EK līguma 73.b pants (jaunajā redakcijā- EKL 56. pants) - Kapitāla brīva aprite - Cīņa pret krāpšanu nodokļu jomā)
   (2007/C 297/11)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour de cassation
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Européenne et Luxembourgeoise d'investissements SA (Elisa)

      Atbildētāji: Directeur général des impôts, Ministère public

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation — EK līguma 43. panta un sekojošo pantu, 52. panta un sekojošo pantu, 1. panta interpretācija Padomes 1977. gada 19. decembra Direktīvā 77/799/EEK par dalībvalstu kompetentu iestāžu savstarpēju palīdzību tiešo un netiešo nodokļu jomā (OV L 336, 15. lpp.) — Nodoklis, kas uzlikts nekustamā īpašuma Francijā tirgus vērtībai — Atbrīvojums no nodokļa attiecībā uz juridiskām personām ar vadības faktisko atrašanās vietu Francijā un juridiskām personām, kurām saskaņā ar nolīgumu nav jāmaksā lielāks nodoklis, kā arī personām, kuru juridiskā adrese atrodas tādā valstī vai teritorijā, kas ar Franciju ir noslēgusi administratīvās sadarbības nolīgumu par cīņu pret krāpšanu un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas — Atteikums atbrīvot no nodokļa Luksemburgas holdinga sabiedrību
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nodoklis, kas uzlikts juridisko personu īpašumā esoša nekustamā īpašuma Francijā tirgus vērtībai, ir līdzīgs Padomes 1977. gada 19. decembra Direktīvas 77/799/EEK par dalībvalstu kompetentu iestāžu savstarpēju palīdzību tiešo un netiešo nodokļu jomā, kura grozīta ar Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvu 92/12/EEK, 1. panta 3. punktā uzskaitītajiem nodokļiem, kas tiek iekasēti no kapitāla daļām šīs direktīvas 1. panta 2. punkta izpratnē;

               2)

               Direktīva 77/799, kura grozīta ar Direktīvu 92/12, un it īpaši tās 8. panta 1. punkts neiestājas pret to, ka divas dalībvalstis ir noslēgušas starptautisku nolīgumu, lai novērstu nodokļu dubulto uzlikšanu un paredzētu savstarpējās administratīvās palīdzības noteikumus ienākuma un kapitāla nodokļu jomā, kas no savas piemērošanas jomas attiecībā uz vienu dalībvalsti izslēdz vienu nodokļu maksātāju kategoriju, kas maksā nodokli, uz ko attiecas minētā direktīva, kaut arī dalībvalsts, kurai ir jāsniedz informācija, likumdošana vai administratīvā prakse neļauj kompetentajai iestādei vākt vai izmantot šo informāciju pašas minētās dalībvalsts vajadzībām, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

               3)

               EK līguma 73.b pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas iestājas pret tādu valsts likumdošanu kā pamata lietā esošā, kas Francijā dibinātas sabiedrības atbrīvo no apstrīdētā nodokļa, bet citā dalībvalstī dibinātas sabiedrības atbrīvo no šī nodokļa tikai tad, ja starp Francijas Republiku un šo valsti ir noslēgts administratīvās sadarbības nolīgums par cīņu pret krāpšanu un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, vai arī, piemērojot kādā līgumā ietvertu atrunu par nediskrimināciju pilsonības dēļ, saskaņā ar kuru šīm juridiskajām personām nav jāmaksā lielāks nodoklis nekā tas, kas jāmaksā juridiskām personām, kuru vadība faktiski atrodas Francijā, un neļauj citā dalībvalstī dibinātai sabiedrībai sniegt pierādījumus, kas ļautu noteikt šīs sabiedrības akcionāru — fizisko personu — identitāti.

      (1)  OV C 60, 11.3.2006.


title: Lieta C-279/09: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 22. decembra spriedums ( Kammergericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — DEB Deutsche Energiehandels-und Beratungsgesellschaft mbH/Bundesrepublik Deutschland (No Savienības tiesībām izrietošu tiesību efektīva aizsardzība tiesā — Tiesības uz lietas izskatīšanu tiesā — Juridiskā palīdzība — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru tiek liegta juridiskā palīdzība juridiskām personām, ja nav “vispārējo interešu” )

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/9

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 22. decembra spriedums (Kammergericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — DEB Deutsche Energiehandels-und Beratungsgesellschaft mbH/Bundesrepublik Deutschland

   (Lieta C-279/09) (1)

   (No Savienības tiesībām izrietošu tiesību efektīva aizsardzība tiesā - Tiesības uz lietas izskatīšanu tiesā - Juridiskā palīdzība - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru tiek liegta juridiskā palīdzība juridiskām personām, ja nav “vispārējo interešu”)
   2011/C 55/15
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Kammergericht Berlin

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: DEB Deutsche Energiehandels-und Beratungsgesellschaft mbH

      Atbildētāja: Bundesrepublik Deutschland

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kammergericht Berlin — Efektivitātes principa interpretācija — Valsts tiesiskā regulējuma, kas liedz juridisku palīdzību juridiskām personām, ja tas nav “vispārējās interesēs”, saderība ar šo principu — Prasība, kas vērsta uz dalībvalsts saukšanu pie atbildības par nokavētu Kopienu direktīvu transpozīciju

      Rezolutīvā daļa:

   Efektīvas tiesību aizsardzības princips, kas ir noteikts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā, ir jāinterpretē tādējādi, ka uz to var atsaukties juridiskas personas un ka palīdzība, kas piešķirta, piemērojot šo principu, var ietvert it īpaši atbrīvojumu no iepriekšējas tiesāšanās izdevumu samaksas un/vai advokāta piedalīšanos.
   Šajā ziņā valsts tiesai ir jāpārbauda, vai juridiskās palīdzības piešķiršanas noteikumi ierobežo tiesības uz lietas izskatīšanu tiesā tādā veidā, kas ietekmē šo tiesību būtību, vai tie ir vērsti uz leģitīmu mērķi un vai izmantotie līdzekļi ir samērīgi ar paredzēto mērķi.
   Izdarot šo vērtējumu, valsts tiesa var ņemt vērā strīdus priekšmetu, prasītāja saprātīgās izredzes panākt labvēlīgu rezultātu, ietekmes uz to smagumu, piemērojamo tiesību un procedūras sarežģītību, kā arī prasītāja spējas efektīvi aizstāvēt savas tiesības. Lai novērtētu samērīgumu, valsts tiesa var ņemt vērā arī iepriekš iemaksājamo tiesāšanās izdevumu lielumu un šķēršļa, ko tie, iespējams, rada lietas izskatīšanai tiesā, novēršamību vai nenovēršamību.
   Attiecībā it sevišķi uz juridiskām personām valsts tiesa var ņemt vērā to situāciju. Tādējādi tā var ņemt vērā attiecīgās juridiskās personas formu un to, vai tai ir vai nav mērķa gūt peļņu, kā arī tās dalībnieku vai akcionāru finansiālās iespējas un iespējas tiem iegūt prasības celšanai tiesā vajadzīgo summu.

      (1)  OV C 267, 7.11.2009.


title: Lieta T-336/06: Prasība, kas celta 2006. gada 27. novembrī — 2K-Teint u.c. pret EIB un Komisiju

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/15

         Prasība, kas celta 2006. gada 27. novembrī — 2K-Teint u.c. pret EIB un Komisiju
   (Lieta T-336/06)
   (2007/C 20/22)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: 2K-Teint SARL, Mohamed Kermoudi, Khalid Kermoudi, Laila Kermoudi, Mounia Kermoudi, Salma Kermoudi un Rabia Kermoudi, Kasablanka (Maroka) (pārstāvis — P. Thomas, advokāts)

      Atbildētājas: Eiropas Investīciju Banka, Luksemburga (Luksemburgas Lielhercogiste) un Eiropas Kopienu Komisija, Brisele (Beļģija)
   Prasītāju prasījumi:

               —

               pieņemt prasības pieteikumu izskatīšanai un atzīt prasītāju prasību par pamatotu;

               —

               dot rīkojumu EIB iesniegt visus lietas materiālus par sabiedrības 2K-Teint kapitāla dalības aizdevumu, tajā skaitā visus sarakstes ar BNDE par šo jautājumu dokumentus, nosakot soda naudu EUR 10 000 apmērā par katru nokavēto dienu;

               —

               nospriest, ka BEI ir atbildīga par kvazi deliktu prasītājiem, jo tā ir pieļāvusi kļūdas, nolaidību un bezdarbību, kā arī nav izpildījusi savus pienākumus pret prasītājiem;

               —

               nospriest, ka prasītāji ir cietuši zaudējumus, kas ir nosakāms [atbilstoši norādēm prasības pieteikumā];

               —

               nozīmēt ekspertīzi par minēto zaudējumu apmēru un pamatotību;

               —

               piespriest solidāri jeb, vienam parādniekam aizstājot otru, EIB un/vai Eiropas Kopienai samaksāt prasītājiem iepriekš minēto iemeslu dēļ summas, kas ir konvertētas EUR [atbilstoši sekojošajām norādēm] kopā ar likumiskajiem procentiem, kas aprēķināti no prasītāju pirmās prasības par piedziņu tiesā jeb no 2003. gada 17. jūnijaTribunal d'arrondissement Luxemburg tiesas pavēstes līdz pilnīgai samaksai;

               —

               pasludināt spriedumu par izpildāmu nekavējoties, neņemot vērā visas pārsūdzības un bez nodrošinājuma;

               —

               turklāt piespriest solidāri jeb, vienam parādniekam aizstājot otru, EIB un/vai Eiropas Kopienai samaksāt provizorisku summu EUR 12 500, kas nav ietverta izdevumos un kas prasītājiem bija jāizdod, lai nodrošinātu viņu aizstāvību, piedaloties tiesas sēdē, un ko nav taisnīgi likt viņiem samaksāt;

               —

               piespriest BEI un/vai Eiropas Kopienai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus;

               —

               nodrošināt visas prasītāju tiesības un prasījumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar 1994. gada 28. aprīlī Luksemburgā noslēgtu finansēšanas līgumu EIB, kas rīkojās Eiropas Kopienas vārdā un uz tās rēķina, pamatojoties uz Eiropas Komisijas sniegtu pilnvarojumu, piešķīra Marokas Karalistei nosacītu aizdevumu riska kapitāla izveidei, lai pamatā finansētu projektus ražošanas sektorā, it īpaši, piedaloties Eiropas Savienības uzņēmumiem (fiziskām vai juridiskām personām) (projekts Kopējais aizdevums finanšu sektoram II). Saskaņā ar līgumu summa, ko EIB aizdeva Marokai, bija jāatdod, lai atbilstoši nolīgumiem finansētu projektus, izsniedzot aizdevumus Marokas banku iestādēm, kas tālāk darbojas kā finanšu starpnieki. Šiem atdotajiem aizdevumiem ar finanšu starpnieku palīdzību bija jānodrošina aizdevuma galējā labuma guvējiem to dalības Marokas uzņēmēju kapitāla tiesību iegādē finansēšana. Par katru uzņēmēju saņemto aizdevumu bija jāslēdz līgums starp bankas iestādi un attiecīgo uzņēmēju, kas piedalās attiecīgo tiesību iegādē. Starpniekam bija jānodod EIB visi pieteikumi par piedalīšanos tiesību iegādi vai aizdevuma finansēšanu, lai saskaņotu tos ar Maroku un saņemtu tās piekrišanu. EIB bija pienākums paziņot par savu piekrišanu Marokai, vienlaicīgi nosūtot paziņojuma kopiju finanšu starpniekam.
   1994. gada 12. oktobrī tika noslēgts nolīgums starp Marokas Karalisti un Banque nationale pour le Développement Economique (Valsts saimnieciskās attīstības banka — “BNDE”), kas tādējādi kļuva par vienu no finanšu starpniekiem atbilstoši līgumam, kas noslēgts starp EIB un Maroku. 1995. gada 29. novembrī II EIB līnijas ietvaros ir noslēgts aizdevuma līgums starp BNDE un atbildētājiem ar nosacījumu, ka EIB piekrīt un BNDE saņem finanšu līdzekļus. Līgums paredzēja daļēju piedalīšanos sabiedrības 21K-Teint kapitāla iegādē. Ar 1994. gada 14. oktobra vēstuli EIB piekrita, ka 2K-Teint saņem šo finansējumu.
   Ar šo prasību par Kopienu ārpuslīgumisko atbildību prasītāji prasa zaudējumu atlīdzību, kas tiem ir radušies, iespējams, EIB kļūdainas rīcības rezultātā, darbojoties kā Kopienas pārstāvim, attiecīgā aizdevuma pārvaldes ietvaros. Cita starpā viņi apgalvo, ka aizdevuma izmaksa īpaši ieilga un tika atjaunota tikai 1997. gada jūlijā; tāpēc viņi paņēma īslaicīgu aizņēmumu no BNDE. Tā kā prasītāji neizpildīja savas finansiālās saistības, BNDE uzsāka piedziņas procesu valsts tiesā. Ar Marokas valsts tiesas spriedumu ir nospriests, ka sabiedrībai 2K-Teint jāpārdod savs uzņēmums.
   Vispirms prasītāji apgalvo, ka BNDE, pārvaldot Kopienu fondus, pieļāva vairākus pārkāpumus un par to viņi paziņoja EIB, lūdzot uz to reaģēt. Prasītāji pārmet EIB, ka tā nav veikusi nekādas darbības saistībā ar tai nosūtīto informāciju. Viņi norāda, ka EIB bija jārīkojas, jo BNDE, lai gan atbilstoši norādījumiem nebija tās pilnvarnieks, tomēr šķietami rīkojās kā pilnvarnieks, EIB paturot nozīmīgu lomu lēmumu par attiecīgajiem aizdevumiem pieņemšanā.
   Turklāt prasītāji uzskata, ka EIB jāuzņemas atbildība ne tikai par BNDE kļūdām, kas pieļautas saistībā ar šo tiesisko attiecību, bet arī par tās pašas neizpildītajiem pienākumiem. Viņi apgalvo, ka EIB nav efektīvi veikusi un uzraudzījusi finanšu līdzekļu izmantošanu pēc to izmaksāšanas Marokas iestādēm, kā rezultātā BNDE — pēc prasītāju domām — krāpnieciskās darbības ir veicinātas vai pat atbalstītas. Prasītāji pārmet EIB, viņuprāt, smagu pienākumu neizpildi, nolaidību un bezdarbību attiecībā uz uzmanības, rūpības un piesardzības pienākumiem, pārvaldot Kopienu finanšu līdzekļus.
   Prasītāji norāda, ka viņu ciestie zaudējumi ir tieši saistīti ar EIB bezdarbību un pienākumu neizpildi. Tāpēc viņi prasa tai piespriest atlīdzināt šos zaudējumus.


title: Lieta T-605/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 25. septembra spriedums – Alma–The Soul of Italian Wine/ITSB – Miguel Torres (“SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE”) Kopienas preču zīme – Iebildumu process – Kopienas grafiskas preču zīmes “SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “VIÑA SOL” – Relatīvs atteikuma pamats – Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. pants – Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/46

      Vispārējās tiesas 2014. gada 25. septembra spriedums – Alma–The Soul of Italian Wine/ITSB – Miguel Torres (“SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE”)
      (Lieta T-605/13) (1)

      (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “VIÑA SOL” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. pants - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2014/C 395/57)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Alma–The Soul of Italian Wine LLLP (Bal Harbor, Florida, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – F. Terrano, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedès, Spānija) (pārstāvis – J. Güell Serra, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 10. septembra lēmumu lietā R 18/2013–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Miguel Torres, SA un Alma-The Soul of Italian Wine LLLP

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 10. septembra lēmumu lietā R 18/2013–2;

                  2)

                  ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Alma-The Soul of Italian Wine LLLP tiesāšanās izdevumus;

                  3)

                  Miguel Torres, SA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta C-431/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. septembrī iesniedza Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumānija) — Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili/SC Rafinăria Steaua Română SA

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. septembrī iesniedza Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumānija) — Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili/SC Rafinăria Steaua Română SA

   (Lieta C-431/12)
   2012/C 399/17
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

   Înalta Curte de Casație și Justiție

      Lietas dalībnieki pamattiesvedībā

      Prasītājas: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor un Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

      Atbildētāja: SC Rafinăria Steaua Română SA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai tāda Nodokļu procedūras kodeksa 124. panta interpretācija, saskaņā ar kuru valstij nav jāmaksā procenti par PVN deklarācijās pieprasītajām summām par laikposmu no dienas, kad ir veikts to ieskaits, līdz dienai, kad ieskaita akti ir atcelti ar tiesas nolēmumu, ir pretrunā Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 183. panta noteikumiem?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta F-42/13: Prasība, kas celta 2013. gada 8. maijā — ZZ /EESK

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/61

         Prasība, kas celta 2013. gada 8. maijā — ZZ/EESK
   (Lieta F-42/13)
   2013/C 207/105
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — L. Levi un A. Blot, advokātes)

      Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu izbeigt darba līgumu ar prasītāju un prasība atlīdzināt zaudējumus saistībā ar iespējami nodarīto mantisko un morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2012. gada 16. oktobra lēmumu, ko pieņēmis EESK ģenerālsekretārs kā iestāde, kura pilnvarota slēgt līgumus, izbeigt līgumu ar prasītāju;

               —

               vajadzības gadījumā atcelt iestādes, kura pilnvarota slēgt līgumus, 2013. gada 31. janvāra lēmumu, ar ko ir apstiprināta līguma izbeigšana ar prasītāju, un iestādes, kura pilnvarota slēgt līgumus, 2013. gada 24. aprīļa lēmumu, ar kuru skaidri ir noraidīta prasītāja sūdzība;

               —

               atlīdzināt prasītājam nodarīto mantisko kaitējumu;

               —

               piešķirt prasītājam summu, kas ex aequo et bono un provizoriski ir noteikta EUR 15 000 apmērā, kā atlīdzību par morālo kaitējumu;

               —

               piespriest EESK atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: lieta T-455/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko D. Beyatli un A. Candan iesniedza 2004. gada 18. novembrī

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/25

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko D. Beyatli un A. Candan iesniedza 2004. gada 18. novembrī
   (lieta T-455/04)
   (2005/C 57/43)
   tiesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 18. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla D. Beyatli, Nikozija (Nicosia, Kipra) un A. Candan, Stambula (Istanbul, Turcija), kurus pārstāv A. Demetriades, advokāts.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 5. maija lēmumu, ar ko nosaka, ka prasītāji nav izturējuši administratoru asistentu ar Kipras pilsonību atklātā konkursa EPSO/A/1/03 rakstisko pārbaudi;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisiju atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji ir Kipras pilsoņi, kuriem turku valoda ir dzimtā valoda. Viņi pieteicās administratoru asistentu amatam atklātajā konkursā EPSO/A/1/03 Kipras pilsoņiem. Konkursa paziņojums paredzēja, ka kandidātiem jābūt pilnīgām grieķu valodas zināšanām. Prasītāji e) pārbaudē neguva pietiekamu punktu skaitu, kas bija grieķu valodā, un līdz ar to netika pielaisti mutiskajai pārbaudei.
   Prasītāji apstrīd šo lēmumu, apgalvojot, ka prasība par pilnīgām grieķu valodas zināšanām ir diskriminējoša, jo ne visiem Kipras pilsoņiem grieķu valoda ir dzimtā valoda. Prasītāji norāda, ka šāda prasība pārkāpj EKL 12. pantu un Civildienesta noteikumu 1.d pantu un 27. pantu. Turklāt viņi apgalvo, ka Regulas 401/2004 (1) 3. pants paredz pieņemt darbā tikai tos, kuru pamatvaloda ir viena no esošajām 11 oficiālajām valodām, un līdz ar to nav samērīgs ar Eiropas Savienības mērķiem un tās nolūku integrēt Eiropas Savienībā turku valodā runājošos Kipras iedzīvotājus.

      (1)  Padomes 2004. gada 23. februāra Regula (EK, Euratom) Nr. 401/2004, ar ko sakarā ar Čehijas Republikas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Maltas, Polijas, Slovākijas, Slovēnijas un Ungārijas pievienošanos ievieš īpašus pagaidu pasākumus Eiropas Kopienu ierēdņu pieņemšanai darbā, OV L 67, 05.03.2004., 1. lpp.


title: Lieta T-171/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 29. novembra spriedums — Hopf /ITSB ( “Clampflex” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Clampflex” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamatojumi — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Atšķirtspējas neesamība — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/42

         Vispārējās tiesas 2012. gada 29. novembra spriedums — Hopf/ITSB (“Clampflex”)
   (Lieta T-171/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Clampflex” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamatojumi - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Atšķirtspējas neesamība - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   2013/C 26/81
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hans-Jürgen Hopf (Zirndorf, Vācija) (pārstāvis — V. Mensing, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — K. Klüpfel)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 19. janvāra lēmumu lietā R 1514/2010-4 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “Clampflex” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 19. janvāra lēmumu lietā R 1514/2010-4 daļā, kas attiecas uz precēm “šļirces”;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Hans-Jürgen Hopf k-gs sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina pusi ITSB tiesāšanās izdevumu. ITSB sedz pusi savu tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 145, 14.5.2011.


title: Lieta C-263/05: Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 18. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 75/442/EEK un Direktīva 91/156/EEK — Atkritumu jēdziens — Vielas vai priekšmeti, kas paredzēti apglabāšanas vai reģenerācijas darbībām — Ražošanas atliekas, ko iespējams izmantot atkārtoti)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/8

         Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 18. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-263/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 75/442/EEK un Direktīva 91/156/EEK - “Atkritumu’ jēdziens - Vielas vai priekšmeti, kas paredzēti apglabāšanas vai reģenerācijas darbībām - Ražošanas atliekas, ko iespējams izmantot atkārtoti)
   (2008/C 51/13)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Konstantinidis un L. Cimaglia)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. M. Braguglia, pārstāvis, un G. Feingo, avocat)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvas 75/442 par atkritumiem (OV L 194, 39. lpp.), kas grozīta ar Padomes 1991. gada 18. marta Direktīvu 91/156/EEK (OV L 78, 32. lpp.), 1. panta a) punkta pārkāpums — Valsts tiesību akti, kas izslēdz no direktīvas piemērošanas jomas noteiktas vielas vai priekšmetus, kas ir paredzēti apglabāšanas vai reģenerācijas darbībām, kā arī noteiktus ražošanas atkritumus, kuru īpašnieks no tiem atbrīvojas vai viņam ir nolūks no tiem atbrīvoties
   Rezolutīvā daļa

               1)

               pieņemot un uzturot spēkā 14. pantu 2002. gada 8. jūlija Dekrētā-likumā Nr. 138 par steidzamiem pasākumiem attiecībā uz nodokļiem, privatizāciju un farmaceitisko izdevumu pārvaldīšanu, kā arī tautsaimniecības atbalstu mazāk labvēlīgos apgabalos, kas pēc grozījumiem kļuva par 2002. gada 8. augusta Likumu Nr. 178 un kas no 1997. gada 5. februāra Dekrēta-likuma Nr. 22, ar ko īsteno Direktīvu 91/156/EEK par atkritumiem, Direktīvu 91/689/EEK par bīstamajiem atkritumiem un Direktīvu 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu, piemērošanas jomas, izslēdz, pirmkārt, vielas, materiālus vai lietas, kas ir paredzētas apglabāšanas vai reģenerācijas darbībām, kas nav tieši norādītas minētā dekrēta B un C pielikumā, un, otrkārt, vielas vai materiālus, kas ir ražošanas atliekas un no kuriem īpašnieks ir nodomājis atbrīvoties vai viņam ir pienākums atbrīvoties, ja tos var atkārtoti izmantot un tos atkārtoti izmanto ražošanas vai patēriņa ciklā, gadījumā, kad nav veikta to iepriekšēja apstrāde un tie nav videi kaitīgi vai kad ir veikta to iepriekšēja apstrāde, kas nav viena no reģenerācijas darbībām, kas uzskaitītas tā paša dekrēta C pielikumā, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 1. panta a) punkts Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvā 75/442/EEK par atkritumiem, kas grozīta ar Padomes 1991. gada 18. marta Direktīvu 91/156/EEK un Komisijas 1996. gada 24. maija Lēmumu 96/350/EK;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 217, 3.9.2005.


title: Lieta T-711/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. septembra rīkojums – Othman/Padome

text:
               7.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/36

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. septembra rīkojums – Othman/Padome
   (Lieta T-711/15) (1)

   (2016/C 410/64)
   Tiesvedības valoda – franču
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 59, 15.2.2016.