title: Lieta T-158/07: Vispārējās tiesas 2009. gada 10. decembra spriedums — Cofac /Komisija (ESF — Finanšu atbalsta samazināšana — Apmācības darbības — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības tikt uzklausītam)

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/33

         Vispārējās tiesas 2009. gada 10. decembra spriedums — Cofac/Komisija
   (Lieta T-158/07) (1)

   (ESF - Finanšu atbalsta samazināšana - Apmācības darbības - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības tikt uzklausītam)
   2010/C 37/42
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Cofac — Cooperativa de Formação e Animação Cultural, CRL, Lisabona (Portugāle) (pārstāvji — L. Gomes, J. Ortigão un C. Peixoto, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Guerra e Andrade un A. Steiblytė)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2005. gada 3. jūnija Lēmumu D(2005)13066, ar kuru samazina ar 1988. gada 29. aprīļa Lēmumu C(88)0831 prasītājam piešķirtā Eiropas Sociālā fonda (ESF) atbalsta apjomu apmācības darbībām (lietas Nr. 880707 P1)

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt;

               2.

               Cofac — Cooperativa de Formação e Animação Cultural, CRL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 07.07.2007.


title: Lieta C-446/11 P: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 5. decembra spriedums — Eiropas Komisija/ Edison SpA (Apelācija — Aizliegtas vienošanās — Eiropas ūdeņraža peroksīda un nātrija perborāta tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/4

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 5. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Edison SpA

   (Lieta C-446/11 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - Eiropas ūdeņraža peroksīda un nātrija perborāta tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2014/C 45/06
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci un V. Bottka)

      Otra lietas dalībniece: Edison SpA (pārstāvji — M. Siragusa, R. Casati, M. Beretta, P. Merlino, F. Cannizzaro un E. Bruti Liberati, avvocati)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-196/06 Edison/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa atcēla Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu C(2006) 1766, galīgā redakcija, attiecībā uz procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts), tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Edison SpA — Noteikumi par mātesuzņēmuma vainojamību par tā meitasuzņēmuma pret konkurenci vērstām darbībām — Tiesību uz aizstāvību un pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 311, 22.10.2011.


title: Lieta C-397/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2009. gada 14. oktobra rīkojumu — Scheuten Solar Technology GmbH/Finanzamt Gelsenkirchen-Süd

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2009. gada 14. oktobra rīkojumu — Scheuten Solar Technology GmbH/Finanzamt Gelsenkirchen-Süd

   (Lieta C-397/09)
   2009/C 312/36
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Scheuten Solar Technology GmbH

      Atbildētāja: Finanzamt Gelsenkirchen-Süd

      Prejudiciālie jautājumi

               a)

               Vai 1. panta 1. punkts Padomes 2003. gada 3. jūnija Direktīvā 2003/49/EK par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic asociēti [saistīti] uzņēmumi dažādās dalībvalstīs (1), nepieļauj noteikumu, saskaņā ar kuru aizdevuma procenti, ko vienas dalībvalsts uzņēmums samaksā saistītam uzņēmumam citā dalībvalstī, pirmajam uzņēmumam tiek pieskaitīti pie ienākuma, kas apliekams ar uzņēmējdarbības nodokli?

               b)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai Direktīvas 2003/49 1. panta 10. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm ir iespēja nepiemērot direktīvu arī tad, ja direktīvas 3. panta b) punktā minētie nosacījumi par saistīta uzņēmuma esamību procentu maksājuma datumā vēl nav tikuši ievēroti nepārtraukti vismaz divus gadus?
               Vai dalībvalstis šajā gadījumā attiecībā uz maksājošo uzņēmumu var pamatoties tieši uz Direktīvas 2003/49 1. panta 10. punktu?

      (1)  OV L 157, 49. lpp.


title: Lieta T-2/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 3. aprīļa rīkojums – CFE-CGC France Télécom-Orange /Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu, ievērojot noteiktus nosacījumus — Darbinieku arodbiedrība — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/30

         Vispārējās tiesas 2014. gada 3. aprīļa rīkojums – CFE-CGC France Télécom-Orange/Komisija
   (Lieta T-2/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu, ievērojot noteiktus nosacījumus - Darbinieku arodbiedrība - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   2014/C 184/51
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      CFE-CGC France Télécom-Orange (Parīze, Francija) (pārstāvji – A.-L. Lefort des Ylouses un A.-S. Gay, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Flynn, D. Grespan un B. Stromsky)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 20. decembra Lēmumu 2012/540/ES par valsts atbalstu C 25/08 (ex NN 23/08) – France Télécom piesaistīto valsts ierēdņu pensiju finansēšanas veida reformai, kuru īstenojusi Francijas Republika par labu France Télécom (OV 2012, L 279, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               nav jālemj par Francijas Republikas pieteikumu par iestāšanos lietā;

               3)

                  CFE-CGC France Télécom-Orange sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 79, 16.3.2013.


title: Lieta C-315/15: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 4. maija spriedums (Obvodní soud pro Prahu (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Marcela Pešková, Jiří Peška/Travel Service a.s. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gaisa transports — Regula (EK) Nr. 261/2004 — 5. panta 3. punkts — Kompensācija pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos — Piemērošanas joma — Atbrīvojums no kompensācijas izmaksāšanas pienākuma — Gaisa kuģa sadursme ar putnu — Jēdziens “ārkārtēji apstākļi” — Jēdziens “iespējamie pasākumi”, lai izvairītos no ārkārtējiem apstākļiem vai šādu apstākļu sekām

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/7

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 4. maija spriedums (Obvodní soud pro Prahu (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Marcela Pešková, Jiří Peška/Travel Service a.s.

   (Lieta C-315/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Gaisa transports - Regula (EK) Nr. 261/2004 - 5. panta 3. punkts - Kompensācija pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos - Piemērošanas joma - Atbrīvojums no kompensācijas izmaksāšanas pienākuma - Gaisa kuģa sadursme ar putnu - Jēdziens “ārkārtēji apstākļi” - Jēdziens “iespējamie pasākumi”, lai izvairītos no ārkārtējiem apstākļiem vai šādu apstākļu sekām)
   (2017/C 213/06)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Obvodní soud pro Prahu

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Marcela Pešková, Jiří Peška

      Atbildētājs: Travel Service a.s.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 5. panta 3. punkts, lasot kopā ar Regulas Nr. 261/2004 preambulas 14. apsvērumu, ir interpretējams tādējādi, ka lidmašīnas sadursme ar putnu ietilpst “ārkārtēju apstākļu” jēdzienā šīs normas izpratnē;

               2)

               Regulas Nr. 261/2004 5. panta 3. punkts, lasot to kopā ar tās preambulas 14. apsvērumu, ir interpretējams tādējādi, ka lidojuma atcelšana vai kavēšanās nav notikusi ārkārtēju apstākļu dēļ, ja šī atcelšana vai kavēšanās ir radusies tādēļ, ka gaisa pārvadātājs ir izmantojis paša izvēlēta eksperta palīdzību, lai veiktu atkārtotas drošības pārbaudes, kas nepieciešamas pēc lidmašīnas sadursmes ar putnu, pēc tam, kad šīs pārbaudes jau ir veicis saskaņā ar piemērojamajiem noteikumiem autorizēts eksperts;

               3)

               Regulas Nr. 261/2004 5. panta 3. punkts, lasot kopā ar tās preambulas 14. apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka “iespējamie pasākumi”, kuri gaisa pārvadātājam ir jāveic, lai samazinātu vai pat novērstu risku sadurties ar putniem un tādējādi atbrīvotos no pienākuma izmaksāt kompensācijas pasažieriem, kas paredzēts minētās regulas 7. pantā, ietver preventīvu pasākumu veikšanu saistībā ar minēto putnu esamību, ar nosacījumu, ka no tehniskā un administratīvā aspekta šis gaisa pārvadātājs šos pasākumus spēj veikt, ka šie pasākumi tam nerada pārmērīgu slogu salīdzinājumā ar tā uzņēmuma iespējām un ka minētais gaisa pārvadātājs ir pierādījis, ka minētie pasākumi tik tiešām ir īstenoti saistībā ar to lidojumu, kura laikā notikusi sadursme ar putnu; par šo nosacījumu izpildi ir jāpārliecinās iesniedzējtiesai;

               4)

               Regulas Nr. 261/2004 5. panta 3. punkts, lasot kopā ar tās preambulas 14. apsvērumu, ir interpretējams tādējādi, ka gadījumā, kad iemesls, kādēļ ielidošana ir kavējusies laiku, kas vienāds vai ilgāks par trim stundām, ir ne tikai ārkārtējs apstāklis, no kura būtu bijis iespējams izvairīties ar situācijai atbilstošiem pasākumiem un attiecībā uz kuru gaisa pārvadātājs ir veicis visus iespējamos pasākumus tā seku novēršanai, bet arī cits apstāklis, kas šajā kategorijā neietilpst, kavēšanās, kas notikusi šī pirmā minētā apstākļa dēļ, ir jāatskaita no attiecīgās ielidošanas kopējā kavēšanās laika, lai izvērtētu, vai par šo ielidošanas kavēšanos ir jāizmaksā kompensācija saskaņā ar šīs regulas 7. pantu.

      (1)  OV C 414, 14.12.2015.


title: Lieta C-292/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 24. jūnija Finanzgericht Köln rīkojumu lietā Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde und Marina Stöffler pret Finanzamt Bonn-Innenstadt

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 24. jūnija Finanzgericht Köln rīkojumu lietā Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde und Marina Stöffler pret Finanzamt Bonn-Innenstadt
   (Lieta C-292/04)
   (2004/C 228/55)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Finanzgericht Köln 2004. gada 24. jūnija rīkojumu lietā Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde und Marina Stöffler pret Finanzamt Bonn-Innenstadt, ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 9. jūlijā.
   Finanzgericht Köln lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai Einkommensteuergesetz (EStG) 36. panta 2. un 3. punkts (redakcijā, kas bija spēkā attiecīgajā laikā), saskaņā ar kuru tikai uzņēmuma ienākuma nodoklis, ko maksā pilnībā ar nodokli apliekama sabiedrība vai personu asociācija 3/7 apmērā no ienākumiem Einkommensteuergesetz 20. panta 1. vai 2. daļas izpratnē, tiek atskaitīts no ienākuma nodokļa, ir saderīgi ar EKL 56. panta 1. punktu un 58. panta 1. punkta (a) apakšpunktu un 3. punktu?


title: Lieta C-87/08: Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 25. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2006/73/EK — Direktīvas 2004/39/EK īstenošanas pasākumi — Ieguldījumu sabiedrībām piemērojamās organizatoriskās prasības un darbības nosacījumi — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/13

         Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 25. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-87/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2006/73/EK - Direktīvas 2004/39/EK īstenošanas pasākumi - Ieguldījumu sabiedrībām piemērojamās organizatoriskās prasības un darbības nosacījumi - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2008/C 301/25)
   Tiesvedības valoda — čehu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — P. Demjek)

      Atbildētāja: Čehijas Republika (pārstāvis — M. Smolek)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Komisijas 2006. gada 10. augusta Direktīvas 2006/73/EK, ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/39/EK attiecībā uz ieguldījumu sabiedrību organizatoriskām prasībām un darbības nosacījumiem un jēdzienu definīcijām minētās direktīvas mērķiem (OV L 241, 26. lpp.), netransponēšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2006. gada 10. augusta Direktīvas 2006/73/EK, ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/39/EK attiecībā uz ieguldījumu sabiedrību organizatoriskām prasībām un darbības nosacījumiem un jēdzienu definīcijām minētās direktīvas mērķiem, prasības, Čehijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 53. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Čehijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 92, 12.4.2008.


title: Lieta C-30/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 25. novembra spriedumu lietā T-450/09 Simba Toys GmbH & Co. KG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2015. gada 27. janvārī iesniedza Simba Toys GmbH & Co. KG

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/29

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 25. novembra spriedumu lietā T-450/09 Simba Toys GmbH & Co. KG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2015. gada 27. janvārī iesniedza Simba Toys GmbH & Co. KG

   (Lieta C-30/15 P)
   (2015/C 138/41)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Simba Toys GmbH & Co. KG (pārstāvis – O. Ruhl, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Seven Towns Limited

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2014. gada 25. novembra spriedumu lietā T-450/09 Simba Toys GmbH & Co. KG/ITSB – Seven Towns Limited;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 1. septembra lēmumu lietā 1526/2008-2;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Seven Towns Limited atlīdzināt apelācijas tiesvedībā Tiesā un pirmās instances tiesvedībā Vispārējā tiesā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja apelācijas sūdzības pamatojumam izvirza sešus pamatus: ar pirmo apelācijas pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) ievilkuma pārkāpums. Ar otro apelācijas pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta i) ievilkuma pārkāpums. Ar trešo apelācijas pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta iii) ievilkuma pārkāpums. Ar ceturto apelācijas pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums. Ar piekto apelācijas pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums. Ar sesto apelācijas pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 207/2009 (2) 76. panta 1. punkta pārkāpums.
   Pirmais apelācijas pamats ir sadalīts vienpadsmit daļās: nepamatota “precīzas izpratnes” prasība; nepamatota tirgū jau esošo preču neņemšana vērā; secinājumi par preču zīmes atveidojuma izpaušanu, kas balstīti uz faktu un pierādījumu sagrozīšanu; “tehniskas funkcijas” kritērija pārāk šaura interpretācija; būtisku patvaļīgu iezīmju neesamības neņemšana vērā; kļūdaini apsvērumi attiecībā uz sabiedrības interesēm; kļūdains alternatīvu formu neesamības nozīmīguma juridiskais vērtējums; alternatīvu formu esamības konstatēšana, pamatojoties uz faktu un pierādījumu sagrozīšanu; kļūdaini juridiski kritēriji attiecībā uz cēloņsakarību un tehniskās funkcijas rezultātu; kubu, kuriem nav redzamas līnijas iespējas nepiemērotība; kļūdains secinājums, ar ko vienas apakškategorijas preču nefunkcionalitāte paplašināti attiecināta uz visu pārējo preču, attiecībā uz kurām preču zīme ir reģistrēta, funkcionalitātes neesamību.
   Otro apelācijas pamatu veido viena daļa, ar kuru apgalvots, ka nepamatoti neesot ņemts vērā tas, ka būtiskie elementi ir funkcionāli.
   Trešais apelācijas pamats ietver vienu daļu, atbilstoši kurai nepamatoti nav ņemts vērā tas, ka būtiskie elementi precei piešķir ievērojamu vērtību.
   Ceturtais apelācijas pamats ir iedalīts vienpadsmit daļās: nepareizs juridiskais vērtējums par pierādīšanas pienākumu; kļūdaina apstrīdētās preču zīmes individuālo elementu analīze; nepamatota individuālo elementu tehnisko iezīmju neņemšana vērā; kļūdaina atsauce vienīgi uz iesaistītās nozares normām; kļūdains “spontanitātes” kritērijs; kļūdains secinājums, ar kuru apgalvotā preču apakškategorijas atšķirtspēja paplašināti attiecināta uz visām pārējām precēm, attiecībā uz kurām ir reģistrēta preču zīme; kritērija “visiespējamākā forma” nepareiza piemērošana; atteikšanās no maģiskā kuba kā visiespējamākās formas, kas balstīta vienīgi uz faktu un pierādījumu sagrozīšanu; kļūdains atšķirtspējas novērtējums vienīgi no patērētāja viedokļa; nepamatots atteikums ņemt vērā specifiskas preces, kas faktiski ir sastopamas tirgū; kļūdaini juridiski kritēriji jau tirgū esošo preču piemērotības vērtējumam.
   Piekto apelācijas pamatu veido astoņas daļas: kļūdaina “nepārprotamības” prasība; nepamatota “spontanitātes” prasība; kļūdaina “pietiekami tiešas un specifiskas saiknes” kritērija interpretācija; kļūdaina aprakstošā rakstura analīze attiecībā vienīgi uz preču vispārējo formulējumu; nepareiza konkrētās sabiedrības daļas definīcija; nepareizs sabiedrības informētības novērtējums; nepamatota attīstības nākotnē neņemšana vērā; kļūdains sabiedrības intereses novērtējums, nepareizi atsaucoties uz alternatīvām formām.
   Sestais apelācijas pamats ietver vienu daļu saistībā ar kļūdainu faktu konstatējumu, kurā nav ņemti vērā pierādījumi.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, OV L 11, 1. lpp.

      (2)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 1 lpp.


title: Lieta C-364/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 11. jūlijā iesniedza Fővárosi Bíróság (Ungārijas Republika) — Mostafa Abed El Karem El Kott u.c./ Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal , Apvienoto Nāciju Organizācijas augstais komisārs bēgļu lietās

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 11. jūlijā iesniedza Fővárosi Bíróság (Ungārijas Republika) — Mostafa Abed El Karem El Kott u.c./Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal, Apvienoto Nāciju Organizācijas augstais komisārs bēgļu lietās
   (Lieta C-364/11)
   2011/C 347/10
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Bíróság (Ungārijas Republika)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Mostafa Abed El Karem El Kott, Chad Amin A Radi, Kamel Ismail Hazem

      Atbildētāji: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal, Apvienoto Nāciju Organizācijas augstais komisārs bēgļu lietās

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai, piemērojot Direktīvas 2004/83 (1) 12. panta 1. punkta a) apakšpunktu,

               1)

               “direktīvas sniegtais labums” nozīmē bēgļa statusa jeb vienas no abām direktīvas piemērošanas jomā iekļautajām aizsardzības formām (bēgļa statuss vai alternatīvās aizsardzības statuss) atzīšanu atkarībā no dalībvalsts izvēles vai arī neietver nevienas no šīm formām automātisku atzīšanu, bet nozīmē tikai iekļaušanu direktīvas ratione personae piemērošanas jomā;

               2)

               organizācijas aizsardzības vai palīdzības izbeigšana nozīmē atrašanos ārpus organizācijas darbības teritorijas, organizācijas darbības izbeigšanu, to, ka organizācija vairs nevar piešķirt aizsardzību vai palīdzību, vai arī no personas gribas neatkarīgu objektīvi un leģitīmi radušos šķērsli, kura dēļ persona, kurai ir tiesības uz aizsardzību vai palīdzību, to nevar saņemt?

      (1)  Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu (OV L 304, 12. lpp.).


title: Lieta T-94/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 7. marta spriedums — Rütgers Germany u.c./ ECHA (REACH — Antracēna eļļas kā vielas, kas rada ļoti lielas bažas, apzināšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Pārsūdzams akts — Reglamentējošs akts, kurā nav ietverti īstenošanas pasākumi — Tieša ietekme — Pieņemamība — Vienlīdzīga attieksme — Samērīgums)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/30

         Vispārējās tiesas 2013. gada 7. marta spriedums — Rütgers Germany u.c./ECHA

   (Lieta T-94/10) (1)

   (REACH - Antracēna eļļas kā vielas, kas rada ļoti lielas bažas, apzināšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Pārsūdzams akts - Reglamentējošs akts, kurā nav ietverti īstenošanas pasākumi - Tieša ietekme - Pieņemamība - Vienlīdzīga attieksme - Samērīgums)
   2013/C 114/47
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Rütgers Germany GmbH (Castrop-Rauxel, Vācija); Rütgers Belgium NV (Zelzate, Beļģija); Deza, a.s. (Valašske Meziříčí, Čehijas Republika); Industrial Química del Nalón, SA (Oviedo, Spānija) un Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo, Spānija) (pārstāvji — sākotnēji K. Van Maldegem, R. Cana, advokāti, un P. Sellar, solicitor, pēc tam K. Van Maldegem un R. Cana)

      Atbildētāja: Eiropas Ķīmisko vielu aģentūra (ECHA) (pārstāvji — M. Heikkilä un W. Broere, piedaloties J. Stuyck, avocat)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt ECHA lēmumu, kurš publicēts 2010. gada 13. janvārī un ar kuru antracēna eļļa (CE Nr. 292-602-7) ir apzināta kā viela, kas atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju (Ķīmisko vielu) aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 396, 1. lpp.), 57. pantā norādītajiem kritērijiem atbilstoši šīs regulas 59. pantam

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt;

               2.

               Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA un Bilbaína de Alquitranes, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 113, 1.5.2010.


title: Lieta T-536/14: Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūlijā  – Sheraton International IP /ITSB – Staywell Hospitality Group  ( “PARK REGIS” )

text:
               29.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/20

         Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūlijā – Sheraton International IP/ITSB – Staywell Hospitality Group (“PARK REGIS”)
   (Lieta T-536/14)
   2014/C 339/24
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sheraton International IP LLC (Stamford, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – E. Armijo Chávarri, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Staywell Hospitality Group Pty Ltd (Sidneja, Austrālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju piektās padomes 2014. gada 30. aprīļa lēmumu apvienotajās lietās R 240/2013–5 un R 303/2013–5;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “PARK REGIS”, attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 36. un 43. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 4 88  933

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas; starptautiskas preču zīmes reģistrācijas un plaši pazīstama preču zīme “ST REGIS”

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-119/05: Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 18. jūlijā ( Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministero dell'Industria, del Commercio et dell'Artigianato / Lucchini Siderurgica SpA ( Valsts atbalsts — EOTK — Melnā metalurģija — Atbalsts, kas atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Atgūšana — Valsts tiesas sprieduma res judicata spēks )

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/3

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 18. jūlijā (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministero dell'Industria, del Commercio et dell'Artigianato/Lucchini Siderurgica SpA

   (Lieta C-119/05) (1)

   (Valsts atbalsts - EOTK - Melnā metalurģija - Atbalsts, kas atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Atgūšana - Valsts tiesas sprieduma res judicata spēks)
   (2007/C 211/04)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Consiglio di Stato
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Ministero dell'Industria, del Commercio et dell'Artigianato

      Atbildētāja: Lucchini Siderurgica SpA

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Consiglio di Stato — Atbalsta, kas atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un ir pretrunā ar Komisijas 1985. gada 27. novembra Lēmumu Nr. 3484/85/EOTK, ar ko nosaka Kopienu noteikumus atbalstam metālapstrādei (OV L 340, 1. lpp.), atgūšana — Valsts pienākums atgūt atbalstu, neskatoties uz civillietu tiesas likumīgā spēkā stājušos spriedumu par pretējo
   Rezolutīvā daļa:
   Kopienu tiesībām ir pretēja tādas valsts tiesību normas piemērošana, kura paredz nepiemērot res judicata principu, kas nostiprināts Itālijas civilkodeksa (codice civile) 2909. pantā, ja tās piemērošana ir šķērslis atgūt atbalstu, kas piešķirts, pārkāpjot Kopienu tiesības, un kurš ir ticis atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu ar Eiropas Kopienu Komisijas galīgo lēmumu.

      (1)  OV C 132, 28.5.2005.


title: Lieta T-495/07: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — PROAS /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Impregnēšanas bitumena tirgus Spānijā — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Ikgadēji nolīgumi par tirgus sadali un cenu saskaņošanu — Paziņojuma par iebildumiem tulkošana — Naudas soda apmēra aprēķināšana — Saprātīgs termiņš — Res judicata spēks)

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/14

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — PROAS/Komisija
   (Lieta T-495/07) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Impregnēšanas bitumena tirgus Spānijā - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Ikgadēji nolīgumi par tirgus sadali un cenu saskaņošanu - Paziņojuma par iebildumiem tulkošana - Naudas soda apmēra aprēķināšana - Saprātīgs termiņš - Res judicata spēks)
   2013/C 336/27
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Productos Asfálticos (PROAS), SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — sākotnēji C. Fernández Vicién, A. Pereda Miquel un P. Carmona Botana, vēlāk C. Fernández Vicién un A. Pereda Miquel un visbeidzot C. Fernández Vicién, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, pārstāvis, kuram sākotnēji palīdz J. Rivas Andrés, advokāts, un M. Heenan Bróna, solicitor, vēlāk J. Rivas Andrés un J. Gutiérrez Gisbert, advokāti, un visbeidzot J. Rivas Andrés)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 3. oktobra Lēmumu C(2007) 4441, galīgā redakcija, par [EKL] 81. pantā paredzētās procedūras piemērošanu (Lieta COMP/38.710 — Bitumens, Spānija), ka arī prasība samazināt šajā lēmumā prasītājai piemērotā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisijas prasījumus attiecībā uz naudas soda apmēra palielināšanu noraidīt;

               3)

               Productos Asfálticos (PROAS), SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 64, 8.3.2008.


title: Lieta T-467/07: Prasība, kas celta 2007. gada 21. decembrī — Du Pont de Nemours (France)  u.c./Komisija

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/52

         Prasība, kas celta 2007. gada 21. decembrī — Du Pont de Nemours (France) u.c./Komisija
   (Lieta T-467/07)
   (2008/C 51/96)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Du Pont de Nemours (France) SAS (Puto, Francija), Du Pont Portugal — Serviços, sociedade unipessoal, Ld.
      a (Lisabona, Portugāle), Du Pont Ibérica SL (Barselona, Spānija), E.I. du Pont de Nemours & Co (Vilmingtona, Amerikas Savienotās Valstis), Du Pont de Nemours Italiana SRL (Milāna, Itālija), Du Pont De Nemours (Nederland) BV (Dortrehta, Nīderlande), Du Pont de Nemours (Deutschland) GmbH (Hohes Badhomburga, Vācija), DuPont Poland sp. z o. o. (Varšava, Polija), DuPont Romania SRL (Bukareste, Rumānija), DuPont International Operations SARL (Gransakonē, Šveice), Du Pont de Nemours International SA (Le Grand Saconnex, Šveice), DuPont Solutions (France) SAS (Puto, Francija), Du Pont Agro Hellas AE (Halandri, Grieķija) (pārstāvji — D. Waelbroeck un I. Antypas, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 19. septembra Lēmumu attiecībā uz metomila neiekļaušanu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un atļaujas atsaukšanu augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur šo vielu;

               —

               piespriest Kopienai, kuru šajā lietā pārstāv Komisija, atlīdzināt visus prasītājiem apstrīdētā lēmuma rezultātā radušos zaudējumus un noteikt prasītājiem radušos zaudējumu kompensācijas apmēru, kas pēc pašreizējām aplēsēm ir apmēram 52, 5 mlj. EUR; vai jebkuru citu summu, kas atspoguļotu to zaudējumu apmēru, kas prasītājiem ir radušies vai varētu rasties un kurus prasītāji turpmāk procesa gaitā noskaidrotu, īpaši ņemot vērā turpmākos zaudējumus;

               —

               pakārtoti — uzdot lietas dalībniekiem saprātīgā termiņā no sprieduma pasludināšanas dienas iesniegt Pirmās instances tiesai datus par kompensācijas apmēru, par ko vienojušies lietas dalībnieki, vai, ja vienošanās nav panākta, uzdot lietas dalībniekiem šajā pašā termiņā iesniegt Pirmās instances tiesai prasījumus ar detalizētiem datiem;

               —

               uzdot par maksājamo summu no Pirmās instances tiesas sprieduma pasludināšanas dienas līdz faktiskajai tās samaksāšanai samaksāt nokavējuma procentus ar likmi atbilstoši Eiropas Centrālās bankas attiecīgajā laikā par galvenajiem refinansēšanas darījumiem noteiktajai likmei, tai pieskaitot divus procentu punktus, vai arī ar jebkādu citu atbilstošu likmi, ko noteiktu Pirmās instances tiesa;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Padomes Direktīvā 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (1) paredzēts, ka dalībvalstis drīkst atļaut augu aizsardzības līdzekli tikai tad, ja tā aktīvās vielas ir minētas I pielikumā un ir izpildīti visi šajā pielikumā paredzētie nosacījumi. Prasītāji lūdz atcelt Komisijas 2007. gada 19. septembra Lēmumu 2007/628/EK attiecībā uz metomila neiekļaušanu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un atļaujas atsaukšanu augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur šo vielu (2). Prasītāji turklāt lūdz atlīdzināt zaudējumus, kas, iespējams, radīti ar apstrīdēto lēmumu.
   Lai pamatotu prasību atcelt apstrīdēto lēmumu, prasītāji norāda, ka apstrīdētais lēmums ir ticis pieņemts, pamatojoties uz nepilnīgu un acīmredzami nepareizu metomila riska novērtējumu, un ka Komisija neņēma vērā informāciju, kas tai bija pieejama no 2005. gada septembra.
   Prasītāji pārmet Komisijai, ka tā ir nepareizi izmantojusi savas pilnvaras un nav izpildījusi Direktīvas 91/414/EEK nosacījumus, samērīguma, labas pārvaldības, tiesiskās drošības, tiesiskās paļāvības un nediskriminācijas principu, kā arī prasītāju tiesības tikt uzklausītiem un nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu.

      (1)  Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīva 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV 1991 L 230, 1. lpp.).

      (2)  OV 2007 L 255, 40. lpp.


title: Lieta T-70/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 30. septembra spriedums – Trajektna luka Split/Komisija Konkurence — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 102. panta pārkāpums — Splitas ostas pārvaldes veiktā tarifu maksimālo līmeņu noteikšana attiecībā uz ostas pakalpojumiem, kas skar iekšējo satiksmi — Sūdzības noraidīšana — Lietas izskatīšana dalībvalsts konkurences iestādē — Savienības interešu neesamība

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/37

         Vispārējās tiesas 2016. gada 30. septembra spriedums – Trajektna luka Split/Komisija
   (Lieta T-70/15) (1)

   (Konkurence - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 102. panta pārkāpums - Splitas ostas pārvaldes veiktā tarifu maksimālo līmeņu noteikšana attiecībā uz ostas pakalpojumiem, kas skar iekšējo satiksmi - Sūdzības noraidīšana - Lietas izskatīšana dalībvalsts konkurences iestādē - Savienības interešu neesamība)
   (2016/C 419/47)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Trajektna luka Split d.d. (Splita, Horvātija) (pārstāvji – M. Bauer, H.-J. Freund un S. Hankiewicz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Giolito, C. Urraca Caviedes un I. Zaloguin)

      Priekšmets

   Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un kurā tiek lūgts atcelt Komisijas 2014. gada 28. novembra Lēmumu C(2014) 9236 final, ar ko ir noraidīta prasītājas iesniegtā sūdzība par LESD 102. panta pārkāpumiem, kurus esot izdarījusi Splitas ostas pārvalde, vai LESD 102. un 106. panta pārkāpumiem, kurus esot izdarījusi Horvātijas Republika vai Splitas ostas pārvalde (lieta AT.40199 – Splitas ostas pārvalde)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Trajektna luka Split d.d. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 118, 13.4.2015.


title: Lieta C-25/07: Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 10. jūlija spriedums ( Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Alicja Sosnowska / Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu (PVN — Direktīva 67/227/EEK un 77/388/EEK — Valsts tiesību akti, kuros ir noteikti pārmaksātā PVN atmaksāšanas noteikumi — Nodokļu neitralitātes un samērīguma principi — Īpaši noteikumi, kas paredz atkāpes)

text:
               11.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 10. jūlija spriedums (Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Alicja Sosnowska/Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu

   (Lieta C-25/07) (1)

   (PVN - Direktīva 67/227/EEK un 77/388/EEK - Valsts tiesību akti, kuros ir noteikti pārmaksātā PVN atmaksāšanas noteikumi - Nodokļu neitralitātes un samērīguma principi - Īpaši noteikumi, kas paredz atkāpes)
   (2008/C 260/04)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Iesniedzējtiesa
   Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Alicja Sosnowska

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — EKL 5. panta trešās daļas, 2. panta Padomes 1967. gada 11. aprīļa Direktīvā 67/227/EEK par dalībvalstu tiesību aktu par apgrozījuma nodokļiem saskaņošanu (OV 71, 1301. lpp.), kā arī 18. panta 4. punkta un 27. panta 1. punkta Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums apgrozījuma nodokļa jomā, kurā attiecībā uz pārpalikuma atmaksas termiņu ir paredzēta nelabvēlīgāka kārtība tiem nodokļu maksātajiem, kas ar nodokli apliekamo darbību veikšanu ir uzsākuši nesen un ir reģistrēti kā nodokļu maksātāji, kas veic piegādes Kopienas iekšienē — Nodokļu neitralitātes un samērīguma principi
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1977. gada 17. maija Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas ir grozīta ar Padomes 2005. gada 12. decembra Direktīvu 2005/92/EK, 18. panta 4. punktam un samērīguma principam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir aplūkots pamata prāvā, kurš, lai ļautu izdarīt pārbaudes, kas nepieciešamas, lai novērstu krāpšanu nodokļu jomā vai to apiešanu, pagarina no 60 līdz 180 dienām, sākot no brīža, kad nodokļa maksātājs iesniedz PVN deklarāciju, termiņu, kas ir valsts nodokļu administrācijas rīcībā, lai atmaksātu kādai nodokļu maksātāju kategorijai pārmaksāto PVN, ja vien tie nav iemaksājuši nodrošinājumu PLN 250 000 apmērā;

               2)

               tādas tiesību normas, kādas ir aplūkotas pamata prāvā, nav “īpaši pasākumi, lai atkāptos [no Sestās PVN direktīvas noteikumiem]” nolūkā novērst noteiktu veida krāpšanu nodokļu jomā un to apiešanu, Sestās PVN direktīvas 27. panta 1. punkta nozīmē.

      (1)  OV C 69, 24.3.2008.


title: Lieta T-359/17: Prasība, kas celta 2017. gada 7. jūnijā – Aldo Supermarkets/EUIPO – Aldi Einkauf (“ALDI”)

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/41

         Prasība, kas celta 2017. gada 7. jūnijā – Aldo Supermarkets/EUIPO – Aldi Einkauf (“ALDI”)
   (Lieta T-359/17)
   (2017/C 249/56)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aldo Supermarkets (Varna, Bulgārija) (pārstāvis – C. Saettel, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ALDI” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 749 586

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 29. marta lēmums lietā R 976/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 2868/95 19. noteikuma pārkāpums;

               —

               pretrunu pastāvēšana pamatojumā, jo Apelācijas padome apstrīdētā lēmuma 18. punktā ir atzinusi, ka iebildumu veidlapā ir ietverts krāsains agrākas preču zīmes attēls, un apstrīdētā lēmuma 24. punktā ir atzinusi, ka prasītāja ir iesniegusi PDF datni, kurā ietverts krāsains preču zīmes attēls, lai gan šie apgalvojumi nav saderīgi ar apstrīdētā lēmuma 22. –25. punktā veikto konstatāciju, saskaņā ar kuru prasītāja būtībā neesot pierādījusi savas agrākās preču zīmes pastāvēšanu, nesniedzot krāsainu šīs preču zīmes attēlu;

               —

               tiesību uz aizstāvību un sacīkstes principa pārkāpums, jo Apelācijas padome pēc savas ierosmes ir izvirzījusi Īstenošanas regulas 19. noteikuma pārkāpumu, neuzklausot puses saistībā ar šo pamatu, lai gan atbilstoši sacīkstes principam apelācijas padomēm ir jāuzklausa puses par visiem pamatiem, kurus tās paredz izvirzīt pēc savas ierosmes;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. punkta un Īstenošanas regulas 22. noteikuma 3. un 4. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-179/04: Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 16. aprīlī

text:
               26.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/2

         Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 16. aprīlī
   (Lieta C-179/04)
   (2004/C 168/02)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 16. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Grieķijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Georgios Zavvos, Komisijas Juridiskā dienesta loceklis.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, neveicot visus nepieciešamos likumdošanas, normatīvos un administratīvos pasākumus nolūkā ieviest Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 7. decembra Direktīvas 2000/64/EC, ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEC, 92/49/EEC, 92/96/EEC un 93/22/EEC par informācijas apmaiņu ar trešām valstīm, (1) noteikumus, un, jebkurā gadījumā nepaziņojot Komisijai par attiecīgiem pasākumiem, Grieķijas Republika neizpildīja ar šo Direktīvu uzliktos pienākumus.

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Saskaņā ar Tiesas pastāvīgu praksi, dalībvalsts nevar atsaukties uz iekšējiem apstākļiem vai grūtībām, lai attaisnotu no Kopienu tiesībām izrietošo pienākumu un termiņu neievērošanu.

      (1)  OV L 290, 2000., 27. lpp.


title: Lieta C-73/11 P: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 24. janvāra spriedums — Frucona Košice a.s. /Eiropas Komisija, St. Nicolaus — trade a.s. (Apelācija — Valsts atbalsts — Nodokļu parāda 65 % apmērā norakstīšana saistībā ar kolektīvās maksātnespējas procedūru — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt — Privātā kreditora kritērijs — Pārbaudes tiesā robežas — Vispārējās tiesas izdarīta apstrīdētā lēmuma pamatu aizstāšana ar saviem pamatiem — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pierādījumu sagrozīšana)

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/2

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 24. janvāra spriedums — Frucona Košice a.s./Eiropas Komisija, St. Nicolaus — trade a.s.

   (Lieta C-73/11 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Nodokļu parāda 65 % apmērā norakstīšana saistībā ar kolektīvās maksātnespējas procedūru - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt - Privātā kreditora kritērijs - Pārbaudes tiesā robežas - Vispārējās tiesas izdarīta apstrīdētā lēmuma pamatu aizstāšana ar saviem pamatiem - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pierādījumu sagrozīšana)
   2013/C 71/03
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Frucona Košice a.s. (pārstāvji — P. Lasok QC, J. Holmes un B. Hartnett, barristers, O. Geiss, Rechtsanwalt)

      Citi lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — K. Walkerová, L. Armati un B. Martenczuk), St. Nicolaus — trade a.s. (pārstāvis — N. Smaho, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (otra palāta) 2010. gada 7. decembra spriedumu lietā T-11/07 Frucona Košice/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību atcelt Komisijas 2006. gada 7. jūnija Lēmumu C(2006) 2087, galīgā redakcija, par valsts atbalstu, ko īstenojusi Slovākijas Republika attiecībā uz Frucona Košice a.s., kompetentajai nodokļu iestādei atlaižot nodokļu parādu kolektīvās maksātnespējas procedūras ietvaros (valsts atbalsts Nr. C-25/05, ex NN 21/05), ciktāl ar to minētais pasākums atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un Slovākijai uzdots pilnībā atgūt atbalstu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2010. gada 7. decembra spriedumu lietā T-11/07 Frucona Košice/Komisija;

               2)

               nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par tajā izvirzītajiem pamatiem, kurus tā nav izskatījusi;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 130, 30.4.2011.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta)  2005. gada 27. oktobrī  lietā C-41/04 (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Levob Verzekeringen BV,OV Bank NV pret Staatssecretaris van Financiën (Sestā PVN direktīva — 2., 5., 6. un 9. pants — Datu nesējā noglabātas programmatūras nodošana — Vēlāka programmatūras pielāgošana saņēmēja īpašajām vajadzībām — Vienots, ar nodokli apliekams pakalpojums — Pakalpojumu sniegšana — Sniegšanas vieta)

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 27. oktobrī
   lietā C-41/04 (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Levob Verzekeringen BV,OV Bank NV pret Staatssecretaris van Financiën (1)

   (Sestā PVN direktīva - 2., 5., 6. un 9. pants - Datu nesējā noglabātas programmatūras nodošana - Vēlāka programmatūras pielāgošana saņēmēja īpašajām vajadzībām - Vienots, ar nodokli apliekams pakalpojums - Pakalpojumu sniegšana - Sniegšanas vieta)
   (2006/C 22/02)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-41/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko
         Hoge Raad der Nederlanden

      (Nīderlande) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 30. janvārī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 2. februārī, tiesvedībā
         Levob Verzekeringen BV, OV Bank NV
       pret
         Staatssecretaris van Financiën
      , Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Janns [P.Jann], tiesneši K. Šīmans [K. Schiemann] (referents), N. Kolnerika [N. Colneric], H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues] un E. Levits, ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretāre K. Štranca [K. Sztranc], administratore, 2005.gada 27.oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               2. panta 1. punkts Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, ir interpretējams tādējādi, ka, ja divi vai vairāki elementi vai darbības, ko nodokļu maksātājs ir veicis saistībā ar patērētāju — kā vidusmēra patērētāju — ir savstarpēji cieši saistīti tā, ka tie objektīvi, no ekonomiskā viedokļa raugoties, veido vienu veselu, kura sadalīšana [vairākos pakalpojumos] būtu mākslīga, šie elementi vai šīs darbības ir uzskatāmas par vienotu pakalpojumu PVN piemērošanai;

               2)

               šis ir tāds darījums, ar kuru nodokļu maksātājs patērētājam piegādā iepriekš izstrādātu un apgrozībā laistu standarta programmatūru, kas noglabāta datu nesējā, kā arī tam sekojošu šīs programmatūras pielāgošanu saņēmēja īpašajām vajadzībām, pat ja par katru [darbību] noteikta atsevišķa cena;

               3)

               Sestās direktīvas 77/388 6. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka šāds vienotais pakalpojums ir atzīstams par “pakalpojumu sniegšanu”, ja izrādās, ka apskatāmais pielāgojums nav nedz maznozīmīgs, nedz pakārtots, bet gan ka tam ir dominējošs raksturs; šāds gadījums ir tad, ja tādiem elementiem kā apjomam, ilgumam un izmaksām ir izšķirošs raksturs, lai saņēmējam atbilstoši viņa vajadzībām ļautu izmantot programmatūru;

               4)

               Sestās direktīvas 77/388 9. panta 2. punkta e) apakšpunkta trešais ievilkums ir interpretējams tādējādi, ka to piemēro tādu vienotu pakalpojumu sniegšanai, kādi minēti šīs rezolutīvās daļas 3. punktā, kas sniegti Kopienā dibinātam nodokļu maksātājam, taču ārpus pakalpojumu sniedzēja valsts robežām.

      (1)  OV C 94, 17.04.2004.


title: Lieta C-184/05: Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 27. septembra spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Twoh International BV / Staatssecretaris van Financiën (Sestā PVN direktīva — 28.c panta A daļas a) punkta pirmā daļa — Piegāde Kopienā — Atbrīvojums — Tas, ka nodokļu iestādei nav pienākuma savākt pierādījumus — Direktīva 77/799/EEK — Dalībvalstu kompetento iestāžu savstarpēja palīdzība tiešo un netiešo nodokļu jomā — Regula (EEK) Nr. 218/92 — Administratīva sadarbība netiešo nodokļu jomā)

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/3

         Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 27. septembra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Twoh International BV/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-184/05) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 28.c panta A daļas a) punkta pirmā daļa - Piegāde Kopienā - Atbrīvojums - Tas, ka nodokļu iestādei nav pienākuma savākt pierādījumus - Direktīva 77/799/EEK - Dalībvalstu kompetento iestāžu savstarpēja palīdzība tiešo un netiešo nodokļu jomā - Regula (EEK) Nr. 218/92 - Administratīva sadarbība netiešo nodokļu jomā)
   (2007/C 297/04)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden [Nīderlandes Augstākā tiesa]
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Twoh International BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — 28.c panta A daļas a) punkta pirmā daļas interpretācija Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), kontekstā ar Padomes 1977. gada 19. decembra Direktīvu 77/799/EEK par dalībvalstu kompetentu iestāžu savstarpēju palīdzību tiešo un netiešo nodokļu jomā (OV L 336, 15. lpp.), kurā izdarīti grozījumi ar Direktīvu 92/12/EEK (OV L 76, 1. lpp.) un Padomes 1992. gada 27. janvāra Regulu (EEK) Nr. 218/92 par administratīvu sadarbību netiešo nodokļu jomā (OV L 24, 1. lpp.) — Preču pārdošana un pārvadāšana uz citu dalībvalsti uz pircēja rēķina — Tas, ka galamērķa dalībvalsts kompetentā iestāde nepaziņo būtisko informāciju — Jautājums par to, vai nosūtīšanas dalībvalsts iestādēm ir pienākums pieprasīt informāciju no galamērķa dalībvalsts kompetentajām iestādēm un vajadzības gadījumā to ņemt vērā
   Rezolutīvā daļa
   28.c panta A daļas a) punkta pirmā daļa Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kurā izdarīti grozījumi ar Padomes 1995. gada 10. aprīļa Direktīvu 95/7/EK, kontekstā ar Padomes 1977. gada 19. decembra Direktīvu 77/799/EEK par dalībvalstu kompetentu iestāžu savstarpēju palīdzību tiešo un netiešo nodokļu jomā, kurā izdarīti grozījumi ar Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvu 92/12/EEK un Padomes 1992. gada 27. janvāra Regulu (EEK) Nr. 218/92 par administratīvu sadarbību netiešo nodokļu jomā, ir jāinterpretē tā, ka dalībvalsts nodokļu iestādēm dalībvalstī, no kuras ir nosūtītas vai pārvadātas preces piegādes Kopienā ietvaros, nav jāpieprasa informācija no iestādēm dalībvalstī, kurā atrodas piegādātāja apgalvotais galamērķis.

      (1)  OV C 217, 3.9.2005.


title: Lieta C-367/08: Prasība, kas celta 2008. gada 11. augustā — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               11.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/11

         Prasība, kas celta 2008. gada 11. augustā — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-367/08)
   (2008/C 260/21)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — N. Yerrell)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvas 2006/22/EK par minimālajiem nosacījumiem Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 un Nr. 3821/85 īstenošanai saistībā ar sociālās jomas tiesību aktiem attiecībā uz darbībām autotransporta jomā un par Padomes Direktīvas 88/599/EEK atcelšanu (1) prasības vai, katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Apvienotā Karaliste nav izpildījusi šīs direktīvas 16. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2007. gada 1. aprīlī.

      (1)  OV L 102, 35. lpp.


title: Lieta C-77/06: Tiesas (piektā palāta) spriedums 2006. gada 26. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2001/42/EK — Noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējums — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/19

         Tiesas (piektā palāta) spriedums 2006. gada 26. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-77/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2001/42/EK - Noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējums - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 326/37)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Hottiaux un F. Simonetti)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — S. Schreiner)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Noteikumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīvu 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 197, 30. lpp.), nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīvu 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar minēto direktīvu;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 74, 25.03.2006.


title: Lieta C-169/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 10. aprīlī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) — TNT Express Worldwide (Poland) Sp. z o.o./Ministrowi Finansów

text:
               14.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 10. aprīlī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) — TNT Express Worldwide (Poland) Sp. z o.o./Ministrowi Finansów

   (Lieta C-169/12)
   2012/C 209/02
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: TNT Express Worldwide (Poland) Sp. z o.o.

      Atbildētājs: Minister Finansów

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 66. panta a), b) un c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja nodokļu maksātājs izdod rēķinu, kas pierāda pakalpojumu, uz kuru attiecas šajā pantā paredzētās dalībvalsts pilnvaras (atkāpe no Direktīvas 2006/112 63., 64. un 65. panta), pamatojoties uz Direktīvas 2006/112 66. panta b) punktu var noteikt, ka nodoklis kļūst iekasējams (nodokļa parāds rodas) samaksas dienā, tomēr ne vēlāk kā 30 dienas pēc pakalpojuma sniegšanas?

               2)

               Vai Direktīvas 2006/112 66. panta a) un b) punkta normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tām ir pretrunā valsts tiesību normas, kas noteiktas Ustawa z dnia 11 marca 2004 r. o podatku od towarów i usług [2004. gada 11. marta Likuma par preču un pakalpojumu nodokli] (Dz.U. Nr 54, poz. 535 ar grozījumiem; turpmāk tekstā — “Likums par PVN”), 19. panta 13. punkta otrās daļas a) un b) apakšpunktā, saskaņā ar kurām nodokļa parāds (nodokļa iekasējamības gadījums attiecībā uz dažiem darījumiem) par transporta un ekspedīcijas pakalpojumiem arī tad rodas brīdī, kad ir saņemts viss vai daļējs maksājums, tomēr ne vēlāk kā 30. dienā pēc šī pakalpjuma sniegšanas, ja saņēmējam septiņu dienu laikā pēc pakalpojuma sniegšanas ir izdots un izsniegts rēķins, kurā ir paredzēts vēlāks samaksas termiņš, bet pakalpojuma saņēmējs neatkarīgi no tā, vai viņš ir samaksājis vai nav, ir tiesīgs atskaitīt priekšnodokli laikposmā, kurā viņš ir saņēmis rēķinu?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-19/10: Prasība, kas celta 2010. gada 12. janvārī — Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/15

         Prasība, kas celta 2010. gada 12. janvārī — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-19/10)
   2010/C 80/27
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver un S. Mortoni)

      Atbildētāja: Itālijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveicot valsts pasākumus Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 273/2004 (1) par narkotisko vielu prekursoriem 12. panta īstenošanai, nepaziņojot par tiem Komisijai saskaņā ar šīs regulas 16. pantu un neveicot valsts pasākumus Padomes 2004. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 111/2005 (2), ar ko paredz noteikumus par uzraudzību attiecībā uz narkotisko vielu prekursoru tirdzniecību starp Kopienu un trešām valstīm, 31. panta īstenošanai, Itālijas Republika nav izpildījusi iepriekš minētajās regulās paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Regula Nr. 273/2004 stājās spēkā 2005. gada 18. augustā; Regula Nr. 111/2005 stājās spēkā 2005. gada 15. februārī un ir piemērojama kopš 2005. gada 18. augusta. Komisija, nesaņemot nekādu informāciju par noteikumiem, kurus Itālijai bija jāpieņem saskaņā ar Regulas Nr. 273/2004 12. pantu un Regulas Nr. 111/2005 31. pantu, kā arī nesaņemot nekādu informāciju no Itālijas Republikas, kas tai ļautu uzskatīt, ka vajadzīgie pasākumi ir tikuši veikti, uzskata, ka Itālijas Republika nav veikusi šos pasākumus un līdz ar to nav izpildījusi Regulā Nr. 273/2004 un Regulā Nr. 111/2005 paredzētos pienākumus.

      (1)  OV L 47, 1. lpp.

      (2)  OV L 22, 1. lpp.


title: Lieta T-34/05: Pirmās instances tiesas 2006. gada 6. septembra rīkojums — Bayer CropScience  u.c. pret Komisiju (Augu aizsardzības līdzekļi — Aktīvā viela endosulfāns — Atļaujas laist tirgū pārskatīšana — Prasība sakarā ar bezdarbību — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/35

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 6. septembra rīkojums — Bayer CropScience u.c. pret Komisiju
   (Lieta T-34/05) (1)

   (Augu aizsardzības līdzekļi - Aktīvā viela endosulfāns - Atļaujas laist tirgū pārskatīšana - Prasība sakarā ar bezdarbību - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2006/C 281/61)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Bayer CropScience AG, Monheima (Vācija), Makhteshim-Agan Holding BV, Amsterdama (Nīderlande), Alfa Georgika Efodia AEVE, Atēnas (Grieķija), un Aragonesas Agro, SA, Madride (Spānija) (pārstāvji — K. Mero [C. Mereu] un K. van Maldehens [K. Van Maldegen], avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — B. Dohertijs [B. Doherty])

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītāju: European Crop Association (ECPA), Brisele (Beļģija) (pārstāvji: D. Velbruks [D. Waelbroeck], U. Cinsmeisters [U. Zinsmeister] un N. Rampāls [N. Rampal], avocats)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Spānijas Karaliste (pārstāvis: J. Rodrigess Karkamo [J. Rodríguez Cárcamo], abogado del Estado)
   Priekšmets
   Prasība sakarā ar bezdarbību, kas ir vērsta uz to, lai konstatētu, ka Komisija prettiesiski nav veikusi datu pārbaudi, ko prasītāji bija iesnieguši Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvā 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV L 230, 1. lpp.) paredzētās procedūras attiecībā uz atļaujas laist tirgū aktīvo vielu endosulfānu pārskatīšanu ietvaros.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               šajā prasībā tiesvedība tiek izbeigta pirms sprieduma taisīšanas;

               2)

               Komisija un prasītāji sedz savus tiesāšanās izdevumus paši;

               3)

               Komisija un prasītāji procesā par pagaidu noregulējumu paši sedz savus šajā procesā radušos tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Spānijas Karaliste un European Crop Protection Association sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 93, 16.04.2005.


title: Lieta T-345/05 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 16. marta rīkojums — V /Parlaments (Pagaidu noregulējums — Eiropas Parlamenta deputāta imunitātes atņemšana — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Pieteikums par pagaidu pasākumiem — Pieņemamība — Steidzamība)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/36

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 16. marta rīkojums — V/Parlaments
   (Lieta T-345/05 R)
   (Pagaidu noregulējums - Eiropas Parlamenta deputāta imunitātes atņemšana - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Pieteikums par pagaidu pasākumiem - Pieņemamība - Steidzamība)
   (2007/C 96/74)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: V (pārstāvji — J. Lofthouse, M. Monan, barristers, un E. Hayes, solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — H. Krück, D. Moore un M. Windisch, pārstāvji)
   Priekšmets
   Pieteikums, kura mērķis ir panākt, pirmkārt, lai tiktu apturēta Parlamenta rezolūcijas [konfidenciālas ziņas] par prasītāja tiesvedības imunitātes atņemšanu piemērošana, otrkārt, lai tiktu noteikti pagaidu pasākumi kriminālvajāšanas atsākšanas novēršanai, gaidot Pirmās instances tiesas galīgo spriedumu par pamata prasību, treškārt, lai tiktu aizsargāta prasītāja anonimitāte un lai uz šo lūgumu atsauktos tikai pēc tam, kad Pirmās instances tiesa būs izlēmusi par prasību pamata lietā, un lai pēc tam netiktu ierosināts process valsts tiesā, ceturtkārt, lai prasītājam tiktu atļauts lietas dalībnieku dokumentus, kas iesniegti pagaidu noregulējuma procedūrā un procedūrā par pamata prasību, nosūtīt iestādei, kas veic kriminālvajāšanu Apvienotajā Karalistē, kā arī valsts tiesai, kurā noritēs valsts lietas izskatīšana, un, piektkārt, lai tiesas sēde pamata procesā notiktu pēc iespējas agrāk
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējumu;

               2)

               atlikt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem.


title: Lieta T-253/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 8. septembrī ierosinājis Chassagne par Civildienesta tiesas 2006. gada 29. jūnija spriedumu lietā F-11/05 Chassagne pret Komisiju

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/38

         Apelācija, ko 2006. gada 8. septembrī ierosinājis Chassagne par Civildienesta tiesas 2006. gada 29. jūnija spriedumu lietā F-11/05 Chassagne pret Komisiju
   (Lieta T-253/06 P)
   (2006/C 281/68)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Olivier Chassagne Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2006. gada 29. jūnijā izdoto rīkojumu lietā F-11/05;

               —

               apmierināt pirmajā instancē iesniegtos prasītāja prasījumus atcelt tiesību aktu un atlīdzināt zaudējumus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar pirmo apelācijas sūdzības pamatu prasītāja norāda, ka Civildienesta tiesa ir izdarījusi procesuālu pārkāpumu, kā rezultātā ir apdraudētas viņa tiesības uz aizstāvēšanos tāpēc, ka viņš nevarēja iesniegt savus apsvērumus par dokumentiem, uz kuriem Civildienesta tiesa ir balstījusi savu argumentāciju un tāpēc, ka atsevišķi fakti, kurus minēja prasītājs, kā arī dokumenti, kurus viņš iesniedza tiesvedības laikā netika ņemti vērā. Ar otro pamatu prasītājs apgalvo, ka Civildienesta tiesa ir pārkāpusi Kopienu tiesības, sagrozot prasības pamatus, kā arī nepareizi interpretējot Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus. Tāpat prasītājs uzskata, ka Civildienesta tiesa ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas faktu novērtējumā.


title: Lieta C-147/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. martā iesniedza Hof van beroep te Brussel (Beļģija) – Loutfi Management Propriété intellectuelle SARL / AMJ Meatproducts NV un Halalsupply NV

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. martā iesniedza Hof van beroep te Brussel (Beļģija) – Loutfi Management Propriété intellectuelle SARL/AMJ Meatproducts NV un Halalsupply NV

   (Lieta C-147/14)
   2014/C 194/15
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van beroep te Brussel

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Loutfi Management Propriété Intellectuelle SARL

      Atbildētājas: AMJ Meatproducts NV, Halalsupply NV

      Prejudiciālais jautājums

   Vai, ņemot vērā arī Savienības Pamattiesību hartas (1) 21. un 22. panta normas, [Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 (2) par Kopienas preču zīmi 9. panta 1. punkta b) apakšpunkts] ir jāinterpretē tādējādi, ka, novērtējot sajaukšanas iespēju starp Kopienas preču zīmi, kas ietver dominējošu arābu valodas vārdu, un apzīmējumu, kas ietver citu, vizuāli līdzīgu, dominējošu arābu valodas vārdu, dalībvalstu kompetentās tiesas var pārbaudīt vai tām pat ir jāpārbauda un jāņem vērā šo vārdu izrunas un nozīmes atšķirības, lai arī arābu valoda nav kāda no Savienības vai dalībvalstu oficiālajām valodām?

      (1)  OV 2000, C 364, 1. lpp.

      (2)  OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta T-405/10: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. septembra rīkojums – Justice & Environment/Komisija Tiesību aktu tuvināšana — ĢMO apzināta izplatīšana vidē — Tirdzniecības atļaujas izsniegšanas procedūra — Pieprasījums veikt iekšēju pārskatīšanu — Apstrīdēto vai attiecīgo lēmumu atcelšana — Strīda priekšmeta izzušana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/19

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. septembra rīkojums – Justice & Environment/Komisija
   (Lieta T-405/10) (1)

   (Tiesību aktu tuvināšana - ĢMO apzināta izplatīšana vidē - Tirdzniecības atļaujas izsniegšanas procedūra - Pieprasījums veikt iekšēju pārskatīšanu - Apstrīdēto vai attiecīgo lēmumu atcelšana - Strīda priekšmeta izzušana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2014/C 431/33)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Association/Vereniging Justice & Environment (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvis – P. Černý, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji P. Oliver un D. Bianchi, vēlāk D. Bianchi)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 2. marta Lēmumu 2010/135/ES par kartupeļu produkta (Solanum tuberosum L. EH92–527–1 līnija), kas ģenētiski modificēts, lai palielinātu amilopektīna saturu cietē, laišanu tirgū saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/18/EK (OV L 53, 11. lpp.), un Komisijas 2010. gada 2. marta Lēmumu 2010/136/ES, ar ko ļauj laist tirgū barību, kas ražota no ģenētiski modificētiem kartupeļiem EH92–527–1 (BPS-25271–9), un ar ko pieļauj nejaušu vai tehniski nenovēršamu šo kartupeļu sastopamību pārtikā un citos barības produktos, uz kuriem attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1829/2003 (OV L 53, 15. lpp.), kā arī lēmumu, kas, iespējams, ir ietverts Komisijas 2010. gada 6. jūlija vēstulē, ar kuru ir noraidīts pieprasījums veikt minēto lēmumu iekšēju pārskatīšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevums un atlīdzina Association/Vereniging Justice & Environment tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 301, 6.11.2010.


title: Lieta T-439/16: Prasība, kas celta 2016. gada 29. jūlijā – holyGhost/EUIPO – CBM (“holyGhost”)

text:
               26.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 350/25

         Prasība, kas celta 2016. gada 29. jūlijā – holyGhost/EUIPO – CBM (“holyGhost”)
   (Lieta T-439/16)
   (2016/C 350/31)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: holyGhost GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvji – M. Wiedemann un S. Engbrink, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: CBM Creative Brands Marken GmbH (Cīrihe, Šveice)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “holyGhost” –reģistrācijas pieteikums Nr. 11 757 853

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 30. maija lēmums lietā R 2867/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Apvienotās lietas C-164/15 P un C-165/15 P: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 21. decembra spriedums – Eiropas Komisija/Aer Lingus Ltd, Ryanair Designated Activity Company, Irlande Apelācija — Valsts atbalsts — Valsts noteikts nodoklis par aviopārvadājumiem — Diferencētu likmju piemērošana — Samazināta likme attiecībā uz lidojumu galamērķiem, kuri atrodas ne tālāk par 300 km no valsts lidostas — Priekšrocība — Selektīvs raksturs — Vērtējums gadījumā, kad nodokļu pasākums var veidot ierobežojumu pakalpojumu sniegšanas brīvībai — Atgūšana — Akcīzes nodoklis

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/9

         Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 21. decembra spriedums – Eiropas Komisija/Aer Lingus Ltd, Ryanair Designated Activity Company, Irlande

   (Apvienotās lietas C-164/15 P un C-165/15 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Valsts noteikts nodoklis par aviopārvadājumiem - Diferencētu likmju piemērošana - Samazināta likme attiecībā uz lidojumu galamērķiem, kuri atrodas ne tālāk par 300 km no valsts lidostas - Priekšrocība - Selektīvs raksturs - Vērtējums gadījumā, kad nodokļu pasākums var veidot ierobežojumu pakalpojumu sniegšanas brīvībai - Atgūšana - Akcīzes nodoklis)
   (2017/C 053/11)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Flynn, D. Grespan, T. Maxian Rusche un B. Stromsky)

      Pārējās lietas dalībnieces: Aer Lingus Ltd (pārstāvji – K. Bacon un M. A. Robertson, QC, kā arī D. Bailey, barrister, ko pilnvarojis M. A. Burnside, solicitor), Ryanair Designated Activity Company, iepriekš Ryanair Ltd (pārstāvji – M. B. Kennelly, QC, I.-G. Metaxas-Maragkidis, dikigoros, un E. Vahida, advokāts), Īrija (pārstāvji – E. Creedon, J. Quaney un A. Joyce, piedaloties E. Regan, SC, un B. Doherty, BL)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 5. februāra spriedumus Aer Lingus/Komisija (T-473/12, nav publicēts, EU:T:2015:78) un Ryanair/Komisija (T-500/12, nav publicēts, EU:T:2015:73) atcelt, ciktāl ar tiem ir atcelts Komisijas 2012. gada 25. jūlija Lēmuma 2013/199/ES par valsts atbalsta lietu SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Diferencētas avioceļojumu nodokļa likmes, ko piemērojusi Īrija, 4. pants, ciktāl šajā pantā ir likts atgūt atbalstu no tā saņēmējiem tādā apmērā, kas minētā lēmuma preambulas 70. apsvērumā ir noteikts kā EUR 8 par vienu pasažieri;

               2)

               pretapelācijas sūdzības noraidīt;

               3)

               Aer Lingus Ltd un Ryanair Designated Activity Company iesniegtās prasības atcelt Lēmumu 2013/199 noraidīt;

               4)

               Aer Lingus Ltd un Ryanair Designated Activity Company sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, kas tai ir radušies gan tiesvedībā Vispārējā tiesā, gan tiesvedībā Tiesā;

               5)

               Īrija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 205, 22.6.2015.


title: Lieta C-411/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2014. gada 2. jūlija rīkojumu lietā T-403/13 Pisciotti /Komisija 2014. gada 29. augustā iesniedza Romano Pisciotti

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2014. gada 2. jūlija rīkojumu lietā T-403/13 Pisciotti/Komisija 2014. gada 29. augustā iesniedza Romano Pisciotti

   (Lieta C-411/14 P)
   (2015/C 118/15)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Romano Pisciotti (pārstāvis – M. Maresca, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
   Ar 2015. gada 28. janvāra rīkojumu Tiesa (otrā palāta) ir noraidījusi apelācijas sūdzību un piespriedusi Romano Pisciotti segt savus tiesāšanās izdevumus pašam.


title: Lieta C-401/09: Apelācijas sūdzība, ko par 2009. gada 2. jūlija spriedumu rīkojumu T-279/06 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Banque centrale européenne BCE 2009. gada 3. oktobrī iesniegusi Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE /Eiropas Centrālā Banka

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/14

         Apelācijas sūdzība, ko par 2009. gada 2. jūlija spriedumu rīkojumu T-279/06 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Banque centrale européenne BCE2009. gada 3. oktobrī iesniegusi Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Eiropas Centrālā Banka
   (Lieta C-401/09)
   2010/C 11/25
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja:
      Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (pārstāvji — N. Korogiannakis un M. Dermitzakis, Δικηγόροι)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Centrālā banka

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas rīkojumu;

               —

               atcelt Eiropas Centrālās bankas lēmumu atzīt apelācijas sūdzības iesniedzējas piedāvājumu novērtēt kā nepiemērotu un līguma slēgšanas tiesības piešķirt konkursa uzvarētājam;

               —

               piespriest ECB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un citus izdevumus, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai radušies saistībā ar sākotnējo tiesvedību, pat ja iesniegtā apelācijas sūdzība tiktu noraidīta, kā arī ar šo tiesvedību saistītos izdevumus, ja tādi radīsies.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka iebildums par nepieņemamību, ko atbildētāja ir iesniegusi kopā ar atbildes rakstu, būtu bijis jāatzīst par nepieņemamu, jo tā nav saderīga ar Pirmās instances tiesas reglamenta 114. pantu, kurā skaidri paredzēts, ka šādi iebildumi ir jāiesniedz ar “atsevišķu dokumentu”. Turklāt Tiesa esot pārkāpusi Pirmās instances tiesas statūtu 36. pantu, pieņemdama iebildumu par nepieņemamību un neizteikdamās par apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentiem saistībā ar iebildumu.
   Pirmās instances tiesa nenepamatoti esot nolēmusi, ka, tā kā tā nav ticis akceptēts European Dynamics piedāvājums, tad tam neesot nekādas intereses, lai atkārtoti tiktu pārbaudīts līgumslēdzējas iestādes lēmums. Tālāk Pirmās instances tiesa kļūdaini esot pieņēmusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzējai, lai tā likumīgu varētu sniegt pakalpojumus, esot bijusi vajadzīga darba ņēmēju rīcībā nodošanas atļauja (AÜG).
   Visbeidzot, Pirmās instances tiesa neesot piemērojusi attiecīgās tiesību normas par līgumslēdzējas iestādes pienākumu pamatot savu lēmumu.


title: Lieta T-145/04: Pirmās instances tiesas  2005. gada 15. novembra  spriedums — Righini/Komisija (Ierēdņi — Pagaidu darbinieki — Iecelšana kategorijā un klasē — Paaugstināšana karjeras kategorijā)

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/20

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 15. novembra spriedums — Righini/Komisija
   (Lieta T-145/04) (1)

   (Ierēdņi - Pagaidu darbinieki - Iecelšana kategorijā un klasē - Paaugstināšana karjeras kategorijā)
   (2006/C 10/39)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Elisabetta Righini (Brisele, Beļģija), (pārstāvis — É. Boigelot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Joris un C. Berardis-Kayser, kam palīdz D. Waelbroeck, avocat)
   Priekšmets
   Komisijas lēmumu, ar ko ieceļ prasītāju, tai stājoties darbā, A7 kategorijas 3. klasē vai nu kā pagaidu darbinieku vai kā ierēdni-stažieri, atcelšana un, ja vajadzīgs, 2004. gada 21. janvāra lēmuma, ar ko noraida prasītājas sūdzību, atcelšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savu tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 179, 10.07.2004.


title: Lieta C-506/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberster Gerichtshof (Austrija) 2006. gada 14. decembra rīkojumu — Sabine Mayr pret Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberster Gerichtshof (Austrija) 2006. gada 14. decembra rīkojumu — Sabine Mayr pret Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG

   (Lieta C-506/06)
   (2007/C 56/24)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Oberster Gerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Sabine Mayr

      Atbildētājs: Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG

   Prejudiciālais jautājums
   Vai darba ņēmējas gadījumā, kurai veic in vitro apaugļošanu, kuras olšūnas uzteikuma saņemšanas brīdī jau bija apaugļotas ar viņas partnera sēklas šūnām, tādējādi pastāvēja in vitro embriji, bet tie vēl nebija pārstādīti sievietē, ir runa par “strādājošu grūtnieci” Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/85/EEK par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti (1) (desmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē) 2. panta a) apakšpunkta pirmās teikuma daļas izpratnē?

      (1)  OV L 348, 1. lpp.


title: Lieta C-269/07: Prasība, kas celta 2007. gada 6. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/19

         Prasība, kas celta 2007. gada 6. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-269/07)
   (2007/C 199/30)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal un W. Mölls)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               Prasītāja lūdz: konstatēt, ka, pieņemot un atstājot spēkā Einkommensteuergesetz [Likums par ienākuma nodokli] 79.-99. punktu normas par otro pensiju līmeni tiktāl, ciktāl šīs normas:

                           a)

                           pārrobežu darba ņēmējiem (un viņa laulātajiem) liedz tiesības uz papildpensiju, ciktāl tiem ir pienākums maksāt nodokli pilnā apmērā,

                           b)

                           nepieļauj, ka uzkrātais kapitāls tiek izmantots paša dzīvošanai paredzētajam dzīvoklim paša mājā, ja šis dzīvoklis neatrodas Vācijā,

                           c)

                           beidzoties pienākumam maksāt nodokli pilnā apmērā, paredz finansiālā atbalsta atmaksāšanu,

                     Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 39. pants, Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas Nr. 1612/68 (1) 7. pants, EKL 18. pants un EKL 12. pants,

               —

               piespriest Vācijas Federatīvai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   2001. gadā Vācija ieviesa papildpensiju, kuras mērķis bija veicināt otrā pensiju līmeņa izveidi, lai kompensētu valsts pensijas līmeņa samazinājumu. Tomēr šo papildpensiju piešķir tikai tad, ja attiecīgajai personai ir pienākums Vācijā maksāt nodokli pilnā apmērā, kas katrā ziņā liedza saņemt papildpensiju pārrobežu darba ņēmējiem, kuri saskaņā ar konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu tiek aplikti ar nodokļiem viņu mītnes valstī un tādēļ tie nemaksā nodokļus Vācijā. Bez tam iespēja uzkrāto kapitālu daļēji ieguldīt dzīvokļa īpašuma iegādei pastāv attiecībā tikai uz Vācijā, bet ne uz tuvajās ārzemēs atrodošos īpašumu. Visbeidzot papildpensija jāatmaksā, ja attiecīgā persona zaudē personas, kurai ir pienākums maksāt nodokli pilnā apmērā, statusu.
   Pēc Komisijas domām šīs normas ir pretrunā Kopienas tiesiskajam regulējumam par diskriminācijas aizliegumu pilsonības dēļ, par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, respektīvi, par citu dalībvalstu darba ņēmēju vienlīdzību attiecībā uz sociālajām un nodokļu priekšrocībām. Aizliegums citu dalībvalstu darba ņēmējus diskriminēt pilsonības dēļ ietver ne tikai atklātu diskrimināciju pilsonības dēļ, bet arī slēptu diskriminācijas formu, kam faktiski būtu tāds pats rezultāts, izmantojot citas atšķirības pazīmes. No Tiesas judikatūras vēl izriet, ka arī pārrobežu darba ņēmējiem saskaņā ar Regulas Nr. 1612/68 7. panta 2. punktu ir tiesības uz sociālajām priekšrocībām.
   Tā kā papildpensija atbilst “sociālās priekšrocības” definīcijai, tad to jāpiešķir arī tad, kad pārrobežu darba ņēmējam un/vai viņa laulātajam(-ai) Vācijā vispār nav pienākums maksāt nodokļus. Priekšrocība ir saistīta ar attiecīgās personas kā darba ņēmēja objektīvo statusu. Valsts pensija, kuras līmenis tiek samazināts un kuras palielināšanu tādēļ vajadzētu veicināt papildpensijai, pirmkārt skar personas, kurām ir noslēgts darba līgums, lai gan, starp citu, tas var skart tāpat citas personu grupas. Bez tam sociālo priekšrocību jēdziens ietver vēl arī tādas priekšrocības, kuras tiek piešķirtas saņēmējam tikai tādēļ, ka viņa dzīvesvieta ir attiecīgajā valstī. Tādēļ ir pierādīts, ka pārrobežu darba ņēmēji pamatā ir tādā pašā situācijā kā vietējie darbinieki: abas kategorijas skar Vācijas pensiju sistēmas, ar kuru tie ir saistīti un kurā tie veic iemaksas, pensiju līmeņa samazināšanās. Izlīdzināšanas nolūkā abas kategorijas ir ieinteresētas savas aktīvās dzīves posmā izveidot papildus pensiju. Vācijas normatīvais regulējums, saskaņā ar kuru pārrobežu darba ņēmējs, kura ienākumus saskaņā ar konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu apliek ar nodokli mītnes valstī, nevar prasīt priekšrocību, tādējādi ietver slēpto diskrimināciju un tādēļ tiek pārkāpts EKL 39. panta 2. punkts un Regulas Nr. 1612/68 7. panta 2. punkts. Visbeidzot papildpensijas iedalījumam “nodokļu” un “sociālajā” priekšrocībā nav nozīmes, jo pret pārrobežu darba ņēmēju jābūt vienlīdzīgai attieksmei arī “nodokļu” priekšrocību gadījumā.
   Arī attiecībā uz aizliegumu izmantot uzkrāto kapitālu paša dzīvošanai paredzētajam dzīvoklim paša mājā, ja tas neatrodas Vācijā, uzskatāms, ka šeit ir runa par sociālo priekšrocību. Pat ja tā nebūtu nodokļu priekšrocība, tomēr tiktu pārkāpta darba ņēmēju brīva pārvietošanās. Proti, šis priekšnoteikums ierobežo iespēju izmantot sociālo priekšrocību: tas neļauj, kā šādos gadījumos parasti varētu cerēt darba ņēmējs, pārrobežu darba ņēmējiem izmantot uzkrāto kapitālu dzīvokļa iegādei, ja tas atrodas tuvajās ārzemēs. Salīdzinājumā ar vietējiem darba ņēmējiem, parasts pārrobežu darba ņēmējs ir mazāk elastīgs priekšrocību izmantošanā, kad individuālās dalības līgums sasniedzis noteikto izmaksas plānu. Šīs papildpensijas kā sociālās priekšrocības nozīme ar to tiek mazināta. Tādēļ šī pārrobežu darba ņēmēja aizskaršana veido arī slēptu diskrimināciju pilsonības dēļ, kas ir EKL 39. panta 2. punkta un Regulas Nr. 1612/68 7. panta 2. punkta pārkāpums.
   Vācijas normatīvajā regulējumā paredzētais atmaksāšanas pienākums, kad personai beidzas pienākums maksāt nodokli pilnā apmērā, pirmkārt skar ārvalstniekus. Ārvalstnieku skaits, kuri, sasniedzot pensionēšanās vecumu, atgriežas savā dzimtenē, ir daudzreiz lielāks nekā vāciešu skaits, kuri kā pensionāri pārceļas uz ārvalstīm. Bez tam attiecīgo personu pienākums atmaksāt nodokli neatturēs tās no pārcelšanās uz citu dalībvalsti. Turklāt šeit aplūkojamais normatīvais regulējums no paša sākuma var mazināt maksājumu apmēru migrējošiem darba ņemējiem salīdzinājumā ar vietējiem darba ņēmējiem un tādēļ radīt slēptu diskrimināciju jau priekšrocību piešķiršanas līmenī. Tas attiecas uz gadījumiem, kad migrējošais darba ņēmējs jau no paša sākuma vēlas izvairīties no atmaksāšanas un tāpēc neiesniedz priekšlikumu papildpensijas piešķiršanai. Arī šeit nav redzams pamatojums. Nodokļu koherenci nodrošina jau konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu normas. Atmaksāšanas pienākums, beidzoties pienākumam maksāt nodokli pilnā apmērā, tāpat arī veido slēptu diskrimināciju pilsonības dēļ, un tādēļ tiek pārkāpti EKL 39. pants, Regulas Nr. 1612/68 7. panta 2. punkts, kā arī EKL 12. un 18. pants.

      (1)  OV L 257, 2. lpp.


title: Lieta T-296/05 un T-408/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. jūlija spriedums — Maruccio /Komisija (Sociālais nodrošinājums — Pieteikumi par medicīnisko izdevumu apmaksāšanu 100 % apmērā — Netieši un tieši izteikti pieteikumu noraidījumi)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/45

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. jūlija spriedums — Maruccio/Komisija
   (Lieta T-296/05 un T-408/05) (1)

   (Sociālais nodrošinājums - Pieteikumi par medicīnisko izdevumu apmaksāšanu 100 % apmērā - Netieši un tieši izteikti pieteikumu noraidījumi)
   (2008/C 209/77)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Maruccio, Tricase (Itālija) (pārstāvji — sākotnēji A. Distante, vēlāk G. Cipressa un L. Garofalo, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis Kayser un J. Currall, kam palīdz A. Dal Ferro, avocat)
   Priekšmets
   Cita starpā, prasība atcelt divus netiešus Eiropas Kopienu Vienotās veselības apdrošināšanas shēmas Prasību izskatīšanas biroja lēmumus, ar ko atteikts 100 % apmērā apmaksāt noteiktus medicīniskus izdevumus, kas bija radušies prasītājam, un prasība uzdot Komisijai samaksāt prasītājam noteiktus medicīniskus izdevumus.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt prasības kā nepieņemamas;

               2)

               katrs lietas dalībnieks savus tiesāšanās izdevumus sedz pats.

      (1)  OV C 257, 15.10.2005.


title: Lieta T-463/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. jūnijā  – Österreichische Post /Komisija

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/44

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. jūnijā – Österreichische Post/Komisija
   (Lieta T-463/14)
   2014/C 303/52
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Österreichische Post AG (Vīne, Austrija) (pārstāvji – H. Schatzmann, J. Bleckmann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu lietā C (2014) 2093, ciktāl, piešķirot līguma slēgšanas tiesības attiecībā uz Īstenošanas lēmuma 1. pantā neminētajiem pasta pakalpojumiem, kurus prasītāja ir lūgusi atbrīvot saskaņā ar Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 6. punktu, joprojām ir jāpiemēro Direktīva 2004/17/EK;

               —

               pakārtoti, ciktāl Tiesas skatījumā apstrīdētā lēmuma daļēja apstrīdēšana nav pieļaujama vai iespējama, atcelt Īstenošanas lēmumu kopumā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums attiecībā uz tā 1. pantā neminētajiem pasta pakalpojumiem saskaņā ar LESD 263. panta otro daļu esot prettiesisks, jo Komisija, nepareizi piemērojot un kļūdaini interpretējot Direktīvu 2004/17/EK, esot pārkāpusi Savienības tiesības. Šajā ziņā prasītāja būtībā apgalvo, ka tās sniegtie pasta pakalpojumi esot pakļauti pietiekamai tiešai konkurencei, tāpēc esot izpildīti nosacījumi atbrīvošanai saskaņā ar Direktīvas 2004/17 30. panta 1. punktu. Prasītāja arī apgalvo, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi Savienības tiesībās un judikatūrā noteiktos tirgus noteikšanas kritērijus un metodes.
   Turklāt prasītāja apgalvo, ka ir izdarīts būtisku procedūras noteikumu pārkāpums, jo Komisija neesot sniegusi pietiekamu sava nolēmuma pamatojumu.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi vispārējās procesuālās pamattiesības, jo, saturiski neizvērtējot prasītājas argumentus un sniegtos pierādījumus, tā neesot ievērojusi prasītājas tiesības tikt uzklausītai.


title: Lieta C-423/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2016. gada 2. jūnija spriedumu lietā T-723/14 HX/Padome 2016. gada 1. augustā iesniedza HX

text:
               26.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 350/18

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2016. gada 2. jūnija spriedumu lietā T-723/14 HX/Padome 2016. gada 1. augustā iesniedza HX

   (Lieta C-423/16 P)
   (2016/C 350/23)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: HX (pārstāvis – S. Koev, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atzīt šo apelācijas sūdzību par kopumā pieņemamu un pamatotu un atzīt visus tajā izklāstītos apelācijas sūdzības pamatus par pamatotiem;

               —

               atzīt, ka apstrīdētie tiesību akti var tikt daļēji atzīti par spēkā neesošiem;

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedumu lietā T-723/14 HX/Eiropas Savienības Padome daļā, kurā HX prasība ir noraidīta;

               —

               atcelt 2015. gada 28. maija Lēmumu (KĀDP) 2015/837, ar kuru ir grozīts Lēmums 2013/255 (OV L 132, 82. lpp.), ar ko Padome ir pagarinājusi Lēmuma 2013/255 piemērošanu līdz 2016. gada 1. jūnijam, daļā, kurā tas attiecas uz HX;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt visus apelācijas sūdzības iesniedzēja izdevumus, visas izmaksas, honorārus utt., kas ir saistīti ar tā pārstāvja veikto pārstāvību.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Kļūda tiesību piemērošanā, kas izpaužas kā Savienības tiesību pārkāpums: tā kā lēmums, saistībā ar kuru prasība ir tikusi noraidīta, apelācijas sūdzības iesniedzējam nav ticis nogādāts personīgi, lai gan Padomei ir bijusi zināma viņa adrese, esot jāpieņem, ka prasījumu pielāgošana saistībā ar šiem aktiem ir pieņemama un ir notikusi, nepārsniedzot izslēgšanas termiņus.

               2.

               Kļūda tiesību piemērošanā, kura esot izpaudusies kā procesuālo noteikumu pārkāpums, kas skar apelācijas sūdzības iesniedzēja intereses, un kura esot tikusi pieļauta šādā forma:

                           —

                           ar atsevišķa rakstveida prasības pieteikuma neesamību netiekot pārkāptas pretējās puses tiesības un netiekot apgrūtināta Vispārējās tiesas darbība;

                           —

                           Vispārējā tiesa neesot ievērojusi tiesvedības valodu, jo Reglamenta bulgāru valodas redakcijā neesot obligāti noteikts, ka ir jābūt atsevišķam rakstveida pieteikumam;

                           —

                           Reglamenta 64. punktā paredzētā sacīkstes procesa principa pārkāpums, jo Vispārējā tiesa apelācijas sūdzības iesniedzējam neesot devusi iespēju iepazīties ar pašu Padomes lēmumu vai ar citām Reglamenta valodu versijām, lai tam būtu iespēja sagatavot savu prasību atbilstoši Vispārējās tiesas valodu zināšanām un tās sagaidāmajiem nosacījumiem;

                           —

                           Vispārējā tiesa neesot izpildījusi savas saistības sakarā ar Reglamenta 86. panta 4. punktu, ar kurām tiek prasīts, lai tiktu dota iespēja un nepieciešamības gadījumā – papildu termiņš Padomes 2015. gada 28. maija Lēmuma (KĀDP) 2015/837 noraksta iesniegšanai, kas pamato prasības pieteikuma grozījumu;

                           —

                           Vispārējā tiesa, pārkāpjot Reglamenta 87. panta 2. punktu, savā ievadziņojumā neesot pilnībā izskatījusi lietas faktiskos apstākļus.