title: Lieta T-118/11, T-123/11 un T-124/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 4. jūnija rīkojums — Attey u.c./Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas veikti saistībā ar situāciju Kotdivuārā — Izslēgšana no attiecīgo personu saraksta — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/20

         Vispārējās tiesas 2012. gada 4. jūnija rīkojums — Attey u.c./Padome
   (Lieta T-118/11, T-123/11 un T-124/11) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas veikti saistībā ar situāciju Kotdivuārā - Izslēgšana no attiecīgo personu saraksta - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 227/33
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Philipp Attey (Abidžāna, Kotdivuāra) (lieta T-118/11), Thierry Legré (Abidžāna) (lieta T-123/11) un Stéphane Kipré (Abidžāna) (T-124/11) (pārstāvis — J.-C. Tchikaya, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — B. Driessen un M. Chavrier)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Kotdivuāras Republika (pārstāvji — J. P. Mignard un J. P. Benoit, avocats) un Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bordes un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   Prasība atcelt, pirmkārt, Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmumu 2011/18/KĀDP, ar kuru groza Padomes Lēmumu 2010/656/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Kotdivuāru (OV L 11, 36. lpp.), un, otrkārt, Padomes 2011. gada 14. janvāra Regulu (ES) Nr. 25/2011, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 560/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā (OV L 11, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl šie akti attiecas uz prasītājiem.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apvienot lietas T-118/11, T-123/11 un T-124/11 rīkojuma pieņemšanai;

               2)

               par prasību vairs nav jālemj;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Philipp Attey, Thierry Legré un Stéphane Kipré tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Kotdivuāras Republika un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 130, 30.4.2011.


title: lieta T-109/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko SpA Navigazione Libera del Golfo iesniedza 2005. gada 8. martā

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/43

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko SpA Navigazione Libera del Golfo iesniedza 2005. gada 8. martā
   (lieta T-109/05)
   (2005/C 106/84)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 8. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla SpA Navigazione Libera del Golfo, Neapolē (Itālija), kuru pārstāv un kam palīdz S. Ravenna [S. Ravenna], avvocato, ar mērķi panākt lēmuma, kas pieņemts 2005. gada 3. februārī (1) atbilstoši 8. pantam 2001. gada 30. maija Regulā (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (2), kurā apstiprināts atteikums dot piekļuvi datiem un informācijai, ko pieprasījusi prasītāja sabiedrība.
   Prasītājas lūgtie dati, ar kuriem Komisija liegusi iespēju iepazīties, attiecas uz skaitļiem, kas atspoguļo papildu izmaksas, kas radušās pasažieru pārvadātājiem no Neapoles Beverello [Napoli Beverello] ostas uz Kapri salu un atpakaļ. Šos pakalpojumus veica valsts uzņēmums Caremar SpA, kas reģistrēts Neapolē, atbilstoši pienākumam sniegt sabiedriskos pakalpojumus, par kuriem tas saņem ikgadējas kompensācijas (valsts atbalstu), ko Komisija atļāvusi saskaņā ar lēmumu, kurš pieņemts 2004. gada 16. martā atbilstoši EK līguma 88. panta 2. punktam.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Komisijas 2005. gada 3. februāra lēmumu;

               2)

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un izdevumus par advokāta pakalpojumiem.

         Pamati un galvenie argumenti
   Paziņojot prasītājai 2004. gada 16. marta lēmumu, kurā, balstoties uz apsvērumiem par Caremar komerciālo interešu aizsardzību, Komisija lēmuma pamatojumā nav publiskojusi analītiskos datus par Caremar komercdarbības izmaksām, jo īpaši papildu izmaksām, kas radušās saistībā ar sakariem ar Kapri salu un kas veiktas, pildot pienākumu sniegt sabiedriskos pakalpojumus un saņemot ikgadējās kompensācijas, ko izmaksā Kampānijas reģions.
   Arī prasītāja veic līdzīgus pasažieru pārvadājumus tajā pašā maršrutā no Neapoles Beverello [osta] uz Kapri atbilstoši pienākumam sniegt sabiedriskos pakalpojumus, tajā pašā laikā nesaņemot nekādas subsīdijas ar minētajiem pienākumiem saistīto papildu izmaksu segšanai, un tāpēc prasītāja uzskata, ka ir tikusi diskriminēta.
   Ņemot vērā prasītājas ieinteresētību rīkoties, kā arī nepieciešamību pilnībā iepazīties ar lēmumu attiecībā uz Caremar pēc iespējas ātrāk, lai spētu aizsargāt savas intereses un, attiecīgā gadījumā, celt prasību pret 2004. gada 16. marta lēmumu, sabiedrība prasītāja lūdza piekļuvi datiem par papildu izmaksām, kas saistītas ar pienākumu sniegt sabiedriskos pakalpojumus un kas Caremar radušās, uzturot sakarus ar Kapri salu, un par attiecīgajām valsts atbalsta summām.
   Ar 2005. gada 3. februāra lēmumu Komisija atteica piekļuvi datiem, ko bija pieprasījusi prasītāja sabiedrība, pamatojot atteikumu ar Caremar komerciālo interešu aizsardzību.
   Apstrīdot šo lēmumu, prasītāja sabiedrība norāda, ka Komisija cita starpā ir pieļāvusi būtisku tiesisku maldību, acīmredzami neņemot vērā noteikumus, kas paredzēti tās 2003. gada 1. decembra paziņojumā C(2003) 4582 par profesionālo noslēpumu lēmumos par valsts atbalstu (3), kuru 17. punktā ir skaidri noteikta datu un informācijas par sabiedrisko pakalpojumu izmaksām pārskatāmība un publiskums, ja vien tie netiek atzīti par konfidenciāliem un ja uz tiem neattiecas komercnoslēpums.

      (1)  Nepublicēts lēmums.

      (2)  OV L 145, 31.05.2001., 43. lpp.

      (3)  OV C 297, 09.12.2003., 6. lpp.


title: Lieta C-146/13: Prasība, kas celta 2013. gada 22. martā — Spānijas Karaliste/Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/15

         Prasība, kas celta 2013. gada 22. martā — Spānijas Karaliste/Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-146/13)
   2013/C 171/30
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāves — E. Chamizo Llatas un S. Centeno Huerta)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par juridiski spēkā neesošu un, pakārtoti, — pilnībā atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 17. decembra Regulu (ES) Nr. 1257/2012, ar ko īsteno ciešāku sadarbību attiecībā uz vienotas patentaizsardzības izveidi (1);

               —

               pakārtoti, atzīt par spēkā neesošiem:

                           a)

                           pilnībā šīs regulas 9. panta 1. punktu, kā arī šīs prasības piektajā pamatā izklāstītajā apmērā — 9. panta 2. punktu;

                           b)

                           pilnībā šīs regulas 18. panta 2. punktu, kā arī visas norādes regulā uz Vienoto patentu tiesu kā vienota spēka Eiropas patentu (VSEP) tiesiskās aizsardzības režīmu un VSEP tiesību avotu;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam un Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Nosakot tiesisko regulējumu, kas balstīts uz tiesības apliecinošu dokumentu, ko izdod Eiropas Patentu iestāde, kuras akti savukārt nav pakļauti pārbaudei tiesā, neesot ievērotas tiesiskas valsts vērtības;

               2)

               Savienības tiesību akts neesot spēkā, pakārtoti — regulai neesot juridiska pamata, jo nav noteikti pasākumi, lai nodrošinātu LESD 118. pantā paredzēto vienoto tiesisko aizsardzību;

               3)

               Ciešāku sadarbību izmantojot citiem, Līgumos neparedzētiem mērķiem, esot nepareizi izmantotas pilnvaras;

               4)

               Reglamentējot kārtību, kādā nosakāms spēkā uzturēšanas maksu lielums un to sadalījums, esot pārkāpts LESD 291. panta 2. punkts un, pakārtoti, — neesot ievērota sprieduma lietā Meroni judikatūra;

               5)

               Saistībā ar vienota spēka Eiropas patentu deleģējot Eiropas Patentu iestādei noteiktus administratīvos uzdevumus, neesot ievērota sprieduma lietā Meroni judikatūra;

               6)

               Regulas spēkā stāšanās kārtībā esot pārkāpti Savienības tiesību autonomas un vienveidīgas piemērošanas principi.

      (1)  OV L 361, 1. lpp.


title: Lieta T-497/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 16. decembra spriedums — LG Electronics /ITSB ( “KOMPRESSOR PLUS” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “KOMPRESSOR PLUS” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               12.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/12

         Vispārējās tiesas 2010. gada 16. decembra spriedums — LG Electronics/ITSB (“KOMPRESSOR PLUS”)
   (Lieta T-497/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “KOMPRESSOR PLUS” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   2011/C 46/24
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: LG Electronics, Inc. (Seula, Dienvidkoreja) (pārstāvis — J. Blanchard, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 23. septembra lēmumu lietā R 397/2009-1 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “KOMPRESSOR PLUS” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               LG Electronics, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 13.02.2010.


title: Lieta C-661/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 4. decembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – X BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 4. decembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – X BV/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-661/15)
   (2016/C 098/25)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: X BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

                           a)

                           Vai MKĪR (1) 145. panta 2. punkts, to skatot kopā ar Muitas kodeksa (2) 29. panta 1. un 3. apakšpunktu, jāinterpretē tādējādi, ka šo normu regulējums attiecas arī uz gadījumu, kurā tiek konstatēts, ka kādas preces muitas deklarācijas pieņemšanas brīdī pastāv ar šīs preces ražošanu saistīts risks, proti, ka vienai preces daļai ekspluatācijas laikā var rasties defekts, un pārdevējs līgumisku garantijas saistību pret pircēju kontekstā pircējam dod pirkuma cenas atlaidi to izmaksu apmērā, kas pircējam radās, pielāgojot preci tā, lai šis risks neiestātos?

               1.

                           b)

                           Ja MKĪR 145. panta 2. punkta regulējums neattiecas uz iepriekš minēto gadījumu, vai Muitas kodeksa 29. panta 1. un 3. apakšpunkta, to skatot kopā ar Muitas kodeksa 78. pantu, normas per se ir pietiekamas, lai, piešķirot iepriekš minēto cenas atlaidi, varētu samazināt deklarācijā norādīto muitas vērtību?

               2.

               Vai MKĪR 145. panta 3. punktā ietvertais muitas vērtības grozījuma nosacījums, ka par precēm faktiski samaksātās vai maksājamās cenas grozījumam ir jābūt izdarītam 12 mēnešu laikā pēc tam, kad tika pieņemta deklarācija par preču laišanu brīvā apgrozībā, ir pretrunā Muitas kodeksa 78. un 236. pantam, to skatot kopā ar Muitas kodeksa 29. pantu?

      (1)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.).


title: Lieta T-250/10: Prasība, kas celta 2010. gada 31. maijā — KNUT IP Management /ITSB — Zoologischer Garten Berlin ( “KNUT — DER EISBÄR” )

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/50

         Prasība, kas celta 2010. gada 31. maijā — KNUT IP Management/ITSB — Zoologischer Garten Berlin (“KNUT — DER EISBÄR”)
   (Lieta T-250/10)
   ()
   2010/C 209/75
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: KNUT IP Management Ltd. (Londona, Anglija) (pārstāvis — C. Jaeckel, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Zoologischer Garten Berlin AG (Berlīne, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 17. marta lēmumu lietā R 650/2009-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp procesa Apelāciju padomē izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “KNUT — DER EISBÄR” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 25., 28. un 41. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Zoologischer Garten Berlin AG

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiska preču zīme “KNUD” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16. un 28. klasē; Vācijas vārdiska preču zīme “Knut der Eisbär” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 25., 28. un 41. klasē; Vācijas vārdiska preču zīme “KNUT” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3.,4., 5., 8., 9., 11., 12., 14., 16., 18., 20., 21., 24., 25., 28., 29., 30., 32., 33., 35., 39., 41., 42. un 43. klasē; Vācijas vārdiska preču zīme “KNUT” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 18., 21., 25., 28., 35., 41. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt daļā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt un iebildumus apmierināt pilnībā

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo nepastāv konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-558/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 4. marta spriedums – FSA/ITSB – Motokit Veículos e Acessórios (“FSA K-FORCE”) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “FSA K-FORCE” — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “FORCE-X” — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/25

         Vispārējās tiesas 2015. gada 4. marta spriedums – FSA/ITSB – Motokit Veículos e Acessórios (“FSA K-FORCE”)
   (Lieta T-558/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “FSA K-FORCE” - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “FORCE-X” - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   (2015/C 127/34)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: FSA Srl (Busnago, Itālija) (pārstāvji – M. Locatelli un M. Cartella, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Motokit Veículos e Acessórios, SA (Vagos, Portugāle)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 5. augusta lēmumu lietā R 436/2012–2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu Motokit Veículos e Acessórios, SA un FSA Srl

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 5. augusta lēmumu lietā R 436/2012–2;

               2)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta T-111/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – Unitec Bio/Padome Dempings — Argentīnas izcelsmes biodīzeļdegvielas imports — Galīgais antidempinga maksājums — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiešs skārums — Individuāls skārums — Pieņemamība — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 5. punkts — Normālā vērtība — Ražošanas izmaksas

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/29

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – Unitec Bio/Padome
   (Lieta T-111/14) (1)

   (Dempings - Argentīnas izcelsmes biodīzeļdegvielas imports - Galīgais antidempinga maksājums - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiešs skārums - Individuāls skārums - Pieņemamība - Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 5. punkts - Normālā vērtība - Ražošanas izmaksas)
   (2016/C 402/31)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Unitec Bio SA (Buenosairesa, Argentīna) (pārstāvji – J.-F. Bellis, R. Luff un G. Bathory, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji S. Boelaert un B. Driessen, vēlāk H. Marcos Fraile, pārstāvji, kam palīdz R. Bierwagen un C. Hipp, advokāti)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. França un A. Stobiecka-Kuik) un European Biodiesel Board (EBB) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji –O. Prost un M.-S. Dibling, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, kas balstīta uz LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Padomes 2013. gada 19. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1194/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Argentīnas un Indonēzijas izcelsmes biodīzeļdegvielas importam (OV 2013, L 315, 2. lpp.), ciktāl tajā prasītājai ir noteikts antidempinga maksājums.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2013. gada 19. novembra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1194/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Argentīnas un Indonēzijas izcelsmes biodīzeļdegvielas importam, 1. un 2. pantu atcelt daļā, kurā tie attiecas uz Unitec Bio SA;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Unitec Bio tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija un European Biodiesel Board (EBB) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 112, 14.4.2014.


title: Lieta C-594/13: Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 12. marta spriedums (Bundesfinanzhof – (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “go fair” Zeitarbeit OHG/Finanzamt Hamburg–Altona Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — PVN — Direktīva 2006/112/EK — 132. panta 1. punkta g) apakšpunkts — Ar sociālo aprūpi un nodrošinājumu cieši saistītu pakalpojumu sniegšanas atbrīvojums no nodokļa — Jēdziens “struktūras, kuras atzītas par sociālās labklājības struktūrām” — Pagaidu darba aģentūra — Kvalificēta aprūpējošā personāla nodrošināšana — Atbrīvojuma no nodokļa nepiemērošana

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/4

         Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 12. marta spriedums (Bundesfinanzhof – (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “go fair” Zeitarbeit OHG/Finanzamt Hamburg–Altona

   (Lieta C-594/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - PVN - Direktīva 2006/112/EK - 132. panta 1. punkta g) apakšpunkts - Ar sociālo aprūpi un nodrošinājumu cieši saistītu pakalpojumu sniegšanas atbrīvojums no nodokļa - Jēdziens “struktūras, kuras atzītas par sociālās labklājības struktūrām” - Pagaidu darba aģentūra - Kvalificēta aprūpējošā personāla nodrošināšana - Atbrīvojuma no nodokļa nepiemērošana)
   (2015/C 146/05)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: “go fair” Zeitarbeit OHG

      Atbildētāja: Finanzamt Hamburg–Altona

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta g) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka ne uz valsts pārbaudītiem aprūpes darbiniekiem, kuri savus pakalpojumus personām, kurām ir vajadzīga aprūpe, sniedz tieši, ne uz pagaidu darba aģentūru, kura ar šādiem darbiniekiem nodrošina iestādes, kuras ir atzītas par sociālās labklājības iestādēm, neattiecas šajā tiesību normā minētais jēdziens “struktūras, kuras [atzītas] par sociālās labklājības struktūrām”.

      (1)  OV C 71, 8.3.2014.


title: Lieta T-34/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 28. novembra spriedums — Herbacin cosmetic /ITSB — Laboratoire Garnier ( “HERBA SHINE” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “HERBA SHINE” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts, Kopienas un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “Herbacin” — Relatīvs atteikuma pamats — Agrāko preču zīmju faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants)

text:
               18.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 15/14

         Vispārējās tiesas 2013. gada 28. novembra spriedums — Herbacin cosmetic/ITSB — Laboratoire Garnier (“HERBA SHINE”)
   (Lieta T-34/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “HERBA SHINE” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts, Kopienas un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “Herbacin” - Relatīvs atteikuma pamats - Agrāko preču zīmju faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   2014/C 15/19
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Herbacin cosmetic GmbH (Wutha-Farnroda, Vācija) (pārstāvis — J. Eberhardt, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Laboratoire Garnier et Cie (Parīze, Francija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 22. novembra lēmumu lietā R 2255/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Herbacin cosmetic GmbH un Laboratoire Garnier et Cie

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2011. gada 22. novembra lēmumu lietā R 2255/2010-1.

               2)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 17.3.2012.


title: Lieta C-156/14: Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 6. oktobra rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tamoil Italia SpA/Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — LESD 191. panta 2. punkts — Direktīva 2004/35/EK — Atbildība vides jomā — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru iestādei nav paredzēta iespēja likt piesārņoto zemesgabalu īpašniekiem, kas nav veicinājuši šo piesārņojumu, veikt aizsargpasākumus un pasākumus stāvokļa izlabošanai un ir paredzēts tikai pienākums kompensēt iestādes veiktos pasākumus — Saderība ar principu, ka maksā piesārņotājs, piesardzības un preventīvās darbības principu un principu, ka videi nodarīts kaitējums jālabo, pirmām kārtām novēršot tā cēloni

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/12

         Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 6. oktobra rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tamoil Italia SpA/Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare

   (Lieta C-156/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - LESD 191. panta 2. punkts - Direktīva 2004/35/EK - Atbildība vides jomā - Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru iestādei nav paredzēta iespēja likt piesārņoto zemesgabalu īpašniekiem, kas nav veicinājuši šo piesārņojumu, veikt aizsargpasākumus un pasākumus stāvokļa izlabošanai un ir paredzēts tikai pienākums kompensēt iestādes veiktos pasākumus - Saderība ar principu, ka maksā piesārņotājs, piesardzības un preventīvās darbības principu un principu, ka videi nodarīts kaitējums jālabo, pirmām kārtām novēršot tā cēloni)
   (2016/C 038/16)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Tamoil Italia SpA

      Atbildētāja: Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare,
   piedaloties: Provincia di Venezia, Comune di Venezia, Regione Veneto

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu ir jāinterpretē tādējādi, ka tā pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, saskaņā ar kuru, ja nav iespējams noteikt par zemesgabala piesārņojumu atbildīgo personu vai panākt, ka šī persona veic pasākumus stāvokļa izlabošanai, kompetentā iestāde nevar likt šī zemesgabala īpašniekam, kurš nav atbildīgs par piesārņojumu, veikt aizsargpasākumus un pasākumus stāvokļa izlabošanai, un tam ir tikai jāatlīdzina kompetentās iestādes veikto pasākumu izdevumi tādā apmērā, kas nepārsniedz teritorijas tirgus vērtību, kura noteikta pēc šo pasākumu veikšanas.

      (1)  OV C 194, 24.6.2014.


title: Lieta C-116/12: Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 12. decembra spriedums ( Dioikitiko Protodikeio Serron (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ioannis Christodoulou, Nikolaos Christodoulou, Afoi N. Christodoulou AE/Elliniko Dimosio (Muitas vērtība — Uz trešajām valstīm eksportētas preces — Eksporta kompensācijas — Par nebūtisku uzskatīta trešajā valstī veikta pārstrāde — Preču reeksports uz Eiropas Savienības teritoriju — Muitas vērtības noteikšana — Darījuma vērtība)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/8

         Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 12. decembra spriedums (Dioikitiko Protodikeio Serron (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ioannis Christodoulou, Nikolaos Christodoulou, Afoi N. Christodoulou AE/Elliniko Dimosio

   (Lieta C-116/12) (1)

   (Muitas vērtība - Uz trešajām valstīm eksportētas preces - Eksporta kompensācijas - Par nebūtisku uzskatīta trešajā valstī veikta pārstrāde - Preču reeksports uz Eiropas Savienības teritoriju - Muitas vērtības noteikšana - Darījuma vērtība)
   2014/C 52/12
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Dioikitiko Protodikeio Serron

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Ioannis Christodoulou, Nikolaos Christodoulou, Afoi N. Christodoulou AE

      Atbildētājs: Elliniko Dimosio

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Dioikitiko Protodikeio Serron — Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 24., 29., 32. un 146. panta interpretācija — Muitas vērtība — Darījuma vērtība — Noteikšana — Eksportētas preces, kuru apstrāde vai pārstrāde izvešanas valstī ir bijusi nepietiekama, lai varētu uzskatīt, ka tām ir tās valsts izcelsme, kurā notikusi pēdējā pārstrāde minētās regulas 24. panta izpratnē, un kurām nav piemērota procedūra “izvešana pārstrādei” ar mērķi reeksportēt tās sākotnējā izvešanas valstī

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 19. decembra Regulu (EK) Nr. 82/97, 29. un 32. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir piemērojami, nosakot tādu preču muitas vērtību, kuras ir ievestas, pamatojoties uz līgumu, kurš, lai arī ir atzīts par pirkuma un pārdevuma līgumu, tomēr patiesībā ir apstrādes vai pārstrādes līgums. Veicot šādu noteikšanu, nav nozīmes, vai apstrādes vai pārstrādes darbības atbilst šīs regulas 24. pantā paredzētajiem nosacījumiem, lai attiecīgās preces varētu uzskatīt par tādas valsts izcelsmes precēm, kurā šīs darbības ir notikušas;

               2)

               Regulas Nr. 2913/92, kas grozīta ar Regulu Nr. 82/97, 29. un 32. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, nosakot muitas vērtību, ir jāņem vērā par preci saņemtā eksporta kompensācija, kas ir iegūta ar tādu rīcību, kas īstenota, piemērojot Savienības tiesību normas, lai ļaunprātīgi no tām gūtu labumu.

      (1)  OV C 138, 12.5.2012.


title: Lieta C-326/12: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 9. oktobra spriedums ( Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Rita van Caster , Patrick van Caster / Finanzamt Essen-Süd Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kapitāla brīva aprite — LESD 63. pants — Ienākumu no ieguldījumu fondiem aplikšana ar nodokli — Ieguldījumu fonda pienākumi paziņot un publicēt noteiktu informāciju — Ienākumu no ieguldījumu fonda, kurš neievēro paziņošanas un publicēšanas pienākumus, aplikšana ar nodokli, piemērojot fiksētu nodokļa bāzi

text:
               8.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 439/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 9. oktobra spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Rita van Caster, Patrick van Caster/Finanzamt Essen-Süd

   (Lieta C-326/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kapitāla brīva aprite - LESD 63. pants - Ienākumu no ieguldījumu fondiem aplikšana ar nodokli - Ieguldījumu fonda pienākumi paziņot un publicēt noteiktu informāciju - Ienākumu no ieguldījumu fonda, kurš neievēro paziņošanas un publicēšanas pienākumus, aplikšana ar nodokli, piemērojot fiksētu nodokļa bāzi)
   (2014/C 439/03)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāji:
      Rita van Caster, Patrick van Caster

      Atbildētāja: Finanzamt Essen-Süd

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 63. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādus valsts tiesību aktus kā pamatlietā, kuros paredzēts, ka, ja ārvalstu ieguldījumu fonds neievēro šajos tiesību aktos vietējiem un ārvalstu fondiem bez izšķirības uzliktus pienākumus paziņot un publicēt noteiktu informāciju, tad ienākumi, kurus nodokļu maksātājs saņem no šiem ieguldījumu fondiem, tiek aplikti ar nodokli, piemērojot fiksētu nodokļa bāzi, ciktāl ar šiem tiesību aktiem nodokļu maksātājam netiek atļauts sniegt datus un informāciju, ar kuriem var tikt pierādīts viņa ienākumu faktiskais apmērs.

      (1)  OV C 303, 6.10.2012.


title: Lieta F-83/15: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 1. marta spriedums – Pujante Cuadrupani/GSA Civildienests — Pieņemšana darbā — Pagaidu darbinieks — Atlaišana pārbaudes laika beigās — Prasība vienlaikus atcelt lēmumu par atlaišanu un lēmumu, ar kuru apstiprina lēmumu par atlaišanu — Pieņemamība — PDNK 14. panta 3. punkts — Pilnvaru un procedūras nepareiza izmantošana — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Tiesības uz aizstāvību — Apspriešanās ar Apvienoto novērtējumu komiteju — Atzinums, kas balstīts uz rakstveida dokumentu pārbaudi, neuzklausot prasītāju — Tiesību uz aizstāvību pārkāpuma trūkums

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/48

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 1. marta spriedums – Pujante Cuadrupani/GSA

   (Lieta F-83/15) (1)

   (Civildienests - Pieņemšana darbā - Pagaidu darbinieks - Atlaišana pārbaudes laika beigās - Prasība vienlaikus atcelt lēmumu par atlaišanu un lēmumu, ar kuru apstiprina lēmumu par atlaišanu - Pieņemamība - PDNK 14. panta 3. punkts - Pilnvaru un procedūras nepareiza izmantošana - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Tiesības uz aizstāvību - Apspriešanās ar Apvienoto novērtējumu komiteju - Atzinums, kas balstīts uz rakstveida dokumentu pārbaudi, neuzklausot prasītāju - Tiesību uz aizstāvību pārkāpuma trūkums)
   (2016/C 136/68)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Antonio Pujante Cuadrupani (Murcia, Spānija) (pārstāvji – T. Bontinck un A. Guillerme, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Globālās satelītu navigācijas sistēmas uzraudzības iestāde (pārstāvji – O. Lambinet un D. Petrlík, pārstāvji, D. Waelbroeck un A. Duron, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt novērtējuma ziņojumu par prasītāja pārbaudes laiku un secīgo atbildētājas izpilddirektora lēmumu atlaist viņu no darba pārbaudes laika beigās

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               A. Pujante Cuadrupani sedz savus un atlīdzina Eiropas Globālās satelītu navigācijas sistēmas uzraudzības iestādes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 279, 24.8.2015., 60. lpp.


title: Lieta T-589/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 18. marta rīkojums – Eurorail/Komisija un INEA

text:
               10.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/21

         Vispārējās tiesas 2016. gada 18. marta rīkojums – Eurorail/Komisija un INEA

   (Lieta T-589/15) (1)

   (2016/C 165/28)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Devītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 27, 25.1.2016.


title: Lieta C-179/13: Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 15. janvāra spriedums (Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/L.F. Evans (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Darba ņēmējam piemērojamo tiesību aktu sociālā nodrošinājuma jomā noteikšana – Regula (EEK) Nr. 1408/71 – Piemērojamība – Dalībvalsts pilsoņa nodarbinātība trešās valsts konsulātā, kas atrodas citas dalībvalsts teritorijā, kurā viņš dzīvo – Vīnes konvencija par konsulārajiem sakariem – 71. panta 2. punkts – Valsts tiesību akts, ar kuru pastāvīgajiem iedzīvotājiem tiek piešķirtas priekšrocības, privilēģijas un imunitātes)

text:
               2.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/4

      Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 15. janvāra spriedums (Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/L.F. Evans

      (Lieta C-179/13) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Darba ņēmējam piemērojamo tiesību aktu sociālā nodrošinājuma jomā noteikšana - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - Piemērojamība - Dalībvalsts pilsoņa nodarbinātība trešās valsts konsulātā, kas atrodas citas dalībvalsts teritorijā, kurā viņš dzīvo - Vīnes konvencija par konsulārajiem sakariem - 71. panta 2. punkts - Valsts tiesību akts, ar kuru pastāvīgajiem iedzīvotājiem tiek piešķirtas priekšrocības, privilēģijas un imunitātes)
      (2015/C 073/05)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Centrale Raad van Beroep

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

         Atbildētāja: L. F. Evans

         Rezolutīvā daļa:

      Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma shēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenes locekļiem, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 1992/2006, 2. pants, to lasot kopsakarā ar šīs regulas 16. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz laikposmu, kurā dalībvalsts pilsonis ir bijis nodarbināts trešās valsts konsulārajā dienestā, kas atrodas tādas dalībvalsts teritorijā, kuras pilsonības viņam nav, bet kurā viņš dzīvo, uz šo pilsoni neattiecas dalībvalsts tiesību akti šīs tiesību normas izpratnē, ja saskaņā ar viņu uzņemošās dalībvalsts tiesību aktiem, kas ir tikuši pieņemti atbilstoši 1963. gada 24. aprīlī Vīnē noslēgtās Vīnes konvencijas par konsulārajiem sakariem 71. panta 2. punktam, minētais pilsonis nepiedalās valsts sociālā nodrošinājuma sistēmā.

         (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta C-38/09 P: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 15. aprīļa spriedums — Ralf Schräder /Kopienas Augu šķirņu birojs (KAŠB) (Apelācija — Pārbaude Tiesā — Regulas (EK) Nr. 2100/94 un Nr. 1239/95 — Lauksaimniecība — Kopienas augu šķirņu aizsardzība — Reģistrācijai pieteiktās augu šķirnes atšķirtspēja — Šķirnes atpazīstamība — Pierādījumi — Augu šķirne “SUMCOL 01” )

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/9

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 15. aprīļa spriedums — Ralf Schräder/Kopienas Augu šķirņu birojs (KAŠB)
   (Lieta C-38/09 P) (1)

   (Apelācija - Pārbaude Tiesā - Regulas (EK) Nr. 2100/94 un Nr. 1239/95 - Lauksaimniecība - Kopienas augu šķirņu aizsardzība - Reģistrācijai pieteiktās augu šķirnes atšķirtspēja - Šķirnes atpazīstamība - Pierādījumi - Augu šķirne “SUMCOL 01”)
   2010/C 148/13
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Ralf Schräder (pārstāvis — T. Leidereiter, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Kopienas Augu šķirņu birojs (KAŠB) (pārstāvji — M. Ekvad, B. Kiewiet, un A. von Mühlendahl, Rechtsanwalt)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2008. gada 19. novembra spriedumu lietā T-187/06 Ralf Schräder/KAŠB, ar kuru Pirmās instances tiesa ir noraidījusi prasību atcelt tiesību aktu, ko prasītājs ir iesniedzis par Kopienas Augu šķirņu biroja (KAŠB) Apelācijas padomes 2006. gada 2. maija lēmumu, ar ko noraidīta apelācijas sūdzība par KAŠB lēmumu attiecībā uz pieteikums par Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu augu šķirnei “SUMCOL 01” noraidīšanu — Pieteiktās augu šķirnes atšķirtspēja — Elementi, kurus var ņemt vērā, lai pierādītu augu šķirnes atpazīstamību — Kļūdains faktu vērtējums — Tiesības tikt uzklausītam tiesā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Schräder atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 04.04.2009.


title: Lieta T-420/03: Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. jūnija spriedums — El Corte Inglés/ITSB — Abril Sánchez un Ricote Saugar ( Boomerang TV ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes Boomerang TV reģistrācjas pieteikums — Agrākas vārdiskas un grafiskas valsts un Kopienas preču zīmes BOOMERANG un Boomerang — Relatīvie atteikuma pamatojumi — Sajaukšanas iespējas neesamība — Plaši pazīstamas preču zīmes Parīzes konvencijas 6.bis panta izpratnē neesamība — Reputācijas apdraudējuma neesamība — Noteiktu agrāku preču zīmju esamības pierādījumu vai to tulkojumu nesniegšana Iebildumu nodaļā — Pierādījumu sniegšana pirmo reizi Apelāciju padomē — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkta c) apakšpunkts, 8. panta 5. punkts un 74. panta 2. punkts — Regulas (EK) Nr. 2868/95 16. noteikuma 2. un 3. punkts, 17. noteikuma 2. punkts un 20. noteikuma 2. punkts)

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/19

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. jūnija spriedums — El Corte Inglés/ITSB — Abril Sánchez un Ricote Saugar (“BoomerangTV”)
   (Lieta T-420/03) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “BoomerangTV’ reģistrācjas pieteikums - Agrākas vārdiskas un grafiskas valsts un Kopienas preču zīmes “BOOMERANG’ un “Boomerang’ - Relatīvie atteikuma pamatojumi - Sajaukšanas iespējas neesamība - Plaši pazīstamas preču zīmes Parīzes konvencijas 6.bis panta izpratnē neesamība - Reputācijas apdraudējuma neesamība - Noteiktu agrāku preču zīmju esamības pierādījumu vai to tulkojumu nesniegšana Iebildumu nodaļā - Pierādījumu sniegšana pirmo reizi Apelāciju padomē - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkta c) apakšpunkts, 8. panta 5. punkts un 74. panta 2. punkts - Regulas (EK) Nr. 2868/95 16. noteikuma 2. un 3. punkts, 17. noteikuma 2. punkts un 20. noteikuma 2. punkts)
   (2008/C 197/32)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: El Corte Inglés, SA, Madride, Spānija (pārstāvji — H. Rivass Zurdo [J. Rivas Zurdo] un E. Lopess Leiba [E. López Leiva], advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — I. de Medrano Kavaljero [I. de Medrano Caballero])

      Citi procesa Apelāciju padomē dalībnieki, personas, kas iestājušās lietā Pirmās instances tiesā: Hosē Matiass Abrils Sančess [José Matías Abril Sánchez] un Pedro Rikote Saugars [Pedro Ricote Saugar], Madride (pārstāvis — H. M. Iglesiass Monrava [J. M. Iglesias Monravá], advokāts)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2003. gada 1. oktobra lēmumu lietā R 88/2003-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp El Corte Inglés, SA un H. M. Abrilu Sančesu un P. Rikote Saugaru
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               El Corte Inglés, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 47, 21.2.2004.


title: Lieta C-510/10: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 26. aprīļa spriedums ( Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — DR, TV2 Danmark A/S/NCB — Nordisk Copyright Bureau (Tiesību aktu tuvināšana — Autortiesības un blakustiesības — Direktīva 2001/29/EK — 5. panta 2. punkta d) apakšpunkts — Tiesības uz darbu izziņošanu — Izņēmums no reproducēšanas tiesībām — Īslaicīgai izmantošanai paredzēti darbu ieraksti, kurus raidorganizācijas veic saviem raidījumiem, izmantojot savus līdzekļus — Ieraksti, kas ir veikti ar trešās personas līdzekļiem — Raidorganizācijas pienākums atlīdzināt trešās personas darbības vai bezdarbības izraisītās visas kaitējumu radošās sekas)

text:
               16.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/8

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 26. aprīļa spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — DR, TV2 Danmark A/S/NCB — Nordisk Copyright Bureau

   (Lieta C-510/10) (1)

   (Tiesību aktu tuvināšana - Autortiesības un blakustiesības - Direktīva 2001/29/EK - 5. panta 2. punkta d) apakšpunkts - Tiesības uz darbu izziņošanu - Izņēmums no reproducēšanas tiesībām - Īslaicīgai izmantošanai paredzēti darbu ieraksti, kurus raidorganizācijas veic saviem raidījumiem, izmantojot savus līdzekļus - Ieraksti, kas ir veikti ar trešās personas līdzekļiem - Raidorganizācijas pienākums atlīdzināt trešās personas darbības vai bezdarbības izraisītās visas kaitējumu radošās sekas)
   2012/C 174/10
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: DR, TV2 Danmark A/S

      Atbildētāja: NCB — Nordisk Copyright Bureau

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Østre Landsret — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 10. lpp.) 5. panta 2. punkta d) apakšpunkta interpretācija — Nosacījumi, lai izmantotu izņēmumu no reproducēšanas tiesībām — Darbu ieraksti īslaicīgai izmantošanai, ko saviem raidījumiem izdara raidorganizācijas, izmantojot savus līdzekļus — Raidorganizācija, kas ārējām un neatkarīgām televīzijas producēšanas sabiedrībām ir pasūtījusi ierakstus, lai tos pārraidītu savos radījumos

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 5. panta 2. punkta d) apakšpunktā norādītais izteikums “izmantojot savus līdzekļus” ir jāinterpretē autonomi un vienveidīgi Savienības tiesību kontekstā;

               2)

               Direktīvas 2001/29 5. panta 2. punkta d) apakšpunkts, lasot to kopsakarā ar tās preambulas 41. apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar raidorganizācijas pašas līdzekļiem tiek saprasti ikvienas trešās personas līdzekļi, kura rīkojas raidorganizācijas vārdā, vai raidorganizācijai par šo rīcību uzņemoties atbildību;

               3)

               lai noteiktu, vai ierakstam, ko raidorganizācija ir veikusi saviem raidījumiem, izmantojot trešās personas līdzekļus, ir piemērojams Direktīvas 2001/29 5. panta 2. punkta d) apakšpunktā paredzētais izņēmums attiecībā uz īslaicīgai izmantošanai paredzētiem ierakstiem, iesniedzējtiesai ir jānovērtē, vai, ņemot vērā pamatlietas apstākļus, šī persona var tikt uzskatīta par tādu, kas ir konkrēti rīkojusies raidorganizācijas “vārdā”, vai vismaz raidorganizācijai “uzņemoties atbildību”. Saistībā ar šo pēdējo minēto apstākli ir būtiski, lai attiecībā pret trešajām personām, tostarp autoriem, kuriem ar viņu darbu prettiesisku ierakstīšanu var tikt nodarīts kaitējums, raidorganizācijai būtu pienākums atlīdzināt trešās personas, tādas kā ārēja un juridiski neatkarīga televīzijas producentu sabiedrība, ar attiecīgo ierakstīšanu saistītās darbības un bezdarbības visas kaitējumu radošās sekas, it kā šo darbību būtu veikusi un bezdarbību būtu pieļāvusi pati raidorganizācija.

      (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Lieta F-14/10: Prasība, kas celta 2010. gada 25. februārī — Marcuccio /Komisija

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/54

         Prasība, kas celta 2010. gada 25. februārī — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-14/10)
   2010/C 134/90
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Lecce) (pārstāvis — G. Cipressa, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Lūgums atzīt procedūras, kuras ietvaros tika lūgts atzīt daļējas invaliditātes iestāšanos, pārmērīgo ilgumu un piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājam radītos zaudējumus

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru noraidīts 2009. gada 30. janvāra lūgums;

               —

               atcelt aktu, ar kuru noraidīta prasītāja 2009. gada 20. jūlijā iesniegtā sūdzība par lēmumu, ar kuru noraidīts 2009. gada 30. janvāra lūgums;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt 2009. gada 6. novembra ziņojumu ADMIN.B.2/MB/ls D(09) 29562, kuru prasītājs saņēma 2009. gada 16. decembrī;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atzīt, ka procedūra ar mērķi nodrošināt prasītājam saskaņā ar Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 73. pantu piešķirto tiesisko garantiju īstenošanu saistībā ar 2003. gada 12. septembrī notikušo nelaimes gadījumu, ilga vairāk nekā piecus gadus;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atzīt, ka attiecīgās procedūras ilgums nav bijis saprātīgs;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt materiālo un morālo kaitējumu, kas prasītājam nepamatoti radies attiecīgās procedūras nesaprātīgā ilguma dēļ, un izmaksāt EUR 10 000 vai tādu lielāku vai mazāku summu, kādu Vispārējā tiesa uzskatītu par taisnīgu un pareizu;

               —

               piespriest Komisijai, sākot no nākamās dienas pēc 2009. gada 30. janvāra lūguma saņemšanas Komisijā un līdz EUR 10 000 faktiskai samaksai, izmaksāt prasītājam procentu maksājumus par šo summu ar likmi 10 % gadā, ar attiecīgās summas ikgadēju kapitalizāciju;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 10. martā lietā T-266/00 Confartigianato Venezia, Transport Lines Snc u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju (Valsts atbalsts — Komisijas lēmums, ar kuru atbalstu shēmas tika atzītas par nesaderīgām ar kopējo tirgu un tika uzlikts pienākums atgūt nesaderīgos atbalstus — Valsts atgūšanas procedūras izslēgšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Juridiski pamatotas intereses trūkums — Nepieņemamība)

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/18

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 10. martā
   lietā T-266/00 Confartigianato Venezia, Transport Lines Snc u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Valsts atbalsts - Komisijas lēmums, ar kuru atbalstu shēmas tika atzītas par nesaderīgām ar kopējo tirgu un tika uzlikts pienākums atgūt nesaderīgos atbalstus - Valsts atgūšanas procedūras izslēgšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Juridiski pamatotas intereses trūkums - Nepieņemamība)
   (2005/C 155/36)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā T-266/00 Confartigianato Venezia, Transport Lines un 15 citi prasītāji, kas ir uzrādīti Rīkojuma pielikumā esošajā sarakstā, Venēcija (Itālija), ko pārstāv A. Vianello [A. Vianello], advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv V. Di Buči [V. Di Bucci], pārstāvis, kam palīdz A. Dal Ferro [A. Dal Ferro], advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā, par prasību atcelt Komisijas 1999. gada 25. novembra Lēmumu 2000/394/EK par atbalsta pasākumiem, kas paredzēti likumos Nr. 30/1997 un Nr. 206/1995 attiecībā uz uzņēmumiem Venēcijā un Čiogijā [Chioggia], atbrīvojot no sociālajiem maksājumiem (OV 2000, L 150, 50. lpp.), Pirmās instances tiesa (otrā palāta paplašinātā sastāvā) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirungs [J. Pirrung], tiesneši A. V. H. Meijs [A. W. H. Meij], N. Dž. Forvuds [N. J. Forwood], I. Pelikānova [I. Pelikánová], S. Papasavs [S. Papasavvas], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 10. martā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību daļēji noraidīt kā nepieņemamu, ciktāl to cēla Transport Lines Snc, C.A.T.I.L. Consorzio Artigianato Trasportatori Interni Lagunari, C.A.T.I.L. Servizi Srl, Translion Snc, Cooperativa Trasportatori Lagunari Arl, Barich Aldo e figlio Snc, S.A.L.P.A. Trasporti Snc, Laguna Trasporti di Tosi Pietro, Puppola Trasporti e C. Snc, Simionato Roberto, Venerando Gianfranco Snc, Boscolo 'Bielo' Ivano Srl, Grassi Mario, Laguna Veneta Cooperativa Trasporti Srl, Brussa Sas un Il Fornaio di Colussi Gloria;

               2)

                  Transport Lines Snc, C.A.T.I.L. Consorzio Artigianato Trasportatori Interni Lagunari, C.A.T.I.L. Servizi Srl, Translion Snc, Cooperativa Trasportatori Lagunari Arl, Barich Aldo e figlio Snc, S.A.L.P.A. Trasporti Snc, Laguna Trasporti di Tosi Pietro, Puppola Trasporti e C. Snc, Simionato Roberto, Venerando Gianfranco Snc, Boscolo 'Bielo' Ivano Srl, Grassi Mario, Laguna Veneta Cooperativa Trasporti Srl, Brussa Sas un Il Fornaio di Colussi Gloria sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas;

               3)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas tai līdz šim radušies sakarā ar prasību, ko cēla sešpadsmit iepriekš minētie uzņēmumi;

               4)

               lēmuma pieņemšana par pārējiem tiesāšanās izdevumiem tiek atlikta.

      (1)  OV C 355, 09.12.2000.


title: Lieta T-405/06: Pirmās instances tiesas 2009. gada 31. marta spriedums — ArcelorMittal Luxembourg u.c./Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Siju ražošanas Kopienu tirgus — Lēmums, ar kuru pēc EOTK līguma darbības izbeigšanās saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1/2003 konstatēts EOTKL 65. panta pārkāpums — Komisijas kompetence — Pārkāpjošo darbību attiecināmība — Noilgums — Tiesības uz aizstāvību)

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/33

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 31. marta spriedums — ArcelorMittal Luxembourg u.c./Komisija
   (Lieta T-405/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Siju ražošanas Kopienu tirgus - Lēmums, ar kuru pēc EOTK līguma darbības izbeigšanās saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1/2003 konstatēts EOTKL 65. panta pārkāpums - Komisijas kompetence - Pārkāpjošo darbību attiecināmība - Noilgums - Tiesības uz aizstāvību)
   2009/C 113/66
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ArcelorMittal Luxembourg SA, agrāk Arcelor Luxembourg SA, Luksemburga (Luksemburga); ArcelorMittal Belval & Differdange SA, agrāk Arcelor Profil Luxembourg SA, Esch-sur-Alzette (Luksemburga); un ArcelorMittal International SA, agrāk Arcelor International SA (Luksemburga) (pārstāvis — A. Vandencasteele, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — X. Lewis un F. Arbault)

      Priekšmets

   Lūgums atcelt Komisijas 2006. gada 8. novembra lēmuma C(2006) 5342, galīgā redakcija, par EOTKL 65. panta piemērošanas procedūru attiecībā uz Eiropas siju ražotāju nolīgumiem un saskaņotām darbībām (lieta COMP/F/38.907 — Tērauda sijas)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

                  atcelt Komisijas 2006. gada 8. novembra lēmumu C(2006) 5342, galīgā redakcija, par EOTKL 65. panta piemērošanas procedūru attiecībā uz Eiropas siju ražotāju nolīgumiem un saskaņotām darbībām (lieta COMP/F/38.907 — Tērauda sijas) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz ArcelorMittal Belval & Differdange SA un ArcelorMittal International SA;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt kā nepamatotu;

               3)

                  tiktāl, ciktāl šobrīd izskatāmā lieta ir starp šiem lietas dalībniekiem, Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina ArcelorMittal Belval & Differdange SA un ArcelorMittal International SA tiesāšanās izdevumus;

               4)

                  tiktāl, ciktāl šobrīd izskatāmā lieta ir starp šiem lietas dalībniekiem, ArcelorMittal Luxembourg SA sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 42, 24.2.2007.


title: Lieta T-43/13: Prasība, kas celta 2013. gada 29. janvārī — Donnici/Parlaments

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/31

         Prasība, kas celta 2013. gada 29. janvārī — Donnici/ Parlaments
   (Lieta T-43/13)
   2013/C 79/52
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Beniamino Donnici (Castrolibero, Itālija) (pārstāvji — V. Vallefuoco un J. Van Gyseghem, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

   Prasītājs lūdz, lai Vispārējā tiesa atzītu Eiropas Parlamenta pieļautu smagu pārkāpumu saistībā ar tā 2007. gada 24. maijā pieņemto lēmumu, kas ir nelabvēlīgs prasītājam un kuru vēlāk Tiesa ir atcēlusi ar 2009. gada 30. aprīļa spriedumu, un tādējādi piespriestu Eiropas Parlamentam atlīdzināt materiālo un morālo kaitējumu, kuru prasītājs ir cietis vai cietīs šī prettiesiskā pasākuma dēļ un kura apmērs, pamatojoties uz taisnīgumu, ir EUR 1 720 470 vai mazāka summa, kuru par atbilstošu uzskata Vispārējā tiesa, kā arī piespriestu atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs šajā lietā, kurš ir tas pats, kas lietās T-215/07 un C-9/08 Donnici/Parlaments, lūdz atlīdzināt kaitējumu, kuru tas ir cietis saistībā ar atbildētāja atteikumu atzīt viņa kā Eiropas Parlamenta locekļa mandāta spēkā esamību — atteikumu, kuru vēlāk ir atcēlusi Eiropas Savienības Tiesa.
   Savas prasības pamatošanai prasītājs norāda, ka šajā lietā ir izpildīti visi judikatūrā iedibinātie nosacījumi par to, lai atzītu Savienības iestāžu ārpuslīgumisko atbildību; it īpaši attiecībā uz:

               —

               apstrīdētās rīcības prettiesiskumu;

               —

               prasību par to, ka nodarītais kaitējums ir reāls;

               —

               cēloņsakarības esamību un

               —

               Savienības vainu vai tās pieļauta pārkāpuma līmeni. Šajā ziņā prasītājs apgalvo, ka ar lēmumu, kurš ir šīs tiesvedības pamatā, atbildētājs pietiekami būtiski un acīmredzami nav ievērojis noteikumu, kurš personām piešķir tiesības.


title: Lieta T-198/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 3. februāra rīkojums – Imax /ITSB – Himax Technologies ( “IMAX” ) Kopienas preču zīme  — Iebildumi  — Iebildumu atsaukšana  — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/35

         Vispārējās tiesas 2014. gada 3. februāra rīkojums – Imax/ITSB – Himax Technologies (“IMAX”)
   (Lieta T-198/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 142/45
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Imax Corporation (Mississauga, Kanāda) (pārstāvji – V. von Bomhard, advokāts, un K. Hughes, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – L. Rampini)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Himax Technologies, Inc. (Hsinhua, Taivāna)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju piektās padomes 2013. gada 23. janvāra lēmumu lietā R 740/2012-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Himax Technologies, Inc. un Imax Corporation

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 171, 15.6.2013.


title: Lieta T-192/07: Prasība, kas celta 2007. gada 4. jūnijā — Comité de défense de la viticulture charentaise /Komisija

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/36

         Prasība, kas celta 2007. gada 4. jūnijā — Comité de défense de la viticulture charentaise/Komisija
   (Lieta T-192/07)
   (2007/C 170/69)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Comité de défense de la viticulture charentaise, Sainte-Sévère (Francija) (pārstāvis — C.-E. Gudin, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 3. aprīļa Lēmumu Nr. SG-Greffe (2007) D/202076, kas adresēts prasītāja pārstāvim, un tādējādi atzīt par spēkā neesošu šajā prasībā apstrīdēto tiesību aktu;

               —

               atzīt par spēkā neesošu visu Komisijas lēmumu, ar kuru tā noraidījusi prasītājas sūdzību.

         Pamati un galvenie argumenti
   2007. gada 3. aprīļa lēmumā Komisija nolēma neizmeklēt prasītājas sūdzību, kurā tika apgalvots, ka Institut National des Appellations d'Origine (INAO) Francijā ir pārkāpis EKL 81. pantu un ka lielie degvīna un konjaka vairumtirgotāji ir pārkāpuši EKL 81. un 82. pantu (lieta COMP/38863/B2-MODEF). Šajā prasībā prasītāja lūdz atcelt minēto lēmumu.
   Prasības pamatojumā prasītāja izvirza trīs pamatus.
   Pirmais pamats ir par to, ka Komisijas loceklis, apstrīdētā tiesību akta parakstītājs, neesot bijis kompetents šo tiesību aktu parakstīt “Komisijas vārdā”.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka lēmumā nav norādīts pietiekams pamatojums, jo Komisija vēstulē, ar kuru noraidīta sūdzība, neesot atbildējusi uz visiem prasītājas norādītajiem aspektiem.
   Trešajā pamatā prasītāja apgalvo, ka Komisija neesot prasību izskatījusi pietiekami nopietni.


title: Lieta T-170/17 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 18. maija rīkojums – RW/Komisija Pagaidu noregulējums — Civildienests — Ierēdņi — Atvaļinājuma piešķiršana un pensionēšanās — Pensionēšanās vecums — Civildienesta noteikumu 42.c pants — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Fumus boni juris — Steidzamība — Interešu izsvēršana

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/26

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 18. maija rīkojums – RW/Komisija
   (Lieta T-170/17 R)
   (Pagaidu noregulējums - Civildienests - Ierēdņi - Atvaļinājuma piešķiršana un pensionēšanās - Pensionēšanās vecums - Civildienesta noteikumu 42.c pants - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Fumus boni juris - Steidzamība - Interešu izsvēršana)
   (2017/C 231/33)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: RW (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Berscheid un A.-C. Simon)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 278. un 279. pantam apturēt Komisijas 2017. gada 2. marta lēmuma, ar ko prasītājam ir piešķirts atvaļinājums dienesta interesēs un piemērota obligāta pensionēšanās, sākot ar 2017. gada 1. jūniju, izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2017. gada 2. marta lēmuma, ar ko prasītājam ir piešķirts atvaļinājums dienesta interesēs un piemērota obligāta pensionēšanās, sākot ar 2017. gada 1. jūniju, izpilde tiek apturēta;

               2)

               lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.


title: Lieta T-781/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. janvāra spriedums – TVR Automotive/ITSB – Cardoni (“TVR ENGINEERING”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “TVR ENGINEERING” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “TVR” — Relatīvs atteikuma pamats — Apzīmējumu līdzības neesamība — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/43

         Vispārējās tiesas 2016. gada 28. janvāra spriedums – TVR Automotive/ITSB – Cardoni (“TVR ENGINEERING”)
   (Lieta T-781/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “TVR ENGINEERING” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “TVR” - Relatīvs atteikuma pamats - Apzīmējumu līdzības neesamība - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 098/56)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: TVR Automotive Ltd (Whiteley, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – A. von Mühlendahl un H. Hartwig, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Otrs procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieks: Fabio Cardoni (Milāna, Itālija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 8. septembra lēmumu lietā R 2532/2013–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp TVR Automotive Ltd un Fabio Cardoni

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               TVR Automotive Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 26, 26.1.2015.


title: Lieta C-121/06 P: Apelācija, ko  2006. gada 1. martā  ierosināja  Giorgio Fedon & Figli SpA  un  Fedon America, Inc.  par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas  2005. gada 14. decembra  spriedumu lietā T-135/01  Giorgio Fedon & Figli SpA  un  Fedon America, Inc.  pret Eiropas Kopienu Komisiju un Eiropas Savienības Padomi

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/7

         Apelācija, ko 2006. gada 1. martā ierosināja Giorgio Fedon & Figli SpA un Fedon America, Inc. par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2005. gada 14. decembra spriedumu lietā T-135/01 Giorgio Fedon & Figli SpA un Fedon America, Inc. pret Eiropas Kopienu Komisiju un Eiropas Savienības Padomi
   (Lieta C-121/06 P)
   (2006/C 108/11)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki
   Prasītājas: Giorgio Fedon & Figli SpA un Fedon America, Inc. (pārstāvji — I. Van Bael, A. Cevese, F. Di Gianni un R. Antonini, advokāti)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija un Eiropas Savienības Padome
   Prasītāju prasījumi

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2005. gada 14. decembra spriedumu;

               —

               ja process to atļauj, lemt pēc būtības, atzīstot prasītājām tiesības uz tādu zaudējumu atlīdzību, par ko ir atbildīgas atbildētājas sakarā ar nelikumīgu vai likumīgu darbību;

               —

               jebkurā gadījumā — piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus procesā pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā;

               —

               pakārtoti, piešķirt prasītājām taisnīgu kompensāciju par nesaprātīgu procesa ilgumu Pirmās instances tiesā;

               —

               veikt citus pasākumus, kas vajadzīgi taisnīguma īstenošanai.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājas uzskata, ka apstrīdētais spriedums ir kļūdains, jo tajā nav nekāda pamatojuma attiecībā uz vienu no izvirzītajiem pamatargumentiem, proti, īpašajos faktiskajos apstākļos, kas raksturo šo lietu, prasītājām ir tiesības atsaukties uz Pasaules tirdzniecības organizācijas Strīdu noregulēšanas iestādes pieņemtu lēmumu, lai prasības atlīdzināt zaudējumus nolūkā pierādītu Kopienas rīcības prettiesiskumu.


title: Lieta C-44/09: Tiesas astotās palātas priekšsēdētāja 2009. gada 12. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/44

         Tiesas astotās palātas priekšsēdētāja 2009. gada 12. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-44/09) (1)

   2010/C 63/71

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 69, 21.03.2009.


title: Lieta C-376/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 27. aprīļa spriedumu lietā T-556/11 European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2016. gada 7. jūlijā iesniedza Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 27. aprīļa spriedumu lietā T-556/11 European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2016. gada 7. jūlijā iesniedza Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   (Lieta C-376/16 P)
   (2016/C 402/17)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – N. Bambara, pārstāvis, P. Wytinck, B. Hoorelbeke, advocaten)

      Pārējās lietas dalībnieces: European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               galvenokārt,

                           —

                           pilnībā atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas spriedumu;

                           —

                           noraidīt prasību atcelt apstrīdēto lēmumu un prasību par zaudējumu atlīdzību, ko prasītāja bija cēlusi pirmajā instancē;

               —

               pakārtoti, pilnībā atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas spriedumu un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

               —

               pakārtotāk, atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas spriedumu, ciktāl tajā ir piespriests EUIPO atlīdzināt zaudējumus, kas radīti European Dynamics Luxembourg saistībā ar iespējas, ka tai tiks piešķirtas pamatlīguma slēgšanas tiesības, zaudēšanu, un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

               —

               piespriest prasītājām pirmajā instancē atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Apelācijas sūdzība ir balstīta uz četriem galvenajiem pamatiem, konkrēti: 1) Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot un piemērojot vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības principus, un katrā ziņā esot sagrozījusi faktus, 2) Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot un piemērojot testu par acīmredzamām kļūdām vērtējumā, un dažos gadījumos esot sagrozījusi faktus, 3) Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot Vispārējās finanšu regulas 100. panta 2. punktu, to aplūkojot kopsakarā ar LESD 296. panta otro daļu, un 4) Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piespriežot atlīdzināt zaudējumus iespējas zaudēšanas dēļ.

               2.

               Pirmajā apelācijas sūdzības pamatā apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka Vispārējā tiesa lēma ultra petita, pārkāpjot Tiesas statūtu 21. pantu un Vispārējās tiesas Reglamenta 76. panta 1. punktu un 84. panta 1. punktu, vai, pakārtoti, ka tā pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka vienlīdzīgas attieksmes un pienācīgās rūpības principu pārkāpums varētu būt pamats apstrīdētā lēmuma atcelšanai, norādot, ka apstrīdētais lēmums ir atceļams, jo EUIPO nebija nedz pieprasījis, nedz ieguvis izrakstus no sodāmības reģistra attiecībā uz Siemens SA un Siemens SL, kas liecinātu, ka nepastāv neviens no Finanšu regulas 93. un 94. pantā uzskaitītajiem izslēgšanas pamatiem. Pirmā apelācijas sūdzības pamata otrajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzējs arī norāda, ka Vispārējā tiesa esot sagrozījusi faktus, apgalvojot, ka EUIPO nebija nedz pieprasījis, nedz sniedzis pierādījumus, kas atbilstoši Īstenošanas kārtības 134.b pantam būtu pietiekami, lai liecinātu par izslēgšanas pamatu neesamību attiecībā uz Siemens SL, jo lietas materiālos esot ietverts izraksts no Registro mercantil, kas esot izrakstam no sodāmības reģistra līdzvērtīgs dokuments Īstenošanas kārtības 134.b panta izpratnē.

               3.

               Otrajā apelācijas sūdzības pamatā apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepārbaudot, vai konstatētās acīmredzamās kļūdas vērtējumā, ko bija pieļāvusi novērtējuma komiteja European Dynamics piedāvājuma novērtēšanā, varētu ietekmēt apstrīdētā piešķiršanas lēmuma gala iznākumu. Apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka Vispārējai tiesai esot pienākums pārbaudīt, vai konstatētās acīmredzamās kļūdas vērtējumā izraisīja citādu iepirkuma procedūras iznākumu, izvērtējot, vai konstatētās acīmredzamās kļūdas ir ietekmējušas punktu skaitu, kas piešķirts par konkrētu kritēriju, gadījumā, ja pastāv daži citi iemesli (attiecībā uz kuriem nav pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā), kuri arī pamato piešķirto punktu skaitu. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka vairākos gadījumos Vispārējā tiesa esot vai nu sagrozījusi faktus, vai piemērojusi nepareizu testu, lai konstatētu acīmredzamas kļūdas vērtējumā, vienkārši aizstājot EUIPO sniegto faktu vērtējumu ar savējo, vai arī pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka pamatojuma nepietiekamība var tikt uzskatīta par acīmredzamas kļūdas vērtējumā pierādījumu.

               4.

               Trešajā apelācijas sūdzības pamatā apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, izvirzot prasību, ka lēmuma pamatojumā būtu jāpaskaidro, kādā veidā katrs (negatīvs) vērtējums ir ietekmējis par katru apakškritēriju un apakšpunktu piešķirto punktu skaitu, un līdz ar to esot piemērojusi stingrāku testu attiecībā uz pienākumu norādīt pamatojumu nekā tests, kas izriet no Tiesas pastāvīgās judikatūras. Tādēļ Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atceļot apstrīdēto lēmumu Vispārējās finanšu regulas 100. panta 2. punkta, to aplūkojot kopsakarā ar LESD 296. pantu, pārkāpuma dēļ.

               5.

               Ceturtajā apelācijas sūdzības pamatā apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piespriežot atlīdzināt zaudējumus pirmajai prasītājai pirmajā instancē, jo viens no kumulatīvajiem ES iestāžu ārpuslīgumiskās atbildības iestāšanās nosacījumiem (t.i., prettiesiskas rīcības fakts) neesot ticis pierādīts. Pakārtoti, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka pat gadījumā, ja EUIPO apelācijas sūdzība tiktu apmierināta tikai attiecībā uz pirmo apelācijas sūdzības pamatu, pārsūdzētais spriedums joprojām esot atceļams, ciktāl ar to ir noteikts pienākums atlīdzināt zaudējumus, jo šādā gadījumā neesot pierādīta cēloņsakarība starp atlikušo prettiesisko rīcību (acīmredzama kļūda vērtējumā un pamatojuma nesniegšana) un apgalvoto kaitējumu. Alternatīvi, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piespriežot atlīdzināt zaudējumus iespējas zaudēšanas dēļ, jo šāds zaudējumu atlīdzināšanas pamats nevar tikt uzskatīts par dalībvalstu tiesību sistēmām raksturīgu vispārējo principu, un tādējādi esot pārkāpusi skaidri izteiktu normu LESD 340. pantā.


title: Lieta C-189/07: Prasība, kas celta 2007. gada 3. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/10

         Prasība, kas celta 2007. gada 3. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-189/07)
   (2007/C 129/17)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Oliver un F. Jimeno Fernández)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka
               savā suverēnajā vai jurisdikcijā ietilpstošajā teritorijā un jūras ūdeņos neapmierinoši veicot zvejas kontroli, pārbaudi un uzraudzību, ieskaitot tādu sugu zivju izkraušanu un pārdošanu, uz kurām attiecas noteikumi par vajadzīgo minimālo garumu atbilstoši Regulai (EK) Nr. 850/98 (1) un Regulai (EK) Nr. 2406/96 (2), un
               neievērojot pietiekami to, ka ir jāveic attiecīgi pasākumi pret personām, kas pārkāpušas Kopienu tiesisko regulējumu, galvenokārt uzsākot administratīvu procedūru vai kriminālprocesu un piemērojot sankcijas, kas atturētu šīs personas no tā,
               Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Regulas (EEK) Nr. 2847/93 (3) 2. panta 1. punkts un 31. panta 1. un 2. punkts;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Piemērojamās tiesību normas liek dalībvalstīm:

               —

               ieviest to sugu, uz kurām attiecas noteikumi par vajadzīgo minimālo garumu, izkraušanas un pārdošanas efektīvu kontroles, pārbaudes un uzraudzības sistēmu;

               —

               piemērot sankcijas personām, kas atbildīgas par Kopienu tiesiskā regulējuma pārkāpumiem, lai tās atturētu personas no šādas rīcības;

               —

               faktiski piemērot tādas sankcijas, kādas šīm atbildīgajām personām var piemērot, lai novērstu netaisnīgu iedzīvošanos no šādas nelikumīgas darbības.

         Šajā gadījumā ir atbilstoši konstatēts, ka Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko Kopienu tiesību akti tai uzliek saistībā ar kontroles veikšanu un sankciju piemērošanu par pārkāpumiem zvejas jomā. Šī pienākuma neizpildi ir konstatējuši ne tikai Kopienas inspektori savos secinājumos, bet arī atbildētāja, kas to pati ir atzinusi.

      (1)  Padomes 1998. gada 30. marta Regula par zvejas resursu saglabāšanu, izmantojot tehniskos līdzekļus jūras organismu mazuļu aizsardzībai (OV L 15, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1996. gada 26. novembra Regula, ar ko paredz kopējus tirdzniecības standartus attiecībā uz noteiktiem zivsaimniecības produktiem (OV L 334, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 1993. gada 12. oktobra Regula, ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai (OV L 261, 1. lpp.).


title: Lieta T-145/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 25. aprīļa spriedums — Bayerische Motoren Werke /ITSB ( “ECO PRO” ) (Kopienas preču zīme — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu — Vārdiska preču zīme “ECO PRO” — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regula (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               8.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 164/16

         Vispārējās tiesas 2013. gada 25. aprīļa spriedums — Bayerische Motoren Werke/ITSB (“ECO PRO”)
   (Lieta T-145/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Vārdiska preču zīme “ECO PRO” - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regula (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 164/30
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bayerische Motoren Werke AG (Minhene, Vācija) (pārstāvis — C. Onken, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Bullock)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 18. janvāra lēmumu lietā R 1418/2011-4 attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “ECO PRO” starptautisku reģistrāciju, ko attiecina uz Eiropas Kopienu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bayerische Motoren Werke AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 165, 9.6.2012.


title: Lieta C-543/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 27. novembrī iesniedza Cour constitutionnelle (Beļģija) – Ordre des barreaux francophones et germanophone  u.c./ Conseil des ministres

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 27. novembrī iesniedza Cour constitutionnelle (Beļģija) – Ordre des barreaux francophones et germanophone u.c./Conseil des ministres

   (Lieta C-543/14)
   (2015/C 046/31)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour constitutionnelle

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Ordre des barreaux francophones et germanophone u.c.

      Vlaams Netwerk van Verenigingen waar armen het woord nemen ASBL u.c.

      Jimmy Tessens u.c.

      Orde van Vlaamse Balies

      Ordre des avocats du barreau d’Arlon u.c.

      Atbildētāja: Conseil des ministres

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

                           a)

                           Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1), ar ko uzliek PVN advokātu sniegtajiem pakalpojumiem, neņemot vērā apstākli, vai attiecīgā persona, kurai nepienākas juridiskā palīdzība, ir PVN maksātājs vai nav PVN maksātājs, no tiesību uz advokāta palīdzību un pušu procesuālo tiesību vienlīdzības viedokļa raugoties, ir saderīga ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, lasot to kopā ar Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām 14. pantu un ar Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. pantu, ciktāl šajā pantā ir atzītas ikviena tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu, iespējas ikvienai personai saņemt konsultāciju, aizstāvību un pārstāvību un juridisko palīdzību tiem, kam nav pietiekamu līdzekļu, ciktāl šī palīdzība ir nepieciešama, lai nodrošinātu iespējas vērsties tiesā efektivitāti?

                           b)

                           Vai to pašu iemeslu dēļ Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu ir saderīga ar 1998. gada 25. jūnijā Orhūsā parakstītās Konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem 9. panta 4. un 5. punktu, ciktāl šajās tiesību normās ir paredzētas tiesības vērsties tiesā un tas, ka šīm procedūrām ir jābūt saistītām ar nelielām izmaksām un tām ir jābūt līdzeklim, kas sekmē “atbilstošu palīdzības sistēmu ieviešanu, lai novērstu vai mazinātu finansiālus un citus šķēršļus saistībā ar vēršanos tiesu iestādēs”?

                           c)

                           Vai pakalpojumi, ko sniedz advokāti valsts juridiskās palīdzības sistēmas ietvaros, var tikt iekļauti pakalpojumos, kuri ir uzskaitīti iepriekš minētās Direktīvas 2006/112/EK 132. panta 1. punkta g) apakšpunktā un kuri ir tiešā veidā saistīti ar palīdzības sniegšanu un sociālo nodrošinājumu, vai arī tiem var piemērot atbrīvojumu no nodokļa saskaņā ar citu direktīvas tiesību normu? Ja atbilde uz šo jautājumu ir noliedzoša, vai Direktīva 2006/122/EK, interpretēta tādējādi, ka tā neļauj atbrīvot no PVN advokātu sniegtos pakalpojumus personām, kurām valsts juridiskās palīdzības sistēmas ietvaros pienākas juridiskā palīdzība, ir saderīga ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, lasot to kopā ar Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām 14. pantu un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. pantu?

               2.

               Ja atbildes uz 1. punktā minētajiem jautājumiem ir noliedzošas, vai Direktīvas 2006/112/EK 98. pants, kurā nav paredzēta iespēja piemērot samazinātu PVN likmi advokātu sniegtajiem pakalpojumiem, vajadzības gadījumā ņemot vērā to, vai attiecīgā persona, kurai nepienākas juridiskā palīdzība, ir vai nav PVN maksātājs, ir saderīgs ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, lasot to kopā ar Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām 14. pantu un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. pantu, ciktāl šajā pantā ir atzītas ikviena tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu, iespējas ikvienai personai saņemt konsultāciju, aizstāvību un pārstāvību un juridisko palīdzību tiem, kam nav pietiekamu līdzekļu, ciktāl šī palīdzība ir nepieciešama, lai nodrošinātu efektīvu tiesiskuma īstenošanu?

               3.

               Ja atbildes uz 1. punktā minētajiem jautājumiem ir noliedzošas, vai Direktīvas 2006/112/EK 132. pants ir saderīgs ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. un 21. pantā un Līguma par Eiropas Savienību 9. pantā, lasot tos kopā ar šīs Hartas 47. pantu, nostiprināto vienlīdzības un nediskriminācijas principu, ciktāl tajā līdzās citām darbībām sabiedrības interesēs nav paredzēts atbrīvot no PVN advokātu sniegtos pakalpojumus, vienlaikus kā darbības sabiedrības labā atbrīvojot no PVN citu pakalpojumu sniegšanu, piemēram, pakalpojumus, ko sniedz valsts pasta dienesti, dažādus medicīnas pakalpojumus, kā arī ar izglītošanu, sportu vai fizisko audzināšanu vai kultūru saistītus pakalpojumus, un šī atšķirīgā attieksme pret advokātu sniegtajiem pakalpojumiem un direktīvas 132. pantā no nodokļa atbrīvotajiem pakalpojumiem raisa pietiekamas šaubas, jo advokātu sniegtie pakalpojumi sekmē noteiktu pamattiesību ievērošanu?

               4.

                           a)

                           Ja atbildes uz 1. un 3. punktā minētajiem jautājumiem ir noliedzošas, vai Direktīvas 2006/112/EK 371. pantu saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu var interpretēt tādējādi, kas tas ļauj Savienības dalībvalstij daļēji saglabāt advokātu sniegto pakalpojumu atbrīvojumu no nodokļa tad, kad šie pakalpojumi tiek sniegti personām, kas nav PVN maksātāji?

                           b)

                           Vai Direktīvas 2006/112/EK 371. pantu saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu var interpretēt arī tādējādi, ka tas ļauj Savienības dalībvalstij daļēji saglabāt advokātu sniegto pakalpojumu atbrīvojumu no nodokļa tad, kad šie pakalpojumi tiek sniegti personām, kurām valsts juridiskās palīdzības sistēmas ietvaros pienākas juridiskā palīdzība?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-154/09: Vispārējās tiesas 2013. gada 17. maija spriedums — MRI /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Eiropas jūras cauruļvadu tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Cenu noteikšana, tirgus sadale un apmaiņa ar komerciāli sensitīvu informāciju — Turpināta vai atkārtota pārkāpuma jēdziens — Noilgums — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīga attieksme — Tiesiskā paļāvība — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums un ilgums — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Sadarbība)

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/17

         Vispārējās tiesas 2013. gada 17. maija spriedums — MRI/Komisija
   (Lieta T-154/09) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Eiropas jūras cauruļvadu tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Cenu noteikšana, tirgus sadale un apmaiņa ar komerciāli sensitīvu informāciju - Turpināta vai atkārtota pārkāpuma jēdziens - Noilgums - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienlīdzīga attieksme - Tiesiskā paļāvība - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums un ilgums - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Sadarbība)
   2013/C 189/31
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Manuli Rubber Industries SpA (MRI) (Milāna, Itālija) (pārstāvji — L. Radicati di Brozolo, M. Pappalardo un E. Marasà, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci, S. Noë un L. Prete)

      Priekšmets

   par prasību galvenokārt daļēji atcelt Komisijas 2009. gada 28. janvāra Lēmumu C(2009) 428, galīgā redakcija, par izmeklēšanas procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/39.406 — Jūras cauruļvadi), ciktāl šis lēmums attiecas uz prasītāju, un pakārtoti atcelt vai ievērojami samazināt prasītājai šajā lēmumā uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2009. gada 28. janvāra Lēmuma C(2009) 428, galīgā redakcija, par izmeklēšanas procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/39.406 — Jūras cauruļvadi) 2. panta f) punktu;

               2)

               noteikt MRI uzliktā naudas soda summu EUR 4 900 000 apmērā;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               katra lietas dalībniece sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 141, 20.6.2009.


title: Lieta C-495/08: Prasība, kas celta 2008. gada 14. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/17

         Prasība, kas celta 2008. gada 14. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-495/08)
   (2009/C 32/27)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Oliver un J.-B. Laignelot)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               1.

               atzīt, ka:
               nenosakot, ka individuāliem lēmumiem neveikt ietekmes uz vidi novērtējumu atbilstoši Direktīvas 85/337/EEK (1) ar grozījumiem 4. panta 2. punktam ir jābūt pietiekami pamatotiem, un
               nenosakot, ka uz MMP pieteikumiem, kas Velsā ir iesniegti pirms 2000. gada 15. novembra attiecas šīs direktīvas prasības;
               Apvienotā Karaliste ir pārkāpusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2.

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Atbilstoši Apvienotās Karalistes tiesību aktiem pamatojumu ir jāsniedz tikai tad, ja Ietekmes uz Vidi Novērtējums (IVN) ir atzīts par nepieciešamu: ja jebkāda iemesla dēļ attiecīgā plānošanas iestāde vai valsts sekretārs secina, ka IVN nav nepieciešams, tad tiesību aktos nav noteikts, ka šāda secinājuma pamatojumam ir jāsniedz iemesli. Komisija uzskata, ka dalībvalstu pieņemtiem individuāliem lēmumiem neveikt IVN atbilstoši Direktīvas 4. panta 2. un 4. punktam ir jāsniedz atbilstošs pamatojums.
   Turklāt Apvienotā Karaliste Velsā nav pieņēmusi tiesību aktus, ar kuriem direktīvas prasības attiecinātu uz Minerālās plānošanas pārskata (MPP) pieteikumiem.

      (1)  Padomes Direktīva 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.).


title: Lieta T-285/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 15. maija rīkojums – Dominator International/EUIPO (“DREAMLINE”) Eiropas Savienības preču zīme — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Vārdiska preču zīme “DREAMLINE” — Absolūti atteikuma pamati — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Aprakstošs raksturs — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 2. punkts — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota — Reglamenta 126. pants

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/24

         Vispārējās tiesas 2017. gada 15. maija rīkojums – Dominator International/EUIPO (“DREAMLINE”)
   (Lieta T-285/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Vārdiska preču zīme “DREAMLINE” - Absolūti atteikuma pamati - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Aprakstošs raksturs - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 2. punkts - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota - Reglamenta 126. pants)
   (2017/C 231/30)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dominator International GmbH (Vīne, Austrija) (pārstāvis – N. Gugerbauer, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – A. Schifko)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 4. marta lēmumu lietā R 1669/2015-2 attiecībā uz vārdiskas preču zīmes “DREAMLINE” starptautisku reģistrāciju, ko attiecina uz Eiropas Savienību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Dominator International GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 260, 18.7.2016.


title: Lieta T-385/10 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 7. decembra rīkojums — ArcelorMittal Wire France u.c./Komisija (Pagaidu noregulējums — Konkurence — Komisijas lēmums, ar ko noteikts naudas sods — Bankas garantija — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Finansiāls kaitējums — Izņēmuma apstākļu neesamība — Steidzamības neesamība)

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/24

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 7. decembra rīkojums — ArcelorMittal Wire France u.c./Komisija
   (Lieta T-385/10 R)
   (Pagaidu noregulējums - Konkurence - Komisijas lēmums, ar ko noteikts naudas sods - Bankas garantija - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Finansiāls kaitējums - Izņēmuma apstākļu neesamība - Steidzamības neesamība)
   2011/C 55/43
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: ArcelorMittal Wire France (Bourg-en-Bresse, Francija); ArcelorMittal Fontaine (Fontaine-l’Évêque, Beļģija) un ArcelorMittal Verderio Srl (Verderio Inferiore, Itālija) (pārstāvji — H. Calvet, O. Billard un M. Pittie, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Giolito, L. Parpala un V. Bottka)

      Priekšmets

   Pieteikums apturēt Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmuma C(2010) 4387, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [LESD] 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/38.344 — Priekšspriegojuma tērauds), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2010. gada 30. septembra Lēmumu C(2010) 6676, galīgā redakcija, 2. panta izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-352/13: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 21. maija spriedums (Landgericht Dortmund (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Cartel Damage Claims (CDC) Hydrogen Peroxide SA/Akzo Nobel NV, Solvay SA/NV, Kemira Oyj, FMC Foret, SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Jurisdikcija civillietās un komerclietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — Īpašā jurisdikcija — 6. panta 1. punkts — Prasība pret vairākiem atbildētājiem, kuru domicils ir dažādās dalībvalstīs un kuri ir bijuši tādas aizliegtas vienošanās dalībnieki, kas ir atzīta par pretrunā esošu EKL 81. pantam un Eiropas Ekonomikas zonas līguma 53. pantam, lai panāktu, ka tiem tiek piespriests solidāri atlīdzināt zaudējumus un atklāt informāciju — Tiesas, kurā celta prasība, jurisdikcija attiecībā uz līdzatbildētājiem — Atteikšanās no prasības attiecībā uz atbildētāju, kura domicils ir dalībvalstī, kurā atrodas tiesa, kurā celta prasība — Jurisdikcija lietās, kas attiecas uz neatļautu darbību vai kvazideliktu — 5. panta 3. punkts — Jurisdikcijas noteikšanas klauzulas — 23. pants — Aizlieguma slēgt aizliegtas vienošanās efektīva īstenošana

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/3

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 21. maija spriedums (Landgericht Dortmund (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Cartel Damage Claims (CDC) Hydrogen Peroxide SA/Akzo Nobel NV, Solvay SA/NV, Kemira Oyj, FMC Foret, SA

   (Lieta C-352/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Jurisdikcija civillietās un komerclietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - Īpašā jurisdikcija - 6. panta 1. punkts - Prasība pret vairākiem atbildētājiem, kuru domicils ir dažādās dalībvalstīs un kuri ir bijuši tādas aizliegtas vienošanās dalībnieki, kas ir atzīta par pretrunā esošu EKL 81. pantam un Eiropas Ekonomikas zonas līguma 53. pantam, lai panāktu, ka tiem tiek piespriests solidāri atlīdzināt zaudējumus un atklāt informāciju - Tiesas, kurā celta prasība, jurisdikcija attiecībā uz līdzatbildētājiem - Atteikšanās no prasības attiecībā uz atbildētāju, kura domicils ir dalībvalstī, kurā atrodas tiesa, kurā celta prasība - Jurisdikcija lietās, kas attiecas uz neatļautu darbību vai kvazideliktu - 5. panta 3. punkts - Jurisdikcijas noteikšanas klauzulas - 23. pants - Aizlieguma slēgt aizliegtas vienošanās efektīva īstenošana)
   (2015/C 236/04)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Dortmund

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Cartel Damage Claims (CDC) Hydrogen Peroxide SA

      Atbildētājas: Akzo Nobel NV, Solvay SA/NV, Kemira Oyj, FMC Foret, SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī punkta noteikumu par jurisdikciju koncentrēšanu vairāku atbildētāju gadījumā var piemērot saistībā ar prasību par solidāru zaudējumu atlīdzināšanu un tās ietvaros – informācijas sniegšanu, kas vērsta pret uzņēmumiem, kuri ģeogrāfiskā un laika ziņā dažādā veidā ir piedalījušies ar Eiropas Komisijas lēmumu atzītā vienotā un turpinātā Savienības tiesībās paredzētā aizlieguma slēgt aizliegtas vienošanās pārkāpumā, un ka tas tā ir arī tad, ja prasītājs ir atteicies no savas prasības attiecībā uz vienīgo no līdzatbildētājiem, kura domicils ir dalībvalstī, kurā atrodas tiesa, kurā celta prasība, ja vien netiek konstatēts, ka starp prasītāju un šo līdzatbildētāju pastāv slepena vienošanās, lai prasības celšanas brīdī tiktu mākslīgi radīti vai saglabāti šīs tiesību normas piemērojamības nosacījumi;

               2)

               Regulas Nr. 44/2001 5. panta 3. punkts jāinterpretē tādējādi, ka, ja dažādās dalībvalstīs reģistrētiem atbildētājiem tiek prasīta tiesā zaudējumu atlīdzība saistībā ar Eiropas Komisijas konstatētu vienotu un turpinātu LESD 101. panta un Eiropas Ekonomikas zonas līguma 53. panta pārkāpumu, kurā tie ir piedalījušies vairākās dalībvalstīs dažādos laikos un vietās ar laika un vietas ziņā atšķirīgu dalību, notikums, kas rada kaitējumu, ir iestājies attiecībā uz ikvienu apgalvoto cietušo individuāli, un atbilstoši šim 5. panta 3. punktam ikviens no viņiem var izvēlēties celt savu prasību vai nu tās vietas tiesā, kurā attiecīgā aizliegtā vienošanās ir galīgi noslēgta, vai attiecīgi vietā, kurā ir noslēgta konkrēta vienošanās, kas var tikt identificēta kā tāda, kas pati par sevi ir notikums, kas radījis apgalvoto kaitējumu, vai arī savas juridiskās adreses vietas tiesā;

               3)

               Regulas Nr. 44/2001 23. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja tiesā tiek prasīts atlīdzināt ar LESD 101. panta un Eiropas Ekonomikas zonas līguma 53. panta pārkāpumu radītos zaudējumus, tas ļauj ņemt vērā piegādes līgumos ietvertās jurisdikcijas noteikšanas klauzulas, pat ja šāda vērā ņemšana nozīmē atkāpi no noteikumiem par tiesas starptautisko jurisdikciju, kas paredzēti šīs regulas 5. panta 3. punktā un/vai 6. panta 1. punktā, ar nosacījumu, ka šajās klauzulās ir atsauce uz strīdiem par atbildību, kas radusies konkurences tiesību pārkāpuma dēļ.

      (1)  OV C 298, 12.10.2013.