title: Lieta T-500/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 20. jūlija rīkojums – Coravin/EUIPO – Cora (“CORAVIN”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Agrākas valsts preču zīmes, kas ir apstrīdētā lēmuma pamatā, atzīšana par spēkā neesošu – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               4.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 401/7

      Vispārējās tiesas 2021. gada 20. jūlija rīkojums – Coravin/EUIPO – Cora (“CORAVIN”)
      (Lieta T-500/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Agrākas valsts preču zīmes, kas ir apstrīdētā lēmuma pamatā, atzīšana par spēkā neesošu - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2021/C 401/08)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Coravin, Inc. (Vilmingtona, Delavēra, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: F. Valentin, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Hanf)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā – Cora (Marne-la-Vallée, Francija) (pārstāve: M. Georges-Picot, advokāte)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 12. aprīļa lēmumu lietā R R 2385/2016-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Cora un Coravin.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 288, 26.8.2019.


title: Lieta T-249/21 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 28. jūlija rīkojums – SN/Parlaments (Pagaidu noregulējums – Eiropas Parlamenta deputāts – Parlamentārās palīdzības izmaksas sedzošo piemaksu atgūšana – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Formas prasību neievērošana – Nepieņemamība – Steidzamības neesamība)

text:
               4.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 401/7

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 28. jūlija rīkojums – SN/Parlaments
      (Lieta T-249/21 R)
      (Pagaidu noregulējums - Eiropas Parlamenta deputāts - Parlamentārās palīdzības izmaksas sedzošo piemaksu atgūšana - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Formas prasību neievērošana - Nepieņemamība - Steidzamības neesamība)
      (2021/C 401/09)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: SN (pārstāvis: P. Eleftheriadis, barrister)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: N. Görlitz un M. Ecker)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt Parlamenta 2020. gada 21. decembra lēmuma par nepamatoti izmaksātās summas 196 199,84 EUR atgūšanu, kā arī saskaņā ar šo lēmumu sagatavotā 2021. gada 15. janvāra paziņojuma par parādu Nr. 7010000021 izpildi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-377/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. jūlijā – Eurecna/Komisija

text:
               4.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 401/8

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. jūlijā – Eurecna/Komisija
      (Lieta T-377/21)
      (2021/C 401/10)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eurecna SpA (Venēcija, Itālija) (pārstāvis: R. Sciaudone, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2021. gada 26. aprīļa lēmumu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), ar kuru Komisija, apstiprinot iepriekšējo 2021. gada 3. marta noraidošo lēmumu, noraidīja prasītājas lūgumu saņemt piekļuvi galīgajam ziņojumam un attiecīgajiem pielikumiem, ko Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) sagatavojis izmeklēšanas OC/2019/0766 rezultātā;

                  —

                  uzdot Komisijai iesniegt OLAF ziņojumu un attiecīgos pielikumus; un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats – kļūdaina seku, kas izriet no piekļuves OLAF ziņojumam, interpretācija.
                  Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums esot jāatceļ tāpēc, ka saskaņā ar Regulas Nr. 1049/2001 (1) 10. panta 1. punktu un 2. panta 4. punktu OLAF ziņojums nevar kļūt “publiski pieejams”.

                  2.

                  Otrais pamats – Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta trešās daļas pārkāpums.
                  Šajā ziņā tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta trešo daļu, no kuras – atbilstoši tam, kā tā ir interpretēta judikatūrā – izriet, ka gadījumā, ja OLAF ziņojuma adresāts grasās veikt ieinteresētajām personām nelabvēlīgus pasākumus, šīm ieinteresētajām personām ir tiesības saņemt piekļuvi attiecīgajam ziņojumam.

                  3.

                  Trešais pamats – Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta un samērīguma principa pārkāpums.
                  Šajā ziņā tiek apgalvots, ka tā kā prasītāja nekad neesot lūgusi nosūtīt fizisko personu personas datus, ziņojumā iespējami esošie personas dati varot tikt aizsargāti, gluži vienkārši tos aizklājot.

                  4.

                  Ceturtais pamats – Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkta kļūdaina piemērošana un interpretācija.
                  Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums esot jāatceļ tāpēc, ka atbildētāja nav tostarp konkrēti pārbaudījusi iespēju piešķirt daļēju piekļuvi.

                  5.

                  Piektais pamats – pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde.
                  Šajā ziņā tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot norādījusi nekādu pamatojumu jautājumā par Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punktā paredzētā izņēmuma piemērojamību.

                  6.

                  Sestais pamats – kļūdains secinājums, ka attiecīgo dokumentu izpaušana neesot sabiedrības interesēs.
                  Šajā ziņā tiek apgalvots, ka atbildētāja esot kļūdaini interpretējusi tiesības uz aizstāvību kā gluži vienkāršu personas interesi, neņemdama vērā, ka, lai atbildētu uz Starptautiskās sadarbības un attīstības ģenerāldirektorāta (DG DEVCO) finansējuma atgūšanas pieprasījumiem, prasītājai bija vajadzīga piekļuve OLAF ziņojumam.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-379/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. jūlijā – Vendrame/Komisija

text:
               4.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 401/9

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. jūlijā – Vendrame/Komisija
      (Lieta T-379/21)
      (2021/C 401/11)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Michele Vendrame (Venēcija, Itālija) (pārstāvis: R. Sciaudone, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2021. gada 26. aprīļa lēmumu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), ar kuru Komisija, apstiprinot iepriekšējo 2021. gada 3. marta noraidošo lēmumu, noraidīja prasītāja lūgumu saņemt piekļuvi galīgajam ziņojumam un attiecīgajiem pielikumiem, ko Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) sagatavojis izmeklēšanas OC/2019/0766 rezultātā;

                  —

                  uzdot Komisijai iesniegt OLAF ziņojumu un attiecīgos pielikumus; un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats – kļūdaina seku, kas izriet no piekļuves OLAF ziņojumam, interpretācija.
                  Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums esot jāatceļ tāpēc, ka saskaņā ar Regulas Nr. 1049/2001 (1) 10. panta 1. punktu un 2. panta 4. punktu OLAF ziņojums nevar kļūt “publiski pieejams”.

                  2.

                  Otrais pamats – Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta trešās daļas pārkāpums.
                  Šajā ziņā tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta trešo daļu, no kuras – atbilstoši tam, kā tā ir interpretēta judikatūrā – izriet, ka gadījumā, ja OLAF ziņojuma adresāts grasās veikt ieinteresētajām personām nelabvēlīgus pasākumus, šīm ieinteresētajām personām ir tiesības saņemt piekļuvi attiecīgajam ziņojumam.

                  3.

                  Trešais pamats – Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta un samērīguma principa pārkāpums.
                  Šajā ziņā tiek apgalvots, ka, tā kā prasītājs nekad neesot lūdzis nosūtīt fizisko personu personas datus, ziņojumā iespējami esošie personas dati varot tikt aizsargāti, gluži vienkārši tos aizklājot.

                  4.

                  Ceturtais pamats – Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkta kļūdaina piemērošana un interpretācija.
                  Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums esot jāatceļ tāpēc, ka atbildētāja nav tostarp konkrēti pārbaudījusi iespēju piešķirt daļēju piekļuvi.

                  5.

                  Piektais pamats – pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde.
                  Šajā ziņā tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot norādījusi nekādu pamatojumu jautājumā par Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punktā paredzētā izņēmuma piemērojamību.

                  6.

                  Sestais pamats – kļūdains secinājums, ka attiecīgo dokumentu izpaušana neesot sabiedrības interesēs.
                  Šajā ziņā tiek apgalvots, ka atbildētāja esot kļūdaini interpretējusi tiesības uz aizstāvību kā gluži vienkāršu personas interesi, neņemdama vērā, ka tiesības uz aizstāvību ir viens no tiesiskuma pamatelementiem un kā tāds aizsargā nevis vienu vienīgu indivīdu, bet gan sabiedrību kopumā.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-411/21: Prasība, kas celta 2021. gada 8. jūlijā — Alfa Acciai/Komisija

text:
               4.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 401/10

      Prasība, kas celta 2021. gada 8. jūlijā — Alfa Acciai/Komisija
      (Lieta T-411/21)
      (2021/C 401/12)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Alfa Acciai SpA (Brescia, Itālija) (pārstāvji: D. Fosselard, D. Slater un G. Carnazza, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  — i.

                  piespriest Savienībai, kuru pārstāv Komisija, samaksāt nokavējuma procentus par summu 7 175 000 EUR atbilstoši likmei, ko Eiropas Centrālā banka (ECB) ir noteikusi tās galvenajām refinansēšanas operācijām un kas ir spēkā tā mēneša pirmajā kalendārajā dienā, kurā ir maksājuma termiņš, to palielinot par trīs ar pusi procentpunktiem, par laika posmu no 2010. gada 9. marta līdz 2017. gada 14. novembrim, atskaitot prasītājas jau saņemtos procentus 260 968,15 EUR apmērā, kas kopā veido summu 2 222 073,29 EUR apmērā, vai, pakārtoti, piespriest samaksāt nokavējuma procentus, kas aprēķināti pēc likmes, ko Vispārējā tiesa uzskata par atbilstošu;

                  — ii.

                  piespriest Savienībai, kuru pārstāv Komisija, samaksāt nokavējuma procentus par summu, kas prasīta iepriekšējā i) punktā, par laika posmu no 2017. gada 14. novembra līdz faktiskai to samaksai, atbilstoši likmei, ko ECB ir noteikusi tās galvenajām refinansēšanas operācijām un kas ir spēkā tā mēneša pirmajā kalendārajā dienā, kurā ir maksājuma termiņš, to palielinot par trīs ar pusi procentpunktiem, vai, pakārtoti — atbilstoši likmei, ko Vispārējā tiesa uzskata par atbilstošu;

                  — iii.

                  pakārtoti iepriekšējam ii) punktam — piespriest Savienībai, kuru pārstāv Komisija, samaksāt nokavējuma procentus par summu, kas minēta i) punktā, par laika posmu no 2021. gada 2. marta līdz faktiskai to samaksāšanai, atbilstoši likmei, ko ECB ir noteikusi tās galvenajām refinansēšanas operācijām un kas ir spēkā tā mēneša pirmajā kalendārajā dienā, kurā ir maksājuma termiņš, to palielinot par trīs ar pusi procentpunktiem, vai, pakārtoti — atbilstoši likmei, ko Vispārējā tiesa uzskata par atbilstošu;

                  — iv.

                  papildus vai pakārtoti — atcelt Komisijas 2021. gada 30. aprīļa paziņojumu Ref. Ares(2021) 2904247;

                  — v.

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats par zaudējumu atlīdzību ir par to, ka Komisija esot kļūdaini izpildījusi 2017. gada 21. septembra spriedumu Ferriera Valsabbia u.c./Komisija (C-86/15 P un C-87/15 P, EU:C:2017:717), tādējādi pārkāpjot LESD 266. panta pirmo daļu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 3. punktu.
                  Šajā ziņā tiek norādīts, ka Komisija neesot samaksājusi visus nokavējuma procentus par sprieduma rezultātā atmaksāto naudas sodu.

                  2.

                  Otrais pamats par prasību atcelt tiesību aktu ir par LESD 266. un 296. panta pārkāpumu un nepareizu piemērošanu. Eiropas Savienības Tiesas statūtu 46. panta pārkāpums un nepareiza piemērošana. Komisijas 2021. gada 30. aprīļa vēstules pamatojuma neesamība. Tiesību kļūda un acīmredzama kļūda vērtējumā.
                  Šajā ziņā tiek norādīts, ka vēstule, ar kuru Komisija atteicās maksāt prasītājai nokavējuma procentus, neesot pienācīgi pamatota un ar to tiekot pārkāpti principi noilguma jomā.

                  3.

                  Trešais pamats par prasību atcelt tiesību aktu ir par LESD 266. panta un Deleģētās regulas (ES) Nr. 1268/2012 (1) pārkāpumu un nepareizu piemērošanu.
                  Šajā ziņā tiek norādīts, ka Deleģētās regulas (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 (2) 85. a panta 2. punkts, uz kuru atsaucas Komisija savā 2021. gada 30. aprīļa vēstulē, neesot bijis spēkā naudas sodas atmaksāšanas brīdī, un tādējādi vairs neesot piemērojams.

         (1)  Komisijas Deleģētā regula (ES) Nr. 1268/2012 (2012. gada 29. oktobris) par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem (OV 2012, L 362, 1. lpp.).

         (2)  Komisijas Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 (2002. gada 23. decembris), ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV 2002, L 357, 1. lpp.).


title: Lieta T-414/21: Prasība, kas celta 2021. gada 10. jūlijā – Ferriere Nord/Komisija

text:
               4.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 401/11

      Prasība, kas celta 2021. gada 10. jūlijā – Ferriere Nord/Komisija
      (Lieta T-414/21)
      (2021/C 401/13)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ferriere Nord SpA (Osopo, Itālija) (pārstāvji: W. Viscardini, G. Donà un B. Comparini, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  1.

                              a)

                              piespriest Eiropas Savienībai (saskaņā ar LESD 266. panta otro daļu, 268. pantu un 340. panta otro daļu), kuru pārstāv Eiropas Komisija, samaksāt 1 096 814,68 EUR (vai, pakārtoti, citu summu, kuru eventuāli noteiktu Vispārējā tiesa, ja tiktu piemērota atšķirīga likme, nevis tā, kas ir norādīta tālāk) – summu, kura izriet no 2010. gada 9. martā spēkā esošās Eiropas Centrālās bankas (ECB) refinansēšanas darījumiem piemērojamās procentu likmes (1 %), to palielinot par 3,5 procentpunktiem, par laika posmu no 2010. gada 9. marta līdz 2017. gada 25. oktobrim (atskaitot jau samaksātos “uzkrātos” procentus 129 847,10 EUR apmērā) – kā Ferriere Nord S.p.A. nodarīto zaudējumu atlīdzību, jo nav samaksāti (pārkāpjot LESD 266. panta pirmo daļu) nokavējuma procenti, kas jāmaksā par naudas sodu (kas ir noteikts ar Eiropas Komisijas 2009. gada 30. septembra Lēmumu C(2009) 7492, galīgā redakcija, un 2009. gada 8. decembra Lēmumu C(2009) 9912, galīgā redakcija), ko tā iepriekš ir pārskaitījusi 2010. gada 9. martā un ko Eiropas Komisija ir atmaksājusi 2017. gada 25. oktobrī pēc Tiesas 2017. gada 21. septembra sprieduma lietā C-88/15 P;
                              un līdz ar to

                              b)

                              piespriest Eiropas Savienībai, kuru pārstāv Eiropas Komisija, samaksāt papildu summu kā iepriekš a) punktā minētās kaitējuma atlīdzības summas kapitalizāciju, sākot no 2017. gada 25. oktobra (vai, pakārtoti, no cita datuma, kuru eventuāli noteiktu Vispārējā tiesa) līdz pilnīga un faktiska maksājuma datumam, kas jāaprēķina saskaņā ar Eiropas Centrālās bankas noteikto likmi tās galvenajām refinansēšanas operācijām, to palielinot par 3,5 procentpunktiem (vai, vēl pakārtotāk, atbilstoši citai likmei, ko galu galā nosaka Vispārējā tiesa);

                  2.

                  atcelt (saskaņā ar LESD 263. pantu) Eiropas Komisijas (Budžeta ģenerāldirektorāts) 2021. gada 30. aprīļa vēstuli Ares(2021)2904048;

                  3.

                  katrā ziņā piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus – pirmais par kaitējuma atlīdzību (1) un otrais par apstrīdētās vēstules atcelšanu (2).

                  1.

                  Pirmais pamats par Komisijas rīcības prettiesiskumu, pārkāpjot LESD 266. panta pirmo daļu (kā arī Regulas Nr. 1268/2012 (1) 83. pantu un/vai, ciktāl nepieciešams, Regulas Nr. 2342/2002 86. pantu (2)).

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts, ka, lai pilnībā izpildītu (LESD 266. panta pirmās daļas izpratnē) Tiesas 2017. gada 21. septembra spriedumu lietā C-88/15 P (ar kuru tika atcelts 2009. gada konstatējumu ieverošais lēmums saskaņā ar LESD 101. pantu), Komisijai esot bijis jāatmaksā Ferriere Nord ne tikai naudas sods, kurš ir iepriekš pārskaitīts 2010. gadā, bet arī attiecīgie nokavējumi procenti, kas ir aprēķināti atbilstoši Regulas Nr. 1268/2012 83. panta 2. punkta b) apakšpunktam noteiktajai likmei, proti, likmei, kuru ECB ir noteikusi tās galvenajām refinansēšanas operācijām un kura ir spēkā pirmajā tā mēneša kalendārajā dienā, kurā ir maksājuma termiņš, tai pieskaitot 3,5 procentpunktus. Savukārt Komisija 2017. gada 25. oktobrī kā procentus pārskaitīja tikai “uzkrātos” procentus Regulas Nr. 1268/2012 90. panta 4. punkta izpratnē, kas bija uzkrāti bankas kontā, kurā tika provizoriski ieskaitīts naudas soda summas depozīts. Neveiktais nokavējuma procentu maksājums esot Savienības primāro tiesību (LESD 266. panta pirmās daļas) pārkāpums, kā rezultātā iestājas Komisijas ārpuslīgumiskā atbildība. Atlīdzības summa, kas esot jāmaksā iepriekš minēto iemeslu dēļ, esot jākapitalizē, sākot no datuma, kurā ir pārskaitīti tikai “uzkrātie” procenti, līdz faktiskās samaksas datumam.

                  2.

                  Otrais pamats par statūtu 46. panta un līdz ar to – LESD 266. panta pirmās daļas (kā arī Regulas Nr. 1268/2012 83. panta un/vai, ciktāl nepieciešams, Regulas Nr. 2342/2002 86. panta) pārkāpumu

                              —

                              Šajā nozīmē tiek norādīts, ka ar 2021. gada 30. aprīļa vēstuli Komisija ir paziņojusi, ka tā nav varējusi/vēlējusies apmierināt Ferriere Nord iesniegto lūgumu par zaudējumu atlīdzību atbilstoši Tiesas statūtu 46. pantam, jo esot beidzies tajā paredzētais piecu gadu noilguma termiņš, ņemot vērā, ka – pēc Komisijas uzskata – tās ārpuslīgumisko atbildību izraisošais notikums (un tātad brīdis, kad beidzās noilguma termiņš) esot noteikts pēc naudas soda provizoriskās samaksas, kas notikusi 2010. gadā. Savukārt Ferriere Nord secina, ka atbildību izraisošais notikums ir tas, ka 2017. gada 25. oktobrī – kad naudas sods tika atmaksāts, izpildot 2017. gada spriedumu – Komisija nepārskaitīja nokavējuma procentus, kas ir paredzēti Regulas Nr. 1268/2012 83. pantā, samaksājot tikai “uzkrātos” procentus atbilstoši šīs pašas regulas 90. pantam. Šāds LESD 266. panta pirmās daļas pārkāpums esot Komisijas prettiesiska rīcība un tā izraisa tās ārpuslīgumisko atbildību un tātad no šī pārkāpuma izdarīšanas brīža sākas piecu gadu noilguma termiņš, kas ir paredzēts statūtu 46. pantā.

         (1)  Komisijas Deleģētā regula (ES) Nr. 1268/2012 (2012. gada 29. oktobris) par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem (OV 2012, L 362, 1. lpp.).

         (2)  Komisijas Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 (2002. gada 23. decembris), ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV 2002, L 357, 1. lpp.).


title: Lieta T-415/21: Prasība, kas celta 2021. gada 10. jūlijā – Banca Popolare di Bari/Komisija

text:
               4.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 401/13

      Prasība, kas celta 2021. gada 10. jūlijā – Banca Popolare di Bari/Komisija
      (Lieta T-415/21)
      (2021/C 401/14)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Banca Popolare di Bari SpA (Bari, Itālija) (pārstāvji: A. Zoppini, G. Roberti, I. Perego un G. Parisi, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  piespriest Savienībai, kuru pārstāv Komisija, izmaksāt prasītājai 280 miljonus EUR kā atlīdzību par mantisko kaitējumu, kā arī kā piemērotu kompensāciju par morālo kaitējumu, kas radīts ar Komisijas Lēmumu (ES) 2016/1208 (2015. gada 23. decembris) par valsts atbalstu SA.39451 (2015/C) (ex 2015/NN), ko Itālija piešķīrusi Banca Tercas;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par Komisijas rīcības prettiesiskumu.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka esot konstatēts pietiekami nopietns pārkāpums, ņemot vērā, ka, pieņemot lēmumu, Komisijai nebija nekādas rīcības brīvības, jo LESD 107. panta 1. punkts ir tiesību norma ar tiešu iedarbību – precīza un beznosacījumu norma, un tādējādi esot pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā. Turklāt Komisija esot balstījusies uz nepietiekamu pierādījumu sistēmu, neievērojot Savienības judikatūru, ko vispirms konstatējusi Vispārējā tiesa (lietas Itālija u.c./Komisija, T-98/16, T-196/16 un T-198/16) un pēc tam – Tiesa (lieta Komisija/Itālija u.c., C-425/19 P).

                              —

                              Ar lēmumu pārkāptās tiesību normas esot normas, ar kurām fiziskām personām piešķir tiesības, pretēji uzņēmējdarbības brīvībai un pamattiesībām uz labu pārvaldību.

                  2.

                  Otrais pamats ir par prasītājai ar Komisijas prettiesisko rīcību nodarīto morālo un mantisko kaitējumu.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums esot cēloniskais faktors, kas nosaka bankas klientu uzticības pasliktināšanos un bankai nodarītos zaudējumus, ja nav citu iespējamo konkurējošo faktoru; tas esot kavējis Tercas un Caripe integrācijas projektu un Fondo Interbancario di Tutela dei Depositi (FITD) intervences projektu.


title: Lieta T-437/21: Prasība, kas celta 2021. gada 20. jūlijā – Greenwich Polo Club/EUIPO – Lifestyle Equities (“GREENWICH POLO CLUB”)

text:
               4.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 401/13

      Prasība, kas celta 2021. gada 20. jūlijā – Greenwich Polo Club/EUIPO – Lifestyle Equities (“GREENWICH POLO CLUB”)
      (Lieta T-437/21)
      (2021/C 401/15)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Greenwich Polo Club, Inc. (Greenwich, Konektikuta, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: R. Zammitt, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Lifestyle Equities CV (Amsterdamā, Nīderlande)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “GREENWICH POLO CLUB” – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 791 153

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 10. maija lēmums lietā R 300/2020-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  nospriest, ka apstrīdētais lēmums tiek atcelts un apstrīdētā preču zīme tiek reģistrēta attiecībā uz apstrīdētajām precēm (kā arī attiecībā uz pārējām precēm, uz kurām neattiecas apelācijas sūdzība); pakārtoti, ka lieta tiek nodota atpakaļ EUIPO atkārtotai izskatīšanai;

                  —

                  piespriest atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo prasību.

         Izvirzītie pamati

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-450/21: Prasība, kas celta 2021. gada 30. jūlijā – Spānija/Komisija

text:
               4.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 401/14

      Prasība, kas celta 2021. gada 30. jūlijā – Spānija/Komisija
      (Lieta T-450/21)
      (2021/C 401/16)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvji: S. Jiménez García un J. Rodríguez de la Rúa Puig)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2021/988 (2021. gada 16. jūnijs), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (1), daļā, kas attiecas uz konkrētiem izdevumiem, kuri radušies Spānijas Karalistei;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērotas kontroles par atbalsta aprēķināšanas precizitāti, ieskaitot administratīvo sodu piemērošanu (galvenā kontrole), un Komisijas sniegtā Deleģētās regulas Nr. 640/2014 (2) 31. panta 3. punkta, kas aplūkots kopsakarā ar Deleģētās regulas Nr. 639/2014 (3) 53. panta 4. punktu, interpretācija esot pretrunā samērīguma principam.
                  Šim pamatam savukārt ir četras daļas (A–D):

                              —

                              A: Nepamatota administratīvo sodu uzlikšana dzīvnieku identifikācijas un reģistrācijas prasību neizpildes dēļ pirms dalībvalstī noteiktā termiņa atbilstīgi Deleģētās regulas Nr. 640/2014 31. panta 3. punktam, kas aplūkots kopsakarā ar Deleģētās regulas Nr. 639/2014 53. panta 4. punktu.

                              —

                              B–D: Nepamatota administratīvo sodu uzlikšana saskaņā ar Deleģētās regulas Nr. 640/2014 31. panta 3. punktu par dzīvniekiem, attiecībā uz kuriem a priori tika konstatēta identifikācijas un reģistrācijas neizpilde administratīvo kontroļu veikšanas laikā par visiem tādas dalībvalsts atbalsta pieprasījumiem, kura līdzīgi kā Spānijas Karaliste atbilstīgi Īstenošanas regulas Nr. 809/2014 (4) 21. panta 4. punktam piemēro bezpieprasījumu sistēmu, kas būtībā izslēdz jebkādu risku ELGF.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pareizi apkopoti pietiekamas kvalitātes statistiskas dati par uz vietas veiktajām pārbaudēm (galvenā kontrole), ieskaitot nejaušas izlases lielumu un risku analīzes efektivitāti saskaņā ar Īstenošanas regulas Nr. 809/2014 34. pantu.

         (1)  OV 2021, L 218, 9. lpp.

         (2)  Komisijas Deleģētā regula (ES) Nr. 640/2014 (2014. gada 11. marts), ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 attiecībā uz integrēto administrācijas un kontroles sistēmu, maksājumu atteikšanas vai atsaukšanas nosacījumiem un administratīvajiem sodiem, kas piemērojami tiešo maksājumu, lauku attīstības atbalsta un savstarpējās atbilstības kontekstā (OV 2014, L 181, 48. lpp.).

         (3)  Komisijas Deleģētā regula (ES) Nr. 639/2014 (2014. gada 11. marts), ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1307/2013, ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām, un ar kuru groza minētās regulas X pielikumu (OV 2014, L 181, 1. lpp.).

         (4)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 809/2014 (2014. gada 17. jūlijs), ar ko paredz noteikumus par to, kā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 piemēro attiecībā uz integrēto administrācijas un kontroles sistēmu, lauku attīstības pasākumiem un savstarpējo atbilstību (OV 2014, L 227, 69. lpp.).


title: Lieta T-485/21: Prasība, kas celta 2021. gada 9. augustā – BNetzA/ACER

text:
               4.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 401/15

      Prasība, kas celta 2021. gada 9. augustā – BNetzA/ACER

      (Lieta T-485/21)
      (2021/C 401/17)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (BNetzA) (Vācija) (pārstāvji: U. Karpenstein un K. Reiter, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Energoregulatoru sadarbības aģentūra (ACER)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas Apelācijas valdes 2021. gada 28. maija lēmumu Nr. A-001-2021 (konsolidētā versija) (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”);

                  —

                  pakārtoti – ja Vispārējā tiesa apstrīdēto lēmumu neatceltu pilnā apmērā – šo lēmumu atcelt tiktāl, ciktāl ar to ir atstātas spēkā atbildētājas 2020. gada 30. novembra lēmuma Nr. 30/2020 šādas daļas un noteikumi:

                              i)

                              šā lēmuma I pielikuma 1. panta 1. punkta otrais teikums, 2. panta 2. punkta j) apakšpunkts un 3. pants;

                              ii)

                              I pielikuma 7. pants;

                              iii)

                              I pielikuma 12. panta 2. punkts;

                              iv)

                              visas daļas un noteikumi, kas ietver tiešu atsauci uz i), ii) un iii) punktā minētajiem noteikumiem;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka izmaksu dalīšanas metodikas attiecināšana uz tādiem tīkla elementiem, kuri nav starpzonu tīkla elementi, nav saderīga ar Regulas (ES) 2019/943 (1) 16. panta 13. punktu un Regulas (ES) 2015/1222 (2) 74. pantu. Katrā ziņā trūkstot nepieciešamā juridiskā pamata. Vismaz izmaksu dalīšanas metodikas tvērums esot juridiskā ziņā kļūdaini atvasināts no darbības drošības prasībām un principa “piesārņotājs maksā”.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar neto aprēķina (līdzsvarošanas) aizliegumu ir pārkāpts Regulas (ES) 2019/943 16. panta 11. un 13. punkts. Turklāt tas izmaksu dalīšanas metodiku padarot iekšēji pretrunīgu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar leģitīmām loka plūsmām saistītā pagaidu pielaides robežvērtības noteikšana, ko atbildētāja veikusi, balstoties uz saviem kritērijiem, formālā un materiālā ziņā ir uzskatāma par Savienības tiesību pārkāpumu. Formālā ziņā atbildētāja neesot ievērojusi pārvades sistēmu operatoru un valsts regulatīvo iestāžu pilnvaras noteikt pielaides robežvērtību. Turklāt atbildētāja esot noteikusi pagaidu robežvērtību, kaut arī trūkstot Regulas (ES) 2019/943 16. panta 13. punkta otrajā daļā paredzētās analīzes par pārvades sistēmu operatoru leģitīmām loka plūsmām. Materiālā ziņā izmaksu dalīšanas metodika neatbilstot Regulas (ES) 2019/943 16. panta 13. punkta otrajā daļā ietvertajai prasībai, ka individuāla robežvērtība tiek noteikta “katrai atsevišķai tirdzniecības zonas robežai”, jo tajā esot paredzēta vienota robežvērtība, kas ir vienlīdzīgi sadalīta starp tirdzniecības zonām, kurās rodas loka plūsmas. Kā minimums, noteiktajai pagaidu pielaides robežvērtībai trūkstot nepieciešamā juridiskā pamata.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka izmaksu dalīšanas metodikas pamatā esošā loka plūsmu prioritizācija attiecībā pret iekšējām plūsmām, konstatējot tīkla pārslodzes iemeslus, ir pretrunā Regulas (ES) 2019/943 16. panta 13. punktam. Turklāt tā sniedzot nepareizus stimulus. Tā arī esot nesaderīga ar taisnīguma un diskriminācijas aizlieguma prasībām.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka, vismaz veicot nepieciešamo vispārējo vērtējumu, izmaksu dalīšanas metodika ir pretrunā Savienības tiesībām. Plašais tvērums, neto aprēķina (līdzsvarošanas) aizliegums, neatbilstīgā pielaides robežvērtība un loka plūsmu prioritizācija attiecībā pret iekšējām plūsmām esot savstarpēji saistīti un viens otru pastiprinot. Vismaz kopā šie faktori izraisot principa “piesārņotājs maksā”, diskriminācijas aizlieguma un godīguma prasības pārkāpumu. Turklāt izmaksu dalīšanas metodika – vismaz ņemot vērā tās vispārējo iedarbību – neesot saderīga ar Savienības mērķi palielināt no atjaunīgiem energoresursiem iegūtās enerģijas daļu. Izmaksu dalīšanas metodika kopumā esot nesamērīga, un katrā ziņā tai neesot nepieciešamā juridiskā pamata.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka izmaksu dalīšanas metodikā iekļautais pārvades sistēmas operatoru beznosacījumu pienākums 12 mēnešu laikā no izmaksu dalīšanas metodikas īstenošanas brīža izstrādāt grozījumu priekšlikumus un iesniegt tos regulatīvajām iestādēm esot pretrunā Regulas (ES) 2019/943 16. panta 13. punktam un 74. panta 6. punkta b) apakšpunktam kopsakarā ar Regulas (ES) 2015/1222 9. panta 13. punktu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/943 (2019. gada 5. jūnijs) par elektroenerģijas iekšējo tirgu (OV 2019, L 158, 54. lpp.).

         (2)  Komisijas Regula (ES) 2015/1222 (2015. gada 24. jūlijs), ar ko izveido jaudas piešķiršanas un pārslodzes vadības vadlīnijas (OV 2015, L 197, 24. lpp.).


title: Lieta T-491/21: Prasība, kas celta 2021. gada 11. augustā – Ungārija/Komisija

text:
               4.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 401/17

      Prasība, kas celta 2021. gada 11. augustā – Ungārija/Komisija
      (Lieta T-491/21)
      (2021/C 401/18)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ungārija (pārstāvji: Z. Fehér un G. Koós)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2021/988 (2021. gada 16. jūnijs), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (1), daļā, kas attiecas uz Ungāriju un ar ko attiecībā uz 2016.–2019. finanšu gadu no Savienības finansējuma izslēdz atbalstu, kas attiecināts uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai, galvenās kontroles trūkuma dēļ (ELFLA atbalsts lauku attīstībai – mežsaimniecības pasākumi);

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ungārijas valdības ieskatā, Komisija kļūdaini interpretē Regulas (ES) Nr.o1306/2013 (2) 30. pantu un Īstenošanas Regulas (ES) Nr.o809/2014 28. panta, 1. punkta b) apakšpunktu. (3) Ungārijas valdība uzskata, ka Eiropas Komisijas 2017. gada februāra skaidrojošā dokumenta “Maksājumu lauku attīstībai aprēķina metodes, lai nepieļautu divkāršo finansējumu” 3.4.2. punktā ietvertais pamatojums neatbilst minētajām tiesību normām. Skaidrojošais dokuments nav juridiski saistošs, kā arī tajā paustā interpretācija neatbilst Savienības tiesībām.
      Prasības pamatošanai Ungārijas valdība būtībā izvirza vienu pamatu. Tās ieskatā Regulas (ES) Nr. 1306/2013 30. pantā un Īstenošanas regulas (ES) Nr. 809/2014 28. panta 1. punkta b) apakšpunktā nav noteikts, ka ir jāizveido kontrole par divkāršo finansējumu, kas varētu izveidoties zaļināšanai un apmežošanai piešķirtā atbalsta rezultātā, ņemot vērā, ka saskaņā ar spēkā esošajām Savienības tiesību normām, nepastāv divkārša finansējuma risks attiecībā uz piešķirto atbalstu abām minētajām jomām.
      Lai apstiprinātu šo apgalvojumu Ungārijas valdība, pirmkārt, vēlas parādīt, ka apmežošanas un zaļināšanas izdevumu finansēšanai ir pilnīgi atšķirīgi atbalsta mērķi. Turpinot – Ungārijas valdība prasībā norāda, ka arī abi atbalsta konteksti ir pilnībā atšķirīgi. Katra atbalsta veida atbilstības kritēriji ir dažādi, un attiecināmo izdevumu jomas nesakrīt.
      Visbeidzot Ungārijas valdība norāda, ka Eiropas Komisija kļūdaini interpretē divkāršā finansējuma vispārējā aizlieguma, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 30. pantā, apjomu un neņem vērā, ka spēkā esošajās Savienības tiesību normās nav tieši noteikts, ka zaļināšanai un apmežošanai piešķirtais atbalsts veido divkāršu finansējumu.

         (1)  OV 2021, L 218, 9. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1306/2013 (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību un Padomes Regulu (EEK) Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 485/2008 atcelšanu (OV 2013, L 347, 549. lpp.).

         (3)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 809/2014 (2014. gada 17. jūlijs), ar ko paredz noteikumus par to, kā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 piemēro attiecībā uz integrēto administrācijas un kontroles sistēmu, lauku attīstības pasākumiem un savstarpējo atbilstību (OV 2014, L 227, 69. lpp.).


title: Lieta T-505/21: Prasība, kas celta 2021. gada 16. augustā – Tinnus Enterprises/EUIPO – Mystic Products Import & Export (Šķidruma sadales iekārta)

text:
               4.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 401/19

      Prasība, kas celta 2021. gada 16. augustā – Tinnus Enterprises/EUIPO – Mystic Products Import & Export (Šķidruma sadales iekārta)
      (Lieta T-505/21)
      (2021/C 401/20)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Teksasa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: T. Wuttke, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus dizainparauga īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs Nr. 1 431 829-0010

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2021. gada 9. jūnija lēmums lietā R 1003/2018-3

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  grozīt apstrīdēto lēmumu tādējādi, lai:

                              —

                              tiktu apmierināta prasītājas apelācijas sūdzība,

                              —

                              tiktu pilnībā noraidīts spēkā neesamības atzīšanas pieteikuma iesniedzējas pieteikums ICD 10 296 par apstrīdētā dizainparauga atzīšanu par spēkā neesošu,

                              —

                              piespriest spēkā neesamības atzīšanas pieteikuma iesniedzējai atlīdzināt prasītājas izdevumus Apelācijas padomē un Anulēšanas nodaļā;

                  —

                  piespriest spēkā neesamības atzīšanas pieteikuma iesniedzējai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  2021. gada 24. marta spriedumā Lego/EUIPO – Delta Sport Handelskontor (Būvniecības klucītis no rotaļu būvēšanas komplekta) (T-515/19, nav publicēts, EU:T:2021:155) noteikto principu pārkāpums;

                  —

                  2018. gada 8. marta spriedumā DOCERAM (C-395/16, EU:C:2018:172) noteikto principu pārkāpums;

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 8. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  patenta pieteikuma EP 3 005 948 A2 un prasītājas kombinētā dizainparaugu pieteikuma Nr. 1 431 829-0001-0010 nepareiza interpretācija.


title: Lieta T-495/21: Prasība, kas celta 2021. gada 13. augustā – Spānija/Komisija

text:
               4.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 401/18

      Prasība, kas celta 2021. gada 13. augustā – Spānija/Komisija
      (Lieta T-495/21)
      (2021/C 401/19)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvji: L. Aguilera Ruiz un M. J. Ruiz Sánchez)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2021/988 (2021. gada 16. jūnijs), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (1) (izziņots ar dokumenta numuru C(2021) 4118), daļā, kas attiecas uz Spānijas Karalisti saistībā ar izmeklēšanu, kura skar Basku zemes Maksājumu aģentūru, lietas numurs AA/2018/003/ES/RLF, par neto summu 2 056 473,43 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus:

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka piemērotā vienotas likmes korekcija par neto summu 2 056 473,43 EUR apmērā esot pretrunā Deleģētās regulas (ES) Nr. 640/2014 (2) 5. pantam un Īstenošanas regulas (ES) Nr. 809/2014 (3) 28. un 29. pantam. Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, novērtējot trūkumus galvenajā kontrolē attiecībā uz salīdzinošo pārbaužu efektivitāti un SIGPAC [Spānijas lauksaimniecības zemes gabalu identifikācijas sistēma] kvalitāti.
                  Komisija ir sajaukusi atsevišķas neatbilstības, kas konstatētas fotointerpretācijas pārbaudes procesā uz ekrāna atbilstoši SIGPAC un pēc tam veiktajās in situ pārbaudēs četros pēc nejaušības principa izvēlētos zemes gabalos, ar rezultātiem, kuri iegūti plānotajās pārbaudēs uz vietas, kas atbilst zemes gabalu pārbaudēm ar proporcionālu atbilstības koeficientu 2016., 2017. un 2018. gadā, kuras veiktas kā daļa no Rīcības plāna SIGPAC atjauninājuma uzlabošanai. Lai gan tās ir dažādas un atšķirīgas darbības, Komisija nonāk pie vienota secinājuma, ekstrapolējot abu darbību rezultātus, lai piemērotu strīdus korekciju, kas prasītājas ieskatā ir kļūdaini un nesamērīgi.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot ievērojusi “Pamatnostādnes par to, kā aprēķināmas finanšu korekcijas grāmatojumu atbilstības noskaidrošanas un finansiālās noskaidrošanas procedūrā (C(2015) 3675, 2015. gada 8. jūnijs), kurās noteikts, ka piemērotā vienotas likmes korekcija neesot pamatota, jo salīdzinošajās pārbaudēs nav konstatēti trūkumi un risks fondam, ņemot vērā trūkumus pārbaudēs uz vietas, tika noteikts procedūras laikā. Ar šo daļu papildus tam, ka tiek norādīts, ka salīdzinošajās pārbaudēs nav konstatēti nekādi trūkumi, kas radītu risku fondam, kurš pamato piemēroto korekciju, tiek apgalvots, ka attiecībā uz pārbaudēm uz vietas, Komisija ir nepareizi piemērojusi vienotas likmes korekciju, jo risks fondam tika individualizēts un tā apjoms noteikts procedūras laikā.

         (1)  OV 2021, L 218, 9. lpp.

         (2)  Komisijas Deleģētā regula (ES) Nr. 640/2014 (2014. gada 11. marts), ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 attiecībā uz integrēto administrācijas un kontroles sistēmu, maksājumu atteikšanas vai atsaukšanas nosacījumiem un administratīvajiem sodiem, kas piemērojami tiešo maksājumu, lauku attīstības atbalsta un savstarpējās atbilstības kontekstā (OV 2014, L 181, 48. lpp.).

         (3)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 809/2014 (2014. gada 17. jūlijs), ar ko paredz noteikumus par to, kā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 piemēro attiecībā uz integrēto administrācijas un kontroles sistēmu, lauku attīstības pasākumiem un savstarpējo atbilstību (OV 2014, L 227, 69. lpp.).


title: Lieta C-445/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 15. jūlijā iesniedza Sofiyski gradski sad (Bulgārija) – “EUROBANK BULGARIA” AD/NI, RZ, “DMD DEVELOPMENTS” OOD

text:
               11.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 412/6

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 15. jūlijā iesniedza Sofiyski gradski sad (Bulgārija) – “EUROBANK BULGARIA” AD/NI, RZ, “DMD DEVELOPMENTS” OOD

      (Lieta C-445/21)
      (2021/C 412/03)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Sofiyski gradski sad

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: “EUROBANK BULGARIA” AD

         Atbildētāji: NI, RZ, “DMD DEVELOPMENTS” OOD

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai jēdziens “patērētājs”, kā tas tiek lietots Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 17. pantā, ir jāinterpretē atbilstoši tā saturam, kas noteikts Padomes Direktīvā 87/102/EEK (1986. gada 22. decembris) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz patēriņa kredītu (2), vai arī tam ir autonoms saturs?

                  2)

                  Vai, izvērtējot “patērētāja” statusu, ir būtisks mērķis, kas izriet no līguma, kurš izskatāmajā lietā dod iespēju nākotnē gūt peļņu (ieguldījumu projekts), likumīgās iedarbības, vai arī nozīme ir līguma saistībai ar personas īstenoto komercdarbību vai profesionālo darbību līguma slēgšanas brīdī?

                  3)

                  Vai jēdziens “aizdevums, kas atmaksājams pa daļām”, kā tas tiek lietots Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 17. panta 1. punkta b) apakšpunktā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas tikai uz līgumiem par lietām (ķermeniskām lietām, kustamām lietām) vai arī tas aptver visus aizdevumus, arī bankas kredītlīgumu, kas noslēgts ar mērķi iegādāties mājokļa īpašumu?

                  4)

                  Vai no Regulas Nr. 1215/2012, ja tās 62. panta 1. punktā ietvertā jēdziena “domicils” kontekstā ir atsauce uz tās dalībvalsts tiesībām, kuras tiesā ir celta prasība, var izdarīt secinājumu par autonomiem kritērijiem (piemēram, formālu pazīmi par saikni ar konkrētas valsts teritoriju), lai konstatētu, ka domicils atrodas dalībvalstī, kuras tiesā ir celta prasība pret patērētāju?

                  5)

                  Gadījumā, ja kredītlīgums, kas noslēgts ar mērķi iegādāties mājokļa īpašumu, var būt patērētāju līgums 17. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē, kas ir jāsaprot ar jēdzienu “pastāvīgā mītnesvieta”, kā tas tiek lietots Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 19. panta 3) punktā, un, vai tostarp ir iespējams, ka tas ir saistīts ar patērētāja galveno interešu centru?

                  6)

                  Gadījumā, ja Regulā (ES) Nr. 1215/2015 tās efektīvas piemērošanas nodrošināšanas nolūkā attiecībā uz jēdzienu “domicils” ir noteikti autonomi kritēriji, vai arī teritoriāla jurisdikcija ir jānosaka, pamatojoties uz attiecīgo jēdzienu?

         (1)  OV 2012, L 351, 1. lpp.

         (2)  OV 1987, L 42. 48. lpp.


title: Lieta C-463/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. jūlijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Global Starnet Ltd/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               11.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 412/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. jūlijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Global Starnet Ltd/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Presidenza del Consiglio dei Ministri

      (Lieta C-463/21)
      (2021/C 412/04)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Global Starnet Ltd

         Atbildētāji apelācijas tiesvedībā: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli un Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai LESD 49. pantā garantētajai brīvībai veikt uzņēmējdarbību un LESD 56. pantā garantētajai brīvībai sniegt pakalpojumus atbilst tādas tiesību normas ieviešana, kura ir ietverta Likuma Nr. 190/14 1. panta 649. daļā un saskaņā ar kuru maksas un atlīdzības tiek samazinātas tikai attiecībā uz ierobežotu un konkrētu saimnieciskās darbības veicēju kategoriju, proti – tikai attiecībā uz tiem azartspēļu organizētājiem, kuri izmanto spēļu automātus, bet neattiecas uz visiem pārējiem azartspēļu sektora dalībniekiem?

                  2)

                  Vai Savienības tiesībās garantētajam tiesiskās paļāvības aizsardzības principam atbilst iepriekš minētās tiesību normas ieviešana, kura ir ietverta Likuma Nr. 190/14 1. panta 649. daļā un saskaņā ar kuru vienīgi ekonomisku apsvērumu dēļ tās spēkā esamības laikā ir tikusi samazināta atlīdzība, kas izriet no uzņēmējsabiedrības un Itālijas valsts pārvaldes savstarpēji panāktās vienošanās par koncesiju?


title: Lieta C-485/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 5. augustā iesniedza Rayonen sad Nessebar (Bulgārija) – S.V. OOD/E. Ts. D.

text:
               11.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 412/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 5. augustā iesniedza Rayonen sad Nessebar (Bulgārija) – S.V. OOD/E. Ts. D.

      (Lieta C-485/21)
      (2021/C 412/05)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Rayonen sad Nessebar

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: S.V. OOD

         Atbildētāja: E. Ts. D.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai fiziskas personas, kam pieder kopīpašumā esošas dzīvojamās ēkas dzīvokļi, tiesiskajās attiecībās, ko tās nodibina saistībā ar dzīvojamās ēkas koplietošanas telpu pārvaldību un uzturēšanu, ir “patērētāji” (Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1) (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 2. panta b) punkta un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/83/ES (2) (2011. gada 25. oktobris) 2. panta 1. punkta izpratnē)?

                  2)

                  Vai fizisko personu, kurām pieder kopīpašumā esošas dzīvojamās ēkas dzīvokļi, “patērētāja” statuss ir atkarīgs no to nodibināto tiesisko attiecību veida (individuāls līgums par koplietošanas telpu pārvaldību un uzturēšanu, saskaņā ar ZUES (Zakon za upravlenie na etazhnata sobstvenost, Likums par dzīvokļu īpašuma pārvaldību) 2. pantu noslēgts līgums, pārvaldību veic kopīpašnieku kopsapulce)?

                  3)

                  Vai tiesību normas, kas pieļauj atšķirīgu attieksmi pret kopīpašumā esošas ēkas īpašniekiem (to “patērētāja” statusa kontekstā) atkarībā no tā, vai tie ir vai nav noslēguši individuālu līgumu par dzīvojamās ēkas koplietošanas telpu apsaimniekošanu un uzturēšanu (otrajā gadījumā to pārvaldības institūcija ir kopīpašnieku kopsapulce), ir saderīgas ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris)?

         (1)  OV 1993, L 95, 29. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK (OV 2011, L 304, 64. lpp.).


title: Lieta C-505/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 18. augustā iesniedza Tribunal du travail de Liège (Beļģija) – FU/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

text:
               11.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 412/8

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 18. augustā iesniedza Tribunal du travail de Liège (Beļģija) – FU/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

      (Lieta C-505/21)
      (2021/C 412/06)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal du travail de Liège

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: FU

         Atbildētāja: Agence fédérale pour l’Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil)

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Dublinas III Regulas Nr. 604/2013 (1) 27. panta 3. punkts, attiecīgajā gadījumā lasot kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka prasība par apturēšanu, kas ir celta parastajā kārtībā kopā ar prasību atcelt lēmumu par pieteikuma iesniedzēja pārsūtīšanu uz valsti, kurai, kā ir atzīts, ir jurisdikcija izskatīt starptautiskās aizsardzības pieteikumu, neaptur pārsūtīšanas izpildi līdz brīdim, kad tiek pieņemts lēmums par minēto prasību par apturēšanu [?]

                  2)

                  Vai Dublinas III Regulas Nr. 604/2013 27. panta 3. punkts, attiecīgajā gadījumā lasot kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka prasība apturēt lēmuma par pieteikuma iesniedzēja pārsūtīšanu uz valsti, kurai ir jurisdikcija izskatīt starptautiskās aizsardzības pieteikumu, izpildi neaptur pārsūtīšanas izpildi līdz brīdim, kad tiek pieņemts lēmums par minēto prasību par apturēšanu, tikai ar nosacījumu, ka prasība par apturēšanu ir celta saskaņā ar ārkārtas steidzamības procedūru, ja pieteikuma iesniedzējam tiek piemērots izraidīšanas vai repatriēšanas pasākums, kura izpilde ir tūlītēja, sevišķi tad, ja viņš atrodas apcietinājumā vai valdības rīcībā, un ja viņš vēl nav parastajā kārtībā cēlis prasību par apturēšanu vienlaikus ar prasību par atcelšanu [?]

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV 2013, L 180, 31. lpp.).


title: Lieta T-645/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 28. jūlija rīkojums – Dual Star Logistic u.c./Parlaments un Padome (Prasība atcelt tiesību aktu – Autopārvadājumi – Regula (ES) 2020/1055 – Uzņēmumu uzņēmējdarbības veikšanas vietas nosacījumi – Automobiļu nogādāšana atpakaļ operatīvajā centrā, kas atrodas izcelsmes dalībvalstī, ne vēlāk kā astoņu nedēļu laikā – Profesionāla apvienība – Locus standi – Individuāla skāruma neesamība – Nepieņemamība)

text:
               11.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 412/10

      Vispārējās tiesas 2021. gada 28. jūlija rīkojums – Dual Star Logistic u.c./Parlaments un Padome
      (Lieta T-645/20) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Autopārvadājumi - Regula (ES) 2020/1055 - Uzņēmumu uzņēmējdarbības veikšanas vietas nosacījumi - Automobiļu nogādāšana atpakaļ operatīvajā centrā, kas atrodas izcelsmes dalībvalstī, ne vēlāk kā astoņu nedēļu laikā - Profesionāla apvienība - Locus standi - Individuāla skāruma neesamība - Nepieņemamība)
      (2021/C 412/09)
      * Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Dual Star Logistic SRL (Bukareste, Rumānija), Eliton Trans SRL (Piteşti, Rumānija), Agexim Spedition SRL (Piteşti), SC A & C International Road Cargo SRL (Piteşti), Uniunea Naţională a Transportatorilor Rutieri din România (UNTRR) (Bukareste) (pārstāvis: R. Martens, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: R. van de Westelaken un A. Tamás), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Norberg, L. Vétillard un S. Emmerechts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2020/1055 (2020. gada 15. jūlijs), ar ko groza Regulas (EK) Nr. 1071/2009, (EK) Nr. 1072/2009 un (ES) Nr. 1024/2012, lai tās pielāgotu norisēm autotransporta nozarē (OV 2020, L 249, 17. lpp.) 1. panta 3. punktu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  Par Rumānijas iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā nav jālemj.

                  3)

                  Dual Star Logistic SRL, Eliton Trans SRL, Agexim Spedition SRL, SC A & C International Road Cargo SRL un Uniunea Naţională a Transportatorilor Rutieri din România (UNTRR) sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus, izņemot tos, kas saistīti ar pieteikumu par iestāšanos lietā.

                  4)

                  Dual Star Logistic, Eliton Trans, Agexim Spedition, SC A & C International Road Cargo, Uniunea Naţională a Transportatorilor Rutieri din România (UNTRR), Parlaments un Padome, kā arī Rumānija sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pieteikumu par iestāšanos lietā pašas.

         (1)  OV C 9, 11.1.2021.


title: Lieta T-646/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 28. jūlija rīkojums – NG u.c./Parlaments un Padome (Atcelšanas prasība – Autopārvadājumi – Regula (ES) Nr. 2020/1054 – Transportlīdzekļa vadītāja atpūtas laikposms – Noteikta atpūtas laika izmantošanas transportlīdzeklī neiespējamība – Atgriešanās darba devēja vadības centrā vai dzīvesvietā uz noteiktu atpūtas laiku – Profesionāla apvienība – Locus standi – Individuāla skāruma neesamība – Nepieņemamība)

text:
               11.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 412/11

      Vispārējās tiesas 2021. gada 28. jūlija rīkojums – NG u.c./Parlaments un Padome
      (Lieta T-646/20) (1)

      (Atcelšanas prasība - Autopārvadājumi - Regula (ES) Nr. 2020/1054 - Transportlīdzekļa vadītāja atpūtas laikposms - Noteikta atpūtas laika izmantošanas transportlīdzeklī neiespējamība - Atgriešanās darba devēja vadības centrā vai dzīvesvietā uz noteiktu atpūtas laiku - Profesionāla apvienība - Locus standi - Individuāla skāruma neesamība - Nepieņemamība)
      (2021/C 412/10)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: NG un 17 citi prasītāji, kuru vārdi norādīti rīkojuma pielikumā (pārstāvis: R. Martens, advokāts)

         Atbildētāji: Eiropas Parlaments (prasītāji: R. van de Westelaken un A. Tamás), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Norberg, L. Vétillard un S. Emmerechts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2020/1054 (2020. gada 15. jūlijs), ar ko Regulu (EK) Nr. 561/2006 groza attiecībā uz minimālajām prasībām par maksimālajiem transportlīdzekļa ikdienas un iknedēļas vadīšanas laikiem, minimālajiem pārtraukumiem un ikdienas un iknedēļas atpūtas laikposmiem un ar ko Regulu (ES) Nr. 165/2014 groza attiecībā uz pozicionēšanu ar tahogrāfu palīdzību (OV 2020, L 249, 1. lpp.), 1. panta 6. punkta c) un d) apakšpunktu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  NG un citi prasītāji, kuru vārdi ir iekļauti rīkojuma pielikumā, atlīdzina Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma tiesvedību.

         (1)  OV C 433, 14.12.2020.


title: Lieta T-760/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 10. augusta rīkojums – Jakeliūnas/ESMA (Atcelšanas prasība un prasība sakarā ar bezdarbību – Lūgums uzsākt izmeklēšanu – ESMA priekšsēdētāja atteikums – Nepārsūdzams akts – Nepieņemamība – Prasība, ar ko lūgts dot norādījumus – Kompetences neesamība)

text:
               11.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 412/12

      Vispārējās tiesas 2021. gada 10. augusta rīkojums – Jakeliūnas/ESMA

      (Lieta T-760/20) (1)

      (Atcelšanas prasība un prasība sakarā ar bezdarbību - Lūgums uzsākt izmeklēšanu - ESMA priekšsēdētāja atteikums - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība - Prasība, ar ko lūgts dot norādījumus - Kompetences neesamība)
      (2021/C 412/11)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Stasys Jakeliūnas (Viļņa, Lietuva) (pārstāvis: R. Paukštė, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestāde (pārstāvji: G. Filippa, F. Barzanti un E. Siracusa)

         Priekšmets

      Būtībā, pirmkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 265. pantu un ar ko tiek lūgts konstatēt, ka ESMA esot prettiesiski atturējusies uzsākt izmeklēšanu par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/6/EK (2003. gada 28. janvāris) par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu un tirgus manipulācijām (tirgus ļaunprātīgu izmantošanu) (OV 2003, L 96, 16. lpp.) pārkāpumu, un, otrkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt lēmumu, kas esot ietverts ESMA priekšsēdētāja 2020. gada 20. oktobra vēstulē, ar ko atsakās uzsākt minēto izmeklēšanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Stasys Jakeliūnas atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 72, 1.3.2021.


title: Lieta T-52/21: Vispārējās tiesas 2021. gada 29. jūlija rīkojums – ClientEarth/Komisija (Piekļuve dokumentiem – Regula (EK) Nr. 1049/2001 – Orhūsas konvencija – Regula (EK) Nr. 1367/2006 – Dokumenti, kas ir Komisijas rīcībā saistībā ar kontroles sistēmu, kura ir ieviesta, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem – Regula (EK) Nr. 1224/2009 – Netieši izteikts piekļuves atteikums – Tiešs lēmums, kas pieņemts pēc prasības celšanas – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               11.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 412/12

      Vispārējās tiesas 2021. gada 29. jūlija rīkojums – ClientEarth/Komisija
      (Lieta T-52/21) (1)

      (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Orhūsas konvencija - Regula (EK) Nr. 1367/2006 - Dokumenti, kas ir Komisijas rīcībā saistībā ar kontroles sistēmu, kura ir ieviesta, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem - Regula (EK) Nr. 1224/2009 - Netieši izteikts piekļuves atteikums - Tiešs lēmums, kas pieņemts pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2021/C 412/12)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ClientEarth AISBL (Brisele, Beļģija) (pārstāvi: O. W. Brouwer, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Spina un C. Ehrbar)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2020. gada 16. novembra netiešo lēmumu, ar ko ir noraidīts atkārtots pieteikums par piekļuvi vairākiem dokumentiem, kuri attiecas uz kontroles sistēmu, kas ir ieviesta, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 128, 12.4.2021.


title: Lieta T-272/21 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja vietnieka 2021. gada 30. jūlija rīkojums – Puigdemont i Casamajó u.c./Parlaments (Pagaidu noregulējums – Institucionālās tiesības – Parlamenta loceklis – Privilēģijas un imunitāte – Parlamenta locekļa imunitātes atcelšana – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               11.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 412/13

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja vietnieka 2021. gada 30. jūlija rīkojums – Puigdemont i Casamajó u.c./Parlaments
      (Lieta T-272/21 R)
      (Pagaidu noregulējums - Institucionālās tiesības - Parlamenta loceklis - Privilēģijas un imunitāte - Parlamenta locekļa imunitātes atcelšana - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2021/C 412/13)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Carles Puigdemont i Casamajó (Vaterlo [Waterloo], Beļģija), Antoni Comín i Oliveres (Lēvene [Louvain], Beļģija), Clara Ponsatí i Obiols (Lēvene) (pārstāvji: P. Bekaert, G. Boye, J. Costa i Rosselló un S. Bekaert, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: N. Lorenz, N. Görlitz un T. Lukácsi)

         Lietas dalībniece, kas iestājusies lietā atbildētāja prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis: S. Centeno Huerta)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt izpildi Parlamenta 2021. gada 9. marta lēmumiem P9_TA(2021)0059, P9_TA(2021)0060 un P9_TA(2021)0061 par pieprasījumu atcelt prasītāju imunitāti.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Atcelt 2021. gada 2. jūnija rīkojumu Puigdemont i Casamajó u.c./Parlaments (T-272/21 R).

                  3)

                  Lēmuma par pušu tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

                  4)

                  Spānijas Karaliste savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.


title: Lieta T-441/21: Prasība, kas celta 2021. gada 23. jūlijā – UBS Group un UBS/Komisija

text:
               11.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 412/13

      Prasība, kas celta 2021. gada 23. jūlijā – UBS Group un UBS/Komisija
      (Lieta T-441/21)
      (2021/C 412/14)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: UBS Group AG (Cīrihe, Šveice), UBS AG (Cīrihe) (pārstāvji: D. Wood un I. Ioannidis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu un atcelt Komisijas 2021. gada 20. maija lēmumu C(2021)3489 final lietā attiecībā uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. pantā un EEZ līguma 53. pantā paredzēto procedūru (AT.40324 – European Government Bonds) vai pakārtoti samazināt naudas soda apmēru līdz 51,3 miljoniem EUR atbilstoši UBS neto kapitalizācijas (net value traded) metodikai, vai samazināt to līdz 60,6 miljoniem EUR atbilstoši UBS koriģētās neto kapitalizācijas metodikai, vai samazināt naudas sodu par vismaz 65 % – Komisijas metodikā konstatēto kļūdu un neprecizitāšu dēļ, kā arī

                  —

                  piespriest Komisijai segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt UBS tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav piemērojusi vispārēji piemērojamos ES noteikumus par finanšu iestāžu apgrozījuma aprēķināšanu un tādējādi nav ievērojusi vispārējos principus par vienlīdzīgu attieksmi un tiesisko paļāvību.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir kļūdaini atkāpusies no Pamatnostādnēm par naudas soda aprēķināšanu (1), proti, patvaļīgi un bez pietiekama paskaidrojuma, un ka tādējādi tā nav ievērojusi attiecīgo judikatūru un UBS tiesības uz aizstāvību.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav sniegusi pietiekamu pamatojumu par savu metodikas izvēli.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, aprēķinot UBS pārdošanas apjomu, nav izmantojusi vislabākos pieejamos skaitliskos datus.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija savas metodikas piemērošanā ir pieļāvusi vairākas būtiskas kļūdas un neprecizitātes, kuru rezultātā UBS tika uzlikts nesamērīgi liels naudas sods.

         (1)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).


title: Lieta T-442/21: Prasība, kas celta 2021. gada 23. jūlijā – Thomas un Julien/Padome

text:
               11.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 412/14

      Prasība, kas celta 2021. gada 23. jūlijā – Thomas un Julien/Padome
      (Lieta T-442/21)
      (2021/C 412/15)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Rhiannon Thomas (Londona, Apvienotā Karaliste), Michaël Julien (Weybridge, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: J. Fouchet, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Tirdzniecības nolīgumu, ko 2020. gada 30. decembrī parakstījusi Eiropas Savienības Padome un Apvienotās Karalistes valdība, un Eiropas Savienības Padomes 2021. gada 29. aprīļa lēmumu to parakstīt, jo ar tiem ir apstiprināts Comprov16. pants un nav saglabāta Apvienotās Karalistes pilsoņu, kuriem ir ciešas ģimenes vai īpašuma saiknes Eiropas Savienības teritorijā saskaņā ar VSTV 1. pantu, brīva pārvietošanās;

                  —

                  piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt visas tiesvedības izmaksas, tostarp advokāta izmaksas 5 000 EUR apmērā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Tirdzniecības un sadarbības nolīgumā starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu, no vienas puses, un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti, no otras puses, neesot ievērots tiesiskums. Šajā ziņā prasītāji norāda, ka šī nolīguma COMPROV.16. pantā ir paredzēts, ka gandrīz nevienu noteikumu nav iespējams pārsūdzēt tiesā un tostarp Eiropas Savienības Tiesā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots to personu pamattiesību pārkāpums, kurām Eiropas Savienībā ir saglabājušās ciešas ģimenes vai īpašuma saiknes. Šis pamats ir iedalīts trīs daļās.

                              —

                              Ar pirmo daļu tiek apgalvots prasītāju tiesību uz tiesisko drošību pārkāpums, jo stabilās situācijas, kādā tie mierīgi un bez ierobežojumiem atradās vairākus gadu desmitus, vietā tika radīta nestabilitāte.

                              —

                              Ar otro daļu tiek apgalvota vienlīdzības principa neievērošana, jo nolīgumā tiekot pielīdzinātas ļoti atšķirīgas situācijas, kas rada diskrimināciju pilsonības dēļ.

                              —

                              Ar trešo daļu tiek apgalvota samērīguma principa neievērošana, jo nolīgumā neesot ņemtas vērā sekas, kādas prasība pēc ilgtermiņa vīzas rada prasītāju situācijai, it īpaši saistībā ar to privāto un ģimenes dzīvi.


title: Lieta T-448/21: Prasība, kas celta 2021. gada 30. jūlijā – Saure/Komisija

text:
               11.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 412/15

      Prasība, kas celta 2021. gada 30. jūlijā – Saure/Komisija
      (Lieta T-448/21)
      (2021/C 412/16)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Hans-Wilhelm Saure (Berlīne, Vācija) (pārstāvis: C. Partsch, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2021. gada 2. jūnija lēmumu, ar ko noraidīts prasītāja lūgums iepazīties ar Komisijas dokumentiem un izgatavot kopijas no visas Komisijas saziņas – no 2020. gada 1. aprīļa – ar:

                              a)

                              sabiedrību BioNTech SE,

                              b)

                              Vācijas Federālo valsts kanceleju attiecībā uz sabiedrību BioNTech SE un tās izstrādājumiem,

                              c)

                              Vācijas federālo veselības ministru attiecībā uz Covid-19 pandēmijas apkarošanai paredzēto vakcīnu iepirkumu,

                        un it īpaši par BioNTech piedāvāto vakcīnu daudzumu un to piegādes termiņiem, ciktāl ar to prasītājam ir liegta piekļuve vai piešķirta tikai daļēja piekļuve;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats: saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 2. panta 1. punktu prasītājam esot tiesības piekļūt Komisijas dokumentiem, kuri ir procesa priekšmets,.

                  2.

                  Otrais pamats: Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunkts neizslēdzot tiesības piekļūt attiecīgajai informācijai. Prasītā informācija esot nepieciešama gan valsts drošībai, sabiedriskajam mieram un kārtībai, valsts saimnieciskajai labklājībai, kārtības aizsardzībai, gan arī veselības aizsardzībai. Tāpēc esot pieļaujams eventuāls indivīda privātās sfēras un integritātes aizskārums. Visbeidzot, plašai sabiedrībai esot nozīmīga interese, lai prasītā informācija tiktu izpausta.

                  3.

                  Trešais pamats: Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta otrais ievilkums neizslēdzot tiesības piekļūt strīdīgajai informācijai. Neesot iemesla nepiemērot šo tiesību normu, jo tajā paredzētais izslēgšanas iemesls esot laika ziņā ierobežots un attiecoties tikai uz notiekošām apspriedēm. Savukārt prasītāja lūgums sniegt informāciju attiecoties vienīgi uz pabeigtiem procesiem.

                  4.

                  Ceturtais pamats: Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmā daļa neesot pretrunā tiesībām piekļūt informācijai, kura ir procesa priekšmets. Ar šo normu tiekot aizsargāts tikai notiekošs lēmumu pieņemšanas process. Taču prasītāja lūguma par piekļuvi dokumentiem priekšmets esot atbildētājas veiktās sarunas par vakcīnu piegādēm. Šīs sarunas jau esot noslēgušās. Turklāt pastāvot sevišķas sabiedrības intereses, lai informācija, kas ir procesa priekšmets, tiktu atklāta, jo Eiropas Savienībā par vakcīnu iegādi tiekot diskutēts un ziņots jau kopš vairākām nedēļām.

                  5.

                  Piektais pamats: Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmais ievilkums neesot pretrunā tiesībām piekļūt strīdīgajai informācijai. Minētās informācijas izplatīšana neradītu kaitējumu nevienas fiziskas vai juridiskas personas komerciālajām interesēm. Prasītajā informācijā neesot ietverts komercnoslēpums Direktīvas (ES) 2016/943 (2) izpratnē.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/943 (2016. gada 8. jūnijs) par zinātības un darījumdarbības neizpaužamas informācijas (komercnoslēpumu) aizsardzību pret nelikumīgu iegūšanu, izmantošanu un izpaušanu (OV 2016, L 157, 1. lpp.).


title: Lieta T-455/21: Prasība, kas celta 2021. gada 2. augustā – Nomura International un Nomura Holdings/Komisija

text:
               11.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 412/16

      Prasība, kas celta 2021. gada 2. augustā – Nomura International un Nomura Holdings/Komisija
      (Lieta T-455/21)
      (2021/C 412/17)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Nomura International plc (Londona, Apvienotā Karaliste) un Nomura Holdings, Inc. (Tokija, Japāna) (pārstāvji: W. Howard, advokāts, M. Demetriou un C. Thomas, Barristers-at-law, un N. Seay un S. Whitfield, Solicitors)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt – pilnā vai daļējā apmērā – Komisijas 2021. gada 20. maija lēmuma lietā AT.40324 (European Government Bonds) attiecībā uz LESD 101. pantā un EEZ līguma 53. pantā paredzēto procedūru (turpmāk tekstā – “lēmums”) 1. panta ceturto aizzīmi un līdz ar to pilnā vai daļējā apmērā atcelt Komisijas konstatējumu par atbildību attiecībā pret prasītājām;

                  —

                  pakārtoti atcelt – pilnā vai daļējā apmērā – lēmuma 2. panta otro aizzīmi un līdz ar to pilnā vai daļējā apmērā atcelt prasītājām uzlikto naudas sodu;

                  —

                  vēl pakārtotāk – būtiski samazināt ar lēmuma 2. panta otro aizzīmi prasītājām uzlikto naudas sodu līdz apmēram, ko Vispārējā tiesa uzskatītu par atbilstīgu, un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza desmit pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi tiesību kļūdu, konstatēdama, ka prasītājas bija iesaistījušās LESD 101. panta 1. punkta EEZ līguma 53. panta pārkāpumā mērķa dēļ.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas veiktajā aplūkojamās saziņas kvalificēšanā un līdz ar to tās secinājumā, ka tā ir vērsta pret konkurenci, ir pieļauta kļūda faktisko un/vai tiesisko apstākļu vērtējumā.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda faktisko un/vai tiesisko apstākļu vērtējumā attiecībā uz apgalvotā prasītāju pārkāpuma ilgumu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka secinājumā, ka laikā no 2011. gada 18. janvāra līdz 2011. gada 28. novembrim notika vienots un turpināts pārkāpums, ir pieļauta kļūda faktisko un/vai tiesisko apstākļu vērtējumā.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievēroti būtiski procedūras noteikumi un Līgumu prasības attiecībā uz atbildību, tajā skaitā saistībā ar Komisijas izklāstītajiem konstatējumiem, veidu, kādā tā kvalificējusi nozīmīgos saziņas gadījumus un vienlīdzīgas attieksmes principa neievērošana attiecībā uz prasītāju dalības ilguma konstatēšanu.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka tā, pieņemdama pārdošanas apjoma aizstājēju, kas faktiski balstīts uz būtiski neprecīziem pieņēmumiem, kuru izmantošanu Komisija neesot attaisnojusi, ir pieļāvusi kļūdu faktisko apstākļu vērtējumā; turklāt ierosinātā metodika ir kļūdaina pati par sevi.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievēroti vispārējie tiesību principi, proti, samērīguma princips un vienlīdzīgas attieksmes princips, un ka uzliktajam naudas sodam ir jābūt konkrētam katra pārkāpēja gadījumā saistībā ar prasītājām uzliktā naudas soda aprēķinu, kas balstīts uz Komisijas izmantoto pārdošanas apjoma aizstājēju.

                  8.

                  Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka saistībā ar Komisijas izklāstu par pārdošanas apjoma aizstājēju nav ievērotas tiesības uz aizstāvību un nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu.

                  9.

                  Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas faktisko apstākļu vērtējumā un ka nav ievērots vienlīdzīgas attieksmes princips, raksturojot prasītāju iesaistīšanās apgalvotajā pārkāpumā smagumu.

                  10.

                  Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka prasītājām uzliktā naudas soda aprēķinā nav atzīts, ka tas, ka prasītājām bija tikai ierobežota loma, ir atbildību mīkstinošs apstāklis.


title: Lieta T-460/21: Prasība, kas celta 2021. gada 3. augustā – MCO (IP)/EUIPO – C8 (“C2 CYPRUS CASINOS”)

text:
               11.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 412/17

      Prasība, kas celta 2021. gada 3. augustā – MCO (IP)/EUIPO – C8 (“C2 CYPRUS CASINOS”)
      (Lieta T-460/21)
      (2021/C 412/18)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: MCO (IP) Holdings Ltd (Tortola, Britu Virdžīnu salas) (pārstāvis: A. Roughton, Barrister-at-law)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: C8 (Isīlemulino, Francija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “C2 CYPRUS CASINOS” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 867 693

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 26. maija lēmums lietā R 908/2020-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un atļaut veikt preču zīmes (EUIPO reģistrācijas pieteikuma Nr. 017867693) reģistrāciju;

                  —

                  piespriest EUIPO segt savus tiesāšanās izdevumus pašam;

                  —

                  piespriest C8 segt savus tiesāšanās izdevumus pašai;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt MCO (IP) Holdings Limited tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  savstarpējās saistības principa nepareiza piemērošana, kas izraisīja kļūdainu apzīmējuma reģistrācijas pieteikuma noraidīšanu;

                  —

                  savstarpējās saistības principa nepareiza piemērošana, kā rezultātā Apelācijas padome kļūdaini noraidīja apelācijas sūdzību;

                  —

                  savstarpējās saistības principa nepareiza piemērošana, apmierinot iebildumus un līdz ar to kļūdaini noraidot apzīmējuma reģistrācijas pieteikumu.


title: Lieta T-461/21: Prasība, kas celta 2021. gada 3. augustā – MCO (IP)/EUIPO – C8(“C2”)

text:
               11.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 412/18

      Prasība, kas celta 2021. gada 3. augustā – MCO (IP)/EUIPO – C8(“C2”)
      (Lieta T-461/21)
      (2021/C 412/19)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: MCO (IP) Holdings Ltd (Tortola, Britu Virdžīnu salas) (pārstāvis: A. Roughton, Barrister-at-law)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: C8 (Isīlemulino, Francija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “C2” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 867 689

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 26. maija lēmums lietā R 909/2020-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un atļaut veikt preču zīmes (EUIPO reģistrācijas pieteikuma Nr. 017867689) reģistrāciju;

                  —

                  piespriest EUIPO segt savus tiesāšanās izdevumus pašam;

                  —

                  piespriest C8 segt savus tiesāšanās izdevumus pašai;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt MCO (IP) Holdings Limited tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  savstarpējās saistības principa nepareiza piemērošana, kas izraisīja kļūdainu apzīmējuma reģistrācijas pieteikuma noraidīšanu;

                  —

                  savstarpējās saistības principa nepareiza piemērošana, kā rezultātā Apelācijas padome kļūdaini noraidīja apelācijas sūdzību;

                  —

                  savstarpējās saistības principa nepareiza piemērošana, apmierinot iebildumus un līdz ar to kļūdaini noraidot apzīmējuma reģistrācijas pieteikumu.


title: Lieta T-470/21: Prasība, kas celta 2021. gada 30. jūlijā – Klymenko/Padome

text:
               11.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 412/19

      Prasība, kas celta 2021. gada 30. jūlijā – Klymenko/Padome
      (Lieta T-470/21)
      (2021/C 412/20)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Maskava, Krievija) (pārstāvis: M. Cessieux, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt Oleksandr Viktorovytch Klymenko prasību par pieņemamu;

                  —

                  atzīt, ka Eiropas Savienības Padomei, pieņemot pret Oleksandr Viktorovytch Klymenko ierobežojošos pasākumus, kas ir vai nav atcelti, par:

                              —

                              Padomes lēmumu (KĀDP) 2021/394 un Īstenošanas regulu (ES) 2021/391 (2021. gada 4. marts);

                              —

                              Padomes lēmumu (KĀDP) 2020/373 un Īstenošanas regulu (ES) 2020/370 (2020. gada 5. marts);

                              —

                              Padomes lēmumu (KĀDP) 2019/354 un Īstenošanas regulu (ES) 2019/352 (2019. gada 4. marts);

                              —

                              Padomes lēmumu (KĀDP) 2018/33 un Īstenošanas regulu (ES) 2018/326 (2018. gada 5. marts);

                              —

                              Padomes lēmumu (KĀDP) 2017/381 un Īstenošanas regulu (ES) 2017/374 (2017. gada 3. marts);

                              —

                              Padomes lēmumu (KĀDP) 2016/318 un Īstenošanas regulu (ES) 2016/311 (2016. gada 4. marts);

                              —

                              Padomes lēmumu (KĀDP) 2015/364 un Īstenošanas regulu (ES) 2015/357 (2015. gada 5. marts);

                  —

                  ir iestājusies ārpuslīgumiskā Eiropas Savienības atbildība;

                  —

                  atzīt, ka tādējādi Eiropas Savienībai ir jāatlīdzina prasītājam radušies zaudējumi;

                  —

                  piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt zaudējumus 50 000 EUR apmērā, kas radušies goda un cieņas aizskāruma dēļ, pieskaitot likumiskos procentus un jebkurus citus attaisnotus izdevumus;

                  —

                  piespriest Eiropas Savienības Padomei izmaksāt prasītājam summu, kas atbilst 500 EUR par katru mēnesi, kurā prasītāja vārds bija ierakstīts strīdīgajos sarakstos, lai novērstu morālo kaitējumu, ko radījušas gan viņa ikdienas dzīvei radītās grūtības, gan viņa veselības apdraudējums, pieskaitot likumiskos procentus un jebkurus citus attaisnotus izdevumus;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, kas radot tiesību uz aizstāvību principa un tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā apdraudējumu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta kļūda vērtējumā, jo Padome neesot ievērojusi savu pienākumu pierādīt pieņemto ierobežojošo pasākumu pamatotību.


title: Lieta T-479/21: Prasība, kas celta 2021. gada 7. augustā – Haswani/Padome

text:
               11.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 412/20

      Prasība, kas celta 2021. gada 7. augustā – Haswani/Padome
      (Lieta T-479/21)
      (2021/C 412/21)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: George Haswani (Jabrūda, Sīrija) (pārstāvis: G. Karouni, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt šādus tiesību aktus, ciktāl tie attiecas uz prasītāju:

                              —

                              Padomes Lēmumu (KĀDP) 2021/855 (2021. gada 27. maijs), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP;

                              —

                              Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/848 (2021. gada 27. maijs), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā;

                        līdz ar to:

                  —

                  izdot rīkojumu par Georges Haswani vārda svītrošanu no pielikumiem, kas pievienoti iepriekš minētajiem aktiem;

                  —

                  piespriest Padomei samaksāt 100 000 EUR kā morālā kaitējuma atlīdzību;

                  —

                  saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 134. pantu, atbilstoši kuram lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, G. Haswani prasa, lai Padome sedz savus, kā arī atlīdzina viņa tiesāšanās izdevumus, kurus viņš vajadzības gadījumā var pamatot tiesvedības laikā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu. Prasītājs pārmet Padomei, ka tā neesot ievērojusi viņa tiesības uz aizstāvību un jo īpaši viņa tiesības tikt uzklausītam pirms lēmuma par viņa vārda saglabāšanu sankciju sarakstos pieņemšanas.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvota pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde. Prasītājs pārmet Padomei, ka tā ir norādījusi tikai nekonkrētus, vispārīgus apsvērumus bez pietiekami konkrētām norādēm par to, kādēļ tā, izmantojot savu diskrecionāro novērtējuma varu, uzskata, ka attiecībā uz prasītāju ir jāpiemēro aplūkotie ierobežojošie pasākumi.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, aizskarot pamattiesības, ir pārkāpts samērīguma princips. Prasītājs šajā ziņā uzskata, ka pret viņu veiktais pasākums ir nesamērīgs attiecībā pret noteikto mērķi un ir uzskatāms par pārmērīgu iejaukšanos uzņēmējdarbības brīvībā un tiesībās uz īpašumu, pamatojoties uz to, ka minētais pasākums ir vērsts uz jebkuru ietekmīgu saimniecisko darbību bez jebkādiem citiem kritērijiem.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā un pierādījumu neesamība. Prasītājs apgalvo, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru pārbaudes tiesā efektivitāte it īpaši prasa, lai, pārbaudot lēmuma par konkrētas personas vārda iekļaušanu vai saglabāšanu to personu sarakstos, uz kurām attiecas sankcijas, pamatā esošo iemeslu tiesiskumu, Savienības tiesa nodrošinātu, ka šis lēmums ir balstīts uz pietiekami drošiem faktiem. Padomes apgalvojumi par “ciešajām saiknēm ar režīmu” un iespējamo starpnieka lomu naftas darījumos starp režīmu un Islāma valsti esot pilnīgi nepamatoti un tāpēc tie esot galīgi jānoraida.

                  5.

                  Piektais pamats attiecas uz prasību atlīdzināt nodarīto kaitējumu.


title: Lieta T-481/21: Prasība, kas celta 2021. gada 9. augustā – Foz/Komisija

text:
               11.10.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 412/21

      Prasība, kas celta 2021. gada 9. augustā – Foz/Komisija
      (Lieta T-481/21)
      (2021/C 412/22)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Samer Foz (Dubaja, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvis: L. Cloquet, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt ES Padomes Lēmumu (KĀDP) 2021/855 (2021. gada 27. maijs), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP (2013. gada 31. maijs) par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (1), ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas Regulu (ES) 2021/848 (2021. gada 27. maijs), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 (2012. gada 18. janvāris) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (2), ciktāl tā attiecas uz prasītāju; un

                  —

                  piespriest Padomei segt visus tiesāšanās izdevumus un izmaksas, tostarp tos, kas radušies prasītājam.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza vienu pamatu. Prasītājs apgalvo, ka Padome, uzskatot, ka prasītājs atbalsta Sīrijas režīmu un gūst labumu no tā, un uzskatot, ka prasītājs ir svarīgs uzņēmējs, kas darbojas Sīrijā, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā.

         (1)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2021/855 (2021. gada 27. maijs), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2021, L 188, 90. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas Regula (ES) 2021/848 (2021. gada 27. maijs), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV 2021, L 188, 18. lpp.).