title: Lieta C-365/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2007. gada 2. augusta rīkojumu — Simesa SpA / Ministero della Salute , Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) un citi

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2007. gada 2. augusta rīkojumu — Simesa SpA/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) un citi
   (Lieta C-365/07)
   (2007/C 247/17)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Simesa SpA

      Atbildētāji: Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) un citi
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Atbilstoši tiesību normām, kas paredzētas 2. un 3. pantā (1), kas regulē attiecības starp dalībvalstu iestādēm un farmācijas uzņēmumiem — tādā nozīmē, ka valsts iestādēm tiek piešķirtas tiesības noteikt cenu vai tās palielinājumu noteiktām zālēm, balstoties uz informāciju, ko tai sniedz uzņēmumi, bet tikai tādā apmērā, kādu atzīst attiecīgā iestāde un tādējādi, pamatojoties uz vienošanos starp valsts iestādēm, kuru pienākums ir pārraudzīt izdevumus par zālēm, un uzņēmumiem — [šīs direktīvas] 4. panta 1. punkts par “zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenas iesaldēšanu” cenu iesaldēšanu raksturo kā vispārēju pasākumu, kuru ir jāpārbauda, vismaz vienreiz gadā, lai noskaidrotu pamatojoties uz dalībvalstī pastāvošiem makroekonomiskiem apstākļiem.
               Šī tiesību norma attiecīgajām valsts iestādēm paredz 90 dienu termiņu, kuru laikā tām ir jāpaskaidro, vai un kāda cenu paaugstināšana vai pazemināšana tiek apstiprināta.
               Līdz ar to šī tiesa vēlas noskaidrot:
               Vai šis noteikums daļā, kas attiecas uz “iespējamo cenas pazemināšanu”, ir interpretējams tādējādi, ka papildus vispārējiem visu vai atsevišķu kategoriju zāļu cenu iesaldēšanas līdzekļiem, var piemērot vēl vienu vispārēju līdzekli, kurš ļauj visu vai atsevišķu kategoriju zāļu cenu samazinājumu, vai arī “iespējamā cenas pazemināšana” jāinterpretē tādējādi, ka tā attiecas tikai uz tām zālēm, kuru cenas jau ir iesaldētas?

               2)

               Vai [Direktīvas 89/105] 4. panta 1. punkts tajā daļā, kurā ir paredzēta prasība par to, ka dalībvalstu attiecīgajām iestādēm cenu iesaldēšanas gadījumā vismaz vienreiz gadā ir jāveic pārbaudi, lai noskaidrotu, vai makroekonomiskie apstākļi attaisno tādu pašu cenu iesaldējumu turpmāk, ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir tāda, ka cenas samazinājums ir pieļaujams, ir iespējams apstrīdēt šādu pasākumu vairāk nekā vienreiz vienā un tajā pašā gadā, kā arī darīt to atkārtoti gadījumā, ja tas notiek citos gados (sākot no 2002. gada līdz pat 2010. gadam)?

               3)

               Vai atbilstoši [Direktīvas 89/105/EK] iepriekš minētā 4. panta noteikumiem — interpretējot tos atbilstoši prasībām, kas noteiktas attiecībā uz galveno zāļu cenu uzraudzības pasākuma mērķi, atbilstoši kuram galvenais mērķis ir “veicināt veselības aizsardzību, nodrošinot patentētu zāļu adekvātu piedāvājumu par samērīgām cenām” un novērst to, lai “pasākumu nevienlīdzība var traucēt vai apgrūtināt zāļu tirdzniecību Kopienā” — ar Kopienu tiesībām ir saderīgi tādi pasākumi, kas atsaucas uz izdevumu ekonomisko vērtību, kuri balstās vairāk uz paredzēto nevis uz aprēķināto vērtību (jautājums attiecas uz abiem gadījumiem)?

               4)

               Vai vajadzībām, kas saistās ar zāļu izdevumu griestu ievērošanu, kurus katra dalībvalsts ir tiesīga noteikt pēc saviem ieskatiem, noteikti jābūt saistītām tikai ar zāļu izdevumiem, vai arī dalībvalstis pašas pēc saviem ieskatiem var ņemt vērā arī citus veselības izmaksu datus?

               5)

               Vai principi, kuri netieši izriet no Direktīvas [89/105/EK], attiecībā uz pārskatāmību un ieinteresēto uzņēmumu līdzdarbošanos tādu lēmumu pieņemšanā, ar kuriem tiek iesaldētas zāļu cenas vai tās tiek vispārēji samazinātas, jāinterpretē tādējādi, ka vienmēr un jebkuros apstākļos ir jānorāda izņēmums no noteiktās cenas (Direktīvas [89/105] 4. panta 2. punkts) un konkrētu pieteikuma iesniedzējas sabiedrības līdzdalības apmēru un no tā izrietošo vajadzību administratīvajām iestādēm minēt atteikuma iemeslus?

      (1)  Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīva 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās (OV L 40, 8. lpp.).


title: Lieta T-273/13: Prasība, kas celta 2013. gada 17. maijā — Sarafraz /Padome

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/48

         Prasība, kas celta 2013. gada 17. maijā — Sarafraz/Padome
   (Lieta T-273/13)
   2013/C 207/79
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mohammad Sarafraz (Teherāna, Irāna) (pārstāvis — T. Walter, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2003. gada 11. marta Regulu (ES) Nr. 206/2013, ar kuru īsteno 12. panta 1. punktu Regulā (ES) Nr. 359/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Irānā, ciktāl tā attiecas uz Mohammad Sarafraz;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas prasītāja tiesības uz aizstāvību.

                           —

                           Padome esot pārkāpusi prasītāja tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un it īpaši pienākumu norādīt pamatojumu, jo tā neesot norādījusi pietiekamu pamatojumu prasītāja iekļaušanai Īstenošanas regulas pielikumā;

                           —

                           Padome esot pārkāpusi prasītāja tiesības tikt uzklausītam tiesā, jo tā prasītājam nesot piešķīrusi Regulas (ES) Nr. 359/2011 (1) 12. panta 2. punktā paredzēto iespēju iesniegt savus apsvērumus par iekļaušanu sankciju sarakstā un tādējādi ierosināt Padomei veikt pārskatīšanu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka prasītāja iekļaušana sankciju sarakstā nav pamatota.

                           —

                           No pamatojuma, ko Padome norādījusi prasītāja iekļaušanai sankciju sarakstā, nevarot secināt tieši uz kādu tiesisko pamatu Padome šajā ziņā pamatojas;

                           —

                           Padome esot faktus novērtējusi acīmredzami kļūdaini, iekļaujot prasītāju apstrīdētās Īstenošanas regulas pielikuma sarakstā;

                           —

                           it īpaši — vienīgais konkrētais pamats, ko Padome ir norādījusi sankciju sarakstā, nevarot pamatot prasītāja iekļaušanu sankciju sarakstā.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts divkāršas sodīšanas aizlieguma princips (ne bis in idem).

                           —

                           Vienīgais konkrētais pamatojums, ko Padome ir norādījusi prasītāja iekļaušanai sankciju sarakstā, esot jau bijis pamatā Lielbritānijas mēdiju uzraudzības iestādes noteiktai sankcijai;

                           —

                           Padome neapgalvo, ka neraugoties uz šo sankciju vai attiecīgi pēc tās ir notikuši tālāki tiesību pārkāpumi, kas pamatotu iekļaušanu sankciju sarakstā.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas prasītāja pamattiesības uz apraides vai attiecīgi vārda brīvību, pārvietošanās brīvību un īpašumtiesības.

                           —

                           Prasītāja iekļaušana sankciju sarakstā esot apraides un vārda brīvības nepamatots un nesamērīgs ierobežojums, kura mērķis esot kavēt it īpaši prasītājam vai attiecīgi apraides organizācijai, kurā viņš strādā, ziņu sniegšanu no Eiropas un uz Eiropu;

                           —

                           prasītāja iekļaušana sankciju sarakstā esot citu aizsargātu pamattiesību (īpašumtiesību, brīvības izvēlēties profesiju, pārvietošanās brīvības) nepamatots un nesamērīgs ierobežojums.

      (1)  Padomes 2011. gada 12. aprīļa Regula (ES) Nr. 359/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Irānā (OV L 100, 1. lpp.).


title: Lieta T-199/17: Prasība, kas celta 2017. gada 29. martā – QD/EUIPO

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/38

         Prasība, kas celta 2017. gada 29. martā – QD/EUIPO

   (Lieta T-199/17)
   (2017/C 161/54)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: QD (pārstāvis– H. Tettenborn, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt EUIPO2016. gada 2. jūnija lēmumu, kas prasītājam tika paziņots 2016. gada 3. jūnijā, par atteikumu otro reizi pagarināt prasītāja pagaidu darbinieka līgumu saskaņā ar Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta f) punktu; un

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

               1.

               Saistībā ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas attiecīgās Civildienesta noteikumu un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības normas, proti, Civildienesta noteikumu 110. pants un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta f) punkts un 8. pants.

               2.

               Saistībā ar otro pamatu tiek apgalvots, ka tika pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.

               3.

               Saistībā ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka EUIPO esot pārkāpis savu uzticības pienākumu un rūpības pienākumu.

               4.

               Saistībā ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka EUIPO esot pārkāpis labas pārvaldības principu (ES Pamattiesību hartas 41. panta 1., 2. un 3. punkts).

               5.

               Saistībā ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka EUIPO esot pārkāpis Regulā 45/2001 (1), it īpaši tās 27. panta 1. punktā un 2. punkta b) apakšpunktā, noteiktās prasības.

               6.

               Saistībā ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka EUIPO esot pārkāpis prasītāja tiesiskās paļāvības principu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV 2001, L 8, 1. lpp.).


title: Lieta T-454/10: Prasība, kas celta 2010. gada 30. septembrī — Anicav /Komisija

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/39

         Prasība, kas celta 2010. gada 30. septembrī — Anicav/Komisija
   (Lieta T-454/10)
   ()
   2010/C 328/66
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) (Neapole, Itālija) (pārstāvji — J. da Cruz Vilaça, S. Estima Martins un S. Carvalho de Sousa, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas Regulas Nr. 1580/2007 (1), kas grozīta ar Komisijas Regulu Nr. 687/2010 (2), 52. pantu un VIII pielikumu, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja atbilstoši LESD 263. pantam lūdz daļēji atcelt Komisijas Regulu Nr. 1580/2007, kas grozīta ar Komisijas Regulu Nr. 687/2010.
   Savas prasības atbalstam prasītāja ir izvirzījusi šādus pamatus:

               Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdētajām tiesību normām tiek pārkāpta Padomes 2007. gada 22. oktobra Regula (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (“Vienotā TKO regula”) (OV 2007 L 299, 1. lpp.).

               Neiekļaujot (i) apstrādes darbības Komisijas Regulas Nr. 1580/2007 VIII pielikumā un (ii) sagatavošanu, iepakošanu un pēcapstrādes darbības pārdotās produkcijas vērtībā attiecībā uz produktiem, kas domāti pārstrādei, ar apstrīdētajām tiesību normām tiek pārkāpta Vienotā TKO regula tiktāl, ciktāl tajā ir paredzēts, ka noteikumi, kas piemērojami ražotāju organizācijām, it īpaši tās noteikumi attiecībā uz atbalsta piešķiršanu ir jāpiemēro vienīgi attiecībā uz produktiem, kas ir iekļauti augļu un dārzeņu tirgus kopīgajā organizācijā.

               Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdētajām tiesību normām tiek pārkāpts nediskriminācijas princips. Piešķirot ražotāju organizācijām atbalstu, kas attiecas uz rūpnieciskām darbībām, ko veic arī privāti uzņēmēji, ar apstrīdētajām tiesību normām tiek pārkāpts nediskriminācijas princips, atbilstoši kuram ir aizliegts atšķirīgi aplūkot līdzīgas situācijas, ja vien šādai pieejai nav objektīva pamata.

               Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdētajām tiesību normām tiek pārkāpts samērīguma princips. Piešķirot ražotāju organizācijām atbalstu, kas attiecas uz rūpnieciskām darbībām, ko veic arī privāti uzņēmēji, ar apstrīdētajām tiesību normām tiek pārkāpts samērīguma princips, jo ar šīm tiesību normām tiek pārsniegts tas, kas būtu nepieciešams, lai sasniegtu hipotētisku Kopējās lauksaimniecības politikas mērķi attiecībā uz ražotāju organizāciju vertikālu integrāciju.

      (1)  Komisijas 2007. gada 21. decembra Regula (EK) Nr. 1580/2007, ar ko nosaka Regulu (EK) Nr. 2200/96, (EK) Nr. 2201/96 un (EK) Nr. 1182/2007 īstenošanas noteikumus augļu un dārzeņu nozarē (OV 2007 L 350, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2010. gada 30. jūlija Regula (ES) Nr. 687/2010, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1580/2007, ar ko nosaka Padomes Regulu (EK) Nr. 2200/96, (EK) Nr. 2201/96 un (EK) Nr. 1182/2007 īstenošanas noteikumus augļu un dārzeņu nozarē (OV 2010 L 199, 12. lpp.).


title: Lieta T-511/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 13. aprīļa rīkojums — Unity OSG FZE /Padome

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/56

      Vispārējās tiesas 2010. gada 13. aprīļa rīkojums — Unity OSG FZE/Padome
      (Lieta T-511/08) (1)

      (2010/C 161/90)

         Tiesvedības valoda — angļu

      Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 32, 07.02.2009.


title: Lieta C-520/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. novembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Gemeente Borsele, Staatssecretaris van Financiën

text:
               16.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. novembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Gemeente Borsele, Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-520/14)
   (2015/C 056/06)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Gemeente Borsele, Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2006/112/EK (1) 2. panta 1. punkta ievads un c) apakšpunkts un 9. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka pašvaldība attiecībā uz skolēnu pārvadājumiem atbilstoši šajā spriedumā aprakstītajiem noteikumiem ir jākvalificē kā nodokļa maksātāja šīs direktīvas izpratnē?

               2)

               Vai, lai atbildētu uz šo jautājumu, šie noteikumi ir jāaplūko kopumā, vai šis vērtējums jāveic par katru pārvadājuma pakalpojumu atsevišķi?

               3)

               Ja ir pēdējais minētais gadījums, vai ir jāveic nošķīrums starp skolēnu pārvadājumu attiecīgi 6 līdz 20 kilometru attālumā un vairāk nekā 20 km attālumā?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-103/06: Vispārējās tiesas 2010. gada 13. aprīļa spriedums — Esotrade /ITSB — Segura Sánchez ( “YoKaNa” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “YoKaNa” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas un valsts grafiskas preču zīmes “YOKONO” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/26

         Vispārējās tiesas 2010. gada 13. aprīļa spriedums — Esotrade/ITSB — Segura Sánchez (“YoKaNa”)
   (Lieta T-103/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “YoKaNa” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas un valsts grafiskas preču zīmes “YOKONO” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2010/C 148/45
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Esotrade, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — J. de Rivera Lamo de Espinosa un J. E. Astiz Suárez, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — J. García Murillo un O. Montalto)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Antonio Segura Sánchez (Alikante, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 10. janvāra lēmumu lietā R 217/2004-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Antonio Segura Sánchez un Esotrade, SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 121, 20.05.2006.


title: Lieta C-109/09: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 10. marta spriedums ( Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Deutsche Lufthansa AG/Gertraud Kumpan (Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums — Direktīva 1999/70/EK — Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā — Valsts tiesas loma)

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/2

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 10. marta spriedums (Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Deutsche Lufthansa AG/Gertraud Kumpan

   (Lieta C-109/09) (1)

   (Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums - Direktīva 1999/70/EK - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - Valsts tiesas loma)
   2011/C 139/02
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesarbeitsgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Deutsche Lufthansa AG

      Atbildētāja: Gertraud Kumpan

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesarbeitsgericht — Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.) 1. panta, 2. panta 1. punkta, 6. panta 1. punkta, kā arī Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK pielikuma par UNICE, CEEP un EAK noslēgtā pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.) 5. klauzulas 1. punkta interpretācija — Diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums — Valsts tiesiskais regulējums, kas pieļauj darba līgumu uz noteiktu laiku tikai tādēļ, ka darba ņēmējs ir sasniedzis 58 gadu vecumu — Šī tiesiskā regulējuma saderīgums ar iepriekš minētajām tiesību normām — Iespējamās nesaderības juridiskās sekas

      Rezolutīvā daļa:

   1999. gada 18. martā noslēgtā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ir iekļauts Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, 5. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka 2000. gada 21. decembra Likuma par nepilnu darba laiku un uz noteiktu laiku noslēgtiem darba līgumiem (Gesetz über Teilzeitarbeit und befristete Arbeitsverträge) 14. panta 3. punktā paredzētais jēdziens “objektīva, cieša saikne ar iepriekšējo darba līgumu uz nenoteiktu laiku, kas noslēgts ar to pašu darba devēju” ir jāpiemēro situācijās, kad līgums uz noteiktu laiku nav ticis noslēgts uzreiz pēc līguma uz nenoteiktu laiku ar to pašu darba devēju un kad starp šiem līgumiem ir vairāku gadu intervāls, ja visā šajā laika posmā sākotnējās darba tiesiskās attiecības turpinājušās par vienu un to pašu darbību, ar to pašu darba devēju noslēdzot secīgus nepārtrauktus līgumus uz noteiktu laiku. Iesniedzējtiesai attiecīgās valsts tiesību normas ir jāinterpretē, cik vien iespējams, atbilstoši minētās 5. klauzulas 1. punktam.

      (1)  OV C 141, 20.6.2009.


title: Lieta T-153/15 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 20. maija rīkojums – Hamcho un Hamcho International/Padome Pagaidu noregulējums — Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju — Līdzekļu iesaldēšana un ierobežojumi ieceļošanai Savienības teritorijā un tās šķērsošanai — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Formas prasību neievērošana — Nepieņemamība

text:
               6.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/20

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 20. maija rīkojums – Hamcho un Hamcho International/Padome
   (Lieta T-153/15 R)
   (Pagaidu noregulējums - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana un ierobežojumi ieceļošanai Savienības teritorijā un tās šķērsošanai - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Formas prasību neievērošana - Nepieņemamība)
   (2015/C 221/28)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Mohamad Hamcho (Damaska, Sīrija) un Hamcho International (Damaska) (pārstāvji – A. Boesch, D. Amaudruz un M. Ponsard, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Priekšmets

   Pieteikums par to pasākumu izpildes apturēšanu, kas prasītājiem piemēroti ar Padomes 2015. gada 26. janvāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2015/108, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 20, 2. lpp.), un Padomes 2015. gada 26. janvāra Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2015/117, ar kuru īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 20, 85. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-505/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 6. septembra rīkojums — Carlyle /ITSB — MRP Consult ( “CAFE CARLYLE” )

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/66

      Vispārējās tiesas 2010. gada 6. septembra rīkojums — Carlyle/ITSB — MRP Consult (“CAFE CARLYLE”)
      (Lieta T-505/09) (1)

      ()
      (2010/C 288/121)
      Tiesvedības valoda — angļu
      Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 51, 27.02.2010.


title: Lieta T-503/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 3. maija spriedums – Aranynektár/EUIPO – Naturval Apícola (“Natür-bal”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Natür-bal” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “NATURVAL” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/18

         Vispārējās tiesas 2016. gada 3. maija spriedums – Aranynektár/EUIPO – Naturval Apícola (“Natür-bal”)
   (Lieta T-503/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Natür-bal” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “NATURVAL” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 222/21)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi KFT (Dunavarsány, Ungārija) (pārstāvis – I. Molnár, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – S. Palmero Cabezas)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Naturval Apícola, SL (Monserrat, Spānija) (pārstāvji – I. Valdelomar Serrano, D. Gabarre Armengol, G. Hinarejos Mulliez, E. Bayo de Gispert, J. Rodríguez Fuensalida, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 17. jūnija lēmumu lietā R 1158/2014–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Naturval Apícola un Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi KFT atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 354, 26.10.2015.


title: Lieta T-251/11: Prasība, kas celta 2011. gada 18. maijā — Austrija/Komisija

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/30

         Prasība, kas celta 2011. gada 18. maijā — Austrija/Komisija
   (Lieta T-251/11)
   2011/C 232/55
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Austrijas Republika (pārstāvis — C. Pesendorfer, pārstāvis)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 8. marta C(2011) 1364, galīgā redakcija, par Austrijas valsts atbalstu Nr. C 24/2009 enerģētikas ziņā intensīviem uzņēmumiem saskaņā ar ekostrāvas likumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats: LESD 107. panta 1. punkta kļūdaina piemērošana — valsts atbalsta neesamība
               Prasītājas skatījumā Austrijas ekostrāvas likuma (Österreichisches Ökostromgesetz, turpmāk tekstā — “ÖSG”), BGBL. I, Nr. 114/2008, 22. panta c) punktā paredzētais izmaksu ierobežojums enerģētikas ziņā intensīviem uzņēmumiem tāpēc, ka nav pozīcijas “valsts līdzekļi”, neesot valsts atbalsts.

               2)

               Otrais pamats: LESD 107. panta 1. punkta kļūdaina piemērošana — selektivitātes neesamība
               Prasītājas skatījumā neesot nedz selektivitātes de iure, nedz de facto. Pat ja pieņemtu, ka ÖSG 22. panta c) punkts ir pamats atkāpei no references sistēmas, tad šāda atkāpe šķiet esam pamatota ar ekostrāvas atbalsta sistēmas loģiku un iekšējo uzbūvi.

               3)

               Trešais pamats: LESD 107. panta 1. punkta kļūdaina piemērošana — pilnvaru nepareiza izmantošana
               Ja tomēr apskatāmais pasākums tiktu atzīts par valsts atbalstu, tad uz to prasītājas skatījumā attiektos Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu vides jomā. Katrā ziņā varot vilkt paralēles starp pieteikto izlīdzinošo maksājumu saskaņā ar ÖSG 22. panta c) punktu un noteikumiem par Kopienu tiesībās noregulētu enerģētikas nodokļu samazinājumu vērtējumu saskaņā ar pamatnostādņu 4. nodaļu; regulējums par izlīdzinājumu tādējādi tiktu apstiprināts, pamatojoties uz šāda veida analoģiju. Paralēli pamatnostādņu piemērošanai pēc analoģijas apdomas vērta būtu arī analoģija Vispārējās grupu atbrīvojuma regulas 25. pantam.

               4)

               Ceturtais pamats: Eiropas Komisijas pausta nevienlīdzīga attieksme pret vienādām situācijām no konkurences viedokļa
               Prasītājas skatījumā rodas jautājums, kāpēc salīdzināmas situācijas no konkurences viedokļa — šeit tiek norādīts uz salīdzināmību starp ÖSG un Vācijas Atjaunojamās enerģijas likumu, it īpaši saimniecisko un konkurences seku kontekstā — acīmredzami tiek vērtētas atšķirīgi. Tas šķiet nesaderīgi ar vispārīgo vienlīdzīgas attieksmes principu.


title: Lieta T-49/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 12. jūlija spriedums — Hassan pret Padomi un Komisiju (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban — Kopienas kompetence — Finanšu līdzekļu iesaldēšana — Pamattiesības — Jus cogens — Tiesas kontrole — Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/36

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 12. jūlija spriedums — Hassan pret Padomi un Komisiju
   (Lieta T-49/04) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban - Kopienas kompetence - Finanšu līdzekļu iesaldēšana - Pamattiesības - Jus cogens - Tiesas kontrole - Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus)
   (2006/C 224/77)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Faraj Hassan, Brikstona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — E. Grieves, barrister un H. Miller, solicitor)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — S. Marquardt un E. Finnegan) un Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Enegren un C. Brown)
   Priekšmets
   Pirmkārt, prasība atcelt Padomes 2002. gada 27. maija Regulu (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, un ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 467/2001, ar ko aizliedz eksportēt noteiktas preces un pakalpojumus uz Afganistānu, pastiprina lidojumu aizliegumu un attiecina uz Afganistānas Taliban līdzekļu un citu finanšu resursu iesaldēšanu (OV L 2002, 139, 9. lpp.), kas divdesmit piekto reizi ir grozīta ar Komisijas 2003. gada 20. novembra Regulu Nr. 881/2002 (OV L 2003, 303, 20. lpp.) un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Prasību noraidīt;

               2)

               piespriest prasītājam segt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 94, 17.04.2004.


title: Lieta C-490/10: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 6. septembra spriedums — Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome (Prasība atcelt tiesību aktu — Regula (ES, Euratom) Nr. 617/2010 — Enerģētikas infrastruktūras investīciju projektu Eiropas Savienībā paziņošana Komisijai — Juridiskā pamata izvēle — LESD 337. pants un EAEKL 187. pants — LESD 194. pants)

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/2

      Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 6. septembra spriedums — Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-490/10) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (ES, Euratom) Nr. 617/2010 - Enerģētikas infrastruktūras investīciju projektu Eiropas Savienībā paziņošana Komisijai - Juridiskā pamata izvēle - LESD 337. pants un EAEKL 187. pants - LESD 194. pants)
      (2012/C 331/03)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — M. Gómez-Leal, J. Rodrigues un L. Visaggio)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Simm un A. Lo Monaco)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un A. Adam) un Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver un O. Beynet)

         Priekšmets

      Prasība atcelt tiesību aktu — Padomes 2010. gada 24. jūnija Regula (ES, Euratom) Nr. 617/2010 par to, kā ziņot Komisijai par enerģētikas infrastruktūras investīciju projektiem Eiropas Kopienā [Eiropas Savienībā], un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 736/96 (OV L 180, 7. lpp.) — Divu juridisko pamatu — LESD 337. panta un EAEKL 187. panta — izvēle — Pasākumi, kas saistīti ar īpašām Savienības pilnvarām enerģētikas jomā un kam ir vajadzīgs tikai viens juridiskais pamats — LESD 194. pants

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt Padomes 2010. gada 24. jūnija Regulu (ES, Euratom) Nr. 617/2010 par to, kā ziņot Komisijai par enerģētikas infrastruktūras investīciju projektiem Eiropas Kopienā, un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 736/96;

                  2)

                  Regulas Nr. 617/2010 sekas atstāt spēkā līdz brīdim, kad, ievērojot saprātīgu termiņu, skaitot no šī sprieduma pasludināšanas brīža, būs stājusies spēkā jauna regula, kura būs balstīta uz atbilstošu juridisko pamatu, proti, LESD 194. panta 2. punktu;

                  3)

                  Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus, izņemot Francijas Republikas un Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

                  4)

                  Francijas Republika un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 13, 15.01.2011.


title: Lietas T-237/99 izslēgšana no reģistra

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/33

         Lietas T-237/99 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 155/61)

      (tiesvedības valoda — holandiešu)

   2005. gada 11. aprīlī Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas otrās palātas paplašinātā sastāvā priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-237/99 BP Nederland V.O.F., BP Direct V.O.F. un Actomat B.V., ko atbalsta Nīderlandes Karaliste/Eiropas Kopienu Komisija.

      (1)  OV C 20, 22.01.2000.


title: Lieta C-45/12: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 13. jūnija spriedums ( Cour du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS) / Radia Hadj Ahmed (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — Piemērojamība personām — Ģimenes pabalstu piešķiršana trešās valsts valstspiederīgajam, kuram ir uzturēšanās tiesības dalībvalstī — Regula (EK) Nr. 859/2003 — Direktīva 2004/38/EK — Regula (EEK) Nr. 1612/68 — Nosacījums par nodzīvotā laika ilgumu)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/25

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 13. jūnija spriedums (Cour du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS)/Radia Hadj Ahmed

   (Lieta C-45/12) (1)

   (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - Piemērojamība personām - Ģimenes pabalstu piešķiršana trešās valsts valstspiederīgajam, kuram ir uzturēšanās tiesības dalībvalstī - Regula (EK) Nr. 859/2003 - Direktīva 2004/38/EK - Regula (EEK) Nr. 1612/68 - Nosacījums par nodzīvotā laika ilgumu)
   2013/C 225/40
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour du travail de Bruxelles

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS)

      Atbildētāja: Radia Hadj Ahmed

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour du travail de Bruxelles — Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.), 1. panta f) apakšpunkta interpretācija — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.), 13. panta 2. punkta un 14. panta interpretācija — LESD 18. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. un 21. panta interpretācija — Ģimenes pabalstu piešķiršana trešās valsts valstspiederīgajam, kurš uzturēšanās atļauju dalībvalstī ieguvis, lai dzīvotu kopā — bez laulības vai reģistrētām partnerattiecībām — ar citas dalībvalsts pilsoni — Cita bērna, trešās valsts valstspiederīgā, esamība — Regulas Nr. 1408/71 piemērojamība ratione personae — “Ģimenes locekļa” jēdziens — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ģimenes pabalstu piešķiršanai ir izvirzīts nosacījums par nodzīvotā laika ilgumu — Vienlīdzīga attieksme

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 1992/2006, ir jāinterpretē tādējādi, ka trešās valsts valstspiederīgajai vai viņas meitai, kura arī ir trešās valsts valstspiederīgā, ja viņas atrodas šādā situācijā:

                           —

                           šī trešās valsts valstspiederīgā ir mazāk nekā pirms pieciem gadiem ieguvusi uzturēšanās atļauju dalībvalstī, lai dzīvotu kopā — bez laulības vai reģistrētām partnerattiecībām — ar citas dalībvalsts pilsoni, ar kuru viņai ir kopīgs bērns, kam ir šīs pēdējās minētās dalībvalsts pilsonība,

                           —

                           vienīgi citas dalībvalsts pilsonim ir darba ņēmēja statuss,

                           —

                           trešās valsts valstspiederīgā un citas dalībvalsts pilsonis kopā vairs nedzīvo un

                           —

                           abi bērni ietilpst mātes mājsaimniecībā,

                     šī regula ratione personae ir piemērojama tikai tad, ja šī trešās valsts valstspiederīgā vai viņas meita valsts likuma izpratnē un tā piemērošanas kontekstā var tikt atzītas par šī citas dalībvalsts pilsoņa “ģimenes loceklēm” vai — noliedzošas atbildes gadījumā — ja viņas var tikt atzītas par “galvenokārt” viņa “apgādībā” esošām;

               2)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 13. panta 2. punkts un 14. pants, lasot tos kopā ar LESD 18. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, ar kuru trešās valsts valstspiederīgajai, ja viņa atrodas šī sprieduma rezolutīvās daļas 1. punktā minētajā situācijā, lai piešķirtu garantētos ģimenes pabalstus, tiek izvirzīts nosacījums, ka viņai ir jābūt [valstī] nodzīvojušai piecus gadus, kaut gan šis nosacījums netiek izvirzīts šīs dalībvalsts pilsoņiem.

      (1)  OV C 109, 14.4.2012.


title: Lieta F-73/14: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 28. septembra rīkojums – Kriscak/Eiropols Civildienests — Eiropola darbinieki — Eiropola konvencija — Eiropola Civildienesta noteikumi — Eiropola Civildienesta noteikumu 1 pielikums — Treknrakstā norādīti amati, kurus var ieņemt tikai persona, kas pieņemta darbā kompetentos dienestos Eiropola konvencijas 2. panta 4. punkta izpratnē — Ierobežoti amati — Eiropola lēmums — Amati, kurus var ieņemt tikai persona, kas pieņemta darbā kompetentās iestādēs Eiropola lēmuma 3. panta izpratnē — Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības piemērošana Eiropola darbiniekiem — Pagaidu darbinieka darba līguma uz noteiktu laiku nepagarināšana — Atteikums noslēgt pagaidu darbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzību

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/46

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 28. septembra rīkojums – Kriscak/Eiropols
   (Lieta F-73/14) (1)

   (Civildienests - Eiropola darbinieki - Eiropola konvencija - Eiropola Civildienesta noteikumi - Eiropola Civildienesta noteikumu 1 pielikums - Treknrakstā norādīti amati, kurus var ieņemt tikai persona, kas pieņemta darbā kompetentos dienestos Eiropola konvencijas 2. panta 4. punkta izpratnē - Ierobežoti amati - Eiropola lēmums - Amati, kurus var ieņemt tikai persona, kas pieņemta darbā kompetentās iestādēs Eiropola lēmuma 3. panta izpratnē - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības piemērošana Eiropola darbiniekiem - Pagaidu darbinieka darba līguma uz noteiktu laiku nepagarināšana - Atteikums noslēgt pagaidu darbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2015/C 371/48)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Christiana Kriscak (Hāga, Nīderlande) (pārstāvis – M. Velardo, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (pārstāvji – D. Neumann, J. Arnould un C. Falmagne)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu neatjaunot prasītājas darba līgumu un atlīdzināt iespējamos radītos materiālos zaudējumus un morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu;

               2)

               Eiropas Policijas birojs sedz savus, kā arī atlīdzina vienu trešdaļu no C. Krscak tiesāšanās izdevumiem;

               3)

               C. Krscak sedz divas trešdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 380, 27.10.2014., 27. lpp.


title: Lieta C-527/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 7. oktobrī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) — Lourdes Cachaldora Fernandez/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) un Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 7. oktobrī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) — Lourdes Cachaldora Fernandez/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) un Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

   (Lieta C-527/13)
   2014/C 9/26
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Lourdes Cachaldora Fernandez

      Atbildētāji: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) un Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tāda valsts tiesību norma kā Spānijas Vispārīgā likuma par sociālo nodrošinājumu 7. papildu noteikuma 1. punkta 3. apakšpunkta b) punkts, kas pārsvarā ietekmē sievietes un saskaņā ar kuru iemaksu veikšanas pārtraukumi, kas ir pastāvējuši pastāvīgas invaliditātes pensijas bāzes summas aprēķināšanas laikposmā un kas ir sekojuši pēc nepilna darba laika darba veikšanas, tiek nosegti, ņemot vērā attiecīgajā laikposmā spēkā esošās minimālās iemaksu bāzes, kas ir samazinātas par koeficentu par nepilna darba laika darbu, kurš ir ticis veikts pirms iemaksu veikšanas pārtraukuma, lai gan pilna darba laika darba gadījumā šāds samazinājums netiek piemērots, ir pretrunā Padomes 1978. gada 19. decembra Direktīvas 79/7/EEK par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos (1) 4. pantam?

               2)

               Vai tāda valsts tiesību norma kā Spānijas Vispārīgā likuma par sociālo nodrošinājumu 7. papildu noteikuma 1. punkta 3. apakšpunkta b) punkts, kas pārsvarā ietekmē sievietes un saskaņā ar kuru iemaksu veikšanas pārtraukumi, kas ir pastāvējuši pastāvīgas invaliditātes pensijas bāzes summas aprēķināšanas laikposmā un kas ir sekojuši pēc nepilna darba laika darba veikšanas, tiek nosegti, ņemot vērā attiecīgajā laikposmā spēkā esošās minimālās iemaksu bāzes, kas ir samazinātas par koeficentu par nepilna darba laika darbu, kurš ir ticis veikts pirms iemaksu veikšanas pārtraukuma, lai gan pilna darba laika darba gadījumā šāds samazinājums netiek piemērots, ir pretrunā Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu (2) 5. klauzulas 1. punkta a) apakšpunktam?

      (1)  OV L 6, 10.1.1979., 24. lpp.

      (2)  OV L 14, 20.1.1998., 9. lpp.


title: Lieta C-427/09: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums ( Court of Appeal England&Wales (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Generics (UK) Ltd/Synaptech Inc (Patentu tiesības — Zāles — Papildu aizsardzības sertifikāts zālēm — Regula (EEK) Nr. 1768/92 — 2. pants — Piemērošanas joma)

text:
               8.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/3

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums (Court of Appeal England&Wales (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Generics (UK) Ltd/Synaptech Inc

   (Lieta C-427/09) (1)

   (Patentu tiesības - Zāles - Papildu aizsardzības sertifikāts zālēm - Regula (EEK) Nr. 1768/92 - 2. pants - Piemērošanas joma)
   2011/C 298/04
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal England&Wales (Civil Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Generics (UK) Ltd

      Atbildētāja: Synaptech Inc

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (Chancery Division) — Padomes 1992. gada 18. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1768/92 par papildu aizsardzības sertifikāta izstrādi zālēm (OV L 182, 1. lpp.) 13. panta 1. punkta interpretācija — Jēdziens “pirmā atļauja laist preci tirgū” — Tikai to atļauju ņemšana vērā, kas izsniegtas saskaņā ar Padomes 1965. gada 26. janvāra Direktīvu 65/65/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu, kas attiecas uz zālēm (OV L 22, 369. lpp.) — Atļauja, kas izsniegta saskaņā ar tiesību aktiem, kas tika piemēroti Austrijā pirms šīs valsts pievienošanās EEZ

      Rezolutīvā daļa:

   tāds produkts kā pamata lietā, kurš ir laists Kopienas tirgū kā cilvēkiem paredzētas zāles pirms par to satika saņemta Padomes 1965. gada 26. janvāra Direktīvai 65/65/EEK par to normatīvo vai administratīvo aktu noteikumu tuvināšanu, kas attiecas uz zālēm, kas grozīta ar Padomes 1989. gada 3. maija Direktīvu 89/341/EEK, atbilstoša atļauja laišanai tirgū, un kuram tostarp netika veiktas nekaitīguma un efektivitātes pārbaudes, neietilpst Padomes 1992. gada 18. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1768/92 par papildu aizsardzības sertifikāta izstrādi zālēm, kas grozīta ar Aktu par Austrijas Republikas, Somijas Republikas un Zviedrijas Karalistes iestāšanās nosacījumiem un to līgumu pielāgošanu, ar kuriem dibināta Eiropas Savienība, piemērošanas jomā, atbilstoši tam kā tā definēta šīs regulas 2. pantā un par to nevar izsniegt papildu aizsardzības sertifikātu.

      (1)  OV C 11, 16.01.2010.


title: Lieta C-405/07 P: Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 6. novembra spriedums — Nīderlandes Karaliste/Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — EKL 95. panta 5. punkts — Direktīva 98/69/EK — Pasākumi, kas jāveic, lai novērstu gaisa piesārņošanu, ko rada emisijas no mehāniskajiem transportlīdzekļiem — Valsts tiesību norma, kas ietver atkāpi, kura paredz makrodaļiņu emisiju, ko rada noteikti jauni transportlīdzekļi, kas aprīkoti ar dīzeļmotoru, noteikto Kopienas robežvērtību pazemināšanu — Komisijas atteikums — Situācijas specifiskums — Rūpības pienākums un pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/5

         Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 6. novembra spriedums — Nīderlandes Karaliste/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-405/07 P) (1)

   (Apelācija - EKL 95. panta 5. punkts - Direktīva 98/69/EK - Pasākumi, kas jāveic, lai novērstu gaisa piesārņošanu, ko rada emisijas no mehāniskajiem transportlīdzekļiem - Valsts tiesību norma, kas ietver atkāpi, kura paredz makrodaļiņu emisiju, ko rada noteikti jauni transportlīdzekļi, kas aprīkoti ar dīzeļmotoru, noteikto Kopienas robežvērtību pazemināšanu - Komisijas atteikums - Situācijas specifiskums - Rūpības pienākums un pienākums norādīt pamatojumu)
   (2008/C 327/08)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — M. de Hrāfe [M. de Grave] un K. Viselsa [C. Wissels])

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakja [M. Patakia], H. van Vlīts [H. van Vliet] un A. Alkovera Sanpedro [A. Alcover San Pedro])
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 27. jūnija spriedumu lietā Nīderlandes Karaliste/Eiropas Kopienu Komisija (T-182/06), ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja lūgumu atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu 2006/372//EK par valsts noteikumu projektu, kuru saskaņā ar EK Līguma 95. panta 5. punktu paziņojusi Nīderlandes Karaliste un kurā noteiktas daļiņu emisijas robežvērtības transportlīdzekļiem, kas aprīkoti ar dīzeļmotoriem (OV L 142, 16. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2007. gada 27. jūnija spriedumu lietā T-182/06 Nīderlandes Karaliste/Komisija;

               2)

               atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu 2006/372/EK par valsts noteikumu projektu, kuru saskaņā ar EK Līguma 95. panta 5. punktu paziņojusi Nīderlandes Karaliste un kurā noteiktas makrodaļiņu emisijas robežvērtības transportlīdzekļiem, kas aprīkoti ar dīzeļmotoriem;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  ®OV C 269, 10.11.2007.


title: Lieta C-237/12: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 4. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Francijas Republika Valsts pienākumu neizpilde – Direktīva 91/676/EEK – 5. panta 4. punkts – II pielikuma A punkta 1) – 3) un 5) apakšpunkts – III pielikuma 1. punkta 1) – 3) apakšpunkts un 2. punkts – Ūdeņu aizsardzība pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti – Iestrādāšanas laikposmi – Kūtsmēslu glabātuvju ietilpība – Iestrādāšanas ierobežojumi – Iestrādāšanas augsnē stāvās nogāzēs vai sasalušā vai ar sniegu klātā augsnē aizliegums – Valsts tiesiskā regulējuma neatbilstība

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/3

      Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 4. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Francijas Republika
      (Lieta C-237/12) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 91/676/EEK - 5. panta 4. punkts - II pielikuma A punkta 1) – 3) un 5) apakšpunkts - III pielikuma 1. punkta 1) – 3) apakšpunkts un 2. punkts - Ūdeņu aizsardzība pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti - Iestrādāšanas laikposmi - Kūtsmēslu glabātuvju ietilpība - Iestrādāšanas ierobežojumi - Iestrādāšanas augsnē stāvās nogāzēs vai sasalušā vai ar sniegu klātā augsnē aizliegums - Valsts tiesiskā regulējuma neatbilstība)
      (2014/C 395/04)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – E. Manhaeve, B. Simon un J. Hottiaux)

         Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji – G. de Bergues, S. Menez un D. Colas)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Francijas Republika, neveicot pasākumus, kas nepieciešami, lai nodrošinātu pilnīgu un pareizu visu tai noteikto prasību, kas paredzētas Padomes 1991. gada 12. decembra Direktīvas 91/676/EEK attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti, 5. panta 4. punktā, to lasot kopā ar šīs direktīvas II pielikuma A punkta 1)–3) un 5) apakšpunktu, kā arī III pielikuma 1. punkta 1)–3) apakšpunktu un 2. punktu, īstenošanu, nav izpildījusi tai minētajā direktīvā noteiktos pienākumus, jo valsts tiesiskajā regulējumā, kas pieņemts, lai nodrošinātu tās īstenošanu:

                              —

                              nav paredzēti I tipa mēslošanas līdzekļu iestrādes aizlieguma laikposmi attiecībā uz zemkopības kultūrām, kas iesētas rudenī, kā arī pirms vairāk nekā sešiem mēnešiem iesētām ganībām;

                              —

                              zemkopības kultūrām, kas iesētas pavasarī, noteiktais I tipa mēslošanas līdzekļu iestrādes aizlieguma laikposms attiecas tikai uz jūliju un augustu;

                              —

                              zemkopības kultūrām, kas iesētas rudenī, II tipa mēslošanas līdzekļu iestrādes aizliegums attiecas uz laikposmu no 1. novembra līdz 15. janvārim un tām pašām kultūrām noteiktais III tipa mēslošanas līdzekļu iestrādes aizliegums nav pagarināts pēc 15. janvāra;

                              —

                              zemkopības kultūrām, kas iesētas pavasarī, noteiktais II tipa mēslošanas līdzekļu iestrādes aizlieguma laikposms nav pagarināts pēc 15. janvāra;

                              —

                              pirms vairāk nekā sešiem mēnešiem iesētām ganībām noteiktais II tipa mēslošanas līdzekļu iestrādes aizlieguma laikposms ir paredzēts, tikai sākot no 15. novembra, un minētajām ganībām un kalnainajos reģionos noteiktais III tipa mēslošanas līdzekļu iestrādes aizliegums nav pagarināts līdz februāra beigām;

                              —

                              līdz 2016. gada 1. jūlijam glabātuvju ietilpību aprēķinā joprojām varēs tikt ņemti vērā minētās direktīvas prasībām neatbilstoši iestrādes aizlieguma datumi;

                              —

                              ir atļauta desmit mēnešus ilga kompakto salmu kūtsmēslu uzglabāšana uz lauka;

                              —

                              šajā tiesiskajā regulējumā nav nodrošināts, lai lauksaimnieki un uzraudzības iestādes varētu pareizi aprēķināt slāpekļa daudzumu, kāds var tikt iestrādāts, lai nodrošinātu mēslošanas līdzsvaru;

                              —

                              attiecībā uz piena govīm slāpekļa izplūdes rādītāji ir noteikti, pamatojoties uz izdalītā slāpekļa daudzumu, kurā netiek ņemti vērā dažādi piena ražošanas līmeņi, un balstoties uz 30 % izgarošanas koeficientu;

                              —

                              attiecībā uz citiem liellopiem slāpekļa izplūdes rādītāji ir noteikti, balstoties uz 30 % izgarošanas koeficientu;

                              —

                              cūku cietajiem kūtsmēsliem nav noteikti slāpekļa izplūdes rādītāji;

                              —

                              attiecībā uz mājputniem slāpekļa izplūdes rādītāji ir noteikti, balstoties uz 60 % izgarošanas koeficientu;

                              —

                              attiecībā uz aitām slāpekļa izplūdes rādītāji ir noteikti, balstoties uz 30 % izgarošanas koeficientu;

                              —

                              attiecībā uz kazām slāpekļa izplūdes rādītāji ir noteikti, balstoties uz 30 % izgarošanas koeficientu;

                              —

                              attiecībā uz zirgiem slāpekļa izplūdes rādītāji ir noteikti, balstoties uz 30 % izgarošanas koeficientu;

                              —

                              attiecībā uz trušiem slāpekļa izplūdes rādītāji ir noteikti, balstoties uz 60 % izgarošanas koeficientu;

                              —

                              minētajā tiesiskajā regulējumā atbilstoši tiesiskās noteiktības principa prasībām nav ietverti skaidri, precīzi un objektīvi kritēriji attiecībā uz mēslošanas līdzekļu iestrādes nosacījumiem augsnē stāvās nogāzēs, un

                              —

                              ir atļauta I un III tipa mēslošanas līdzekļu iestrāde sasalušā augsnē, I tipa mēslošanas līdzekļu iestrāde ar sniegu klātā augsnē, mēslošanas līdzekļu iestrāde tad, ja atbilstoši sasalšanas un atkušanas 24 stundu ciklam ir sasalusi vienīgi augsnes virskārta, kā arī kompakto salmu kūtsmēslu un kompostētu kūtsmēslu iestrāde sasalušā augsnē.

                  2)

                  pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                  Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 217, 21.7.2012.


title: Lieta T-203/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 23. septembra rīkojums — Cemex Polska /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Direktīva 2003/87/EK — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma — Polijas emisijas kvotu valsts sadales plāns 2008.-2012. gadam — Komisijas lēmums necelt iebildumus ar zināmiem nosacījumiem — Dalībvalstu kompetence individuāli sadalīt emisijas kvotas — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība)

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/39

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 23. septembra rīkojums — Cemex Polska/Komisija
   (Lieta T-203/07) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Direktīva 2003/87/EK - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Polijas emisijas kvotu valsts sadales plāns 2008.-2012. gadam - Komisijas lēmums necelt iebildumus ar zināmiem nosacījumiem - Dalībvalstu kompetence individuāli sadalīt emisijas kvotas - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   (2008/C 301/66)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cemex Polska sp. z o.o., Varšava (Polija) (pārstāvji — F. Puel un M. Szpunar, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Wölker un K. Herrmann)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 26. marta Lēmumu C (2007) 1295 (galīgā redakcija) par valsts sadales plānu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu piešķiršanai, kuru Polijas Republika paziņoja laikposmam no 2008. līdz 2012. gadam saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK, ar kuru nosaka siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas izveidi Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Cemex Polska sp. z o.o. sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 170, 21.7.2007.


title: Lieta F-44/06: Prasība, kas celta  2006. gada 26. aprīlī  — C pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/25

         Prasība, kas celta 2006. gada 26. aprīlī — C pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta F-44/06)
   (2006/C 154/58)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: C, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi un J.-N. Louis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iecēlējiestādes 2005. gada 13. jūnija lēmumu, ar ko noraidīts veikt visus iespējamos pasākumus Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2004. gada 23. novembra sprieduma lietā T-376/02 O/Komisija izpildei (1);

               —

               atcelt DG ADMIN/C “sociālā politika, personāls Luksemburgā, veselība, higiēna” direktores 2006. gada 23. februāra lēmumu par prasītāja aiziešanu pensijā un invaliditātes pensijas piešķiršanu, kas noteikta saskaņā ar Civildienesta noteikumu 78. panta 2. daļu ar atpakaļejošu spēku no 2002. gada 1. februāra;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājai summu kā ex aequo et bono EUR 15 000 apmērā saprātīga termiņa neievērošanas dēļ;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pēc sprieduma lietā O/Komisija pasludināšanas prasītājs iesniedza pieprasījumu ar mērķi Iecēlējiestādei pieņemt pasākumus minētā sprieduma izpildei. Tā kā šis pieprasījums tika noraidīts; prasītājs iesniedza sūdzību, kas daļēji tika noraidīta ar 2006. gada 11. janvāra lēmumu. Pēc tam Iecēlējiestāde pieņēma jaunu lēmumu, datētu ar 2006. gada 23. februāri, par prasītāja aiziešanu pensijā un invaliditātes pensijas piešķiršanu, kas noteikta saskaņā ar Civildienesta noteikumu 78. panta 2. daļu ar atpakaļejošu spēku no 2002. gada 1. februāra.
   Savas prasības atbalstam prasītājs vispirms uzsver, ka šis pēdējais lēmums nav atzīstams par iepriekš minētā sprieduma pilnīgu izpildi, jo tā rezultātā prasītājam nav atjaunots juridiskais statuss, kādā tā ir bijusi pirms lēmuma pieņemšanas, ko Pirmās instances tiesa atcēla.
   Tāpat ar 2006. gada 23. februāra lēmumu ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 53. pants, kurā noteikts, ka ierēdnis, attiecībā uz kuru Invaliditātes komiteja atklāj, ka viņam piemērojami Civildienesta noteikumu 78. panta noteikumi, automātiski dodas pensijā tā mēneša pēdējā dienā, kurā Iecēlējiestāde atzīst viņa pastāvīgo nespēju veikt savus pienākumus.
   Visbeidzot, prasītājs norāda uz principa par saprātīga termiņa ievērošanu pārkāpumu attiecībā uz to, ka 23. janvāra lēmums tika pieņemts piecpadsmit mēnešus pēc iepriekš minētā sprieduma pasludināšanas.

      (1)  RecFP I-A-349. un II-1595. lpp.


title: Lieta T-10/17: Prasība, kas celta 2017. gada 9. janvārī – Proof IT/EIGE

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/35

         Prasība, kas celta 2017. gada 9. janvārī – Proof IT/EIGE

   (Lieta T-10/17)
   (2017/C 078/49)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Proof IT, SIA (Rīga, Latvija) (pārstāves – J. Jerņeva un D. Pāvila, advokātes)

      Atbildētājs: Eiropas Dzimumu līdztiesības institūts (EIGE)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Dzimumu līdztiesības institūta lēmumu, kas pieņemts iepirkuma procedūrā par “Framework contract for online services” [Tiešsaistes pakalpojumu pamatlīguma] EIGE/2016/OPER/03-Lot 1 slēgšanas tiesību piešķiršanu, kas prasītājai paziņots ar 2016. gada 28. oktobra vēstuli, ar ko prasītājas piedāvājums ierindots otrajā vietā un pamatlīguma slēgšanas tiesības attiecībā uz iepirkuma pirmo daļu piešķirtas citai sabiedrībai;

               —

               piešķirt prasītājai zaudējumu atlīdzību par zaudēto iespēju un/vai līguma slēgšanas tiesību nesaņemšanu EUR 72 270 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības principi, jo līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriji esot neprecīzi un vērtēšanas process esot nepārskatāms, tādējādi piešķirot atbildētājam neierobežotu izvēles brīvību attiecībā uz attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs esot pieļāvis acīmredzamas kļūdas vērtējumā prasītājas piedāvājuma vērtējumā, ko novēršot, varētu nonākt pie atšķirīga iepirkuma procedūras iznākuma, t.i., prasītājas piedāvājums būtu ticis ierindots pirmajā vietā un pamatlīguma slēgšanas tiesības būtu tikušas piešķirtas prasītājai.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums, jo piešķiršanas kritēriji esot interpretēti tādējādi, ka attiecīgā cita sabiedrība izmantoja zināšanas, kas gūtas, pildot iepriekšēju līdzīgu līgumu ar EIGE.


title: Lieta C-298/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiuma (Ungārija) 2009. gada 29. jūlija rīkojumu — RANI Slovakia s.r.o./Hankook Tire Magyarország Kft.

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiuma (Ungārija) 2009. gada 29. jūlija rīkojumu — RANI Slovakia s.r.o./Hankook Tire Magyarország Kft.
   (lieta C-298/09)
   2009/C 267/58
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

   Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiuma

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja:
      RANI Slovakia s.r.o.

      Atbildētāja:
      Hankook Tire Magyarország Kft.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīvas 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā (1) preambulas deviņpadsmito apsvērumu, ņemot vērā Romas līguma 3. panta c) punktu un 59. pantu, var interpretēt tādējādi, ka saistībā ar pagaidu darbavietu [pagaidu darba aģentūru] darbību dalībvalsts drīkst savās valsts tiesībās brīvi noteikt prasības, kādas izvirzāmas darba devējam (uzņēmumam), lai tas varētu veikt šādu darbību attiecīgās dalībvalsts teritorijā un tādējādi ar pagaidu darba aģentūru darbību ļaut nodarboties tikai sabiedrībām, kuru juridiskā adrese atrodas valsts teritorijā?

               2)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 96/71/EK 1. panta 4. punktu var interpretēt tādējādi, ka saistībā ar atļauju darbības veikšanai attieksme pret attiecīgajā dalībvalstī reģistrētajiem uzņēmumiem drīkst būt labvēlīgāka par to, kuru saņem citā dalībvalstī reģistrēti uzņēmumi?

               3)

               Vai Romas līguma 59., 62. un 63. pantu, tos skatot kopumā, var interpretēt tādējādi, ka pievienošanās Eiropas Savienībai brīdī pastāvošie ierobežojumi drīkst turpināt pastāvēt un nav uzskatāmi par Kopienu tiesībām neatbilstošiem, kamēr Padome nav pieņēmusi programmu, kurā noteikti liberalizācijas nosacījumi attiecībā uz šo pakalpojumu veidu, vai minētās programmas īstenošanai vajadzīgās direktīvas?

               4)

               Gadījumā, ja uz iepriekš izklāstītajiem jautājumiem tiek atbildēts noliedzoši, vai ir kādas vispārējas intereses, kas pamatotu ierobežojumu, atbilstoši kuram pagaidu darba aģentūru darbību drīkst veikt tikai uzņēmumi, kuru juridiskā adrese ir reģistrēta attiecīgajā dalībvalstī, un kas tādējādi ļautu uzskatīt, ka minētais ierobežojums ir saderīgs ar Romas līguma 59. un 65. pantu?

      (1)  OV L 18, 21.01.1997., 1. lpp.


title: Lieta T-318/07: Prasība, kas celta 2007. gada 28. augustā  —  National Association of Licensed Opencast Operators /Komisija

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/36

         Prasība, kas celta 2007. gada 28. augustā — National Association of Licensed Opencast Operators/Komisija
   (Lieta T-318/07)
   (2007/C 247/60)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The National Association of Licensed Opencast Operators (Chester-le-Street, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — H. Bracegirdle, solicitor, M. Hoskins un C. West, barristers)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 18. jūnija lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2007. gada 18. jūnija Lēmumu lietā COMP/35.821, ar kuru tā noraidīja prasītājas 1990. gadā izvirzīto sūdzību par to, ka prasītājas biedri ir cietuši no cenu diskriminācijas, jo Central Electricity Generating Board (turpmāk tekstā — “CEGB”) maksātā cena laikā no 1984. līdz 1990. gadam par prasītājas biedru ražotajām oglēm bija mazāka nekā CEGB maksātā cena par British Coal Corporation (turpmāk tekstā — “BCC”) ražotajām oglēm, lai gan šādai atšķirīgai attieksmei nebija nekāda objektīva pamatojuma.
   Apstrīdētajā lēmumā Komisija atzina, ka pastāvēja atšķirības starp cenām, ko CEGB maksāja prasītājas biedriem, un BCC maksātajām cenām, taču apstiprināja, ka BCC un prasītājas biedri ogles nepiegādāja uz pielīdzināmiem nosacījumiem. Tādēļ CEGB varēja pamatoti maksāt augstāku cenu par BCC piegādātajām oglēm, lai nodrošinātu sava likumiskā pienākuma izpildi piegādāt Apvienotajā Karalistē nepieciešamo elektroenerģiju.
   Savas prasības atbalstam prasītāja apgalvo, ka Komisijas secinājumi par to, ka BCC un prasītājas biedri ogles nepiegādāja uz pielīdzināmiem nosacījumiem, nebija pamatoti ar pierādījumiem, uz kuriem Komisija balstīja savu lēmumu.
   Turklāt prasītāja apgalvo, ka izdevīgākas cenas maksāšana par BCC oglēm ir valsts atbalsts, kas netika paziņots, un tādēļ tas ir pretlikumīgs.
   Vēl prasītāja apgalvo, ka Komisijas secinājumi nav saderīgi ar agrāku Komisijas 1991. gada lēmumu par tādu pašu sūdzību.
   Attiecībā uz Komisijas noraidījumu prasītājas sūdzībai par periodu no 1984. līdz 1986. gadam, pamatojoties uz tās nepieņemamību un Kopienu intereses trūkuma dēļ, prasītāja apgalvo, ka:

               —

               Komisija kļūdījās, secinādama, ka tai vairs nav ekskluzīvas kompetences saskaņā ar EOTK līgumu, lai lemtu par diskrimināciju attiecīgajā periodā;

               —

               Komisijas kļūdījās, secinādama, ka prasītājas biedri prasību par attiecīgo periodu var celt valsts tiesā; un

               —

               kavēšanās ar prasītājas 1990. gada sūdzībā izvirzīto jautājumu risināšanu ir notikusi Komisijas agrāku tiesību kļūdu dēļ.


title: Lieta C-128/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 17. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-515/13 un T-719/13 Spānija u.c./Komisija 2016. gada 29. februārī iesniedza Eiropas Komisija

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/31

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 17. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-515/13 un T-719/13 Spānija u.c./Komisija 2016. gada 29. februārī iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-128/16 P)
   (2016/C 156/41)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – V. Di Bucci, É. Gippini Fournier un P. Němečková)

      Pārējie lietas dalībnieki: Spānijas Karaliste, Lico Leasing, S.A.U. un Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, S.A.

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 17. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-515/13 un T-719/13;

               —

               nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā;

               —

               piespriest prasītājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot un piemērojot LESD 107. panta 1. punktu attiecībā uz jēdzieniem “uzņēmums” un “selektīva priekšrocība”, interpretējot un piemērojot pienākumu sniegt pamatojumu, kā arī izkropļojot apstrīdēto lēmumu attiecībā uz selektivitāti.

                           —

                           Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un ir izkropļojusi lēmumu, nepareizi interpretējot nodokļu priekšrocības, kas ir paredzēta tikai tiem uzņēmumiem, kas veic konkrētu saimniecisko darbību, un ko izveidoja Ekonomisko interešu grupa (EIG) un tās partneri, selektivitāti un nepareizi raksturoja sniegto pamatojumu.

                           —

                           Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, analizējot selektīvo priekšrocību, kas izriet no valsts nodokļu iestādes rīcības brīvības.

                           —

                           Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot “selektivitātes” jēdzienu, izslēdzot selektivitāti saistībā ar pasākumu, kas ir paredzēts tikai tiem nodokļu maksātājiem, kuri veic noteiktas investīcijas.

               2.

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un ir izkropļojusi apstrīdēto lēmumu, interpretējot un piemērojot pienākumu sniegt pamatojumu saistībā ar ietekmi uz konkurenci un ietekmi uz tirdzniecību atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam.


title: Lieta T-279/08: Prasība, kas celta 2008. gada 17. jūlijā — Communauté d'Agglomération du Douaisis /Komisija

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/15

         Prasība, kas celta 2008. gada 17. jūlijā — Communauté d'Agglomération du Douaisis/Komisija
   (Lieta T-279/08)
   (2008/C 247/29)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Communauté d'Agglomération du Douaisis (pārstāvis — M.-Y. Benjamin, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 2. aprīļa lēmumu Nr. C 38/2007.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja lūdz atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2008. gada 2. aprīļa gala lēmumu C(2008) 1089, ar kuru Komisija prasītājas un Région Nord-Pas-de-Calais atmaksājamu avansa maksājumu veidā piešķirto valsts atbalstu Arbel Fauvet Rail SA ar procentu likmi 4,08 % gadā, kas atbalsta piešķiršanas brīdī atbilst Kopienu procentu likmei, atzina par nesaderīgu ar kopējo tirgu. Komisija uzskatīja, ka, ņemot vērā tā finansiālo situāciju, Arbel Fauvet Rail SA ar tikpat labvēlīgiem nosacījumiem nevarēja iegūt līdzekļus finanšu tirgū.
   Prasītājas izvirzītie pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir norādīti lietas T-267/08 Région Nord-Pas-de-Calais/Komisija ietvaros.


title: Lieta C-215/14: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 16. septembra spriedums (High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Société de Produits Nestlé SA/Cadbury UK Ltd Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Preču zīmes — Direktīva 2008/95/EK — 3. panta 3. punkts — Jēdziens “izmantošanas rezultātā iegūtā atšķirtspēja” — Trīsdimensiju preču zīme — Ar šokolādi pārklāts “Kit Kat” četrdaivu vafeļu batoniņš — 3. panta 1. punkta e) apakšpunkts — Apzīmējums, kas sastāv gan no formas, kas izriet no pašas preces īpašībām, gan no formas, kas vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai — Ražošanas process, kas ietverts tehniskajā rezultātā

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/10

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 16. septembra spriedums (High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Société de Produits Nestlé SA/Cadbury UK Ltd

   (Lieta C-215/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Preču zīmes - Direktīva 2008/95/EK - 3. panta 3. punkts - Jēdziens “izmantošanas rezultātā iegūtā atšķirtspēja” - Trīsdimensiju preču zīme - Ar šokolādi pārklāts “Kit Kat” četrdaivu vafeļu batoniņš - 3. panta 1. punkta e) apakšpunkts - Apzīmējums, kas sastāv gan no formas, kas izriet no pašas preces īpašībām, gan no formas, kas vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai - Ražošanas process, kas ietverts tehniskajā rezultātā)
   (2015/C 371/12)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Chancery Division)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Société de Produits Nestlé SA

      Atbildētāja: Cadbury UK Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 3. panta 1. punkta e) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj kā preču zīmi reģistrēt apzīmējumu, kas sastāv no preces formas, ja šai formai ir trīs būtiskas pazīmes, viena no kurām izriet no pašas preces īpašībām, bet divas pārējās ir vajadzīgas tehniska rezultāta iegūšanai, tomēr ar nosacījumu, ka vismaz viens no šajā tiesību normā paredzētajiem reģistrācijas atteikuma pamatiem šai formai ir piemērojams pilnībā;

               2)

               Direktīvas 2008/95 3. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) daļa, saskaņā ar kuru ir atļauts atteikt reģistrēt apzīmējumus, kas sastāv vienīgi no preces formas, kura vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā attiecas uz to, kā attiecīgā prece darbojas, nevis uz veidu, kā tā ir ražota;

               3)

               lai varētu reģistrēt preču zīmi, kas atšķirtspēju ieguvusi tās lietošanas rezultātā Direktīvas 2008/95 3. panta 3. punkta izpratnē, vai tā būtu lietota kā daļa no citas reģistrētas preču zīmes vai kopā ar to, reģistrācijas pieteikuma iesniedzējam ir jāpierāda, ka ieinteresētās personas preci vai pakalpojumu, kas apzīmēts vienīgi ar šo preču zīmi, pretstatā jebkurai citai preču zīmei, kas arī var pastāvēt, uztver kā tādu, kas nāk no konkrēta uzņēmuma.

      (1)  OV C 235, 21.7.2014.


title: Lieta T-662/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 29. janvāra spriedums — Müller /ITSB — Loncar ( “Sunless” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “Sunless” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “SUNLESS” un “LONCAR-SUNLESS” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/18

         Vispārējās tiesas 2013. gada 29. janvāra spriedums — Müller/ITSB — Loncar (“Sunless”)
   (Lieta T-662/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Sunless” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “SUNLESS” un “LONCAR-SUNLESS” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 71/27
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Thomas Müller (Gütersloh, Vācija) (pārstāvis — J. Schmidt, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Loncar, SL (Sabadell, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 27. septembra lēmumu lietā R 2508/2010-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Loncar, SL un Thomas Müller k-gu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Thomas Müller k-gs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 49, 18.2.2012.


title: Lieta T-762/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. decembra spriedums – Philips un Philips France/Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Viedkaršu čipi — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums — Apmaiņa ar konfidenciālu komercinformāciju — Pārkāpums mērķa dēļ — Vienots un turpināts pārkāpums — Labas pārvaldības princips — Rūpības pienākums — 2006. gada paziņojums par sadarbību — Paziņojums par izlīgumu — Noilgums — 2006. gada Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai — Pārdošanas vērtība

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/26

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. decembra spriedums – Philips un Philips France/Komisija
   (Lieta T-762/14) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Viedkaršu čipi - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums - Apmaiņa ar konfidenciālu komercinformāciju - Pārkāpums mērķa dēļ - Vienots un turpināts pārkāpums - Labas pārvaldības princips - Rūpības pienākums - 2006. gada paziņojums par sadarbību - Paziņojums par izlīgumu - Noilgums - 2006. gada Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai - Pārdošanas vērtība)
   (2017/C 038/35)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Koninklijke Philips NV (Eindhoven, Nīderlande), Philips France (Suresnes, Francija) (pārstāvji – J. de Pree, S. Molin, A. ter Haar un T. M. Snoep, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Biolan, A. Dawes, J. Norris-Usher un P. Van Nuffel)

      Priekšmets

   Prasība saskaņā ar LESD 263. pantu, kurā galvenokārt tiek lūgts atcelt Komisijas 2014. gada 3. septembra lēmumu C(2014) 6250, final, saistībā ar LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta AT.39574 – viedkaršu čipi), un, pakārtoti, samazināt prasītājiem piemērotā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Koninklijke Philips NV un Philips France sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 73, 2.3.2015.


title: Lieta T-497/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 14. janvāra rīkojums — Divandari /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Pret Irānu pieņemtie ierobežojošie pasākumi, lai kavētu kodolieroču izplatīšanu — Naudas līdzekļu iesaldēšana — Svītrošana no attiecīgo personu saraksta — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/20

         Vispārējās tiesas 2013. gada 14. janvāra rīkojums — Divandari/Padome
   (Lieta T-497/10) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Pret Irānu pieņemtie ierobežojošie pasākumi, lai kavētu kodolieroču izplatīšanu - Naudas līdzekļu iesaldēšana - Svītrošana no attiecīgo personu saraksta - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 71/32
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ali Divandari (Teherāna, Irāna) (pārstāvji — sākotnēji S. Gadhia un S. Ashley, solicitors, D. Wyatt, QC, un R. Blakeley, barrister, vēlāk R. Blakeley, S. Zaiwalla un F. Zaiwalla, solicitors, un M. Brindle, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop un A. Vitro)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Boelaert un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), Padomes 2010. gada 26. jūlija Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 668/2010, ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 195, 25. lpp.), Padomes 2010. gada 25. oktobra Lēmumu 2010/644/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP (OV L 281, 81. lpp.), Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV L 281, 1. lpp.), Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP (OV L 319, 71. lpp.), Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010 (OV L 319, 11. lpp.), un Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Ali Divandari tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 328, 04.12.2010.


title: Lieta T-565/12: Prasība, kas celta 2012. gada 27. decembrī — National Iranian Tanker Company /Komisija

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/22

         Prasība, kas celta 2012. gada 27. decembrī — National Iranian Tanker Company/Komisija
   (Lieta T-565/12)
   2013/C 55/39
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: National Iranian Tanker Company (Teherāna, Irāna) (pārstāvji — R. Chandrasekera, S. Ashley, C. Murphy, Solicitors, un M. Lester, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/635/KĀDP (1) un Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 945/2012 (2), ciktāl šie pasākumi ir piemērojami prasītājai;

               —

               noteikt, ka atcelšana ir spēkā nekavējoties un bez apturēšanas;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts neviens no juridiskajiem kritērijiem prasītājas iekļaušanai sarakstā, ka, uzskatīdama, ka kāds no kritērijiem iekļaušanai sarakstā ir izpildīts, Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, un ka nav spēkā esoša juridiska vai faktiska pamata tās norādīšanai šajā sarakstā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav norādījusi atbilstošu vai pietiekamu pamatojumu strīdīgo pasākumu piemērošanai prasītājai.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav nodrošinājusi prasītājas tiesības uz aizstāvību un efektīvu pārbaudi tiesā.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Padomes lēmumā par prasītājas norādīšanu šajā sarakstā nepamatoti un nesamērīgi tika pārkāptas prasītājas pamattiesības, tostarp tiesības uz tās īpašuma, uzņēmējdarbības un reputācijas aizsardzību.

      (1)  Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmums 2012/635/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 282, 58. lpp.).

      (2)  Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas Regula (ES) Nr. 945/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 282, 16. lpp.).


title: Apvienotās lietas C-325/13 P un C-326/13 P: Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 10. jūlija spriedums – Peek & Cloppenburg KG /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Peek & Cloppenburg KG Apelācija — Kopienas preču zīme — Vārdiska preču zīme “Peek & Cloppenburg”  — Komercnosaukuma “Peek & Cloppenburg” cita īpašnieka iebildumi — Reģistrācijas atteikums

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/18

         Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 10. jūlija spriedums – Peek & Cloppenburg KG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Peek & Cloppenburg KG

   (Apvienotās lietas C-325/13 P un C-326/13 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Vārdiska preču zīme “Peek & Cloppenburg” - Komercnosaukuma “Peek & Cloppenburg” cita īpašnieka iebildumi - Reģistrācijas atteikums)
   2014/C 315/25
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Peek & Cloppenburg KG (pārstāvis – P. Lange, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – G. Schneider), Peek & Cloppenburg KG (pārstāvis – A. Renck, advokāts)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzības noraidīt;

               2)

               Peek & Cloppenburg KG, kas atrodas Diseldorfā (Vācija), atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 245, 24.8.2013.


title: Lieta T-190/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. jūnija spriedums — Sherwin-Williams /ITSB ( TWIST&POUR ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes TWIST & POUR reģistrācijas pieteikums — Absolūts reģistrācijas atteikuma pamatojums — Preču zīme, kam nav atšķirtspējas — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/23

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. jūnija spriedums — Sherwin-Williams/ITSB (“TWIST&POUR”)
   (Lieta T-190/05) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “TWIST & POUR’ reģistrācijas pieteikums - Absolūts reģistrācijas atteikuma pamatojums - Preču zīme, kam nav atšķirtspējas - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2007/C 170/43)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Sherwin-Williams Company, Klīvlenda, Ohaio štats (ASV), (pārstāvji — E. Armiho Čavari [E. Armijo Chávarri] un A. Kastans Peress-Gomess [A. Castán Pérez-Gómez], advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — O. Mondežārs [Ó. Mondéjar])
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2005. gada 22. februāra lēmumu (lieta R 755/2004-2) attiecībā uz pieteikumu reģistrēt kā Kopienas preču zīmi apzīmējumu “TWIST & POUR”.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  The Sherwin-Williams Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 9.7.2005.


title: Lieta T-321/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 2. februāra spriedums — skytron energy /ITSB ( “arraybox” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “arraybox” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               17.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/16

         Vispārējās tiesas 2012. gada 2. februāra spriedums — skytron energy/ITSB (“arraybox”)
   (Lieta T-321/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “arraybox” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   2012/C 80/24
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: skytron energy GmbH & Co. KG (Berlīne, Vācija) (pārstāvji — H.J. Omsels un C. Danziger, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 4. jūnija lēmumu lietā R 1680/2008-1 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “arraybox” kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               skytron energy GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 267, 07.11.2009.


title: Lieta T-158/13: Prasība, kas celta 2013. gada 15. martā — Iralco /Padome

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/24

         Prasība, kas celta 2013. gada 15. martā — Iralco/Padome
   (Lieta T-158/13)
   2013/C 147/43
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Iranian Aluminum Co. (Iralco) (Teherāna, Irāna) (pārstāvji — S. Millar un S. Ashley, Solicitors, un M. Lester, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 21. decembra Lēmumu 2012/829/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, un Padomes 2012. gada 21. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1264/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, — daļā, kurā apstrīdētajos tiesību aktos ir iekļauta prasītāja, un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav sniegusi pienācīgu vai pietiekamu pamatojumu prasītājas norādīšanai apstrīdētajos tiesību aktos.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav nodrošinājusi prasītājas tiesības uz aizstāvību un efektīvu pārsūdzību tiesā.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir acīmredzami kļūdījusies, uzskatot, ka ir izpildīts jebkāds no kritērijiem iekļaušanai sarakstā.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Padomes lēmums norādīt prasītāju sarakstā ir neattaisnoti un nesamērīgi pārkāpis prasītājas pamattiesības, tostarp tās tiesības uz sava īpašuma, komercdarbības un reputācijas aizsardzību.


title: Lieta T-500/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 22. maija spriedums — Komisija/ IIC (Šķīrējklauzula — Pirmās instances tiesas kompetence — Kopienas samaksātā avansa par projektiem, kas tiek finansēti Eiropas transporta sakaru tīkla jomā, atmaksa — Atcelšana — Iespējami radušos izmaksu kompensējamais raksturs)

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/21

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 22. maija spriedums — Komisija/IIC

   (Lieta T-500/04) (1)

   (Šķīrējklauzula - Pirmās instances tiesas kompetence - Kopienas samaksātā avansa par projektiem, kas tiek finansēti Eiropas transporta sakaru tīkla jomā, atmaksa - Atcelšana - Iespējami radušos izmaksu kompensējamais raksturs)
   (2007/C 155/40)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Brauns [G. Braun], V. Vilss [W. Wils] un N. Nitlmeijers [N. Knittlmayer])

      Atbildētājs: IIC Informations-Industrie Consulting GmbH, Königswinter (Vācija) (pārstāvji — E. Rots [E. Rott] un J. Volfs [J. Wolff], advokāti)
   Priekšmets
   Par prasību atbilstoši EKL 238. pantam piespriest atbildētājai atmaksāt daļu no avansa, ko Komisija ir samaksājusi atbilstoši diviem līgumiem par finansējumu kultūras programmu ietvaros.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               piespriest IIC Informations-Industrie Consulting GmbH samaksāt Eiropas Kopienu Komisijai pamatsumu EUR 179 337 apmērā ar nokavējuma procentiem ar likmi 4 % gadā, sākot ar 1998. gada 1. novembri līdz pilnīgai maksājamo summu samaksai;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               noraidīt IIC Informations-Industrie Consulting GmbH pieteikumu piešķirt tai aizsardzību pret šī sprieduma izpildi;

               4)

               piespriest IIC Informations-Industrie Consulting GmbH atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 2.4.2005.


title: Lieta C-341/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 24. jūnijā iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) — Cruz & Companhia Lda / Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 24. jūnijā iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) — Cruz & Companhia Lda/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)

   (Lieta C-341/13)
   2013/C 260/44
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal Administrativo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Cruz & Companhia Lda

      Atbildētājs: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1) par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 3. panta 1. punkts ir piemērojams tikai attiecībām starp Eiropas Savienību un atbildētāju kā iestādi, kas izmaksā Kopienas atbalstu, vai arī tā ir piemērojama attiecībām starp atbildētāju kā iestādi, kas izmaksā Kopienas atbalstu, un prasītāju, kurš ir saņēmis atbalstu, kas tiek uzskatīts par nepamatoti piešķirtu?

               2)

               Ja tiek uzskatīts, ka Regulas 3. panta 1. punktā paredzētais termiņš ir piemērojams arī attiecībās starp iestādi, kas izmaksā atbalstu, un atbalsta, kas tiek uzskatīts par nepamatoti piešķirtu, saņēmēju, vai ir jāsaprot, ka šāds termiņš ir piemērojams tikai tad, ja tiek izvērtēts administratīvais sods Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 5. panta izpratnē, vai arī tad, ja tiek izvērtēti “administratīvie pasākumi” šīs pašas regulas 4. panta 1. punkta izpratnē, īpaši saistībā ar nelikumīgi saņemto summu atmaksāšanu?

      (1)  OV L 312, 1. lpp.


title: Lieta T-434/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 15. novembra spriedums — Hrbek /ITSB — Outdoor Group ( “ALPINE PRO SPORTSWEAR & EQUIPMENT” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “ALPINE PRO SPORTSWEAR & EQUIPMENT” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “alpine” — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 65. panta 2. punkts — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               7.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/14

         Vispārējās tiesas 2011. gada 15. novembra spriedums — Hrbek/ITSB — Outdoor Group (“ALPINE PRO SPORTSWEAR & EQUIPMENT”)
   (Lieta T-434/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “ALPINE PRO SPORTSWEAR & EQUIPMENT” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “alpine” - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 65. panta 2. punkts - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 6/25
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Václav Hrbek (Augustinova, Čehijas Republika) (pārstāvis — C. Jäger, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: The Outdoor Group Ltd (Northampton, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — S. Malynicz, barrister)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 8. jūlija lēmumu lietā R 1441/2009-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp The Outdoor Group Ltd un Václav Hrbek k-gu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Václav Hrbek k-gs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 328, 04.12.2010.