title: Lieta T-668/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 20. jūlija spriedumu lietā F-112/15 HL/Komisija 2016. gada 19. septembrī iesniedza HL

text:
               28.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 441/22

      Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 20. jūlija spriedumu lietā F-112/15 HL/Komisija 2016. gada 19. septembrī iesniedza HL

      (Lieta T-668/16 P)
      (2016/C 441/26)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: HL (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – R. Rata, lawyer)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasītāja prasījumi:

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

                  —

                  atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2016. gada 20. jūlija spriedumu lietā F-112/15;

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas iecēlējinstitūcijas 2014. gada 14. novembra lēmumu, kurš ir paziņots ar Administratīvo paziņojumu Nr. 41-2014 un ar kuru tiek izveidots to ierēdņu saraksts, kuri 2014. gadā tiek paaugstināti amatā, tiktāl, ciktāl apelācijas sūdzības iesniedzēja uzvārds nav tajā iekļauts;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, noraidot apelācijas sūdzības iesniedzēja pirmo pamatu kā nepamatotu. Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Civildienesta tiesa esot pieļāvusi četrus galvenos pārkāpumus attiecībā uz viņa pirmo pamatu:

                              —

                              pirmkārt, Civildienesta tiesa, pretēji piemērojamai judikatūrai, konstatēja, ka tai nav jāpārbauda iecēlējinstitūcijas rīcības tiesiskums, ja iecēlējinstitūcija atzīst, ka tā ir izpildījusi savus juridiskos pienākumus;

                              —

                              otrkārt, Civildienesta tiesa esot kļūdaini noraidījusi apvienotās novērtējuma komitejas atzinumu kā pierādījumu un neesot efektīvi izskatījusi norādīto neatbilstību, kas ir konstatēta iecēlējinstitūcijas izmantotajos informācijas avotos;

                              —

                              treškārt, Civildienesta tiesa esot kļūdaini un nepamatoti ignorējusi to, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs ir norādījis argumentus un pierādījumus saistībā ar iecēlējinstitūcijas gramatiskās novērtējuma metodes matemātisko novērtējumu, kā arī apelācijas sūdzības iesniedzēja pirmā pamata otro daļu;

                              —

                              ceturtkārt, Civildienesta tiesa esot kļūdījusies savā pieņēmumā, ka nopelnu salīdzinošā faktiskā novērtējuma trūkums nevar pamatot amatā paaugstināšanas lēmuma atcelšanu.

                  2.

                  Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Civildienesta tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz viņa otro pamatu:

                              —

                              pirmkārt, patvaļīgi ierobežojot Civildienesta noteikumu 25. panta piemērošanas jomu, kā arī apelācijas sūdzības iesniedzēja pamattiesības saskaņā ar Savienības tiesībām veidā, kas nav saderīgs ar Savienības likumdevēja gribu; un

                              —

                              otrkārt, noraidot apelācijas sūdzības iesniedzēja otro pamatu kā nepamatotu ar acīmredzami kļūdainu pamatojumu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu apgalvojot, ka nav veikta neatkarīga un efektīva pārbaude tiesā, kas izraisījis apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību pārkāpumu, apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka:

                              —

                              pirmkārt, tiesnesis referents esot sniedzis pirmstiesas paziņojumus, parādot savu subjektivitāti sagatavojošajā ziņojumā, kas preventīvi noteica iznākumu; attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēja pamatiem

                              —

                              otrkārt, Civildienesta tiesas priekšsēdētājs neesot atsaucis tiesnesi un nenodeva lietu citai palātai, lai gan vienlaikus piekrita, ka apstrīdētie pirmstiesas paziņojumi tika nokopēti un ievietoti no citas lietas ar citiem prasītājiem;

                              —

                              treškārt, Civildienesta tiesa esot selektīvi ignorējusi un noraidījusi būtiskus argumentus un pierādījumus, tos neņemot vērā vai nepārbaudot. Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka Civildienesta tiesa esot pārkāpusi viņa tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību, jo tā nav veikusi neatkarīgu un efektīvu pārbaudi tiesā.


title: Lieta F-131/12: Civildienesta tiesas (trešās palāta) 2013. gada 11. marta rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Reglamenta 34. panta 1. un 6. punkts — Prasības pieteikums, kas prasības celšanas termiņā nosūtīts pa faksu — Advokāta pašrocīgs paraksts, kas atšķiras no paraksta uz prasības pieteikuma oriģināla, kas nosūtīts pa pastu — Prasības novēlota iesniegšana — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/35

         Civildienesta tiesas (trešās palāta) 2013. gada 11. marta rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-131/12)
   (Civildienests - Reglamenta 34. panta 1. un 6. punkts - Prasības pieteikums, kas prasības celšanas termiņā nosūtīts pa faksu - Advokāta pašrocīgs paraksts, kas atšķiras no paraksta uz prasības pieteikuma oriģināla, kas nosūtīts pa pastu - Prasības novēlota iesniegšana - Acīmredzama nepieņemamība)
   2013/C 147/68
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Trikase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Priekšmets

   Prasība atcelt atteikumu atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājam bija nodarīts, liekot viņam pensionēties, kam pievienota prasība par zaudējumu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               L. Marcuccio sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.


title: Lieta T-292/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — Inditex/ITSB — Marín Díaz de Cerio ( “OFTEN” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “OFTEN” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “OLTEN” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Preču līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījums — Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 2. un 3. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 43. panta 2. un 3. punkts) — Apelāciju padomē izskatāmā strīda priekšmets — Regulas (EK) Nr. 40/94 61. un 62. pants (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 63. un 64. pants))

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/27

         Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — Inditex/ITSB — Marín Díaz de Cerio (“OFTEN”)
   (Lieta T-292/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “OFTEN” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “OLTEN” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Preču līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījums - Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 2. un 3. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 43. panta 2. un 3. punkts) - Apelāciju padomē izskatāmā strīda priekšmets - Regulas (EK) Nr. 40/94 61. un 62. pants (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 63. un 64. pants))
   2010/C 301/44
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Industria de Diseño Textil (“Inditex”), SA (Arteišo, Spānija) (pārstāvji — E. Armijo Chávarri un A. Castán Pérez-Gómez, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — O. Mondéjar Ortuño)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Roberto Fernando Marín Díaz de Cerio (Logronjo, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 24. aprīļa lēmumu lietā R 484/2007-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Roberto Fernando Marín Díaz de Cerio un Industria de Diseño Textil (“Inditex”), SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Industria de Diseño Textil (“Inditex”), SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 236, 13.09.2008.


title: Lieta C-540/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberster Gerichtshof (Austrija) 2008. gada 4. decembra rīkojumu — Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG / Österreich -Zeitungsverlag GmbH

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberster Gerichtshof (Austrija) 2008. gada 4. decembra rīkojumu — Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG/“Österreich”-Zeitungsverlag GmbH

   (Lieta C-540/08)
   (2009/C 69/33)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Oberster Gerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG

      Atbildētājs: “Österreich”-Zeitungsverlag GmbH

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 3. panta 1. punkts un 5. panta 5. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvā 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Direktīvas 84/450/EEK, 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK, kā arī Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (1) vai citas direktīvas normas ir pret valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru drukāto periodisko laikrakstu bezmaksas prēmiju pieteikšana, piedāvāšana un nodrošināšana, kā arī citu preču un pakalpojumu bezmaksas prēmiju, izņemot turpmāk norādītos izņēmumus, pieteikšana ir aizliegta, turklāt katrā atsevišķā gadījumā nav jāpārbauda šīs komercparkses maldinošais, agresīvais un citādi negodīgais raksturs, arī tad, ja šis tiesiskais regulējums neattiecas tikai uz patērētāju aizsardzību, bet arī citiem mērķiem, kuri nav ietverti direktīvas materiālās piemērošanas jomā, piemēram, plašsaziņas līdzekļu daudzveidības saglabāšanai vai vājāko konkurentu aizsardzībai?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz 1) jautājumu ir apstiprinoša:
               vai ar laikraksta iegādi saistītā iespēja piedalīties laimes spēlē ir negodīga komercprakse Negodīgas komercprakses direktīvas 5. panta 2. punkta izpratnē jau tādēļ vien, ka iespēja piedalīties vismaz daļai konkrētās sabiedrības ir, lai arī ne vienīgais, tomēr izšķirošais iemesls laikraksta iegādei?

      (1)  OV L 149, 22. lpp.


title: Lieta C-311/07: Tiesas (astotā palāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 89/105/EEK — Cilvēkiem paredzētu zāļu iekļaušana valstu veselības apdrošināšanas sistēmās — 6. panta 1. punkts — Valstu veselības apdrošināšanas sistēmu atlīdzināto zāļu saraksts, kurā ietvertas trīs atlīdzības nosacījumu aspektā atšķirīgas kategorijas — Termiņš tam, lai pieņemtu lēmumu par lūgumu iekļaut zāles vienā no šī saraksta kategorijām, kas sniedz izdevīgākus atlīdzības nosacījumus)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/16

         Tiesas (astotā palāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-311/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 89/105/EEK - Cilvēkiem paredzētu zāļu iekļaušana valstu veselības apdrošināšanas sistēmās - 6. panta 1. punkts - Valstu veselības apdrošināšanas sistēmu atlīdzināto zāļu saraksts, kurā ietvertas trīs atlīdzības nosacījumu aspektā atšķirīgas kategorijas - Termiņš tam, lai pieņemtu lēmumu par lūgumu iekļaut zāles vienā no šī saraksta kategorijām, kas sniedz izdevīgākus atlīdzības nosacījumus)
   (2008/C 223/25)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un B. Schima)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāvis — C. Pesendorfer)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās (OV L 40, 8. lpp.), 6. panta 1. punkta pārkāpums — Valsts tiesiskais regulējums par sociālo nodrošinājumu, kurā izveidots veselības apdrošināšanas atlīdzināto zāļu saraksts, kurā ietvertas triju atlīdzības nosacījumu aspektā atšķirīgu kategoriju zāles — Direktīvas 89/105/EEK 6. panta 1. punktā paredzētā termiņa nenoteikšana lēmumiem par zāļu klasificēšanu izdevīgākajās kategorijās
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atbilstoši Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās, 6. panta 1. punktam nenosakot termiņu lēmumu pieņemšanai par lūgumiem ierakstīt zāles Vispārīgā sociālā nodrošinājuma likumā (Allgemeines Sozialversicherungsgesetz), kurā izdarīti grozījumi ar 2003. gada likumu par grozījumiem sociālajā nodrošinājumā (Sozialversicherungs-Änderungsgesetz 2003), paredzētā zāļu izdevumu atmaksāšanas kodeksa dzeltenajā vai zaļajā nodaļā, Austrijas Republika nav izpildījusi šajā tiesību normā paredzētos pienākumus;

               2)

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 8.9.2007.


title: Lieta T-369/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 17. decembra spriedums — EWRIA u.c./Komisija (Dempings — Ķīnas, Indijas, Dienvidāfrikas, Ukrainas un Krievijas izcelsmes dzelzs un tērauda trošu un tauvu imports — Atteikums veikt daļēju ieviestā antidempinga maksājuma starpposma pārskatīšanu)

text:
               5.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/10

         Vispārējās tiesas 2010. gada 17. decembra spriedums — EWRIA u.c./Komisija
   (Lieta T-369/08) (1)

   (Dempings - Ķīnas, Indijas, Dienvidāfrikas, Ukrainas un Krievijas izcelsmes dzelzs un tērauda trošu un tauvu imports - Atteikums veikt daļēju ieviestā antidempinga maksājuma starpposma pārskatīšanu)
   2011/C 38/15
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: European Wire Rope Importers Association (EWRIA) (Hemer, Vācija), Câbleries namuroises SA (Namur, Beļgija), Ropenhagen A/S (Vallensbaek Strand, Dānija), ESH Eisen- und Stahlhandelsgesellschaft mbH (Kaarst, Vācija), Heko Industrieerzeugnisse (Hemer), Interkabel Internationale Seil- und Kabel-Handels GmbH (Solms, Vācija), Jose Casañ Colomar, SA (Valence, Spānija) un Denwire Ltd (Dudley, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — T. Lieber, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Clyne un H. van Vliet)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 4. jūlija lēmumu, ar kuru tā ir noraidījusi prasītāju pieprasījumu uzsākt daļēju starpposma pārskatīšanu attiecībā uz antidempinga pasākumiem, kas piemērojami dzelzs un tērauda trošu un tauvu importam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               European Wire Rope Importers Association (EWRIA), Câbleries namuroises SA, Ropenhagen A/S, ESH Eisen- und Stahlhandelsgesellschaft mbH, Heko Industrieerzeugnisse GmbH, Interkabel Internationale Seil- und Kabel-Handels GmbH, Jose Casañ Colomar SA un Denwire Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 301, 22.11.2008.


title: Lieta C-126/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 8. marta iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Brück Edgar/Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen — Familienkasse

text:
               23.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 8. marta iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Brück Edgar/Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen — Familienkasse

   (Lieta C-126/12)
   2012/C 184/03
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Brück Edgar

      Atbildētāja: Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen — Familienkasse

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Regulas Nr. 1408/71 (1) 13. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to bērnu pabalsta (starpības) piešķiršana dzīvesvietas dalībvalstī netiek pieļauta gadījumos, kad viens no vecākiem, kuram ir tiesības uz bērna pabalstu, tāpat kā otrs no vecākiem kā pārrobežu darba ņēmējs Šveicē strādā algotu darbu un tur par dzīvesvietas dalībvalstī dzīvojošiem bērniem saņem ģimenes pabalstus, kas ir zemāki nekā dzīvesvietas dalībvalstī paredzētais bērnu pabalsts?

      (1)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EEK) Nr. 118/97 un ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 13. aprīļa Regulu (EK) Nr. 647/2005 (OV L 117, 1. lpp.).


title: Lieta C-180/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. aprīlī – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/19

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. aprīlī – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-180/14)
   2014/C 184/23
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Patakia un M. van Beek)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neparedzot un/vai nepiemērojot maksimālo darba laiku, kas nedēļā nepārsniedz 48 stundas, un nenodrošinot ne minimālo ikdienas un iknedēļas atpūtas laikposmu, ne arī kompensējošu atpūtas laikposmu tūlīt pēc nostrādātajām stundām, par kurām pienākas kompensācija, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir noteikti Direktīvas 2003/88/EK (1) 3., 5. un 6. pantā;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Direktīvā 2003/88 ir ietverti vienoti minimālie standarti darba laika organizēšanai, lai aizsargātu darba ņēmēju veselību un drošību, paredzot maksimālo vidējā nedēļas darba laika robežu (6. pants) un minimālo ikdienas un iknedēļas atpūtas laikposmu (tās pašas direktīvas 3., 5. un 6. pants).

               2.

               Grieķija direktīvu valsts tiesībās arī attiecībā uz ārstiem, kas ir nodarbināti valsts veselības aprūpes iestādēs, ir transponējusi ar Republikas prezidenta Dekrētu Nr. 88/1999. Attiecībā uz ārstiem stažieriem Grieķija direktīvu transponēja ar Republikas prezidenta Dekrētu Nr. 76/2005.

               3.

               Tomēr pēc tam Grieķija pieņēma virkni likumdošanas pasākumu, ar ko tika atcelta transponējošo tiesību aktu piemērošana attiecībā uz valsts veselības aprūpes iestāžu štata ārstiem un ārstiem stažieriem.

               4.

               Turklāt no sūdzībām, ko Komisijai iesniegušas desmit dažādas Grieķijas ārstu federācijas, izriet, ka šie darbinieki, pamatojoties uz valsts tiesību aktiem, kā arī praksē bija spiesti strādāt vidēji no 60 līdz 72 stundām nedēļā (štata ārsti) un no 71 līdz 93 stundām (ārsti stažieri). Regulāri savā darba vietā tiem nepārtraukti bija jāstrādā līdz pat 32 stundām.

               5.

               Pēc tam tika noslēgts darba koplīgums un tika pieņemti Likumi Nr. 37542009 un Nr. 3868/2010, kuros tika pārņemti minētā koplīguma noteikumi. Valsts likumā joprojām nebija noteikta faktiska maksimālā darba laika robeža, cik ilgi minētajiem darbiniekiem var būt pienākums strādāt, ciktāl papildus parastajai pienākumu izpildei tajā ir paredzēts, ka “valsts veselības aprūpes sistēmas slimnīcu ārsti, universitāšu ārsti un ārsti stažieri nodrošina dežūras, kuras ir nepieciešamas slimnīcu un veselības aprūpes centru pienācīgai darbībai”.

               6.

               Turklāt, lai šie noteikumi būtu piemērojami arī praksē, netiek garantēts minimālais ikdienas un iknedēļas atpūtas laikposms, jo, pirmkārt, par darba laiku tiek atzītas ne visu veidu dežūras un, otrkārt, nav paredzēti līdzvērtīgi kompensējoši atpūtas laikposmi, kas ir jāpiešķir tūlīt pēc papildu darba laika, par kuru pienākas kompensācija.

               7.

               Iepriekš minētie tiesību akti un prakse būtiski atšķiras no direktīvajā paredzētajām minimālajām prasībām un veido Direktīvas 2003/88 3., 5. un 6. panta pārkāpumu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīva 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV L 299, 9.–19. lpp.).


title: Lieta C-559/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2008. gada 26. novembra spriedumu lietā T-100/06 Deepak Rajani ( Dear! Net Online )/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2009. gada 9. februārī iesniedzis Deepak Rajani ( Dear! Net Online )

text:
               4.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2008. gada 26. novembra spriedumu lietā T-100/06 Deepak Rajani (“Dear! Net Online”)/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2009. gada 9. februārī iesniedzis Deepak Rajani (“Dear! Net Online”)
   (Lieta C-559/08 P)
   (2009/C 82/19)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Deepak Rajani (“Dear! Net Online”) (pārstāvis — A. Kockläuner, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Artoz-Papier AG

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pilnā apmērā atcelt Pirmās instances tiesas 2008. gada 26. novembra spriedumu lietā T-100/06;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Pirmās instances tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka apstrīdētais spriedums ir atceļams šādu iemeslu dēļ:

               —

               noraidot pirmo pamatu, Pirmās instances tiesa esot nepareizi interpretējusi Kopienas preču zīmju regulas (turpmāk tekstā — “Preču zīmju regula”) 43. panta 2. un 3. punktu, skatot tos kopā ar Madrides nolīguma 4. panta 1. punktu;

               —

               noraidot pirmo pamatu, Pirmās instances tiesa esot pārkāpusi Līguma par Eiropas Savienību (konsolidētā redakcija) 6. pantu, kā arī Eiropas cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. pantu, skatot to kopā ar 14. pantu;

               —

               noraidot pirmo pamatu, Pirmās instances tiesa esot pārkāpusi Direktīvas 89/104 (EK) (1) 10. pantu, skatot to kopā ar Direktīvas 89/104 (EK) 1. pantu;

               —

               noraidot otro pamatu, Pirmās instances tiesa esot pārkāpusi Regulas par Kopienas preču zīmi 79. pantu, jo tā neesot ņēmusi vērā, ka pretējā puse rīkojusies ļaunā ticībā;

               —

               noraidot otro pamatu, Pirmās instances tiesa attiecīgās preču zīmes esot nepareizi uzskatījusi par maldinoši līdzīgām un tādējādi esot pārkāpusi Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu;

               —

               noraidot otro pamatu, Pirmās instances tiesa esot pārkāpusi Pirmās instances tiesas Reglamenta 135. panta 4. punktu, jo tā neesot ņēmusi vērā tās izskatāmās prasības pielikumos pievienotos apstiprinošos pierādījumus;

               —

               noraidot otro pamatu, Pirmās instances tiesa esot pārkāpusi Līguma par Eiropas Savienību (konsolidētā redakcija) 49. un 50. pantu, skatot tos kopā ar 220. pantu;

               —

               noraidot otro pamatu, Pirmās instances tiesa neesot ņēmusi vērā, ka ITSB esot nepareizi izmantojis savas pilnvaras.

      (1)  Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmā direktīva 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, OV L 40, 1. lpp.


title: Lieta T-164/13: Prasība, kas celta 2013. gada 15. martā — Sun Capital Partners /ITSB — Sun Capital Partners ( “SUN CAPITAL” )

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/26

         Prasība, kas celta 2013. gada 15. martā — Sun Capital Partners/ITSB — Sun Capital Partners (“SUN CAPITAL”)
   (Lieta T-164/13)
   2013/C 147/47
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sun Capital Partners, Inc. (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — P.-A. Dubois, Solicitor, D. Alexander, QC un F. Clark, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Sun Capital Partners Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju padomes lēmumu un/vai

               —

               nodot lietu atkārtotai izskatīšanai ITSB Apelāciju padomē;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājam procesā ITSB Apelāciju padomē radušos izdevumus;

               —

               piespriest Sun Capital Partners Ltd atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājam ITSB Apelāciju padomē radušos izdevumus, ja Sun Capital Partners Ltd iesaistās šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par atcelšanu: vārdiska preču zīme “SUN CAPITAL” — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 2 942 654

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atcelt Kopienas preču zīmi: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu ir balstīts uz Padomes Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 8. panta 4. punktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atzīt apstrīdēto preču zīmi par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta, skatot to kopā ar 8. panta 4. punktu, pārkāpums


title: Lieta C-204/11 P: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums — Fédération internationale de football association ( FIFA )/Eiropas Komisija, Beļģijas Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Apelācija — Televīzijas apraide — Direktīva 89/552/EEK — 3.a pants — Beļģijas Karalistes noteiktie pasākumi saistībā ar šīs dalībvalsts sabiedrībai īpaši svarīgiem notikumiem — Pasaules kausa izcīņa futbolā — Lēmums atzīt pasākumus par saderīgiem ar Savienības tiesībām — Pamatojums — EKL 43. un 49. pants — Īpašuma tiesības)

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/3

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums — Fédération internationale de football association (FIFA)/Eiropas Komisija, Beļģijas Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-204/11 P) (1)

   (Apelācija - Televīzijas apraide - Direktīva 89/552/EEK - 3.a pants - Beļģijas Karalistes noteiktie pasākumi saistībā ar šīs dalībvalsts sabiedrībai īpaši svarīgiem notikumiem - Pasaules kausa izcīņa futbolā - Lēmums atzīt pasākumus par saderīgiem ar Savienības tiesībām - Pamatojums - EKL 43. un 49. pants - Īpašuma tiesības)
   2013/C 260/04
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Fédération internationale de football association (FIFA) (pārstāvji — A. Barav un D. Reymond, avocats)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Montaguti un N. Yerrell, pārstāvji, kuriem palīdz M. Gray, barrister), Beļģijas Karaliste (pārstāvji — C. Pochet un M. J.-C. Halleux, pārstāvji, kuriem palīdz A. Joachimowicz un J. Stuyck, advocaten), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — S. Ossowski un J. Beeko, pārstāvji, kuriem palīdz T. de la Mare, QC)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 17. februāra spriedumu lietā T-385/07 Fédération Internationale de Football Association (FIFA)/Komisija, ar kuru noraidīta prasība atcelt Komisijas 2007. gada 25. jūnija Lēmumu 2007/479/EK par to pasākumu saderību ar Kopienu tiesībām, kurus Beļģijas Karaliste pieņēmusi saskaņā ar 3.a panta 1. punktu Padomes Direktīvā 89/552/EEK par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos (OV L 180, 24. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Fédération internationale de football association (FIFA) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 232, 6.8.2011.


title: Lieta C-106/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums  2006. gada 8. jūnijā  ( Bundesfinanzhof  (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  L.u.P. GmbH  pret  Finanzamt Bochum-Mitte  (Sestā PVN direktīva — Atbrīvojumi no nodokļa — 13. panta A daļas 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 2. punkta a) apakšpunkts — Medicīniskā aprūpe, ko nodrošina juridiskās personas, kas nav publisko tiesību subjekti — Medicīniskās aprūpes sniegšana, darbojoties medicīniskā profesijā — Medicīniskās analīzes, ko veic privāttiesiska laboratorija ārpus aprūpes iestādes pēc vispārējās prakses ārsta nozīmējuma — Atbrīvojuma no nodokļa nosacījumi — Dalībvalstu izvērtēšanas pilnvaras — Robežas)

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/7

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 8. jūnijā (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — L.u.P. GmbH pret Finanzamt Bochum-Mitte

   (Lieta C-106/05) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Atbrīvojumi no nodokļa - 13. panta A daļas 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 2. punkta a) apakšpunkts - Medicīniskā aprūpe, ko nodrošina juridiskās personas, kas nav publisko tiesību subjekti - Medicīniskās aprūpes sniegšana, darbojoties medicīniskā profesijā - Medicīniskās analīzes, ko veic privāttiesiska laboratorija ārpus aprūpes iestādes pēc vispārējās prakses ārsta nozīmējuma - Atbrīvojuma no nodokļa nosacījumi - Dalībvalstu izvērtēšanas pilnvaras - Robežas)
   (2006/C 178/11)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: L.u.P. GmbH

      Atbildētāja: Finanzamt Bochum-Mitte

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkta un 2. punkta interpretācija direktīvā 77/388/EEK: Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) — Atbrīvojumi no nodokļa — Darbības, kas cieši saistītas ar ārstēšanos slimnīcā vai medicīnisko aprūpi — Medicīniskās analīzes, ko veic laboratorija pēc ārstu nozīmējuma
   Rezolutīvā daļa:

               13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkts Padomes 1977. gada 17. maija direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, ir jāinterpretē tā, ka pamata prāvā aplūkotās medicīniskās analīzes, kuru uzdevums ir novērot un izmeklēt pacientus profilakses nolūkos un ko veic privātas laboratorijas ārpus aprūpes iestādes pēc vispārējas prakses ārsta nozīmējuma, var atbilst atbrīvojumam no nodokļa, kas paredzēts šajā normā, kā medicīniskā aprūpe, ko sniedz citas privātas iestādes, kas ir pienācīgā veidā atzītas minētās normas nozīmē.

               Minētās direktīvas 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunktam un 2. punkta a) apakšpunktam nav pretējs valsts tiesiskais regulējums, kas pakļauj šādu medicīnisku analīžu atbrīvošanu no nodokļa nosacījumiem, kas, pirmkārt, nav piemērojami aprūpes atbrīvošanai no nodokļa, ko veic vispārējās prakses ārsti, kas to ir nozīmējuši, un, otrkārt, atšķiras no atbrīvošanas no nodokļa nosacījumiem ar medicīnisko aprūpi cieši saistītajām darbībām Sestās direktīvas 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē.

               Šīs direktīvas 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunktam ir pretējs valsts tiesiskais regulējums, kas pakļauj medicīnisko analīžu atbrīvošanu no nodokļa, kas veiktas privātā laboratorijā ārpus aprūpes iestādes, nosacījumam, ka tām jātiek veiktām ārsta uzraudzībā. Turpretim šai tiesību normai nav pretējs tas, ka šis regulējums pakļauj minēto analīžu atbrīvojumu no nodokļa nosacījumam, ka vismaz 40 % no tām ir jāsniedz sociāli apdrošinātām personām.

      (1)  OV C 115, 14.05.2005.


title: Lieta C-22/09: Tiesas (astotā palāta) 2009. gada 29. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Politika enerģētikas jomā — Enerģijas ietaupījums — Direktīva 2002/91/EK — Ēku energoefektivitāte — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/15

         Tiesas (astotā palāta) 2009. gada 29. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-22/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Politika enerģētikas jomā - Enerģijas ietaupījums - Direktīva 2002/91/EK - Ēku energoefektivitāte - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2010/C 63/23
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Schima un L. de Schietere de Lophem)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu aktu nepieņemšana vai nepaziņošana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 16. decembra Direktīvas 2002/91/EK par ēku energoefektivitāti (OV L 1, 65. lpp.) prasības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               paredzētajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 16. decembra Direktīvas 2002/91/EK par ēku energoefektivitāti prasības, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi šīs direktīvas 15. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 04.04.2009.


title: Lieta C-289/08: Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 12. marta spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 96/82/EK — 11. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Ārējais operatīvās rīcības plāni — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/12

         Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 12. marta spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-289/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 96/82/EK - 11. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Ārējais operatīvās rīcības plāni - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2009/C 113/23
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozet un A. Sipos)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Ārējo operatīvās rīcības plānu pasākumiem, kas jāveic ārpus iestādēm, uz kurām attiecas Padomes 1996. gada 9. decembra Direktīvas 96/82/EK par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kuros iesaistītas bīstamas vielas (OV 1997, L 10, 13. lpp.), 9. pants, neizstrādāšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā neizstrādājot ārējo operatīvās rīcības plānu pasākumiem, kas jāveic ārpus iestādēm, uz kurām attiecas Padomes 1996. gada 9. decembra Direktīvas 96/82/EK par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kuros iesaistītas bīstamas vielas, 9. pants, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi tai šīs direktīvas 11. panta 1. punkta c) apakšpunktā noteiktos pienākumus;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 223, 30.8.2008.


title: Lieta C-319/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 11. jūnijā iesniedza Thüringer Oberlandesgericht (Vācija) — Udo Rätzke / S+K Handels GmbH

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 11. jūnijā iesniedza Thüringer Oberlandesgericht (Vācija) — Udo Rätzke/S+K Handels GmbH

   (Lieta C-319/13)
   2013/C 260/38
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Thüringer Oberlandesgericht

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Prasītājs: Udo Rätzke

      Atbildētāja: S+K Handels GmbH

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Komisijas 2010. gada 28. oktobra Deleģētās regulas (ES) Nr. 1062/2010, ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2010/30/ES attiecībā uz televizoru energomarķējumu (1), 4. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka
   televizoru marķēšanas pienākums (no 2011. gada 30. novembra) tirgotājiem ir tikai tad, ja piegādātāji saskaņā ar minētās regulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunktu šos televizorus jau ir piegādājuši (no 2011. gada 30. novembra) ar atbilstošu marķējumu,
   vai marķēšanas pienākums (no 2011. gada 30. novembra) ir tirgotājiem arī attiecībā uz tādiem televizoriem, kurus piegādātāji ir piegādājuši bez attiecīga marķējuma pirms 2011. gada 30. novembra, tāpēc tirgotāja pienākums ir (savlaicīgi, papildus) pieprasīt marķējumus šādiem televizoriem?

      (1)  OV L 314, 64. lpp.


title: Lieta C-566/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2010. gada 13. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-166/07 un T-285/07 Itālijas Republika/Eiropas Komisija 2010. gada 2. decembrī iesniedza Itālijas Republika

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/21

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2010. gada 13. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-166/07 un T-285/07 Itālijas Republika/Eiropas Komisija 2010. gada 2. decembrī iesniedza Itālijas Republika
   (Lieta C-566/10 P)
   2011/C 63/38
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri, pārstāvis, un P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Lietuvas Republika un Grieķijas Republika

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas Statūtu 56., 58. un 61. pantu atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembrī pasludināto spriedumu apvienotajās lietās T-166/07 un T-285/07 Itālijas Republika/Eiropas Komisija saistībā ar Itālijas Republikas celtajām prasībām ar lūgumu atcelt:

                           1)

                           paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AD/94/07, kas izsludināts, lai izveidotu 125 administratoru (AD 5) rezerves sarakstu informācijas, komunikāciju un plašsaziņas jomā;

                           2)

                           paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AST/37/07, kas izsludināts, lai izveidotu 110 asistentu (AST 3) rezerves sarakstu informācijas un komunikāciju jomā,
                           kas abi 2007. gada 28. februāra “Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša” C 45A numurā ir publicēti angļu, franču un vācu valodas versijās;

                           3)

                           paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AD/95/07, kas izsludināts, lai izveidotu 20 administratoru (AD 5) rezerves sarakstu informācijas zinātņu nozarē (bibliotēka/dokumentācija),
                           kas 2007. gada 8. maija “Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša” C 103 numurā ir publicēts tikai angļu, franču un vācu valodas versijās;

               —

               tieši izlemt lietu, atceļot iepriekš norādītos paziņojumus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza septiņus pamatus.
   Ar pirmo pamatu tā iebilst, ka ar pārsūdzēto spriedumu ir pārkāpta kompetences sistēma, ar ko nosaka lietojamās valodas, kas izriet no LESD 342. panta kopā ar 6. pantu Padomes Regulā (EEK) Nr. 1/58, ar ko nosaka lietojamās valodas (1). Ar Regulas Nr. 1/58 6. pantu Padome esot atzinusi iestādēm kompetenci savos reglamentos paredzēt noteikumus šī valodu lietojama piemērošanai. Vispārējā tiesa tomēr esot nelikumīgi atzinusi, ka Komisija var noteikt sava valodu lietojuma aspektus arī attiecībā uz vienkāršiem konkursa paziņojumiem.
   Otrais pamats ir vērsts pret Vispārējās tiesas argumentiem, ar kādiem tā noraida to, ka būtu pārkāpts Regulas Nr. 1/58 1., 4. un 5. pants Apelācijas sūdzības iesniedzēja dažādos aspektos apstrīd domu, ka konkursa paziņojumi nav vispārēji piemērojami dokumenti 4. panta nozīmē un tādējādi uz tiem neattiecas vispārējā sistēma, kura paredzēta iepriekš minētajā regulā. Pēc apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskatiem, šo Vispārējās tiesas domu netieši liek apšaubīt arī dažādi Civildienesta noteikumu elementi.
   Ar trešo apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja iebilst pret pārsūdzēto spriedumu daļā, kurā Vispārējā tiesa saistībā ar attiecīgo konkursa paziņojumu pilnu publikāciju tikai trijās valodās, noliedz to, ka būtu pārkāpts nediskriminācijas princips, kas paredzēts EKL 12. pantā (tagad — LESD 18. pants), kā arī daudzvalodības princips saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 22. pantu, LES 6. panta 3. punktu, Regulas Nr. 1/58 5. pantu, kā arī Civildienesta noteikumu III pielikuma 1. panta 2. un 3. punktu. Pēc apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskatiem, ar vēlāko īsu paziņojumu publikāciju visās valodās ar norādi uz konkursa paziņojumu pilnu publikāciju franču, vācu un angļu valodā, nevarēja novērst diskrimināciju par sliktu kandidātiem ar citām valodām, izņemot minētās, kā, savukārt, apgalvo Vispārējā tiesa. Ņemdama vērā minēto paziņojumu vēlāko publicēšanu, Vispārējā tiesa turklāt esot pārkāpusi LESD 263. pantu, jo izskatāma tiesību akta tiesiskums esot jāizvērtē vienīgi saistībā ar šī akta formulējumu tā izdošanas brīdī, neņemot vērā vēlākus elementus.
   Ceturtais apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirzītais pamats attiecas uz to, vai ir tiesiski konkursam par “otro valodu” izvēlēties tikai trīs valodas. Ar Vispārējās tiesas apsvērumiem, kurus tā sniegusi, noliegdama to, ka Komisijas izdarītā izvēle būtu diskriminējoša un nepamatota, it īpaši esot pārkāpta virkne normu (Regulas Nr. 1/58 1. un 6. pants un Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. un 6. punkts, 27. panta 2. punkts un 28. panta f) punkts), kurās nostiprināts daudzvalodības princips arī Savienības iestādēs. Apelācijas sūdzības iesniedzējai nebija — kā apgalvo Vispārējā tiesa, — jāpierāda tas, ka iespējamās atkāpes nav piemērojamas, bet gan Komisijai bija jāpamato sava izvēle šajā ziņā.
   Ar piekto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Vispārējai tiesai, ka tā esot kļūdaini noraidījusi to, ka būtu pārkāpts tiesiskās paļāvības aizsardzības princips, noliegdama to, ka Komisijas daudzgadīgā prakse konkursu jomā varbūtēji ir radījusi iespējamiem kandidātiem tiesisko paļāvību attiecībā uz atsevišķiem konkursa noteikumiem.
   Ar sesto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, — apliecinādama to, ka administrācijai apstrīdētajos konkursa paziņojumos nevajadzēja pamatot triju lietojamo valodu izvēli, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi LESD 296. panta 2. punktu, saskaņā ar kuru visos tiesību aktos ir jāsniedz to pieņemšanas pamatojums.
   Visbeidzot, septītais pamats attiecas uz būtisku normu par konkursa paziņojumu raksturu un mērķi pārkāpumu, it īpaši Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. un 6. punkta, 28. panta f) punkta un 27. panta 2. punkta pārkāpumu. Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, apliecinādama, ka izvērtēt kandidātu valodu prasmes nav tikai atlases komisijas pienākums, jo iestāde, kas izdod paziņojumu, jau iepriekš varētu veikt ieinteresēto kandidātu iepriekšēju atlasi, kas būtu pamatota vienīgi ar valodām.

      (1)  Padomes 1958. gada 15. aprīļa Regula (EEK) Nr. 1/58, ar ko nosaka Eiropas Ekonomikas kopienā lietojamās valodas (OV 17, 385. lpp.).


title: Lieta T-219/17: Prasība, kas celta 2017. gada 12. aprīlī – M J Quinlan & Associates/EUIPO – Intersnack Group (Ķengura forma)

text:
               6.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/31

         Prasība, kas celta 2017. gada 12. aprīlī – M J Quinlan & Associates/EUIPO – Intersnack Group (Ķengura forma)
   (Lieta T-219/17)
   (2017/C 178/45)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: M J Quinlan & Associates Pty Ltd (Hope Island, Queensland, Austrālija) (pārstāvji – M. Freiherr von Welser un A. Bender, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Diseldorfa, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme (Ķengura forma) – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 13 342

      Process EUIPO: atcelšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 27. janvāra lēmums lietā R 218/2016-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               noturēt tiesas sēdi, lai pilnībā nodrošinātu prasītājas tiesības tikt uzklausītai.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 15. panta 2. punktu, pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 15. panta 1. punkta otrās daļas b) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta C-291/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 9. jūnijā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staatssecretaris van Financiën/TNT Freight Management (Amsterdam) B. V.

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 9. jūnijā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staatssecretaris van Financiën/TNT Freight Management (Amsterdam) B. V.

   (Lieta C-291/11)
   2011/C 252/33
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Atbildētāja: TNT Freight Management (Amsterdam) B. V.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Harmonizētās sistēmas 30. nodaļas 1. piezīmes g) punkts, skatot to kopā ar Harmonizētās sistēmas 35. nodaļas 1. piezīmes b) punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka piezīmes izpratnē asins albumīns, kam pašam par sevi nav terapeitiskas vai profilaktiskas iedarbības, bet kas tiek izmantots un ir nepieciešams produktu ar terapeitisku vai profilaktisku iedarbību izgatavošanā, un sava sastāva dēļ tam ir tikai šāds izmantošanas mērķis, ir ticis izgatavots terapeitiskām vai profilaktiskām vajadzībām?


title: Lieta C-366/09: Prasība, kas celta 2009. gada 11. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/16

         Prasība, kas celta 2009. gada 11. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-366/09)
   2009/C 256/31
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Braun un E. Vesco)

      Atbildētāja: Itālijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Direktīvas 2006/43/EK (1), ar ko paredz gada pārskatu un konsolidēto pārskatu obligātās revīzijas, groza Padomes Direktīvu 78/660/EEK un Padomes Direktīvu 83/349/EEK un atceļ Padomes Direktīvu 84/253/EEK, prasības, vai nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Itālija nav izpildījusi Direktīvā 2006/43/EK paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2008. gada 28. jūnijā.

      (1)  OV L 157, 87. lpp.


20150731030616892015/C 270/423012015TC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL20150608343411Lieta T-301/15: Prasība, kas celta 2015. gada 8. jūnijā – Jochen Schweizer/ITSB (“Du bist, was du erlebst.”)
 ---documentbreak--- C2702015LV3410120150608LV0042341341Prasība, kas celta 2015. gada 8. jūnijā – Jochen Schweizer/ITSB (“Du bist, was du erlebst.”)
   (Lieta T-301/15)2015/C 270/42Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Jochen Schweizer GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis: A. González Hähnlein, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “Du bist, was du erlebst.” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 250 865

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 9. aprīļa lēmums lietā R 3114/2014-4

      Prasītājas prasījumi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

            —

            Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-281/09: Prasība, kas celta 2009. gada 17. jūlijā — Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer /ITSB ( CHROMA )

text:
               10.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/6

         Prasība, kas celta 2009. gada 17. jūlijā — Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer/ITSB (“CHROMA”)
   (lieta T-281/09)
   2009/C 244/09
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer AG, Frechen (Vācija) (pārstāvis –J. Albrecht, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atbildētāja (Apelāciju ceturtās padomes) 2009. gada 8. maija lēmumu (apelācijas lietas Nr. R 1429/2008) atcelt tiktāl, ciktāl reģistrācijai pieteiktā preču zīme attiecībā uz pieteiktajām precēm, kas ietilpst 19. un 11. klasē, tika noraidīta;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiskā preču zīme “CHROMA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 11., 19. un 37. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 6 731 103)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo vārda “CHROMA” saturam neesot nekādas tieši aprakstošas nozīmes

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-289/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 23. marta rīkojumu lietā T-535/11 Altner /Komisija 2012. gada 8. jūnijā iesniedza Zdeněk Altner

text:
               18.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 23. marta rīkojumu lietā T-535/11 Altner/Komisija 2012. gada 8. jūnijā iesniedza Zdeněk Altner

   (Lieta C-289/12 P)
   2013/C 141/12
   Tiesvedības valoda — čehu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Zdeněk Altner (pārstāvis — J. Čapek, advokát)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
   Tiesa (desmitā palāta) ar 2013. gada 7. marta rīkojumu noraidīja apelācijas sūdzību un uzdeva Zdeněk Altner segt savus tiesāšanās izdevumus pašam.


title: Lieta C-495/07: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 15. janvāra spriedums ( Oberster Patent- un Markensenat (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Silberquelle GmbH / Maselli Strickmode GmbH (Preču zīmes — Direktīva 89/104/EEK — 10. un 12. pants — Atcelšana — Preču zīmes faktiskas izmantošanas jēdziens — Preču zīmes izvietošana uz reklāmas priekšmetiem — Šādu priekšmetu izsniegšana bez maksas personām, kas iegādājas preču zīmes īpašnieka preces)

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 15. janvāra spriedums (Oberster Patent- un Markensenat (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Silberquelle GmbH/Maselli Strickmode GmbH

   (Lieta C-495/07) (1)

   (Preču zīmes - Direktīva 89/104/EEK - 10. un 12. pants - Atcelšana - Preču zīmes “faktiskas izmantošanas’ jēdziens - Preču zīmes izvietošana uz reklāmas priekšmetiem - Šādu priekšmetu izsniegšana bez maksas personām, kas iegādājas preču zīmes īpašnieka preces)
   (2009/C 55/04)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Oberster Patent — un Markensenat
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Silberquelle GmbH

      Atbildētāja: Maselli Strickmode GmbH

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 1989, L 40, 1. lpp.), 10. panta 1. punkta un 12. panta 1. punkta interpretācija — Preču zīmes īpašnieka tiesību zaudēšana — Preču zīmes faktiskas izmantošanas jēdziens — Preces (bezalkoholiskie dzērieni), ko papildus pievieno, pārdodot citas preces (tekstilpreces)
   Rezolutīvā daļa
   Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 10. panta 1. punkts un 12. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, kad preču zīmes īpašnieks to izvieto uz priekšmetiem, kurus tas bez maksas piedāvā personām, kas iegādājas tā preces, preču zīmes īpašnieks neveic šīs preču zīmes faktisku izmantošanu attiecībā uz klasi, kurā ietilpst šie priekšmeti.

      (1)  OV C 22, 26.1.2008.


title: Lieta C-93/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2010. gada 17. decembra rīkojumu lietā T-245/10 Verein Deutsche Sprache e.V./Eiropas Savienības Padome 2011. gada 25. februārī iesniedza Verein Deutsche Sprache e.V.

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2010. gada 17. decembra rīkojumu lietā T-245/10 Verein Deutsche Sprache e.V./Eiropas Savienības Padome2011. gada 25. februārī iesniedza Verein Deutsche Sprache e.V.

   (Lieta C-93/11 P)
   2011/C 269/32
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Verein Deutsche Sprache e.V. (pārstāvis — K. T. Bröcker, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome
   Eiropas Savienības Tiesa (sestā palāta) ar 2011. gada 28. jūnija rīkojumu ir noraidījusi apelācijas sūdzību un nolēmusi, ka prasītajai ir jāsedz savi tiesāšanās izdevumi pašai.


title: Lieta C-265/13: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 27. marta spriedums ( Juzgado de lo Social Nr. 2 de Terrassa (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Emiliano Torralbo Marcos/Korota SA, Fondo de Garantía Salarial Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 47. pants — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību — Valsts nodevas par darbību veikšanu tiesu iestādēs, iesniedzot apelācijas sūdzību darba un sociālo jautājumu lietās — Savienības tiesību īstenošana — Neesamība — Savienības tiesību piemērošanas joma — Tiesas kompetences neesamība

text:
               19.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/7

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 27. marta spriedums (Juzgado de lo Social Nr. 2 de Terrassa (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Emiliano Torralbo Marcos/Korota SA, Fondo de Garantía Salarial

   (Lieta C-265/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 47. pants - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību - Valsts nodevas par darbību veikšanu tiesu iestādēs, iesniedzot apelācijas sūdzību darba un sociālo jautājumu lietās - Savienības tiesību īstenošana - Neesamība - Savienības tiesību piemērošanas joma - Tiesas kompetences neesamība)
   2014/C 151/08
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social Nr. 2 de Terrassa

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Emiliano Torralbo Marcos

      Atbildētājas: Korota SA, Fondo de Garantía Salarial

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Juzgado de lo Social Nr. 2 de Terrassa – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (OV 2000, C 364, 1. lpp.) 47. panta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/94/EK par darba ņēmēju aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (Kodificēta versija) (OV L 283, 36. lpp.) interpretācija – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Valsts tiesiskais regulējums, kurā iespēja vērsties tiesā ir pakārtota priekšnosacījumam par tiesas izdevumu samaksu – Lietu izskatošās valsts tiesas pilnvaras – Piemērošana sociālās politikas jomā – Darba devēju maksātnespēja

      Rezolutīvā daļa:

   Atbildēt uz Juzgado de lo Social Nr. 2 de Terrassa (Spānija) uzdotajiem prejudiciālajiem jautājumiem nav Eiropas Savienības Tiesas kompetencē.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta T-640/13: Prasība, kas celta 2013. gada 2. decembrī — Sto /ITSB — Fixit Trockenmörtel Holding ( “CRETEO” )

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/24

         Prasība, kas celta 2013. gada 2. decembrī — Sto/ITSB — Fixit Trockenmörtel Holding (“CRETEO”)
   (Lieta T-640/13)
   2014/C 39/43
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sto AG (Stühlingen, Vācija) (pārstāvji — K. Kern un J. Sklepek, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Fixit Trockenmörtel Holding AG (Baar, Šveice)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 25. septembra lēmumu lietā R 905/2012-4 tādējādi, ka tiek apmierināti iebildumi tādā apmērā, kā tie ir izvirzīti apelācijas sūdzībā, un Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 207 085 tiek noraidīts;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Fixit Trockenmörtel Holding AG.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “CRETEO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1., 2., 17. un 19. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 207 085

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiskas preču zīmes “StoCretec” un “STOCRETE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1., 2., 17. un 19. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: lieta C-345/05: Prasība pret Portugāles Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 21. septembrī

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/12

         Prasība pret Portugāles Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 21. septembrī
   (lieta C-345/05)
   (2005/C 281/22)
   tiesvedības valoda — portugāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 21. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Portugāles Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv R. Liāls [R. Lyal] un M. Afonso [M. Afonso], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, saglabājot spēkā finanšu noteikumus, kas no nekustamā īpašuma –tāda nodokļu maksātājam vai viņa ģimenei piederoša īpašuma un pastāvīgās dzīvesvietas, kas paredzēta 10. panta 5. punktā Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Singulares (Fizisko personu ienākumu nodokļa kodekss) — pārdošanas gūto ienākumu aplikšanu ar nodokļiem padara atkarīgu no šī paša noteikuma a) apakšpunktā minētā nosacījuma, ka iegūtie līdzekļi ir jāiegulda, iegādājoties nekustamu īpašumu Portugāles teritorijā, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 18., 39., 43. pants un EKL 56. panta 1. punkts, ka arī Eiropas Ekonomiskās zonas līguma 28., 31. un 40. pants;

               2)

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Nosacījums saskaņā ar kuru no nekustamā īpašuma — pašam nodokļu maksātājam vai viņa ģimenei piederoša īpašuma un pastāvīgās dzīvesvietas — pārdošanas gūtie ienākumi ir jāiegulda, iegādājoties citu nekustamu īpašumu, kas atrodas Portugāles teritorijā, acīmredzami ierobežo EK līgumā un EEZ līgumā nodrošināto pamatbrīvību izmantošanu.
   Paskaidrojumi un pamatojums, ko Portugāles Republika sniegusi attiecībā uz šo nosacījumu, nav pieņemami.


title: lietas T-189/04 izslēgšana no reģistra

text:
               19.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/27

         lietas T-189/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 69/47)
   tiesvedības valoda - franču
   2004. gada 16. decembrī Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-189/04 Christian van der Haegen pret Ekonomikas un sociālo lietu komiteju.

      (1)  OV C 217, 28.08.2004.


title: Lieta C-355/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) 2006. gada 30. augusta rīkojumu — J. A. van der Steen pret Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht-Gooi/kantoor Utrecht

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) 2006. gada 30. augusta rīkojumu — J. A. van der Steen pret Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht-Gooi/kantoor Utrecht

   (Lieta C-355/06)
   (2006/C 294/39)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Gerechtshof te Amsterdam
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: J. A. van der Steen

      Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht-Gooi/kantoor Utrecht

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai Sestās direktīvas 4. panta 1. punkts ir interpretējams tādejādi, ka, ja personas vienīgais pienākums ir izpildīt darbus, kas izriet no sabiedrības ar ierobežotu atbildību darbībām, kuras vienīgais izpilddirektors, kapitāla daļu turētājs un “darbinieks” ir minētā persona, šie darbi nav uzskatāmi par saimnieciskām darbībām, jo tiek īstenoti izpilddirektora un BV pārstāvja pienākumu ietvaros, līdz ar to netiek realizēti saimnieciskajā apritē?


title: Lieta C-295/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2012. gada 29. marta spriedumu lietā T-336/07 Telefónica un Telefónica de España /Komisija 2012. gada 13. jūnijā iesniedza Telefónica S.A. un Telefónica de España, S.A.U.

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2012. gada 29. marta spriedumu lietā T-336/07 Telefónica un Telefónica de España/Komisija 2012. gada 13. jūnijā iesniedza Telefónica S.A. un Telefónica de España, S.A.U.

   (Lieta C-295/12 P)
   2012/C 243/19
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Telefónica S.A. un Telefónica de España, S.A.U. (pārstāvji — F. González Díaz un J. Baño Fos, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, France Telecom España, S.A., Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo) un European Competitive Telecommunications Association

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

                     Galvenokārt

               pilnībā vai daļēji atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 29. marta spriedumu lietā T-336/07 Telefónica un Telefónica de España/Komisija;
               pamatojoties uz savā rīcībā esošajiem pierādījumiem, pilnībā vai daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2007. gada 4. jūlija Lēmumu lietā COMP/38.784 — Wanadoo España pret Telefónica;
               atcelt vai samazināt naudas sodu saskaņā ar LESD 261. pantu;
               atcelt vai samazināt naudas sodu Vispārējā tiesā norisējušās tiesvedības nepamatotā ilguma dēļ;
               piespriest Komisijai un personām, kas iestājušās lietā tās prasījumu atbalstam, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

               —

                     Pakārtoti, ja procesuālā stadija nepieļauj augstāk minēto,

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu un nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai izlemšanai atbilstoši Tiesas izlemtajiem tiesību jautājumiem;
               atcelt vai samazināt naudas sodu saskaņā ar LESD 261. pantu;
               piespriest Komisijai un personām, kas iestājušās lietā tās prasījumu atbalstam, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

               —

                     Katrā ziņā

               saskaņā ar LESD 15. pantu piešķirt piekļuvi Vispārējās tiesas 2011. gada 23. maija mutvārdu sēdes protokolam vai ierakstam, kā arī noturēt mutvārdu sēdi.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējā tiesa esot pieļāvusi

               1)

                  Telefónica tiesību uz aizstāvību pārkāpumu, ņemot vērā:

                           —

                           tiesvedības nesamērīgo ilgumu;

                           —

                           apgalvojumu, kuru pamatojums izklāstīts pielikumos, neņemšanu vērā;

                           —

                           apgalvojumu par to, ka resursi nebija neaizvietojami, neatzīšanu par būtisku faktoru Telefónica rīcības seku izvērtēšanā;

                           —

                           jaunu, paziņojumā par iebildumiem neizklāstītu faktu ņemšanu vērā.

               2)

               kļūdu tiesību piemērošanā, nosakot konkrētos vairumtirdzniecības tirgus;

               3)

               kļūdu tiesību piemērošanā, novērtējot apgalvoto Telefónica dominējošo stāvokli;

               4)

               kļūdu tiesību piemērošanā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas pārkāpumu, pieļaujot, ka tiek aizskartas Telefónica īpašumtiesības uz resursiem, kas nebija neaizstājami;

               5)

               kļūdu tiesību piemērošanā un faktu acīmredzamu sagrozīšanu, novērtējot ļaunprātīgu izmantošanu un apgalvoto tās ietekmi uz konkurenci saistībā ar:

                           —

                           vairumtirdzniecības resursu atlasi;

                           —

                           diskontētās naudas plūsmas analīzi;

                           —

                           pārbaudi “par katru laikposmu”;

                           —

                           iespējamajām vai konkrētajām rīcības sekām.

               6)

               kļūdu tiesību piemērošanā, novērtējot Komisijas rīcību ultra vires un subsidiaritātes, samērīguma, tiesiskās noteiktības, lojālas sadarbības un labas pārvaldības principu pārkāpumus;

               7)

               tiesiskās noteiktības principa pārkāpumu, nosakot tiesībpārkāpuma veidu, un kļūdu tiesību piemērošanā, kvalificējot Telefónica rīcību kā tīšu vai nolaidīgu;

               8)

               kļūdu tiesību piemērošanā un faktu acīmredzamu sagrozīšanu naudas soda apmēra aprēķināšanā, tostarp

                           —

                           kvalificējot rīcību kā sevišķi smagu pārkāpumu;

                           —

                           novērtējot vienlīdzīgas attieksmes, samērīguma un sodu individualizācijas principu pārkāpumus;

                           —

                           nenorādot pamatojumu.

               9)

               EKL 229. panta (tagadējais LESD 261. pants) pārkāpumu.


title: Lieta F-93/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedums — Mische /Parlaments (Civildienests — Iecelšana amatā — Vienlaicīga pieņemšana darbā un pārcelšana uz citu iestādi — Klasificēšana pakāpē, piemērojot jaunus, mazāk labvēlīgus noteikumus — Prasības pieņemamība — Ieinteresētība uzturēt prasību — Nokavējums)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/22

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedums — Mische/Parlaments
   (Lieta F-93/05) (1)

   (Civildienests - Iecelšana amatā - Vienlaicīga pieņemšana darbā un pārcelšana uz citu iestādi - Klasificēšana pakāpē, piemērojot jaunus, mazāk labvēlīgus noteikumus - Prasības pieņemamība - Ieinteresētība uzturēt prasību - Nokavējums)
   2012/C 138/40
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Harald Mische (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji G. Vandersanden un L. Levi, avocats, vēlāk R. Holland, B. Maluch un J. Mische, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — K. Zejdová un L. G. Knudsen)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētāja prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Arpio Santacruz un I. Šulce)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Parlamenta lēmumu, ar kuru prasītāju klasificē A*6 pakāpē saskaņā ar konkursu, kas publicēts pirms jauno Civildienesta noteikumu spēkā stāšanās, piemērojot viņam mazāk labvēlīgas Civildienesta noteikumu normas (XIII pielikuma 12. pants Regulā (EK, Euratom) Nr. 723/2004, ar ko groza Civildienesta noteikumus), un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats;

               3)

               Eiropas Savienības Padome, persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 315, 10.12.2005, 15. lpp. (lieta, kas sākotnēji reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-365/05 un ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu nodota izskatīšanai Eiropas Savienības Civildienesta tiesā).


title: Lieta C-196/04: Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 12. septembrī ( Special Commissioner, London (Lielbritānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Cadbury Schweppes plc, Cadbury Schweppes Overseas Ltd pret Commissioners of Inland Revenue (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Tiesību akti par kontrolētām ārvalstu sabiedrībām — Ienākumu no kontrolētām ārvalstu sabiedrībām iekļaušana mātes sabiedrības ar nodokli apliekamajos ienākumos)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/5

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 12. septembrī (Special Commissioner, London (Lielbritānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Cadbury Schweppes plc, Cadbury Schweppes Overseas Ltd pret Commissioners of Inland Revenue

   (Lieta C-196/04) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Tiesību akti par kontrolētām ārvalstu sabiedrībām - Ienākumu no kontrolētām ārvalstu sabiedrībām iekļaušana mātes sabiedrības ar nodokli apliekamajos ienākumos)
   (2006/C 281/08)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      Special Commissioner, London

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Cadbury Schweppes plc, Cadbury Schweppes Overseas Ltd

      Atbildētājs: Commissioners of Inland Revenue

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Special Commissioner, London — Valsts tiesību akti, kas piedēvē mātes sabiedrībai citā dalībvalstī, kurā nodokļa likme ir mazāka, atrodošās meitas sabiedrības ienākumus — Mātes sabiedrības pienākums maksāt nodokli, lai kompensētu starpību starp abiem nodokļu lielumiem — Saderība ar EKL 43., 49. un 65. pantu
   Rezolutīvā daļa:
   EKL 43. un 48. pants jāinterpretē tādējādi, ka tie iestājas pret to, ka dalībvalstī reģistrētas rezidentes sabiedrības ar nodokli apliekamajos ienākumos tiek iekļauti ienākumi, ko citā dalībvalstī guvusi kontrolēta ārvalstu sabiedrība, ja šie ienākumi tur ir pakļauti tādam nodoklim, kas ir mazāks par nodokli, kāds ir piemērojams pirmajā valstī, ja vien šāda iekļaušana neattiecas tikai uz tīri mākslīgām struktūrām, kuras ir domātas, lai izvairītos no parasti maksājamā valsts nodokļa. Šāda aplikšanas ar nodokļiem pasākuma piemērošana ir noraidāma, ja, pamatojoties uz objektīviem faktiem, par kuriem var pārliecināties trešās personas, tiek pierādīts, ka par spīti nodokļu rakstura apsvērumu pastāvēšanai minētā kontrolētā sabiedrība tiešām ir izveidota uzņemošajā dalībvalstī un veic tur reālu saimniecisku darbību.

      (1)  OV C 168, 26.06.2004.


title: lieta C-321/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Østre Landsret2004. gada 3. augusta lēmumu lietā Hans Markus Kofoed pret Skatteministeriet

text:
               15.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 257/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Østre Landsret2004. gada 3. augusta lēmumu lietā Hans Markus Kofoed pret Skatteministeriet

   (lieta C-321/05)
   (2005/C 257/10)
   tiesvedības valoda — dāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Østre Landsret (Austrumu apgabaltiesa, Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 3. augusta lēmumu lietā Hans Markus Kofoed pret Skatteministeriet un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 23. augustā. Østre Landsret lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/434/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro dažādu dalībvalstu uzņēmējsabiedrību apvienošanai, sadalīšanai, to aktīvu pārvešanai un akciju maiņai, 2. panta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka par akciju maiņu šīs direktīvas izpratnē nevar uzskatīt to, ka akciju maiņas darījuma puses paralēli nolīgumam par šo maiņu, neuzņemoties juridiskas saistības, izsaka kopēju gribu tuvākajā saņēmējas sabiedrības kopsapulcē, kas notiek pēc akciju maiņas, balsot par dividenžu izmaksu, kas pārsniedz 10 % no maiņā izdoto vērtspapīru nominālvērtības, ja šīs dividendes faktiski tiek izmaksātas?


               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/1

         (2008/C 79/01)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 64, 8.3.2008.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 51, 23.2.2008.

      OV C 37, 9.2.2008.

      OV C 22, 26.1.2008.

      OV C 8, 12.1.2008.

      OV C 315, 22.12.2007.

      OV C 297, 8.12.2007.

   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta T-294/17: Prasība, kas celta 2017. gada 12. maijā – Lion’s Head Global Partners/EUIPO – Lion Capital (“Lion’s Head”)

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/42

         Prasība, kas celta 2017. gada 12. maijā – Lion’s Head Global Partners/EUIPO – Lion Capital (“Lion’s Head”)
   (Lieta T-294/17)
   (2017/C 231/52)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lion’s Head Global Partners LLP (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – R. Nöske, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Lion Capital LLP (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “Lion’s Head” starptautiska reģistrācija Nr. 997 073, ko attiecina uz Eiropas Savienību

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 28. februāra lēmums lietā R 1478/2016–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un iebildumus noraidīt;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-281/10 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 20. oktobra spriedums — PepsiCo, Inc./Grupo Promer Mon Graphic SA un Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Regula (EK) Nr. 6/2002 — 5., 6., 10. pants un 25. panta 1. punkta d) apakšpunkts — Kopienas dizainparaugs — Reģistrētais Kopienas dizainparaugs, kuru veido riņķveida veicināšanas ražojums — Agrāks Kopienas dizainparaugs — Atšķirīgs kopējais iespaids — Autora brīvības pakāpe — Informēts lietotājs — Pārbaudes tiesā apjoms — Faktu sagrozīšana)

text:
               10.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 362/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 20. oktobra spriedums — PepsiCo, Inc./Grupo Promer Mon Graphic SA un Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-281/10 P) (1)

   (Apelācija - Regula (EK) Nr. 6/2002 - 5., 6., 10. pants un 25. panta 1. punkta d) apakšpunkts - Kopienas dizainparaugs - Reģistrētais Kopienas dizainparaugs, kuru veido riņķveida veicināšanas ražojums - Agrāks Kopienas dizainparaugs - Atšķirīgs kopējais iespaids - Autora brīvības pakāpe - Informēts lietotājs - Pārbaudes tiesā apjoms - Faktu sagrozīšana)
   2011/C 362/12
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: PepsiCo, Inc. (pārstāvji — E. Armijo Chávarri, abogado, V. von Bomhard, Rechtsanwältin)

      Pārējie lietas dalībnieki: Grupo Promer Mon Graphic SA (pārstāvis — R. Almaraz Palmero, abogada) un Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 18. marta spriedumu lietā T-9/07 Grupo Promer Mon Graphic/ITSB un PepsiCo, ar kuru Vispārējā tiesa apmierināja prasību atcelt tiesību aktu, ko cēlis Kopienas dizainparauga Nr. 53186-1 īpašnieks par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju trešās padomes 2006. gada 27. oktobra lēmumu R 1001/2005-3, ar kuru atcelts Anulēšanas nodaļas lēmums par dizainparauga Nr. 74463-1 (spēlēm paredzētie veicināšanas ražojumi) atzīšanu par spēkā neesošu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               PepsiCo Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 234, 28.8.2010.


title: Lieta C-359/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 30. jūlijā iesniedza Handelsgericht Wien (Austrija) — Michael Timmel/Aviso Zeta AG

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 30. jūlijā iesniedza Handelsgericht Wien (Austrija) — Michael Timmel/Aviso Zeta AG

   (lieta C-359/12)
   2012/C 366/39
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Handelsgericht Wien

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Michael Timmel

      Persona, kas iestājusies lietā prasītāja atbalstam: Lore Tinhofer

      Atbildētāja: Aviso Zeta AG

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 809/2004 (1) par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/71/EK īstenošanu attiecībā uz prospektos iekļauto informāciju, kā arī prospektu formu, informācijas iekļaušanu ar norādi un prospektu publicēšanu, un attiecībā uz reklāmas izplatīšanu 22. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pamatprospektā ir jāiekļauj parasti obligāti iekļaujamā informācija, kas pamatprospekta apstiprināšanas brīdī vēl nav bijusi zināma, bet ir zināma prospekta papildinājuma publicēšanas brīdī?

               2)

               Vai Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 809/2004 par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/71/EK īstenošanu attiecībā uz prospektos iekļauto informāciju, kā arī prospektu formu, informācijas iekļaušanu ar norādi un prospektu publicēšanu, un attiecībā uz reklāmas izplatīšanu 22. panta 2. punktā paredzētais izņēmuma noteikums, saskaņā ar kuru var nenorādīt noteiktus informācijas punktus 22. panta 1. punkta trešā teikuma izpratnē, ir piemērojams arī tad, ja šī (obligāti iekļaujamā) informācija ir bijusi zināma pirms emisijas datuma, un katrā ziņā pēc pamatprospekta publicēšanas, kurā šī informācija nav tikusi iekļauta?

               3)

               Vai ir notikusi pareiza publicēšana, ja pamatprospekts bez obligāti iekļaujamās informācijas saskaņā 22. panta 1. punkta trešo teikumu Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Regulā (EK) Nr. 809/2004 par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/71/EK īstenošanu attiecībā uz prospektos iekļauto informāciju, kā arī prospektu formu, informācijas iekļaušanu ar norādi un prospektu publicēšanu, un attiecībā uz reklāmas izplatīšanu, ir ticis publicēts it īpaši (tādu vērtspapīru gadījumā, kuru vienības nominālvērtība ir mazāka par EUR 50 000) saskaņā ar V pielikumu, bet galīgie nosacījumi nav tikuši publicēti?

               4)

               Vai Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 809/2004 par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/71/EK īstenošanu attiecībā uz prospektos iekļauto informāciju, kā arī prospektu formu, informācijas iekļaušanu ar norādi un prospektu publicēšanu, un attiecībā uz reklāmas izplatīšanu 29. panta 1. punkta 1) apakšpunktā ietvertā prasība, ka prospektam vai pamatprospektam ir jābūt viegli pieejamam, ieejot tīmekļa vietnē, ir izpildīta,

                           a)

                           ja, lai piekļūtu, lejuplādētu un izdrukātu, ir jāreģistrējas tīmekļa vietnē, kurā tad tiek dota piekļuve, turklāt reģistrējoties ir jāpiekrīt atrunai (disclaimer) un jānorāda e-pasta adrese, vai arī

                           b)

                           ja par to ir jāmaksā atlīdzība, vai

                           c)

                           ja bezmaksas piekļuve prospektu daļām tiek dota tikai 2 dokumentiem mēnesī, kaut gan, lai saņemtu visu obligāto informāciju Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 809/2004 par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/71/EK īstenošanu attiecībā uz prospektos iekļauto informāciju, kā arī prospektu formu, informācijas iekļaušanu ar norādi un prospektu publicēšanu, un attiecībā uz reklāmas izplatīšanu 22. panta 1. punkta trešā teikuma izpratnē ir nepieciešams lejuplādēt vismaz 3 dokumentus?

               5)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/71/EK (2) par prospektu, kurš jāpublicē, publiski piedāvājot vērtspapīrus vai atļaujot to tirdzniecību, un par Direktīvas 2001/34/EK grozījumiem 14. panta 2. punkta b) apakšpunkta noteikums ir jāinterpretē tādējādi, ka pamatprospektam ir jābūt pieejamam emitenta juridiskās adreses birojā un tā finanšu starpnieka birojā?

      (1)  OV L 149, 1. lpp.

      (2)  OV L 345, 64. lpp.


title: Lieta T-312/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 12. oktobra spriedums — Dimos Peramatos /Komisija (Finanšu atbalsts, kas piešķirts attiecībā uz projektu vides jomā — LIFE — Lēmums par izmaksātās summas daļēju atgūšanu — Pienākumu, kurus atbalsta saņēmējs ir uzņēmies finansētā projekta ietvaros, noteikšana — Tiesiskā paļāvība — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/27

         Vispārējās tiesas 2011. gada 12. oktobra spriedums — Dimos Peramatos/Komisija
   (Lieta T-312/07) (1)

   (Finanšu atbalsts, kas piešķirts attiecībā uz projektu vides jomā - LIFE - Lēmums par izmaksātās summas daļēju atgūšanu - Pienākumu, kurus atbalsta saņēmējs ir uzņēmies finansētā projekta ietvaros, noteikšana - Tiesiskā paļāvība - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2011/C 347/40
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dimos Peramatos (Perama, Grieķija) (pārstāvji — G. Gerapetritis un P. Petropoulos, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande un A.M. Rouchaud-Joët, kam palīdz A. Somou, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt vai, pakārtoti, grozīt Komisijas 2005. gada 7. decembra Lēmumu E(2005) 5361 par paziņojumu par parādu Nr. 3240504536, kas tika adresēts Dimos Peramatos (Peramas pašvaldība), lai atgūtu finanšu atbalstu, ko Komisija izmaksāja Dimos Peramatos ar Komisijas 1997. gada 17. jūlija Lēmumu C(97)/1997/galīgā redakcija/29 piešķirto subsīdiju ietvaros

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Dimos Peramatos sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, tai skaitā tos, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 283, 24.11.2007.


title: Lieta C-505/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 21. oktobrī iesniedza Højesteret (Dānija) — Partrederiet Sea Fighter/Skatteministeriet

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 21. oktobrī iesniedza Højesteret (Dānija) — Partrederiet Sea Fighter/Skatteministeriet

   (Lieta C-505/10)
   ()
   2011/C 13/35
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Højesteret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Partrederiet Sea Fighter

      Atbildētājs: Skatteministeriet

      Prejudiciālais jautājums

               1)

               Vai Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/81/EEK par akcīzes nodokļu struktūru saskaņošanu attiecībā uz minerāleļļām (1) 8. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka minerāleļļas, kuras piegādā, lai izmantotu ekskavatorā, kurš ir piestiprināts kuģim, bet kurš, pateicoties savam dzinējam un degvielas tvertnei, darbojas neatkarīgi no kuģa dzinēja, tādos apstākļos kā pamata lietā, ir atbrīvojamas no nodokļa?

      (1)  OV L 316, 12. lpp.


title: Lieta C-364/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. jūnijā iesniedza High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) — International Stem Cell Corporation / Comptroller General of Patents

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. jūnijā iesniedza High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) — International Stem Cell Corporation/Comptroller General of Patents

   (Lieta C-364/13)
   2013/C 260/54
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: International Stem Cell Corporation

      Atbildētāja: Comptroller General of Patents

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai cilvēka neapaugļota olšūna, kuras sadalīšanās un tālāka attīstība ir tikusi stimulēta ar partenoģenēzi un kura atšķirībā no apaugļotas olšūnas ietver vienīgi pluripotentas šūnas un nav spējīga attīstīties līdz cilvēkam, ietilpst jēdzienā “cilvēka embrijs” Direktīvas 98/44/EK (1) par izgudrojumu tiesisko aizsardzību biotehnoloģijā 6. panta 2. punkta c) apakšpunkta izpratnē?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 6. jūlija Direktīva 98/44/EK par izgudrojumu tiesisko aizsardzību biotehnoloģijā (OV L 213, 13. lpp.)


title: Lieta T-507/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 3. augusta rīkojums — Uspaskich /Parlaments

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/27

         Vispārējās tiesas 2011. gada 3. augusta rīkojums — Uspaskich/Parlaments
   (Lieta T-507/10) (1)

   2011/C 319/57
   Tiesvedības valoda — lietuviešu
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 13, 15.01.2011., labojums — OV C 72, 05.03.2011.


title: Lieta C-313/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 1. jūlijā iesniedza Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie (Polija) – ASPROD sp. z o.o. / Dyrektor Izby Celnej w Szczecinie

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 1. jūlijā iesniedza Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie (Polija) – ASPROD sp. z o.o./Dyrektor Izby Celnej w Szczecinie

   (Lieta C-313/14)
   (2015/C 081/03)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: ASPROD sp. z o.o.

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Celnej w Szczecinie

   Ar 2014. gada 3. decembra lēmumu Tiesa (otrā palāta) nolēma, ka Padomes 1992. gada Direktīvas 92/83/EEK par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, (1) 27. panta 1. punkta f) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir pamatlietā, kurā šajā tiesību normā paredzētā atbrīvojuma no saskaņotā akcīzes nodokļa piemērošanai ir paredzēts nosacījums par to, ka attiecīgās personas rīcībā ir finanšu iestādes pieņemts lēmums par norādītajā tiesību normā no šī nodokļa atbrīvoto produktu pieļaujamā patēriņa apjomu.

      (1)  OV L 316, 21. lpp.


title: Lieta T-95/17: Vispārējās tiesas 2017. gada 5. maija rīkojums – King.com//EUIPO – TeamLava (Ekrāna ziņojumi un ikonas)

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/54

         Vispārējās tiesas 2017. gada 5. maija rīkojums – King.com//EUIPO – TeamLava (Ekrāna ziņojumi un ikonas)
   (Lieta T-95/17) (1)

   (2017/C 231/71)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 112, 10.4.2017.


title: Lieta C-113/05 P: Tiesas rīkojums  2006. gada 30. martā  —  European Federation for Cosmetic Ingredients (EFfCI)  pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi (Apelācija — Direktīva 2003/15/EK — Prasība atcelt tiesību aktu — Kosmētikas līdzekļi — Sabiedrības veselības aizsardzība — Testēšana ar dzīvniekiem — Kancerogēno, mutagēno vai toksisko vielu aizliegums reproduktīvajai funkcijai — Apelācija, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/13

         Tiesas rīkojums 2006. gada 30. martā — European Federation for Cosmetic Ingredients (EFfCI) pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi
   (Lieta C-113/05 P) (1)

   (Apelācija - Direktīva 2003/15/EK - Prasība atcelt tiesību aktu - Kosmētikas līdzekļi - Sabiedrības veselības aizsardzība - Testēšana ar dzīvniekiem - Kancerogēno, mutagēno vai toksisko vielu aizliegums reproduktīvajai funkcijai - Apelācija, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)
   (2006/C 178/21)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: European Federation for Cosmetic Ingredients (EFfCI) (pārstāvji — K. van Maldehems [K. Van Maldegem] un K. Mero [C. Mereu], avocat)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Parlaments (pārstāvji — K. Bradley un M. Moore, agents,) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — E. Karlson un C. Giorgi Fort, agents)
   Priekšmets
   Apelācija par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2004. gada 10. decembra spriedumu lietā European Federation for Cosmetic Ingredients (EFfCI)/Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome (lieta T-196/03) — Prasības daļēji atcelt 1. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 27. februāra Direktīvā 2003/15/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem (OV L 66, 26. lpp.), pieņemamība — Tieši un individuāli skarta persona EKL 230. panta ceturtās daļas izpratnē
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  European Federation for Cosmetic Ingredients atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 115, 14.05.2005.


title: Lieta T-45/16: Prasība, kas celta 2016. gada 1. februārī – Alfonso Egüed/EUIPO – Jackson Family Farms (“BYRON”)

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/33

         Prasība, kas celta 2016. gada 1. februārī – Alfonso Egüed/EUIPO – Jackson Family Farms (“BYRON”)
   (Lieta T-45/16)
   (2016/C 111/39)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Nelson Alfonso Egüed (Madride, Spānija) (pārstāvis – N. Fernández Fernández–Pacheco, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Jackson Family Farms LLC (Santa Rosa, Amerikas Savienotās Valstis)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā strīdus preču zīme: ES grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “BYRON” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 581 619

      Process EUIPO: iebildumu process/spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 16. novembra lēmums lietā R 822/2015–2

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atļaut reģistrēt ES preču zīmi Nr. 10581619 “BYRON” attiecībā uz visām precēm, kas ietilpst 18., 25. un 33. klasē (no kurām pēdējā minētā ir šajā tiesvedībā apstrīdētā klase);

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta pārkāpums saistībā ar paražu tiesībām attiecībā uz no preču zīmes izrietošu tiesību pārkāpumu [common law tort of passing off].


title: Lieta C-224/06: Prasība, kas celta  2006. gada 16. maijā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/21

         Prasība, kas celta 2006. gada 16. maijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti
   (Lieta C-224/06)
   (2006/C 165/38)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Braun un J. R. Vidal Puig)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/72/EK (1), ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/6/EK (2) attiecībā uz pieņemto tirgus praksi, ar atvasinātiem preču instrumentiem saistītās iekšējās informācijas definēšanu, to personu saraksta sastādīšanu, kam ir pieejama iekšējā informācija, vadības veikto darījumu izziņošanu un paziņošanu par aizdomīgiem darījumiem, vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2004/72/EK transponēšanai valsts tiesību sistēmā beidzās 2004. gada 12. oktobrī.

      (1)  OV L 162, 70. lpp.

      (2)  OV L 96, 16. lpp.