title: Lieta C-351/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedums ( Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Zollamt Linz Wels/Laki DOOEL (Kopienas Muitas kodekss — Muitas kodeksa īstenošanas regula — 555. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 558. panta 1. punkts — Transportlīdzeklis, kas ir iebraucis muitas teritorijā atbilstoši pagaidu ievešanas procedūrai ar pilnīgu atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļiem — Transportlīdzeklis, ko izmanto iekšējā satiksmē — Nelikumīga izmantošana — Muitas parāda rašanās — Par muitas nodokļa iekasēšanu atbildīgās valsts iestādes)

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Zollamt Linz Wels/Laki DOOEL

   (Lieta C-351/10) (1)

   (Kopienas Muitas kodekss - Muitas kodeksa īstenošanas regula - 555. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 558. panta 1. punkts - Transportlīdzeklis, kas ir iebraucis muitas teritorijā atbilstoši pagaidu ievešanas procedūrai ar pilnīgu atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļiem - Transportlīdzeklis, ko izmanto iekšējā satiksmē - Nelikumīga izmantošana - Muitas parāda rašanās - Par muitas nodokļa iekasēšanu atbildīgās valsts iestādes)
   2011/C 226/12
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Zollamt Linz Wels

      Atbildētāja: Laki DOOEL

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgerichtshof — Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 204. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 215. panta, Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 (OV L 253, 1. lpp.), 555. panta 1. punkta c) apakšpunkta un 558. panta 1. punkta, kā arī Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 61. panta interpretācija — Preču pārvadāšana pa autoceļiem Eiropas Savienībā — Transportlīdzekļa neatļauta izmantošana dalībvalstī, kurā tiek pārvadātas preces — Muitas parāda rašanās vieta — Izbraukšanas vai galamērķa dalībvalsts kompetence

      Rezolutīvā daļa:

   Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kurā grozījumi ir izdarīti ar Komisijas 2001. gada 4. maija Regulu (EK) Nr. 993/2001, 555. panta 1. punkts un 558. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka par transportlīdzekļa, kas ir ievests Eiropas Savienībā ar pilnīgu atbrīvojumu no muitas nodokļa un tiek izmantots iekšējā satiksmē, izmantošanas pārkāpuma izdarīšanas brīdi ir jāuzskata tās dalībvalsts robežas šķērsošanas brīdis, kurā transportlīdzeklis pārvietojas, pārkāpjot valsts tiesību noteikumus pārvadājumu jomā, proti, bez izkraušanas atļaujas, kuru izsniedz izkraušanas dalībvalsts, un šo nodokļu iekasēšana ietilpst minētās dalībvalsts iestāžu kompetencē.

      (1)  OV C 274, 09.10.2010.


title: Lieta C-87/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2010. gada 16. decembra spriedumu lietā T-286/08 Fidelio KG /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2011. gada 25. februārī iesniedza Fidelio KG

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2010. gada 16. decembra spriedumu lietā T-286/08 Fidelio KG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2011. gada 25. februārī iesniedza Fidelio KG

   (Lieta C-87/11 P)
   2011/C 152/19
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Fidelio KG (pārstāvis — M. Gail, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2010. gada 16. decembra spriedumu lietā T-286/08;

               —

               apmierināt pirmajā instancē izvirzītos prasījumus;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējā tiesa esot nepamatoti pieņēmusi, ka apzīmējuma “Hallux” reģistrāciju attiecībā uz “ortopēdiskajām precēm” un “apaviem” nepieļauj absolūtais reģistrācijas atteikuma pamatojums atbilstoši Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunktam. Neesot saprotams, kāpēc Vispārējā tiesa, pretēji prasītājas norādītajam, ir sekojusi ITSB argumentācijai un ir ņēmusi par pamatu, ka “hallux”, kas latīņu valodā nozīmē kājas īkšķi, ir “hallux valgus” — kājas īkšķa slimības — parastais saīsinājums. Šādā Vispārējās tiesas pieejā neesot ievērota izmeklēšanas par paša ierosmes principa nozīme un turklāt neesot ievērots pienākums norādīt pamatojumu.
   Turklāt Vispārējā tiesa esot nepareizu noteikusi preces un preču kategorijas. Tā kā jēdziens “ortopēdiskās preces” esot izteikts ļoti plaši un pietiekot ar to, ka absolūtais reģistrācijas atteikuma pamatojums ir piemērojams preču daļai, ITSB esot iespēja izvēlēties nenoteikti daudzus preču veidus un atteikt noteikta preču veida reģistrāciju. Vispārējā tiesa to neesot ņēmusi vērā.
   Attiecībā uz apaviem Vispārējā tiesa esot nepareizi balstījusies uz to, ka pastāv “komforta apavu” preču kategorija. Patiesībā starp apaviem vispārīgi un tā saucamajiem komforta apaviem tomēr neesot nekādas atšķirības.
   Bez tam Vispārējā tiesa, nosakot konkrēto sabiedrības daļu saistībā ar attiecīgi “ortopēdiskām precēm” un “apaviem”, esot vadījusies no apsvērumiem, kas neattiecas uz lietu. Prasītāja uzskata, ka šajā sakarā ir jāņem vērā vidusmēra patērētājs. Tomēr vidusmēra patērētājam nav nedz latīņu valodas zināšanu, nedz arī tam ir zināma hallux valgus slimība. Tādējādi preču zīmi “Hallux” nevarot uzskatīt par aprakstošu.
   Visbeidzot, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi arī Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, jo tā neesot veikusi apzīmējuma “Hallux” pārbaudi atbilstoši šai tiesību normai.


title: Lieta C-166/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 7. septembrī ( Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Rudi Heger GmbH pret Finanzamt Graz-Stadt (Sestā PVN direktīva — Nodokļu piesaiste — 9. pants — Ar nekustamo īpašumu saistītu pakalpojumu sniegšana — Zvejas tiesību nodošana attiecībā uz noteiktu ūdensteces daļu)

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/6

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 7. septembrī (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) –Rudi Heger GmbH pret Finanzamt Graz-Stadt

   (Lieta C-166/05) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Nodokļu piesaiste - 9. pants - Ar nekustamo īpašumu saistītu pakalpojumu sniegšana - Zvejas tiesību nodošana attiecībā uz noteiktu ūdensteces daļu)
   (2006/C 261/10)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Rudi Heger GmbH

      Atbildētājs: Finanzamt Graz-Stadt

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgerichtshof — Direktīvas 77/388/EEK 9. panta 2. punkta a) apakšpunkta interpretācija: Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) — Nodokļu piesaistes vietas noteikšana — Ar nekustamo īpašumu saistītu pakalpojumu sniegšanas jēdziens — Tiesību uz zveju noteiktā upes daļā nodošana par maksu.
   Rezolutīvā daļa:
   Tas, ka tiesības uz zveju tiek nodotas par maksu, ir ar nekustamo īpašumu saistītu pakalpojumu sniegšana Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze 9. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē.

      (1)  OV C 143, 11.06.2005.


title: Lieta F-83/09: Prasība, kas celta 2009. gada 15. oktobrī — Kalmár /Eiropols

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/80

         Prasība, kas celta 2009. gada 15. oktobrī — Kalmár/Eiropols
   (Lieta F-83/09)
   2010/C 24/152
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Andreas Kalmár, La Haye (Nīderlande) (pārstāvis — D. Coppens, avocat)

      Atbildētājs: Eiropols

      Strīda priekšmets un apraksts

   Eiropola 2009. gada 4. un 24. februāra lēmumu saistībā, attiecīgi, ar prasītāja atlaišanu no 2009. gada 4. maija un viņa atstādināšanu no amata, atcelšana. Papildus, lūgums reintegrēt prasītāju un atlīdzināt prasītajam radušos materiālos zaudējumus un morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropola 2009. gada 4. un 24. februāra lēmumus, kā arī 2009. gada 18. jūlija lēmumu par sūdzību, un noteikt Eiropolam atļaut Andreas Kalmár atsākt savu darbu;

               —

               piespriest Eiropolam izmaksāt kompensāciju, kas aprēķināta sākot no dienas, kurā prasītāja līgums tika nelikumīgi pārtraukts, līdz dienai, kurā šīs līgums faktiski beigtos;

               —

               piespriest Eiropolam samaksāt kompensāciju EUR 25 000 apmērā par radušos morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Eiropolam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-194/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 8. februāra spriedums — Lan Airlines /ITSB — Air Nostrum ( “LINEAS AEREAS DEL MEDITERRANEO LAM” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “LINEAS AEREAS DEL MEDITERRANEO LAM” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “LAN” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Apzīmējumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/16

         Vispārējās tiesas 2011. gada 8. februāra spriedums — Lan Airlines/ITSB — Air Nostrum (“LINEAS AEREAS DEL MEDITERRANEO LAM”)
   (Lieta T-194/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “LINEAS AEREAS DEL MEDITERRANEO LAM” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “LAN” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Apzīmējumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 89/36
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lan Airlines, SA (Renca, Čīle) (pārstāvji — E. Armijo Chávarri un A. Castán Pérez-Gómez, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — O. Mondéjar Ortuño)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo, SA (Manise, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 19. februāra lēmumu lietā R 107/2008-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Lan Airlines, SA un Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo, SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Lan Airlines, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 167, 18.07.2009.


title: Lieta T-251/17: Prasība, kas celta 2017. gada 28. aprīlī – Robert Bosch/EUIPO (“Simply. Connected.”)

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/44

         Prasība, kas celta 2017. gada 28. aprīlī – Robert Bosch/EUIPO (“Simply. Connected.”)
   (Lieta T-251/17)
   (2017/C 195/59)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Robert Bosch GmbH (Štutgarte, Vācija) (pārstāvji – S. Völker un M. Pemsel, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Simply. Connected.” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 814 057

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 9. marta lēmums lietā R 948/2016–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies procesā Apelācijas padomē.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 64. panta, lasot to kopsakarā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu, pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-477/13: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 16. aprīļa spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eintragungsausschuss bei der Bayerischen Architektenkammer/Hans Angerer Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2005/36/EK — 10. pants — Profesionālo kvalifikāciju atzīšana — Pieeja arhitekta profesijai — Kvalifikāciju apliecinoši dokumenti, kas nav uzskaitīti V pielikuma 5.7.1. punktā — Jēdzieni “īpaši un izņēmuma iemesli” un “arhitekts”

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 16. aprīļa spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eintragungsausschuss bei der Bayerischen Architektenkammer/Hans Angerer

   (Lieta C-477/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2005/36/EK - 10. pants - Profesionālo kvalifikāciju atzīšana - Pieeja arhitekta profesijai - Kvalifikāciju apliecinoši dokumenti, kas nav uzskaitīti V pielikuma 5.7.1. punktā - Jēdzieni “īpaši un izņēmuma iemesli” un “arhitekts”)
   (2015/C 198/06)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Eintragungsausschuss bei der Bayerischen Architektenkammer

      Atbildētājs: Hans Angerer

      Piedaloties: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht, Landesanwaltschaft Bayern als Vertreter des öffentlichen Interesses

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu, kas grozīta ar Komisijas 2009. gada 6. aprīļa Regulu (EK) Nr. 279/2009, 10. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pretendentam, kurš vēlas izmantot šīs direktīvas III sadaļas I nodaļā paredzēto vispārējo sistēmu kvalifikāciju apliecinošo dokumentu atzīšanai, papildus tam, ka viņam ir kvalifikāciju apliecinošs dokuments, kas nav uzskaitīts šīs direktīvas V pielikuma 5.7.1. punktā, ir jāpierāda arī “īpašu un izņēmuma iemeslu” pastāvēšana;

               2)

               Direktīvas 2005/36, kas grozīta ar Regulu Nr. 279/2009, 10. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar jēdzienu “īpaši un izņēmuma iemesli” šīs tiesību normas izpratnē ir domāti apstākļi, kuru dēļ pretendentam nav šīs direktīvas V pielikuma 5.7.1. punktā minētā kvalifikāciju apliecinošā dokumenta, ar nosacījumu, ka šis pretendents nevar atsaukties uz to, ka viņam ir profesionālā kvalifikācija, kas viņam viņa izcelsmes dalībvalstī ļauj strādāt citā profesijā nekā tā, kādā viņš vēlas veikt darbību uzņēmējā dalībvalstī;

               3)

               Direktīvas 2005/36, kas grozīta ar Regulu Nr. 279/2009, 10. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais jēdziens “arhitekts” ir jādefinē, ņemot vērā uzņēmējas dalībvalsts tiesību normas, un ka tas katrā ziņā neprasa, lai pretendentam būtu izglītība un pieredze, kas ir saistītas ne vien ar tādām tehniskām darbībām kā būvprojektu izstrāde, būvdarbu uzraudzība un izpilde, bet arī ar mākslinieciski radošu, saimniecisku, ar teritorijas plānošanu un, iespējams, ar kultūras pieminekļu aizsardzību saistītu darbību.

      (1)  OV C 344, 23.11.2013.


title: Lieta T-641/14: Prasība, kas celta 2014. gada 28. augustā  – Dellmeier /ITSB – Dell  ( “LEXDELL” )

text:
               27.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 380/18

         Prasība, kas celta 2014. gada 28. augustā – Dellmeier/ITSB – Dell (“LEXDELL”)
   (Lieta T-641/14)
   2014/C 380/24
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alexandra Dellmeier (Minhene, Vācija) (pārstāvis – J. Khöber, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Dell, Inc. (Round Rock, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju otrās padomes 2014. gada 4. jūnija lēmumu lietā R 0966/2013–2 attiecībā uz iebildumu procesu Nr. B 1  698 2892 pret Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 008114779 “LEXDELL” un noraidīt iebildumus pilnībā;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesvedībā Tiesā radušos tiesāšanās izdevumus;

               —

               noteikt datumu mutvārdu paskaidrojumu sniegšanai attiecībā uz lietu, par kuru Tiesa nevar spriest bez mutvārdu paskaidrojumu uzklausīšanas.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “LEXDELL” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 25., 41. un 45. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 1 14  779

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “DELL”, reģistrācija Nr. 6 4 20  641

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt daļēji

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums


title: Lieta C-367/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 14. jūlijā iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – Stowarzyszenie “Oławska Telewizja Kablowa” w Oławie/Stowarzyszeniu Filmowców Polskich w Warszawie

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 14. jūlijā iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – Stowarzyszenie “Oławska Telewizja Kablowa” w Oławie/Stowarzyszeniu Filmowców Polskich w Warszawie

   (Lieta C-367/15)
   (2016/C 007/13)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Najwyższy

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Stowarzyszenie “Oławska Telewizja Kablowa” w Oławie

      Atbildētājs: Stowarzyszenie Filmowców Polskich w Warszawie

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu (1) 13. pantu var interpretēt tā, ka autora mantisko tiesību, kas tikušas pārkāptas, īpašnieks var prasīt tam radīto zaudējumu atlīdzību, pamatojoties uz vispārīgiem principiem šajā jomā, vai arī, neesot vajadzībai pierādīt kaitējumu un cēloņsakarību starp faktu, kas bijis pamatā autortiesību pārkāpumam, un ciesto kaitējumu, prasīt summas atmaksu, kura vienāda ar divkāršu vai, vainojama autortiesību pārkāpuma gadījumā – trīskāršu atbilstošas atlīdzības apmēru, lai gan Direktīvas 2004/48 13. pantā ir paredzēts, ka tiesa lemj par zaudējumu atlīdzību, ņemot vērā 13. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētos aspektus, un vienīgi kā alternatīvu tā var piemērotos gadījumos noteikt fiksētu zaudējumu atlīdzības apmēru, pamatojoties uz elementiem, kuri minēti direktīvas 13. panta 1. punkta b) apakšpunktā?

               2)

               Vai saskaņā ar direktīvas 13. pantu ir iespējams pēc attiecīgās puses pieprasījuma piešķirt fiksētu zaudējumu atlīdzību, kuras apmērs būtu noteikts iepriekš un kura veidotu divkāršu vai trīskāršu atbilstošo atlīdzību, zinot, ka direktīvas preambulas 26. apsvērumā precizēts, ka direktīvas mērķis nav noteikt sodošas zaudējumu atlīdzības?

      (1)  OV 2004, L 157, 45. lpp.


title: Lieta T-131/06: Prasība, kas celta  2006. gada 4. maijā  —  Sonia Rykiel Création et Diffusion de Modèles  pret ITSB —  Cuadrado  ( SONIA SONIA RYKIEL )

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/28

         Prasība, kas celta 2006. gada 4. maijā — Sonia Rykiel Création et Diffusion de Modèles pret ITSB — Cuadrado (“SONIA SONIA RYKIEL”)
   (Lieta T-131/06)
   (2006/C 165/55)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sonia Rykiel Création et Diffusion de Modèles, Parīze (Francija) (pārstāvis — E. Bods [E. Baud], advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Cuadrado S.A., Paterna (Spānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 30. janvāra lēmumu lietā R 329/2005-1;

               —

               piespriest atbildētājam un, attiecīgā gadījumā — personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Sonia Rykiel Création et Diffusion de Modèles

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Grafiska preču zīme “SONIA SONIA RYKIEL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 9., 14., 18. un 25. klasē (Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1035625)
   Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Cuadrado, S.A.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Valsts preču zīmes “SONIA” attiecībā uz 24. un 25. klasē ietilpstošajām precēm

      Iebildumu nodaļas lēmums: Noraidīt iebildumu attiecībā uz 25. klasē ietilpstošajām precēm

      Apelāciju padomes lēmums: Atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un atteikt preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz visām precēm, ko tā aptver 25. klases ietvaros

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 43. panta 3. punkta un 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-466/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. decembra spriedums – Spānija/Komisija Muitas savienība — Tunzivju izstrādājumu imports no Salvadoras — Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa — Pieteikums par ievedmuitas nodokļa nepiedzīšanu — Regulas (EEK) Nr. 2913/92 220. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 236. pants — Tiesības uz labu pārvaldību saistībā ar Regulas (EEK) Nr. 2454/93 872.a pantu — Kompetento iestāžu kļūda, kas nav saprātīgi atklājama

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/24

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. decembra spriedums – Spānija/Komisija
   (Lieta T-466/14) (1)

   (Muitas savienība - Tunzivju izstrādājumu imports no Salvadoras - Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa - Pieteikums par ievedmuitas nodokļa nepiedzīšanu - Regulas (EEK) Nr. 2913/92 220. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 236. pants - Tiesības uz labu pārvaldību saistībā ar Regulas (EEK) Nr. 2454/93 872.a pantu - Kompetento iestāžu kļūda, kas nav saprātīgi atklājama)
   (2017/C 038/32)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvji – sākotnēji A. Rubio González, vēlāk V. Ester Casas, abogados del Estado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Arenas, A. Caeiros un B.-R. Killmann)

      Priekšmets

   Atbilstoši LESD 263. pantam celta prasība atcelt Komisijas 2014. gada 14. aprīļa Lēmumu C(2014) 2363 final, ar kuru konstatēts, ka vienā konkrētā gadījumā ir pamats atlaist ievedmuitas nodokļus par vienu konkrētu summu, bet nav pamata tos atlaist par citu summu (REM 02/2013), ciktāl tā secināja, ka nav pamata atlaist ievedmuitas nodokļus par summu EUR 14 417 193,41 apmērā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Spānijas Karaliste sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 261, 11.8.2014.


title: Lieta C-664/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. decembrī iesniedza Administratīvā apgabaltiesa (Latvija) — VAS “Ceļu satiksmes drošības direkcija” , Latvijas Republikas Satiksmes ministrija

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. decembrī iesniedza Administratīvā apgabaltiesa (Latvija) — VAS “Ceļu satiksmes drošības direkcija”, Latvijas Republikas Satiksmes ministrija
      (Lieta C-664/13)
      (2014/C 71/15)
      Tiesvedības valoda — latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Administratīvā apgabaltiesa

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītājs: VAS “Ceļu satiksmes drošības direkcija”,
      Latvijas Republikas Satiksmes ministrija

         Otrs lietas dalībnieks: K. Nīmanis

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/126/EK (1) (2006. gada 20. decembris) par vadītāju apliecībām 12. pants, lasot to kopsakarā ar preambulas (2) punkta pirmo teikumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas noteic, ka vienīgais veids, kā pierādīt, ka persona pastāvīgi dzīvo šajā valstī (Latvijā), ir šīs personas deklarētā dzīvesvieta? Ar “deklarēto dzīvesvietu” jāsaprot personas pienākumu atbilstoši nacionālajam regulējumam reģistrēties valsts reģistrā, lai paziņotu par savu sasniedzamību deklarētajā adresē tiesiskajām attiecībām ar valsti un pašvaldību.

         (1)  OV L 403, 18. lpp.


title: Lieta C-676/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 2. oktobra spriedumu lietā T-627/13 The Tea Board/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2015. gada 15. decembrī iesniedza The Tea Board

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 2. oktobra spriedumu lietā T-627/13 The Tea Board/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2015. gada 15. decembrī iesniedza The Tea Board

   (Lieta C-676/15 P)
   (2016/C 106/18)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: The Tea Board (pārstāvji – M. C. Maier, A. Nordemann, Rechtsanwälte)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 2. oktobra spriedumu lietā T-627/13, ciktāl Vispārējā tiesa noraidīja prasību attiecībā uz tālāk uzskaitītajiem pakalpojumiem, kas aptverti ar apstrīdēto preču zīmi un kas ietilpst 35. un 38. klasē:

                  Konsultācijas uzņēmējdarbībā attiecībā uz mazumtirdzniecības punktu, mazumtirdzniecības centrāļu un reklāmas izveidi un ekspluatēšanu; tirdzniecības veicināšana (trešo personu interesēs), reklāma, komercdarījumu vadīšana, komerciāla administrēšana, tiešsaistes reklāma datortīklā, reklāmas materiāla izplatīšana (informācijas lapiņas, prospekti, bezmaksas laikraksti, paraugi), avīžu abonēšanas pakalpojumi trešo personu interesēs; darījumu informācijas sniegšana un izpēte; pasākumu, izstāžu rīkošana komerciālos vai reklāmas nolūkos, reklāmas vadība, reklāmas laukumu noma, radio un televīzijas reklāma, veicināšana ar reklāmu (35. klase);

                  Telekomunikācijas, paziņojumu un attēlu pārraide ar datoru palīdzību, interaktīvās teleapraides pakalpojumi saistībā ar preču prezentāciju, sakari, izmantojot datortermināļus, sakari (pārraides) atvērtā vai slēgtā globālajā tīmeklī (38. klase).

               —

               attiecīgā gadījumā nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Ar apelācijas sūdzību tiek lūgts daļēji atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 2. oktobra spriedumu lieta T-627/13, ciktāl ar to Vispārējā tiesa noraidījusi prasību attiecībā uz pakalpojumiem, kas aptverti ar apstrīdēto preču zīmi un kas ietilpst 35. un 38. Klasē.

               2.

               Apelācijas sūdzība ir balstīta uz diviem pamatiem: Regulas Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu un Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpumu.

               3.

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Kopienas kolektīvās preču zīmes, kuras veido norāde uz konkrēto preču ģeogrāfisko izcelsmi, galvenā funkcija saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punktu nav norādīt komerciālo izcelsmi, bet vienīgi garantēt ar šo preču zīmi piedāvāto un pārdoto preču un pakalpojumu kolektīvo izcelsmi, proti, ka produkti nāk no uzņēmuma, kas atrodas tādā ģeogrāfiskā reģionā, kas atzīts kā Kopienas kolektīva preču zīme, un kuram ir tiesības izmantot šo Kopienas kolektīvo preču zīmi.

               4.

               Līdz ar to apelācijas sūdzības iesniedzējas ieskatā ir jāsecina, ka saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu ģeogrāfiskā izcelsme ir jāņem vērā kā atbilstošs faktors, gan novērtējot konkrēto preču un/vai pakalpojumu līdzību, gan/vai veicot sajaukšanas iespējas visaptverošu vērtējumu;

               5.

               Tādējādi saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punktu, salīdzinot ar agrāku Kopienas kolektīvu preču zīmi, kuru veido ģeogrāfiska norāde, aptvertās preces un/vai pakalpojumus ar precēm un/vai pakalpojumiem, kas aptverti ar Kopienas individuālu preču zīmi, apelācijas sūdzības iesniedzējas ieskatā tam, vai konkrētās preces un pakalpojumi ir vai nav līdzīgi, ņemot vērā to raksturu, galamērķi, gala lietotājus un/vai to izplatīšanas kanālus, nav izšķiroša nozīme. Drīzāk ir jāmēģina noskaidrot, vai konkrētajām precēm un/vai pakalpojumiem var būt tā pati ģeogrāfiskā izcelsme.

               6.

               No Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punkta interpretācijas, uz kuru atsaucas prasītāja, izriet:

                           1)

                           Regulas Nr. 207/2009 iekšējā struktūra, it īpaši tas, ka

                                       —

                                       Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punkts veido izņēmumu minētās regulas kontekstā, jo saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu nereģistrē preču zīmes, kas sastāv tikai no apzīmējuma vai norādes, kas tirdzniecībā var kalpot, lai norādītu preču ražošanas vai pakalpojumu sniegšanas ģeogrāfisko izcelsmi;

                                       —

                                       saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 67. panta 2. punktu noteikumos, kas reglamentē Kopienas kolektīvās preču zīmes, kuru veido ģeogrāfiska norāde, izmantošanu, jebkurai personai, kuras preces vai pakalpojumi nāk no attiecīgā ģeogrāfiskā reģiona, ir jāatļauj kļūt par asociācijas, kas ir preču zīmes īpašniece, biedri un līdz ar to Kopienas kolektīvā preču zīme, kuru veido ģeogrāfiska norāde, nekad neļauj nošķirt asociācijas, kas ir preču zīmes īpašniece, preces un pakalpojumus no pārējo uzņēmumu precēm un pakalpojumiem.

                           2)

                           minētās tiesību normas interpretācijas Regulas Nr. 1151/2012 (2) un TRIPS nolīguma gaismā, saskaņā ar kuru ir jānodrošina augsts aizsardzības līmenis ģeogrāfiskajām norādēm un saskaņā ar kuru ir jāaizliedz tāds preces izskats, kas norāda vai ļauj pieņemt, ka konkrētās preces izcelsme ir ģeogrāfisks reģions, kas nav tās faktiskā izcelsmes vieta, tādējādi maldinot sabiedrību par preces ģeogrāfisko izcelsmi.

               7.

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka pazīmes, kuras Vispārējā tiesa ir konstatējusi saistībā ar “DARJEELING”, var tikt attiecinātas uz tādiem pakalpojumiem kā piemēram, konsultācijas uzņēmējdarbībā vai telekomunikācijās un šajā ziņā palielinātu apstrīdētās preču zīmes pievilcību. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja uzsver, ka Vispārējā tiesa nav pamatojusi savu secinājumu, saskaņā ar kuru ar preču zīmi “DARJEELING” asociētās pazīmes nevar tikt attiecinātas uz 35. un 38. klasē ietilpstošajiem pakalpojumiem, kas pats par sevi ir uzskatāms par kļūdu tiesību piemērošanā.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 21. novembra Regulu (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām (OV L 343, 1. lpp.).


title: Lieta C-97/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 27. februārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Sprengen/Pakweg Douane BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               26.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 27. februārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Sprengen/Pakweg Douane BV/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-97/15)
   (2015/C 171/19)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Sprengen/Pakweg Douane BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai KN 84. nodaļas 5C piezīmes pēdējā daļa – neatkarīgi no tā, vai tiek ņemts vērā Informācijas tehnoloģiju nolīguma A un B pielikums – ir jāinterpretē tādējādi, ka tādas ierīces kā šajā spriedumā aprakstītie screenplays ir klasificējamas KN apakšpozīcijā 8471 70 50 kā “cieto disku diskdziņi”, lai arī attiecīgajām ierīcēm ir tādas pazīmes un īpašības, kas ļauj tām reproducēt uz televizora vai videomonitora cietajos diskos uzglabātās multivides datnes, vispirms pārvēršot šīs datnes analogajos signālos?

               2)

               Gadījumā, ja uz 1. jautājumu tiktu sniegta noliedzoša atbilde, vai KN pozīcija 8521 ir jāinterpretē tādējādi, ka tādas ierīces kā screenplays var tikt klasificētas šajā pozīcijā pat tad, ja to video reproducēšanas funkcija nav to vienīgā funkcija, bet ir to galvenā funkcija?


title: Lieta C-188/04: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 22. aprīlī

text:
               26.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/2

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 22. aprīlī
   (Lieta C-188/04)
   (2004/C 168/04)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 22. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv K. Wiedner un G. Bambara, pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka sabiedrībai ANAS S.p.a. nododot koncesijā sabiedrībai Autostrada Brescia-Verona-Vicenza-Padova p.a. autoceļa ''Pedemontana Veneta Ovest'' būvdarbus un pārvaldi, ar tiešās koncesijas palīdzību, kas tika noformēta vienošanās veidā 1999. gada 7. decembrī, par kuru nebija iepriekš izsludināts paziņojums, un neievērojot visus nepieciešamos nosacījumus, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 3. panta 1. punkts un 11. panta 3., 6. un 7. punkts Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvā 93/37/EEK (1) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras.

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Saskaņā ar Komisiju, ANAS autoceļa ''Pedemontana Veneta Ovest'' būvdarbu un pārvaldes nodošana koncesijā, iepriekš neizsludinot paziņojumu, nav saderīga ar Direktīvu 93/37/EEK, jo īpaši tās 3. panta 1. punkta un 11. panta 3., 6. un 7. punkta noteikumiem.
   Direktīvas 3. pants paredz, ka, ja līgumslēdzējas iestādes slēdz koncesijas valsts līgumu, šim līgumam, ja tā vērtība ir vismaz 5 miljonu eiro, piemēro izsludināšanas noteikumus. Jo īpaši, saskaņā ar Direktīvas 11. panta 3. punktu, līgumslēdzējas iestādes, kas vēlas piešķirt būvdarbu koncesijas līgumu, šādu nodomu dara zināmu paziņojumā, nosūtot, saskaņā ar šā panta 7. punktu, šādu paziņojumu Eiropas Kopienu Oficiālo Publikāciju birojam.
   Tā kā autoceļa ''Pedemontana Veneta Ovest'' būvdarbu un pārvaldes vērtība ir ap 350 miljonu eiro, to noteikti bija jāpublicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.

      (1)  OV L 199, 1993., 54. lpp.


title: Lieta C-161/13: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 8. maija spriedums ( Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Idrodinamica Spurgo Velox  u.c./ Acquedotto Pugliese SpA Publiskie iepirkumi — Ūdens nozare — Direktīva 92/13/EEK — Efektīvas un ātras pārsūdzības procedūras — Termiņi prasību celšanai — Datums, kurā sāk skaitīt šos termiņus

text:
               30.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/9

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 8. maija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Idrodinamica Spurgo Velox u.c./Acquedotto Pugliese SpA

   (Lieta C-161/13) (1)

   (Publiskie iepirkumi - Ūdens nozare - Direktīva 92/13/EEK - Efektīvas un ātras pārsūdzības procedūras - Termiņi prasību celšanai - Datums, kurā sāk skaitīt šos termiņus)
   2014/C 202/10
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Idrodinamica Spurgo Velox, Giovanni Putignano e figli srl, Cogeir srl, Splendor Sud srl, Sceap srl

      Atbildētāja: Acquedotto Pugliese SpA

      Piedaloties: Tundo srl, Giovanni XXIII Soc. coop. arl

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia – Prasība interpretēt 1., 2.a, 2.c un 2.f pantu Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvā 92/13/EEK, ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē (OV L 76, 14. lpp.) – Termiņš prasības celšanai – Termiņa sākums – Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts, ka termiņš prasības celšanai sākas no dienas, kad prasītājam ir paziņots lēmums par galīgo līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu – Prasītājs, kas par to, ka pastāv tiesību normu publisko iepirkumu piešķiršanas jomā pārkāpums, ir uzzinājis pēc minētās paziņošanas

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/13/EEK, ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. decembra Direktīvu 2007/66/EK, 1. panta 1. un 3. punkts, kā arī 2.a panta 2. punkta pēdējā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka termiņš prasības celšanai atcelt lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu ir jāsāk skaitīt no jauna, ja ir jauns līgumslēdzējas iestādes lēmums, kas ir pieņemts pēc šī lēmuma par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, taču pirms līguma parakstīšanas, un kas var ietekmēt minētā piešķiršanas lēmuma likumību. Šo termiņu sāk skaitīt no vēlākā lēmuma paziņošanas pretendentiem vai – nepaziņošanas gadījumā – no brīža, kad tas tiem ir kļuvis zināms.
   Gadījumā, ja pretendents pēc valsts tiesiskajā regulējumā paredzētā termiņa prasības celšanai beigām uzzina par apgalvotu pretlikumību, kura ir pieļauta, pirms ir pieņemts lēmums par iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, tad tiesības celt prasību par šo lēmumu tam ir garantētas vienīgi šajā termiņā, izņemot, ja valsts tiesiskajā regulējumā ir tieši paredzēta norma, ar kuru garantē šādas tiesības atbilstoši Savienības tiesībām.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Eiropas Kopienu tiesas (ceturtās palātas) spriedums lietā C-398/02: — Eiropas Komisija pret Spānijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 75/442/EEK — Vide — Atkritumu administrēšana)

text:
               10.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/1

         Eiropas Kopienu tiesas
   (ceturtās palātas)
   spriedums lietā C-398/02:
   Eiropas Komisija pret Spānijas Karalisti
   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 75/442/EEK - Vide - Atkritumu administrēšana)
   (2004/C 179/02)
   Tiesvedības valoda: spāņu
   Lietā C- 398/02, Eiropas Komisija (pārstāvji G. Valeo Jordana un M. Konstantinidis) pret Spānijas Karalisti (pārstāve L. Fraguas Gadea), par pieteikumu atzīt, ka, nepieņemot visus nepieciešamos pasākumus attiecībā uz atkritumu izgāztuvi, kas atrodas La Bañeza (Spānija), atbilstoši 1975. gada 15.jūlija Padomes direktīvas 75/442/EEK par atkritumiem (OV L 194, 59. lpp.), 4., 9., un 13. pantiem, kuru groza 1991. gada 18. marta Padomes direktīva 91/156/CEE (OV L 78, 32. lpp.), Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai jāuzņemas saskaņā ar šo direktīvu, tiesa (ceturtā palāta), šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs, J.N. Cunha Rodriguez (referents), tiesneši, J.-P. Puissochet un F. Macken, ģenerāladvokāts: L.A. Geelhoed, sekretārs R. Grass, 2004. gada 27. maijā pasludināja spriedumu, kura lemjošā daļa ir sekojoša:

               1)

               Nepieņemot visus nepieciešamos pasākumus attiecībā uz atkritumu izgāztuvi, kas atrodas La Bañeza (Spānija), atbilstoši 1975. gada 15. jūlija Padomes direktīvas 75/442/EEK par atkritumiem (OV L 194, 59. lpp.), 4., 9. un 13. pantiem, kuru groza 1991. gada 18. marta Padomes direktīva 91/156/CEE (OV L 78, 32. lpp.), Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai jāuzņemas saskaņā ar šo direktīvu.

               2)

               Spānijas Karalistei piespriest atlīdzināt izdevumus.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 12. oktobrī lietā C-60/03 (Bundesarbeitsgericht lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu) Wolff & Müller GmbH & Co. KG pret José Filipe Pereira Félix (EKL 49. pants — Pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumi — Būvniecības uzņēmumi — Apakšuzņēmums — Uzņēmuma pienākums galvot par minimālās algas samaksu nodarbinātajam darba ņēmējam, ko veic apakšuzņēmums)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/18

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 12. oktobrī
   lietā C-60/03 (Bundesarbeitsgericht lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu) Wolff & Müller GmbH & Co. KG pret José Filipe Pereira Félix (1)

   (EKL 49. pants - Pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumi - Būvniecības uzņēmumi - Apakšuzņēmums - Uzņēmuma pienākums galvot par minimālās algas samaksu nodarbinātajam darba ņēmējam, ko veic apakšuzņēmums)
   (2004/C 300/36)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-60/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Bundesarbeitsgericht (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2002. gada 6. novembrī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 14. februārī tiesvedībā Wolff & Müller GmbH & Co. KG pret José Filipe Pereira Félix, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši C. Gulmann un R. Schintgen, F. Macken un N. Colneric, ģenerāladvokāts D. Ruiz-Jarabo Colomer, sekretārs galvenais administrators M. Múgica Arzamendi, 2004. gada 12. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā 5. pants, kas interpretējams EKL 49. panta kontekstā, tādā gadījumā kā pamata lietā, neiestājas pret valsts noregulējumu, saskaņā ar kuru būvniecības uzņēmums, kas otram uzņēmumam uztic veikt būvniecības darbus kā galvotājs, kurš atteicies no iebildumu prasības, ir atbildīgs par šī uzņēmuma vai tā apakšuzņēmuma saistībām maksāt minimālo algu darba ņēmējam vai kolektīvā līguma pušu kopējā organizācijā veikt iemaksas, ja minimālā alga sevī ietver tikai summu, kas izmaksājama darba ņēmējam, atvelkot nodokļus un sociālos maksājumus, un maksājumus nodarbinātības veicināšanai vai sociālajiem maksājumiem atbilstošas iemaksas (neto alga), ja šī noregulējuma primārais mērķis nav darba ņēmēja aizsardzība attiecībā uz samaksu, vai ja šī aizsardzība ir tikai šī noregulējuma pakārtots mērķis.

      (1)  OV C 112, 10.5.2003.


title: Lieta T-188/11: Prasība, kas celta 2011. gada 1. aprīlī — Chiboub /Padome

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/38

         Prasība, kas celta 2011. gada 1. aprīlī — Chiboub/Padome
   (Lieta T-188/11)
   2011/C 145/64
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mohamed Slim Ben Mohamed Hassen Ben Salah Chiboub (Abū Dabī, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvis — G. Perrot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 31. janvāra Lēmumu 2011/72/KĀDP, jo ar to tiek radīts kaitējums M. Chiboub;

               —

               atcelt 2011. gada 4. februāra īstenošanas Lēmumu 2011/79/KĀDP, kas tika pieņemts, pamatojoties uz Padomes 2011. gada 31. janvāra Lēmumu 2011/72/KĀDP, tiktāl, ciktāl ar to tiek radīts kaitējums M. Chiboub;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas pamattiesības un it īpaši tiesības uz aizstāvību, jo ar Lēmumu 2011/72/KĀDP tiek uzlikts sods un prasītājam tiek radīti ievērojami zaudējumi, to iepriekš neuzklausot un pat vēlāk nedodot iespēju viņam izteikt savu viedokli.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā un nevainības prezumpcija, jo prasītājs tika iekļauts apstrīdētajā sarakstā bez iepriekšējas viņa uzklausīšanas un bez faktiskā un tiesiskā pamatojuma norādīšanas, kas pamatotu šādu iekļaušanu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo prasītāju nevar apsūdzēt naudas līdzekļu ļaunprātīgā izmantošanā naudas līdzekļu atmazgāšanas nolūkā, tā kā šie līdzekļi ir iegūti no FIFA, kura samaksāja prasītājam atlīdzību par laika posmu no 2006. līdz 2010. gadam atbilstoši dažādiem līgumiem.


title: Lieta T-181/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 2. aprīļa spriedums — Eurocopter /ITSB ( STEADYCONTROL ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes STEADYCONTROL reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/20

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 2. aprīļa spriedums — Eurocopter/ITSB (“STEADYCONTROL”)
   (Lieta T-181/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “STEADYCONTROL’ reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2008/C 116/35)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eurocopter SAS, Marignane (Francija) (pārstāvis — sākotnēji E. Soler Borda, vēlāk — R. Zeineh, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 12. marta lēmumu (lieta R 8/2006-4) attiecībā uz vārdiskas preču zīmes “STEADYCONTROL” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eurocopter SAS atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 170, 21.7.2007.


title: Lieta F-61/12: Prasība, kas celta 2012. gada 11. jūnijā — ZZ un ZZ /Komisija

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/38

         Prasība, kas celta 2012. gada 11. jūnijā — ZZ un ZZ/Komisija
   (Lieta F-61/12)
   2012/C 227/65
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ un ZZ (pārstāvji — D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal un S. Orlandi, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Priekšlikumu pārskaitīt iegūtās pensijas tiesības pirms stāšanās darbā Komisijā, pamatojoties uz aprēķinu bāzi, kurā ņemtas vērā jaunās vispārējās izpildes normas, kas ir spēkā pēc prasītāju lūgumiem par pārskaitīšanu, atcelšana

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumus noraidīt prasītāju sūdzības par vispārējās izpildes normas un aktuāro likmju piemērošanu, kas bijušas spēkā lūguma pārskaitīt to pensijas tiesības iesniegšanas brīdī;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumus par izdienas laika aprēķinu to tiesībās uz pensiju pirms stāšanās amatā Komisijā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-206/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 12. jūnija rīkojums — Vesteda Groep /Komisija (Valsts atbalsts — Atbalsta shēma, ko Nīderlande piešķīrusi sociālā mājokļa sabiedrībām — Esošs atbalsts — Lēmums, ar kuru apstiprina dalībvalsts uzņemtās saistības — Prasības atcelt tiesību aktu — Tiesības celt prasību — Nepieņemamība)

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/20

         Vispārējās tiesas 2012. gada 12. jūnija rīkojums — Vesteda Groep/Komisija
   (Lieta T-206/10) (1)

   (Valsts atbalsts - Atbalsta shēma, ko Nīderlande piešķīrusi sociālā mājokļa sabiedrībām - Esošs atbalsts - Lēmums, ar kuru apstiprina dalībvalsts uzņemtās saistības - Prasības atcelt tiesību aktu - Tiesības celt prasību - Nepieņemamība)
   2012/C 227/31
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vesteda Groep BV (Māstrihta, Nīderlande) (pārstāvji) — G. van der Wal un T. Boesman, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet, S. Noë un S. Thomas, piedaloties H. Gilliams, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 15. decembra Lēmumu C(2009) 9963, galīgā redakcija, par valsts atbalstu Nr. E 2/2005 un N 642/2009 — Nīderlande — Esošs atbalsts un īpašs projektu atbalsts Nīderlandes mājokļu sabiedrībām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Vesteda Groep BV sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 179, 3.7.2010.


title: Lieta T-624/11: Prasība, kas celta 2011. gada 30. novembrī — Yueqing Onesto Electric /ITSB — Ensto ( “ONESTO” )

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/38

         Prasība, kas celta 2011. gada 30. novembrī — Yueqing Onesto Electric/ITSB — Ensto (“ONESTO”)
   (Lieta T-624/11)
   2012/C 32/76
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Yueqing Onesto Electric Co. Ltd (Zhejiang, Ķīna) (pārstāvis — B. Piepenbrink, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Ensto Oy (Porvoo, Somija)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 20. septembra lēmumu lietā R 2535/2010-2 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “ONESTO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. W00909305

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes “ENSTO” reģistrācija Nr. 1980242 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7., 9. un 11. klasē; Kopienas vārdiskas preču zīmes “ENSTO” reģistrācija Nr. 40600 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7., 9., 11. un 16. klasē; Somijas vārdiskas preču zīmes “ENSTO” reģistrācija Nr. 218071 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7., 9. un 11. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini konstatēja, ka pastāv agrākas preču zīmes un pieteiktās Kopienas preču zīmes sajaukšanas iespēja


title: Lieta T-122/17: Prasība, kas celta 2017. gada 22. februārī – Devin/EUIPO – Haskovo (“DEVIN”)

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/47

         Prasība, kas celta 2017. gada 22. februārī – Devin/EUIPO – Haskovo (“DEVIN”)
   (Lieta T-122/17)
   (2017/C 121/67)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Devin AD (Devin, Bulgārija) (pārstāvis – B. Van Asbroeck, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Haskovas Tirdzniecības un rūpniecības kamera (Haskova, Bulgārija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “DEVIN” –Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 408 865

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 2. decembra lēmums lietā R 579/2016-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atcelt Anulēšanas nodaļas 2016. gada 29. janvāra lēmumu lietā Nr. 9559;

               —

               pilnībā vai vismaz daļēji noraidīt anulēšanas pieteicēja pieteikumu par Eiropas Savienības preču zīmes “DEVIN” Nr. 9408865 spēkā neesamības atzīšanu saistībā ar visām norādītajām precēm, kas ietilpst 32. klasē;

               —

               piespriest EUIPO segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta kopsakarā ar 52. panta 1. punkta a) apakšpunktu pārkāpums;

               —

               ciktāl Apelācijas padome nav pārkāpusi Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu – tās 7. panta 3. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-201/08: Prasība, kas celta 2008. gada 26. maijā — Market Watch /ITSB — Ares Trading ( SEROSLIM )

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/27

         Prasība, kas celta 2008. gada 26. maijā — Market Watch/ITSB — Ares Trading (“SEROSLIM”)
   (Lieta T-201/08)
   (2008/C 197/49)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Market Watch Franchise & Consulting, Inc., Freeport (Bahamas) (pārstāvis — J. E. Korab, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Ares Trading, SA, Aubonne (Šveice)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pieņemt prasītājas prasību;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 6. marta lēmumu lietā R 0805/2007-2 un noraidīt otras procesa Apelāciju padomē dalībnieces pieteikumu par attiecīgās Kopienu preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu, un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SEROSLIM” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5. un 35. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 4 113 321

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “SEROSTIM” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 2 405 694

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus attiecībā uz visām precēm, kas ietilpst 5. klasē un attiecībā uz “ziepēm, matu losjoniem un zobu pastām”, kas ietilpst 3. klasē

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 40/94 8. panta pārkāpums, jo visnozīmīgākais aspekts, vērtējot jebkādas sajaukšanas iespējas esamību, ir kopējais iespaids, ko abas attiecīgās preču zīmes rada konkrētajai sabiedrības daļai. Turklāt sajaukšanas iespējas esamība, kam būtu nozīme no preču zīmju tiesību viedokļa, šajā ziņā ir atkarīga no ļoti daudziem apstākļiem, tostarp, bet neaprobežojoties ar attiecīgās preču zīmes atzīšanu, asociācijām, ko var radīt izmantotie vai reģistrētie apzīmējumi, kā arī līdzības pakāpi starp preču zīmi un apzīmējumu vai starp konkrētajām precēm un pakalpojumiem.


title: Lieta C-124/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. martā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – Salutas Pharma GmbH/Hauptzollamt Hannover

text:
               1.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. martā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – Salutas Pharma GmbH/Hauptzollamt Hannover

   (Lieta C-124/15)
   (2015/C 178/09)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Salutas Pharma GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hannover

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kombinētā nomenklatūra Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (1) I pielikumā ar Komisijas 2001. gada 7. septembra Regulu (EK) Nr. 1777/2001 (2) grozītajā redakcijā ir jāinterpretē tādējādi, ka tādas putojošās tabletes ar 500 mg kalcija saturu katrā tabletē, kuras tiek lietotas kalcija trūkuma profilaksei un ārstēšanai, kā arī īpašas terapijas osteoporozes profilaksei un ārstēšanai iedarbības veicināšanai un attiecībā uz kurām uz etiķetes kā maksimālā dienas deva pieaugušajiem ir ieteiktas 3 tabletes (= 1  500 mg), ir jāklasificē apakšpozīcijā 3004 9000?

      (1)  OV L 256, 1. lpp.

      (2)  OV L 240, 4. lpp.


title: Lieta T-467/15: Prasība, kas celta 2015. gada 11. augustā – Drex Technologies/Padome

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/34

         Prasība, kas celta 2015. gada 11. augustā – Drex Technologies/Padome
   (Lieta T-467/15)
   (2015/C 337/37)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Drex Technologies SA (Tortola, Britu Virdžīnu salas) (pārstāvis – E. Ruchat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasītājas prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               līdz ar to atcelt 2015. gada 28. maija Lēmumu (KĀDP) 2015/837 un tam sekojošos izpildes aktus, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-432/11 Makhlouf/Padome (1).

      (1)  OV C 290, 13. lpp.


title: Lieta T-84/10: Prasība, kas celta 2010. gada 22. februārī — Regione Puglia /Komisija

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/58

         Prasība, kas celta 2010. gada 22. februārī — Regione Puglia/Komisija
   (Lieta T-84/10)
   2010/C 113/89
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Regione Puglia (Bari, Itālija) (pārstāvji — F. Brunelli un A. Aloia, avvocatos)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, honorārus un izdevumus, kā arī samaksāt noteiktu atlīdzību par vispārīgiem izdevumiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību tiek lūgts atcelt Eiropas Komisijas 2009. gada 22. decembra Lēmumu C(2009) 10350 par daļēju tādas Eiropas Reģionālā attīstības fonda (ERAF) dalības atcelšanu, kura attiecas uz darbības programmu POR Puglia saistībā ar mērķi Nr. 1 (2000.–2006.), atstājot spēkā vienīgi 4. pantā paredzētās tiesības.
   Šī atcelšana tiek lūgta, pamatojoties uz precīziem iebildumiem, saskaņā ar kuriem Regione Puglia [Apūlijas reģions] apšauba Komisijas pret šo reģionu izvirzīto iebildumu tiesiskumu un pamatotību un arī uzskata, ka Komisijas izmantotās metodes, izvērtējot 2007. un 2009. gadā veiktās pārbaudes, ir prettiesiskas un kļūdainas.

      Regione Puglia it īpaši norāda, ka lēmums ir ticis pieņemts, pamatojoties uz šādiem apstākļiem:

               —

               pārbaudes, kuras veica Kopienas inspektori un kuras bija lēmuma pamatā, netika īstenotas atbilstošā veidā un detalizēti;

               —

               secinājumus, kurus izdarīja šie inspektori attiecībā uz katru prioritāti un katru pasākumu, kā arī attiecībā uz visām veiktajām pārbaudēm, neapstiprina vai nepamato pārbaudītie un iesniegtie dokumenti; katrā ziņā šie secinājumi ir izdarīti, neizvērtējot nozares tiesisko regulējumu;

               —

               katrā ziņā, skatoties no metodoloģiskā aspekta, veiktais izvērtējums nav atbilstošs, lai pamatotu Komisijas galīgos secinājumus, kuri turklāt izskatās esam pašsaprotami, jo tie nav atbilstoši pamatoti un/vai pierādīti.

         Turklāt Komisija nebija ņēmusi vērā:

               —

               atšķirīgos pārbaudes, kuras bija veikušas Revīzijas palāta un Itālijas Ekonomikas un finanšu ministrija, rezultātus;

      Regione katrā attiecīgā gadījumā detalizēti, dokumentēti un precīzi sniegtos apsvērumus un iebildumus, atbildot uz Komisijas iebildumiem un lūgumiem, un turklāt

               —

               to, ka Komisija bija pārkāpusi pienākumu sadarboties, kuram jābūt attiecību starp Komisiju un finansējuma saņēmējiem pamatā, ņemot vērā, ka Komisija formulēja savus konstatējumus un izdarīja secinājumus pat pirms tam, kad bija saņēmusi un izvērtējusi Regione Puglia sniegtās atbildes un precizējumus, kurus tā bija lūgusi sniegt.


title: lieta T-30/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko William Prym GmbH & Co. KG un Prym Consumer GmbH & Co. KG iesniedza 2005. gada 28. janvārī

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/25

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko William Prym GmbH & Co. KG un Prym Consumer GmbH & Co. KG iesniedza 2005. gada 28. janvārī
   (lieta T-30/05)
   (2005/C 106/57)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 28. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla William Prym GmbH & Co. KG un Prym Consumer GmbH & Co. KG, Štolberga [Stolberg], Vācija, kuru pārstāv advokāts H. J. Meijers-Lindemanis [H. J. Meyer-Lindemann], kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 26. oktobra galīgo Lēmumu C (2004) 4221 lietā COMP/F-1/38.338-PO/Nadeln, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               pakārtoti — atcelt prasītājām kopīgi uzlikto naudas sodu 30 000 000 eiro apmērā vai (pavisam pakārtoti) to samazināt;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētajā lēmumā Komisija atzina, ka laika posmā no 1994. gada 10. decembra līdz 1999. gada 31. decembrim prasītājas un citi uzņēmumi pārkāpa EKL 81. panta 1. punktu, veicot saskaņotās darbības un iesaistoties vairākās formālās divpusējās vienošanās, kas ir uzskatāmas par trīspusējām vienošanās, kuru ietekme un mērķis bija, pirmkārt, Eiropas metāla galantērijas preču tirgus sadale, kas ir uzskatāma par faktisku tirgus sadali šūšanas un speciālo adatu tirgū un citu adatu tirgū, un citos metāla galantērijas preču tirgos, un, otrkārt, Eiropas adatu tirgus ģeogrāfiskā sadale.
   Prasība tiek balstīta uz trim pamatiem. Kā pirmais pamats tiek izvirzīts tiesību uz taisnīgu tiesu un pienākuma sniegt pamatojumu pārkāpums. Pēc prasītāju domām, atbildētāja nav pietiekami izvērtējusi vairākus prasītāju argumentus un nav skaidrs, kāpēc atbildētāja uzskata, ka pastāv sevišķi smags nodarījums. Sniegtais naudas soda apmēra pamatojums arī ir ļoti formāls, — tādējādi prasītāji nevarēja izprast, vai bija ņemti vērā atbildību mīkstinošie apstākļi. Visbeidzot, prasītāji norāda uz to, ka pamatojums vēlāk tika labots.
   Otrā prasības pamata ietvaros prasītāji norāda uz vairākām, pēc viņu domām, faktiskām kļūdām EKL 81. panta 1. punkta piemērošanā. Pirmajai prasītājai nevarēja uzlikt naudas sodu, jo viņa nevarēja būt atbildīga par otrās prasītājas uzvedību. Turklāt atbildētāja nav ņēmusi vērā to, ka otrai prasītājai tirdzniecība ar attiecīgajām precēm nesa zaudējumus un ka vienošanās noslēgšana par ģeogrāfisku tirgus sadali, kas bija nosacījums citu uzņēmumu pieejai adatu ar aci tirgum, un ka līdz ar to šī vienošanās ierobežoja konkurenci, kas bez tās vispār nebūtu iespējama. Atbildētāja turklāt tiesas sēdē nepareizi novērtēja šo uzņēmumu lielumu un ekonomisko kapacitāti.
   Trešais pamats ir saistīts ar naudas soda aprēķinu. Pēc prasītāju domām, tik liela naudas soda uzlikšana ir pielīdzināma sodam par kriminālpārkāpumu, kam nepietiek ar Regulas (1) 23. panta 3. punkta noteikumiem, kur likumdevējs pats pietiekami precīzi noteicis, kāds princips jāievēro, aprēķinot naudas soda apmēru konkrētā gadījumā. Jebkurā gadījumā naudas sods ir uzlikts pretēji Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktam, jo tas ir vairāk nekā 10 % no katra prasītāja kopējā apgrozījuma un tā ekonomiskās sekas ir pilnīgi nesamērīgas ar nodarījumu, kā arī ar citiem iesaistītajiem uzņēmumiem uzlikto naudas sodu. Prasītājām turklāt ir nodarīts kaitējums, patvaļīgi nodalot lietas “Metāla galantērijas preces: Adatas” no lietām “Metāla galantērijas preces: Aizvākotāji”. Visbeidzot, atbildētāja nav izvērtējusi dažādus prasītāju atbildību mīkstinošos apstākļus un nav samazinājusi tiem uzlikto sodu sakarā ar to, ka tās neapstrīdēja lietas faktiskos apstākļus.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 04.01.2003.), 1. lpp.


title: Lieta C-619/11: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 21. februāra spriedums ( Tribunal du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Patricia Dumont de Chassart/Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS) (Sociālais nodrošinājums — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 72. pants, 78. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 79. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Bāreņiem paredzētie ģimenes pabalsti — Apdrošināšanas un nodarbinātības laikposmu summēšana — Laikposmi, ko pārdzīvojušais vecāks pabeidzis citā dalībvalstī — Neņemšana vērā)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/16

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 21. februāra spriedums (Tribunal du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Patricia Dumont de Chassart/Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS)

   (Lieta C-619/11) (1)

   (Sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - 72. pants, 78. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 79. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Bāreņiem paredzētie ģimenes pabalsti - Apdrošināšanas un nodarbinātības laikposmu summēšana - Laikposmi, ko pārdzīvojušais vecāks pabeidzis citā dalībvalstī - Neņemšana vērā)
   2013/C 114/22
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal du travail de Bruxelles

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Patricia Dumont de Chassart

      Atbildētāja: Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal du travail de Bruxelles — EKL 17., 39. un 43. panta, kā arī Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 5. nod., 1. sēj., 35. lpp.), 72. panta un 79. panta 1. punkta interpretācija — Bāreņiem paredzētie pabalsti, ko maksā dzīvesvietas valsts — Tādas Kopienu tiesību normas pieļaujamība no vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu viedokļa, kurā tiesību uz pabalstiem iegūšana ir pakārtota nosacījumam, ka noteiktus apdrošināšanas laikposmus ir pabeidzis mirušais vecāks, bet ne pārdzīvojušais vecāks — Labvēlīgāks valsts tiesiskais regulējums, kas ļauj arī pārdzīvojušajam vecākam izmantot apdrošināšanas laikposmu pielīdzināšanas noteikumus — Nelabvēlīgāka attieksme pret darba ņēmējiem, kas ir savas tiesības uz brīvu pārvietošanos izmantojuši pārdzīvojušie vecāki — Diskriminācija

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, tās redakcijā ar grozījumiem un atjauninājumiem, kas izdarīti ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, kurā savukārt izdarīti grozījumi ar Padomes 1999. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 1399/1999, 72. pants, 78. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 79. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja kādas dalībvalsts tiesiskajā regulējumā ir paredzēts, ka tiesības uz bāreņiem paredzētajiem pabalstiem var nodibināt gan mirušais vecāks, gan pārdzīvojušais vecāks, ja vien viņiem ir darba ņēmēja statuss, šajās tiesību normās tiek prasīts, lai apdrošināšanas un nodarbinātības laikposmi, ko pārdzīvojušais vecāks pabeidzis kādā citā dalībvalstī, tiktu ņemti vērā, summējot laikposmus, kas vajadzīgi, lai iegūtu tiesības uz pabalstiem pirmajā no šīm dalībvalstīm. Šajā ziņā nav nozīmes, ka pārdzīvojušais vecāks nevar pretendēt ne uz vienu apdrošināšanas vai nodarbinātības laikposmu šajā dalībvalstī atsauces laikposmā, kas šajā valsts tiesiskajā regulējumā ir noteikts, lai iegūtu šīs tiesības.

      (1)  OV C 49, 18.2.2012.


title: Lieta T-12/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 9. septembra spriedums — Deltafina /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Jēltabakas iepirkuma un pirmapstrādes Itālijas tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Cenu noteikšana un tirgus sadale — Atbrīvojums no naudas sodiem — Sadarbība — Naudas sodi — Samērīgums — Pārkāpuma smagums — Atbildību mīkstinoši apstākļi)

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/32

         Vispārējās tiesas 2011. gada 9. septembra spriedums — Deltafina/Komisija
   (Lieta T-12/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Jēltabakas iepirkuma un pirmapstrādes Itālijas tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Cenu noteikšana un tirgus sadale - Atbrīvojums no naudas sodiem - Sadarbība - Naudas sodi - Samērīgums - Pārkāpuma smagums - Atbildību mīkstinoši apstākļi)
   2011/C 311/53
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deltafina SpA (Orvieto, Itālija) (pārstāvji — R. Jacchia, A. Terranova, I. Van Bael, J.-F. Bellis un F. Di Gianni, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji A. Whelan un F. Amato, pēc tam A. Whelan un V. Di Bucci un, visbeidzot, É. Gippini Fournier un L. Malferrari)

      Priekšmets

   Prasība atcelt vai, pakārtoti, samazināt naudas sodu, kas Deltafina tika uzlikts ar Komisijas 2005. gada 20. oktobra Lēmuma C(2005) 4012, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. panta 1. punktu (Lieta COMP/C.38.281/B.2 — Jēltabaka — Itālija) 2. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Deltafina SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 60, 11.03.2006.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 24. jūnijā lietā C-49/02 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Bundespatentgericht): Heidelberger Bauchemie GmbH1 (Preču zīmes — Tiesību aktu tuvināšana — Direktīva 89/104/EEK — Apzīmējumi, no kuriem var sastāvēt preču zīme — Krāsu kombinācijas — Zila un dzeltena krāsa dažiem būvizstrādājumiem)

text:
               7.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 24. jūnijā
   lietā C-49/02 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Bundespatentgericht): Heidelberger Bauchemie GmbH1
   (Preču zīmes - Tiesību aktu tuvināšana - Direktīva 89/104/EEK - Apzīmējumi, no kuriem var sastāvēt preču zīme - Krāsu kombinācijas - Zila un dzeltena krāsa dažiem būvizstrādājumiem)
   (2004/C 201/03)
   Tiesvedības valoda: vācu
   Lietā C-49/02 par lūgumu, ko Tiesai atbilstoši EKL 234. pantam iesniedza Bundespatentgericht (Vācija), nolūkā saņemt prāvā, kuru uzsāka Heidelberger Bauchemie GmbH, prejudiciālu nolēmumu par to, kā interpretēt 2. pantu Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmajā direktīvā 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 1989., L 40, 1. lpp.), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues (referents) un R. Schintgen, tiesnese N. Colneric, ģenerāladvokāts: P. Léger, sekretārs: H. von Holstein, 2004. gada 24. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Krāsas vai krāsu kombinācijas, kuras reģistrācijas pieteikumā attēlotas abstrakti un bez kontūrām un kuru nianses ir izskaidrotas ar norādi uz krāsas paraugu un precizētas saskaņā ar atzītu krāsu klasifikāciju, var veidot preču zīmi 2. panta nozīmē Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmajā direktīvā 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, ja:

               —

               ir pierādīts, ka kontekstā, kādā tās tiek izmantotas, šīs krāsas vai krāsu kombinācijas faktiski tiek attēlotas kā apzīmējums, un

               —

               reģistrācijas pietikumā norādīts sistemātisks izkārtojums, kurā attiecīgās krāsas ir sakārtotas iepriekšnoteiktā un nemainīgā veidā.

         Pat ja krāsu kombinācija atbilst nosacījumam, ka tai jāspēj veidot preču zīmi minētās Direktīvas 2. panta nozīmē, kompetentajai iestādei jautājumos par preču zīmju reģistrāciju tomēr jānovērtē, vai pieprasītā kombinācija atbilst citiem izvirzītajiem nosacījumiem, jo īpaši tās pašas Direktīvas 3. pantam, lai to reģistrētu kā preču zīmi attiecībā uz tā uzņēmuma precēm vai pakalpojumiem, kas lūdz reģistrāciju. Šajā pārbaudē jāņem vērā visi konkrētajam gadījumam atbilstošie apstākļi, attiecīgā gadījumā ieskaitot apzīmējuma, par kuru iesniegts pieteikums, lai to reģistrētu kā preču zīmi, lietojumu. Šādā pārbaudē jāņem vērā arī vispārēja interese nepamatoti neierobežot krāsu pieejamību citiem uzņēmējiem, kas piedāvā tāda paša veida preces vai pakalpojumus kā tie, par kuriem iesniegts reģistrācijas pieteikums.


title: Lietas C-424/04 izslēgšana no reģistra

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/33

         Lietas C-424/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 217/72)

      (tiesvedības valoda — franču)

   2005. gada 17. maijā Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-424/04 Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika.

      (1)  OV C 300, 04.12.2004.


title: Lieta C-231/05: Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 18. jūlijā ( Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Oy AA (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Nodokļu tiesību akti ienākuma nodokļa jomā — Iespēja atskaitīt summas, kas ir pārskaitītas līdzekļu pārskaitījuma sabiedrību grupas ietvaros — Pārskaitījuma saņēmējas sabiedrības juridiskās adreses esamības pienākums attiecīgajā dalībvalstī)

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/3

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 18. jūlijā (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Oy AA

   (Lieta C-231/05) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Nodokļu tiesību akti ienākuma nodokļa jomā - Iespēja atskaitīt summas, kas ir pārskaitītas līdzekļu pārskaitījuma sabiedrību grupas ietvaros - Pārskaitījuma saņēmējas sabiedrības juridiskās adreses esamības pienākums attiecīgajā dalībvalstī)
   (2007/C 235/05)
   Tiesvedības valoda — somu
   Iesniedzējtiesa
   Korkein hallinto-oikeus
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Oy AA

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Korkein hallinto-oikeus — EKL 43., 56. un 58. pants — Nodokļu tiesību akti ienākuma nodokļa jomā — Iespēja atskaitīt summas, kas ir pārskaitītas līdzekļu pārskaitījuma sabiedrību grupas ietvaros, ar nosacījumu, ka sabiedrības, kas saņem pārskaitījumu, juridiskā adrese arī atrodas attiecīgajā dalībvalstī
   Rezolutīvā daļa:
   ar EKL 43. pantu tiek pieļauts tāds kā pamata lietā dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru meitas sabiedrība, kas ir šīs dalībvalsts rezidente, var atskaitīt no saviem ar nodokli apliekamajiem ienākumiem savai mātes sabiedrībai veikto līdzekļu pārskaitījumu sabiedrību grupas ietvaros tikai tad, ja šīs mātes sabiedrības juridiskā adrese atrodas šajā pašā dalībvalstī.

      (1)  OV C 193, 6.8.2005.


title: Lieta C-78/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Itālija) 2007. gada 13. februāra rīkojumu — Ispettorato Provinciale dell'Agricoltura di Enna , Assessorato all'agricoltura e foreste della regione Sicilia , Regione Sicilia / Domenico Valvo

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Itālija) 2007. gada 13. februāra rīkojumu — Ispettorato Provinciale dell'Agricoltura di Enna, Assessorato all'agricoltura e foreste della regione Sicilia, Regione Sicilia/Domenico Valvo

   (Lieta C-78/07)
   (2007/C 117/03)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Ispettorato Provinciale dell'Agricoltura di Enna, Assessorato all'agricoltura e foreste della regione Sicilia, Regione Sicilia

      Atbildētājs: Domenico Valvo

   Prejudiciālais jautājums
   Vai lauksaimniekam var atteikt piešķirt kompensējošu pabalstu, ko paredz Regula (EEK) Nr. 2328/91 (kā to groza Regula Nr. 3669/93) un Padomes 1997. gada 20. maija Regula (EEK)Nr. 950/97 (1) par lauksaimniecības struktūru efektivitātes uzlabošanu, ja viņš saņem pensiju, it īpaši izdienas pensiju?

      (1)  OV L 142, 1. lpp.


title: Lieta T-409/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 22. jūnija rīkojums — Evropaïki Dynamiki /Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Lēmuma atcelšana ar Vispārējās tiesas spriedumu — Noilgums — Apsvērumi par attālumu — Prasība, kas daļēji ir nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/16

         Vispārējās tiesas 2011. gada 22. jūnija rīkojums — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-409/09) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Lēmuma atcelšana ar Vispārējās tiesas spriedumu - Noilgums - Apsvērumi par attālumu - Prasība, kas daļēji ir nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)
   2011/C 238/26
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannakis un M. Dermitzakis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Wilderspin un E. Manhaeve)

      Priekšmets

   Prasība par zaudējumu atlīdzību, kuras mērķis ir panākt kaitējuma atlīdzināšanu, kas, kā apgalvo prasītāja, tai nodarīts Komisijas 2004. gada 15. septembra lēmuma, ar kuru ir noraidīts tās piedāvājums un ar kuru tiesības slēgt publiskā iepirkuma līgumu ir piešķirtas citam pretendentam publiskā iepirkuma procedūrā par informātikas pakalpojumu sniegšanu un saistītajām piegādēm saistībā ar Zivsaimniecības ģenerāldirektorāta informācijas sistēmām, rezultātā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 11, 16.01.2010.


title: Lieta C-418/12 P: Tiesas (devītā palāta) 2013. gada 7. maija rīkojums — TME SpA — Termomeccanica Ecologia /Eiropas Komisija (Apelācija — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā saistībā ar Bukarestes notekūdeņu attīrīšanas iekārtas atjaunošanu, kuru līdzfinansē ar ISPA struktūrfondiem — Par prettiesisku uzskatīts Rumānijas iestāžu lēmums noraidīt prasītājas iesniegto piedāvājumu — Komisijas atteikums uzsākt pārkāpuma procesu vai procedūru finanšu korekciju izdarīšanai attiecībā uz Rumāniju)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/51

         Tiesas (devītā palāta) 2013. gada 7. maija rīkojums — TME SpA — Termomeccanica Ecologia/Eiropas Komisija
   (Lieta C-418/12 P) (1)

   (Apelācija - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā saistībā ar Bukarestes notekūdeņu attīrīšanas iekārtas atjaunošanu, kuru līdzfinansē ar ISPA struktūrfondiem - Par prettiesisku uzskatīts Rumānijas iestāžu lēmums noraidīt prasītājas iesniegto piedāvājumu - Komisijas atteikums uzsākt pārkāpuma procesu vai procedūru finanšu korekciju izdarīšanai attiecībā uz Rumāniju)
   2013/C 225/90
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: TME SpA — Termomeccanica Ecologia (pārstāvji — C. Malinconico un A. Gigliola, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Aresu un P. van Nuffel)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2012. gada 4. jūlija rīkojumu lietā T-329/11 TME/Eiropas Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa kā acīmredzami nepieņemamas ir noraidījusi, pirmkārt, prasību atcelt Komisijas 2011. gada 20. aprīļa vēstuli par sabiedrības TME sūdzību saistībā ar to, ka Rumānija projektā “Bucharest Wastewater Treatment Plant Rehabilitation: Stage I ISPA 2004/RO/16/P/PE/003-03”, kurš ir saistīts ar Bukarestes notekūdeņu attīrīšanas iekārtas restrukturizāciju, nav izpildījusi Eiropas Savienības tiesībās paredzētos pienākumus, un, otrkārt, prasību atlīdzināt zaudējumus — Prasības priekšmeta neievērošana — Praktiski norādījumi līgumu slēgšanas procedūrām ārējo darbību ietvaros — Komisijas pienākums sniegt argumentētu atzinumu publiskā iepirkuma procedūrā pieļauto nelikumību vai pārkāpumu gadījumā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               TME SpA — Termomeccanica Ecologia atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 373, 1.12.2012.


title: Lieta C-520/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2009. gada 30. septembra spriedumu lietā T-168/05 Arkema /Komisija 2009. gada 15. decembrī iesniegusi Arkema France SA

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/27

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2009. gada 30. septembra spriedumu lietā T-168/05 Arkema/Komisija 2009. gada 15. decembrī iesniegusi Arkema France SA

   (Lieta C-520/09 P)
   2010/C 37/34
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Arkema France SA (pārstāvis — M. Debroux, avocat)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas spriedumu lietā T-168/05;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja savas apelācijas sūdzības pamatojumam izvirza četrus pamatus.
   Ar savu pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja atsaucas uz Pirmās instances tiesas pieļauto noteikumu, saskaņā ar kuriem mātes sabiedrība tiek vainota par meitas sabiedrības veiktu, konkurenci deformējošu darbību, pārkāpumu. Šajā sakarā tā norāda uz pretrunām pašā pārsūdzētajā spriedumā, jo Pirmās instances tiesa šajā spriedumā min, ka pieņēmums par mātes sabiedrības noteicošu ietekmi meitas sabiedrībā ir vienkāršs pieņēmums, kuru var apgāzt, ja mātes un/vai meitas sabiedrība iesniedz pierādījumus par meitas sabiedrības autonomu darbību, tai pat laikā apstiprinot, ka mātes sabiedrības pašas funkcija ir sabiedrību grupas ietvaros rūpēties par meitas sabiedrību vadības vienību, tostarp, ar budžeta kontroles starpniecību. No tā izriet de iure neapgāžams pierādījums par mātes sabiedrības noteicošu ietekmi meitas sabiedrībās, un šī Pirmās instances tiesas apgalvojuma kontekstā meitas sabiedrībai neesot iespējams iesniegt pierādījumus par savu autonomo darbību tirgū.
   Ar savu otro pamatu Arkema atsaucas uz nediskriminācijas principa, kas izriet no pieņēmuma par mātes sabiedrības noteicošu ietekmi savās meitas sabiedrībās neapgāžamo raksturu, pārkāpumu, jo šī pieņēmuma dēļ pret aizliegtās vienošanās dalībniekiem tiek pausta atšķirīga attieksme atkarībā no tā, vai viņi pieder sabiedrību grupai.
   Savā trešajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka ar pārsūdzēto spriedumu esot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips un tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu, jo atbildē uz iebildi par būtiskiem formas pārkāpumiem, kas izriet no pamatojuma trūkuma, Pirmās instances tiesa esot izvērtējusi tikai Elf Aquitaine, kas ir Arkema mātes sabiedrība, nevis pēdējās minētās argumentus.
   Lai arī ir pareizi, ka Pirmās instances tiesai nav izvērsti jāiedziļinās visos lietas dalībnieku argumentos, tomēr no pārsūdzētā sprieduma motīvu daļas apelācijas sūdzības iesniedzējai būtu precīzi jāsaprot, uz ko šajā sakarā Pirmās instances tiesas pamatojums ir balstīts.
   Ar savu ceturto pamatu Arkemai, visbeidzot, atsaucas uz samērīguma principa pārkāpumu, jo Komisija, noteikdama sankcijas bāzi, divkāršā apmērā esot ņēmusi vērā apgrozījumu, un Pirmās instances tiesa esot pieļāvusi kļūdu, apstiprinot, ka Komisijai nav bijis citas izvēles, ja tā gribējusi pieturēties pie pamatnostādnēs paredzētās aprēķina metodes. Tā rīkodamās, Pirmās instances tiesa faktiski Komisijas pamatnostādnēm esot piešķīrusi absolūti saistošu spēku, kas nemaz tā nav. Apelācijas sūdzības iesniedzējas skatījumā šādas pamatnostādnes drīzāk līdzinoties uzvedības normām ar norādēm uz vērā ņemamu praksi nevis administrācijai katrā ziņā saistošām tiesību normām.


title: Lieta T-134/12: Prasība, kas celta 2012. gada 27. martā — Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT /Komisija

text:
               2.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 157/9

         Prasība, kas celta 2012. gada 27. martā — Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT/Komisija
   (Lieta T-134/12)
   2012/C 157/16
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA (Alikante, Spānija) (pārstāvis — M. Jiménez Perona, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 19. janvāra lēmumu Ares(2012) 39854 par auditam 09-INFS-001/041 atbilstošo parādzīmju samaksu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājai nodarīti ar Komisijas prettiesisko rīcību, kas ir šīs prasības priekšmets, par summu EUR 732 788.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja ar Komisiju noslēdza vairākus līgumus pētniecības un attīstības jomā, kurus visus reglamentē Komisijas 2003. gada 23. oktobra Lēmums C(2003) 3834, kurš ietver FP 5 vai FP 6 tipveida līgumus un paredz vispārējos FP 5 un FP noteikumus.
   Saistībā ar minētajiem līgumiem, pamatojoties uz OLAF veiktu izmeklēšanu un Komisijas veiktu auditu, Komisija pieņēma lēmumu atsaukt subsīdijas.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza astoņus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka minētā audita veikšanas veida dēļ ir pārkāptas tiesības uz aizsardzību.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās drošības princips, jo prasītājai visu laiku nebija zināms piemērojamais tiesiskais regulējums.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja iestāde nav izpildījusi savu pienākumu norādīt tiesību aktu pamatojumu.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka DG INFSO audita ziņojumā izmantotā toņa dēļ ir pārkāpta nevainīguma prezumpcija.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas tiesības uz labu pārvaldību, kas savukārt izriet no auditoriem uzliktā objektivitātes un taisnīguma pienākuma neievērošanas.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās paļāvības princips, īpaši attiecībā uz ārējo auditoru akreditācijas neesamību un pašas audita procedūras pamatu.

               7)

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips.

               8)

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz intimitāti.


title: Lieta C-230/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 16. maijā iesniedza Arbeitsgericht Passau (Vācija) — Konstantin Toltschin/Kaiser GmbH

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 16. maijā iesniedza Arbeitsgericht Passau (Vācija) — Konstantin Toltschin/Kaiser GmbH

   (Lieta C-230/11)
   2011/C 269/39
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Arbeitsgericht Passau

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Konstantin Toltschin

      Atbildētāja: Kaiser GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 2007. gada 12. decembra Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 2. punkts vai attiecīgi Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (1) 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem neatbilst valsts tiesību akti vai prakse, atbilstoši kurai, samazinot nedēļā nostrādājamo darba dienu skaitu ar likumīgu rīkojumu par saīsinātu darba laiku, darbinieka, kas ir nodarbināts saīsinātu darba laiku, tiesības uz ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu tiek noteiktas pro rata temporis, ņemot vērā nedēļas darba dienu skaita saīsinātā darba laikā attiecību pret pilnu darba laiku nodarbināta darbinieka nedēļas darba dienu skaitu, un tādējādi saīsinātā darba laikā nodarbināta darbinieka tiesības uz atvaļinājumu par saīsinātā darba laika periodu ir proporcionāli mazākas?

               2)

               Ja uz pirmo prejudiciālo jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde:
               Vai 2007. gada 12. decembra Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 2. punkts vai attiecīgi Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem neatbilst valsts tiesību akti vai prakse, atbilstoši kurai, samazinot nedēļā nostrādājamo darba dienu skaitu līdz nullei ar likumīgu rīkojumu par “saīsinātu darba laiku ar 0 stundu skaitu”, darbinieka, kas ir nodarbināts saīsinātu darba laiku, tiesības uz ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu pro rata temporis ir līdzvērtīgas nullei, un tādējādi saīsinātā darba laikā nodarbinātam darbiniekam “saīsināta darba laika ar 0 stundu skaitu” periodā vispār nav tiesību uz atvaļinājumu?

      (1)  OV L 299, 9. lpp.


title: Lieta C-487/12: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 18. septembra spriedums ( Juzgado Contencioso-Administrativo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vueling Airlines S. A. / Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gaisa pārvadājumi — Kopīgi noteikumi gaisa pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai Eiropas Savienībā — Regula (EK) Nr. 1008/2008 — Cenu noteikšanas brīvība — Bagāžas reģistrēšana — Papildmaksa — Jēdziens “gaisa pārvadājumu maksas”  — Patērētāju tiesību aizsardzība — Naudas soda uzlikšana pārvadātājam par negodīgu līguma noteikumu — Valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru pasažiera pārvadājumam maksai par bagāžas reģistrēšanu ir jābūt iekļautai lidmašīnas biļetes pamatcenā — Atbilstība Savienības tiesībām

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/5

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 18. septembra spriedums (Juzgado Contencioso-Administrativo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vueling Airlines S. A./Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia

   (Lieta C-487/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Gaisa pārvadājumi - Kopīgi noteikumi gaisa pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai Eiropas Savienībā - Regula (EK) Nr. 1008/2008 - Cenu noteikšanas brīvība - Bagāžas reģistrēšana - Papildmaksa - Jēdziens “gaisa pārvadājumu maksas” - Patērētāju tiesību aizsardzība - Naudas soda uzlikšana pārvadātājam par negodīgu līguma noteikumu - Valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru pasažiera pārvadājumam maksai par bagāžas reģistrēšanu ir jābūt iekļautai lidmašīnas biļetes pamatcenā - Atbilstība Savienības tiesībām)
   2014/C 421/06
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado Contencioso-Administrativo

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Vueling Airlines S. A.

      Atbildētājs: Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 24. septembra Regulas (EK) Nr. 1008/2008 par kopīgiem noteikumiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai Kopienā 22. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas liedz tādu tiesisko regulējumu, kāds tas ir pamatlietā, ar kuru gaisa pārvadātājiem ir noteikts pienākums jebkuros apstākļos pārvadāt ne vien klientu, bet arī viņa reģistrēto bagāžu, ja vien šī bagāža atbilst atsevišķām prasībām, it īpaši saistībā ar tās svaru, par lidmašīnas biļetes cenu un bez iespējas pieprasīt jebkādu papildmaksu par šīs bagāžas pārvadāšanu.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.