title: lieta T-219/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 3. maija spriedums — Spānija/Komisija (Zivsaimniecība — Dalībvalstu zvejas flotu jaudas novērtējums — Iekļaušanas un izslēgšanas režīms — Zivsaimniecības un akvakultūras komiteja — Valodu režīms)

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/19

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 3. maija spriedums — Spānija/Komisija
   (lieta T-219/04) (1)

   (Zivsaimniecība - Dalībvalstu zvejas flotu jaudas novērtējums - Iekļaušanas un izslēgšanas režīms - Zivsaimniecības un akvakultūras komiteja - Valodu režīms)
   (2007/C 140/30)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāve — N. Diasa Abada [N. Díaz Abad], pārstāve)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — T. van Reins [T. van Rijn] un S. Pardo Kvintijana [S. Pardo Quintillán], pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2003. gada 12. augusta Regulu (EK) Nr. 1438/2003, ar ko paredz īstenošanas noteikumus attiecībā uz Kopienas flotes politiku, kura noteikta Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 III nodaļā (OV L 204, 21. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 7, 10.01.2004. (iepriekš — lieta C-464/03)


title: Lieta C-200/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 18. marta Bundesfinanzhof lēmumu lietā Finanzamt Heidelberg pret iSt internationale Sprach- und Studienreisen GmbH

text:
               24.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 18. marta Bundesfinanzhof lēmumu lietā Finanzamt Heidelberg pret iSt internationale Sprach- und Studienreisen GmbH
   (Lieta C-200/04)
   (2004/C 190/07)
   Eiropas Kopienu Tiesā ir iesniegts izskatīšanai lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 18. marta Bundesfinanzhof (Vācija) lēmumu lietā Finanzamt Heidelberg pret iSt internationale Sprach- und Studienreisen GmbH un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 5. maijā.
   Bundesfinanzhof lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai īpašais režīms ceļojumu aģentiem, kas noteikts Direktīvas 77/388/EEK (1) 26. pantā, attiecas arī uz darījumiem tiem ceļojumu rīkotājiem, kas rīko tā dēvētās “High–School programmas” un “College programmas”, kas saistītas ar uzturēšanos ārzemēs no trim līdz desmit mēnešiem un ko rīkotāji dalībniekiem piedāvā paši savā vārdā, bet to rīkošanā izmanto citu nodokļu maksātāju pakalpojumus?

      (1)  OV L 145, 1. lpp


title: Lieta T-817/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 17. marta spriedums – Zoofachhandel Züpke u.c./Komisija Ārpuslīgumiskā atbildība — Dzīvnieku veselība — Putnu gripas kontrole — Aizliegums Savienībā importēt notvertus savvaļas putnus — Regula (EK) Nr. 318/2007 un Īstenošanas regula (ES) Nr. 139/2013 — Pietiekami būtisks tiesību normu, ar kurām privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums — Acīmredzama un smaga novērtējuma brīvības robežu neievērošana — Samērīgums — Rūpības pienākums — Pamattiesību hartas 15. – 17. pants

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/38

         Vispārējās tiesas 2016. gada 17. marta spriedums – Zoofachhandel Züpke u.c./Komisija
   (Lieta T-817/14) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Dzīvnieku veselība - Putnu gripas kontrole - Aizliegums Savienībā importēt notvertus savvaļas putnus - Regula (EK) Nr. 318/2007 un Īstenošanas regula (ES) Nr. 139/2013 - Pietiekami būtisks tiesību normu, ar kurām privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums - Acīmredzama un smaga novērtējuma brīvības robežu neievērošana - Samērīgums - Rūpības pienākums - Pamattiesību hartas 15. – 17. pants)
   (2016/C 156/49)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Zoofachhandel Züpke GmbH (Wesel, Vācija), Zoohaus Bürstadt, Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG (Bürstadt, Vācija), Zoofachgeschäft – Vogelgroßhandel Import-Export Heinz Marche (Heinsberg, Vācija), Rita Bürgel (Uthleben, Vācija) un Norbert Kass (Altenbeken, Vācija) (pārstāvis – C. Correll, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Eggers un H. Kranenborg)

      Priekšmets

   Prasība par zaudējumu atlīdzību, lai saņemtu atlīdzību par zaudējumiem, kādi prasītājiem esot nodarīti kopš 2010. gada 1. janvāra, pieņemot aizliegumu importēt Eiropas Savienībā notvertus savvaļas putnus, kas esot ietverts, pirmkārt, Komisijas 2007. gada 23. marta Regulā (EK) Nr. 318/2007, ar ko nosaka dzīvnieku veselības nosacījumus dažu putnu ievešanai Kopienā un attiecīgos karantīnas nosacījumus (OV L 84, 7. lpp.), un arī Komisijas 2013. gada 7. janvāra Īstenošanas regulā (ES) Nr. 139/2013, ar ko nosaka dzīvnieku veselības nosacījumus dažu putnu ievešanai Savienībā un attiecīgos karantīnas nosacījumus (OV L 47, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Zoofachhandel Züpke GmbH, Zoohaus Bürstadt, Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG, Zoofachgeschäft – Vogelgroßhandel Import-Export Heinz Marche, Rita Bürgel un Norbert Kass papildus saviem tiesāšanās izdevumiem atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 89, 16.3.2015.


title: Lieta C-68/11: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 19. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 1999/30/EK — Piesārņojuma kontrole — PM 10 koncentrācijas apkārtējā gaisā robežvērtības)

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 19. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-68/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 1999/30/EK - Piesārņojuma kontrole - PM10 koncentrācijas apkārtējā gaisā robežvērtības)
   2013/C 46/04
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un S. Mortoni)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri, pārstāve, kurai palīdz S. Varone, avvocato dello Stato)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1999. gada 22. aprīļa Direktīvas 1999/30/EK par robežvērtību noteikšanu sēra dioksīda, slāpekļa dioksīda un slāpekļa oksīdu, makrodaļiņu un svina koncentrācijai apkārtējā gaisā (OV L 163, 41. lpp.) 5. panta 1. punkta (kļuvis par Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 21. maija Direktīvas 2008/50/EK par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai, OV L 152, 1. lpp., 13. pantu) pārkāpums — Apkārtējā gaisā esošo PM10 makrodaļiņu robežvērtību pārsniegšana kopš 2005. gada

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nenodrošinot, ka 2006. un 2007. gadā 55 Itālijas zonās un aglomerācijās, kuras 2009. gada 2. februāra brīdinājuma vēstulē minējusi Komisija, PM10 koncentrācija apkārtējā gaisā nepārsniedz Padomes 1999. gada 22. aprīļa Direktīvas 1999/30/EK par robežvērtību noteikšanu sēra dioksīda, slāpekļa dioksīda un slāpekļa oksīdu, makrodaļiņu un svina koncentrācijai 5. panta 1. punktā noteiktās robežvērtības, Itālijas Republika nav izpildījusi šajā noteikumā paredzētos pienākumus;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija un Itālijas Republika katra sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 145, 14.05.2011.


title: lieta T-390/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Carla Piccinni-Leopardi, Carlos Martínez Mongay un Georgios Katalagarianakis iesniedza 2004. gada 28. septembrī

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/48

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Carla Piccinni-Leopardi, Carlos Martínez Mongay un Georgios Katalagarianakis iesniedza 2004. gada 28. septembrī
   (lieta T-390/04)
   (2004/C 300/93)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 28. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Carla Piccinni-Leopardi un Carlos Martínez Mongay, dzīvojoši Briselē, un Georgios Katalagarianakis, dzīvojošs Overijse (Beļģija), kuru pārstāv Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis un Etienne Marchal, advokātes, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, ar ko piešķir izdienas un prioritātes punktus, veidojot prasītāja punktu bilanci (“sac-à-dos”), kā arī lēmumu, ar ko tie nav paaugstināti A4 pakāpē;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji šajā procesā apstrīd atbildētājas lēmumu nepiešķirt tiem īpašus izdienas un prioritātes punktus, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā, nolūkā ievērot jau veiktās klasifikācijas izmaiņas, viņus pieņemot darbā, un lēmumu nepaaugstināt minētajā gadā A4 pakāpē.
   Savu prasību pamatošanai viņi norāda uz:

               —

               Civildienesta noteikumu 43. un 45. panta pārkāpumu, jo, kaut arī iepriekš bija sagatavoti novērtējuma ziņojumi, attiecībā uz prasītājiem par viņu agrākajiem nopelniem tika veikts viens un tas pats iepriekš noteikts paaugstinājums. Prasītāji šajā sakarā uzsver, ka no viņu viedokļa pagaidu prioritātes punkta piešķiršana par izdienas laiku vienā pakāpē pārkāpj principu saskaņā ar kuru paaugstinājumu piešķir tikai pēc ierēdņu salīdzinošo īpašību pārbaudes;

               —

               vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principa, kā arī Civildienesta noteikumu 5. panta 3. punkta, un principa, kas paredz tiesības uz samērīgu karjeras attīstību, pārkāpumu. Šajā sakarā prasītāji uzskata, ka ierēdņi, kas nav varējuši ilgāku laiku saņemt paaugstinājumu, jo to nopelni nav atzīti par pietiekamiem, ir saņēmuši un tie saņems īpašus prioritātes punktus, veicot 2004. gada paaugstināšanu amatā.
               Turpretī attieksme pret prasītājiem, kuru nopelnus nevarēja atbilstoši novērtēt jau viņu karjeras sākumā, ir tāda pati, kā pret ierēdņiem, kas darbā pieņemšanas brīdī nav klasificēti augstākā pakāpē;

               —

               EK līguma 233. panta pārkāpumu. Šajā sakarā viņi precizē, ka, viņuprāt, te jānoskaidro jautājums par to, vai pēc tam, kad vispārīgie klasifikācijas kritēriju izpildes noteikumi būtu atzīti par nelikumīgiem, un Komisijai būtu jāpārskata daudzu ierēdņu klasifikācija, kas pieņemti darbā, piemērojot šos vispārīgos noteikumus, var ierobežot lēmumu klasificēt prasītājus, pieņemot tos darbā, augstākā pakāpē, tādējādi zaudējot šī lēmuma lietderīgo iedarbību.


title: Lieta T-399/06: Prasība, kas celta 2006. gada 27. decembrī — giropay pret ITSB ( GIROPAY )

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/34

         Prasība, kas celta 2006. gada 27. decembrī — giropay pret ITSB (“GIROPAY”)
   (Lieta T-399/06)
   (2007/C 42/60)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Giropay GmbH, Frankfurte pie Mainas (Vācija) (pārstāve — K. Gründig-Schnelle, Rechtsanwältin)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2006. gada 26. oktobra lēmumu lietā R 308/2005-4 attiecībā uz Kopienas preču zīmes “GIROPAY” reģistrācijas pieteikumu Nr. 2843514;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “GIROPAY” attiecībā uz 9., 36.-38. un 42. klasē ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem (reģistrācijas pietikums Nr. 2843514)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrāciju daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt
   Izvirzītie pamati: Reģistrācijai pieteiktā preču zīme nav aprakstoša norāde Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē. Turklāt reģistrācijai pieteiktā preču zīme esot īpaši piemērota, lai attiecīgā sabiedrības daļa to uztvertu kā atšķirtspējīgu apzīmējumu.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-437/05 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja  2006. gada 7. februāra  rīkojums —  Brink's Security Luxembourg  pret Komisiju (Pagaidu noregulējums — Steidzamība — Neesamība)

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/30

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 7. februāra rīkojums — Brink's Security Luxembourg pret Komisiju
   (Lieta T-437/05 R)
   (Pagaidu noregulējums - Steidzamība - Neesamība)
   (2006/C 86/61)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki
   Prasītāja: Brink's Security Luxembourg SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji — C. Point un G. Dauphin, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Manhaeve, M. Šimerdová un K. Mojzesowicz, pārstāvji, kam palīdz J. Stuyck, avocat)
   Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Group 4 Falck SA (Luksemburga) (pārstāvji — M. Molitor, P. Lopes Da Silva, N. Cambonie un N. Bogelmann, avocats)
   Priekšmets
   Lūgums veikt pagaidu pasākumus, lai, pirmkārt, aizliegtu Komisijai parakstīt līgumu saistībā ar uzaicinājumu uz konkursu Nr. 16/2005/OIL (ēku uzraudzības un apsardzes pakalpojumi), otrkārt, ja Komisija šo līgumu jau ir noslēgusi, apturētu šī līguma izpildi, kamēr Pirmās instances tiesa nav izskatījusi šo lietu pēc būtības un, treškārt, lai veiktu citus pasākumus.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               lūgums veikt pagaidu pasākumus tiek noraidīts;

               2)

               lēmums par tiesāšanās izdevumiem tiek atlikts.


title: Lieta C-539/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 15. oktobrī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Daniel Bowman/Pensionsversicherungsanstalt

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 15. oktobrī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Daniel Bowman/Pensionsversicherungsanstalt

   (Lieta C-539/15)
   (2016/C 027/10)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Daniel Bowman

      Atbildētāja: Pensionsversicherungsanstalt

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Pamattiesību hartas 21. pants, to lasot kopā ar Direktīvas 2000/78/EK (1) 2. panta 1. un 2. punktu, kā arī 6. panta 1. punktu, ņemot vērā arī Pamattiesību hartas 28. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           a)

                           par netiešu diskrimināciju vecuma dēļ ir uzskatāms tāds koplīguma regulējums, kurā attiecībā uz nodarbinātības laikposmiem karjeras sākumā ir paredzēts garāks laikposms, kurā notiek atalgojuma kategorijas paaugstināšana, un kas tāpēc sarežģī iekļaušanu augstākā atalgojuma kategorijā,

                           b)

                           un gadījumā, ja atbilde ir apstiprinoša, vai tādējādi, ņemot vērā nelielo darba pieredzi karjeras sākumā, šāds regulējums ir samērīgs un nepieciešams?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.).


title: Lieta T-705/13: Prasība, kas celta 2013. gada 30. decembrī — Catalunya Banc /Komisija

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/47

         Prasība, kas celta 2013. gada 30. decembrī — Catalunya Banc/Komisija
   (Lieta T-705/13)
   2014/C 52/92
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Catalunya Banc, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvji — J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero un A. Lamadrid de Pablo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā viss pasākumu kopums, kas Komisijas ieskatā esot tā dēvētā Spānijas finanšu līzinga sistēma, tiek kvalificēts kā jauns un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 4. pantu, kurā Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico — AIE] ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji un kā vienīgie, pret ko vēršams atgūšanas rīkojums,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir uzdots apgalvoto atbalstu atgūt,

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir spriests par ieguldītāju un citu subjektu starpā noslēgto privāttiesisko līgumu tiesiskumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               —

               Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-700/13 Bankia/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta C-290/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. maijā iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Angelina Fell, Florian Fell, Vincent Fell/TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/39

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. maijā iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Angelina Fell, Florian Fell, Vincent Fell/TUIfly GmbH

   (Lieta C-290/17)
   (2017/C 239/49)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Angelina Fell, Florian Fell, Vincent Fell

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas prombūtne saslimšanas dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas spontāna prombūtne no darba tiesību un koplīguma viedokļa neleģitīma streika (“neorganizēts streiks”) dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai ārkārtējam apstāklim bija jāpastāv attiecībā uz pašu atcelto reisu vai arī apkalpojošajam gaisa pārvadātājam ir tiesības komerciālu apsvērumu dēļ noteikt jaunu lidojumu sarakstu?

               4)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai iespēja izvairīties attiecas tikai uz ārkārtējo apstākli vai arī uz ārkārtējā apstākļa iestāšanās sekām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta T-593/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 30. janvāra spriedums – Siemag Tecberg Group /ITSB ( “Winder Controls” ) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Winder Controls” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) un b) apakšpunkts un 7. panta 2. punkts — Vispārējās tiesas Reglamenta 135.a pants — Prasības pieteikumā priekšlaicīgi ietverts pieteikums par tiesas sēdes noturēšanu

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/20

         Vispārējās tiesas 2015. gada 30. janvāra spriedums – Siemag Tecberg Group/ITSB (“Winder Controls”)
   (Lieta T-593/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Winder Controls” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) un b) apakšpunkts un 7. panta 2. punkts - Vispārējās tiesas Reglamenta 135.a pants - Prasības pieteikumā priekšlaicīgi ietverts pieteikums par tiesas sēdes noturēšanu)
   (2015/C 089/22)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Siemag Tecberg Group GmbH (Haiger, Vācija) (pārstāvis – T. Sommer, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 5. septembra lēmumu lietā R 1261/2013–4 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “Winder Controls” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Siemag Tecberg Group GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 31, 1.2.2014.


title: Lieta C-127/05: Prasība pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 21. martā

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/18

         Prasība pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 21. martā
   (Lieta C-127/05)
   (2005/C 143/26)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 21. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv M. Ž. Žonsi [M.-J. Jonczy] un N. Jerels [N. Yerrell], tās juridiskā dienesta [darbinieki].
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, ierobežojot darba devēju pienākumu nodrošināt darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību visos ar darbu saistītos aspektos, “ciktāl tas ir saprātīgi izpildāms”, Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1989. gada 12. jūnija Direktīvas 89/391/EEK par pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā (1), 5. panta 1. un 4. punkts;

               2)

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisijas sūdzība ir balstīta uz 1974. gada Akta par veselības un drošības aizsardzību darbā 2. sadaļas pirmo punktu, kas nosaka, ka katra darba devēja pienākums ir nodrošināt darba vietā tā darbinieku veselību, drošību un labklājību, “ciktāl tas ir saprātīgi izpildāms”. Komisija uzskata, ka šī darba devējiem uzliktā pienākuma kvalifikācija nav saderīga ar Direktīvas 89/391/EEK (turpmāk tekstā — “Direktīva”) 5. panta 1. un 4. punktu.
   Komisija apgalvo, ka:

               i)

               5. panta 1. punkts uzliek darba devējam atbildību attiecībā uz visiem notikumiem, kas ir pretrunā tā darbinieku veselības un drošības aizsardzībai, ja vien netiek minēti kādi ļoti īpaši, 5. panta 4. punktā minēti apstākļi;

               ii)

               to, inter alia, apstiprina Direktīvas pieņemšanas vēsture un Kopienas likumdevēja apzināts klauzulas — “ciktāl tas ir saprātīgi izpildāms” — iekļaušanas noraidījums;

               iii)

               savukārt Apvienotās Karalistes tiesību akti (atbilstoši valsts tiesu interpretācijai) ļauj darba devējam izvairīties no atbildības, ja viņš var pierādīt, ka naudas, laika vai grūtību nozīmē ieguldītās pūles turpmāku pasākumu pieņemšanā nav proporcionālas riskam;

               iv)

               šo “līdzsvara testu” valsts tiesas acīmredzami piemēro visos gadījumos, ne tikai Direktīvas 5. panta 4. punktā minētajās izņēmuma situācijās;

               v)

               vēl jo vairāk, [jēdziena] “saprātīgi izpildāms” novērtējums ļauj darba devējam uz to attiecināt izmaksu apsvērumus (finansiālā ziņā), pretēji Direktīvas 5. panta 4. punktam, ņemot vērā Direktīvas 13. apsvērumu.

      (1)  OV L 183, 1. lpp.


title: Lieta T-23/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. oktobra rīkojums — Gippini Fournier /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Civildienests — Paaugstināšana amatā — Prioritātes punktu piešķiršana — Nepārsūdzami akti — Sagatavojoši akti — Nepieņemamība)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/33

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. oktobra rīkojums — Gippini Fournier/Komisija
   (Lieta T-23/05) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Civildienests - Paaugstināšana amatā - Prioritātes punktu piešķiršana - Nepārsūdzami akti - Sagatavojoši akti - Nepieņemamība)
   (2008/C 313/60)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Éric Gippini Fournier, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji A. Theissen, pēc tam F. Ruggeri Laderchi, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un V. Joris, pārstāvji, kam palīdz D. Waelbroek, advokāts)
   Priekšmets
   Pirmkārt, atcelt Komisijas lēmumus, ar kuriem prasītājam 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros nav piešķirti ģenerāldirekcijas prioritātes punkti, noraidīta viņa par paaugstināšanu amatā atbildīgajai komitejai iesniegtā sūdzība, ar kuru prasīta prioritātes punktu, nav svarīgi ar kādu apzīmējumu, piešķiršana, un atteikts piešķirt prioritātes punktus par darbu iestādes interesēs, kā arī, otrkārt, atlīdzināt zaudējumus.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 82, 2.4.2005.


title: Lieta T-311/06: Prasība, kas celta 2006. gada 7. novembrī — FMC Chemical un Arysta Lifesciences pret EFSA

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/65

         Prasība, kas celta 2006. gada 7. novembrī — FMC Chemical un Arysta Lifesciences pret EFSA

   (Lieta T-311/06)
   (2006/C 326/138)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: FMC Chemical SPRL, Brisele (Beļģija), Arysta Lifesciences SAS, Nogueres (Francija) (pārstāvji — C. Mereu, K. Van Maldegem, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA)
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt EFSA nobeiguma ziņojumu ar nosaukumu “Atzinums par aktīvās vielas karbofurāna pesticīdu riska novērtējuma salīdzinošo pārskatīšanu”;

               —

               ar procesuālo lēmumu likt EFSA un/vai Eiropas Komisijai atbilstoši Tiesas Reglamenta 63. un 64. pantam uzrādīt priekšlikumu par karbofurāna (ne)iekļaušanu Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā, ko tā plāno iesniegt Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgajai komitejai balsošanai tās 2006. gada 22.-24. novembra sēdē vai jebkurā citā sēdē;

               —

               atzīt Komisijas Regulas (EK) Nr. 1490/2002 prettiesiskumu un nepiemērojamību attiecībā uz prasītajiem un to karbofurāna dokumentācijas pārskatīšanu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājiem zaudējumus, kas tiem radušies apstrīdētā pasākuma dēļ, un šajā posmā pagaidu kārtā nospriest, ka atbildētājai ir jāatlīdzina prasītājiem radušies zaudējumi un ka atlīdzības summa tiks noteikta vai nu saskaņā ar lietas dalībnieku vienošanos, vai — ja vienošanās netiks panākta — pēc Tiesas ieskata;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir celta saskaņā ar EKL 230. pantu, lai atceltu Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) 2006. gada 28. jūlija lēmumu, ar kuru sniedz atzinumu par aktīvās vielas karbofurāna novērtēšanu atbilstoši Direktīvai 91/414/EEK (1) (“Augu aizsardzības līdzekļu direktīva” jeb “AALD”), tiktāl, ciktāl tajā nav iekļauti vai nav uzskatīti par izšķirošiem jaunie pierādījumi attiecībā uz karbofurānu, kurus prasītāji iesnieguši izraudzītajai ziņotājai dalībvalstij — Beļģijai, un tiktāl, ciktāl ar to ievieš jaunas datu sniegšanas prasības, pamatojoties uz jaunajām vadlīnijām, ko prasītāji nevarēja paredzēt un saistībā ar kurām no zinātniska viedokļa nebija iespējams laicīgi veikt un iesniegt jaunus pētījumus.
   It īpaši prasītāji apgalvo, ka apstrīdētais pasākums ir pēdējais procesuālais posms atbilstoši Komisijas 2000. gada 28. februāra Regulai (EK) Nr. 451/2000 (2), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā īstenot AALD 8. panta 2. punktā minētās darba programmas otro un trešo posmu, un kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu Nr. 1490/2002 (3), veiktajā administratīvajā vielas novērtēšanā, kurā — kā norāda prasītāji — tie ir vienīgie paziņotāji un galvenie datu iesniedzēji.
   Turklāt prasītāji izvirza iebildi par prettiesiskumu attiecībā uz Regulas (EK) Nr. 1490/2002 20. pantu, kas paredz EFSA obligātu iesaistīšanos to aktīvo vielu pārskatīšanā, uz kurām attiecas pārskatīšanas otrais posms, un kas prasa EFSA izvērtēt, vai attiecīga viela var atbilst AALD drošības prasībām un vai to var iekļaut tās I pielikumā. Konkrēti, prasītāji apgalvo, ka iepriekš minēto regulu, kas stājās spēkā brīdī, kad prasītāji bija sagatavojuši savu pilnīgu dokumentāciju, nevar piemērot ar atpakaļejošu spēku nepabeigtai karbofurāna pārskatīšanai un ka līdz ar to apstrīdētais pasākums nevar būt pamats Komisijas priekšlikumam par karbofurāna iekļaušanu AALD I pielikumā.
   Turklāt prasītāji prasa atlīdzināt zaudējumus, kas tiem radušies atbildētājas rīcības dēļ karbofurāna novērtēšanas un apstrīdētā pasākuma pieņemšanas procesā.

      (1)  OV L 230, 1. lpp.

      (2)  OV L 55. 25. lpp.

      (3)  OV L 224, 23. lpp.


title: Lieta T-93/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 7. marta spriedums — Bilbaína de Alquitranes u.c./ ECHA (REACH — Augstas temperatūras akmeņogļu darvas kā vielas, kas rada ļoti lielas bažas, apzināšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Pārsūdzams akts — Reglamentējošs akts, kurā nav ietverti īstenošanas pasākumi — Tieša ietekme — Pieņemamība — Vienlīdzīga attieksme — Samērīgums)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/30

         Vispārējās tiesas 2013. gada 7. marta spriedums — Bilbaína de Alquitranes u.c./ECHA

   (Lieta T-93/10) (1)

   (REACH - Augstas temperatūras akmeņogļu darvas kā vielas, kas rada ļoti lielas bažas, apzināšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Pārsūdzams akts - Reglamentējošs akts, kurā nav ietverti īstenošanas pasākumi - Tieša ietekme - Pieņemamība - Vienlīdzīga attieksme - Samērīgums)
   2013/C 114/46
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo, Spānija); Cindu Chemicals BV (Uithoorn, Nīderlande); Deza, a.s. (Valašske Meziříčí, Čehijas Republika); Industrial Química del Nalón, SA (Oviedo, Spānija); Koppers Denmark A/S (Nyborg, Dānija); Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Apvienotā Karaliste); Rütgers Germany GmbH (Castrop-Rauxel, Vācija); Rütgers Belgium NV (Zelzate, Beļģija) un Rütgers Poland sp. z o.o. (Kędzierzyn-Koźle, Polija) (pārstāvji — sākotnēji K. Van Maldegem, R. Cana, avocats un P. Sellar, solicitor, vēlāk K. Van Maldegem un R. Cana)

      Atbildētāja: Eiropas Ķīmisko vielu aģentūra (ECHA) (pārstāvji — M. Heikkilä un W. Broere, piedaloties J. Stuyck, avocat)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt ECHA lēmumu, kurš publicēts 2010. gada 13. janvārī un ar kuru augstas temperatūras akmeņogļu darva (CE Nr. 266–028–2) ir apzināta kā viela, kas atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju (Ķīmisko vielu) aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 396, 1. lpp.), 57. pantā norādītajiem kritērijiem atbilstoši šīs regulas 59. pantam

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt;

               2.

               Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV un Rütgers Poland sp. z o.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 113, 1.5.2010.


title: Lieta T-48/14: Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra rīkojums – Pfizer /Komisija un EZA

text:
               16.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/31

         Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra rīkojums – Pfizer/Komisija un EZA
   (Lieta T-48/14) (1)

   (2015/C 056/44)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 78, 15.3.2014.


title: Lieta C-187/04: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 22. aprīlī

text:
               10.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/3

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 22. aprīlī
   (Lieta C-187/04)
   (2004/C 179/05)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 22. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv K. Wiedner un G. Bambara, pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka sabiedrībai ANAS S.p.a. nododot koncesijā sabiedrībai Autostrada Brescia-Verona-Vicenza-Padova S.p.a. Valtrompia autoceļa būvdarbus un pārvaldi ar tiešās koncesijas palīdzību, kas tika noformēta vienošanās veidā 1999. gada 7. decembrī, par kuru nebija iepriekš izsludināts paziņojums, un neievērojot visus nepieciešamos nosacījumus, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 3. panta 1. punkts un 11. panta 3., 6. un 7. punkts Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvā 93/37/EEK (1) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras.

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Saskaņā ar Komisiju, ANAS autoceļa Valtrompia būvdarbu un pārvaldes nodošana koncesijā, iepriekš neizsludinot paziņojumu, nav saderīga ar Direktīvu 93/37/EEK, jo īpaši tās 3. panta 1. punkta un 11. panta 3., 6. un 7. punkta noteikumiem.
   Direktīvas 3. pants paredz, ka, ja līgumslēdzējas iestādes slēdz koncesijas valsts līgumu, šim līgumam, ja tā vērtība ir vismaz 5 miljonu eiro, piemēro izsludināšanas noteikumus. Jo īpaši, saskaņā ar Direktīvas 11. panta 3. punktu, līgumslēdzējas iestādes, kas vēlas piešķirt būvdarbu koncesijas līgumu, šādu nodomu dara zināmu paziņojumā, nosūtot, saskaņā ar šā panta 7. punktu, šādu paziņojumu Eiropas Kopienu Oficiālo Publikāciju birojam.
   Tā kā Valtrompia autoceļa būvdarbu un pārvaldes vērtība ir ap 640 miljonu eiro, to noteikti bija jāpublicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.

      (1)  OV L 199, 1993., 54. lpp.


title: Lieta T-113/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 12. decembra spriedumu lietā F-77/11 Van Neyghem/Padome 2013. gada 22. februārī iesniedza Kris Van Neyghem

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 12. decembra spriedumu lietā F-77/11 Van Neyghem/Padome 2013. gada 22. februārī iesniedza Kris Van Neyghem
   (Lieta T-113/13 P)
   2013/C 147/34
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Kris Van Neyghem (Tienen, Beļģija) (pārstāvis — M. Velardo, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt lietā F-77/11 Kris Van Neyghem/Padome pasludināto spriedumu;

               —

               atcelt 2010. gada 1. oktobra lēmumu, ar kuru ir atteikts prasītāju paaugstināt amatā un apmierināt prasījumus par morālā kaitējuma atlīdzību;

               —

               vajadzības gadījumā nosūtīt lietu Civildienesta tiesai sprieduma taisīšanai;

               —

               piespriest atbildētājai apelācijas tiesvedībā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot visus tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta kļūda tiesību interpretācijā un pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, jo CDT uzskatīja, ka lēmumu, ar kuru atsaka ieinteresēto personu paaugstināt amatā, varēja pamatot tad, kad tiek sniegta atbilde uz sūdzību, lai gan pamatojumam jau bija jābūt norādītam lēmumā par nepaaugstināšanu amatā, jo šis lēmums ir ticis pieņemts atbilstoši LESD 266. pantam, izpildot CDT 2010. gada 5. maija spriedumu lietā F-53/08 Bouillez u.c./Padome (Krājumā vēl nav publicēts), un nevis saskaņā ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 45. pantu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta kļūda tiesību interpretācijā un pārkāpts LESD 266. pants un ar to saistītā judikatūra, jo CDT nav pamatojusies nedz uz sava sprieduma lietā F-53/08 rezolutīvo daļu, nedz uz tā motīvu daļu, lai konstatētu, vai šis spriedums ir izpildīts pareizi.


title: Lieta T-162/07: Prasība, kas celta 2007. gada 8. maijā — Pigasos Alieftiki Naftiki Etairia /Padome un Komisija

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/37

         Prasība, kas celta 2007. gada 8. maijā — Pigasos Alieftiki Naftiki Etairia/Padome un Komisija
   (Lieta T-162/07)
   (2007/C 155/68)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pigasos Alieftiki Naftiki Etairia, Moschato (Grieķija) (pārstāvis — avv. N. Skandamis)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija, veicot vairākas pretlikumīgas darbības un bezdarbības, ir pārkāpusi Kopienu tiesību pamatprincipus attiecībā uz brīvu apriti, saimniecisko neatkarību, samērīgumu, tiesisko paļāvību, kā arī nosacījumu par efektīvu tiesisko aizsardzību saistībā ar zveju robežzonā ar trešo valsti (Tunisija) un nozvejas pārvadāšanu uz Kopienas muitas teritoriju caur šīs trešās valsts teritoriju, kura ir asociēta Kopienai, muitas uzraudzības (tranzīta) režīmā;

               —

               piespriest Kopienu iestādēm samaksāt parsītājai 23 608.551 dinārus, kā arī kompensācijas summu (EUR 188 583.18 + 10 806 323.44 + 1 000 000 = EUR 11 994 906.62) atbilstoši EKL 235. pantam un EKL 288. panta otrajai daļai.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apgalvo, ka tai ir radies finansiāls zaudējums, jo tā nevarēja Kopienas muitas teritorijā ievest preces ar Kopienas izcelsmi, jo Kopienas iestādes veica pretlikumīgu darbību un rīcību, proti, it īpaši:

               a)

               Eiropas Kopienu Komisija ir pieņēmusi Regulu (EEK) Nr. 2454/93 (1), atbilstoši kurai jāuzrāda pilnībā aizpildītu Kopienas muitas dokumentu T2M, kas ir vienīgais pierādījums zvejas Kopienas izcelsmei, kurš pamato tiesības uz brīvu apriti;

               b)

               Eiropas Komisija, kas Kopienas vārdā apspriedās ar Tunisiju, lai noslēgtu Asociācijas līgumu, un Eiropas Savienības Padome, kas ratificēja šo līgumu, nespēja pieņemt pasākumus, kas nodrošinātu, ka Kopienas izcelsmes nozvejai, kas rodas no Kopienas zvejas darbībām ārpus Tunisijas teritoriāliem ūdeņiem, netiek liegtas tiesības uz brīvu apriti;

               c)

               Eiropas Komisija un Eiropas Savienības Padome, ņemot vērā to, ka tās ir lēmējiestādes, kuras var grozīt līgumu, pēc prasītājas uzskatiem, nenodrošināja tiesību noteikumi, kas regulē iepriekš minēto īpašo zivju kategoriju, neskatoties uz to, ka tās zināja par radušos problēmu;

               d)

               Eiropas Komisija, jo tā neveica darbības, kas vajadzīgas Grieķijas iestāžu uzraudzībai, kā to pieprasīja sabiedrība.

         Turklāt prasītāja uzskata, ka iepriekš minētās darbības un bezdarbības pārkāpj augstākstāvošus tiesību noteikumus, kas noteikti personu aizsardzībai, it īpaši:

               a)

               tiesības uz brīvu preču apriti, kuru īstenojot, administratīvajām formalitātēm ir procesuāls un nevis saturisks raksturs;

               b)

               tiesības veikt uzņēmējdarbību, kuru būtība tiek traucēta ar aizliegumu citos veidos pierādīt izcelsmi;

               c)

               samērīguma principu, kas nav saderīgs ar jebkāda cita veida izcelsmes pierādījumu nepieņemšanu, izņemot T2M;

               d)

               tiesiskās paļāvības principu, jo, neskatoties uz to, ka sabiedrība rīkojās apdomīgi, ievērojot tirgus noteikumus, tai radās nozīmīgi zaudējumi, kas izriet no apstākļa, ka tā izmantoja tiesības, kas tai izriet no Kopienu tiesībām;

               e)

               efektīvas tiesiskās aizsardzības principu, kas ir pretējs “tiesiskuma neievērošanai”, ko sabiedrībai izrādīja Grieķija, Tunisija un Kopienu iestādes.

         Papildus pieprasītās kompensācijas summai prasītāja norāda, ka zaudējumu, kas tai radās, īpašais un neparastais raksturs ļauj atlīdzināt iepriekš minētos zaudējumus un uzskata, ka pie šādiem lietas apstākļiem ir pamats Kopienas atbildībai pat ja nepastāv tās vaina.

      (1)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93 ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi Code (OV L 253, 1. lpp.).


title: Lieta C-249/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 6. maijā iesniedza Tribunal administratif de Pau (Francija) — Khaled Boudjlida / Préfet des Pyrénées-Atlantiques

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 6. maijā iesniedza Tribunal administratif de Pau (Francija) — Khaled Boudjlida/Préfet des Pyrénées-Atlantiques

   (Lieta C-249/13)
   2013/C 189/25
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif de Pau

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Khaled Boudjlida

      Atbildētājs: Préfet des Pyrénées-Atlantiques

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Kāds ir Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā definēto tiesību tikt uzklausītam apjoms attiecībā uz ārvalstnieku, kas ir trešās valsts valstspiederīgais, kas uzturas [Francijā] nelikumīgi un attiecībā uz kuru ir pieņemts repatriācijas lēmums? It īpaši, vai šīs tiesības ietver tiesības būt iespējai analizēt visus pret viņu izvirzītos pierādījumus, kas attiecas uz viņa uzturēšanās tiesībām, izteikt mutisku vai rakstisku viedokli ar pietiekamu laiku pārdomām un saņemt viņa izvēlēta padomnieka palīdzību?

               2)

               Vai vajadzības gadījumā šis saturs ir jāgroza vai jāierobežo, ņemot vērā repatriācijas politikas vispārējo interešu mērķus, kas norādīti iepriekš minētajā 2008. gada 16. decembra direktīvā (1)?

               3)

               Ja atbilde ir apstiprinoša, kādus pielāgojumus var pieļaut un atbilstoši kādiem kritērijiem tie ir jānosaka?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīva 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV L 348, 98. lpp.).


title: Lieta T-271/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 15. septembra spriedums — Prinz Sobieski zu Schwarzenberg /ITSB — British-American Tobacco Polska ( Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme JAN III SOBIESKI un agrāka valsts grafiska preču zīme Jan III Sobieski — Pienākuma samaksāt apelācijas nodevu ar maksājumu vai pārskaitījumu noteiktajā termiņā neievērošana — Apelāciju padomes lēmums, ar kuru atzīts, ka apelācijas sūdzība uzskatāma par neiesniegtu — Regulas (EK) Nr. 2869/95 8. panta 3. punkts — Pieteikums par restitutio in integrum — Ārkārtas vai neparedzētu apstākļu neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 81. pants)

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/40

         Vispārējās tiesas 2011. gada 15. septembra spriedums — Prinz Sobieski zu Schwarzenberg/ITSB — British-American Tobacco Polska (“Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg”)
   (Lieta T-271/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “JAN III SOBIESKI” un agrāka valsts grafiska preču zīme “Jan III Sobieski” - Pienākuma samaksāt apelācijas nodevu ar maksājumu vai pārskaitījumu noteiktajā termiņā neievērošana - Apelāciju padomes lēmums, ar kuru atzīts, ka apelācijas sūdzība uzskatāma par neiesniegtu - Regulas (EK) Nr. 2869/95 8. panta 3. punkts - Pieteikums par restitutio in integrum - Ārkārtas vai neparedzētu apstākļu neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 81. pants)
   2011/C 311/71
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg (Dortmund, Vācija) (pārstāvji — U. Fitzner un U.H. Fitzner, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: British-American Tobacco Polska S.A. (Augustów, Polija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 13. maija lēmumu lietā R 771/2008-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp British-American Tobacco Polska S.A. un Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 220, 12.09.2009.


title: Lieta T-468/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 3. decembra rīkojums — JSK International Architekten und Ingenieure/ECB

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/68

         Vispārējās tiesas 2012. gada 3. decembra rīkojums — JSK International Architekten und Ingenieure/ECB
   (Lieta T-468/09) (1)

   2013/C 26/134
   Tiesvedības valoda — vācu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta T-298/11: Prasība, kas celta 2011. gada 31. maijā — Ghost Brand /ITSB — Procter & Gamble International Operations ( “GHOST” )

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/27

         Prasība, kas celta 2011. gada 31. maijā — Ghost Brand/ITSB — Procter & Gamble International Operations (“GHOST”)
   (Lieta T-298/11)
   2011/C 238/47
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ghost Brand Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — N. Caddick, QC)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja procesā Apelāciju padomē: Procter & Gamble International Operations SA (Ženēva, Šveice)

      Prasītājas prasījumi

               —

               uzdot reģistrēt un izsludināt īpašumtiesību nodošanu attiecībā uz Kopienas preču zīmes reģistrāciju Nr. 000282350 “GHOST” sabiedrībai Procter & Gamble International Operations SA vienīgi attiecībā uz “kosmētiku”, un noteikt, ka reģistrācija attiecībā uz visām precēm, kas ietilpst 25. klasē un attiecībā uz “ziepēm, parfimēriju, ēteriskajām eļļām, matu losjoniem”, kas ietilpst 3. klasē, jāpaliek Ghost Brand Ltd īpašumā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par īpašumtiesību pāreju: vārdiska preču zīme “GHOST” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē (“ziepes, parfimērija, ēteriskās eļļas, matu losjoni”) — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 282350

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atcelt Kopienas preču zīmi: Apelācijas sūdzības iesniedzēja procesā Apelāciju padomē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par daļēju īpašumtiesību pāreju noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu atcelt un nolemt, ka Dizainparaugu un reģistrācijas nodaļai jāreģistrē un jāizsludina īpašumtiesību nodošana

      Izvirzītie pamati: Prasītāja izvirza trīs pamatus, proti, ka i) Apelāciju otra padome esot pieļāvusi kļūdu, nepaziņojot prasītājai par apelācijas procesu vai apelācijas lēmumu; ii) Apelāciju otrajai padomei neesot sniegta visa nepieciešamā informācija un apelācijas sūdzības iesniedzējas apelācijas sūdzība esot bijusi balstīta uz maldināšanu; un iii) apelācijas sūdzības iesniedzēja esot rīkojusies nelabticīgi, iesniedzot apelāciju par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja lēmumu.


title: Lieta C-372/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2008. gada 2. jūnija rīkojumu lietā T-172/07 Atlantic Dawn Ltd , Antarctic Fishing Co. Ltd , Atlantean Ltd , Killybegs Fishing Enterprises Ltd , Doyle Fishing Co. Ltd , Western Seaboard Fishing Co. Ltd , O'Shea Fishing Co. Ltd , Aine Fishing Co. Ltd , Brendelen Ltd , Cavankee Fishing Co. Ltd , Ocean Trawlers Ltd , Eileen Oglesby , Noel McGing , Mullglen Ltd , Bradan Fishing Co. Ltd , Larry Murphy , Pauric Conneely , Thomas Flaherty , Carmarose Trawling Co. Ltd , Colmcille Fishing Ltd /Eiropas Kopienu Komisija 2008. gada 14. augustā iesnieguši Atlantic Dawn Ltd , Antarctic Fishing Co. Ltd , Atlantean Ltd , Killybegs Fishing Enterprises Ltd , Doyle Fishing Co. Ltd , Western Seaboard Fishing Co. Ltd , O'Shea Fishing Co. Ltd , Aine Fishing Co. Ltd , Brendelen Ltd , Cavankee Fishing Co. Ltd , Ocean Trawlers Ltd , Eileen Oglesby , Noel McGing , Mullglen Ltd , Bradan Fishing Co. Ltd , Larry Murphy , Pauric Conneely , Thomas Flaherty , Carmarose Trawling Co. Ltd , Colmcille Fishing Ltd

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/25

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2008. gada 2. jūnija rīkojumu lietā T-172/07 Atlantic Dawn Ltd, Antarctic Fishing Co. Ltd, Atlantean Ltd, Killybegs Fishing Enterprises Ltd, Doyle Fishing Co. Ltd, Western Seaboard Fishing Co. Ltd, O'Shea Fishing Co. Ltd, Aine Fishing Co. Ltd, Brendelen Ltd, Cavankee Fishing Co. Ltd, Ocean Trawlers Ltd, Eileen Oglesby, Noel McGing, Mullglen Ltd, Bradan Fishing Co. Ltd, Larry Murphy, Pauric Conneely, Thomas Flaherty, Carmarose Trawling Co. Ltd, Colmcille Fishing Ltd/Eiropas Kopienu Komisija 2008. gada 14. augustā iesnieguši Atlantic Dawn Ltd, Antarctic Fishing Co. Ltd, Atlantean Ltd, Killybegs Fishing Enterprises Ltd, Doyle Fishing Co. Ltd, Western Seaboard Fishing Co. Ltd, O'Shea Fishing Co. Ltd, Aine Fishing Co. Ltd, Brendelen Ltd, Cavankee Fishing Co. Ltd, Ocean Trawlers Ltd, Eileen Oglesby, Noel McGing, Mullglen Ltd, Bradan Fishing Co. Ltd, Larry Murphy, Pauric Conneely, Thomas Flaherty, Carmarose Trawling Co. Ltd, Colmcille Fishing Ltd

   (Lieta C-372/08 P)
   (2008/C 285/40)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Atlantic Dawn Ltd, Antarctic Fishing Co. Ltd, Atlantean Ltd, Killybegs Fishing Enterprises Ltd, Doyle Fishing Co. Ltd, Western Seaboard Fishing Co. Ltd, O'Shea Fishing Co. Ltd, Aine Fishing Co. Ltd, Brendelen Ltd, Cavankee Fishing Co. Ltd, Ocean Trawlers Ltd, Eileen Oglesby, Noel McGing, Mullglen Ltd, Bradan Fishing Co. Ltd, Larry Murphy, Pauric Conneely, Thomas Flaherty, Carmarose Trawling Co. Ltd, Colmcille Fishing Ltd (pārstāvji — G. Hogan, SC, N. Travers, BL, T. O'Sullivan, BL, D. Barry, Solicitor)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Kopienu Komisija, Spānijas Karaliste
   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Pirmās instances tiesas rīkojumu;

               —

               nosūtīt lietu Pirmās instances tiesai atkārtota nolēmuma pieņemšanai par prasības pieteikuma būtību, atstājot Komisijas 2007. gada 7. septembra iebilduma par nepieņemamību izvērtēšanu iepriekš minētā nolēmuma pēc būtības ietvaros;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesāšanās izdevumus, kas radušies šīs apelācijas tiesvedības ietvaros.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēji šīs apelācijas sūdzības pamatojumam norāda uz trim iespējamiem Kopienu tiesību pārkāpumiem, kuri ir pieļauti rīkojumā, kurš ir apelācijas sūdzības pamatā. Apelācijas sūdzības iesniedzēji uzskata, ka Pirmās instances tiesa, pirmkārt, ir nepareizi interpretējusi Regulas Nr. 2371/2002 (1) 20. pantu un it īpaši Regulas 20. panta 3. punktā noteikto dalībvalstu saglabāto pilnvaru apmēru. Otrkārt, tā ir nepareizi interpretējusi 20. panta 5. punktu, sniedzot iespēju veikt kvotu apmaiņu dalībvalstu vidū, izslēdzot tiešu ietekmi uz apelācijas sūdzības iesniedzējiem. Visbeidzot, Pirmās instances tiesa ir kļūdījusies, neņemot vērā faktu, ka apstrīdētajai regulai ir tieša ietekme uz apelācijas sūdzības iesniedzējiem kā slēgtu indivīdu grupu.

      (1)  2002. gada 20. decembra Padomes Regula (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku (OV L 358, 59. lpp.).


title: Lieta C-9/13: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 7. maija rīkojums – Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika, personas, kas iestājušās lietā: Beļģijas Karaliste un Nīderlandes Karaliste

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/17

         Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 7. maija rīkojums – Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika, personas, kas iestājušās lietā: Beļģijas Karaliste un Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-9/13) (1)

   2014/C 261/26
   Tiesvedības valoda – slovēņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 63, 2.3.2013.


title: Lieta T-10/14: Prasība, kas celta 2014. gada 3. janvārī — Inditex un Naviera Nebulosa de Omega /Komisija

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/51

         Prasība, kas celta 2014. gada 3. janvārī — Inditex un Naviera Nebulosa de Omega/Komisija
   (Lieta T-10/14)
   2014/C 52/99
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Arteixo, Spānija) un Naviera Nebulosa de Omega, AIE (Las Palmas de Gran Canaria, Spānija) (pārstāvji — J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo un A. Biondi, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā viss pasākumu kopums, kas Komisijas ieskatā esot tā dēvētā Spānijas finanšu līzinga sistēma, tiek kvalificēts kā jauns un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 4. pantu, kurā Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico — AIE] ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji un kā vienīgie, pret ko vēršams atgūšanas rīkojums,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir uzdots apgalvoto atbalstu atgūt,

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir spriests par ieguldītāju un citu subjektu starpā noslēgto privāttiesisko līgumu tiesiskumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-700/13 Bankia/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta F-42/10: Prasība, kas celta 2010. gada 3. jūnijā — Skareby /Komisija

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/55

         Prasība, kas celta 2010. gada 3. jūnijā — Skareby/Komisija
   (Lieta F-42/10)
   ()
   2010/C 209/89
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Carina Skareby (Leuven, Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu noraidīt prasītājas sūdzību par to, ka viņa bija pakļauta psiholoģiskai vardarbībai un tika to piedzīvojusi to gadu laikā, kurus viņa pavadīja Komisijas Reģionālajā delegācijā Kirgizstānā

      Prasītājas prasījumi:

               —

               likt Komisijai iesniegt Komisijas izmeklēšanas un disciplinārlietu biroja (IDOC) ziņojumu kopā ar attiecīgajiem pierādījumiem;

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 23. jūlija lēmumu un tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumu noraidīt sūdzību;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-443/05: Prasība, kas celta  2005. gada 16. decembrī  —  El Corte Inglés, S.A.  pret ITSB

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/24

         Prasība, kas celta 2005. gada 16. decembrī — El Corte Inglés, S.A. pret ITSB
   (Lieta T-443/05)
   (2006/C 74/46)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: El Corte Inglés, S.A., Madride (Spānija) (pārstāvis — Huans Luiss Rivas Zurdo [Juan Luis Rivas Zurdo], abogado)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Huans Bolanos Sabri [Juan Bolaños Sabri]
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 21. septembra lēmumu lietā R 1191/2004-1 daļā, kurā, noraidot apelāciju, tika ļauts reģistrēt Kopienas preču zīmi Nr. 2 456 242 “PIRAÑAM DISEÑO ORIGINAL JUAN BOLAÑOS” attiecībā uz 25. klasi;

               —

               atteikt Kopienas preču zīmes Nr. 2 456 242 “PIRAÑAM DISEÑO ORIGINAL JUAN BOLAÑOS” attiecībā uz 25. klasi reģistrāciju;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un vai arī piespriest otram procesa Apelāciju padomē dalībniekam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Huans Bolanos Sabri

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Grafiska preču zīme “PIRAÑAM diseño original Juan Bolaños” (Reģistrācijas pieteikums Nr. 2 456 242) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16., 21. un 25. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas vārdiskas preču zīmes “PIRANHA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē (Nr. 790 520) un 18. klasē (Nr. 2 116 007)

      Iebildumu nodaļas lēmums: Daļēji apmierināt iebildumu un noraidīt reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Apelāciju padomes lēmums: Atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt iebildumu pilnībā

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana.


title: Lieta C-26/07: Prasība, kas celta 2007. gada 25. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/24

         Prasība, kas celta 2007. gada 25. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku
   (Lieta C-26/07)
   (2007/C 56/46)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Kontou un A.-M. Rouchaud-Joët)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Grieķijas Republika, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/80/EK (1) par kompensāciju noziegumos cietušajiem, un jebkurā gadījumā nepaziņojot par to Komisijai, nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2004/80/EK transponēšanas termiņš valsts tiesībās beidzās 2006. gada 1. janvārī.

      (1)  OV L 261, 6.8.2004., 15. lpp.


title: Lieta C-44/11: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Finanzamt Frankfurt am Main V-Höchst/Deutsche Bank AG (Direktīva 2006/112/EK — 56. panta 1. punkta e) apakšpunkts — 135. panta 1. punkta f) un g) apakšpunkts — Vērtspapīru kapitāla pārvaldīšanas(portfeļa pārvaldīšanas) darījumu atbrīvošana no nodokļa)

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/7

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Finanzamt Frankfurt am Main V-Höchst/Deutsche Bank AG

   (Lieta C-44/11) (1)

   (Direktīva 2006/112/EK - 56. panta 1. punkta e) apakšpunkts - 135. panta 1. punkta f) un g) apakšpunkts - Vērtspapīru kapitāla pārvaldīšanas(portfeļa pārvaldīšanas) darījumu atbrīvošana no nodokļa)
   2012/C 295/11
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Finanzamt Frankfurt am Main V-Höchst

      Atbildētāja: Deutsche Bank AG

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 56. panta 1. punkta e) apakšpunkta un 135. panta 1. punkta f) un g) apakšpunkta interpretācija — Vērtspapīru kapitāla (portfeļa) pārvaldīšanas darbību, izmantojot individuālo klientu portfeļa pārvaldīšanu, atbrīvošana no nodokļa

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pamattiesvedībā aplūkotais vērtspapīru kapitāla pārvaldīšanas pakalpojums, t.i., nodokļu maksātāja par atlīdzību veikta darbība, kuras ietvaros viņš patstāvīgi lemj par vērtspapīru pirkšanu un pārdošanu un šo lēmumu īsteno, pērkot un pārdodot vērtspapīrus, sastāv no diviem elementiem, kuri ir tik cieši saistīti, ka tie objektīvi veido vienotu, ekonomiska rakstura pakalpojumu;

               2)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112 par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 135. panta 1. punkta f) vai g) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda vērtspapīru kapitāla pārvaldīšana kā pamattiesvedībā aplūkojamā saskaņā ar šo noteikumu nav atbrīvota no pievienotās vērtības nodokļa;

               3)

               Direktīvas 2006/112 56. panta 1. punkta e) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka tas ir piemērojams ne tikai minētās direktīvas 135. panta 1. punkta a)–g) apakšpunktā ietvertajiem pakalpojumiem, bet arī vērtspapīru kapitāla pārvaldīšanas pakalpojumiem.

      (1)  OV C 145, 14.05.2011.


               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/15

         Triju tiesnešu palātas priekšēdētāja vēlēšanas
   (2005/C 205/27)
   2005. gada 7. jūlijā Pirmās instances tiesa atbilstoši Reglamenta 15. panta 3. punktam par triju tiesnešu palātas priekšsēdētāju laika periodam no 2005. gada 1. oktobra līdz 2006. gada 30. septembrim ievēlēja tiesnesi Garsiju-Valdekasasu [García-Valdecasas].


title: Lieta T-423/05: Prasība, kas celta  2005. gada 25. novembrī  —  Olimpiaki Aeroporia Ypiresies A. E.  pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/21

         Prasība, kas celta 2005. gada 25. novembrī — Olimpiaki Aeroporia Ypiresies A. E. pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta T-423/05)
   (2006/C 74/42)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Olympiaki Aeroporia-Ypiresies A.E. (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji — P. Anestis, T. Soames, D. Geradin, S. Mavroghenis un S. Jorda, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atbilstoši EKL 230. un 231. pantam atcelt pilnībā vai daļā Komisijas Lēmumu C 11/2004 attiecībā uz valsts atbalstu, kas esot piešķirts Grieķijas aviokompānijai Olympiaki Aeroporia-Ypiresies A.E.;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Grieķijas valsts aviokompānijas “Olympiaki Aeroporia” privatizācijas ietvaros tika izveidota jauna sabiedrība ar nosaukumu “Olympiakes Aerogrammes” (“NOA”), kas pārņēma lidojumu darbību, savukārt prasītāja (“OA”) saglabāja visas pārējās darbības, jo īpaši, pakalpojumus uz zemes un lidaparātu apkopi un remontu. Ar apstrīdēto lēmumu Komisija konstatēja, ka Grieķijas sabiedrībām NOA un prasītajai piešķirtais valsts atbalsts ir nesaderīgs ar EK Līgumu šādu iemeslu dēļ:

               —

                  NOA izveides laikā tās aktīvi ir tikuši pārvērtēti;

               —

               Grieķijas valsts kā galvotājas veiktie maksājumi OA parādu nodrošināšanai;

               —

               Grieķijas valsts apliecināta pastāvīgi labvēlīga attieksme pret OA attiecībā uz nodokļu parādiem un sociālās apdrošināšanas iemaksām.

         Ar savu prasību prasītāja, pirmkārt, apstrīd lēmuma daļu attiecībā uz NOA aktīvu iespējamo pārvērtēšanu tās izveides laikā. Tā apgalvo, ka tiek pārkāpts EKL 87. panta 1. un 3. punkts un EKL 253. pants (pamatojuma pienākums). Prasītāja uzskata, ka kļūdaini ir piemērots “privāta investora” kritērijs, jo Grieķijas Republika ir rīkojusies kā to būtu darījusi jebkura saprātīga privātpersona. Turklāt prasītāja norāda uz kļūdainu iespējamās peļņas aprēķina metodi un iegūtajiem rezultātiem. Turklāt prasītāja norāda, ka nav izpildīts EKL 87. panta 1. punktā paredzētais nosacījums par pamatojuma pienākumu.
   Kas attiecas uz valsts veiktajiem maksājumiem parādu nodrošināšanai, prasītāja neapstrīd, ka šie maksājumi tika veikti, tomēr uzskata, ka tie neietver valsts atbalsta elementus un tādēļ ir pārkāpts EKL 87. panta 1. punkts. Precīzāk, prasītāja uzskata, ka Komisija apstiprināja valsts atbalsta, ko veido Grieķijas valsts veiktie maksājumi, pastāvīgumu, tomēr apstrīdētajā lēmumā Komisija apgalvo pretējo, pieļaujot tiesisku kļūdu. Šajā pašā sakarā, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu vērtējuma kļūdu attiecībā uz maksājumiem, kas veikti pirms noteiktu garantiju piešķiršanas, un attiecībā uz noteiktu valsts veiktu maksājumu kvalifikāciju kā valsts atbalstu. Attiecībā uz šo lēmuma daļu prasītāja norāda arī uz būtisku procesuālo prasību pārkāpumu, proti, pamatojuma pienākuma pārkāpumu.
   Attiecībā uz apstrīdētajā lēmumā minēto Grieķijas valdības apliecināto pastāvīgo “labvēlīgo attieksmi” pret OA, prasītāja norāda, ka ir pārkāptas Kopienu tiesības saistībā ar valsts atbalstu, jo Komisija nav pārbaudījusi Grieķijas rīcību no “privāta investora” viedokļa un nav izpildījusi pierādījumu pienākumu. Turklāt tā norāda, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda attiecībā uz iespējamās peļņas aprēķinu un kvalificēšanu un ka minētie pamati ir nepietiekami.
   Visbeidzot, prasītāja norāda uz tādu vispārējo Kopienu tiesību principu pārkāpumu, kā, pirmkārt, tiesību tikt uzklausītam, kuras pēc prasītājas domām ir pārkāptas, jo Komisija Grieķijas Republikai un arī prasītājai kā tieši skartai personai atteica piekļuvi rezultātiem, pie kuriem ir nonākusi Komisijas pieaicinātā auditorfirma. Otrkārt, prasītāja norāda uz “ne bis in idem” principa pārkāpumu, jo apstrīdētajā lēmumā atmaksājamām atbalsta summām ir piemēroti procenti Kopienu procentu likmes apmērā, lai arī šajās atmaksājamās summās jau ir iekļauta soda nauda, procenti un papildus izmaksas, pamatojoties uz valsts tiesisko regulējumu.


title: Lieta C-244/14: Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 7. jūlija rīkojums – Eiropas Komisija/Austrijas Republika

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/25

         Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 7. jūlija rīkojums – Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-244/14) (1)

   (2015/C 320/34)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 253, 4.8.2014.


title: Lieta C-159/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal de commerce de Bourges (Francija) 2009. gada 8. maija rīkojumu — Lidl SNC/Vierzon Distribution SA

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal de commerce de Bourges (Francija) 2009. gada 8. maija rīkojumu — Lidl SNC/Vierzon Distribution SA

   (lieta C-159/09)
   2009/C 180/46
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de commerce de Bourges

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Lidl SNC

      Atbildētājs: Vierzon Distribution SA

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Direktīvas 84/450 (1), kas grozīta ar Direktīvu 97/55 (2), 3.a pants ir jāinterpretē tādējādi, ka būtu nelikumīgi veikt salīdzinošo reklāmu, aplūkojot preču, kas apmierina vienādas vajadzības vai kas ir paredzētas vienam un tam pašam nolūkam, cenām, proti, norādot uz šo preču pietiekamu savstarpējo aizstājamību, pamatojoties tikai ar to, ka attiecībā uz pārtikas produktiem katra šī produkta patēriņš, katrā ziņā prieks, kāds ir to patērējot, mainās atkarībā no to izgatavošanas apstākļiem un vietas, izmantotajām sastāvdaļām un ražotāja pieredzes?

      (1)  Padomes 1984. gada 10. septembra Direktīva 84/450/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz maldinošu reklāmu (OV L 250, 17. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 6. oktobra Direktīva 97/55/EK, ar ko groza Direktīvu 84/450/EEK par maldinošu reklāmu, lai tajā iekļautu salīdzinošo reklāmu (OV L 290, 18. lpp.).


title: Lieta T-106/10: Prasība, kas celta 2010. gada 4. martā — Spānija/Komisija

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/71

         Prasība, kas celta 2010. gada 4. martā — Spānija/Komisija
   (Lieta T-106/10)
   2010/C 113/105
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānija Karaliste (pārstāvis — M. Muñoz Pérez)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2009. gada 18. decembra Lēmumu C(2009) 10136, galīgā redakcija, par finanšu korekciju piemērošanu Kopienu iniciatīvas programmai CCI 2000 ES.06.0.PC.003 (Spānija — Leader + Aragona) piešķirtā atbalsta ELVGF Virzības nodaļas daļai;

               —

               piespriest atbildētājai iestādei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apstrīdētajā lēmumā Komisija Spānijas iestāžu līdz 2008. gada 4. jūnijam deklarētajiem izdevumiem piemēroja neto finanšu korekciju 2 % apmērā no visas summas, ar ko par EUR 652 674,70 tika samazināts ELVGF Virzības nodaļas atbalsts izdevumiem iepriekš minētajai programmai, kurš bija piešķirts saskaņā ar Komisijas 2001. gada 31. jūlija Lēmumu C(2001) 2067.
   Spānijas Karaliste uzskata, ka lēmums ir atceļams divu iemeslu dēļ.
   Pirmais iemesls ir tāds, ka nepareizas piemērošanas dēļ esot pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1260/1999 (1) 39. pants, jo ar hipotētiskajiem pārkāpumiem, ar kuriem ir pamatota Komisijas noteiktā finanšu korekcija, faktiski nav izdarīts Regulas (EK) Nr. 438/2001 (2) 4. panta pārkāpums, jo minētajā tiesību normā noteiktā prasība, ka dokumentos par pārbaudēm uz vietas ir jāieraksta veiktais darbs, nenozīmē, ka minētajos dokumentos obligāti ir jābūt norādītam veikto pārbaužu sarakstam, ja šīs pārbaudes ir viegli noskaidrojamas.
   Otrais iemesls ir Regulas (EK) Nr. 1260/1999 39. panta 3. punktā noteiktā samērīguma principa pārkāpums saistībā ar Vadlīnijām par Komisijas dienestu Regulas (EK) Nr. 1260/1999 39. panta 3. punktā paredzēto finanšu korekciju noteikšanā piemērojamajiem principiem, kritērijiem un indikatīvajiem procentuālo attiecību aprēķiniem (3). Tas tā ir, pirmkārt, tāpēc, ka tā noteica korekciju 2 % no izdevumiem, kaut gan ar Spānijas iestāžu Komisijai iesniegtajām ziņām ir apliecināts, ka fondam radītais risks bija ievērojami mazāks par minēto procentuālo attiecību. Otrkārt, tas tā ir tāpēc, ka tā ir pagarinājusi periodu, uz kuru attiecas korekcija, iekļaujot izdevumus, kas bija deklarēti nevis tikai līdz periodam, uz kuru attiecās Komisijas izmeklēšana (līdz 2004. gada 17. decembrim), bet gan līdz divpusējās sanāksmes dienai (2008. gada 4. jūnijam).

      (1)  Padomes 1999. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (OV L 161, 26.06.1999., 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2001. gada 2. marta Regula (EK) Nr. 438/2001, ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1260/1999 attiecībā uz vadības un kontroles sistēmām, ko piemēro no struktūrfondiem piešķirtajai palīdzībai (OV L 63, 03.03.2001., 21. lpp.).

      (3)  2001. gada 2. marta dokuments C(2001) 476.


title: Lieta T-459/07: Prasība, kas celta 2007. gada 17. decembrī — Hangzhou Duralamp Electronics /Padome

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/48

         Prasība, kas celta 2007. gada 17. decembrī — Hangzhou Duralamp Electronics/Padome
   (Lieta T-459/07)
   (2008/C 51/89)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd, Hangzhou City (Ķīna) (pārstāvji — M. Gambardella un V. Villante, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2007. gada 15. oktobra Regulu (EK) Nr. 1205/2007, ar ko pēc termiņa beigu pārskatīšanas, kuru veica saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 2. punktu, nosaka antidempinga maksājumus par Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes integrētu, elektronisku, kompaktu, luminiscējošu spuldžu (CFL-i) importu un attiecina tos uz šā paša ražojuma importu no Vjetnamas Sociālistiskās Republikas, Pakistānas Islāma Republikas un Filipīnu Republikas, kas ir publicēta 2007. gada 17. oktobra OV L 272/1, daļā, kas attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, Ķīnas uzņēmums, lūdz atcelt Padomes 2007. gada 15. oktobra Regulu (EK) Nr. 1205/2007 ar ko pēc termiņa beigu pārskatīšanas, kuru veica saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 2. punktu, nosaka antidempinga maksājumus par Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes integrētu, elektronisku, kompaktu, luminiscējošu spuldžu (CFL-i) importu un attiecina tos uz šā paša ražojuma importu no Vjetnamas Sociālistiskās Republikas, Pakistānas Islāma Republikas un Filipīnu Republikas (1), daļā, kas attiecas uz prasītāju.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs apgalvo, ka Padomes uzskats par to, ka visas CFL-i spuldzes ir vienāda prece, neskatoties uz to tādām atšķirībām kā kalpošanas ilgums, jauda vatos, apvalks, citi integrētie mehānismi, garums, diametrs, diagonāle vai galējais patērētājs, ir nepareizs.
   Turklāt prasītājs norāda, ka Padome pieļāva acīmredzamu kļūdu vērtējumā, aprēķinot dempinga robežas, pārdošanas par zemāku cenu robežas un zaudējuma sliekšņus. Pēc prasītāja domām metode, ar kuru tika attiecināti dati no Eirostata, apstrīdētajā regulā nav paskaidrota un Padomei izmeklēšanas lietas dalībniekiem bija jānodrošina nekonfidenciāls izmantotās metodes kopsavilkums un aprēķina piemēri.
   Turklāt prasītājs uzskata, ka tika pārkāptas viņa tiesības tikt uzklausītam saistībā ar analoģiskas valsts izvēli, jo prasītājam netika dota iespēja izmeklēšanas, kuras rezultātā tika pieņemta apstrīdētā regula, laikā izteikt savu viedokli par Meksikas aizvietošanu ar Koreju kā analoģisku valsti.
   Vēl jo vairāk, prasītājs uzskata, ka Padome pārkāpa Pamata Regulas (2) 7., 9. un 21. pantu, nosakot antidempinga maksājumus laikā, kad Kopienas interesēs nebija veikt intervenci.
   Visbeidzot, prasītājs uzskata, ka Padome pārkāpa Pamata Regulas 5. panta 4. punktu un pieļāva acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nosakot antidempinga maksājumus neskatoties uz to, ka izmeklēšanas pamatā esošo sūdzību Kopienas ražošana neatbalstīja, jo Kopienas ražotāju daļa, kas bija pret šo sūdzību, bija vairāk kā 50 % no kopējā Kopienas līdzvērtīgas preces ražotāju skaita.

      (1)  OV 2007 L 272, 1. lpp.

      (2)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1996 L 56, 1. lpp.).


title: Lieta T-323/09: Prasība, kas celta 2009. gada 18. augustā — Komisija/Irish Electricity Generating

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/28

         Prasība, kas celta 2009. gada 18. augustā — Komisija/Irish Electricity Generating
   (Lieta T-323/09)
   2009/C 256/53
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A.-M. Rouchaud-Joët, F. Mirza)

      Atbildētāja:
      Irish Electricity Generating Co. Ltd, Waterford (Īrija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest atbildētājai maksāt Eiropas Kopienu Komisijai EUR 237 384,31, ko veido pamatsumma EUR 180 664,70 un kavējuma procenti EUR 56 719,61, kas aprēķināti saskaņā ar Eiropas Centrālās bankas procentu likmi 3,50 % (5,56 %) par laika periodu no 2003. gada 25. augusta līdz 2009. gada 15. aprīlim;

               —

               piespriest atbildētājai maksāt EUR 27,52 dienā kā procenta maksājumu no 2009. gada 16. aprīļa līdz parāda pilnīgai samaksai, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Eiropas Kopienu Ceturtās pētniecības pamatprogrammas ietvaros Padome 1994. gada 23. novembrī pieņēma Lēmumu Nr. 94/806/EK (1), lai izveidotu īpašu programmu pētniecībai un tehnoloģiju izstrādei, tostarp demonstrējumu pasākumiem, enerģētikas jomā, kas nav saistīta ar kodolenerģiju. Saskaņā ar lēmuma 5. pantu Komisijas pienākums bija izstrādāt darba programmu, kas aptvertu lēmuma I pielikumā noteiktos mērķus un tematus, kā arī izsludināt paziņojumus par konkursiem un projektu piedāvājumiem, pamatojoties uz šo darba programmu.
   1998. gada 2. martā pēc publiskās iepirkuma procedūras atbildētājai tika piešķirtas tiesības slēgt līgumu Nr. WE/178/97/IEGB (turpmāk tekstā — “līgums”) par divu vēja turbīnu ražošanu. Saskaņā ar līguma noteikumiem no kopējām atbilstīgajām projekta izmaksām ECU 1 531 697 Komisija piekrita piešķirt finanšu atbalstu 40 % apmērā no apstiprinātajām projekta atbilstīgajām izmaksām līdz augstākais ECU 612 679.
   Taču prasītāja apgalvo, ka, lai arī tā atbildētājai laikā no 1998. gada 6. aprīļa līdz 2001. gada 30. aprīlim avansā bija izmaksājusi EUR 225 083,79, atbildētāja līgumu neizpildīja. Turklāt prasītāja apgalvo, ka, kaut arī tā veica līgumā un Kopienu budžeta noteikumos (2) paredzētās procesuālās darbības, lai noteiktu parāda summu un paziņotu to atbildētājai, pēdējā uz to nereaģēja. Tāpēc Komisija ar 2002. gada 13. decembra vēstuli lauza līgumu saskaņā ar līguma II pielikuma 5. panta 3. punkta a) apakšpunkta i) daļu.
   Līdz ar to Komisija ir cēlusi šo prasību saskaņā ar EKL 238. pantu, lai atgūtu iespējami atbildētājai pārmaksāto summu, proti, pamatsummu EUR 180 664,70 un procenta maksājumus, kas aprēķināti ar likmi 5,56 % no datuma, kad parāds bija jāsamaksā, t.i., 2003. gada 24. augustā.

      (1)  Padomes 1994. gada 23. novembra Lēmums Nr. 94/806/EK par Eiropas Kopienu Ceturto pamatprogrammu pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem enerģētikas jomā, kas nav saistīta ar kodolenerģiju (1994-1998) (OV L 334, 22.12.1994., 87. lpp.).

      (2)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.), 71. pants, un Komisijas 2002. gada 23. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 1. lpp.), 78. pants.


title: Lieta C-479/13: Prasība, kas celta 2013. gada 6. septembrī — Eiropas Komisija/Francijas Republika

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/46

         Prasība, kas celta 2013. gada 6. septembrī — Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-479/13)
   2013/C 344/80
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Dintilhac un C. Soulay)

      Atbildētāja: Francijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka piemērojot samazināto PVN likmi digitālajām grāmatām (vai elektroniskajām grāmatām), Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti saskaņā ar PVN direktīvas (1) 96 un 98. pantu, tos lasot kopsakarā ar šīs direktīvas II un III pielikumu un tās īstenošanas regulu (2);

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija izvirza vienu iebildumu, lai pamatotu savu prasību par to, ka ar valsts tiesību aktiem, saskaņā ar kuriem elektroniskajām grāmatām no 2012. gada 1. janvāra tiek piemērota samazināta likme 7 % apmērā, pēc tam no 2013. gada 1. janvāra — 5,5 % apmērā, nav ievērota PVN direktīva.
   Komisija norāda, ka saskaņā ar PVN direktīvas 98. panta 2. punkta pirmo daļu samazinātās PVN likmes var piemērot vienīgi preču piegādei un pakalpojumu sniegšanai, kas paredzētas šis direktīvas III pielikumā. Tomēr PVN direktīvas III pielikuma 6. kategorijā neesot minēta elektronisko grāmatu piegāde, kurai var piemērot samazināto PVN likmi. Komisija no tā secina, ka elektronisko grāmatu piegādei tādēļ ir jāpiemēro parastā PVN likme saskaņā ar PVN direktīvas 96. pantu. Pēc Komisijas domēm, to turklāt apstiprina 98. panta 2. punkta otrā daļa, kurā tieši ir izslēgta samazinātās PVN likmes piemērošana elektroniski sniegtajiem pakalpojumiem. Visbeidzot, Komisija savas prasības atbalstam norāda, ka PVN Komiteja 2011. gada 9. februāri ir vienbalsīgi pieņēmusi pamatnostādnes, saskaņā ar kurām samazinātās PVN likmes nav piemērojamas elektroniskajām grāmatām.

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2011. gada 15. marta Īstenošanas regula (ES) Nr. 282/2011, ar ko nosaka īstenošanas pasākumus Direktīvai 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 77, 1. lpp.).


title: Lieta F-116/06: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums — Buckingham u.c./Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Tā sauktā otrās kārtas paaugstināšana amatā — 2005. gada paaugstināšana amatā — Prioritātes punktu piešķiršana — Pārejas noteikumi — Civildienesta noteikumu 45. panta Vispārīgie īstenošanas noteikumi — Vienlīdzīga attieksme — Pieņemamība)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/50

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums — Buckingham u.c./Komisija
   (Lieta F-116/06) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Tā sauktā “otrās kārtas’ paaugstināšana amatā - 2005. gada paaugstināšana amatā - Prioritātes punktu piešķiršana - Pārejas noteikumi - Civildienesta noteikumu 45. panta Vispārīgie īstenošanas noteikumi - Vienlīdzīga attieksme - Pieņemamība)
   (2009/C 32/97)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Anne Buckingham, Brisele (Beļģija) u.c. (pārstāvis — N. Lhoest, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un Katarzyna Herrmann)
   Priekšmets
   Civildienests — Komisijas 2005. gada 23. novembra lēmuma, kas publicēts Administratīvajā informācijā Nr. 85-2005, atcelšana daļā, kurā prasītājiem, A*12 pakāpes ierēdņiem, nav piešķirts neviens prioritātes punkts, ar ko atzīst iestādes labā veikto darbu 2004. gadā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 294, 2.12.2006., 66. lpp.


title: Lieta F-73/15: Prasība, kas celta 2015. gada 6. maijā – ZZ/Parlaments

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/50

         Prasība, kas celta 2015. gada 6. maijā – ZZ/Parlaments
   (Lieta F-73/15)
   (2015/C 245/63)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāve – M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu prasītājam nepiešķirt dienas naudu pēc viņa pārcelšanas no Komisijas, kurā viņš strādāja ES delegācijā Jemenā, uz Eiropas Parlamentu Briselē

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto 2014. gada 8. jūlija lēmumu;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2015. gada 3. februāra lēmumu;

               —

               likt Parlamentam piešķirt prasītājam dienas naudu kopā ar procentiem, kas aprēķināti no datuma, kurā šīs summas bija jāmaksā, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu VII pielikumu;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-57/10: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 7. jūlija rīkojums — Pedeferri u.c./Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Prasība — Personas, kas prasa piešķirt Eiropas Savienības ierēdņa vai darbinieka statusu — Nepieņemamība — Pirmstiesas procedūras neievērošana)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/29

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 7. jūlija rīkojums — Pedeferri u.c./Komisija
   (Lieta F-57/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Prasība - Personas, kas prasa piešķirt Eiropas Savienības ierēdņa vai darbinieka statusu - Nepieņemamība - Pirmstiesas procedūras neievērošana)
   2012/C 138/62
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Stefano Pedeferri (Mornago, Itālija) u.c. (pārstāvis — G. Vistoli, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin, pārstāvji, un A. Dal Ferro, avocat)

      Priekšmets

   Lūgums atzīt prasītājiem darbinieku statusu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasītāji sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 55, 19.02.2011., 36. lpp.


title: Lieta T-197/06: Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — FMC pret Komisiju

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/45

         Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — FMC pret Komisiju
   (Lieta T-197/06)
   (2006/C 212/76)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: FMC Corporation, Filadelfija (ASV) (pārstāvji — C. Stanbrook, Q.C., un Y. Virvilis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija galīgo Lēmumu C(2006) 1766, ciktāl tas attiecas uz FMC Corporation;

               —

               pakārtoti, samazināt FMC Corporation uzliktā naudas soda apmēru;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā lietā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja lūdz daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija galīgo Lēmumu C(2006) 1766 lietā COMP/F/38.620 — Ūdeņraža pārskābe un perborāts, kurā Komisija konstatēja, ka prasītāja bija pārkāpusi EKL 81. pantu un Eiropas Ekonomiskās zonas līguma 53. pantu, esot tādas aizliegtas vienošanās dalībniece, ko galvenokārt veidoja informācijas apmaiņa konkurentu starpā par cenām un tirdzniecības apjomu, vienošanās par cenām, vienošanās par ražošanas kapacitātes samazināšanu EEZ un konkurenci traucējošu pasākumu uzraudzība.
   Prasītāja izvirza divus pamatus savas prasības pamatojumam un vispārīgi apgalvo, ka tā neatbild par sava meitas uzņēmuma Foret izdarītiem pārkāpumiem, jo tai neesot izšķirošas ietekmes pār šo meitas uzņēmumu.
   Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums nav pienācīgi pamatots.
   Otrkārt, prasītāja uzskata, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļautas šādas kļūdas tiesību piemērošanā un faktu novērtējumā:

               a)

               Komisijas secinājumi bija balstīti uz nepareizu pierādījumu novērtējumu, nelikumīgu diskrimināciju, piešķirot atšķirīgu nozīmi dažādiem liecību avotiem, un vispārīgi uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā;

               b)

               nosakot prasītājas atbildību par Foret izdarīto pārkāpumu, Komisija izmantoja nepareizu kontroles juridisko kritēriju;

               c)

               Komisija izmantoja pierādījumus, kas neattiecās uz apgalvotā pārkāpuma izdarīšanas laiku;

               d)

               Komisija izmantoja pierādījumus, prasītājai nepaziņojot, ka lieta pret sabiedrību ir ierosināta uz to pamata, tādējādi liedzot prasītājai iespēju izmantot tiesības uz aizstāvību.


title: Lieta C-290/13 P: Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 4. septembra rīkojums – Rütgers Germany GmbH , Rütgers Belgium NV , Deza, a.s. , Koppers Denmark A/S , Koppers UK Ltd /Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) Apelācijas sūdzība — Tiesas Reglamenta 181. pants — Regula (EK) Nr. 1907/2006 ( REACH regula) — 59. pants un XIII pielikums — Antracēna eļļas (antracēna pastas) atzīšana par vielu, kas rada ļoti lielas bažas un kam ir jāpiemēro licencēšanas procedūra — Vienlīdzīga attieksme

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/22

         Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 4. septembra rīkojums – Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd/Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA)

   (Lieta C-290/13 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Tiesas Reglamenta 181. pants - Regula (EK) Nr. 1907/2006 (REACH regula) - 59. pants un XIII pielikums - Antracēna eļļas (antracēna pastas) atzīšana par vielu, kas rada ļoti lielas bažas un kam ir jāpiemēro licencēšanas procedūra - Vienlīdzīga attieksme)
   2014/C 409/31
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd (pārstāvis – K. Van Maldegem, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji – M. Heikkilä, W. Broere un T. Zbihlej, J. Stuyck un A.-M. Vandromme, advocaten)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza a.s., Koppers Denmark A/S un Koppers UK Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 252, 31.8.2013.


title: Lieta T-353/11: Prasība, kas celta 2011. gada 29. jūnijā — Event /ITSB — CBT Comunicación Multimedia ( “eventer EVENT MANAGEMENT SYSTEMS” )

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/43

         Prasība, kas celta 2011. gada 29. jūnijā — Event/ITSB — CBT Comunicación Multimedia (“eventer EVENT MANAGEMENT SYSTEMS”)
   (Lieta T-353/11)
   2011/C 252/94
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Event Holding GmbH & Co. KG (Ķelne, Vācija) (pārstāvji — G. Schoenen un V. Töbelmann, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: CBT Comunicación Multimedia, SL (Getxo, Spānija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 29. marta lēmumu lietā R 939/2010-2;

               —

               piespriest atbildētājai segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus; un

               —

               piespriest otrai procesa dalībniecei, ja tā iestātos lietā Vispārējā tiesā segt savus tiesāšanās izdevumus pašai.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “eventer EVENT MANAGEMENT SYSTEMS” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 35., 41. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6483606

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas preču zīmes reģistrācija Nr. 39548073.6 vārdiskai preču zīmei “Event” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 36., 42. un 43. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus pilnībā noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini konstatējusi, ka nepastāvēja pamati Kopienas preču zīmes “eventer EVENT MANAGEMENT SYSTEMS” reģistrācijas pieteikuma noraidīšanai. Ievērojot preču zīmju līdzību un ar abām preču zīmēm apzīmēto pakalpojumu līdzību, pastāvot abu preču zīmju sajaukšanas iespēja.