title: Lieta T-236/09: Prasība, kas celta 2009. gada 8. jūnijā — Evropaïki Dynamiki/Komisija

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/26

         Prasība, kas celta 2009. gada 8. jūnijā — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-236/09)
   2009/C 193/42
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, Atēnas (Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannakis un M. Dermitzakis, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāja piedāvājums konkursa procedūrā RTD–R4–2007–001 1. paketei “Attīstības ekspertīze objekta teritorijā (iekšienē)” un 2. paketei “Attīstības projekti ārpus objekta teritorijas (ārpusē)” (OV 2007/S 238-288854) un kas tika paziņots prasītājam divās atsevišķās 2009. gada 27. marta vēstulēs, kā arī visus sekojošos Komisijas lēmumus, ieskaitot lēmumu par līguma noslēgšanas tiesību piešķiršanu veiksmīgajam pretendentam;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītāja izdevumus, kas tam radušies šīs konkursa procedūras sakarā EUR 69 445 200 apmērā (EUR 33 271 920 par pirmo paketi un EUR-36 173 280 par otro paketi);

               —

               piespriest Komisijai segt prasītāja tiesāšanās izdevumus, kas radušies sakarā ar šo prasību, pat ja šī prasība tiktu noraidīta.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā prasītājs lūdz atcelt atbildētājas lēmumus, ar kuriem ir noraidīts prasītāja piedāvājums konkursa procedūrā (RTD–R4–2007–001-ISS-FP7) 1. paketei “Attīstības ekspertīze objekta teritorijā (iekšienē)” un 2. paketei “Attīstības projekti ārpus objekta teritorijas (ārpusē)” (OV 2007/S 238-288854) un līgums ir piešķirts veiksmīgajam pretendentam. Turklāt prasītājs lūdz izmaksāt kompensāciju par ciestajiem zaudējumiem konkursa procedūras sakarā.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītājs izvirza šādus pamatus.
   Pirmkārt, prasītājs apgalvo, ka atbildētāja pieļāva dažādas acīmredzamas kļūdas vērtējumā un ka tā atteicās sniegt jebkādu pamatojumu vai paskaidrojumu prasītājam, pārkāpjot Finanšu regulu (1) un tās īstenošanas normas, kā arī pārkāpjot Direktīvu 2004/18 (2) un EKL 253. pantu.
   Otrkārt, prasītājs apgalvo, ka atbildētāja pārkāpa Finanšu regulu, liekot pretendentiem paildzināt savus piedāvājumus pret to gribu. Turklāt prasītājs norāda, ka, pat pieņemot, ka atbildētājai bija tiesības to darīt, quod non, pārkāpjot labas administrācijas, pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes principu, tika nolemts turpināt līguma piešķiršanas procedūru līdz beigām, pat pēc pagarinājuma beigām, un, prasītājs uzskata, nevienu līgumu nevar parakstīt, ja viens vai vairāki publiskie iepirkumi vairs nav spēkā.
   Treškārt, prasītājs apgalvo, ka uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu konkursā procedūras iznākums tika sagrozīts informācijas noplūdes dēļ, kas saistās ar mēģinājumu atturēt prasītāju no viņa tiesību izmantošanas.
   Vēl jo vairāk, prasītājs norāda īpašus argumentus attiecībā uz katru paketi.
   Attiecībā uz 1. paketi prasītājs apgalvo, ka atbildētāja pārkāpa vienlīdzīgas attieksmes un labas pārvaldības principu, jo tā neievēroja izslēgšanas kritēriju, kuru nosaka Finanšu regulas 93. panta 1. punkts un 94. pants, attiecībā uz vienu no uzvarējušā konsorcija dalībniekiem, kurš pārkāpa savas līgumsaistības ar prasītāju. Turklāt prasītājs norāda, ka uzvarējušam kandidātam bija pretlikumīgi atļauts izmantot to uzņēmumu resursus, kuras atrodas ārpus PTO/VIN valstīm, un šāda prakse ir nelikumīga.
   Attiecībā uz 2. paketi prasītājs apgalvo, ka atbildētāja nedrīkstēja atļaut kandidātiem parakstīt apakšlīgumus PTO/VIN valstīs, lai piedalītos piedāvājumu konkursa procedūrās; bet, ja tomēr tā tā rīkotos, prasītājs norāda, ka tam jānotiek godīgā, pārskatāmā un nediskriminējošā veidā, paskaidrojot atlases kritērijus, kas tiks izmantoti konkrētu uzņēmumu noraidīšanai vai citu uzņēmumu pieņemšanai. Tādēļ prasītājs uzskata, ka atbildētāja ir piemērojusi īpaši diskriminējošu nostāju, jo tā nav aprakstījusi atlases kritērijus, kurus tā izmantoja pretendentu atlasē. Turklāt tas norāda, ka atbildētāja nav ievērojusi izslēgšanas kritērijus, kurus nosaka Finanšu regulas 93. panta 1. punkts un 94. pants un Īstenošanas kārtības 133.a pants un 134. pants, kā arī Direktīvas 2004/18 45. pants, un kuru mērķis bija izslēgt no publiskā piedāvājuma uzņēmumus, par kuriem ir stājies spēkā notiesājošs spriedums vai kas ir piedalījušās pretlikumīgās darbībās, piemēram, korupcija, kukuļdošana un profesionāli nepieņemama rīcība. Prasītājs uzskata, ka šajā lietā uzvarējušais pretendents ir atzinis, ka tas ir bijis iesaistīts iepriekš minētajās darbībās un attiecībā uz to Vācijas tiesas ir pieņēmušas notiesājošu spriedumu.
   Visbeidzot, prasītājs arī apgalvo, ka atbildētāja pieļāva vairākas acīmredzamas kļūdas abu pakešu vērtējumā attiecībā uz kandidātu piedāvājuma kvalitāti saistībā ar pakalpojumu vispārējo pārvaldību, pasūtīšanas pakalpojumiem un piegādes pakalpojumiem, kā arī pretendenta tehnoloģisko piedāvājumu ar paketēm saistītās jomās.

      (1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV 2002 L 248, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV 2004, L 134, 114. lpp.).


title: Lieta T-629/14: Prasība, kas celta 2014. gada 21. augustā  – Jaguar Land Rover /ITSB (Automašīnas forma)

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/26

         Prasība, kas celta 2014. gada 21. augustā – Jaguar Land Rover/ITSB (Automašīnas forma)
   (Lieta T-629/14)
   2014/C 361/40
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Jaguar Land Rover Ltd (Coventry, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – F. Delord un R. Grewal, Solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2014. gada 24. aprīļa lēmumu lietā R 1622/2013–2.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: trīsdimensiju preču zīme, kas attēlo automašīnas formu, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12., 14. un 28. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 3 88  411

      Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību daļēji noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta F-85/09: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 14. septembra spriedums — Rossi Ferreras /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — 2001./2002. gada novērtējums — Karjeras attīstības ziņojums — Sprieduma par atcelšanu izpilde — Akta atcelšanas sekas — Mērķu noteikšana)

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/48

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 14. septembra spriedums — Rossi Ferreras/Komisija
   (Lieta F-85/09) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - 2001./2002. gada novērtējums - Karjeras attīstības ziņojums - Sprieduma par atcelšanu izpilde - Akta atcelšanas sekas - Mērķu noteikšana)
   2010/C 317/85
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Francisco Rossi Ferreras (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un C. Berardis-Kayser)

      Priekšmets

   Prasība atcelt prasītāja karjeras attīstības ziņojumu attiecībā uz laika posmu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Rossi Ferreras prasību noraidīt;

               2)

               Rossi Ferreras atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 312, 19.12.2009., 45. lpp.


title: Lieta T-223/17: Prasība, kas celta 2017. gada 18. aprīlī – Adapta Color/EUIPO – Coatings Foreign IP (ADAPTA POWDER COATINGS)

text:
               26.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/21

         Prasība, kas celta 2017. gada 18. aprīlī – Adapta Color/EUIPO – Coatings Foreign IP (ADAPTA POWDER COATINGS)
   (Lieta T-223/17)
   (2017/C 202/36)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Adapta Color, SL (Peniskola, Spānija) (pārstāvji – G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal un E. Armero Lavie, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Coatings Foreign IP Co. LLC (Vilmingtona, Delavēra, Amerikas Savienotās Valstis)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “ADAPTA POWDER COATINGS” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 3 383 015

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 6. februāra lēmums lietā R 2522/2015-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pilnībā pieņemamu;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam un attiecīgā gadījumā lietas dalībniecei, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā, kā arī izdevumus spēkā neesamības atzīšanas procesā un apelācijas procesā EUIPO.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta un 3. punkta, 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta, un 75. un 76. panta pārkāpums;

               —

               tādu tiesību pamatprincipu un procesuālo tiesību kā pierādīšanas pienākuma, pienākuma norādīt pamatojumu, tiesību uz aizstāvību jeb tiesību tikt uzklausītam, tiesiskās paļāvības, vienlīdzīgas attieksmes un labās pārvaldības principu pārkāpums.


title: Lieta C-104/06: Prasība pret Zviedrijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2006. gada 22. februārī

text:
               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/7

         Prasība pret Zviedrijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2006. gada 22. februārī
   (Lieta C-104/06)
   (2006/C 96/13)
   tiesvedības valoda — zviedru
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 22. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Zviedrijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv L. Ström van Lier un R. Lyal, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, pieņemot un saglabājot spēkā tādas nodokļu tiesību normas par nodokļa maksāšanas atlikšanu attiecībā uz ienākumiem no kapitāla, kas gūti no tāda īpašuma pārdošanas, kura mitinās tā īpašnieks, ja nodokļa maksātājs iegūst aizstājošu īpašumu, ar kurām noteikts, ka tas ir atļauts vienīgi, ja pārdotais īpašums un iegūtais īpašums atrodas Zviedrijas teritorijā, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 18., 39., 43. pants un 56. panta 1. punkts kā arī EEZ 28., 31. un 40. pants.;

               2)

               piespriest Zviedrijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Zviedrijas likumā par ienākumu nodokli ir ietvertas normas par nodokļa maksāšanas atlikšanu attiecībā uz privāta apdzīvojama nekustamā īpašuma pārdošanu un ar to saistītajām tiesībām. Nodokļa maksātājs var atlikt nodokļa maksāšanu, ja viņš/viņa paziņo par ienākumiem no kapitāla, balsoties uz pārdošanu, kas skar pastāvīgu dzīvesvietu Zviedrijā un ir ieguvis vai ir iecerējis ievākties aizstājošā īpašumā. Tomēr nodokļa atlikšana nav atļauta, ja pārdotie un no jauna iegūtie īpašumi atrodas ārpus Zviedrijas teritorijas. Minētie apstākļi ir acīmredzams šķērslis EK līgumā un EEZ līgumā paredzēto pamatbrīvību izmantošanai.
   Zviedrijas tiesību normas nav piemērotas, lai nodrošinātu Zviedrijas nodokļu sistēmas viendabīgumu, jo, attiecībā uz vienu vienīgu nodokļa maksātāju, nepastāv tieša saikne starp nodokļu priekšrocību (atliktā nodokļa maksāšana) un šīs priekšrocības kompensāciju, maksājot nodevu tās pašas nodokļa uzlikšanas kontekstā. Jebkura gadījumā, Zviedrijas tiesību normas nav samērīgas ar to izvirzīto mērķi.


title: Tiesas rīkojums (piektā palāta) 2005. gada 28. februārī lietā C-260/02 P Michael Becker pret Eiropas Kopienu Revīzijas palātu (Apelācija — Ierēdņi — Invaliditātes pensija — Lūgums uzsākt invaliditātes procedūru atvaļinājuma personisku iemeslu dēļ laikā — Apelācija, kas ir daļā acīmredzami nepieņemama un daļā acīmredzami nepamatota)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/18

      TIESAS RĪKOJUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 28. februārī
   lietā C-260/02 P Michael Becker pret Eiropas Kopienu Revīzijas palātu (1)

   (Apelācija - Ierēdņi - Invaliditātes pensija - Lūgums uzsākt invaliditātes procedūru atvaļinājuma personisku iemeslu dēļ laikā - Apelācija, kas ir daļā acīmredzami nepieņemama un daļā acīmredzami nepamatota)
   (2005/C 182/34)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-260/02 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 56. pantam, ko 2002. gada 15. jūlijā iesniedza Mihaels Bekers [Michael Becker] ar dzīvesvietu Luksemburgā (Luksemburga), ko pārstāv E. Frike [E. Fricke], advokāts, citiem lietas dalībniekiem esot Revīzijas palātai, ko pārstāvēja sākotnēji P. Džusta [P. Giusta] un B. Šēfere [B. Schäfer], bet vēlāk Ž. M. Stenjē [J. M. Stenier] un M. Bafendama [M. Bavendamm], pārstāvji, Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta] (referente), tiesneši R. Šintgens [R. Schintgen] un J. Makarčiks [J. Makarczyk], ģenerāldvokāte K. Štiksa-Hakla [C. Stix-Hackl], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 28. februārī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               M. Bekers atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 202, 24.08.2002.


title: Labojums Prasībā, kas celta 2015. gada 22. decembrī – EDF/Komisija (Lieta T-747/15) (OV C 78, 29.2.2016..)

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/51

         Labojums Prasībā, kas celta 2015. gada 22. decembrī – EDF/Komisija
   (Lieta T-747/15)
   (
         “Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis”, C 78, 2016. gada 29. februāris
      .)
   (2016/C 136/74)
   OV publicētā paziņojuma lietā T-747/15 EDF/Komisija tekstu lasīt šādi:

         “Prasība, kas celta 2015. gada 22. decembrī – EDF/Komisija
         (Lieta T-747/15)
         (2016/C 078/35)
         Tiesvedības valoda – franču

            Lietas dalībnieki

            Prasītājs: Électricité de France (EDF) (Parīze, Francija) (pārstāvis – M. Debroux, avocat)

            Atbildētāja: Eiropas Komisija

            Prasītāja prasījumi:

                     —

                     galvenokārt, atcelt Komisijas 2015. gada 22. jūlija lēmuma par valsts atbalstu SA.13869 (C 68/2002) (ex NN 80/2002), ko Francija sniegusi EDF: no aplikšanas ar nodokli atbrīvotu finanšu rezervju pārkvalificēšana par kapitālieguldījumiem nolūkā atjaunot vispārīgo apgādes tīklu (VAT) (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), 1., 2., 3., 4. un 5. pantu, ņemot vērā būtisku procedūras noteikumu pārkāpumu un kļūdas tiesību piemērošanā un faktu vērtējumā,

                     —

                     pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1., 2. un 3. pantu, ciktāl summa, kuru EDF tika noteikts atlīdzināt, bija pārāk augsta, un

                     —

                     katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

            Pamati un galvenie argumenti

         Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs galvenos pamatus.

                     1.

                     Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 266. pants.

                     2.

                     Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots LESD 107. pants. Šis pamats ir sadalīts divās daļās.

                                 —

                                 Pirmā daļa, kas attiecas uz privātā ieguldītāja kritērija piemērojamību, ir sadalīta piecās daļās:

                                             —

                                             pirmā daļa, saskaņā ar kuru Komisija bez jebkāda attaisnojuma un pamatojuma neesot ņēmusi vērā vairākus dokumentus un materiālus, ko Francija un EDF tai esot pienācīgi darījušas zināmus,

                                             —

                                             otrā daļa, saskaņā ar kuru Komisija sistemātiski esot sajaukusi aspektus, kas attiecīgi ir saistīti ar privātā ieguldītāja kritērija piemērojamību un piemērošanu,

                                             —

                                             trešā daļa, saskaņā ar kuru Komisija nepamatoti esot izslēgusi informēta privātā ieguldītāja kritērija piemērojamību tikai tāpēc, ka pasākuma pārbaudē papildus apsvērumiem, kuri attiecas uz tās kā akcionāra statusu, Francija esot ņēmusi vērā apsvērumus, kas attiecas uz tās kā publiskās iestādes statusu,

                                             —

                                             ceturtā daļa, saskaņā ar kuru Komisija nepamatoti esot noteikusi EDF individuālu pienākumu sagatavot formālu biznesa plānu, lai attaisnotu informēta privātā ieguldītāja kritērija piemērojamību,

                                             —

                                             piektā daļa, saskaņā ar kuru Komisija neesot ņēmusi vērā šī pasākuma raksturu un priekšmetu, kontekstu, kādā tas iekļaujas, kā arī izvirzīto mērķi un noteikumus, kādi ir piemērojami minētajam pasākumam.

                                 —

                                 Otrā daļa, kas attiecas uz privātā ieguldītāja kritērija piemērošanu, ir sadalīta trīs daļās:

                                             —

                                             pirmā daļa, saskaņā ar kuru Komisija nepamatoti esot secinājusi, ka Oxera ziņojums nebija pieņemams kā pierādījums,

                                             —

                                             otrā daļa, saskaņā ar kuru Komisijas metodoloģijā esot acīmredzamas kļūdas. Pirmkārt, Komisija neesot ņēmusi vērā ne tālaika kontekstu, ne kritērijus, ko tālaika ieguldītāji esot izvēlējušies. Otrkārt, tēze par “nodokļu dāvanu”, no kuras Komisija neatkāpjas, esot ne tikai kļūda tiesību piemērošanā, bet esot izraisījusi arī kļūdas ieguldījumu atbilstības vērtējumā. Treškārt, Komisija esot pavairojusi metodoloģiskās kļūdas, attiecībā uz katru no kurām pietiek pierādīt, ka Komisija nav acīmredzami pierādījusi, ka privātā ieguldītāja kritērijs neesot ticis piemērots,

                                             —

                                             trešā daļa par Komisijas pieļauto metodoloģisko kļūdu sekām.

                     3.

                     Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā nav norādīts pamatojums.

               Prasības pamatošanai prasītājs izvirza arī divus pakārtotus pamatus.

                     1.

                     Pirmais pamats, kas ir izvirzīts pakārtoti, attiecas uz to, ka attiecībā uz lielāko daļu no iespējamā atbalsta esot iestājies noilgums. Šis pamats ir sadalīts divās daļās:

                                 —

                                 pirmā daļa, saskaņā ar kuru runa galvenokārt esot par pastāvošu atbalstu, kas izriet no pasākuma, kurš īstenots pirms Eiropas elektroenerģijas tirgus atvēršanas konkurencei,

                                 —

                                 otrā daļa, saskaņā ar kuru liela daļa apgalvotā atbalsta izrietot no pasākuma, kas īstenots vairāk nekā desmit gadus pirms pirmā pierādījumu savākšanas pasākuma.

                     2.

                     Otrais pamats, kas ir izvirzīts pakārtoti, attiecas uz aprēķina kļūdām, kuras Komisija esot pieļāvusi, nosakot iespējamo atbalstu. Šis pamats ir sadalīts trīs daļās:

                                 —

                                 pirmā daļa, saskaņā ar kuru Komisija esot pieļāvusi kļūdas, kas attiecas uz atjaunošanai paredzēto uzkrājumu kopējo summu,

                                 —

                                 otrā daļa, saskaņā ar kuru Komisija esot pieļāvusi kļūdas, kas attiecas uz piemērojamo nodokļa likmi,

                                 —

                                 trešā daļa, saskaņā ar kuru apgalvotā atbalsta summa būtu jāpārskata, pamatojoties uz šiem koriģētajiem datiem.”


title: Lieta T-395/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 10. maija  spriedums —  Air One  pret Komisiju (Valsts atbalsts — Gaisa transports — Sūdzība — Komisijas nostājas neformulēšana — Prasība par bezdarbību — Termiņš — Pieņemamība)

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/25

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 10. maija spriedums — Air One pret Komisiju
   (Lieta T-395/04) (1)

   (Valsts atbalsts - Gaisa transports - Sūdzība - Komisijas nostājas neformulēšana - Prasība par bezdarbību - Termiņš - Pieņemamība)
   (2006/C 165/49)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Air One Spa, Kjeti [Chieti], (Itālija) (pārstāvji — Dž. Beloti [G. Belotti] un M. Padelaro [M. Padellaro], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. di Buči [V. Di Bucci] un E. Rigini [E. Righini], pārstāvji)
   Priekšmets
   Lūgums, pamatojoties uz EKL 232. pantu, atzīt, ka, nepieņemot lēmumu saistībā ar prasītāja 2003. gada 22. decembrī iesniegto sūdzību par atbalstu, ko Itālijas Republika nelikumīgi piešķīrusi aviokompānijai Ryanair, Komisija nav izpildījusi tai uzliktos pienākumus.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 300, 04.12.2004.


title: Lieta F-124/11: Prasība, kas celta 2011. gada 24. novembrī — ZZ/FRONTEX

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/72

      Prasība, kas celta 2011. gada 24. novembrī — ZZ/ FRONTEX

      (Lieta F-124/11)
      (2012/C 25/141)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZZ (pārstāvis — S.A. Pappas, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (FRONTEX)

         Strīda priekšmets un apraksts

      Prasība atcelt lēmumu, ar kuru atsaukts iepriekšējais lēmums par prasītāja darba līguma atjaunošanu

         Prasītāja prasījumi:

      Prasītājs lūdz Eiropas Savienības Civildienesta tiesu:

                  —

                  atcelt FRONTEX izpilddirektora 2011. gada 28. marta lēmumu;

                  —

                  atcelt FRONTEX izpilddirektora 2011. gada 11. augusta lēmumu;

                  —

                  piespriest FRONTEX atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-367/07: Prasība, kas celta 2007. gada 17. septembrī — Dow AgroSciences u.c./Komisija

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/34

         Prasība, kas celta 2007. gada 17. septembrī — Dow AgroSciences u.c./Komisija
   (Lieta T-367/07)
   (2007/C 283/63)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Dow AgroSciences Ltd, Hitchin (Apvienotā Karaliste), DOW AgroSciences BV, Roterdama (Nīderlande), Dow AgroSciences Danmark A/S, Lyngby-Taarbæk (Dānija), Dow AgroSciences GmbH, Stade (Vācija), Dow AgroSciences SAS, Mougins (Francija), Dow AgroSciences Export SAS, Mougins (Francija), Dow AgroSciences Hungary kft, Budapešta (Ungārija), Dow AgroSciences Italia Srl, Milāna (Itālija), Dow AgroSciences Polska sp. z o.o., Varšava (Polija), Dow AgroSciences Distribution SAS, Mougins (Francija), Dow AgroSciences Iberica, SA, Madride (Spānija), Dow AgroSciences s.r.o., Prāga (Čehijas Republika) un Dow AgroSciences LLC, Indianapolise (Savienotās Valstis) (pārstāvji — K. Van Maldegem un C. Mereu, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas Lēmumu 2007/437/EK;

               —

               atzīt Regulas (EK) Nr. 1490/2002 20. pantu par prettiesisku un nepiemērojamu attiecībā uz pirmo prasītāju un tās ziņojuma par haloksifopu-R novērtēšanas procedūru;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti, uz kuriem balstās prasītāji, atbilst vai ir līdzīgi tiem, uz kuriem balstīta lieta T-326/07 Cheminova u.c./Komisija


title: Lieta T-580/14: Prasība, kas celta 2014. gada 4. augustā – Aduanas y Servicios Fornesa/Komisija

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/70

         Prasība, kas celta 2014. gada 4. augustā – Aduanas y Servicios Fornesa/Komisija
   (Lieta T-580/14)
   2014/C 315/115
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aduanas y Servicios Fornesa, SL (Lleida, Spānija) (pārstāvis – I. Toda Jiménez, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt prasītājas tiesības uz to, lai tiktu atlaists muitas nodoklis EUR 2 4 53  003, 38 apmērā, kas tai noteikts saskaņā ar 2011. gada 27. jūnijaDependencia Regional de Aduanas e Impuestos Especiales de la delegación Especial de Cataluña [Katalonijas īpašās delegācijas Reģionālās muitas un īpašo nodevu biroja] aprēķinu atbilstoši Kopienu ārējam tarifam par 2006., 2007. un 2008. finanšu gadu, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo prasību atcelt tiesību aktu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja šajā tiesvedībā lūdz atcelt Komisijas 2014. gada 15. aprīļa lēmumu lietā REM 02/2012, ar kuru prasītajai tika atteikts atlaist muitas nodokļus, kas pieprasīti saistībā ar tāda “cukura sīrupa, kas ir aromatizēts vai kam pievienotas krāsvielas,” importu, kurš sākotnēji deklarēts kā pārstrādāts Andorā, prasītājai kā importētāja netiešajam pārstāvim esot iesaistītai kā muitas aģentam.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts [Kopienas] Muitas kodeksa 239. pants, jo Komisija esot pieļāvusi kļūdu īpašās situācijas novērtējumā un neesot ņēmusi vērā lēmuma pieņemšanai būtiskos faktus.

                           —

                           Šajā saistībā tiek apgalvots, ka muitas aģents nav saistīts ar ievestās preces ražošanas procesu – kas bija galvenais faktors muitas nodokļa samaksas pieprasīšanai, ka importētāja darbība bija sarežģīta un muitas aģentam nepārzināma, ka Spānijas muita tam nepaziņoja par savam šaubām par importētāja rīcību un arī neveica nekādus piesardzības pasākumus, ka EUR 1 sertifikātus, uz kuriem balstījās imports, divas reizes bija apstiprinājušas Andoras iestādes, un ka arī Spānijas muitas pirmā analīze apstiprināja, ka precēm bija tiesības uz preferenciālu režīmu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Kopienas Muitas kodeksa 239. pants, jo nepastāvot “krāpšana” vai “rupja neuzmanība”, kas izslēgtu prasīto nodokļa atlaišanu.

                           —

                           Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka Komisija vienīgi uzskaita virkni iespējamo darbību, kuras muitas aģents, iespējams, būtu varējis veikt un kuras būtu likušas šaubīties par importa operāciju likumību. Tomēr no tā nekādā ziņā nevar izsecināt muitas aģenta veiktu “krāpšanu” vai “rupju neuzmanību”, un tādējādi nodokļa atlaišana neesot izslēgta.

                           —

                           Prasītāja uzsver arī muitas aģenta labo ticību un ikvienā brīdī ievēroto rūpību.


title: Lieta T-103/13 P: Vispārējās tiesas 2015. gada 13. oktobra spriedums – Komisija/Cocchi un Falcione Apelācija — Pretapelācija — Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Valstī iegūto pensijas tiesību pārskaitīšana — Priekšlikums par izdienas gadiem — Akts, kas nav nelabvēlīgs — Prasības nepieņemamība pirmajā instancē — Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/33

         Vispārējās tiesas 2015. gada 13. oktobra spriedums – Komisija/Cocchi un Falcione

   (Lieta T-103/13 P) (1)

   (Apelācija - Pretapelācija - Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Valstī iegūto pensijas tiesību pārskaitīšana - Priekšlikums par izdienas gadiem - Akts, kas nav nelabvēlīgs - Prasības nepieņemamība pirmajā instancē - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts)
   (2015/C 398/43)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Gattinara un D. Martin)

      Pārējie lietas dalībnieki: Giorgio Cocchi (Wezembeek-Oppem, Beļģija) un Nicola Falcione (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji S. Orlandi, J.-N. Louis un D. de Abreu Caldas, vēlāk S. Orlandi, avocats)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 11. decembra spriedumu Cocchi un Falcione/Komisija (F-122/10, Krājums-CDL, EU:F:2012:180), kura lūgts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 11. decembra spriedumu Cocchi un Falcione/Komisija (F-122/10) daļā, kurā par pieņemamu un pamatotu ir atzīta prasība atcelt 2010. gada 12. un 23. februāra tiesību aktus (kas šajā spriedumā ir kvalificēti kā “lēmumi”), kurus Eiropas Komisija ir nosūtījusi, attiecīgi, Nicola Falcione un Giorgio Cocchi, jo ar šiem aktiem ir atsaukti N. Falcione un G. Cocchi izsniegtie priekšlikumi ar norādi par papildu pensijas izdienas gadiem, kas radušies eventuālās viņu pensijas tiesību pārskaitīšanas rezultātā;

               2)

               pretapelācijas sūdzību noraidīt;

               3)

               noraidīt G. Cocchi un N. Falcione celto prasību Civildienesta tiesā lietā F-122/10 daļā, kurā tiek prasīts atcelt 2010. gada 12. un 23. februāra tiesību aktus, kurus Komisija ir nosūtījusi, attiecīgi, N. Falcione un G. Cocchi, jo ar šiem aktiem ir atsaukti N. Falcione un G. Cocchi izsniegtie priekšlikumi ar norādi par papildu pensijas izdienas gadiem, kas radušies eventuālās viņu pensijas tiesību pārskaitīšanas rezultātā;

               4)

               G. Cocchi un N. Falcione sedz savus tiesāšanās izdevumus paši, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā instancē un saistībā ar pretapelācijas sūdzību. Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati saistībā ar apelācijas sūdzību;

               5)

               G. Cocchi un N. Falcione, kā arī Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē.

      (1)  OV C 129, 4.5.2013.


title: Lieta T-185/17: Prasība, kas celta 2017. gada 21. martā – PlasticsEurope/ECHA

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/34

         Prasība, kas celta 2017. gada 21. martā – PlasticsEurope/ECHA

   (Lieta T-185/17)
   (2017/C 161/48)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PlasticsEurope (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – R. Cana, E. Mullier un F. Mattioli, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt ECHA2017. gada 12. janvārī publicēto lēmumu iekļaut Bisphenol A kandidātvielu sarakstā atļaujas saņemšanai kā vielu, kas rada ļoti lielas bažas, atbilstoši REACH regulas 59. pantam;

               —

               piespriest ECHA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un

               —

               noteikt citus vai turpmākus pasākumus, kādus varētu prasīt taisnīgums.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu tiek pārkāpts REACH regulas 2. panta 8. punkta b) apakšpunkts.

                           —

                           Ar apstrīdēto lēmumu tiekot pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (OV 2006, L 396, 1. lpp., turpmāk tekstā – “REACH regula”), 2. panta 8. punkta b) apakšpunkts, jo uz starpprodukta lietojumu neattiecoties VII sadaļa atbilstoši REACH regulas 2. panta 8. punkta b) apakšpunktam un tādējādi tas esot ārpus 57. un 59. punkta piemērošanas jomas.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots samērīguma principa pārkāpums apstrīdētajā lēmumā.

                           —

                           Prasītāja norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu tiek pārkāpts samērīguma princips, jo starpprodukta lietojuma iekļaušana kandidātsarakstos pārsniedzot to, kas ir piemērots un nepieciešams iecerētā mērķa sasniegšanai, un tas neesot vismazāk apgrūtinošais pasākums, kuru būtu varējusi izmantot Eiropas Ķimikāliju aģentūra.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, neņemot vērā tās rīcībā esošo informāciju, kas parāda BPA kā starpprodukta lietojumu, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

                           —

                           Eiropas Ķimikāliju aģentūra neesot ņēmusi vērā BPA lietas materiālu XV pielikumā sniegto informāciju atbilstoši REACH regulai.


20150731046617022015/C 270/316182014TC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL20150629252621Lieta T-618/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 29. jūnija spriedums – Grupo Bimbo/ITSB (Meksikāņu kukurūzas plāceņa forma) Kopienas preču zīme – Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums – Meksikāņu kukurūzas plāceņa forma – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts
 ---documentbreak--- C2702015LV2510120150629LV0031251262Vispārējās tiesas 2015. gada 29. jūnija spriedums – Grupo Bimbo/ITSB (Meksikāņu kukurūzas plāceņa forma)
   (Lieta T-618/14) (
         1
      )
   “Kopienas preču zīme — Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Meksikāņu kukurūzas plāceņa forma — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts”2015/C 270/31Tiesvedības valoda – spāņu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mexico, Meksika) (pārstāvis – N. Fernández Fernández–Pacheco, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji S. Palmero Cabezas, vēlāk – J. Garrido Otaola)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2014. gada 3. jūnija lēmumu lietā R 2449/2013–2 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt trīsdimensiju apzīmējumu, kuru veido meksikāņu kukurūzas plāceņa forma

      Rezolutīvā daļa:

            1)

            prasību noraidīt;

            2)

            Grupo Bimbo, SAB de CV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 351, 6.10.2014.


title: Lieta C-468/12: Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 20. jūnija rīkojums ( Tribunale di Cosenza (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — CCIAA di Cosenza / Ciesse srl (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Reglaments — 53. panta 2. punkts, 93. panta a) punkts un 99. pants — Direktīva 2008/7/EK — Netiešie nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai — 5. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Piemērošanas joma — Ikgadējā nodeva, kas tiek maksāta vietējām tirdzniecības, rūpniecības, amatniecības un lauksaimniecības palātām)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/52

         Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 20. jūnija rīkojums (Tribunale di Cosenza (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — CCIAA di Cosenza/Ciesse srl

   (Lieta C-468/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Reglaments - 53. panta 2. punkts, 93. panta a) punkts un 99. pants - Direktīva 2008/7/EK - Netiešie nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai - 5. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Piemērošanas joma - Ikgadējā nodeva, kas tiek maksāta vietējām tirdzniecības, rūpniecības, amatniecības un lauksaimniecības palātām)
   2013/C 225/92
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Cosenza

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura (CCIAA) di Cosenza

      Atbildētāja: Ciesse srl, maksātnespējīga sabiedrība

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Ordinario di Cosenza — Padomes 2008. gada 12. februāra Direktīvas 2008/7/EK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (OV L 46, 11. lpp.), 5. panta interpretācija — Ikgadējas nodevas uzlikšana par reģistrāciju sabiedrību reģistrā, ko ir izveidojušas vietējās tirdzniecības palātas — Ikgadējās nodevas apmērs, kas individuālajiem uzņēmumiem, lauksaimniecības sabiedrībām (“societá semplici”) un advokātu sabiedrībām ir labvēlīgāks nekā citām kapitālsabiedrībām

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2008. gada 12. februāra Direktīvas 2008/7/EK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, 5. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka tas pieļauj tādas ikgadējas nodevas iekasēšanu, kāda ir aplūkota pamatlietā un ko tirdzniecības, rūpniecības, amatniecības un lauksaimniecības palātām maksā ikviens uzņēmums, kurš ir ierakstīts vai minēts to reģistrā, un kas principā ir aprēķināta atkarībā no to apgrozījuma, bet pēc vienotas likmes ir noteikta atsevišķām uzņēmumu kategorijām un it īpaši uzņēmumiem, kas pieder vai ko individuāli pārvalda fiziskas personas.

      (1)  OV C 399, 22.12.2012.


title: Lieta T-41/08 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 25. aprīļa rīkojums — Vakakis /Komisija (Kopienas konkursa procedūra — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Iespējas zaudēšana — Tiesības celt prasību — Galvenās prasības pieņemamība — Steidzamība — Pierādījumu savākšanas pasākumi)

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/25

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 25. aprīļa rīkojums — Vakakis/Komisija
   (Lieta T-41/08 R)
   (Kopienas konkursa procedūra - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Iespējas zaudēšana - Tiesības celt prasību - Galvenās prasības pieņemamība - Steidzamība - Pierādījumu savākšanas pasākumi)
   (2008/C 197/44)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs :Vakakis International — Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE, Atēnas (Grieķija) (pārstāvis — B. O'Connor, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Wilderspin un G. Boudot)
   Priekšmets
   Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu konkursa procedūras EuropeAid/125241/C/SER/CY par “tehniskās palīdzības lauku attīstības politikas atbalstam” sniegšanu Kipras ziemeļu daļā ietvaros.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu pasākumu noteikšanu noraidīt;

               2)

               pieteikumu par pierādījumu savākšanas un procesa organizatoriskajiem pasākumiem noraidīt;

               3)

               par pieteikumu par iestāšanos lietā nav jālemj;

               4)

                  lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu, izņemot attiecībā uz Agriconsulting Europe SA tiesāšanās izdevumiem, atlikt. Agriconsulting Europe SA sedz izdevumus, kuri tam radušies, iesniedzot lūgumu par iestāšanos lietā.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 10. novembrī lietā T-165/03 Eduard Vonier pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Konkurss — Neiekļaušana rezerves sarakstā — Valsts seminārs — Konkursa komisijas sastāvs — Mutisks pārbaudījums — Privātā dzīve — Valodu zināšanas)

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/23

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 10. novembrī
   lietā T-165/03 Eduard Vonier pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Konkurss - Neiekļaušana rezerves sarakstā - Valsts seminārs - Konkursa komisijas sastāvs - Mutisks pārbaudījums - Privātā dzīve - Valodu zināšanas)
   (2005/C 19/50)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā T-165/03 Eduard Vonier, Amsterdama (Holande), ko pārstāv W. Schmolke, avocat, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvis - J. Currall, kam palīdz B. Wägenbaur, avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā), par prasību, no vienas puses, atcelt 2002. gada 30. jūlija lēmumu, ar kuru konkursa COM/A/6/01 komisija nolēma neiekļaut prasītāju administratoru ārējo attiecību jomā rezerves sarakstā, un, no otras puses, par iespējami nodarīto zaudējumu atlīdzību, Pirmās instances tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Azizi, tiesneši F. Dehousse un O. Czúcz, sekretārs H. Jung, 2004. gada 10. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               puses pašas sedz savus izdevumus.

      (1)  OV C 213, 6.9.2003.


title: Lieta C-149/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. martā iesniedza Landgericht München I (Vācija) – Bastei Lübbe GmbH & Co. KG/Michael Strotzer

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. martā iesniedza Landgericht München I (Vācija) – Bastei Lübbe GmbH & Co. KG/Michael Strotzer

   (Lieta C-149/17)
   (2017/C 213/24)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht München I

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Bastei Lübbe GmbH & Co. KG

      Atbildētājs: Michael Strotzer

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2001/29/EK (1) 8. panta 1. un 2. punkts saistībā ar tās 3. panta 1. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka “efektīvas un preventīvas sankcijas darba publiskošanas tiesību pārkāpuma gadījumā” pastāv vēl arī tad, ja interneta pieslēguma, kuru izmantojot ir izdarīti autortiesību pārkāpumi datņu apmaiņas rezultātā, īpašnieks nav atbildīgs par zaudējumiem, ja pieslēguma īpašnieks nosauc vismaz vienu ģimenes locekli, kurš papildus viņam varēja piekļūt šim interneta pieslēgumam, bet detalizēti nepaziņo atbilstīgās papildu pārbaudēs noskaidrotu laiku un veidu, kad un kā šis ģimenes loceklis ir lietojis internetu?

               2)

               Vai Direktīvas 2004/48/EK (2) 3. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka “efektīvi pasākumi intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanai” pastāv vēl arī tad, ja interneta pieslēguma, pa kuru ir izdarīti autortiesību pārkāpumi datņu apmaiņas rezultātā, īpašnieks nav atbildīgs par zaudējumiem, ja pieslēguma īpašnieks nosauc vismaz vienu ģimenes locekli, kurš papildus viņam varēja piekļūt šim interneta pieslēgumam, bet detalizēti nepaziņo atbilstīgās papildu pārbaudēs noskaidrotu laiku un veidu, kad un kā šis ģimenes loceklis ir lietojis internetu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā, OV, L 167, 10. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu, OV L 157, 45. lpp.


title: Lieta C-445/12 P: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 12. decembra spriedums — Rivella International AG /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Baskaya di Baskaya Alim e C. Sas (Apelācija — Kopienas preču zīme — Grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “BASKAYA” — Iebildumi — Divpusēja konvencija — Trešās valsts teritorija — Faktiskas izmantošanas jēdziens)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/19

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 12. decembra spriedums — Rivella International AG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Baskaya di Baskaya Alim e C. Sas

   (Lieta C-445/12 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “BASKAYA” - Iebildumi - Divpusēja konvencija - Trešās valsts teritorija - Faktiskas izmantošanas jēdziens)
   2014/C 52/31
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Rivella International AG (pārstāvis — C. Spintig, advokāts)

      Citi lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider), Baskaya di Baskaya Alim e C. Sas

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-170/11 Rivella International/ITSB — Baskaya di Baskaya Alim (“BASKAYA”), ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 10. janvāra lēmumu lietā R 534/2010-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Rivella International AG un Baskaya di Baskaya Alim e C. Sas — Sajaukšanas iespēja starp grafisku apzīmējumu, kas ietver vārdisku elementu “BASKAYA”, un starptautisku agrāku grafisku preču zīmi, kas ietver vārdisku elementu “Passaia” — Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.) 42. panta 2. un 3. punkta pārkāpums — Kļūdains iebildumu pārbaudes vērtējums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Rivella International AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 366, 24.11.2012.


title: Lieta T-104/14 P: Vispārējās tiesas 2015. gada 13. oktobra spriedums – Komisija/Verile un Gjergji Apelācija — Pretapelācija — Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Valstī iegūto pensijas tiesību nodošana — Priekšlikumi par izdienas gadiem — Akts, kas nav nelabvēlīgs — Prasības nepieņemamība pirmajā instancē — Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts — Tiesiskā noteiktība — Tiesiskā paļāvība — Vienlīdzīga attieksme

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/44

         Vispārējās tiesas 2015. gada 13. oktobra spriedums – Komisija/Verile un Gjergji

   (Lieta T-104/14 P) (1)

   (Apelācija - Pretapelācija - Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Valstī iegūto pensijas tiesību nodošana - Priekšlikumi par izdienas gadiem - Akts, kas nav nelabvēlīgs - Prasības nepieņemamība pirmajā instancē - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts - Tiesiskā noteiktība - Tiesiskā paļāvība - Vienlīdzīga attieksme)
   (2015/C 398/55)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall, G. Gattinara un D. Martin)

      Pārējie lietas dalībnieki: Marco Verile (Cadrezzate, Itālija) un Anduela Gjergji (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis un M. de Abreu Caldas, vēlāk – J.-N. Louis un N. de Montigny, advokāti)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (plēnums) 2013. gada 11. decembra spriedumu Verile un Gjergji/Komisija (F-130/11, Krājums-CDL, EU:F:2013:195), kurā šo spriedumu ir lūgts atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (plēnums) 2013. gada 11. decembra spriedumu lietā F-130/11 Verile un Gjergji/Komisija;

               2)

               noraidīt prasību, ko Marco Verile un Anduela Gjergji cēluši Civildienesta tiesā lietā F-130/11;

               3)

               pirmkārt, M. Verile un A. Gjergji, un, otrkārt, Eiropas Komisija katrs sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 151, 19.5.2014.


title: Lieta C-299/06: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 15. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 15. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku
   (Lieta C-299/06) (1)

   (2007/C 82/60)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 212, 2.9.2006.


title: Lieta T-816/16 RENV: Vispārējās tiesas 2017. gada 18. maija rīkojums – Alsteens/Komisija

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/49

         Vispārējās tiesas 2017. gada 18. maija rīkojums – Alsteens/Komisija
   (Lieta T-816/16 RENV) (1)

   (2017/C 249/67)
   Tiesvedības valoda – franču
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 319, 20.10.2012. (lieta, kas sākotnēji reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-87/12).


title: Lieta T-130/17 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 21. jūlija rīkojums – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Komisija Pagaidu noregulējums — Dabasgāzes iekšējais tirgus — Direktīva 2009/73/EK — Bundesnetzagentur lūgums grozīt atkāpšanās no Savienības noteikumiem par OPAL cauruļvada izmantošanu nosacījumus — Komisijas lēmumus par atkāpšanās no Savienības noteikumiem nosacījumu grozīšanu — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/35

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 21. jūlija rīkojums – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Komisija
   (Lieta T-130/17 R)
   (Pagaidu noregulējums - Dabasgāzes iekšējais tirgus - Direktīva 2009/73/EK - Bundesnetzagentur lūgums grozīt atkāpšanās no Savienības noteikumiem par OPAL cauruļvada izmantošanu nosacījumus - Komisijas lēmumus par atkāpšanās no Savienības noteikumiem nosacījumu grozīšanu - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2017/C 293/42)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Varšava, Polija) (pārstāvis – M. Jeżewski, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – O. Beynet un K. Herrmann)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un R. Kanitz)

      Priekšmets

   Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt Komisijas 2016. gada 28. oktobra Lēmuma C(2016) 6950, final, par grozījumiem nosacījumos par atkāpšanos saistībā ar OPAL cauruļvadu no noteikumiem par trešo personu piekļuvi un Direktīvā 2003/55/EK noteikto cenu regulējumu izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-53/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 19. jūlija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/32

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 19. jūlija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-53/07) (1)

   (2007/C 315/57)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 69, 24.3.2007.


title: lieta C-70/05: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 14. februārī

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/23

         Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 14. februārī
   (lieta C-70/05)
   (2005/C 82/46)
   tiesvedības valoda – franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 14. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Denis Martin, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK par kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1) prasības, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētā direktīva;

               2)

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesiskajā kārtībā bija 2003. gada 2. decembris.

      (1)  OV L 303, 02.12.2000., 16. lpp.


title: Lieta C-213/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 9. maijā iesniedza Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Polijas Republika) — Fortuna Sp. z o.o./Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

text:
               23.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 9. maijā iesniedza Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Polijas Republika) — Fortuna Sp. z o.o./Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

   (Lieta C-213/11)
   2011/C 219/06
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Fortuna Sp. z o.o.

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvas 98/34/EK, kas nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu, un Informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu sfērā (1), 1. panta 11. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pie “tehniskajiem noteikumiem”, kuru projekti saskaņā ar direktīvas 8. panta 1. punktu ir jādara zināmi Komisijai, ir pieskaitāma tiesību norma, atbilstoši kurai izmaiņu izdarīšana atļaujās darbībai spēļu automātos spēlējamo spēļu ar zemiem laimestiem jomā ir aizliegta pat tad, ja runa ir par spēļu organizēšanas vietas maiņu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīva 98/34/EK, kas nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā (OV L 204, 37. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvu 98/48/EK, ar kuru groza Direktīvu 98/34/EK, ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā (OV L 217, 18. lpp.).


title: Lieta T-329/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Viasat Broadcasting UK Ltd iesniedza 2004. gada 2. augustā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/50

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Viasat Broadcasting UK Ltd iesniedza 2004. gada 2. augustā
   (Lieta T-329/04)
   (2004/C 262/94)
   tiesvedības valoda - dāņu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 2. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Viasat Broadcasting UK Ltd, West Drayton (Apvienotā Karaliste), kuru pārstāv advokāts Simon Evers Hjelmborg.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2004. gada 19. maija Eiropas Kopienu Komisijas lēmuma valsts atbalsta lietā C 2/2003 (ex NN 22/2002) par Dānijas pasākumiem TV2 Danmark labā 1. pantu tādā apjomā, kādā ar lēmumu tiek konstatēts, ka atbalsts ir saderīgs ar kopējo tirgu saskaņā ar EKL 86. panta 2. punktu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar apstrīdēto lēmumu Komisija atzina atbalstu, kas no 1995. gada līdz 2002. gadam tika piešķirts TV2/DANMARK A/S licences maksas resursu un citu noteiktu pasākumu formā, par saderīgu ar kopēju tirgu, izņemot 628.2 miljonus DKK, kas Komisijas skatījumā, ir nelikumīgs valsts atbalsts, kuru Dānijas Karalistei ir jāatgūst atpakaļ no TV2/DANMARK A/S. Prasītājs ir iesniedzis prasību atcelt to lēmuma daļu, ar kuru Komisija konstatēja, ka daļa atbalsta ir saderīga ar kopējo tirgu.
   Prasītājs apgalvo, ka Komisijas vērtējums atkārtotajā jautājuma, vai TV2/DANMARK A/S publisko pakalpojumu pienākumi ir pietiekami detalizēti definēti, pārbaudē ir kļūdains, jo tā konstatēja, ka viss TV2/DANMARK A/S programmu diapazons sastāda daļu no tā publisko pakalpojumu pienākumiem. Tieši šī aspekta dēļ ir grūti atkārtoti pārbaudīt, vai Dānijas valsts bija ievērojusi un turpina ievērot Kopienas konkurences tiesības, jo īpaši, EKL 87. panta 1. punktu kopā ar EKL 86 panta 2. punktu.

               —

               TV2/DANMARK A/S pret konkurenci vērstā uzvedība televīzijas reklāmas pārdošanas tirgos nevar būt vajadzīga, lai TV2/DANMARK pildītu publisko pakalpojumu pienākumus saskaņā ar EKL 86. panta 2. punktu, ar tādu rezultātu, ka EKL 87. panta 1. punkts ir pilnībā attiecas uz TV2/DANMARK A/S uzvedību komerciālajos tirgos;

               —

               Komisija vērtēja tikai to, vai iespējamā pārmērīga kompensācija no valsts (tiešais vertikālais un aizliegtais valsts atbalsts) tika sniegta, lai atbalstītu komercdarbību, un nevis vai kompensācija no valsts (tiešais vertikālais un atļautais valsts atbalsts) tika sniegta, lai iegūtu ekonomisku pārākumu komercdarbībā, kas kropļoja konkurenci;

               —

               Komisijas piemērotais patstāvīguma (''stand alone'') tests nav piemērojams šajā lietā, jo tas ir balstīts uz salīdzinājumu starp TV2/DANMARK A/S konkurentu izmaksām (TV2/DANMARK izmaksu vietā) un TV2/DANMARK A/S ienākumiem no komercdarbības, tādējādi ignorējot iespējamās atšķirības efektivitātes līmeņos, un tā rezultātā tests pilnībā neatspoguļo, vai TV2/DANMARK A/S komercdarbība ar savstarpējām subsīdijām ir radījušas ekonomisko pārākumu, kas kropļo konkurenci;

               —

               Komisijas piemērotais cenu tests nav piemērojams šajā lietā.


title: Lieta F-60/14: Civildienesta tiesas 2016. gada 4. maija rīkojums – Abeloos/Komisija

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/49

         Civildienesta tiesas 2016. gada 4. maija rīkojums – Abeloos/Komisija
   (Lieta F-60/14) (1)

   (2016/C 222/74)
   Tiesvedības valoda – franču
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 421, 24.11.2014., 60. lpp.


title: Lieta C-426/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2010. gada 18. jūnija rīkojumu lietā T-51/10 Bell & Ross /ITSB 2010. gada 26. augustā iesniedza Bell & Ross BV

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/28

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2010. gada 18. jūnija rīkojumu lietā T-51/10 Bell & Ross/ITSB 2010. gada 26. augustā iesniedza Bell & Ross BV

   (Lieta C-426/10 P)
   ()
   2010/C 346/46
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Bell & Ross BV (pārstāvis — S. Guerlain, avocat)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Klockgrossisten i Norden AB

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto rīkojumu;

               —

               atzīt, ka prasītājas celtā prasība par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, dizainparaugi un modeļi) (ITSB) lēmuma atcelšanu (lieta T-51/10) ir pieņemama un līdz ar to nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā pēc būtības izlemtu minēto prasību par tiesību akta atcelšanu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas un pirmajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza sešus pamatus.
   Saistībā ar pirmo pamatu Bell & Ross norāda uz Vispārējās tiesas Reglamenta 111. panta pārkāpumu, ciktāl šī tiesa esot uzskatījusi, ka prasība ir acīmredzami nepieņemama, iepriekš neuzklausot ģenerāladvokātu.
   Saistībā ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi savas reglamenta 43. panta 1. punktu, ciktāl tā esot nospriedusi, ka parakstītie prasības pieteikuma eksemplāri, kas kancelejā nonākuši 2010. gada 1. februārī, nav oriģināleksemplāri un ka par vienīgo oriģināleksemplāru var uzskatīt to eksemplāru, kas kancelejā nonācis 2010. gada 5. februārī, tātad, pēc termiņa, neprecizējot, kā oriģināleksemplārus var atšķirt no kopijām. Minētajā pantā neesot precizēti noteikumi, kas jāievēro attiecībā uz advokāta parakstu, kuram jābūt uz procesuālā dokumenta oriģināleksemplāra.
   Saistībā ar trešo pamatu Bell & Ross pārmet Vispārējai tiesai, ka tā nav tai atļāvusi atbilstoši Praktisko norādījumu lietas dalībniekiem 57. panta b) punktam un Norādījumu Vispārējās tiesas sekretāram 7. panta 1. punktam novērst formas trūkumus, kas tai tika pārmesti. Atbilstoši minētajām normām tiesas sekretāram esot jāpiešķir apelācijas sūdzības iesniedzējam laiks konstatēto trūkumu novēršanai.
   Saistībā ar ceturto pamatu Bell & Ross norāda uz attaisnojamu kļūdu, ciktāl kļūdīšanās attiecībā uz oriģināleksemplāra identificēšanu esot notikusi ārkārtas un no apelācijas sūdzības iesniedzējas neatkarīgu apstākļu dēļ. Tas, ka daudzo kopiju iesniegšanai ir vajadzīgs ārējais pakalpojumu sniedzējs, tas, ka attēla atveidojuma uz papīra izcilā kvalitāte neļauj atpazīt oriģināleksemplāru, kā arī tas, ka uz katra kancelejā savlaicīgi iesniegtā eksemplāra ir atveidots paraksts, esot tādi apstākļi, kas izskatāmajā lietā ļauj konstatēt attaisnojamu kļūdu.
   Saistībā ar piekto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda uz ārkārtas, neparastu un no darbības veicēja neatkarīgu apstākļu esamību, kas liecinot par nejaušu gadījumu jeb force majeure.
   Visbeidzot, saistībā ar sesto un pēdējo pamatu Bell & Ross apgalvo par Vispārējās tiesas pieļauto samērīguma un tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu, jo, pirmkārt, septiņi parakstītie eksemplāri un viena fotokopija esot nonākuši Vispārējās tiesas kancelejā un, otrkārt, iepriekš minētajās procesuālajās normās esot paredzēta iespēja novērst trūkumus prasības pieteikumā.


title: lieta F-38/07: Prasība, kas celta 2007. gada 20. aprīlī — Caleprico /Komisija

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/45

         Prasība, kas celta 2007. gada 20. aprīlī — Caleprico/Komisija
   (lieta F-38/07)
   (2007/C 140/73)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Francesco Caleprico, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — V. Guagliulmi, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atbilstoši EKL 241. pantam atzīt, ka Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. un 13. pants nav piemērojami to prettiesiskuma dēļ;

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru iecēlējinstitūcija netieši noraida prasītāja sūdzību par 2006. gada 12. jūnija lēmumu;

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 12. jūnija lēmumu daļā, kurā iecēlējinstitūcija klasificē prasītāju AD6/2 pakāpē, nevis AD8/3 pakāpē;

               —

               piespriest Komisijai aizstāt apstrīdēto 2006. gada 12. jūnija lēmuma daļu ar daļu, kurā nosaka prasītāja klasifikāciju AD8/3 pakāpē ar atpakaļejošu spēku (no 2006. gada 1. jūlija);

               —

               piespriest Komisijai izmaksāt prasītājam visas summas, ko viņš nav saņēmis apstrīdēto lēmumu prettiesiskuma dēļ, kā arī nokavējuma procentus, kas uzkrājušies un vēl uzkrāsies;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt jebkādu citu iespējamu kaitējumu, kas nodarīts prasītājam un ko Pirmās instances tiesa konstatēs šajā lietā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, kas iekļauts rezerves sarakstā atbilstoši konkursam EUR/A/155/2000 (1), kura mērķis ir izveidot piemēroto kandidātu rezerves sarakstu pieņemšanai darbā A7/A6 pakāpē, tika pieņemts darbā pēc Padomes 2004. gada 22. marta Regulas Nr. 723/2004, ar ko groza Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (2), stāšanās spēkā un tika klasificēts AD6/2 pakāpē.
   Savas prasības atbalstam viņš izvirza divus pamatus.
   Saistībā ar pirmo pamatu viņš apgalvo, ka 2006. gada 12. jūnija lēmumā ir pretruna starp atsauci tā preambulā uz Civildienesta noteikumu 31. pantu, saskaņā ar kuru kandidātus ieceļ tajā funkcijas grupas pakāpē, kas norādīta paziņojumā par konkursu, no vienas puses, un minētā lēmuma rezolutīvo daļu, ar kuru viņu klasificē AD6/2 pakāpē, no otras puses.
   Saistībā ar otro pamatu viņš norāda, ka jebkurā gadījumā attiecīgais lēmums ir prettiesisks tāpēc, ka tā netiešais juridiskais pamats (Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. un 13. pants) ir prettiesisks šādos aspektos:

               —

               nesaderīgums ar tiesiskās drošības principu un tiesiskās paļāvības principu;

               —

               nediskriminācijas principa un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums;

               —

               pamatotības principa pārkāpums, ņemot vērā, ka jaunās sistēmas piemērošana ir atkarīga no apstākļa, kam ir absolūts gadījuma raksturs, proti, no tā, vai attiecīgā persona tika pieņemta darbā pirms vai pēc noteikta datuma, nepastāvot nekādam citam šā noteikuma pamatojumam;

               —

               labas pārvaldības principa pārkāpums;

               —

               pakārtoti, nesaderīgums ar EKL 251. pantā noteiktajam pienākumu norādīt pamatojumu Kopienu tiesību aktiem.

      (1)  OV C 147 A, 25.05.2000., 10. lpp.

      (2)  OV L 124, 27.04.2004., 1. lpp.


title: Lieta T-474/15 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 10. decembra rīkojums – GGP Italy/Komisija Pagaidu noregulējums — Direktīva 2006/42/EK — Patērētāju un darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzība pret draudiem, kas izriet no mašīnu lietošanas — Latvijas iestāžu veikts pasākums noteikta tipa zāliena pļaujmašīnas aizliegšanai — Komisijas lēmums, ar kuru pasākums atzīts par pamatotu — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/61

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 10. decembra rīkojums – GGP Italy/Komisija
   (Lieta T-474/15 R)
   (Pagaidu noregulējums - Direktīva 2006/42/EK - Patērētāju un darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzība pret draudiem, kas izriet no mašīnu lietošanas - Latvijas iestāžu veikts pasākums noteikta tipa zāliena pļaujmašīnas aizliegšanai - Komisijas lēmums, ar kuru pasākums atzīts par pamatotu - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2016/C 038/83)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Global Garden Products Italy SpA (GGP Italy) (Kastelfranko Veneto, Itālija) (pārstāvji – A. Villani, L. D’Amario un M. Caccialanza, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Braga da Cruz un L. Cappelletti)

      Priekšmets

   Pieteikums apturēt Komisijas 2015. gada 10. jūnija Īstenošanas lēmuma (ES) 2015/902 par pasākumu, ko Latvija veikusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/42/EK, lai aizliegtu laist tirgū GGP Italy SpA ražotu zāliena pļaujmašīnu (OV L 147, 22. lpp.), izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-428/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 24. marta rīkojums — Berenschot Groep /Komisija

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/50

         Vispārējās tiesas 2010. gada 24. marta rīkojums — Berenschot Groep/Komisija
   (Lieta T-428/09) (1)

   2010/C 134/83

      Tiesvedības valoda — angļu

   Trešās palātas palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 11, 16.01.2010.


title: Lieta T-361/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 18. novembra spriedums – Menelaus/ITSB – Garcia Mahiques (“VIGOR”) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “VIGOR” — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme un agrāka starptautiska grafiska preču zīme “VIGAR” — Izmantošanas pierādījumu, kas ir iesniegti CD-ROM formā, pieņemamība — Noteiktajā termiņā neiesniegto papildu pierādījumu ņemšana vērā — Agrāku preču zīmju faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. pants un 57. panta 2. punkts — Forma, kas atšķiras elementos, kuri nemaina atšķirtspēju

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/19

         Vispārējās tiesas 2015. gada 18. novembra spriedums – Menelaus/ITSB – Garcia Mahiques (“VIGOR”)
   (Lieta T-361/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “VIGOR” - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme un agrāka starptautiska grafiska preču zīme “VIGAR” - Izmantošanas pierādījumu, kas ir iesniegti CD-ROM formā, pieņemamība - Noteiktajā termiņā neiesniegto papildu pierādījumu ņemšana vērā - Agrāku preču zīmju faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. pants un 57. panta 2. punkts - Forma, kas atšķiras elementos, kuri nemaina atšķirtspēju)
   (2016/C 007/26)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Menelaus BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji – A. von Mühlendahl un H. Hartwig, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard-Monguiral)

      Pārējie procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieki, personas, kas iestājušās lietā Vispārējā tiesā: Vicente Garcia Mahiques (Jesus Pobre, Spānija) un Felipe Garcia Mahiques (Jesus Pobre) (pārstāvis – E. Pérez Crespo, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2013. gada 23. aprīļa lēmumu lietā R 88/2012–2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Vicente Garcia Mahiques un Felipe Garcia Mahiques, no vienas puses, un Menelaus BV, no otras puses

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Menelaus BV sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), Vicente Garcia Mahiques un Felipe Garcia Mahiques tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: Lieta C-168/14: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 15. oktobra spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Grupo Itevelesa SL, Applus Iteuve Technology, Certio ITV SL, Asistencia Técnica Industrial SAE/Oca Inspección Técnica de Vehículos SA, Generalidad de Cataluña Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 49. un 51. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Direktīva 2006/123/EK — Piemērošanas joma — Pakalpojumi iekšējā tirgū — Direktīva 2009/40/EK — Piekļuve transportlīdzekļu tehniskās apskates darbībām — Īstenošana, ko veic privātstruktūras — Darbības, kas saistītas ar valsts varas īstenošanu — Iepriekšējas atļaujas sistēma — Primāri vispārējo interešu iemesli — Ceļu satiksmes drošība — Teritoriālais sadalījums — Minimālie attālumi starp transportlīdzekļu tehniskās apskates stacijām — Maksimālā tirgus daļa — Pamatojums — Spēja sasniegt iecerēto mērķi — Saskanība — Samērīgums

text:
               7.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 406/6

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 15. oktobra spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Grupo Itevelesa SL, Applus Iteuve Technology, Certio ITV SL, Asistencia Técnica Industrial SAE/Oca Inspección Técnica de Vehículos SA, Generalidad de Cataluña

   (Lieta C-168/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 49. un 51. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Direktīva 2006/123/EK - Piemērošanas joma - Pakalpojumi iekšējā tirgū - Direktīva 2009/40/EK - Piekļuve transportlīdzekļu tehniskās apskates darbībām - Īstenošana, ko veic privātstruktūras - Darbības, kas saistītas ar valsts varas īstenošanu - Iepriekšējas atļaujas sistēma - Primāri vispārējo interešu iemesli - Ceļu satiksmes drošība - Teritoriālais sadalījums - Minimālie attālumi starp transportlīdzekļu tehniskās apskates stacijām - Maksimālā tirgus daļa - Pamatojums - Spēja sasniegt iecerēto mērķi - Saskanība - Samērīgums)
   (2015/C 406/05)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Grupo Itevelesa SL, Applus Iteuve Technology, Certio ITV SL, Asistencia Técnica Industrial SAE

      Atbildētāji: Oca Inspección Técnica de Vehículos SA, Generalidad de Cataluña

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū 2. panta 2. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka transportlīdzekļu tehniskās apskates darbības ir izslēgtas no šīs direktīvas piemērošanas jomas;

               2)

               LESD 51. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka transportlīdzekļu tehniskās apskates staciju darbības, uz kurām attiecas pamatlietā piemērojamais tiesiskais regulējums, neietilpst valsts varas īstenošanā šīs normas izpratnē, lai gan šo staciju operatoriem ir pilnvaras izņemt no aprites, ja apskates laikā transportlīdzekļiem ir drošības trūkumi, kas rada nenovēršamas briesmas;

               3)

               LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, par kādu ir pamatlieta, kas pakārto atļaujas piešķiršanu atvērt uzņēmuma vai uzņēmumu grupas transportlīdzekļu tehniskās apskates staciju nosacījumam, pirmkārt, ka starp šo staciju un jau esošajām atļauju saņēmušajām šī uzņēmuma vai šīs uzņēmumu grupas stacijām pastāv minimāls attālums un, otrkārt, ka šim uzņēmumam vai šai uzņēmumu grupai, ja atļauja tiktu piešķirta, nepiederēs tirgus daļa, kas ir lielāka par 50 %, ja vien netiek konstatēts, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, ka šis nosacījums tiešām ir piemērots patērētāju aizsardzības un ceļu satiksmes drošības mērķu sasniegšanai un nepārsniedz to, kas tādēļ ir nepieciešams.

      (1)  OV C 175, 10.6.2014.


title: Lieta T-557/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 12. janvāra rīkojums – Belis/Komisija

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/31

         Vispārējās tiesas 2017. gada 12. janvāra rīkojums – Belis/Komisija
   (Lieta T-557/16) (1)

   (2017/C 070/41)
   Tiesvedības valoda – franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 294, 7.9.2015 (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar Nr. F-97/15 un nodota Vispārējai tiesai 1.09.2016)


title: Lieta C-157/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 26. martā iesniedza Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) — Nickel & Goeldner Spedition GmbH/BUAB “Kintra”

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 26. martā iesniedza Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) — Nickel & Goeldner Spedition GmbH/BUAB “Kintra”

   (Lieta C-157/13)
   2013/C 156/36
   Tiesvedības valoda — lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Kasācijas sūdzības iesniedzējs: Nickel & Goeldner Spedition GmbH

      Otra puse kasācijas tiesvedībā: BUAB “Kintra”

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Gadījumā, ja prasību ir cēlis uzņēmuma, kas ir maksātnespējas procesā, maksātnespējas administrators, rīkojoties kreditoru kopuma interesēs un lai atjaunotu uzņēmuma maksātspēju un palielinātu tā aktīvus, lai cik vien iespējams tiktu apmierināti kreditoru prasījumi, — kaut arī ir jāuzsver, ka šādu iedarbību cenšas panākt arī ar maksātnespējas administratora celtām atcelšanas prasībām (actio Pauliana), par kurām ir nolemts, ka tās ir cieši saistītas ar maksātnespējas procesu, — kā arī ņemot vērā faktu, ka šajā lietā tiek prasīts atbilstoši CMR konvencijai un Lietuvas Civilkodeksam (civiltiesību vispārīgās normas) segt parādu, kas ir radies saistībā ar preču starptautisko pārvadājumu, vai šāda prasība ir jāuzskata par tādu, kas ir cieši saistīta (tiešā veidā) ar prasītāja maksātnespējas procesu, vai tiesas piekritība ir jānosaka saskaņā ar Regulas Nr. 1346/2000 (1) tiesību normām un vai uz šādu prasību attiecas Regulā Nr. 44/2001 (2) paredzētais izņēmums par tās piemērošanu?

               2)

               Apstiprinošas atbildes uz pirmo jautājumu gadījumā Lietuvos Aukščiausiasis Teismas lūdz Tiesu precizēt, vai tad, ja attiecīgā saistība (atbildētāja pienākums segt parādu par preču starptautisko pārvadājumu un samaksāt nokavējuma procentus, kas ir pienākums, kurš ir radies līgumtiesisko pienākumu neizpildes pret prasītāju, kurš ir maksātnespējas procesā, dēļ), ir radusies pirms maksātnespējas procesa uzsākšanas pret prasītāju, ir jāpiemēro Regulas Nr. 1346/2000 44. panta 3. punkta a) apakšpunkts un nav jāpiemēro šī regula, jo piekritīgā tiesa šī strīda izskatīšanai ir jānosaka atbilstoši CMR konvencijas — kā speciālās konvencijas — 31. panta noteikumiem?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša un ja šis strīds ietilpst Regulas Nr. 44/2001 piemērošanas jomā, Lietuvos Aukščiausiasis Teismas lūdz Tiesu precizēt, vai šajā lietā, ņemot vērā, ka nav pretrunas starp CMR konvencijas 31. panta 1. punktu un Regulas Nr. 44/2001 2. panta 1. punktu, ir jāuzskata, ka gadījumā, ja strīds ietilpst CMR konvencijas (kā speciālās konvencijas) piemērošanas jomā, ir jāpiemēro šīs konvencijas 31. panta noteikumi, lai noteiktu to valsti, kuras tiesām ir piekritība izskatīt attiecīgo strīdu, ar nosacījumu, ka CMR konvencijas 31. panta 1. punktā paredzētie noteikumi nav pretrunā Regulas Nr. 44/2001 galvenajiem mērķiem, nenoved pie mazāk labvēlīga iznākuma pareizas iekšējā tirgus darbības nodrošināšanai un ir pietiekami skaidri un precīzi?

      (1)  Padomes 2000. gada 29. maija Regula (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām (OV L 160, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.; labojums OV L 81, 18. lpp.).


title: Lieta T-416/03: Pirmās instances tiesas 2006. gada 5. decembra spriedums — Angelidis pret Parlamentu (Ierēdņi — Novērtējuma ziņojums — Prasība atcelt tiesību aktu — Iepriekšēja nekonsultēšanās ar tiešo augstākstāvošo amatpersonu — Pamatojums — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Novēlota sastādīšana — Morālais kaitējums — Pieņemamība)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/33

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 5. decembra spriedums — Angelidis pret Parlamentu
   (Lieta T-416/03) (1)

   (Ierēdņi - Novērtējuma ziņojums - Prasība atcelt tiesību aktu - Iepriekšēja nekonsultēšanās ar tiešo augstākstāvošo amatpersonu - Pamatojums - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Novēlota sastādīšana - Morālais kaitējums - Pieņemamība)
   (2006/C 331/72)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Angel Angelidis, Luxemburga (pārstāvis — É. Boigelot, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — J. de Wachter un M. Mustapha Pacha, pārstāvji)
   Priekšmets
   Pirmkārt, atcelt prasītāja — A3 pakāpes ierēdņa Eiropas Parlamentā — novērtējuma ziņojumu par laikposmu no 2001. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim, un, otrkārt, prasība atlīdzināt radītos zaudējumus kļūdu strīdīgajā novērtējuma ziņojumā dēļ un tā novēlotas sastādīšanas dēļ.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt.

               2)

               Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 59, 6.3.2004.


title: Lieta C-88/06: Prasība, kas celta  2006. gada 13. februārī  — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/4

         Prasība, kas celta 2006. gada 13. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju
   (Lieta C-88/06)
   (2006/C 108/05)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Enegren un I. Kaufmann-Bühler, pārstāvji)
   Atbildētāja: Īrija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīvu 2001/45/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 89/655/EEK par minimālajām prasībām darba ņēmēju drošībai un veselības aizsardzībai darba aprīkojuma izmantošanas laikā (otrā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē) (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Īrija nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 19. jūlijā.

      (1)  OV L 195, 19.07.2001., 46. lpp.


title: Lieta T-135/17: Prasība, kas celta 2017. gada 28. februārī – Scor/Komisija

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/50

         Prasība, kas celta 2017. gada 28. februārī – Scor/Komisija
   (Lieta T-135/17)
   (2017/C 144/69)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Scor SE (Parīze, Francija) (pārstāvji – N. Baverez, N. Autet, M. Béas un G. Marson, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmuma par valsts atbalstu SA.37649 (2013/CP); SA.45860 (2016/PN); SA.45860 (2016/N) – Francija, kas datēts ar 2016. gada 26. septembri, C(2016) 5995, final, punktu “(i) neierobežotā garantija, kas ir piešķirta apdrošināšanas sabiedrībai Caisse Centrale de Réassurance (CCR) tās darbībām saistībā ar dabas katastrofu Francijā pārapdrošināšanu”;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 134. pantu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajam lēmumam esot kļūdains juridiskais pamats, lai novērtētu Caisse Centrale de Réassurance piešķirtās garantijas saderīgumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvotas vairākas kļūdas, kas esot pieļautas apstrīdētā lēmuma pamatojumā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta pārkāpums. Šis pamats ir iedalīts divās daļās:

                           —

                           pirmā daļa ir par kļūdām tiesību piemērošanā saistībā ar pārbaudes par samērīgumu piemērošanu;

                           —

                           otrā daļa attiecas uz garantijas nesamērīgo raksturu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvoti prasītājas procesuālo tiesību pārkāpumi.


title: Lieta T-237/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūnija rīkojums – Steinbeis Papier/Komisija Valsts atbalsts — Vācijas veiktie pasākumi no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un energoietilpīgu uzņēmumu atbalstam — Lēmums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru — Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/60

         Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūnija rīkojums – Steinbeis Papier/Komisija
   (Lieta T-237/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Vācijas veiktie pasākumi no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un energoietilpīgu uzņēmumu atbalstam - Lēmums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru - Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 294/72)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Steinbeis Papier GmbH (Glückstadt, Vācija) (pārstāvji – H. Janssen un G.-R. Engel, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer, kam palīdz A. Luke un C. Maurer, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 18. decembra Lēmumu C(2013) 4424 final uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru saistībā ar Vācijas Federatīvās Republikas īstenotajiem pasākumiem no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un lielo elektroenerģijas patērētāju atbalstam [valsts atbalsts SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tiesvedību lietā izbeigt;

               2)

               nelemt par EBTA Uzraudzības iestādes iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā;

               3)

               Steinbeis Papier GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               EBTA Uzraudzības iestāde sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta C-282/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 11. jūnijā iesniedza Verwaltungsgericht Braunschweig (Vācija) – Queisser Pharma GmbH & Co. KG/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 11. jūnijā iesniedza Verwaltungsgericht Braunschweig (Vācija) – Queisser Pharma GmbH & Co. KG/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-282/15)
   (2015/C 294/37)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Braunschweig

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Queisser Pharma GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 34., 35. un 36. pants, lasot tos kopā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regulas (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (1), 14. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem neatbilst valsts likumā ietverts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram ir aizliegts ražot vai apstrādāt, vai laist tirgū uztura bagātinātāju ar aminoskābēm (šajā gadījumā: L-histidīnu), ja attiecībā uz minēto ar citiem zināmiem faktiskiem priekšnoteikumiem netiek piešķirts pagaidu atbrīvojums, uz kuru attiecas valsts iestādes rīcības brīvība?

               2.

               Vai no Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regulas (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu, 14., 6., 7., 53. un 55. panta sistēmas izriet, ka valsts var noteikt aizliegumu attiecībā uz atsevišķiem pārtikas produktiem vai pārtikas produktu piedevām, tikai ievērojot tajos minētos priekšnoteikumus, un vai tam neatbilst valsts likumā ietverts tiesiskais regulējums, kāds tas ir aprakstīts 1. punktā?

               3.

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 1925/2006 par vitamīnu un minerālvielu, un dažu citu vielu pievienošanu pārtikai (2) 8. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam neatbilst valsts likumā ietverts tiesiskais regulējums, kāds tas ir aprakstīts 1. punktā?

      (1)  OV L 31, 1. lpp.

      (2)  OV L 404, 26. lpp.


title: Lieta T-622/15: Prasība, kas celta 2015. gada 9. novembrī – Deere/ITSB (“EXHAUST-GARD”)

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/33

         Prasība, kas celta 2015. gada 9. novembrī – Deere/ITSB (“EXHAUST-GARD”)
   (Lieta T-622/15)
   (2016/C 007/44)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deere & Company (Wilmington, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: N. Weber un T. Heitmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “EXHAUST-GARD”– reģistrācijas pieteikums Nr. 11 747 409

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 8. septembra lēmums lietā R 196/2014–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums.


title: Lieta C-66/08: Tiesas (virspalāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums ( Oberlandesgericht Stuttgart (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tiesvedībā par tāda Eiropas apcietināšanas ordera izpildi, kas izdots attiecībā uz Szymon Kozlowski (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Pamatlēmums 2002/584/TI — Eiropas apcietināšanas orderis un nodošanas procedūras starp dalībvalstīm — 4. panta 6. punkts — Eiropas apcietināšanas ordera fakultatīvas neizpildīšanas pamats — Terminu rezidents vai paliek izpildes dalībvalstī interpretācija)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/18

         Tiesas (virspalāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums (Oberlandesgericht Stuttgart (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tiesvedībā par tāda Eiropas apcietināšanas ordera izpildi, kas izdots attiecībā uz Szymon Kozlowski

   (Lieta C-66/08) (1)

   (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2002/584/TI - Eiropas apcietināšanas orderis un nodošanas procedūras starp dalībvalstīm - 4. panta 6. punkts - Eiropas apcietināšanas ordera fakultatīvas neizpildīšanas pamats - Terminu “rezidents’ vai “paliek’ izpildes dalībvalstī interpretācija)
   (2008/C 223/29)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Oberlandesgericht Stuttgart
   Lietas dalībnieks pamata procesā
   Szymon Kozlowski
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht Stuttgart — Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV L 190, 1. lpp.) 4. panta 6. punkta interpretācija — Izpildes tiesas iespēja atteikties izpildīt Eiropas apcietināšanas orderi, kas izdots cietumsoda izpildei pret personu, kas paliek izpildes dalībvalstī, kur tā dzīvo — Jēdzieni “rezidents” un “paliek” — LES 6. panta 1. punkta, ko skata kopā ar EKL 12. un 17. pantu, interpretācija — Valsts tiesību akti, kas ļauj izpildes tiesu iestādei atšķirīgi attiekties pret pieprasīto personu, ja tā atsakās to izdot, atkarībā no tā, vai šī persona ir izpildes dalībvalsts vai citas dalībvalsts pilsone
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm 4. panta 6. punkts ir interpretējams tādējādi, ka:

               —

               pieprasītā persona ir izpildes dalībvalsts “rezidents”, ja tā tajā faktiski dzīvo, un tā tajā “paliek” — ja, uzturoties noteiktu laiku šajā dalībvalstī, tai ir radušās līdzīgas pakāpes saikne ar šo valsti, kāda ir rezidentam;

               —

               lai noteiktu, vai starp pieprasīto personu un izpildes dalībvalsti pastāv saikne, kas ļauj atzīt, ka uz šo personu attiecas termins “paliek” minētā 4. panta 6. punkta izpratnē, izpildes tiesu iestādei ir vispārīgi jāizvērtē vairāki objektīvi fakti, kas raksturo šīs personas situāciju, tostarp pieprasītās personas uzturēšanās ilgums, būtība un apstākļi, kā arī šīs personas ģimenes un ekonomiskā saikne ar izpildes dalībvalsti.

      (1)  OV C 107, 26.4.2008.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2005. gada 2. jūnijā lietā C-378/02 (Hoge Raad lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Waterschap Zeeuws Vlaanderen pret Staatssecretaris van Financiën (PVN — Ražošanas līdzekļi, ko iegādājies publisko tiesību subjekts — Valsts iestāde — Nodokļu maksātāja veiktais darījums un personas, kura nav nodokļu maksātāja, veiktais darījums — Atskaitīšanas un koriģēšanas tiesības)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/4

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 2. jūnijā
   lietā C-378/02 (Hoge Raad lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Waterschap Zeeuws Vlaanderen pret Staatssecretaris van Financiën
       (1)

   (PVN - Ražošanas līdzekļi, ko iegādājies publisko tiesību subjekts - Valsts iestāde - Nodokļu maksātāja veiktais darījums un personas, kura nav nodokļu maksātāja, veiktais darījums - Atskaitīšanas un koriģēšanas tiesības)
   (2005/C 217/07)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-378/02 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Hoge Raad (Augstākā tiesa, Nīderlande) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2002. gada 18. oktobrī un kas Tiesā reģistrēts 2002. gada 21. oktobrī, tiesvedībā Waterschap Zeeuws Vlaanderen pret Staatssecretaris van Financiën, Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši Ž.-P. Puisošē [J.-P. Puissochet], S. fon Bārs [S. von Bahr] (referents), J. Malenovskis [J. Malenovský] un U. Lehmuss [U. Lõhmus], ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [F.G. Jacobs], sekretāre M. Mugika Arsamendi [M. Múgica Arzamendi], galvenā administratore, 2005. gada 2. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Publisko tiesību subjekts, kurš iegādājas ražošanas līdzekļus kā valsts iestāde, Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze 4. panta 5. punkta pirmās daļas izpratnē, un līdz ar to kā persona, kura nav nodokļu maksātājs, un kurš vēlāk pārdod šos līdzekļus kā nodokļu maksātājs, veicot šo pārdošanu, nolūkā atskaitīt pērkot minētos līdzekļus samaksāto PVN, nevar izmantot uz minētās direktīvas 20. pantu balstītās koriģēšanas tiesības.

      (1)  OV C 7, 11.01.2003.