title: Lieta C-632/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 26. aprīļa spriedums (Înalta Curte de Casație şi Justiție (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Costin Popescu/Guvernul României u.c. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Transports — Autotransports — Vadītāja apliecība — Direktīva 2006/126/EK — 13. panta 2. punkts — Jēdziens “braukšanas tiesības, kas piešķirtas pirms 2013. gada 19. janvāra” — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru tiek transponēta šī direktīva — Pienākums personām, kurām pirms šī tiesiskā regulējuma spēkā stāšanās bija atļauts vadīt mopēdus bez vadītāja apliecības, saņemt vadītāja apliecību

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/4

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 26. aprīļa spriedums (Înalta Curte de Casație şi Justiție (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Costin Popescu/Guvernul României u.c.
   (Lieta C-632/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Transports - Autotransports - Vadītāja apliecība - Direktīva 2006/126/EK - 13. panta 2. punkts - Jēdziens “braukšanas tiesības, kas piešķirtas pirms 2013. gada 19. janvāra” - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru tiek transponēta šī direktīva - Pienākums personām, kurām pirms šī tiesiskā regulējuma spēkā stāšanās bija atļauts vadīt mopēdus bez vadītāja apliecības, saņemt vadītāja apliecību)
   (2017/C 195/04)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Înalta Curte de Casație şi Justiție

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Costin Popescu

      Atbildētāji: Guvernul României, Ministerul Afacerilor Interne, Direcția Regim Permise de Conducere si înmatriculare a Vehiculelor, Direcția Rutieră, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și înmatriculare a vehiculelor

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Direktīvas 2006/126/EK par vadītāju apliecībām noteikumi, it īpaši tās 13. panta 2. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurš pieņemts šīs direktīvas transponēšanai valsts tiesībās un ar kuru tiek izbeigta atļauja vadīt mopēdus personām, kam nav vadītāja apliecības, kuras izsniegšana ir pakārtota nosacījumam par tādu pārbaudījumu vai eksāmenu nokārtošanu, kas ir līdzīgi tiem pārbaudījumiem un eksāmeniem, kuri tiek prasīti attiecībā uz citiem transportlīdzekļiem.

      (1)  OV C 68, 22.2.2016.


title: Lieta T-475/17: Prasība, kas celta 2017. gada 2. augustā – Rogesa/Komisija

text:
               25.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 318/17

         Prasība, kas celta 2017. gada 2. augustā – Rogesa/Komisija
   (Lieta T-475/17)
   (2017/C 318/23)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Vācija) (pārstāvji –S. Altenschmidt un A. Sitzer, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 20. jūnija vai, pakārtoti, 2017. gada 11. jūlija noraidošo lēmumu attiecībā uz prasītājas 2017. gada 29. maija atkārtoto pieteikumu (lieta GestDem Nr. 2017/1788);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: nosacījumi par tiesībām piekļūt dokumentiem esot izpildīti.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums esot pretrunā Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (1) 3. panta 1. punktam vienkopus ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (2) 2. panta 1. punktu, jo prasītājai esot tiesības piekļūt pieprasītajiem dokumentiem.

               2.

               Otrais pamats: nepastāvot neviens izņēmums saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. pantu.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka pieprasītajos dokumentos neesot ietverta sensitīva komercinformācija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmā ievilkuma izpratnē un jebkurā gadījumā iepazīšanās ar dokumentiem esot saistīta ar sevišķām sabiedrības interesēm.

                           —

                           Prasītāja vēl apgalvo, ka piekļuves atteikums, pamatojoties uz Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta otro ievilkumu, saskaņā ar kuru piekļuvi dokumentam var atteikt, ja iepazīšanās ar to var kaitēt tiesvedības un juridisku konsultāciju aizsardzībai, neesot piemērojams, jo Tiesā notiekošā tiesvedība lietā C-80/16 (ArcelorMittal Atlantique et Lorraine) ir teju pabeigta ar 2017. gada 26. jūlija spriedumu.

                           —

                           Prasītāja turpinājumā apgalvo, ka Komisijai katrā ziņā būtu bijis jāsniedz daļēja piekļuve, aizklājot konfidenciālos datus. Komisijas lēmums tādējādi esot pretrunā arī Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 6. punktam, kā arī samērīguma principam saskaņā ar LES 5. panta 4. punktu.

               3.

               Trešais pamats: Komisijas pieļautās procesa kļūdas.

                           —

                           Nobeigumā prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1049/2001 8. pants. Neraugoties uz divkārtēju termiņa pagarinājumu, tostarp pēdējo reizi uz nenoteiktu laiku, līdz prasības celšanai nav ticis pieņemts neviens lēmums par prasītājas 2017. gada 29. maijā iesniegto atkārtoto pieteikumu. Regulas (EK) Nr. 1049/2001 8. pantā esot vienīgi paredzēta iespēja termiņu pagarināt vienreiz par 15 darba dienām, bet ne uz nenoteiktu laiku.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 264, 13. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.)


title: Lieta F-6/05: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 18. jūnija rīkojums — Kröppelin /Padome

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/38

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 18. jūnija rīkojums — Kröppelin/Padome
   (Lieta F-6/05)
   (2008/C 197/75)

      Tiesvedības valoda — franču

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.


title: Lieta T-179/15: Prasība, kas celta 2015. gada 13. aprīlī – Lions Gate Entertainment/ITSB (“DIRTY DANCING”)

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/26

         Prasība, kas celta 2015. gada 13. aprīlī – Lions Gate Entertainment/ITSB (“DIRTY DANCING”)
   (Lieta T-179/15)
   (2015/C 190/30)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lions Gate Entertainment Inc. (Santa Monica, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – D. Farnsworth, Solicitor, un J. Hill, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “DIRTY DANCING” – Reģistrācijas pieteikums Nr. 12 036 265

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2015. gada 10. februāra lēmums lietā R 2252/2014–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 7. panta 3. punktu, pārkāpums.


title: Lieta T-449/17: Prasība, kas celta 2017. gada 18. jūlijā – Sevenfriday/EUIPO – Seven (“SEVENFRIDAY”)

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/35

         Prasība, kas celta 2017. gada 18. jūlijā – Sevenfriday/EUIPO – Seven (“SEVENFRIDAY”)
   (Lieta T-449/17)
   (2017/C 300/44)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sevenfriday AG (Cīrihe, Šveice) (pārstāvji – M. Mostardini, F. Mellucci, S. Pallavicini un G. Bellomo, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Seven SpA (Leinì, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SEVENFRIDAY” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 500 533

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 2. maija lēmums lietā R 2292/2016-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to tika noraidīta Sevenfriday AG sūdzība par 2016. gada 10. oktobra lēmumu B252649, un attiecīgi atļaut reģistrācijai pieteiktās Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 16500533 reģistrāciju;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu un atsaukt to vismaz attiecībā uz 9. klasē ietilpstošajām precēm.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lietas C-160/05 izslēgšana no reģistra

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/14

         Lietas C-160/05 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 330/37)

      (tiesvedības valoda — franču)

   2005. gada 4. oktobrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-160/05 Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika.

      (1)  OV C 115, 14.05.2005.


title: Lieta T-602/15: Prasība, kas celta 2015. gada 23. oktobrī – Jenkinson/Padome u.c.

text:
               7.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/17

         Prasība, kas celta 2015. gada 23. oktobrī – Jenkinson/Padome u.c.
   (Lieta T-602/15)
   (2016/C 090/25)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Liam Jenkinson (Keery, Īrija) (pārstāvji – N. de Montigny un J.-N. Louis, advokāti)

      Atbildētāji: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD) un Eiropas Savienības Vienotā rīcība “Eulex Kosovo”

      Prasītāja prasījumi:

   Pamatā:

               – 1.

               attiecībā uz tiesībām, kādas izriet no privāto tiesību līguma:

                           —

                           pārkvalificēt viņa līgumattiecības uz darba līgumu uz nenoteiktu laiku;

                           —

                           konstatēt, ka atbildētāji nav izpildījuši līgumsaistības un it īpaši iepriekš nepaziņojot par līguma uz nenoteiktu laiku izbeigšanu;
                           Tāpēc, lai atlīdzinātu kaitējumu, kāds esot nodarīts ar secīgu darba līgumu uz noteiktu laiku ļaunprātīgu izmantošanu, radot prasītājam ilgstošu nenoteiktību, un ar pienākuma par iepriekšēja paziņojuma nosūtīšanu par līguma izbeigšanu neizpildi:

                                       —

                                       piespriest atbildētājiem samaksāt prasītājam kompensāciju par uzteikumu EUR 176 601,55 apmērā, kas aprēķināta, pamatojoties uz viņa stāžu Eiropas Savienības izveidotajās misijās;

                                       —

                                       pakārtoti, piespriest atbildētājiem samaksāt prasītājam kompensāciju par uzteikumu EUR 49 985,15 apmērā, kas aprēķināta, pamatojoties uz viņa līgumattiecībām ar ceturto atbildētāju;

                           —

                           atzīt, ka prasītāja atlaišana no darba bija nelikumīga un tādējādi piespriest atbildētājiem viņam samaksāt kompensāciju, kas ex aequo et bono novērtēta EUR 50 000 apmērā;

                           —

                           konstatēt, ka atbildētāji nav sagatavojuši likumā paredzētos personāla dokumentus par darba līguma izbeigšanu, un

                                       —

                                       piespriest samaksāt prasītājam summu EUR 10 000 par katru kavējuma dienu, sākot no šīs prasības celšanas dienas;

                                       —

                                       piespriest nosūtīt prasītājam personāla dokumentus par darba līguma izbeigšanu;

                           —

                           piespriest atbildētājiem samaksāt procentus par iepriekš minētajām summām, kas aprēķināti saskaņā ar Beļģijas likumā noteikto likmi.

               – 2.

               Attiecībā uz pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu un pastāvošo diskrimināciju:

                           —

                           atzīt, ka pirmie trīs atbildētāji laikā, kad prasītājs bija nodarbināts atbildētāju izveidotajās misijās, bez objektīva pamatojuma pret viņu izturējās diskriminējoši attiecībā uz atalgojumu, tiesībām uz pensiju un saistītajām priekšrocībām, kā arī attiecībā uz nodarbinātības nākotnē garantiju;

                           —

                           konstatēt, ka prasītājs tika pieņemts darbā kā pagaidu darbinieks pie viena no pirmajiem trim atbildētājiem;

                           —

                           piespriest pirmajiem trim atbildētājiem atlīdzināt atalgojuma, pensijas, pabalstu un priekšrocību zaudējumu sakarā ar iepriekš minētajiem Kopienu tiesību pārkāpumiem;
                           piespriest viņiem samaksāt prasītājam procentus par šīm summām, kas aprēķināti saskaņā ar Beļģijas likumā noteikto likmi;

                           —

                           noteikt termiņu, kādā lietas dalībniekiem ir jānosaka šī kompensācija, ņemot vērā pakāpi un līmeni, kādā prasītājs bija jāieceļ, vidējo algas pieaugumu, karjeras attīstību, pabalstus, kādus viņam bija jāsaņem saskaņā ar šo pagaidu darbinieka līgumu, un salīdzināt iegūtos rezultātus ar prasītāja faktiski saņemto atlīdzību.

         Pakārtoti:

               —

               konstatēt, ka atbildētāji nav izpildījuši pienākumus;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītājam zaudējumus, kuri izriet no minētajiem pārkāpumiem un kuri ex aequo et bono ir novērtēti EUR 150 000,00 apmērā;

         Katrā ziņā:
   piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza astoņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāji ir ļaunprātīgi izmantojuši tiesības, noslēdzot secīgus darba līgumus uz noteiktu laiku, un pārkāpuši samērīguma principu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāji nav ievērojuši principu par darba ņēmēju aizsardzību saistībā ar kolektīvo atlaišanu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāji ir pārkāpuši vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāji nav ievērojuši prasītāja tiesības tikt uzklausītam.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāji radīja prasītājam tiesisko nenoteiktību un pārkāpa tiesības uz labu pārvaldību.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāji pārkāpa principu par apspriešanos ar personāla pārstāvjiem.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāji ir pārkāpuši Eiropas Labas administratīvās prakses kodeksu.

               8.

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāji ir pārkāpuši tiesības uz darba ņēmēju brīvu pārvietošanos.


title: Lieta T-475/11 P: Vispārējās tiesas 2013. gada 11. septembra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Apelācija — Civildienests — Atlīdzināmu tiesāšanās izdevumu atlīdzināšana — Intereses celt prasību neesamība — Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/22

         Vispārējās tiesas 2013. gada 11. septembra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta T-475/11 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Atlīdzināmu tiesāšanās izdevumu atlīdzināšana - Intereses celt prasību neesamība - Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)
   2013/C 336/46
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis Kayser, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 20. jūnija rīkojumu lietā F-67/10 Marcuccio/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts) par šī rīkojuma atcelšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Luigi Marcuccio sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 311, 22.10.2011.


title: Lieta C-157/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgerichtshof (Austrija) 2005. gada 28. janvāra rīkojumu lietā Winfried L. Holböck pret Finanzamt Salzburg-Land

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgerichtshof (Austrija) 2005. gada 28. janvāra rīkojumu lietā Winfried L. Holböck pret Finanzamt Salzburg-Land

   (Lieta C-157/05)
   (2005/C 143/40)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Verwaltungsgerichtshof [Administratīvā tiesa] (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 28. janvāra rīkojumu lietā Winfried L. Holböck pret Finanzamt Salzburg-Land un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 7. aprīlī.

      Verwaltungsgerichtshof lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai tiesību normas par kapitāla brīvu apriti (EKL 56. pants un sekojošie panti) iestājas pret valsts tiesību aktiem, kas bija spēkā uz 1993. gada 31. decembri (un kas palikuši spēkā pēc tam, kad Austrija pievienojās ES 1995. gada 1. janvārī) un saskaņā ar kuriem dividendes no iekšzemes akcijām tiek apliktas ar nodokli pēc likmes, kas ir puse no vidējās nodokļu likmes, kura piemērojama visiem ienākumiem, kurpretim dividendes no trešajā valstī (pamata tiesvedībā — Šveicē) dibinātas publiskas sabiedrības ar ierobežotu atbildību, kurā ar nodokli apliekamai personai pieder divas trešdaļas no akcijām, vienmēr tiek apliktas ar nodokli pēc ienākuma nodokļa standarta likmes?


title: Lieta T-652/11: Prasība, kas celta 2011. gada 23. decembrī — Sabbagh /Padome

text:
               25.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 58/12

         Prasība, kas celta 2011. gada 23. decembrī — Sabbagh/Padome
   (Lieta T-652/11)
   2012/C 58/22
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bassam Sabbagh (Damas, Sīrija) (pārstāvji — M.-A. Bastin un J.-M. Salva, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt šo prasības pieteikumu par pieņemamu kopumā;

               —

               atzīt to par pamatotu visos tā pamatos;

               —

               noteikt, ka apstrīdētie akti var tikt daļēji atcelti, jo daļa no atceļamajiem aktiem ir atdalāma no visa pasākuma;

               —

               tāpēc

                           —

                           daļēji atcelt 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/782, ar ko atceļ Lēmumu 2011/273/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, kā arī 2011. gada 14. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1151/2011, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, tiktāl, ciktāl Bassam Sabbagh ir ietverts to personu sarakstā, pret kurām ir noteiktas sankcijas;

                           —

                           pakārtoti, atcelt 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/782, ar ko atceļ Lēmumu 2011/273/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, kā arī 2011. gada 14. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1151/2011, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, svītrojot Bassam Sabbagh no to personu saraksta, pret kurām ir noteiktas sankcijas;

               —

               pakārtoti, atzīt šos lēmumus un regulu par nepiemērojamiem attiecībā uz Bassam Sabbagh un izdot rīkojumu par viņa vārda un uzvārda un viņa datu svītrošanas no to personu saraksta, uz kurām attiecināmi Eiropas Savienības ierobežojošie pasākumi;

               —

               piespriest Padomei samaksāt prasītājam USD 500 000 apmērā kā pagaidu kompensāciju par morālu un mantisku kaitējumu, kas radies sakarā ar Bassam Sabbagh ietveršanu to personu sarakstā, pret kurām ir noteiktas sankcijas;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, un it īpaši visas izmaksas, honorārus un izdevumus, kas prasītājam attiecībā uz savu aizstāvību radušies šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā tiktāl, ciktāl prasītājs apstrīd pret viņu izvirzītos motīvus apstrīdētajos aktos.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu, jo prasītājam netika paziņots par apstrīdētajiem aktiem un viņam netika nosūtīts neviens pierādījums vai būtiska norāde, ar ko tiktu pamatota viņa ietveršana to personu sarakstā, pret kurām ir noteiktas sankcijas.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, jo atbildētāja, veicot ierobežojošos pasākumus pret prasītāju, apstrīdētajos aktos esot izmantojusi vienīgi apstiprinošu formulējumu un to nav pamatojusi.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz efektīvu vēršanos tiesā tiktāl, ciktāl pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums liedz Eiropas [Savienības] tiesai pārbaudīt apstrīdēto aktu likumību.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka pastāv īpašumtiesību pārkāpums tāpēc, ka ar noteiktajām sankcijām tiek nesamērīgi aizskartas prasītāja tiesības brīvi rīkoties ar saviem līdzekļiem.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek norādīts uz kaitējumu, kas radies, ietverot prasītāju to personu sarakstā, pret kurām ir noteiktas sankcijas, jo apstrīdēto aktu publicēšana presē esot ietekmējusi prasītāja klientu tiesisko paļāvību uz viņu.


title: Lieta T-104/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. maija spriedums — Verus /ITSB — Performance Industries Manufacturing ( “VORTEX” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “VORTEX” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “VORTEX” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Prioritātes tiesības — Regulas Nr. 207/2009 29. pants — Daļēja atteikšanās — Regulas Nr. 207/2009 50. pants — Tiesību tikt uzklausītam pārkāpums — Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrais teikums)

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/21

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. maija spriedums — Verus/ITSB — Performance Industries Manufacturing (“VORTEX”)
   (Lieta T-104/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “VORTEX” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “VORTEX” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Prioritātes tiesības - Regulas Nr. 207/2009 29. pants - Daļēja atteikšanās - Regulas Nr. 207/2009 50. pants - Tiesību tikt uzklausītam pārkāpums - Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrais teikums)
   2013/C 189/42
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Verus Eood (Sofija, Bulgārija) (pārstāvji — sākotnēji S. Vykydal, pēc tam F. Henkel, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Performance Industries Manufacturing, Inc. (Odessa, Floridas šats, Amerikas Savienotās Valstis)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 21. decembra lēmumu lietā R 512/2011-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Verus Eood un Performance Industries Manufacturing Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Verus Eood atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 157, 2.6.2012.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 15. februārī lietā T-296/02 Lidl Stiftung & Co. KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Iebildums — Sajaukšanas iespēja — Kopienas vārdiskas preču zīmes “LINDENHOF” reģistrācijas pieteikums — Agrāka vārdiska un grafiska preču zīme “LINDERHOF” — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/26

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 15. februārī
   lietā T-296/02 Lidl Stiftung & Co. KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildums - Sajaukšanas iespēja - Kopienas vārdiskas preču zīmes “LINDENHOF” reģistrācijas pieteikums - Agrāka vārdiska un grafiska preču zīme “LINDERHOF” - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2005/C 93/51)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā T-296/02 Lidl Stiftung & Co. KG, Nekarsulme (Neckarsulm, Vācija), ko pārstāv advokāts P. Groß, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji – A. von Mühlendahl, B. Müller un G. Schneider), otram lietas dalībniekam procesā ITSB Apelāciju padomē un personai, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā, esot REWE-Zentral AG, Ķelne (Vācija), ko pārstāv advokāts M. Kinkeldey, par apelāciju sakarā ar ITSB Apelāciju trešās padomes 2002. gada 17. jūlija lēmumu (lieta R 0036/2002-3) par iebildumu procesu starp Lidl Stiftung & Co. KG un REWE-Zentral AG Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Pirrung, tiesneši A. W. H. Meij un N. J. Forwood, sekretārs I. Natsinas, administrators, 2005. gada 15. februārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 289, 23.11.2002.


title: Lieta T-46/11: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. decembra spriedums – Deutsche Lufthansa u.c./Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Eiropas kravu aviopārvadājumu tirgus — Nolīgumi un saskaņotas darbības attiecībā uz kravu aviopārvadājumu pakalpojumu cenas elementiem (degvielas piemaksas un drošības piemaksas noteikšana, atteikums maksāt komisijas maksu par piemaksām) — LESD 101. pants, EEZ līguma 53. pants un Eiropas Kopienas un Šveices nolīguma par gaisa transportu 8. pants — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/36

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. decembra spriedums – Deutsche Lufthansa u.c./Komisija
   (Lieta T-46/11) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Eiropas kravu aviopārvadājumu tirgus - Nolīgumi un saskaņotas darbības attiecībā uz kravu aviopārvadājumu pakalpojumu cenas elementiem (degvielas piemaksas un drošības piemaksas noteikšana, atteikums maksāt komisijas maksu par piemaksām) - LESD 101. pants, EEZ līguma 53. pants un Eiropas Kopienas un Šveices nolīguma par gaisa transportu 8. pants - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2016/C 048/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Deutsche Lufthansa AG (Ķelne, Vācija), Lufthansa Cargo AG (Frankfurte pie Mainas, Vācija) un Swiss International Air Lines AG (Bāzele, Šveice) (pārstāvji – sākotnēji S. Völcker, F. Louis, E. Arsenidou un A. Israel, vēlāk S. Völcker un J. Orogolas, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji M. Kellerbauer, S. Noë un N. von Lingen, vēlāk S. Noë un A. Dawes, pārstāvji, kuriem palīdz J. Anderson, barrister)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 9. novembra Lēmuma C(2010) 7694, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu, EEZ līguma 53. pantu un Nolīguma starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par gaisa transportu 8. pantu piemērošanu (Lieta COMP/39258 – Airfreight) 1.–4. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2010. gada 9. novembra Lēmuma C(2010) 7694, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu, EEZ līguma 53. pantu un Nolīguma starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par gaisa transportu 8. pantu (Lieta COMP/39258 – Airfreight) 1.–4. pantu, ciktāl tie attiecas uz Deutsche Lufthansa AG, Lufthansa Cargo AG un Swiss International Air Lines AG;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt.

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Deutsche Lufthansa, Lufthansa Cargo un Swiss International Air Lines tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 12.3.2011.


title: Lieta T-100/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 30. aprīļa spriedums – Tecalan/ITSB – Ensinger (“TECALAN”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “TECALAN” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “TECADUR” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/37

         Vispārējās tiesas 2015. gada 30. aprīļa spriedums – Tecalan/ITSB – Ensinger (“TECALAN”)
   (Lieta T-100/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “TECALAN” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “TECADUR” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 198/50)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tecalan GmbH (Grünberg, Vācija) (pārstāvis – S. Holthaus, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ensinger GmbH (Nufringen, Vācija) (pārstāvis – K. Gründig–Schnelle, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2013. gada 11. decembra lēmumu lietā R 2308/2012–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ensinger GmbH un Tecalan GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Tecalan GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 112, 14.4.2014.


title: Lieta T-571/15: Prasība, kas celta 2015. gada 29. septembrī – Bimbo/ITSB – ISMS (“BIMBO BEL SIMPLY MARKET”)

text:
               7.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 406/37

         Prasība, kas celta 2015. gada 29. septembrī – Bimbo/ITSB – ISMS (“BIMBO BEL SIMPLY MARKET”)
   (Lieta T-571/15)
   (2015/C 406/37)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bimbo, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis – J. Carbonell Callicó, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: International Supermarket Stores (ISMS) SA (Croix, Francija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “BIMBO BEL SIMPLY MARKET” – reģistrācijas pieteikums Nr. 1 0 3 35  321

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 17. jūlija lēmums lietā R 1297/2014–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt ITSB Apelācijas padomes 2015. gada 17. jūlija lēmumu atbilstoši Regulas par Kopienas preču zīmi 65. panta 3. punktam, noraidot Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 1 0 3 35  321 pilnībā;

               —

               pakārtoti un vienīgi gadījumā, ja iepriekš minētais prasījums tiktu noraidīts – atcelt ITSB Apelācijas padomes 2015. gada 17. jūlija lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta, 42. panta 2. un 3. punkta un 76. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-507/10 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 17. decembra rīkojums — Uspaskich /Parlaments (Pagaidu noregulējums — Eiropas Parlamenta locekļa imunitātes atcelšana — Pieteikums par izpildes apturēšanu)

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/24

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 17. decembra rīkojums — Uspaskich/Parlaments
   (Lieta T-507/10 R)
   (Pagaidu noregulējums - Eiropas Parlamenta locekļa imunitātes atcelšana - Pieteikums par izpildes apturēšanu)
   2011/C 55/44
   Tiesvedības valoda — lietuviešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Viktor Uspaskich (Kėdainiai, Lietuva) (pārstāvis — V. Sviderskis, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — N. Lorenz, A. Pospíšilová Padowska un L. Mašalaite)

      Priekšmets

   Pieteikums apturēt Eiropas Parlamenta 2010. gada 7. septembra rezolūcijas par prasītāja imunitātes atcelšanu izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-307/09: Prasība, kas celta 2009. gada 6. augustā — Earle Beauty /ITSB ( NATURALLY ACTIVE )

text:
               10.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/13

         Prasība, kas celta 2009. gada 6. augustā — Earle Beauty/ITSB (“NATURALLY ACTIVE”)
   (lieta T-307/09)
   2009/C 244/21
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Liz Earle Beauty Co. Ltd, Ryde (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — M. Cover, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 11. maija lēmumu lietā R 27/2009-2 un atzīt, ka attiecīgo Kopienas preču zīmi var publicēt un reģistrēt, un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme:vārdiska preču zīme “NATURALLY ACTIVE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5., 16., 18., 35. un 44. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta (tagad — Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini konstatējusi, ka “Naturally Active” ir parasta frāze angļu valodā un tātad ir cildinošs vārds, ko plaša sabiedrība var viegli saprast un kam līdz ar to nepiemīt atšķirtspēja; Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkta (tagad — Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts) pārkāpums, jo Apelāciju padome i) esot kļūdaini konstatējusi, ka attiecīgā preču zīme nav ieguvusi atšķirtspēju izmantošanas rezultātā, un ii) neesot atzinusi pienācīgu spēku prasītājas iesniegtajiem objektīvajiem pierādījumiem un tātad tai nebija atbilstošu un pietiekamu pamatu tās konstatējumam attiecībā uz šo tiesību normu; Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 2. punkta (tagad — Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 2. punkts) pārkāpums, jo Apelāciju padome ir pieļāvusi kļūdu, piemērojot šai tiesību normai paredzēto kritēriju saistībā ar tās secinājumiem attiecībā uz Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punktu visām ES dalībvalstīm tā vietā, lai attiecīgo kritēriju piemērotu tikai dalībvalstīm, kurās pārsvarā runā angliski.


title: Lieta T-489/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 20. marta spriedums — Rousse Industry /Komisija (Valsts atbalsts — Atbalsts, kuru valstij neatmaksājamu parādu veidā ir piešķīrusi Bulgārija — Lēmums, ar kuru šis atbalsts ir atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt — Jauns atbalsts — Konkurences izkropļošana — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/18

         Vispārējās tiesas 2013. gada 20. marta spriedums — Rousse Industry/Komisija
   (Lieta T-489/11) (1)

   (Valsts atbalsts - Atbalsts, kuru valstij neatmaksājamu parādu veidā ir piešķīrusi Bulgārija - Lēmums, ar kuru šis atbalsts ir atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt - Jauns atbalsts - Konkurences izkropļošana - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2013/C 129/35
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rousse Industry (Rousse, Bulgārija) (pārstāvji — A. Angelov un S. Panov, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Urraca Caviedes un D. Stefanov)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 13. jūlija Lēmumu 2012/706/ES par valsts atbalstu SA.28903 (C 12/2010) (ex N 389/2009), kuru Bulgārija ir piešķīrusi Rousse Industry (OV 2012, L 320, 27. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Rousse Industry AD sedz savus tiesāšanās izdevumus, un atlīdzina izdevumus, kas radušies Eiropas Komisijai, tostarp izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 347, 26.11.2011.


title: Lieta T-218/17: Prasība, kas celta 2017. gada 12. aprīlī – HF/Parlaments

text:
               6.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/30

         Prasība, kas celta 2017. gada 12. aprīlī – HF/Parlaments
   (Lieta T-218/17)
   (2017/C 178/44)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: HF (pārstāvis – A. Tymen, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               prasību atzīt par pieņemamu un pamatotu.
               Tādējādi:

               —

               atcelt 2016. gada 3. jūnija lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja 2014. gada 11. decembra lūgums pēc palīdzības;

               —

               ja nepieciešams, atcelt 2017. gada 11. janvārī saņemto 2017. gada 4. janvāra lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja 2016. gada 6. septembra sūdzība;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt zaudējumus un procentus, tos nosakot ex aequo et bono EUR 90 000 apmērā prasītājam nodarītā morālā kaitējuma atlīdzināšanai;

               —

               piespriest atbildētājam segt visus tiesāšanas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots tiesību uz aizstāvību, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta, tiesību tikt uzklausītam un sacīkstes principa pārkāpums.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvotas pieļautas procesuālas kļūdas, kas padara par spēkā neesošu apstrīdēto lēmumu, un par komitejas īstenotās procedūras objektivitāti.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā, palīdzības pienākuma un pienākuma ņemt vērā ierēdņu intereses neievērošana, kā arī Civildienesta noteikumu 12.a panta un 24. panta pārkāpums.


title: Lieta C-474/08: Prasība, kas celta 2008. gada 4. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/13

         Prasība, kas celta 2008. gada 4. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-474/08)
   (2009/C 32/21)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakia un B. Schima)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka
               neparedzēdama, ka sūdzības par atteikumiem piekļūt sadales vai pārvades tīklam var iesniegt pārvaldes iestādei, kas pasludina saistošu lēmumu divu mēnešu laikā pēc sūdzības saņemšanas, kā to paredz 23. panta 5. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvā 2003/54/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 96/92/EK atcelšanu (1),
               neiekļaudama noteiktus būtiskus tarifu aprēķināšanas elementus pārvaldes iestādes kompetencē, kas ir paredzēta Direktīvas 2003/54/EK 23. panta 2. punktā,
               Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija, pirmkārt, apgalvo, ka Direktīvas 2003/54/EK 23. panta 5. punkts nav transponēts Beļģijas tiesībās. Attiecīgie Beļģijas likumu noteikumi par elektroenerģijas tirgus organizāciju esot tik vispārīgi, ka tie neļauj skaidri noteikt, vai pastāv individuālas sūdzības iesniegšanas tiesības par lēmumiem atteikt piekļuvi elektroenerģijas sadales vai pārvades tīkliem. It īpaši šie noteikumi neparedzot skaidru procesuālo kārtību un nenosakot nevienu termiņu pārvaldes iestādes atbildes sniegšanai, kas šajā gadījumā ir Elektroenerģijas regulēšanas valsts komisija (CRE).
   Otrkārt, prasītāja pārmet atbildētājai, ka tā nav ievērojusi Direktīvas 2003/54/EK 23. panta 2. punktu, jo tā uztic Karalim, tātad citai iestādei nevis CRE, tiesības noteikt īpašus noteikumus par amortizāciju un peļņas daļu saistībā ar valsts un Eiropas interešu ieguldījumiem. Tā kā šāda procedūra nav saderīga ar iepriekš minēto pantu, pārvaldes iestādei, šķiet, abos gadījumos nav nekādas teikšanas par metodi, kāda tiek izmantota pārvades un sadales tarifu aprēķinā vai noteikšanā.

      (1)  OV L 176, 37. lpp.


title: Lieta T-530/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. maija spriedums — Reber /ITSB — Klusmeier ( “Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “W. Amadeus Mozart” — Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta pirmā daļa un otrās daļas a) punkts un 42. panta 2. un 3. punkts)

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/18

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. maija spriedums — Reber/ITSB — Klusmeier (“Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM”)
   (Lieta T-530/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “W. Amadeus Mozart” - Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta pirmā daļa un otrās daļas a) punkts un 42. panta 2. un 3. punkts)
   2013/C 189/34
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Reber Holding GmbH & Co. KG (Bad Reichenhall, Vācija) (pārstāvji — O. Spuhler un M. Geitz, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji R. Manea, vēlāk D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Anna Klusmeier (Bielefeld, Vācija) (pārstāvis — G. Schmitt-Gaedke, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 14. septembra lēmumu lietā R 363/2008-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Reber Holding GmbH & Co. KG un Anna Klusmeier

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Reber Holding GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp nepieciešamos izdevumus, kas Anna Klusmeier ir radušies saistībā ar procesu Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju padomē.

      (1)  OV C 30, 29.1.2011.


title: Lieta C-100/13: Prasība, kas celta 2013. gada 27. februārī — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/29

         Prasība, kas celta 2013. gada 27. februārī — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-100/13)
   2013/C 114/45
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Wilms un G. Zavvos, Bevollmächtigte)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               ciktāl Vācijas iestādes būvniecības noteikumus izmanto, lai pieprasītu papildu atļaujas efektīvai piekļuvei tirgum un būvizstrādājumu izmantošanai, nevis saskaņoto Eiropas standartu ietvaros izstrādā vajadzīgās novērtējuma metodes un kritērijus, atbildētāja nav izpildījusi tai Padomes Direktīvā 89/106/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz būvizstrādājumiem (1) un īpaši tās 4. panta 2. punktā un 6. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Atbildētāja esot pārkāpusi Direktīvas 89/106/EEK 4. un 6. pantu. Būvniecības noteikumu izmantošanas rezultātā tiek pieprasītas papildu atļaujas efektīvai piekļuvei tirgum un būvizstrādājumu izmantošanai. Vairākos gadījumos tas nav saistīts ar zināmas prasību izpildi attiecībā uz jaunām īpašībām. Visbiežāk tiek izmantotas vēl pirms saskaņošanas noteiktas prasības, kuras būtu bijis iespējams un kuras būtu bijis jāaptver gadījumā, ja saskaņošanas ietvaros būtu tikušas izstrādātas vajadzīgās novērtējuma metodes un kritēriji.

      (1)  OV L 40, 12. lpp.


title: Lieta C-135/12: Tiesas (astotā palāta) priekšsēdētāja 2013. gada 19. septembra rīkojums — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/9

         Tiesas (astotā palāta) priekšsēdētāja 2013. gada 19. septembra rīkojums — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-135/12) (1)

   2013/C 377/20
   Tiesvedības valoda — poļu
   Tiesas astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 126, 28.4.2012.


title: Lieta T-347/14: Prasība, kas celta 2014. gada 14. maijā – Yanukovych /Padome

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/39

         Prasība, kas celta 2014. gada 14. maijā – Yanukovych/Padome
   (Lieta T-347/14)
   2014/C 253/53
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Viktor Viktorovych Yanukovych (Kijeva, Ukraina) (pārstāvis – T. Beazley, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 66, 26. lpp.), [kuru īsteno ar] Padomes 2014. gada 14. aprīļa [Īstenošanas] lēmumu 2014/216/KĀDP (OV L 111, 91. lpp.), kā arī Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 66, 1. lpp.), [ko īsteno ar] Padomes 2014. gada 14. aprīļa [Īstenošanas] Regulu (ES) Nr. 381/2014 (OV L 111, 33. lpp.), ciktāl tie attiecas uz prasītāju; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Savienības Padome (turpmāk tekstā – “Padome”) nav izvēlējusies pareizu juridisko pamatu lēmuma un regulas pieņemšanai. Pamats tiek pamatots tostarp ar šādiem argumentiem: a) lēmumā neesot tikuši izpildīti nosacījumi tam, lai Padome varētu pamatoties uz LES 29. pantu. Tostarp: i) Padome savus skaidri norādītos mērķus (konsolidēt tiesiskumu un cilvēktiesības Ukrainā) faktiski neesot varējusi pamatot, jo turpinājumā tā norādīja šo mērķu norādīšanas pamatus (kas ir saistīti ar apgalvoto Ukrainas valsts līdzekļu piesavināšanos un to prettiesisku pārskaitīšanu ārpus Ukrainas, ko prasītājs noliedz), kas neesot bijuši saderīgi un neesot atbilduši nedz norādītajiem, nedz jebkādiem citiem atbilstošiem LES 21. panta mērķiem. ii) Lēmums un Regula esot pretrunā citiem atbilstošiem mērķiem, kas norādīti [LES] 21. pantā, ciktāl ar tiem neesot tikusi “konsolidēta un atbalstīta demokrātija [..] [un] starptautisko tiesību principi”, it īpaši veicot kļūdainu vērtējumu un rīkojoties, pamatojoties uz to, ka likumīgās un demokrātiskās vēlēšanās ievēlēts Ukrainas prezidents, prezidents Yanukovych, bija “agrākais prezidents”, kas esot pretrunā Ukrainas un starptautiskajām tiesībām, un atbalstot tā saucamo “pagaidu prezidentu un valdību”, kuri neesot tikuši ievēlēti likumīgās un demokrātiskās vēlēšanās un kuri šo savu varu esot ieguvuši, laiku pa laikam izmantojot prettiesisku spēku, pārkāpjot tiesiskumu, demokrātijas principus un starptautiskās tiesības. b) Neesot tikuši izpildīti nosacījumi, lai pamatotos uz LESD 215. pantu, jo neesot ticis pieņemts spēkā esošs lēmums atbilstoši LESD V sadaļas 2. nodaļai. c) Neesot pastāvējusi pietiekama saikne LESD 215. panta izpratnē, lai uz to varētu atsaukties attiecībā uz prasītāju.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir nepareizi izmantojusi savas pilnvaras. Padome, ieviešot Lēmumu (un līdz ar to arī Regulu), patiesībā esot vēlējusies iegūt Ukrainas tā sauktā “pagaidu režīma” labvēlību, lai Ukraina turpinātu veidot ciešākas saiknes ar Savienību (demokrātiskās vēlēšanās ievēlētais Ukrainas prezidents un viņa valdība bija atteikušies veidot šādas ciešākas saiknes), nevis sasniegt Lēmuma un Regulas preambulas apsvērumos minētos mērķus.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav norādījusi pamatojumu. Pamatojums Lēmumā un Regulā, lai iekļautu prasītāju [sarakstā], (papildus tam, ka tas ir kļūdains), esot formāls, nepiemērots un neesot konkrēts, kā tas ir prasīts.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka prasītājs nav atbildis norādītajiem kritērijiem tam, lai persona tiktu iekļauta sarakstā attiecīgajā laikā. Padome tostarp neesot iesniegusi atbilstošu informāciju, bet, ciktāl viņam ir zināms, a) kāda tiesa vai atbilstošā iestāde nevienā brīdī nav identificējusi prasītāju kā personu, kas ir atbildīga par Ukrainas valsts līdzekļu piesavināšanos vai to prettiesisku pārskaitīšanu, un b) attiecīgajā laikā pret prasītāju netika veikta izmeklēšana par iesaistīšanos noziegumos saistībā ar Ukrainas valsts līdzekļu piesavināšanos un to prettiesisku pārskaitīšanu uz ārvalstīm.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, iekļaudama prasītāju to personu sarakstā, kurām ir piemērojami strīdīgie pasākumi. Padomei tostarp neesot bijuši un katrā ziņā neesot bijuši “konkrēti” pierādījumi tam, ka pieņēmumi attiecībā uz prasītāju bija “materiāli pareizi”, un kļūdaini esot balstījusies uz prettiesiskā tā sauktā “pagaidu režīma” apgalvojumiem, kurš vēlējies uzurpēt varu, un ir acīmredzami centusies sniegt šādus apgalvojumus nepiemērotiem mērķiem.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir tikušas pārkāptas prasītāja tiesības uz aizstāvību un/vai ka viņam tikušas liegtas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā. Padome tostarp neesot iesniegusi prasītājam pilnu pamatojumu, tostarp pret viņu izvirzītos pierādījumus, un nav sniegusi viņam precīzu informāciju un materiālus, ar ko būtu attaisnota viņa līdzekļu iesaldēšana, un viņam esot nācies celt prasību netaisnīgi īsā laikposmā.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir tikušas pārkāptas prasītāja tiesības uz īpašumu atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 1. punktam, ciktāl tostarp ierobežojošie pasākumi esot nepamatots un nesamērīgs šo tiesību ierobežojums.


title: Lieta C-167/15: Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 28. februāra rīkojums (Tribunale civile di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X/Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/17

         Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 28. februāra rīkojums (Tribunale civile di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X/Presidenza del Consiglio dei Ministri

   (Lieta C-167/15) (1)

   (2017/C 161/22)
   Tiesvedības valoda – itāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 245, 27.7.2015.


title: Lieta C-315/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 29. maijā iesniedza Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de Zaragoza (Spānija) – Pilar Centeno Meléndez/Universidad de Zaragoza

text:
               14.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 29. maijā iesniedza Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de Zaragoza (Spānija) – Pilar Centeno Meléndez/Universidad de Zaragoza

   (Lieta C-315/17)
   (2017/C 269/13)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de Zaragoza

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Pilar Centeno Meléndez

      Atbildētāja: Universidad de Zaragoza

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK (1) pielikumā esošā Pamatnolīguma 4. klauzulas 1. punkts ir piemērojams horizontālās karjeras, kuru lūdz piešķirt prasītāja, darba samaksas piemaksai, jo tā ir darba nosacījums, vai, gluži pretēji, tas ir atlīdzības veids, kam ir pazīmes, kas ir izklāstītas šajā lēmumā, un kas atbilst saņēmēja subjektīvajam statusam, kuru tas ieguvis, strādājot vairākus gadus atbilstoši sarežģītības un atbildības pieauguma, stabilitātes, specializācijas un profesionalitātes kritērijiem?

               2)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša un EST uzskata [darba samaksas piemaksu] par darba nosacījumu, kas ir minēts Pamatnolīguma 4. klauzulas 1. punktā, vai tā ir uzskatāma par darba samaksas atšķirību, ko pamato objektīvi iemesli?

      (1)  Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, OV 1999, L 175, 43. lpp.


title: Lieta C-111/04 P: Tiesas (sestā palāta) rīkojums  2006. gada 16. februārī  —  Adriatica di Navigazione SpA  pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — EK līguma 85. panta 1. punkts (jaunajā redakcijā EKL 81. panta 1. punkts) — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Vienošanās uzņēmumu starpā — Pierādījums par uzņēmuma piedalīšanos aizliegtā vienošanās)

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/1

         Tiesas (sestā palāta) rīkojums 2006. gada 16. februārī — Adriatica di Navigazione SpA pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-111/04 P) (1)

   (Apelācija - EK līguma 85. panta 1. punkts (jaunajā redakcijā EKL 81. panta 1. punkts) - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Vienošanās uzņēmumu starpā - Pierādījums par uzņēmuma piedalīšanos aizliegtā vienošanās)
   (2006/C 154/02)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Adriatica di Navigazione SpA (pārstāvji — M. Siragusa un F. Moretti, advokāti)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal un L. Pignataro, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība, kas celta pret 2003. gada 11. decembra Pirmās instances tiesas (piektā palāta) spriedumu lietā T-61/99 Adriatica di Navigazione/Komisija, ar kuru kā nepamatota ir noraidīta prasība atcelt Komisijas 1998. gada 9. decembra lēmumu attiecībā uz EK līguma 85. panta piemērošanas procedūru (IV/34466 — Greek Ferry Boats)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisijas preapelāciju noraidīt;

               3)

                  Adriatica di Navigazione SpA atlīdzina 90 % no tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina 10 % no tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: Lieta C-277/13: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 11. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Portugāles Republika Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 96/67/EK — 11. pants — Gaisa transports — Lidlauka sniegtie pakalpojumi — Pakalpojumu sniedzēju atlase

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/14

         Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 11. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-277/13) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 96/67/EK - 11. pants - Gaisa transports - Lidlauka sniegtie pakalpojumi - Pakalpojumu sniedzēju atlase)
   2014/C 409/19
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Guerra e Andrade un F. W. Bulst)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji – L. Inez Fernandes, T. Falcão un V. Moura Ramos)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot vajadzīgos pasākumus, lai tiktu rīkota lidlauka sniegto pakalpojumu sniedzēju atlases procedūra “bagāžas”, “rampas apkalpošanas”, kā arī “kravas un pasta sūtījumu” kategorijās Lisabonas, Porto un Faro lidostās atbilstoši Padomes 1996. gada 15. oktobra Direktīvas 96/67/EK par pieeju lidlauka sniegto pakalpojumu tirgum Kopienas lidostās 11. pantam, Portugāles Republika nav izpildījusi šajā tiesību normā paredzētos pienākumus;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 233, 10.8.2013.


title: Lieta T-401/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 12. maija spriedumu lietā F-50/09 Livio Missir Mamachi di Lusignano /Komisija 2011. gada 27. jūlijā iesniedza Livio Missir Mamachi di Lusignano

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/38

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 12. maija spriedumu lietā F-50/09 Livio Missir Mamachi di Lusignano/Komisija 2011. gada 27. jūlijā iesniedza Livio Missir Mamachi di Lusignano

   (Lieta T-401/11 P)
   2011/C 282/73
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Livio Missir Mamachi di Lusignano (Kerkhove-Avelgem, Beļģija) (pārstāvji — F. Di Gianni, R. Antonini, G. Coppo un A. Scalini, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 12. maija spriedumu lietā F-50/09 Livio Missir Mamachi di Lusignano/Eiropas Komisija, ar ko ir noraidīta prasība, kuru Livio Missir Mamachi di Lusignano ir iesniedzis saskaņā ar EKL 236. pantu un Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu un kurā ir lūgts atcelt iecēlējinstitūcijas 2009. gada 3. februāra lēmumu un piespriest Komisijai atlīdzināt morālo un materiālo kaitējumu, kas radies sakarā ar Alessandro Missir Mamachi di Lusignano un viņa sievas slepkavību;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam un viņa pārstāvētajiem Alessandro Missir Mamachi di Lusignano tiesību un saistību pārņēmējiem naudas summu kā viņiem nodarītā morālā un materiālā kaitējuma atlīdzību un kā morālā kaitējuma atlīdzību, kurš cietušajam nodarīts pirms nāves;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir kļūdaini uzskatījusi par nepieņemamu prasību par morālā kaitējuma atlīdzināšanu, kas ir nodarīts apelācijas sūdzības iesniedzējam, Alessandro Missir un viņa mantiniekiem.

                           —

                           Pamatojot šo pamatu, apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka, pirmkārt, Civildienesta tiesa neloģiski, kļūdaini un diskriminējoši ir piemērojusi tā saukto atbilstības noteikumu, saskaņā ar kuru lietai un priekšmetam ir jābūt identiskiem tikai sūdzībā, kas iesniegta saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu, un prasībā, kas iesniegta saskaņā ar Civildienesta 91. pantu, nevis lūgumā atbilstoši to 90. panta 1. punktam un sūdzībā atbilstoši 90. panta 2. punktam. Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka atbilstības noteikuma interpretācija, ko sniegusi Civildienesta tiesa, paredz ierobežojumu pamattiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā īstenošanai, kas tostarp paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir kļūdaini atzinusi, ka Komisija ir atbildīga par nodarīto kaitējumu tikai 40 % apjomā.

                           —

                           Pamatojot šo pamatu, apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka Civildienesta tiesa ir kļūdaini novērtējusi saistību starp Komisijas prettiesisko rīcību un šīs bezdarbības iespējamām sekām, jo ierēdnim nodarītais kaitējums bija šīs iestādes nolaidības tiešas un paredzamas sekas. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka, lai gan kaitējumu izraisījuši dažādi savstarpēji saistīti apstākļi, Komisija kopā par slepkavu ir jāatzīst par solidāri atbildīgu par kaitējuma atlīdzību. Tādējādi prasība atlīdzināt kaitējumu, ko apelācijas sūdzības iesniedzējs iesniedzis pret Komisiju, ir jāapmierina 100 % apjomā.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir kļūdaini atzinusi, ka Komisija, samaksājot Alessandro Missir mantiniekiem Civildienesta noteikumos paredzētos pabalstus, esot pilnībā atlīdzinājusi kaitējumu, par kuru tā ir atbildīga.

                           —

                           Pamatojot šo pamatu, apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka, ņemot vērā principus, kas izriet no Kopienu pastāvīgās judikatūras, pabalsti, izņemot Civildienesta noteikumu 73. pantā paredzētos pabalstus, nevar aizstāt kaitējuma atlīdzību, jo šie pabalsti atšķiras no kaitējuma atlīdzības saskaņā ar vispārējām tiesībām pēc cēloņa, nosacījumiem un mērķa. Tādējādi, tā kā Komisija nav pilnībā atlīdzinājusi kaitējumu, par kuru tā ir atbildīga, ir jāpiespriež Komisijai samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam kaitējuma atlīdzību pietiekamā apmērā, lai garantētu pilnīgu kaitējuma atlīdzību, kurš nodarīts noslepkavotajam ierēdnim un viņa tiesību un saistību pārņēmējiem.


title: Lieta C-420/05 : Apelācija, ko  2005. gada 28. novembrī  ierosināja  Ricosmos B.V.  par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (pirmā palāta)  2005. gada 13. septembra  spriedumu lietā T-53/02  Ricosmos /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/1

         Apelācija, ko 2005. gada 28. novembrī ierosināja Ricosmos B.V. par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2005. gada 13. septembra spriedumu lietā T-53/02 Ricosmos/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-420/05 )
   (2006/C 96/02)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 28. novembrī izskatīšanai ir iesniegta Ricosmos B.V., ko pārstāv J.J.M. Hertoghs un J.H.Peek no juridiskā biroja Hertoghs Advocaten-Belastingkundigen, Parkstraat 8, (4814 SK) Breda, Nīderlande, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2005. gada 13. septembra spriedumu lietā T-53/02 Ricosmos/Eiropas Kopienu Komisija.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt šo apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2005. gada 13. septembra spriedumu;

               —

               apmierināt pirmajā instancē izvirzīto prasījumu atcelt Komisijas 2001. gada 16. novembra lēmumu REM 09/00, ar ko nosaka, ka apelācijas iesniedzējai piešķirtais ievedmuitas nodokļa atvieglojums bija nepamatots;

               —

               pakārtoti, nosūtīt lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas instancē un pirmajā instancē.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas apelācijas sūdzības atbalstam par augstākminēto spriedumu prasītāja norāda:

               1.

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Pirmās instance tiesa ir pamatojusies uz nepareizu vai jebkurā gadījumā nepamatoti ierobežotu īpaši Kopienas Muitas kodeksa (1) 905.-909. panta interpretāciju attiecībā uz muitas nodevu atmaksu un/vai atvieglojumiem. Tiesiskās noteiktības princips prasa, ka Ricosmos tiesiskajai situācijai šajā gadījumā bija jābūt paredzamai. Ricosmos uzskata, ka sakarā ar procedūru atlikšanu, par ko viņa netika informēta, šajā gadījumā šis princips netika ievērots. Pirmās instances tiesa turklāt pamatojās uz pārāk ierobežotu nostāju attiecībā uz tiesībām uz aizstāvību, kas atspoguļojas tās pārmērīgi ierobežotajā tiesību uz savlaicīgu un pilnu piekļuvi (gan valsts muitas iestāžu, gan Komisijas) lietas materiāliem interpretācijā.

               2.

               Kā uzskata apelācijas sūdzības iesniedzēja, Pirmās instances tiesas lēmums nav saskaņā arī ar Kopienu tiesībām. Tā uzskata, ka tiesiskās noteiktības princips netieši prasa arī to, ka kritērijiem, lai noteiktu, ka nav bijusi acīmredzama nolaidība, ir jābūt skaidriem un viegli identificējamiem. Tieši tādēļ, ka jēdziens “acīmredzama nolaidība” ir visai elastīgs, šiem kritērijiem principā ir jābūt izteiktiem ierobežojoši un individuāli. Nolaidībai ir jābūt redzamai un būtiskai un tai ir arī jābūt skaidri izteiktā cēloņsakarībā ar konstatēto īpašo situāciju. Šajā lietā Pirmās instances tiesa kļūdaini šajā sakarā nenovērtēja vai nepienācīgi novērtēja tiesiskā regulējuma sarežģītību un apelācijas iesniedzējas vērā ņemamo profesionālo pieredzi, kā arī kļūdaini interpretēja virkni apelācijas iesniedzējas pienākumu vai jebkurā gadījumā novērtēja tos pārāk formāli.

               3.

               Apelācijas iesniedzēja turklāt uzskata, ka Komisija ir pārkāpusi samērīguma principu un ka Pirmās instances tiesa nav novērtējusi vai jebkurā gadījumā ir nepienācīgi novērtējusi jaunu faktu nozīmi, no kuriem izrietēja, ka uzliktās muitas nodevas būtu jāatceļ.

               4.

               Visbeidzot apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka faktus, kas ir strīda pamatā, Pirmās instances tiesa noteica daļēji kļūdaini vai jebkurā gadījumā nepilnīgi.

      (1)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.)


title: Lieta C-141/06: Prasība, kas celta  2006. gada 15. martā  — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               20.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/6

         Prasība, kas celta 2006. gada 15. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-141/06)
   (2006/C 121/10)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Aresu un J. R. Vidal Puig)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, attiecībā uz finanšu pakalpojumiem, kas nav privāta apdrošināšana, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvu 2002/65/EK (1) par patēriņa finanšu pakalpojumu tālpārdošanu un grozījumiem Padomes Direktīvā 90/619/EEK (2) un Direktīvās 97/7/EK (3) un 98/27/EK (4), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2002/65/EEK transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 9. oktobrī.

      (1)  OV L 271, 16. lpp.

      (2)  OV L 330, 50. lpp.

      (3)  OV L 144, 19. lpp.

      (4)  OV L 166, 51. lpp.


title: Lieta C-199/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour d'appel de Bruxelles2005. gada 28. aprīļa spriedumu lietā Eiropas Kopiena pret Beļģiju

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour d'appel de Bruxelles2005. gada 28. aprīļa spriedumu lietā Eiropas Kopiena pret Beļģiju
   (Lieta C-199/05)
   (2005/C 182/49)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Cour d'appel de Bruxelles (Briseles Apelācijas tiesa) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 28. aprīļa spriedumu lietā Eiropas Kopiena pret Beļģiju un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 9. maijā.

      Cour d'appel de Bruxelles lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Protokola par Eiropas Savienības privilēģijām un imunitāti 3. panta otrā daļa, kurā paredzēts, ka dalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai piešķirtu atbrīvojumu no netiešajiem nodokļiem vai tirdzniecības nodokļiem, ir interpretējama tādējādi, ka tās piemērošanas jomā ietilpst tāds proporcionāls nodoklis, kas maksājams saistībā ar tiesu visu veidu jautājumos pieņemtajiem nolēmumiem attiecībā uz naudas summu vai vērtspapīru nomaksu?

               2.

               Vai Protokola par Eiropas Savienības privilēģijām un imunitāti 3. panta trešā daļa, kurā noteikts, ka nekādus izņēmumus neparedz attiecībā uz nodokļiem un nodevām, kas ir maksājami par sabiedriskiem pakalpojumiem, ir interpretējams tādējādi, ka tiesvedības beigās zaudējušajai pusei, kurai piespriests samaksāt noteiktu summu, uzliktais nodoklis ir tikai nodeva, kas maksājama par sabiedrisko pakalpojumu?


title: Lieta C-435/08: Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 14. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/30

         Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 14. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-435/08) (1)

   2009/C 220/59

      Tiesvedības valoda — poļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 301, 22.11.2008.


title: Lieta C-372/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Supreme Court (Īrija) 2007. gada 6. augusta rīkojumu — Nicole Hassett un Cheryl Doherty / The Medical Defence Union Limited un MDU Services Limited pret Raymond Howard un Brian Davidson

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Supreme Court (Īrija) 2007. gada 6. augusta rīkojumu — Nicole Hassett un Cheryl Doherty/The Medical Defence Union Limited un MDU Services Limited pret Raymond Howard un Brian Davidson

   (Lieta C-372/07)
   (2007/C 283/10)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      Supreme Court, Īrija
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Nicole Hassett un Cheryl Doherty/The Medical Defence Union Limited un MDU Services Limited

      Atbildētāji: Raymond Howard un Brian Davidson

   Prejudiciālais jautājums
   Ja mediķi izveido savstarpējas aizstāvības organizāciju, kuras juridiskā forma ir sabiedrība, kura tiek dibināta saskaņā ar dalībvalsts tiesību normām, ar mērķi tās biedriem, kas praktizē šajā un citā dalībvalstī, sniegt palīdzību un kompensāciju attiecībā uz to profesionālo darbību, un šādas palīdzības vai kompensācijas sniegšana ir atkarīga no šīs sabiedrības Valdes lēmuma, kas tiek pieņemts saskaņā ar statūtiem un tās absolūtas rīcības brīvību, vai tiesvedība, kurā citā dalībvalstī praktizējošs mediķis apstrīd saskaņā ar šo normu pieņemtu lēmumu par atteikumu sniegt viņam palīdzību vai piešķirt kompensāciju pamatojoties uz to, ka sabiedrība ir pārkāpusi līgumiskās vai citas attiecīgā mediķa tiesības, ir uzskatāma par tādu tiesvedību, kuras priekšmets ir sabiedrības institūcijas lēmuma spēkā esamība Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 22. panta 2. punkta izpratnē tādējādi, ka dalībvalsts, kurā sabiedrībai ir domicils, tiesām ir izņēmuma jurisdikcija?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2201 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.).


title: Lieta F-127/06: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 27. jūnija rīkojums — H /Padome

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/54

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 27. jūnija rīkojums — H/Padome
   (Lieta F-127/06) (1)

   (2007/C 199/105)

      Tiesvedības valoda — franču

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra pēc izlīguma panākšanas.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006., 85. lpp.


title: Lieta T-191/17: Prasība, kas celta 2017. gada 27. martā – Boehringer Ingelheim International/Komisija

text:
               6.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/27

         Prasība, kas celta 2017. gada 27. martā – Boehringer Ingelheim International/Komisija
   (Lieta T-191/17)
   (2017/C 178/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Boehringer Ingelheim International GmbH (Ingelheim am Rhein, Vācija) (pārstāvis – C. Schoonderbeek, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 19. janvāra īstenošanas lēmumu C(2017) 379 final;

               —

               atzīt, ka Komisijas īstenošanas lēmuma sekas paliek spēka līdz brīdim, kad Eiropas Komisija pieņems jaunu lēmumu, un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai segts savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar Komisijas 2017. gada 19. janvāra lēmumu tiek pārkāpts Regulas (EK) Nr. 726/2004 12. panta 1. punkts, lasot to kopā ar Direktīvas 2001/83/EK 11. pantu un Paziņojumu pieteikumu iesniedzējiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas 2017. gada 19. janvāra lēmums nav saskanīgs ar attiecīgo tiesību normu, vadlīniju un regulējuma prakses piemērošanu citās lietās, un līdz ar to tas esot vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu pārkāpums, kas radot vienlīdzīgu konkurences apstākļu izkropļojumu.


title: Lieta T-305/07: Prasība, kas celta 2007. gada 9. augustā — Offshore Legends /ITSB — Acteon [ OFFSHORE LEGENDS (melnā un baltā krāsā)]

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/48

         Prasība, kas celta 2007. gada 9. augustā — Offshore Legends/ITSB — Acteon [“OFFSHORE LEGENDS” (melnā un baltā krāsā)]
   (Lieta T-305/07)
   (2007/C 269/87)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Offshore Legends NV, Nevele (Beļģija) (pārstāvji — P. Maeyaert un N. Clarembeaux, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (ITSB) (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Acteon SARL, Saint-Tropez (Francija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt daļēji Apelāciju otrās padomes 2007. gada 29. maija lēmumu (lieta R 1031/2006-2);

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Offshore Legends” melnā un baltā krāsā attiecībā uz 3., 9., 14., 18., 20., 24., 25., 28. un 35. klasē ietilpstošajām precēm — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 160 231

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Acteon SARL

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts un starptautiska grafiska preču zīme “Offshore One” attiecībā uz 16., 18. un 25. klasē ietilpstošajām precēm

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu daļā, kas attiecas uz iebildumu noraidīšanu saistībā ar 18. un 25. klasē ietilpstošajām precēm

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome ir pieļāvusi kļūdu vērtējumā saistībā ar sajaukšanas iespēju un, it īpaši, kļūdu vērtējumā saistībā ar attiecīgo preču zīmju līdzību.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-95/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 12. decembra rīkojumu lietā T-261/00 Sacaim SpA u.c./Eiropas Komisija 2013. gada 26. februārī iesniedza Alfier Costruzioni Srl u.c.

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/7

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 12. decembra rīkojumu lietā T-261/00 Sacaim SpA u.c./Eiropas Komisija 2013. gada 26. februārī iesniedza Alfier Costruzioni Srl u.c.
   (Lieta C-95/13 P)
   2013/C 129/14
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Alfier Costruzioni Srl u.c. (pārstāvji — A. Vianello, A. Bortoluzzi un A. Veronese, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Itālijas Republika, Sacaim SpA u.c.

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt un/vai pārformulēt pārsūdzēto rīkojumu, kā arī piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēji ir norādījuši uz kļūdām tiesību piemērošanā, piemērojot principus, ko Tiesa ir noteikusi spriedumā lietā “Comitato Venezia vuole vivere”, pirmkārt, saistībā ar pienākumu pamatot valsts atbalsta jomā pieņemtos Komisijas lēmumus un, otrkārt, saistībā ar pierādīšanas pienākuma sadalījumu, ņemot vērā LESD 107. panta 1. punktā paredzētos nosacījumus.
   Rīkojumā, kas ir šīs apelācijas sūdzības priekšmets, Vispārējā tiesa neesot ievērojusi Tiesas 2011. gada 9. jūnija spriedumā lietā “Comitato Venezia vuole vivere” nospriesto, kurā ir noteikts, ka jau pašā Komisijas lēmumā “ir jābūt visiem būtiskajiem elementiem, lai valsts iestādes to varētu izpildīt”. Kaut arī attiecīgajā lēmumā nebija ietverti visi būtiskie elementi, lai valsts iestādes varētu to izpildīt, Vispārējā tiesa neesot konstatējusi nekādus pārkāpumus saistībā ar metodi, kuru Komisija bija izmantojusi apstrīdētajā lēmumā, kas ir uzskatāms par kļūdu tiesību piemērošanā.
   Ņemot vērā Tiesas spriedumā lietā “Comitato Venezia vuole vivere” noteiktos principus, veicot atgūšanu, dalībvalstij — un nevis konkrētajam atbalsta saņēmējam — katrā konkrētajā gadījumā ir jāpierāda LESD 107. panta 1. punktā paredzēto nosacījumu izpilde. Tomēr šajā lietā Komisija apstrīdētajā lēmumā nav precizējusi šādas pārbaudes “kārtību”; līdz ar to, tā kā tās rīcībā nebija būtisko elementu, lai saistībā ar atgūšanu pierādītu, ka piešķirtās priekšrocības attiecībā uz atbalsta saņēmējiem ir uzskatāmas par valsts atbalstu, Itālijas Republika — ar 2012. gada 24. decembra Likumu Nr. 228 (1. panta 351. un nākamie punkti) — esot nolēmusi pārnest pierādīšanas pienākumu, kas ir pretrunā Kopienu judikatūrā noteiktajam. Kā norādījis Itālijas likumdevējs, nevis valstij, bet gan katram uzņēmumam, kurš ir saņēmis atbrīvojuma no sociālā nodrošinājuma maksājumiem veidā piešķirto atbalstu, ir jāpierāda, ka attiecīgās priekšrocības nav izkropļojušas konkurenci, nedz arī ir ietekmējušas Kopienas iekšējo tirdzniecību; pretējā gadījumā tiek pieņemts, ka piešķirtā priekšrocība var izkropļot konkurenci un ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm. Viss iepriekš minētais acīmredzami esot pretrunā spriedumā lietā “Comitato Venezia vuole vivere” Tiesas noteiktajiem principiem.


title: Lieta C-605/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 17. novembrī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Minister Finansów/Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S. A. w Warszawie

text:
               7.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 17. novembrī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Minister Finansów/Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S. A. w Warszawie

   (Lieta C-605/15)
   (2016/C 090/06)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Minister Finansów

      Atbildētājs: Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S. A. w Warszawie

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tāds valsts tiesiskais regulējums par neatkarīgas personu grupas atbrīvojumu no PVN, kurā nav paredzēti nosacījumi vai procedūras attiecībā uz konkurences izkropļojuma kritērija izpildi, ir saderīgs ar Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) (OV L 347, 1. lpp., turpmāk tekstā – “PVN direktīva”) 132. panta 1. punkta f) apakšpunktu saistībā ar PVN direktīvas 131. pantu un atbilst efektivitātes, tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības principam?

               2)

               Kādi kritēriji jāpiemēro, novērtējot, vai ir izpildīts PVN direktīvas 132. panta 1. punkta f) apakšpunktā paredzētais konkurences izkropļojuma kritērijs?

               3)

               Vai, atbildot uz otro jautājumu, ir nozīme tam, ka neatkarīga personu grupa sniedz saviem dalībniekiem pakalpojumus, uz kuriem attiecas dažādu dalībvalstu tiesību sistēmas?

      (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-617/13: Prasība, kas celta 2013. gada 20. novembrī — AIC /ITSB — ACV Manufacturing (Siltummaiņa ieliktņi)

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/35

         Prasība, kas celta 2013. gada 20. novembrī — AIC/ITSB — ACV Manufacturing (Siltummaiņa ieliktņi)
   (Lieta T-617/13)
   2014/C 24/66
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: AIC S.A. (Gdynia, Polija) (pārstāvis — J. Radłowski, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: ACV Manufacturing (Seneffe, Beļģija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju trešās padomes 2013. gada 10. septembra lēmumu lietā R 688/2012-3;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt šajā tiesvedībā un procesā Apelāciju padomē radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: dizainparaugs attiecībā uz preci, kas aprakstīta kā “siltummaiņa ieliktņi” — reģistrēts Kopienas dizainparaugs Nr. 1 137 152-0002

      Kopienas dizainparauga īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: tika apgalvots, ka dizainparaugs neatbilst Regulas par Kopienas dizainparaugiem 4. panta 1. un 2. punkta, tos aplūkojot kopsakarā ar minētās regulas 5. un 6. pantu un it īpaši 8. panta 1. un 2. punktu, prasībām

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atzīt apstrīdēto Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas dizainparaugiem 25 panta 1. punkta b) apakšpunkta, to aplūkojot kopsakarā ar tās 4. panta 2. punktu, pārkāpums


title: Lieta C-614/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 20. novembrī iesniedza Curtea de Apel Craiova (Rumānija) – Rodica Popescu/Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 20. novembrī iesniedza Curtea de Apel Craiova (Rumānija) – Rodica Popescu/Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj

   (Lieta C-614/15)
   (2016/C 068/27)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Craiova

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Rodica Popescu

      Atbildētāja: Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tas apstāklis, ka specifiskos kontroles amatos esošo veterinārsanitārās nozares darbinieku darbība ir cieši saistīta ar [5.] punktā minētā veida uzņēmumu darbības turpināšanu, ir pietiekams arguments, lai atkārtoti noslēgtu līgumus uz noteiktu laiku, atkāpjoties no vispārīgajām tiesību normām, kas pieņemtas Direktīvas 70/1999 (1) transponēšanai?

               2)

               Vai tādu speciālo tiesību normu paturēšana spēkā tiesību aktos, kas ļauj iepriekš minētajā laikposmā veterinārsanitārās kontroles nozarē atkārtoti noslēgt darba līgumus uz noteiktu laiku, ir pienākuma, kas valstij pastāv saistībā ar Direktīvas 70/1999 transponēšanu, pārkāpums?

      (1)  Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 4. lpp.).


title: Lieta C-529/14: Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 17. decembra rīkojums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – YARA Brunsbüttel GmbH/Hauptzollamt Itzehoe Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Direktīva 2003/96/EK — Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai — 2. panta 4. punkta b) apakšpunkts — Energoproduktu divējāda izmantošana — Jēdziens — Energoprodukts, kas tiek izmantots atkritumu un atgāzes termiskai apstrādei

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/2

         Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 17. decembra rīkojums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – YARA Brunsbüttel GmbH/Hauptzollamt Itzehoe

   (Lieta C-529/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Direktīva 2003/96/EK - Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai - 2. panta 4. punkta b) apakšpunkts - Energoproduktu divējāda izmantošana - Jēdziens - Energoprodukts, kas tiek izmantots atkritumu un atgāzes termiskai apstrādei)
   (2016/C 078/02)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: YARA Brunsbüttel GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Itzehoe

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvas 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/75/EK, 2. panta 4. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dabasgāze, kura tiek izmantota, pirmkārt, tvaika pārkarsēšanai un žāvēšanai, kas tālāk tiks izmantots amonjaka ražošanas procesā, un, otrkārt, termiskai noārdīšanai un šajā procesā radušos dūmgāzu izvadīšanai, šīs normas izpratnē nav energoprodukts divējādai izmantošanai, kurš ir izslēgts no minētās direktīvas piemērošanas jomas. Tādējādi dalībvalstis var piešķirt atbrīvojumu no nodokļa par šāda energoprodukta izmantošanu tikai tad, ja šī atbrīvošana no nodokļa ir saderīga ar Direktīvā 2003/96, kurā grozījumi ir izdarīti ar Direktīvu 2004/75, paredzētajiem pienākumiem.

      (1)  OV C 65, 23.2.2015.


title: Lieta T-179/12: Prasība, kas celta 2012. gada 20. aprīlī — Wirtgen /ITSB (Kalta turētāja forma)

text:
               23.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/19

         Prasība, kas celta 2012. gada 20. aprīlī — Wirtgen/ITSB (Kalta turētāja forma)
   (Lieta T-179/12)
   2012/C 184/34
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wirtgen GmbH (Windhagen, Vācija) (pārstāvis — S. Jackermeier, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 15. februāra lēmumu lietā R 1923/2011-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: trīsdimensiju preču zīme kalta turētāja formā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 9 749 631

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 37. panta 3. punkta, 75. panta otrā teikuma, 63. panta 2. punkta, 76. panta 1. punkta pirmā teikuma un 77. panta 1. punkta pārkāpums, kā arī Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-32/11: Prasība, kas celta 2011. gada 24. janvārī — Verenigde Douaneagenten /Komisija

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/23

         Prasība, kas celta 2011. gada 24. janvārī — Verenigde Douaneagenten/Komisija
   (Lieta T-32/11)
   2011/C 103/41
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Verenigde Douaneagenten BV (Roterdama, Nīderlande) (pārstāvis — J. Van der Meché, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienība, ko pārstāv Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi

               —

               atzīt par spēkā neesošu lēmumu turpmāk minēto iemeslu dēļ.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja lūdz atzīt par spēkā neesošu Eiropas Komisijas 2010. gada 1. oktobra lēmumu ar atsauci REC 02/09.
   Komisija, pamatojoties uz Regulas Nr. 2913/92 (1) 220. panta 2. punkta b) apakšpunktu un Regulas Nr. 2454/93 (2) 871. pantu, esot konstatējusi, ka prasītāja ir rīkojusies labticīgi un ir ievērojusi visus spēkā esošos noteikumus par muitas deklarāciju, taču atbildīgo dienestu kļūdas neesot, un tādējādi pēcmuitošanas piedziņa esot jāveic.
   Prasītāja uzskata, ka apstrīdētajā lēmumā ir kļūda saskaņā ar Regulas Nr. 2913/92 220. panta 2. punkta b) apakšpunktā ietvertā teikuma otro daļu. Tajā paredzēts, ka gadījumā, ja preču preferenciālas izcelsmes statusu nosaka, pamatojoties uz administratīvās sadarbības sistēmu, un ir iesaistītas trešo valstu iestādes, šo iestāžu nepareizi izsniegts sertifikāts tiekot uzskatīts par kļūdu. Tā tas esot šajā gadījumā.
   Turklāt Nīderlandes muitas dienestiem, veicot pēcmuitošanas piedziņu, bija jāpierāda, ka nepareizu sertifikātu izsniegšana ir bijusi saistīta ar nepatiesu informāciju, ko sniedzis eksportētājs.
   Tāpēc esot jāsecina, ka nepareizu sertifikātu izsniegšana Curaçao muitas dienestos, esot kļūda saskaņā ar Regulas Nr. 2913/92 220. panta 2. punkta b) apakšpunktā ietvertā teikuma otro daļu.
   Turklāt Komisija savā izmeklēšanā konstatēja, ka prasītāja nav izdarījusi krāpnieciskas darbības, ne arī pieļāvusi klaju nolaidību, taču īpašu apstākļu nav bijis, un tādējādi neesot pamata nodokļu atlaišanai.
   Saistībā ar šo prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā ietvertais nolēmums par nodokļu atlaišanu saskaņā ar Regulas Nr. 2913/92 239. pantu esot pieņemts, neievērojot Regulas Nr. 2454/93 907. pantā minēto termiņu. Tāpēc Nīderlandes muitas dienestam esot jāapmierina pieteikums par nodokļu atlaišanu.
   Turklāt Komisija izmeklēšanā neesot ievērojusi paredzēto procedūru, jo tā neesot uzklausījusi prasītāju un neesot devusi prasītājai iespēju atbilstoši izklāstīt savu viedokli, un šis fakts ir pretrunā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta pamatprincipam par tiesībām tikt uzklausītam.
   Turklāt esot bijuši īpaši apstākļi, jo prasītāja, atsaucoties uz Regulas Nr. 2913/92 220. panta 2. punkta b) apakšpunktu, esot atkarīga no dokumentiem, kuru prasītājai neesot un kuriem neesot arī bijis jābūt prasītājas rīcībā.

      (1)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.).


title: Lieta C-497/16: Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 2. marta rīkojums (Nejvyšší soud České republiky (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Juraj Sokáč Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Narkotisko vielu prekursori — Regula (EK) Nr. 273/2004 — 2. panta a) punkts — Jēdziens “klasificēta viela” — Zāļu izslēgšana — Direktīva 2001/83/EK — 1. panta 2. punkts — Jēdziens “zāles” — Zāles, kuru sastāvā ir efedrīns vai pseidoefedrīns — Regula (EK) Nr. 111/2005 — 2. panta a) punkts — Jēdziens “klasificēta viela” — Pielikums — Zāļu, kuru sastāvā ir efedrīns un pseidoefedrīns, iekļaušana — Ietekmes neesamība uz Regulas (EK) Nr. 273/2004 piemērošanas jomu

text:
               29.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/18

         Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 2. marta rīkojums (Nejvyšší soud České republiky (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Juraj Sokáč

   (Lieta C-497/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Narkotisko vielu prekursori - Regula (EK) Nr. 273/2004 - 2. panta a) punkts - Jēdziens “klasificēta viela” - Zāļu izslēgšana - Direktīva 2001/83/EK - 1. panta 2. punkts - Jēdziens “zāles” - Zāles, kuru sastāvā ir efedrīns vai pseidoefedrīns - Regula (EK) Nr. 111/2005 - 2. panta a) punkts - Jēdziens “klasificēta viela” - Pielikums - Zāļu, kuru sastāvā ir efedrīns un pseidoefedrīns, iekļaušana - Ietekmes neesamība uz Regulas (EK) Nr. 273/2004 piemērošanas jomu)
   (2017/C 168/23)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší soud České republiky

      Lietas dalībnieks kriminālprocesā pamatlietā

      Juraj Sokáč

      Rezolutīvā daļa:

   “Zāles” Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/27/EK, 1. panta 2. punkta izpratnē, kuru sastāvā ir “klasificētas vielas” Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 273/2004 par narkotisko vielu prekursoriem, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 20. novembra Regulu (ES) Nr. 1258/2013, 2. panta a) punkta izpratnē, tādas kā efedrīns un pseidoefedrīns, joprojām ir izslēgtas no pēdējās minētās regulas piemērošanas jomas pēc tam, kad ir stājušās spēkā Regula Nr. 1258/2013 un Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 20. novembra Regula (ES) Nr. 1259/2013, ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 111/2005, ar ko paredz noteikumus par uzraudzību attiecībā uz narkotisko vielu prekursoru tirdzniecību starp Kopienu un trešām valstīm.

      (1)  OV C 22, 23.1.2017.