title: lieta T-454/05: Prasība, kas celta  2005. gada 20. decembrī  —  Sumimoto Chemical Agro Europe  un  Philagro France  pret Komisiju

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/44

         Prasība, kas celta 2005. gada 20. decembrī — Sumimoto Chemical Agro Europe un Philagro France pret Komisiju
   (lieta T-454/05)
   (2006/C 60/84)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Sumitomo Chemical Agro Europe SAS, Liona (Francija), un Philagro France SAS, Liona (Francija), (pārstāvji — K. Van Maldegem un C. Mereu, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas Lēmumu D/430967, vai, pakārtoti;

               —

               piespriest atbildētājai izpildīt pienākumus saskaņā ar Kopienu tiesībām un ierosināt ietvert procimidonu AAPD I pielikumā visa veida izmantošanām/lauksaimniecības kultūrām, kā to tika lūguši prasītāji;

               —

               piespriest atbildētājai kompensēt prasītājiem provizorisku summu 1 (viens) eiro apmērā par zaudējumiem, kas ir nodarīti Komisijas Lēmuma D/430967, vai, pakārtoti, atbildētājas pienākumu saskaņā ar Kopienu tiesībām neizpildes rezultātā, nesniedzot atbildi prasītājiem, kā arī jebkādus piemērojamos procentus pēc precīza aprēķina un summas noteikšanas;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar Padomes Direktīvu 91/414 (1) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (pazīstama ar nosaukumu “augu aizsardzības produktu direktīva” vai “AAPD”) ir noteikts, ka dalībvalstis nevar atļaut produktu, ja vien tas nav ietverts Direktīvas I pielikumā. Prasītāji vairākkārt bija sazinājušies ar Komisiju lai nodrošinātu to, ka procimidons — aktīva viela, kas ir ietverta viņu augu aizsardzības produktos — tiktu ietverts I pielikumā.
   Ar 2005. gada 20. oktobra vēstuli, kas ietver apstrīdēto lēmumu, Komisija informēja pirmo prasītāju, ka iespējamā procimidona ietveršana I pielikumā varētu labākajā gadījumā attiekties uz izmantošanas [veidiem], par kuriem ir veikts ES novērtējums; turklāt attiecībā uz šo ietveršanu tiek izvirzīts nosacījums iesniegt priekšlikumu par ļoti sīkiem izmantošanas un riska samazināšanas pasākumu noteikumiem.
   Prasītāji prasa atcelt Lēmumu, kritizējot ierosināto procimidona ierobežoto atļaušanu, kas novestu pie tā, ka to reģistrētu tikai divām lauksaimniecības kultūrām, proti, plūmēm un gurķiem, kā arī prasību paredzēt ļoti sīkus izmantošanas nosacījumus. Saskaņā ar prasītāju teikto, ar šīm prasībām tiek pārkāpta AAPD, kas attiecas tikai uz plaša izmantošanas [spektra] kategorijām, piemēram insekticīdiem, augšanas regulatoriem vai herbicīdiem, atstājot dalībvalstu ziņā novērtēt izmantošanu saistībā ar īpašām lauksaimniecības kultūrām. Šajā pašā sakarā prasītāji norāda, ka prasība pēc detalizētiem nosacījumiem nedz ir atļauta saskaņā ar AAPD, nedz tā ir zinātniski pamatota.
   Tāpat prasītāji norāda, ka apstrīdētajā lēmumā ir kļūda attiecībā uz apgalvojumu par to, ka izpētes, kuras ir iesniegtas pēc noteiktajiem termiņiem, nevar pārbaudīt, jo, saskaņā ar prasītāju teikto, visi dati par procimidonu tika iesniegti savlaicīgi. Tie arī uzskata, ka ar apstrīdēto direktīvu ir pārkāpts EKL 95. panta 3. punkts un 152. panta 1. punkts, atsakoties ņemt vērā izpētes, kuras ir iesniegtas savlaicīgi un kuras vērtētāji ir atzinuši par apmierinošām.
   Prasītāji arī norāda, ka ir pārkāpta AAPD, Regula 3600/92 (2), labas pārvaldības, subsidiaritātes, samērīguma, tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības, zinātniska ieteikuma pārākuma un neatkarības, vienlīdzīgas attieksmes un “nepieļaušanas” principi, un nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu.
   Ja Tiesa uzskatīs, ka apstrīdētā vēstule nav akts, par ko var celt prasību saskaņā ar EKL 230. panta 4. daļu, prasītāji norāda, ka to prasība vienalga ir pieņemama saskaņā ar EKL 232. pantu un tā ir vērsta pret Komisijas bezdarbību to administratīvās sūdzības un formālā pieprasījuma sakarā. Papildus un neskarot prasību atcelt tiesību aktu un prasību sakarā ar bezdarbību, prasītāji prasa kompensāciju par zaudējumiem, kas tiem ir nodarīti un kas ir apstrīdētās vēstules tiešas sekas.

      (1)  OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp.

      (2)  Komisijas 1992. gada 11. decembra Regula (EEK) Nr. 3600/92, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus tās darba programmas pirmā posma īstenošanai, kas minēta 8. panta 2. punktā Padomes Direktīvā 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, OV L 366, 15.12.1992., 10. lpp.


title: Lieta T-235/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Tiesu, ko Jan Siffert iesniedza 2005. gada 20. jūnijā

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/31

         Prasība pret Eiropas Kopienu Tiesu, ko Jan Siffert iesniedza 2005. gada 20. jūnijā
   (Lieta T-235/05)
   (2005/C 205/57)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 20. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Tiesu, ko cēla Jans Siferts [Jan Siffert], ar dzīvesvietu Briselē, kuru pārstāv Sebastians Orlandi [Sébastien Orlandi], Ksavjē Martēns [Xavier Martin], Alberts Kūlens [Albert Coolen] un Etjēns Maršals [Etienne Marchal], avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt lēmumu iecelt prasītāju par Eiropas Kopienu ierēdni, ciktāl tajā noteikta amatā iecelšanas pakāpe atbilstoši Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. pantam;

               2)

               piespriest Eiropas Kopienu Tiesai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir identiski tiem, kas ir izvirzīti lietā T-130/05 Albert-Bousquet u.c./Komisija (1).

      (1)  OV C 132, 28.05.2005., 31. lpp.


title: Lieta T-569/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. jūlija rīkojums – Marouf /Padome

text:
               22.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/25

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. jūlija rīkojums – Marouf/Padome
   (Lieta T-569/12) (1)

   2014/C 329/38
   Tiesvedības valoda – angļu
   Devītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 63, 2.3.2013.


title: Lieta T-530/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 25. septembra spriedumu lietā F-41/10 Bermejo Garde /EESK 2012. gada 5. decembrī iesniedza Moises Bermejo Garde

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 25. septembra spriedumu lietā F-41/10 Bermejo Garde/EESK 2012. gada 5. decembrī iesniedza Moises Bermejo Garde

   (Lieta T-530/12 P)
   2013/C 55/28
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Moises Bermejo Garde (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — L. Levi, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (EESK)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2012. gada 25. septembra spriedumu lietā F-41/10;

               —

               līdz ar to apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumus, kas izvirzīti pirmajā instancē un tādējādi

                           —

                           atcelt EESK priekšsēdētāja 2010. gada 3. marta Lēmumu Nr. 88/10 A, ar kuru noraidīts apelācijas sūdzības iesniedzēja 2009. gada 7. decembrī iesniegtais pieteikums, un ar kuru viņš ir iecelts citā amatā;

                           —

                           atcelt 2010. gada 25. marta Lēmuma Nr. 88/10 papildinājumu;

                           —

                           atcelt 2010. gada 24. marta Lēmumu Nr. 133/10 A par dienesta attiecību ar apelācijas sūdzības iesniedzēju kā Juridiskā dienesta nodaļas vadītāju nekavējošu izbeigšanu un viņa iecelšanu nodaļas vadītāja amatā citā dienestā no 2010. gada 6. aprīļa;

                           —

                           atcelt ESK priekšsēdētāja 2010. gada 13. aprīļa Lēmumu Nr. 184/10 A, ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzējs ir iecelts citā amatā Loģistikas nodaļā, šim lēmumam stājoties spēkā 2010. gada 6. aprīlī;

                           —

                           piespriest atbildētājai samaksāt EUR 17 500 kā zaudējumu atlīdzību;

                           —

                           piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza piecus pamatus. Pēc apelācijas sūdzības iesniedzēja domām, Civildienesta tiesa uzskatīja, ka viņam ir nodarīts kaitējums viņa augstākstāvošai vadībai paziņotās informācijas dēļ, ciktāl viņš tika atstādināts no juridiskās nodaļas vadītāja amata pienākumu pildīšanas, bet ka šis kaitējums neizriet no Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 12.a un 22.a panta pārkāpuma.

               1)

               Pirmais pamats attiecas uz nelabvēlīga akta jēdziena pārkāpumu, kā arī lietas materiālu sagrozīšanu (it īpaši attiecībā uz pārsūdzētā sprieduma 44.-64. punktu).

               2)

               Otrais pamats attiecas uz tiesību uz aizstāvību principa pārkāpumu, kā arī uz Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta pārkāpumu (attiecībā uz pārsūdzētā sprieduma 114.-118. punktu).

               3)

               Trešais pamats attiecas uz Civildienesta noteikumu 12.a, 22.a un 86. panta pārkāpumu, kā arī pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu un lietas materiālu sagrozīšanu (it īpaši attiecībā uz apstrīdētā sprieduma 133. un nākamajiem punktiem).

               4)

               Ceturtais pamats attiecas uz Civildienesta noteikumu 86. panta, IX pielikuma, IX pielikuma vispārīgo īstenošanas noteikumu un tiesību uz aizstāvību principa pārkāpumu, kā arī lietas materiālu sagrozīšanu un pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu (it īpaši attiecībā uz pārsūdzētā sprieduma 75.-78. punktu).

               5)

               Piektais pamats attiecas uz noteikumu attiecībā uz akta autores kompetences pārkāpumu, kā arī Civildienesta noteikumu 22.a panta un EESK iekšējā reglamenta 72. panta pārkāpumu (attiecībā uz pārsūdzētā sprieduma 70. un 71. pantu).


title: Lieta T-562/13: Prasība, kas celta 2013. gada 24. oktobrī — ISOTIS /Komisija

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/26

         Prasība, kas celta 2013. gada 24. oktobrī — ISOTIS/Komisija
   (Lieta T-562/13)
   2014/C 9/42
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Koinonia tis Pliroforias Anoichti stis Eidikes Ananges — ISOTIS (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — S. Skliris, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai:

               —

               atzīt, ka Komisija, pieprasot prasītājai atmaksāt summu EUR 47 197,93 apmērā, kuru Komisija samaksājusi atbilstoši REACH 112 līgumam Nr. 238940, ir pārkāpusi šo minēto līgumu;

               —

               atzīt, ka prasītājai nav pienākuma atmaksāt iepriekš minēto summu, ko ir izmaksājusi Komisija;

               —

               atzīt, ka katrā ziņā iepriekš minētā Komisijas prasība EUR 13 821,12 apmērā ir pilnībā nepamatota;

               —

               atzīt, ka FP6 līgumu vispārējie nosacījumi nav piemērojami REACH 112 līgumam Nr. 238940 un ka līdz ar to prasītājai atbilstoši šim līgumam nav pienākuma maksāt nekādu summu par zaudējumiem (liquidated damages);

               —

               atzīt, ka Komisija, informējot par savu nodomu pieprasīt zaudējumu atlīdzību (liquidated damages) atbilstoši FP6 līgumu vispārējiem nosacījumiem, ir pārkāpusi REACH 112 līgumu Nr. 238940;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības, kas balstās uz 1) šķīrējtiesas klauzulu minētajā līgumā un 2) Beļģijas tiesībām, kas ir piemērojamas minētajam līgumam, pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav ievērojusi labticības un godīgas tirdzniecības principus. It īpaši prasītāja apgalvo, ka Komisija esot pieprasījusi dažādas summas, nenorādot konkrētu un specifisku pamatojumu šādu prasījumu pamatošanai, un ka Komisijas līgumslēgšanas prakse esot pretrunā Pamattiesību hartas noteikumiem. Turklāt prasītāja norāda, ka Komisija nav izpildījusi savus līgumā paredzētos pienākumus arī tādēļ, ka tai bija nodoms izmantot savas tiesības, balstoties uz cita tipveida līguma (FP6) vispārējiem nosacījumiem, kas atšķiras no tiem, ko piemēro apstrīdētajiem REACH 112 (CIP) līgumiem.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts REACH 112 līguma Nr. 238940 II.28. panta 1. un 5. punkts. Precīzāk, prasītāja apgalvo, ka Komisija izvirzījusi iebildumus, iepriekš neveicot pārbaudi par apstrīdētajiem līgumiem, un ka tā ļoti vispārīgā un abstraktā veidā atsaucas uz audita atzinumu, kurš neskar apstrīdēto REACH 112 līgumu.

               3)

               Ar trešo pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka Komisijas prasība esot ļaunprātīga un negodīga.


title: Lieta C-563/12: Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 19. decembra spriedums ( Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — BDV Hungary Trading Kft (likvidācijas procesā)/ Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága (PVN — Direktīva 2006/112/EK — 146. pants — Eksporta atbrīvojumi — 131. pants — Dalībvalstu pieņemti nosacījumi — Valsts tiesību akti, kuros noteikts, ka eksportējamas preces no Eiropas Savienības muitas teritorijas ir jāizved noteiktajā 90 dienu termiņā pēc to piegādes)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/21

         Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 19. decembra spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — BDV Hungary Trading Kft (likvidācijas procesā)/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

   (Lieta C-563/12) (1)

   (PVN - Direktīva 2006/112/EK - 146. pants - Eksporta atbrīvojumi - 131. pants - Dalībvalstu pieņemti nosacījumi - Valsts tiesību akti, kuros noteikts, ka eksportējamas preces no Eiropas Savienības muitas teritorijas ir jāizved noteiktajā 90 dienu termiņā pēc to piegādes)
   2014/C 52/35
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: BDV Hungary Trading Kft (likvidācijas procesā)

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kúria — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 15. panta un Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 131., 146. un 273. panta interpretācija — Eksporta atbrīvojumi no nodokļa — Sabiedrība, kas nodarbojas ar pārtikas konservu ražošanu un tirdzniecību un pārdod preces pircējam tirgošanai trešajās valstīs — Valsts tiesību akti, kuros tiesības saņemt atbrīvojumu no PVN attiecībā uz preču pārdošanu eksportam ārpus Savienības tiek pakārtotas nosacījumam, ka no pārdošanas brīža līdz dienai, kad preces tiek izvestas no valsts teritorijas, paiet ne vairāk kā 90 dienas

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 146. panta 1. punkts un 131. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru, veicot piegādi eksportam, preces, kuras paredzēts eksportēt ārpus Eiropas Savienības, ir jāizved no Eiropas Savienības teritorijas trīs mēnešu vai 90 dienu laikā pēc piegādes datuma, jo šī termiņa pārsniegšanas pašas par sevi sekas ir tādas, ka nodokļu maksātājs vairs nevar izmantot atbrīvojumu no nodokļa par šo piegādi.

      (1)  OV C 114, 20.4.2013.


title: Lieta T-212/06: Pirmās instances tiesas 2009. gada 29. oktobra spriedums — Bowland Dairy Products /Komisija (Prasība par zaudējumu atlīdzību — Regula (EK) Nr. 178/2002 — Ātrās reaģēšanas sistēma — Papildu paziņojums — Valsts iestāžu kompetence — Komisijas nostāja, kura nav juridiski saistoša — Strīda priekšmeta grozīšana — Nepieņemamība)

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/27

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 29. oktobra spriedums — Bowland Dairy Products/Komisija
   (Lieta T-212/06) (1)

   (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Regula (EK) Nr. 178/2002 - Ātrās reaģēšanas sistēma - Papildu paziņojums - Valsts iestāžu kompetence - Komisijas nostāja, kura nav juridiski saistoša - Strīda priekšmeta grozīšana - Nepieņemamība)
   2009/C 312/43
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bowland Dairy Products Ltd, Berovforda, Lenkašīra (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — Dž. Miligans [J. Milligan], solicitor, D. Andersons [D. Anderson], QC, un A. Robertsons [A. Robertson], barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Olivers [P. Oliver], Ž. P. Kepenns [J.-P. Keppenne] un L. Parpala [L. Parpala])

      Priekšmets

   Prasība, pirmkārt, atcelt apgalvoto Komisijas atteikumu atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (OV L 31, 1. lpp.), 50. pantā paredzētajai ātrās reaģēšanas sistēmai, izplatīt papildu paziņojumu par Apvienotās Karalistes Food Standards Agency atļauju pārdot prasītājas ražoto krēmveida sieru un, otrkārt, lūgums piespriest atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājai radušies šī atteikuma rezultātā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Bowland Dairy Products Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tiesāšanās izdevumus par pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 237, 30.09.2006.


title: Lieta T-304/12: Prasība, kas celta 2012. gada 9. jūlijā — Message Management /ITSB — Absacker ( “ABSACKER of Germany” )

text:
               8.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/17

         Prasība, kas celta 2012. gada 9. jūlijā — Message Management/ITSB — Absacker (“ABSACKER of Germany”)
   (Lieta T-304/12)
   2012/C 273/30
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Message Management GmbH (Wiesbaden, Vācija) (pārstāvis — C. Konle, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Absacker GmbH (Ķelne, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 21. marta lēmumu lietā R 1028/2011-1 un noraidīt apelācijas sūdzību par iebildumu procesu Nr. B1663700 pret prasītājas Kopienu preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 8753691;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               pakārtoti, atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 21. marta lēmumu lietā R 1028/2011-1 un noraidīt apelācijas sūdzību par iebildumu procesu Nr. B1663700 pret prasītājas Kopienu preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 8753691, ciktāl tas attiecas uz precēm, kas ietilpst 32. un 33. klasē;

               —

               vēl pakārtotāk, atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 21. marta lēmumu lietā R 1028/2011-1 un noraidīt apelācijas sūdzību par iebildumu procesu Nr. B1663700 pret prasītājas Kopienu preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 8753691, ciktāl tas attiecas uz precēm, kas ietilpst 33. klasē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme melnā un baltā krāsā, kas atveido ērgli un ietver vārdiskus elementus “ABSACKER of Germany”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25., 32. un 33. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 753 691

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Absacker GmbH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts grafiskas preču zīmes melnā, oranžā un baltā krāsā, kas ietver vārdisku elementu “ABSACKER”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25., 33. un 43. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt un reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Izvirzītie pamati: kļūdains apzīmējumu līdzības un sajaukšanas iespējas pieņēmums


title: Lieta T-15/12: Prasība, kas celta 2012. gada 6. janvārī — Provincie Groningen u.c./Komisija

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/15

         Prasība, kas celta 2012. gada 6. janvārī — Provincie Groningen u.c./Komisija
   (Lieta T-15/12)
   2012/C 109/34
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Provincie Groningen (Groningena, Nīderlande), Provincie Friesland (Leeuwarden, Nīderlande), Provincie Drenthe (Assen, Nīderlande), Provincie Overijssel (Zwolle, Nīderlande), Provincie Gelderland (Arnhem, Nīderlande), Provincie Flevoland (Lelystad, Nīderlande), Provincie Utrecht (Ūtrehta, Nīderlande), Provincie Noord Holland (Hārlema, Nīderlande), Provincie Zuid Holland (Hāga, Nīderlande), Provincie Zeeland (Midelburga, Nīderlande), Provincie Noord-Brabant (Hertohenbosha, Nīderlande) un Provincie Limburg (Māstrihta, Nīderlande) (pārstāvji — P. Kuypers un N. van Nuland, advocaten)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 13. jūlija lēmumu lietā Nr. 308/2010 vai, pakārtoti, — to atcelt tiktāl, ciktāl valsts atbalsta regulējums nāk par labu vides aizsardzības organizācijām, vai, pakārtoti pēdējam, — to atcelt, ciktāl valsts atbalsta regulējums nāk par labu zemes apsaimniekošanas organizācijām;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota nepareiza LESD 107. panta 1. punkta piemērošana un Eiropas Savienības tiesību pārkāpums

                           —

                           Vides aizsardzība Nīderlandē esot ar vispārējo interešu apsvērumiem saistīts pienākums saskaņā ar Protokola Nr. 26 par ar vispārīgo interešu apsvērumiem saistītiem pienākumiem 2. pantu. Konkurences tiesības tāpēc tai neesot piemērojamas.

                           —

                           Lauksaimnieki, vides aizsardzības organizācijas un katrā ziņā zemes apsaimniekotāju organizācijas esot netaisnīgi kvalificēti par uzņēmumiem LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

                           —

                           Valsts atbalsta tiesiskais regulējums, ņemot vērā ar to saistītos nosacījumus, neradot nekādas ekonomiskas priekšrocības saņēmējiem LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

                           —

                           Komisijas esot nepareizi piemērojusi Tiesas 2003. gada 24. jūlija spriedumā lietā C-280/00 Altmark Trans un Regierungspräsidium Magdeburg (Recueil, I 7747. lpp.) izvirzīto ceturto kritēriju.

                           —

                           Valsts atbalsta tiesiskais regulējums neierobežojot tirdzniecību starp dalībvalstīm.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvota LESD 296. panta 2. punktā paredzētā pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde.


title: Lieta C-85/09: Tiesas 2009. gada 29. oktobra rīkojums — Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda /Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Ārpuslīgumiskā atbildība — Prasība atlīdzināt kaitējumu, Komisijai vairākkārtīgi neveicot Direktīvas 93/42/EEK piemērošanai vajadzīgos pasākumus — Cēloņsakarības neesamība starp apgalvoto bezdarbību un prasītājai nodarīto kaitējumu digitālu termometru ar trūkumiem tirdzniecībā — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/15

         Tiesas 2009. gada 29. oktobra rīkojums — Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-85/09) (1)

   (Apelācija - Ārpuslīgumiskā atbildība - Prasība atlīdzināt kaitējumu, Komisijai vairākkārtīgi neveicot Direktīvas 93/42/EEK piemērošanai vajadzīgos pasākumus - Cēloņsakarības neesamība starp apgalvoto bezdarbību un prasītājai nodarīto kaitējumu digitālu termometru ar trūkumiem tirdzniecībā - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2010/C 51/24
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja:
      Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda (pārstāvis — C. Mourato, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Schima un P. Guerra e Andrade)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2008. gada 17. decembra rīkojumu lietā T-137/07 Portela/Komisija, ar ko Pirmās instances tiesa noraidīja daļēji kā acīmredzami nepieņemamu un pārējā daļā — kā acīmredzami juridiski nepamatotu prasību, primāri, noteikt Komisijai pienākumu rīkoties saskaņā ar 14.b pantu Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvā 93/42/EEK par medicīnas ierīcēm (OV L 169, 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 27. oktobra Direktīvu 98/79/EK par medicīnas ierīcēm, ko lieto in vitro diagnostikā (OV L 331, 1. lpp.), pieprasot sertifikācijas sabiedrībai TÜV Rheinland Product Safety GmbH ar Vācijas Federatīvās Republikas starpniecību nodrošināt prasītājai Direktīvas 93/42 XI pielikuma 6. punktā paredzēto obligāto civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, ko minētā sabiedrība ir noslēgusi, un ja apgalvotais kaitējums nav apmierināms uz primārā prasījuma pamata, tad, pakārtoti, prasību atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājai nodarīts Komisijas dažādās bezdarbības dēļ

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 102, 01.05.2009.


title: Lieta C-262/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 2. jūnijā iesniedza Tribunalul Neamț (Rumānija) – Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD)  u.c./ Ministerul Finanțelor Publice prin Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Neamț

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/34

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 2. jūnijā iesniedza Tribunalul Neamț (Rumānija) – Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD) u.c./Ministerul Finanțelor Publice prin Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Neamț

   (Lieta C-262/14)
   2014/C 315/56
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunalul Neamț

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD), Constantin Budiș, Vasile Murariu, Vasile Ursache, Ioan Zăpor un Petrea Simionel

      Atbildētāja: Ministerul Finanțelor Publice prin Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Neamț

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2000/78 (1) 2. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka minētajā tiesību normā paredzētais diskriminācijas jēdziens ietver arī nevienlīdzīgas attieksmes radīšanu, pamatojoties uz kritēriju par nodarbinātas personas vai personas, kas vēlas būt nodarbināta, pensionāra statusu?

               2)

               Vai Direktīvas 2000/78 3. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka nosacījumu darba iegūšanai jēdziens, atlases kritēriji un atlaišanas nosacījumi kā kritērijus un nosacījumus ietver arī pensionāra jēdzienu?

               3)

               Vai Direktīvas 2000/78 6. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas ļauj dalībvalstij, kas valsts tiesībās ir transponējusi šādu noteikumu, īstenojot tiesas spriešanas pilnvaras, pārbaudīt neatbilstošu/nepilnīgu Eiropas direktīvu transponēšanu valsts tiesību aktos, ciktāl ir jāpārbauda, vai nevienlīdzīgas attieksmes īstenošanai ir “[objektīvs un saprātīgs pamatojums]”, kā arī vai pastāv “leģitīms mērķis”, ko likumdevējs ir izvirzījis, pieņemot normatīvo aktu, kurš ietver nevienlīdzīgu attieksmi?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.).


title: Lieta C-112/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 1. martā iesniedza Kúria (Ungārija) — Franklin Templeton Investment Funds Société d’Investissement à Capital Variable/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága

text:
               2.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 157/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 1. martā iesniedza Kúria (Ungārija) — Franklin Templeton Investment Funds Société d’Investissement à Capital Variable/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága

   (Lieta C-112/12)
   2012/C 157/03
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Franklin Templeton Investment Funds Société d’Investissement à Capital Variable

      Atbildētāja: Nemzeti Adó-és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar ES līgumu noteikumiem par brīvības veikt uzņēmējdarbību principu (LESD 49. pants), vienlīdzīgas attieksmes principu (LESD 54. pants) un kapitāla brīvas aprites principu (LESD 56. pants (sic.)) ir saderīgs Ungārijas tiesību aktos paredzētais Ungārijā rezidējoša dividenžu saņēmēja atbrīvojums no dividenžu nodokļa, ja

                           a)

                           nerezidents dividenžu saņēmējs no dividenžu nodokļa ir atbrīvots vienīgi tad, ja tas atbilst noteiktiem likumā paredzētiem nosacījumiem, proti, ja tā līdzdalība (akciju gadījumā — tā vārda akcijās esošā daļa) rezidentes sabiedrības statūtkapitālā dividenžu izmaksāšanas (piešķiršanas) brīdī pastāvīgi ir bijusi vismaz 20 % apmērā vismaz divus gadus pēc kārtas, ņemot vērā, ka gadījumā, ja pastāvīgā līdzdalība 20 % apmērā ir bijusi mazāk nekā divus gadus pēc kārtas, dividendes izmaksājošajai sabiedrībai nav pienākuma ieturēt dividenžu nodokli un dividendes saņemošajai sabiedrībai vai nenaudas piešķīrumu gadījumā tos piešķirošajai sabiedrībai nav pienākuma maksāt minēto nodokli, iesniedzot savu nodokļu deklarāciju, ja nodokļa samaksu ir garantējusi kāda cita persona vai dividenžu izmaksātāja;

                           b)

                           turklāt gadījumā, ja nerezidents dividenžu saņēmējs neatbilst nosacījumiem, kas valsts tiesību aktos izvirzīti, lai saņemtu atbrīvojumu no nodokļa, vai nu tāpēc, ka tā līdzdalība (akciju gadījumā — tā vārda akcijās esošā daļa) rezidentes sabiedrības statūtkapitālā dividenžu izmaksāšanas (piešķiršanas) brīdī ir mazāka par minimālo likumā prasīto 20 % robežvērtību, vai arī tāpēc, ka tam šī procentuālā daļa nav pastāvīgi bijusi vismaz divus gadus pēc kārtas, vai arī ja gadījumā, kad pastāvīgā līdzdalība 20 % apmērā ir bijusi mazāk nekā divus gadus pēc kārtas, nodokļa samaksu nav garantējusi kāda trešā persona vai dividenžu izmaksātāja?

               2)

               Vai uz 1. b) jautājumu būtu jāatbild kā citādi, ja tiktu ņemts vērā — proti, vai šo atbildi vispār un cik lielā mērā ietekmētu — apstāklis, ka

                           a)

                           saskaņā ar Ungārijas tiesību aktiem rezidents dividenžu saņēmējs ir atbrīvots no dividenžu nodokļa, turpretim nerezidenta dividenžu saņēmēja nodokļu nasta ir atkarīga no tā, vai tam būtu piemērojama (Padomes 1990. gada 23. jūlija) Direktīva (90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem) vai (Budapeštā 1990. gada 15. janvārī Ungārijas Republikas un Luksemburgas Lielhercogistes noslēgtā) Konvencija (par nodokļu dubultās uzlikšanas un nodokļu nemaksāšanas novēršanu attiecībā uz ienākuma un kapitālnodokļiem);

                           b)

                           saskaņā ar Ungārijas tiesību aktiem rezidents dividenžu saņēmējs ir atbrīvots no dividenžu nodokļa, turpretim nerezidents dividenžu saņēmējs atkarībā no savas valsts tiesībās noteiktā vai nu drīkst minēto nodokli atskaitīt no kādiem saviem valsts nodokļiem, vai arī tam galu galā tas jāsedz?

               3)

               Vai valsts nodokļu administrācija drīkst, atsaucoties uz LESD 65. panta 1. punktu (bijušais EKL 58. panta 1. punkts) un bijušo EKL 220. pantu, pēc savas ierosmes nepiemērot Kopienu tiesības?


title: Lieta C-383/10: Prasība, kas celta 2010. gada 30. jūlijā — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/13

         Prasība, kas celta 2010. gada 30. jūlijā — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-383/10)
   ()
   2010/C 274/20
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un F. Dintilhac)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka ieviešot un saglabājot diskriminējošu aplikšanas ar nodokli režīmu attiecībā uz procentu maksājumiem, ko maksā nerezidējošās bankas, atbrīvojumu no nodokļa piemērojot tikai procentu maksājumiem, ko maksā Beļģijas bankas, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 56. un 63. pantā (iepriekš attiecīgi EKL 49. un 56. pants) un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 36. un 40. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija apstrīd attiecīgās valsts tiesību normas tiktāl, ciktāl tās attur Beļģijas rezidentus izmantot citās Savienības dalībvalstīs dibināto banku pakalpojumus, jo uz šo banku procentu maksājumiem neattiecas atbrīvojums no nodokļa, kas piemērojams tikai Beļģijas bankām.
   Vispirms Komisija noraida atbildētājas argumentu, saskaņā ar kuru tiešie nodokļi ir dalībvalstu ekskluzīvā kompetence, un uzsver, ka šī joma netieši, bet noteikti ietilpst kompetencē, kas attiecas uz iekšejo tirgu un tātad tā ir Savienības un dalībvalstu dalītā kompetence.
   Atbildot uz Beļģijas iestāžu izteiktajiem iebildumiem, Komisija, pirmkārt, norāda, ka faktam, ka no finanšu nozares uzņēmumiem šajā sakarā nav saņemta sūdzība, nav nozīmes, jo prasība sakarā ar pienākumu neizpildi ir objektīva un nav atkarīga no sūdzības esamības. Otrkārt un treškārt, Komisija, no vienas puses, nepiekrīt argumentam, saskaņā ar kuru iepriekš minētie pasākumi ir pamatoti ar primāriem vispārējo interešu apsvērumiem, lai nodrošinātu nodokļu pārbaužu efektivitāti, un, no otras puses, apgalvojumam, saskaņā ar kuru attiecīgie tiesību akti ir sociālpolitisks pasākums, kas aizsargā sabiedrības intereses. Ceturtkārt, prasītaja noraida Beļģijas iestāžu pamatojumu attiecībā uz šāda atbrīvojuma no nodokļa paplašināšanas ierobežoto efektivitāti un apgalvo, ka nodokļa maksātāji, uz kuriem attiecas šis pasākums, arī varētu būt ieinteresēti saņemt citās dalībvalstīs dibināto banku pakalpojumus. Piektkārt, Komisija apstrīd atbildētājas argumentu saistībā ar Savienībā pastāvošajām atšķirībām attiecībā uz patērētāju aizsardzību bankas bankrota gadījumā un atgādina, ka šī joma Eiropas Savienībā ir saskaņota. Visbeidzot, Komisija norāda, ka Beļģijā ir trīs oficiālās valodas (flāmu, franču un vācu) un, ka iebildumi, kas izvirzīti saistībā ar nepietiekamas informācijas risku, kas pastāv tādēļ, ka ārpus Beļģijas dibinātā banka lieto valodu, kurā nerunā Beļģijā, nav pamatoti.


title: Tiesas spriedums (sestā palāta)  2006. gada 12. janvārī  lietā C-118/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2000/60/EK — Kopienas politika ūdens resursu jomā — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/11

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2006. gada 12. janvārī
   lietā C-118/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2000/60/EK - Kopienas politika ūdens resursu jomā - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 60/22)
   tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietā C-118/05 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2005. gada 10. martā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Caeiros un S. Pardo Quintillán) pret Portugāles Republiku (pārstāvis — L. Fernandes), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Malenovský, tiesneši J.-P. Puissochet un A. Ó Caoimh (referents), ģenerāladvokāts P. Léger, sekretārs R. Grass, 2006. gada 12. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvu 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 160, 30.4.2005.


title: Lieta C-539/09: Prasība, kas celta 2009. gada 21. decembrī — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/24

         Prasība, kas celta 2009. gada 21. decembrī — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-539/09)
   2010/C 51/39
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Caeiros un B. Conte)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, atsakoties atļaut Revīzijas palātai izdarīt Vācijā pārbaudes attiecībā uz Regulā Nr. 1798/2003 un atbilstošajos īstenošanas noteikumos regulēto dalībvalstu administratīvu iestāžu sadarbību pievienotās vērtības nodokļu jomā, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi EKL 248. panta 1., 2. un 3. punktā, Regulas Nr. 1605/2002 140. panta 2. punktā un 142. pantā 1. punktā, kā arī EKL 10. pantā paredzētos pienākumus,

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šīs prasības priekšmets ir Vācijas iestāžu atteikums atļaut Eiropas Revīzijas palātai veikt Vācijā pārbaudes attiecībā uz Regulā Nr. 1798/2003 un atbilstošajos īstenošanas noteikumos regulēto dalībvalstu administratīvu iestāžu sadarbību pievienotās vērtības nodokļu jomā.
   Pēc Komisijas uzskata, tādējādi Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti EKL 248. pantā vai, attiecīgi, Regulā Nr. 1605/2002, kā arī lojālas sadarbības pienākumu atbilstoši EKL 10. pantam.
   Revīzija palātas kontroles kompetences esot jāinterpretē plaši: Revīzijas palātai esot jāpārbauda ES finanšu līdzekļi un jāpiedāvā uzlabojumi. Šajā sakarā tai ir vajadzīgas tiesības izdarīt aptverošas revīzijas un vēlākas pārbaudes attiecībā uz visām jomām un personām, kuras ir saistītas ar ES ieņēmumiem un izdevumiem. Šādas pārbaudes varot tikt veiktas arī dalībvalstīs, un tām atbilstoši EKL 248. panta trešajai daļai, Regulas Nr. 1605/2002 140. panta 2. punktam un 142. panta 1. punktam, kā arī EKL 10. pantā noteiktajam lojālas sadarbības principam, ir jāsniedz Revīzijas palātai tās darbībā plašs atbalsts. Tas ietver arī pienākumu atļaut Revīzijas palātai veikt visas pārbaudes, kas vajadzīgas, lai novērtētu ES finanšu līdzekļu iekasēšanu un izlietošanu.
   Tieši to Vācijas iestādes esot atteikušās darīt šajā gadījumā.
   Regula Nr. 1798/2003 attiecoties uz Kopienu ieņēmumu likumību un pareizumu. Šī regula esot viens posms dažādu pasākumu tīklā, kam, apkarojot un jau iepriekš novēršot krāpniecisku praksi, ir jāgarantē, ka dalībvalstis pareizi iekasē pievienotās vērtības nodokli un ka līdz ar to Kopiena var rīkoties ar pašas resursiem, kas tai pienākas, labākajos iespējamos nosacījumos. No šī viedokļa Komisija uzskata par nepieciešamu, ka Revīzijas palāta, lai pārbaudītu pievienotās vērtības nodokļa ieņēmumu likumību un pareizību, var pārbaudīt Regulas Nr. 1798/2003 ieviešanu un piemērošanu. Tas nozīmē, ka tā var pārbaudīt, vai dalībvalstis ir izveidojušas efektīvu sadarbības un dienestu palīdzības sistēmu un vai tās to pietiekami ievieš praksē, vai arī ir nepieciešami uzlabojumi.
   Regulā Nr. 1798/2003 paredzētās administratīvās sadarbības praktiskā ieviešana ietekmē dalībvalstu maksājamos pievienotās vērtības nodokļa-pašu resursus. Labi funkcionējoša sadarbība šajā jomā kavē pievienotās vērtības nodokļa nemaksāšanu un apiešanu, un līdz ar to automātiski palielina ienākumus no pievienotās vērtības nodokļa un tādējādi arī Kopienu pievienotās vērtības nodokļa-pašu resursus. Turpretim, ja dalībvalsts nesadarbojas pareizi, tad tā ne tikai nepilda Regulā Nr. 1798/2003 paredzētos pienākumus, bet arī Pievienotās vērtības nodokļa direktīvā paredzētos pienākumu, pieņemt visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu visa maksājamā pievienotās vērtības nodokļa iekasēšanu tās suverēnajā teritorijā.


title: Lieta T-422/17: Prasība, kas celta 2017. gada 10. jūlijā – UF/EPSO

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/38

         Prasība, kas celta 2017. gada 10. jūlijā – UF/EPSO

   (Lieta T-422/17)
   (2017/C 293/48)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: UF (pārstāvis – L. Gudaitė, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Personāla atlases birojs (EPSO)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atbildētāja 2017. gada 4. aprīļa lēmumu izslēgt prasītāju no lietuviešu valodas juristu lingvistu konkursa EPSO/AD/335/16;

               —

               noteikt atbildētājam pienākumu atļaut prasītajam izlabot acīmredzamu kļūdu, izmainot poļu valodas zināšanu līmeni no B1 līmeņa uz C1 līmeni;

               —

               atjaunot prasītāja dalību lietuviešu valodas juristu lingvistu konkursā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs nav ievērojis prasītāja tiesisko paļāvību un ir maldinājis prasītāju, apstiprinot, ka prasītāja pieteikums dalībai konkursā atbilst visām prasībām.

                           —

                           Prasītājs norāda, ka atbildētājs 2017. gada 9. janvārī, apstiprinādams, ka viņa pieteikums atbilst visām konkursa prasībām un atļaudams tam piedalīties datorizētajos testos, ir viņu maldinājis un nav sniedzis iespēju izlabot acīmredzamu pārrakstīšanās kļūdu saistībā ar poļu valodas zinašanu līmeni, kuras dēļ viņš vēlāk tika izslēgts no konkursa.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs ir pārkāpis prasītāja tiesības un nav ievērojis viņa tiesisko paļāvību, viņu izslēgdams no konkursa lietuviešu valodas juristu lingvistu pienākumu pildīšanai.

                           —

                           Prasītājs apgalvo, ka atbildētājs 2017. gada 4. aprīļa lēmumā, ņemdams vērā pieteikumā norādīto poļu valodas zinašanu līmeni, viņu ir nepamatoti izslēdzis no konkursa, jo atbildētajam ir zināms prasītāja patiesais poļu valodas zināšanu līmenis, pamatojoties uz cita konkursa (EPSO/AD/328/16) pieteikumā ietverto informāciju un rezultātiem. Prasītājs norāda, ka saskaņā ar Vispārējās tiesas judikatūru atlases komisija ir atbildīga par katra kandidāta iesniegto diplomu vai profesionālās kompetences atbilstošu novērtēšanu, savukārt tās lēmums izslēgt kandidātu no konkursa ir uzskatāms par personai nelabvēlīgu aktu, kā noteikts Civildienesta noteikumu 91. panta 1. punktā.


title: Lieta T-96/10: Prasība, kas celta 2010. gada 17. februārī — Rütgers Germany un citi/ ECHA

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/66

         Prasība, kas celta 2010. gada 17. februārī — Rütgers Germany un citi/ECHA

   (Lieta T-96/10)
   2010/C 113/98
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Rütgers Germany GmbH (Castrop-Rauxel, Vācija), Rütgers Belgium NV (Zelzate, Beļģija), Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Čehijas Republika), Koppers Denmark A/S (Nyborg, Dānija), Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — K. Van Maldegem, R. Cana, lawyers, un P. Sellar, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Ķīmisko vielu aģentūra (ECHA)

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt apstrīdēto aktu, ciktāl tas attiecas uz antracēneļļu, antracēnpastu;

               —

               piespriest ECHA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāji lūdz daļēji atcelt Eiropas Ķīmisko vielu aģentūras (ECHA) lēmumu (ED/68/2009), ar kuru antracēneļļa, antracēnpasta (CAS Nr. 906440-81-6) (turpmāk tekstā — “antracēneļļa (pasta)”) ir atzīta par vielu, kura atbilst Regulas (EK) Nr. 1907/2006 (1) (turpmāk tekstā — “REACH”) 57. panta d) un e) punktam, saskaņā ar REACH 59. pantu.
   Pamatojoties uz apstrīdēto lēmumu, par kuru prasītāji uzzināja no ECHA paziņojuma presē, antracēneļļa (pasta) bija iekļauta Vielu saraksta, kas varētu radīt ļoti lielas bažas (turpmāk tekstā — “SVHC”), 14 ķīmisko vielu sarakstā, lai to, iespējams, iekļautu REACH XIV pielikumā. Apstrīdētajā aktā norādītie iemesli, kādēļ antracēneļļa (pasta) ir iekļaujama SVHC, ir, ka šī viela saskaņā ar REACH XIII pielikumā izklāstītajiem kritērijiem ir kancerogēni mutagēna, kā arī noturīga un ļoti bioakumulatīva (turpmāk tekstā — “vPvB”).
   Prasītāji uzskata, ka ar apstrīdēto aktu tiek pārkāpti piemērojamie noteikumi vielu, kas rada ļoti lielas bažas, noteikšanai saskaņā ar REACH, un savas prasības pamatojumam izvirza četrus pamatus, kuri ir vienādi ar tiem, kas izvirzīti lietā T-94/10 Rütgers Germany un citi/ECHA.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 396, 1. lpp.).


title: Lieta C-463/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 2. septembrī iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Openbaar Ministerie/A.

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 2. septembrī iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Openbaar Ministerie/A.
   (Lieta C-463/15)
   (2015/C 363/31)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Amsterdam

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Openbaar Ministerie

      Atbildētājs: A.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai atbilstoši Pamatlēmuma 2002/584/TI (1) 2. panta 4. punktam un 4. panta 1. punktam ir pieļaujams, ka izpildes dalībvalsts šīs normas valsts tiesībās transponē, paredzot prasību par nodarījuma sodāmību atbilstoši tās tiesībām un ka par nodarījumu atbilstoši tās tiesībām ir jābūt paredzētam brīvības atņemšanas sodam, kura maksimālais apmērs ir vismaz divpadsmit mēneši?

      (1)  Padomes 2002. gada 13. jūnija pamatlēmums 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV L 190, 1. lpp.).


title: Lieta F-103/12: Prasība, kas celta 2012. gada 27. septembrī — ZZ /Eiropols

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/70

         Prasība, kas celta 2012. gada 27. septembrī — ZZ/Eiropols
   (Lieta F-103/12)
   2013/C 26/141
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji — W.J. Dammingh un N.D. Dane, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Eiropols)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Eiropola lēmumu, kas ir pieņemts, izpildot Civildienesta tiesas 2010. gada 29. jūnija spriedumu lietā F-37/09 Doyle/Eiropols, ar kuru Eiropols piešķīra prasītājai noteiktu naudas summu zaudējumu atlīdzināšanai, kas tai tika nodarīti ar lēmumu, kas tika atcelts ar iepriekš minēto spriedumu

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2011. gada 28. novembra lēmumu, ar kuru atbildētājs ir piešķīris prasītājai summu EUR 3 000 apmērā kā kompensāciju par zaudējumiem, kas tika nodarīti prasītājai, un pilnā mērā piemērojot agrāko Civildienesta tiesas spriedumu, kā arī atcelt 2012. gada 29. jūnija lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītājas sūdzība par 2011. gada 28. novembra lēmumu;

               —

               piespriest Eiropolam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot pārstāvja atalgojumu.


title: Lieta F-17/07: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 10. oktobra rīkojums — Pouzol /Revīzijas palāta (Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Iegūto tiesību uz pensiju pirms darba uzsākšanas Kopienā pārnešana — Nepieņemamība)

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/43

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 10. oktobra rīkojums — Pouzol/Revīzijas palāta
   (Lieta F-17/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Iegūto tiesību uz pensiju pirms darba uzsākšanas Kopienā pārnešana - Nepieņemamība)
   (2007/C 283/77)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michel Pouzol, Combaillaux (Francija) (pārstāvji — D. Grisay, I. Andoulsi un D. Piccininno, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Revīzijas palāta (pārstāvji — T. Kennedy, J. M. Stenier un G. Cortens)
   Priekšmets
   Revīzijas palātas 2006. gada 23. novembra lēmuma, kurā tiek atzīta par nepieņemamu prasītāja iesniegtā sūdzība par Komisijas 2006. gada 18. maija lēmumu, atcelšana — Prasītāja tiesību uz papildu pensijas izdienas gadiem atzīšana — Prasība par zaudējumu atlīdzību
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 117, 26.5.2007., 35. lpp.


title: Lieta C-179/14: Tiesas (virspalāta) 2016. gada 23. februāra spriedums – Eiropas Komisija/Ungārija Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2006/123/EK — 14.–16. pants — LESD 49. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — LESD 56. pants — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Nodokļu priekšrocības sniedzošu kuponu, kurus darba devēji piešķir saviem darbiniekiem un kuri izmantojami mājokļu, izklaižu un/vai ēdināšanas pakalpojumu saņemšanai, izdošanas nosacījumi — Ierobežojumi — Monopols

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/5

         Tiesas (virspalāta) 2016. gada 23. februāra spriedums – Eiropas Komisija/Ungārija
   (Lieta C-179/14) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2006/123/EK - 14.–16. pants - LESD 49. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - LESD 56. pants - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Nodokļu priekšrocības sniedzošu kuponu, kurus darba devēji piešķir saviem darbiniekiem un kuri izmantojami mājokļu, izklaižu un/vai ēdināšanas pakalpojumu saņemšanai, izdošanas nosacījumi - Ierobežojumi - Monopols)
   (2016/C 145/05)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Tokár un E. Montaguti)

      Atbildētāja: Ungārija (pārstāvji – Z. Fehér un G. Koós)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               ieviešot un saglabājot spēkā Széchenyi izklaižu karšu shēmu, kas ir paredzēta valdības 2011. gada 12. aprīļa Dekrētā Nr. 55/2011, ar ko regulē Széchenyi izklaižu karšu izdošanu un lietošanu, kurā grozījumi izdarīti ar 2011. gada 21. novembra Likumu Nr. CLVI, ar ko izdarīti grozījumi atsevišķos nodokļu likumos un citos ar tiem saistītos tiesību aktos, Ungārija ir pārkāpusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvu 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū, ciktāl:

                           —

                           ar minētā valdības dekrēta 13. pantu, aplūkojot to kopsakarā ar 1993. gada Likuma Nr. XCVI par savstarpējās brīvprātīgās apdrošināšanas fondiem 2. panta 2. punkta d) apakšpunktu, 1997. gada Likuma Nr. CXXXII par ārvalstīs reģistrētu uzņēmumu filiālēm un komercaģentūrām 2. panta b) punktu, kā arī 2006. gada Likuma Nr. IV par komercsabiedrībām 1. pantu, 2. panta 1. un 2. punktu, 55. panta 1. un 3. punktu un 64. panta 1. punktu, filiālēm tiek izslēgta iespēja izdot Széchenyi izklaižu karti un tādējādi ir pārkāpts šīs direktīvas 14. panta 3. punkts;

                           —

                           ar minēto 13. pantu, aplūkojot to kopsakarā ar šīm pašām valsts tiesību normām, ar kuru, ievērojot šī 13. panta a)–c) punktā paredzētos nosacījumus, netiek atzīta tādu grupu darbība, kuru mātesuzņēmums nav saskaņā ar Ungārijas tiesību aktiem nodibināta sabiedrība un kuru dalībnieki nedarbojas kā Ungārijas tiesību aktos paredzētās sabiedrības, ir pārkāpts minētās direktīvas 15. panta 1. punkts, 2. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts;

                           —

                           ar valdības Dekrēta Nr. 55/2011 13. pantu, aplūkojot to kopsakarā ar šīm pašām valsts tiesību normām, ar kuru tiesības izdot Széchenyi izklaižu karti ir paredzēta tikai bankām un finanšu iestādēm, jo tikai šīs iestādes var izpildīt minētajā 13. pantā paredzētos nosacījumus, ir pārkāpts šīs direktīvas 15. panta 1. punkts, 2. punkta d) apakšpunkts un 3. punkts;

                           —

                           minētais 13. pants ir pretrunā Direktīvas 2006/123 16. pantam, jo tajā ir noteikts, ka Széchenyi izklaižu kartes izdošanai ir nepieciešams Ungārijā nodibināts uzņēmums;

               2)

               Erzsébet kuponu shēma, ko regulē 2011. gada 21. novembra Likums Nr. CLVI un 2012. gada 6. jūlija Likums Nr. CIII par Erzsébet programmu, ciktāl ar šo valsts tiesisko regulējumu par labu publiskām struktūrām ir radīts monopols tādu kuponu izdošanas jomā, kuri ļauj iegādāties aukstas maltītes un kurus darba devēji ar nodokļu ziņā izdevīgiem nosacījumiem var piešķirt saviem darbiniekiem kā labumu natūrā, ir pretrunā LESD 49. un 56. pantam;

               3)

               Ungārija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 202, 30.6.2014.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2005. gada 14. jūlijā lietā C-192/04 (Cour de cassation lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Lagardère Active Broadcast pret Société pour la perception de la rémunération équitable (SPRE) u.c. (Autortiesības un blakustiesības — Skaņu ierakstu pārraide — Taisnīga atlīdzība)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/19

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 14. jūlijā
   lietā C-192/04 (Cour de cassation lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Lagardère Active Broadcast pret Société pour la perception de la rémunération équitable (SPRE) u.c. (1)

   (Autortiesības un blakustiesības - Skaņu ierakstu pārraide - Taisnīga atlīdzība)
   (2005/C 217/37)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-192/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Cour de cassation [Kasācijas tiesa] (Francija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 17. februārī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 26. aprīlī, tiesvedībā
         Lagardère Active Broadcast,
       kas ir Europe 1 communication SA tiesību un saistību pārņēmēja, pret
         Société pour la perception de la rémunération équitable (SPRE)
      ,
         Gesellschaft zur Verwertung von Leistungsschutzrechten mbH (GVL)
      , piedaloties
         Compagnie européenne de radiodiffusion et de télévision Europe 1 SA (CERT)
      , Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet], S. fon Bārs [S. von Bahr], J. Malenovskis [J. Malenovský] (referents) un U. Lehmuss [U. Lõhmus], ģenerāladvokāts A. Ticano [A. Tizzano], sekretāre K. Štranca [K. Sztranc], administratore, 2005. gada 14. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               tādas radio pārraides gadījumā, kāda ir pamata lietā, Padomes 1993. gada 27. septembra Direktīva 93/83/EEK par dažu noteikumu saskaņošanu attiecībā uz autortiesībām un blakustiesībām, kas piemērojamas satelītu apraidei un kabeļu retranslācijai, neiestājas pret to, ka atlīdzību par skaņu ierakstu izmantošanu reglamentē ne tikai tās dalībvalsts tiesību akti, kuras teritorijā raidsabiedrība reģistrēta, bet arī tās dalībvalsts tiesību akti, kuras teritorijā tehnisku iemeslu dēļ izvietots raidītājs, kas pārraida šos raidījumus uz pirmo valsti;

               2)

               8. panta 2. punkts Padomes 1992. gada 19. novembra Direktīvā 92/100/EEK par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā, ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā noteikumā paredzētās taisnīgās atlīdzības noteikšanai raidsabiedrībai nav tiesību vienpusēji atskaitīt no atlīdzības par skaņu ierakstu izmantošanu, kas maksājama tajā dalībvalstī, kur tā ir reģistrēta, to atlīdzības summu, ko tā ir samaksājusi vai kas ir maksājama tajā dalībvalstī, kuras teritorijā izvietots zemes raidītājs, kas pārraida raidījumus uz pirmo minēto valsti.

      (1)  OV C 156, 12.06.2004.


title: Lieta T-423/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 16. decembra spriedums — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials /Padome (Dempings — Konkrētu Ķīnas izcelsmes magnēzija ķieģeļu imports — Regula, ar ko izbeidz starpposma pārbaudi — Normālās vērtības un eksporta cenas salīdzinājums — Izcelsmes valsts pievienotās vērtības nodokļa ņemšana vērā — Citas metodes izmantošana nekā sākotnējā izmeklēšanā — Apstākļu maiņa — Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 10. punkta b) apakšpunkts un 11. panta 9. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 1225/20092. panta 10. punkta b) apakšpunkts un 11. panta 9. punkts))

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/21

         Vispārējās tiesas 2011. gada 16. decembra spriedums — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Padome
   (Lieta T-423/09) (1)

   (Dempings - Konkrētu Ķīnas izcelsmes magnēzija ķieģeļu imports - Regula, ar ko izbeidz starpposma pārbaudi - Normālās vērtības un eksporta cenas salīdzinājums - Izcelsmes valsts pievienotās vērtības nodokļa ņemšana vērā - Citas metodes izmantošana nekā sākotnējā izmeklēšanā - Apstākļu maiņa - Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 10. punkta b) apakšpunkts un 11. panta 9. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 1225/20092. panta 10. punkta b) apakšpunkts un 11. panta 9. punkts))
   2012/C 32/41
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd (Dashiqiao, Ķīna) (pārstāvji — J.-F. Bellis un R. Luff, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji J.-P. Hix, pēc tam J.-P. Hix un B. Driessen, kuriem sākotnēji palīdzēja G. Berrisch un G. Wolf, pēc tam G. Berrisch, avocats)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — É. Gippini Fournier un H. van Vliet)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2009. gada 7. septembra Regulu (EK) Nr. 826/2009, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1659/2005, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes magnēzija ķieģeļu importam (OV L 240, 7. lpp.), tiktāl, ciktāl tajā attiecībā uz prasītāju noteiktais antidempinga maksājums pārsniedz to antidempinga maksājumu, kas tiktu piemērots, ja tas būtu noteikts, pamatojoties uz sākotnējā izmeklēšanā piemēroto metodi, lai ņemtu vērā to, ka eksportējot netiek atmaksāts Ķīnā samaksātais pievienotās vērtības nodoklis

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 312, 19.12.2009.


title: Lieta T-410/08: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. aprīļa spriedums — GEMA /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Autortiesības attiecībā uz muzikālo darbu publisko izpildījumu interneta, satelītapraides un kabeļu retranslācijas ceļā — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Ģeogrāfiskā tirgus sadale — Divpusēji nolīgumi starp valstu mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijām — Saskaņota darbība, kas izslēdz iespēju izsniegt daudzteritoriālas un daudzrepertuāru licences — Pierādījumi — Nevainīguma prezumpcija)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/28

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. aprīļa spriedums — GEMA/Komisija
   (Lieta T-410/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Autortiesības attiecībā uz muzikālo darbu publisko izpildījumu interneta, satelītapraides un kabeļu retranslācijas ceļā - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Ģeogrāfiskā tirgus sadale - Divpusēji nolīgumi starp valstu mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijām - Saskaņota darbība, kas izslēdz iespēju izsniegt daudzteritoriālas un daudzrepertuāru licences - Pierādījumi - Nevainīguma prezumpcija)
   2013/C 156/47
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA) (Berlīne, Vācija) (pārstāvji — R. Bechtold, I. Brinker, T. Holzmüller, advokāti, un J. Schwarze, profesors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis un O. Weber)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: RTL Group SA (Luksemburga, Luksemburga), CLT-UFA (Luksemburga), Music Choice Europe Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste), ProSiebenSat.1 Media AG (Unterföhring, Vācija), Modern Times Group MTG AB (Stokholma, Zviedrija), Viasat Broadcasting UK Ltd (Londona) un Verband Privater Rundfunk und Telemedien eV (VPRT) (Berlīne) (pārstāvji — sākotnēji M. Hansen, A. Weitbrecht un É. Barbier de La Serre, advokāti, vēlāk M. Hansen, A. Weitbrecht, J. Ruiz Calzado, advokāti, un J. Kallaugher, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu C(2008) 3435, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmuma C(2008) 3435, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. pantu, ciktāl tas attiecas uz Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA);

               2)

               atcelt Lēmuma C(2008) 3435, galīgā redakcija, 4. panta 2. un 3. punktu, ciktāl tajā ir ietverta atsauce uz šī lēmuma 3. pantu daļā, kurā tas attiecas uz GEMA;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina GEMA tiesāšanās izdevumus, izņemot tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar iestāšanos lietā;

               4)

               RTL Group SA, CLT-UFA, Music Choice Europe Ltd, ProSiebenSat.1 Media AG, Modern Times Group MTG AB, Viasat Broadcasting UK Ltd un Verband Privater Rundfunk und Telemedien eV (VPRT) sedz savus, kā arī atlīdzina GEMA tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar iestāšanos lietā;

               5)

               GEMA, Komisija, RTL Group, CLT-UFA un Music Choice Europe sedz savus tiesāšanās izdevumus attiecībā uz pagaidu noregulējuma tiesvedību pašas.

      (1)  OV C 313, 6.12.2008.


title: Lieta C-618/12: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 25. marta rīkojums ( Cour administrative d'appel de Paris (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société Reggiani SpA Illuminazione / Ministre de l'Économie et des Finances

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/59

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 25. marta rīkojums (Cour administrative d'appel de Paris (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société Reggiani SpA Illuminazione/Ministre de l'Économie et des Finances

   (Lieta C-618/12) (1)

   2013/C 225/130
   Tiesvedības valoda — franču
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 101, 6.4.2013.


title: Aleris Ungplan AS 2010. gada 23. augusta prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi (Lieta E-13/10)

text:
               25.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/21

      Aleris Ungplan AS2010. gada 23. augusta prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Lieta E-13/10)
   2010/C 320/10

      Aleris Ungplan AS, ko pārstāv advokāts Jon Midthjell, advokāts, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, NORWAY, 2010. gada 23. augustā iesniedza EBTA Tiesā prasību pret EBTA Uzraudzības iestādi.
   Prasības iesniedzējs pieprasa, lai:

               1)

               tiktu anulēts EBTA Uzraudzība iestādes 2010. gada 21. jūnija Lēmums Nr. 248/10/COL par lietām Nr. 66111 un 66744;

               2)

               EBTA Uzraudzības iestādei tiktu piespriests maksāt tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Prasības iesniedzējs, Aleris Ungplan AS, ir privāts pakalpojumu sniedzējs Norvēģijā, kas nodarbojas ar jauniešu sociālajām problēmām. Aleris Ungplan AS pilnībā pieder Aleris grupai, kuras galvenais birojs atrodas Stokholmā, Zviedrijā.

               —

               Prasības iesniedzējs iesniedz sūdzību EBTA Uzraudzības iestādē, apgalvojot, ka jauniešu pakalpojumu sniedzēju, izņemot bezpeļņas organizācijas, izslēgšana no divām publiskā iepirkuma procedūrām, kas saistītas ar jauniešu sociālajām problēmām Norvēģijā, ir pretrunā EEZ līgumam.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde ar apstrīdēto lēmumu slēdza lietu, uzskatot, ka izslēgšana nav pretrunā EEZ līgumam.

               —

               Prasības iesniedzējs apgalvo, ka EBTA Uzraudzības iestāde:

                           —

                           nav ievērojusi Direktīvas 2004/18/EK 2. pantā noteikto nediskriminācijas principu un publiskā iepirkuma noteikumus, ko paredz EEZ tiesību akti; kā arī,

                           —

                           nav pietiekami pamatojusi savu lēmumu.


title: Lieta T-505/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 9. septembra spriedums — Nadine Trautwein Rolf Trautwein /ITSB ( “Hunter” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Hunter” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) — Preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādīto preču loka ierobežojums)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/36

      Vispārējās tiesas 2010. gada 9. septembra spriedums — Nadine Trautwein Rolf Trautwein/ITSB (“Hunter”)
      (Lieta T-505/08) (1)

      (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Hunter” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) - Preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādīto preču loka ierobežojums)
      (2010/C 288/69)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Nadine Trautwein Rolf Trautwein GbR, Research and Development (Leopoldshöhe, Vācija) (pārstāvis — C. Czychowski, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner)

         Priekšmets

      Prasība atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 17. septembra lēmumu, kas labots 2009. gada 5. februārī, lietā R 1733/2007-1 par pieteikumu reģistrēt kā Kopienas preču zīmi vārdisku apzīmējumu “Hunter”

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Nadine Trautwein Rolf Trautwein GbR, Research and Development atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 44, 21.02.2009.


title: Lieta T-548/11: Prasība, kas celta 2011. gada 19. oktobrī — MIP Metro /ITSB — Real Seguros ( “real,- QUALITY” )

text:
               7.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/18

         Prasība, kas celta 2011. gada 19. oktobrī — MIP Metro/ITSB — Real Seguros (“real,- QUALITY”)
   (Lieta T-548/11)
   2012/C 6/34
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji — J. Plate un R. Kaase, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Real Seguros, SA (Porto, Portugāle)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               apturēt tiesvedību, līdz Portugāles Preču zīmju birojs pieņem galīgo lēmumu saistībā ar pieteikumu par atcelšanu, ko prasītāja iesniegusi attiecībā uz agrākām Portugāles preču zīmes reģistrācijām Nr. 249791, Nr. 249793 un Nr. 254390. Gadījumā, ja lūgums apturēt tiesvedību tiek noraidīts, turpināt tiesvedību, un

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 17. augusta lēmumu lietā R 114/2011-4, un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies procesā ITSB Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: starptautiska grafiskas preču zīmes “real,- QUALITY” zilā, sarkanā un smilškrāsā reģistrācija Nr. W 983683 attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 36. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Portugāles vārdiskas preču zīmes “REAL” reģistrācija Nr. 249791 attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 36. klasē; Portugāles vārdiskas preču zīmes “REAL SEGUROS” reģistrācija Nr. 249793 attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 36. klasē; Portugāles grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “REAL”, reģistrācija Nr. 254390 attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 36. klasē; vairākas nereģistrētas tiesības, par kurām tiek apgalvots, kas tās ir aizsargātas visās dalībvalstīs vai Portugālē

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini pieņēma, ka pastāvot reģistrācijai pieteiktās un pretstatīto preču zīmju sajaukšanas iespēja


title: Lieta C-159/13 P: Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 12. decembra rīkojums — Fercal — Consultadoria e Serviços, Ld a /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Jacson of Scandinavia AB (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — Vārdiska preču zīme “JACKSON SHOES” — Valsts komercnosaukuma “Jacson of Scandinavia AB” īpašnieka pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu — Atzīšana par spēkā neesošu — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/23

         Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 12. decembra rīkojums — Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda
      /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Jacson of Scandinavia AB

   (Lieta C-159/13 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - Vārdiska preču zīme “JACKSON SHOES” - Valsts komercnosaukuma “Jacson of Scandinavia AB” īpašnieka pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Atzīšana par spēkā neesošu - Acīmredzama nepieņemamība)
   2014/C 52/40
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Fercal — Consultadoria e Serviços, Ld (pārstāvis — A.J. Rodrigues, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — P. Guimarães un G. Schneider), Jacson of Scandinavia AB

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 24. janvāra spriedumu lietā T-474/09 Fercal — Consultadoria e Serviços/ITSB — Jacson of Scandinavia, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību par ITSB Apelāciju otrās padomes 2009. gada 18. augusta lēmumu lietā R 1253/2008-2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Jacson of Scandinavia AB un Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Fercal — Consultadoria e Serviços, Ld atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 15.6.2013.


title: Lieta C-221/04: Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 27. maijā

text:
               10.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/9

         Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 27. maijā
   Lieta C-221/04
   (2004/C 179/19)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 27. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Spānijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv M. van Beek un G. Valero Jordana, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka Spānijas Karaliste ir pārkāpusi pienākumus, kas minēti Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK (1) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 12. panta 1. punktā un VI pielikumā, jo Kastīlijas un Leonas iestādes dažos privātos medību apgabalos ir atļāvušas izlikt cilpas ar apturēšanas aprīkojumu;

               —

               piespriest Spānijas Karalisti atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Kastīlijas un Leonas iestāžu izsniegtās atļaujas lapsu medībām ar cilpām divu iemeslu dēļ ir pretrunā ar Direktīvas 92/43/EEK 12. panta 1. punktu un VI pielikumu.
   Viens iemesls ir cilpu ar apturēšanas aprīkojumu izmantošanas atļaušana Aldeanueva de Sierra un Mediana de Voltoya apgabalos, kas ir Lutra lutra (ūdrs) - vienas no direktīvas VI pielikumā minētajām Kopienai nozīmīgām, īpaši aizsargājamam sugām - apzinātas medības vai traucēšana. Spānijas iestādes atzinušas, ka ūdrs dzīvo minētajos apgabalos.
   Otrs iemesls ir tas, ka cilpa ar apturēšanas aprīkojumu nav selektīva medīšanas metode, jo, neskaitot dzīvniekus, kurus ar šīm cilpām grib noķert (šajā gadījumā – lapsas), var noķert arī pārējos dzīvniekus. Spānijas iestāžu arguments, ka atļaujās bija punkts, kas uzliek par pienākumu atbrīvot pārējos dzīvniekus, nenozīmē, ka šie slazdi ir selektīvi; noķertie dzīvnieki, cenšoties atbrīvoties var nodarīt sev kaitējumu, pat līdz ekstremitātes amputācijai.

      (1)  OV, L 206, 1992., 7. lpp.


title: Apvienotās lietas T-300/05 un T-316/05: Pirmās instances tiesas 2009. gada 2. oktobra spriedums — Kipra/Komisija (Lauksaimniecība — Tirgu kopīgā organizācija — Pārejas posma pasākumi, kas noteikti sakarā ar jaunu dalībvalstu pievienošanos — Regula (EK) Nr. 651/2005, ar ko nosaka pārejas posma pasākumus cukura nozarē — Prasība atcelt tiesību aktu — Termiņš prasības celšanai — Termiņa sākums — Nokavējums — Regulas normas grozījums — Prasības atkārtota celšana par šo normu un visām citām normām, kas veido kopumu ar šo normu — Nepieņemamība — Regula (EK) Nr. 832/2005 par cukura, izoglikozes un fruktozes pārpalikuma daudzumu noteikšanu — Iebilde par prettiesiskumu — Kompetence — Nediskriminācijas princips — Tiesiskā paļāvība — Prasība atcelt tiesību aktu — Samērīgums — Pamatojums — Atpakaļejoša spēka aizliegums — Koleģialitāte)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/37

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 2. oktobra spriedums — Kipra/Komisija
   (Apvienotās lietas T-300/05 un T-316/05) (1)

   (Lauksaimniecība - Tirgu kopīgā organizācija - Pārejas posma pasākumi, kas noteikti sakarā ar jaunu dalībvalstu pievienošanos - Regula (EK) Nr. 651/2005, ar ko nosaka pārejas posma pasākumus cukura nozarē - Prasība atcelt tiesību aktu - Termiņš prasības celšanai - Termiņa sākums - Nokavējums - Regulas normas grozījums - Prasības atkārtota celšana par šo normu un visām citām normām, kas veido kopumu ar šo normu - Nepieņemamība - Regula (EK) Nr. 832/2005 par cukura, izoglikozes un fruktozes pārpalikuma daudzumu noteikšanu - Iebilde par prettiesiskumu - Kompetence - Nediskriminācijas princips - Tiesiskā paļāvība - Prasība atcelt tiesību aktu - Samērīgums - Pamatojums - Atpakaļejoša spēka aizliegums - Koleģialitāte)
   2009/C 282/68
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kipras Republika (pārstāvji — P. Kliridis, K. Lykourgos un A. Pantazi-Lamprou)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Visaggio un H. Tserepa-Lacombe, vēlāk T. van Rijn un H. Tserepa-Lacombe)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot prasītāju: Igaunijas Republika (lieta T-316/05) (pārstāvis — L. Uibo); un Latvijas Republika (pārstāve — E. Balode-Buraka)

      Priekšmets

   Lietā T-300/05 — lūgums atcelt Komisijas 2005. gada 28. aprīļa Regulu (EK) Nr. 651/2005, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 60/2004, ar ko nosaka pārejas posma pasākumus cukura nozarē sakarā ar Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pievienošanos Eiropas Savienībai (OV L 108, 3. lpp.), un lietā T-316/05 — lūgums atcelt Komisijas 2005. gada 31. maija Regulu (EK) Nr. 832/2005 par cukura, izoglikozes un fruktozes pārpalikuma daudzumu noteikšanu Čehijā, Igaunijā, Kiprā, Latvijā, Lietuvā, Ungārijā, Maltā, Polijā, Slovēnijā un Slovākijā (OV L 138, 3. lpp.).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Kipras Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Igaunijas Republika un Latvijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 271, 29.10.2005.


title: Lieta C-52/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 1. februārī iesniedza Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) — Eleftheri Tileorasi A.E. ( Alter Channel ) un Konstantinos Giannikos/Ypourgos Typou kai Meson Mazikis Enimerosis un Ethniko Symvoulio Radiotileorasis

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 1. februārī iesniedza Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) — Eleftheri Tileorasi A.E. (“Alter Channel”) un Konstantinos Giannikos/Ypourgos Typou kai Meson Mazikis Enimerosis un Ethniko Symvoulio Radiotileorasis

   (Lieta C-52/10)
   2010/C 100/37
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Symvoulio tis Epikrateias

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Eleftheri Tileorasi A.E. (“Alter Channel”) un Konstantinos Giannikos

      Atbildētāji: Ypourgos Typou kai Meson Mazikis Enimerosis un Ethniko Symvoulio Radiotileorasis

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes Direktīvas 89/552/EEK par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos (OV L 298), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/36/EK (OV L 202) 1. panta c) punktu, 1. panta d) punkts ir interpretējams tādējādi, ka saistībā ar “slēptu reklāmu” samaksa vai cita veida atlīdzība ir konceptuāls elements, kas ir būtisks mērķim veidot reklāmu?


title: Lieta T-77/11: Prasība, kas celta 2011. gada 31. janvārī — Truvo Belgium /ITSB — AOL ( “TRUVO” )

text:
               26.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/11

         Prasība, kas celta 2011. gada 31. janvārī — Truvo Belgium/ITSB — AOL (“TRUVO”)
   (Lieta T-77/11)
   2011/C 95/17
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Truvo Belgium (Antverpene, Beļģija) (pārstāvis — O.F.A.W. van Haperen, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: AOL LLC (Dulles, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 7. novembra lēmumu lietā R 923/2009-2 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “TRUVO” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 35., 38., 41. un 42. klasē, — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 5560099

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes “TRUVEO” reģistrācija Nr. 4756169 attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus attiecībā uz visiem strīdus pakalpojumiem 38. un 42. klasē un noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz visiem strīdus pakalpojumiem

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, kā arī šajā lēmumā neesot sniegts pienācīgs pamatojums vai esot pārkāptas citas Eiropas Savienības procesuālo tiesību prasības, jo Apelāciju padome esot pieļāvusi kļūdu i) pakalpojumu salīdzinājumā, ii) apzīmējumu salīdzinājumā, iii) konkrētās sabiedrības daļas novērtējumā un iv) sajaukšanas iespējas novērtējumā


title: Lieta C-324/13 P: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 30. janvāra rīkojums – Fercal – Consultadoria e Serviços , Ld a /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelācija — Kopienas preču zīme — Vārdiska preču zīme “PATRICIA ROCHA”  — Valsts vārdiskas preču zīmes “ROCHAS” īpašnieka iebildumi — ITSB Iebildumu nodaļas atteikums veikt reģistrāciju — ITSB Apelāciju padomei iesniegtās apelācijas sūdzības nepieņemamība

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/7

         Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 30. janvāra rīkojums – Fercal – Consultadoria e Serviços, Lda
      /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-324/13 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Vārdiska preču zīme “PATRICIA ROCHA” - Valsts vārdiskas preču zīmes “ROCHAS” īpašnieka iebildumi - ITSB Iebildumu nodaļas atteikums veikt reģistrāciju - ITSB Apelāciju padomei iesniegtās apelācijas sūdzības nepieņemamība)
   2014/C 184/10
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja:
      Fercal – Consultadoria e Serviços, Lda
       (pārstāvis – A. J. Rodrigues, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – V. Melgar)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 10. aprīļa spriedumu lietā T-360/11 Fercal – Consultadoria e Serviços/ITSB – Parfums Rochas (“PATRIZIA ROCHA”), ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību par ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 8. aprīļa lēmumu lietā R 2355/2010-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Parfums Rochas SAS un Fercal – Consultadoria e Serviços, Lda

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Fercal – Consultadoria e Serviços Lda atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: Lieta F-104/12: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 5. novembra spriedums — Hanschmann /Eiropols (Civildienests — Eiropola personāls — Līguma nepagarināšana — Atteikums noslēgt līgumu uz nenoteiktu laiku — Atcelšana, ko veic Vispārējā tiesa — Vispārējā tiesas sprieduma izpilde)

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/21

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 5. novembra spriedums — Hanschmann/Eiropols
   (Lieta F-104/12) (1)

   (Civildienests - Eiropola personāls - Līguma nepagarināšana - Atteikums noslēgt līgumu uz nenoteiktu laiku - Atcelšana, ko veic Vispārējā tiesa - Vispārējā tiesas sprieduma izpilde)
   2013/C 377/49
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ingo Hanschmann (Leipciga, Vācija) (pārstāvji – W.J. Dammingh un N.D. Dane, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropols (pārstāvji – D. Neumann un D. El Khoury, pārstāvji, un B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropola lēmumu, kas pieņemts, izpildot Civildienesta tiesas 2010. gada 29. jūnija spriedumu lietā F27/09 Hanschmann/Eiropols, ar kuru Eiropols ir piešķīris prasītājam noteiktu naudas summu zaudējumu atlīdzināšanai, kas tam tika nodarīti ar lēmumu, kas tika atcelts ar iepriekš minēto spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2011. gada 28. novembra lēmumu, ar kuru Eiropas Policijas birojs ir piešķīris I. Hanschmann summu EUR 13 000 apmērā, lai izpildītu Vispārējās tiesas 2010. gada 29. jūnija spriedumu lietā F27/09 Hanschmann/Eiropols;

               2)

               Eiropas Policijas birojs sedz savus un atlīdzina I. Hanschmann tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013, 70. lpp.


title: Lieta C-374/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 21. jūnijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Finanzamt B/A-Brauerei

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 21. jūnijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Finanzamt B/A-Brauerei

   (Lieta C-374/17)
   (2017/C 309/35)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Finanzamt B

      Atbildētāja: A-Brauerei

      Prejudiciālais jautājums

   Vai LESD 107. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ir konstatējams saskaņā ar šo tiesību normu aizliegts atbalsts, ja atbilstoši dalībvalsts tiesiskajam regulējumam zemes pirkuma nodoklis netiek uzlikts ar nodokli apliekamam pirkumam, pamatojoties uz reorganizāciju (apvienošana), ja pārveidošanas procesā piedalās konkrēti tiesību subjekti (dominējošais uzņēmums un atkarīgā sabiedrība) un dominējošā uzņēmuma dalība atkarīgās sabiedrības kapitālā 100 % apmērā ir pastāvējusi piecus gadus pirms juridiskās darbības un piecus gadus pēc tās?


title: Lieta T-358/08: Prasība, kas celta 2008. gada 3. septembrī — Spānija/Komisija

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/45

         Prasība, kas celta 2008. gada 3. septembrī — Spānija/Komisija
   (Lieta T-358/08)
   (2008/C 272/88)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — J. Rodríguez Cárcamo)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               Pirmās instances tiesai atcelt 2008. gada 25. jūnija Lēmumu C (2008) 3249 par projektam Nr. 96/11/61/018 — “Saragosas asenizācija” no Kohēzijas fonda līdzekļiem piešķirtā atbalsta samazināšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir vērsta pret lēmumu samazināt finanšu atbalstu, ko Komisija sākotnēji piešķīrusi vairākiem projektiem, kas ietilpa “Saragosas asenizācijas projekta” trīs posmos. Minētajā lēmumā tiek paredzēts iepriekš minētā projekta otrā un trešā posma līdzfinansētās daļas finanšu labojums 25 % apmērā, kas īstenojas pienākumā atmaksāt EUR 3 106 966. Komisija uzskata, ka, mākslīgi sadalot būvdarbus un Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvā 93/98/EEK [93/38/EEK], ar ko koordinē [publiskā iepirkuma] līgumu [slēgšanas tiesību] piešķiršanas procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē, noteiktajā kārtībā nepublicējot iepirkumu EKOV [Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī], bet gan vienīgi Aragonas Oficiālajā Vēstnesī [Boletín Oficial de Aragón], Saragosas pašvaldība nav izpildījusi Kopienu tiesību normas par publisko iepirkumu.
   Savu prasījumu atbalstam prasītāja apgalvo, ka:

               —

               esot pārkāpts 1994. gada 16. maija Regulas (EK) Nr. 1164/94 par Kohēzijas fonda izveidi II pielikuma H pants saistībā ar Direktīvas 93/98/EEK [93/38/EEK] 14. panta 13. punktu. Šajā sakarā prasītāja uzskata, ka atbildētāja acīmredzami kļūdījusies pamatjēdziena “būvdarbi” vērtējumā, noliedzot tehniskas vai saimnieciskas atšķirības neesamību dažādo projektu starpā, jo, pēc tās domām, izpildāmo darbu apraksts bija vienāds un tie paredzēti vienai un tai pašai saimnieciskajai funkcijai: [notekūdeņu kanalizācijas] tīkla vispārējam uzlabojumam par labu lietotājiem. Turpretim šajā lietā esošie pasūtījumi ir tehniski atšķirīgi būvdarbi, kuru funkcijas ir skaidri nošķirtas un kuru veikšanai vajadzīga atšķirīga tehniskā lietpratība;

               —

               esot pārkāpti tiesiskās paļāvības princips un doktrīna venire contra factum proprium non valet, jo Komisija projektus apstiprināja tādus, kādi tie tika stādīti priekšā, un ka gan sākotnējā 1996. gada pieteikumā, gan vēlākajā — 1997. gada pieteikumā tika aprakstīti visi katrā posmā ietilpstošie projekti un ikviens no tiem, kā arī skaidri norādīts, ka iepirkuma paziņojumus nebija jāpublicē EKOV;

               —

               apstrīdētais lēmums neesot pietiekami pamatots;

               —

               esot bijis iestājies noilgums Komisijas rīcībai saskaņā ar Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas [(EK, Euratom)] Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 3. pantu;

               —

               esot iestājies lietas noilgums saskaņā ar Regulas Nr. 1164/94 II pielikuma H panta 2. punktā un Komisijas 2002. gada 29. jūlija Regulas (EK) Nr. 1362/2002 [1386/2002], ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1164/94 attiecībā uz tādas palīdzības pārvaldības un kontroles sistēmām, kura piešķirta no Kohēzijas fonda, kā arī kārtību finansiālu labojumu veikšanai, 18. pantā noteikto.

         Pakārtoti prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts samērīguma princips.


title: Lieta T-242/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 29. marta spriedums — Kaltenbach & Voigt /ITSB ( “3D eXam” ) (Kopienas preču zīme — Starptautiska reģistrācija — Pieteikums paplašināt teritoriālo aizsardzību — Grafiska preču zīme “3D eXam” — Absolūti atteikuma pamatojumi — Aprakstošs raksturs un aprakstoša rakstura neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/17

         Vispārējās tiesas 2012. gada 29. marta spriedums — Kaltenbach & Voigt/ITSB (“3D eXam”)
   (Lieta T-242/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Starptautiska reģistrācija - Pieteikums paplašināt teritoriālo aizsardzību - Grafiska preču zīme “3D eXam” - Absolūti atteikuma pamatojumi - Aprakstošs raksturs un aprakstoša rakstura neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   2012/C 138/32
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kaltenbach & Voigt GmbH (Biberach an der Riß, Vācija) (pārstāvis — M. Graf, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 1. marta lēmumu (lieta R 2361/2010-2) par grafiskas preču zīmes “3D eXam” starptautiskās reģistrācijas aizsardzības paplašināšanu uz Eiropas Savienības teritoriju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Kaltenbach & Voigt GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 16.07.2011.


title: Lieta T-528/14: Prasība, kas celta 2014. gada 15. jūlijā  – Information Resources /ITSB ( “Growth Delivered” )

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/52

         Prasība, kas celta 2014. gada 15. jūlijā – Information Resources/ITSB (“Growth Delivered”)
   (Lieta T-528/14)
   2014/C 303/62
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Information Resources, Inc. (Čikāga, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – C. Schulte, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 5. maija lēmumu lietā R 1777/2013–4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Growth Delivered” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 41. un 42. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums