               10.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/8

         Norvēģijas Karalistes 2011. gada 29. augusta prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Lieta E-11/11)
   2011/C 325/04
   Norvēģijas Karaliste, ko pārstāv tās pārstāvji Ģenerālprokurora biroja advokāts Ketil BØE MOEN un Ārlietu ministrijas Juridiskā departamenta padomniece Beate GABRIELSEN, 2011. gada 29. augustā iesniedza EBTA Tiesā prasību pret EBTA Uzraudzības iestādi.
   Prasības iesniedzējs EBTA Tiesai pieprasa

               1)

               atcelt EBTA Uzraudzības iestādes 2011. gada 29. jūnija Lēmumu Nr. 205/11/COL; un

               2)

               piespriest EBTA Uzraudzības iestādei segt tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               EBTA Uzraudzības iestādes 2011. gada 29. jūnija Lēmumā Nr. 205/11/COL paziņots, ka Norvēģijas iestāžu un Hurtigruten 2009. gadā parakstītajā papildu nolīgumā paredzētie trīs pasākumi ir valsts atbalsts, kas nav saderīgs ar EEZ līguma darbību EEZ līguma 61. panta 1. punkta nozīmē, ciktāl šie pasākumi ir pārmērīgas kompensācijas veids par sabiedriskiem pakalpojumiem.

               —

               Prasības iesniedzējs lūdz atcelt apstrīdēto lēmumu.

               —

               Prasības iesniedzējs apgalvo, ka EBTA Uzraudzības iestāde cita starpā

                           —

                           ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu tiesību piemērošanā un/vai vērtējumā, uzskatot, ka attiecīgie pasākumi ir valsts atbalsts EEZ līguma 61. panta 1. punkta nozīmē,

                           —

                           ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu tiesību piemērošanā un/vai vērtējumā saskaņā ar EEZ līguma 59. panta 2. punktu,

                           —

                           ir pārkāpusi tiesiskās noteiktības principu, pieņemot apstrīdēto lēmumu, un

                           —

                           nav pietiekami pamatojusi savu lēmumu saskaņā ar Nolīguma par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 16. pantu, pieņemot apstrīdēto lēmumu.


title: Lieta C-252/07: Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 27. novembra spriedums ( Court of Appeal ( England & Wales ) ( Civil Division ) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Intel Corporation Inc. / Cpm United Kingdom Limited (Direktīva 89/104/EEK — Preču zīmes — 4. panta 4. punkta a) apakšpunkts — Preču zīmes ar reputāciju — Aizsardzība pret vēlākas identiskas vai līdzīgas preču zīmes izmantošanu — Izmantošana, ar kuru negodīgi gūst vai varētu gūt labumu no agrākās preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas vai nodara vai varētu tām nodarīt kaitējumu)

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/4

         Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 27. novembra spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Intel Corporation Inc./Cpm United Kingdom Limited

   (Lieta C-252/07) (1)

   (Direktīva 89/104/EEK - Preču zīmes - 4. panta 4. punkta a) apakšpunkts - Preču zīmes ar reputāciju - Aizsardzība pret vēlākas identiskas vai līdzīgas preču zīmes izmantošanu - Izmantošana, ar kuru negodīgi gūst vai varētu gūt labumu no agrākās preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas vai nodara vai varētu tām nodarīt kaitējumu)
   (2009/C 19/07)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Intel Corporation Inc.

      Atbildētājs: Cpm United Kingdom Limited

   Priekšmets
   Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.), 4. panta 4. punkta a) apakšpunkta un 5. panta 2. punkta interpretācija — Agrāka preču zīme ar reputāciju — Kritēriji, kas jāņem vērā, lai pierādītu, ka pastāv saikne sprieduma lietā C-408/01 Adidas-Salomon AG un Adidas-Benelux BV izpratnē
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 4. panta 4. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka saiknes esamība sprieduma lietā Adidas-Salomon un Adidas Benelux izpratnē starp agrāku preču zīmi ar reputāciju un vēlāku preču zīmi ir jāvērtē visaptveroši, ņemot vērā visus faktorus, kam ir nozīme konkrētajā lietā;

               2)

               fakts, ka vēlāka preču zīme samērā informēta, uzmanīga un apdomīga vidusmēra patērētāja atmiņā atsauc agrāku preču zīmi, nozīmē saiknes esamību iepriekš minētā sprieduma lietā Adidas-Salomon un Adidas Benelux izpratnē;

               3)

               fakts, ka:

                           —

                           agrākajai preču zīmei ir ļoti augsta reputācija attiecībā uz konkrētiem īpašiem preču vai pakalpojumu veidiem un

                           —

                           šīs preces vai pakalpojumi atšķiras vai būtiski atšķiras no precēm vai pakalpojumiem, uz kuriem attiecas vēlākā preču zīme, un

                           —

                           agrākā preču zīme ir unikāla attiecībā uz jebkurām precēm vai pakalpojumiem,

                     obligāti nenozīmē saiknes esamību starp konfliktējošām preču zīmēm iepriekš minētā sprieduma lietā Adidas-Salomon un Adidas Benelux izpratnē;

               4)

               Direktīvas 89/104 4. panta 4. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jautājums par to, vai ir vēlākas preču zīmes izmantošana, ar kuru negodīgi gūst vai varētu gūt labumu no agrākās preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas, vai nodara vai varētu nodarīt tām kaitējumu, ir jāvērtē visaptveroši, ņemot vērā visus faktorus, kam ir nozīme konkrētajā lietā;

               5)

               fakts, ka:

                           —

                           agrākajai preču zīmei ir ļoti augsta reputācija attiecībā uz konkrētiem īpašiem preču vai pakalpojumu veidiem un

                           —

                           šīs preces vai pakalpojumi atšķiras vai būtiski atšķiras no precēm vai pakalpojumiem, uz kuriem attiecas vēlākā preču zīme, un

                           —

                           agrākā preču zīme ir unikāla attiecībā uz jebkurām precēm vai pakalpojumiem, un

                           —

                           vēlāka preču zīme samērā informēta, uzmanīga un apdomīga vidusmēra patērētāja atmiņā atsauc agrāko preču zīmi ar reputāciju,

                     nav pietiekams, lai pierādītu, ka vēlākas preču zīmes izmantošanas rezultātā negodīgi gūst vai varētu gūt labumu no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas, vai nodara vai varētu nodarīt tām kaitējumu direktīvas 89/104 4. panta 4. punkta a) apakšpunkta izpratnē;

               6)

               Direktīvas 89/104 4. panta 4. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           —

                           vēlākas preču zīmes izmantošana var nodarīt kaitējumu agrākās preču zīmes ar reputāciju atšķirtspējai, pat ja šī agrākā preču zīme nav unikāla;

                           —

                           vēlākas preču zīmes pirmā izmantošana var nodarīt kaitējumu agrākās preču zīmes atšķirtspējai;

                           —

                           pierādījums par to, ka vēlākas preču zīmes izmantošana nodara vai varētu nodarīt kaitējumu agrākās preču zīmes atšķirtspējai, paredz pierādīt izmaiņas preču vai pakalpojumu, attiecībā uz kuriem ir reģistrēta agrākā preču zīme, vidusmēra patērētāja ekonomiskajā uzvedībā sakarā ar vēlākas preču zīmes izmantošanu vai nopietnu risku, ka šādas izmaiņas radīsies nākotnē.

      (1)  OV C 183, 4.8.2007.


title: Lieta C-305/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 23. decembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Consorzio Nazionale Interuniversitario per le Scienze del Mare (CoNISMa)/Regione Marche (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Direktīva 2004/18 — Jēdzieni būvuzņēmējs , piegādātājs un pakalpojuma sniedzējs — Jēdziens komersants — Universitātes un pētniecības institūti — Universitāšu un valsts pārvaldes iestāžu grupas ( consorzio ) — Statūtu galvenais bezpeļņas mērķis — Tiesības piedalīties pakalpojumu publiskā iepirkuma procedūrā)

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/8

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 23. decembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Consorzio Nazionale Interuniversitario per le Scienze del Mare (CoNISMa)/Regione Marche
   (Lieta C-305/08) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Direktīva 2004/18 - Jēdzieni “būvuzņēmējs”, “piegādātājs” un “pakalpojuma sniedzējs” - Jēdziens “komersants” - Universitātes un pētniecības institūti - Universitāšu un valsts pārvaldes iestāžu grupas (“consorzio”) - Statūtu galvenais bezpeļņas mērķis - Tiesības piedalīties pakalpojumu publiskā iepirkuma procedūrā)
   2010/C 51/12
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Consorzio Nazionale Interuniversitario per le Scienze del Mare (CoNISMa)

      Atbildētājs: Regione Marche

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Consiglio di Stato — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu, piegādes valsts [publiskā iepirkuma] līgumu un pakalpojumu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.) interpretācija — Tādu bezpeļņas iestāžu kā universitāšu, kuru mērķis ir veikt pētniecību, iekļaušana publiskā iepirkuma līguma par ģeofizisko paaugstinājumu datu un jūras paraugplānu iegūšanu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, noteikumi un it īpaši tās 1. panta 2. punkta a) apakšpunkts un 8. punkta pirmā un otrā daļa, kuros ir norāde uz jēdzienu “komersants”, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem ir atļauts pakalpojumu publiskā iepirkuma līguma piešķiršanas procedūrā piedalīties tādiem subjektiem, kuru galvenais mērķis nav peļņas gūšana, kuriem nav uzņēmuma organizatoriskās struktūras un kuri nenodrošina regulāru darbību tirgū, kā universitātes un pētniecības institūti, kā arī grupas, ko veido universitātes un valsts pārvaldes iestādes;

               2)

               Direktīva 2004/18 ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauta tāda valsts tiesiskā regulējuma interpretācija kā pamata tiesvedībā aplūkotā, kas aizliedz tādiem subjektiem kā universitātes un pētniecības institūti, kuru galvenais mērķis nav peļņas gūšana, piedalīties pakalpojumu publiskā iepirkuma līguma piešķiršanas procedūrā, lai gan saskaņā ar valsts tiesībām šie subjekti ir tiesīgi sniegt pakalpojumus, uz kuriem attiecas aplūkotais publiskais iepirkums.

      (1)  OV C 247, 27.09.2008.


title: Lieta C-673/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 30. decembrī iesniedza Curtea Constituțională a României (Rumānija) – Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton, Asociația Accept/Inspectoratul General pentru Imigrări, Ministerul Afacerilor Interne, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 30. decembrī iesniedza Curtea Constituțională a României (Rumānija) – Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton, Asociația Accept/Inspectoratul General pentru Imigrări, Ministerul Afacerilor Interne, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

   (Lieta C-673/16)
   (2017/C 104/43)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea Constituțională a României

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton un Asociația Accept

      Atbildētāji: Inspectoratul General pentru Imigrări, Ministerul Afacerilor Interne un Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai termins “laulātais” Direktīvas 2004/38/[EK] (1) 2. panta 2. punkta a) apakšpunktā, lasot to kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7., 9., 21. un 45. pantu, ietver Eiropas Savienības pilsoņa tā paša dzimuma laulāto, kas ieceļo no valsts, kas nav Eiropas Savienības dalībvalsts, un ar kuru pilsonis ir likumīgi salaulājies saskaņā ar citas dalībvalsts, ne uzņēmējas dalībvalsts, tiesību aktiem?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde, vai Direktīvas 2004/38/[EK] 3. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts, lasot tos kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7., 9., 21. un 45. pantu, prasa, lai uzņēmēja dalībvalsts piešķirtu uzturēšanās tiesības savā teritorijā vai uz laikposmu, kas pārsniedz 3 mēnešus, Eiropas Savienības pilsoņa tā paša dzimuma laulātajam?

               3)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde, vai Eiropas Savienības pilsoņa tā paša dzimuma laulātais, kas ieceļo no valsts, kas nav Eiropas Savienības dalībvalsts, un ar kuru pilsonis ir likumīgi salaulājies saskaņā ar citas dalībvalsts, ne uzņēmējas dalībvalsts, tiesību aktiem, var tikt kvalificēts kā “visi pārējie ģimenes locekļi [..]” Direktīvas 2004/38/[EK] 3. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē vai “partneris, ar kuru Savienības pilsonim ir ilgstošas attiecības, tās pienācīgi apliecinot” Direktīvas 2004/38/[EK] 3. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē, ar atbilstošu uzņēmējas valsts pienākumu atvieglot šai personai ieceļošanu un uzturēšanos, pat ja uzņēmēja dalībvalsts neatzīst laulības starp viena dzimuma personām, nedz arī paredz kādu citu alternatīvu juridiskas atzīšanas formu, kā, piemēram, reģistrētās partnerattiecības?

               4)

               Ja uz trešo jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde, vai Direktīvas 2004/38/[EK] 3. panta 2. punkts un 7. panta 2. punkts, lasot to kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7., 9., 21. un 45. pantu, prasa, lai uzņēmēja dalībvalsts piešķirtu uzturēšanās tiesības savā teritorijā vai uz laikposmu, kas pārsniedz 3 mēnešus, Eiropas Savienības pilsoņa tā paša dzimuma laulātajam?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV 2004, L 158, 77. lpp.).


title: Lieta T-106/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. jūnija rīkojums — CPEM/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Paziņojums par parādu — Nepārsūdzamas akts — Apstiprinošs akts — Nepieņemamība — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/32

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. jūnija rīkojums — CPEM/Komisija
   (Lieta T-106/08) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Paziņojums par parādu - Nepārsūdzamas akts - Apstiprinošs akts - Nepieņemamība - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   2009/C 220/66
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM), Marseļa (Francija) (pārstāvis — C. Bonnefoi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Flynn un A. Steiblytė)

      Priekšmets

   2007. gada 17. decembra Paziņojuma par parādu Nr. 3 240 912 189, kas saistīts ar Komisijas 2007. gada 4. oktobra Lēmumu Nr. C (2007) 4645, ar kuru izbeigts Eiropas Sociālā fonda atbalsts, kas bija piešķirts ar 1999. gada 17. augusta Lēmumu C (1999) 2645, atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt prasību atcelt tiesību aktu kā nepieņemamu;

               2)

               noraidīt lūgumu par zaudējumu atlīdzību kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               3)

               Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tai skaitā tos, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 107, 26.04.2008.


title: Lieta C-17/09: Prasība, kas celta 2009. gada 14. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/26

         Prasība, kas celta 2009. gada 14. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-17/09)
   (2009/C 69/48)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Schima un C. Zadra)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, tā kā Bonnas pilsēta un Müllverwertungsanlage Bonn GmbH ir piešķīrušas publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības par organisko un bioloģisko atkritumu pārstrādes pakalpojumiem, neizsludinot paziņojumu par publisko iepirkumu Eiropas mērogā, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, kas noteikti Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvā 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai (1);

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasības priekšmets ir atlīdzības līgums par pakalpojumu sniegšanu par organisko un bioloģisko atkritumu pārstrādi, kas noslēgts starp Bonnas pilsētu un Müllverwertungsanlage Bonn GmbH (turpmāk tekstā — “MVA GmbH”), no vienas puses, un privātu atkritumu pārstrādes uzņēmumu EVB Entsorgung und Verwertung Bonn GmbH & Co. KG (turpmāk tekstā — “EVB”), no otras puses. MVA GmbH ir valsts uzņēmums, no kura kapitāla 93,46 % pieder Stadtwerke Bonn GmbH, 100 % Bonnas pilsētas meitas sabiedrībai, un 6,54 % — pašai Bonnas pilsētai. Šajā līgumā EVB uzņēmās rūpēties par sadzīves atkritumu savākšanu, sākotnēju šķirošanu un nogādāšanu iznīcināšanai Bonnas atkritumu pārstrādes iekārtā un turklāt iznīcināt savās kompostēšanas iekārtās Bonnas pilsētas reģiona organiskos un bioloģiskos atkritumus par 6 miljoniem DM gadā.
   Kaut gan attiecīgais pārstādes līgums esot publisko pakalpojumu līgums Direktīvas 92/50/EEK 1. panta a) punkta izpratnē, tas esot noslēgts tieši ar EVB, neveicot oficiālu publisko iepirkumu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru un nepublicējot paziņojumu Eiropas mērogā. Līguma priekšmets esot arī atkritumu aizvākšanas pakalpojumu sniegšana minētās regulas I A pielikuma 16. kategorijas izpratnē un tāpēc tas lielā mērā pārsniedzot direktīvas piemērošanai noteiktās robežas.
   Pretēji federālās valdības uzskatam neesot nozīmes tam, vai līgumā bez kompostēšanas pakalpojumu veikšanas ir ietverti arī citi pakalpojumi, ko pilsēta, proti, MVA GmbH, veic EVB vārdā. Drīzāk nozīme ir tam, ka līgumā ir nodibināti juridiski saistoši EVB pienākumi attiecībā pret pilsētu sniegt kompostēšanas pakalpojumus pret atlīdzību. Turklāt nevarot arī apgalvot, ka kompostēšanas pakalpojumi bija pavisam nenozīmīgs līguma papildu aspekts, jo šie pakalpojumi bija viens no pušu izstrādātās koncepcijas galvenajiem elementiem un ekonomiskā ziņā veidoja ievērojamu daļu no sniegto pakalpojumu apmēra.
   Komisija nevarot arī piekrist federālās valdības apgalvojumam, ka Bonnas pilsētai saskaņā ar Direktīvas 92/50/EEK 11. panta 3. punkta b) apakšpunktu esot bijušas tiesības līgumu par kompostēšanas pakalpojumiem piešķirt, iepriekš neizsludinot paziņojumu par publiskā iepirkuma slēgšanas tiesību piešķiršanu. Saskaņā ar Tiesas judikatūru minētā direktīvas tiesību norma ir interpretējama šauri un pienākums pierādīt īpašu apstākļu esamību, kas pamato izņēmumu, ir tam, kas vēlas uz to atsaukties. Tā kā federālā valdība nav konkrēti pierādījusi, ka EVB bija ārkārtas tiesības īstenot apstrīdētos kompostēšanas pakalpojumus, un tiesisko pamatu šādām tiesībām, nevarot pieņemt, ka būtu pastāvējis Direktīvas 92/50/EEK 11. panta 3. punkta b) apakšpunktā paredzētais izņēmuma gadījums.

      (1)  OV L 209, 1. lpp.


title: Lieta C-285/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 14. jūnija Tribunale di Oristano rīkojumu lietā Medda Ignazio un Banco di Napoli SpA pret Regione Autonoma della Sardegna

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 14. jūnija Tribunale di Oristano rīkojumu lietā Medda Ignazio un Banco di Napoli SpA pret Regione Autonoma della Sardegna
   (Lieta C-285/04)
   (2004/C 217/31)
   Eiropas Kopienu Tiesā ir iesniegts izskatīšanai lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 14. jūnija Tribunale di Oristano (Itālija) rīkojumu lietā Medda Ignazio un Banco di Napoli SpA pret Regione Autonoma della Sardegna un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 1. jūlijā.
   Tribunale di Oristano lūdz Tiesu lemt par Komisijas lēmuma Nr. 97/612/EK (1) spēkā esamību, ņemot vērā sekojošus trūkumus:

               a)

               Komisija nav pilnvarota pieņemt apstrīdēto lēmumu (EK līguma 36. panta pārkāpums);

               b)

               tiesību normu, kas nosaka EK līguma 88. panta 1. daļā paredzēto procedūru, pārkāpums;

               c)

               tiesību normu, kas nosaka EK līguma 88. panta 2. un 3. daļā paredzēto procedūru, pārkāpums;

               d)

               nepietiekams lēmuma pamatojums EK līguma 253. panta, 88. panta 3. daļas un 87. panta 1. daļas izpratnē;

               e)

               “grūtībās nonākušo lauksaimniecības uzņēmumu atbalsta” prakses un “Kopienas vadlīniju valsts atbalstam grūtībās nonākušo uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai” pārkāpums un neievērošana;

               f)

               tiesiskās paļāvības principa pārkāpums.

      (1)  OV L 248, 11.9.1997., 27. lpp.


title: Lieta T-479/15: Prasība, kas celta 2015. gada 20. augustā – Lotte/ITSB – Kuchenmeister (“KOALA LAND”)

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/38

         Prasība, kas celta 2015. gada 20. augustā – Lotte/ITSB – Kuchenmeister (“KOALA LAND”)
   (Lieta T-479/15)
   (2015/C 337/43)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lotte Co. Ltd (Tokio, Japāna) (pārstāvji – M. Knitter un S. Schicker, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Kuchenmeister GmbH (Soest, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “KOALA LAND” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 766 723

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 4. jūnija lēmums lietā R 815/2014-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, par kuru prasītājai tika paziņots 2015. gada 23. jūnijā, Kopienas preču zīmes Nr. 10 766 723 “KOALA LAND” reģistrācijas procedūrā;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-258/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 26. maijā iesniedza Supreme Court (Īrija) — Peter Sweetman, Īrija, Attorney General, Minister for the Environment, Heritage and Local Government/An Bord Pleanala

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 26. maijā iesniedza Supreme Court (Īrija) — Peter Sweetman, Īrija, Attorney General, Minister for the Environment, Heritage and Local Government/An Bord Pleanala

   (Lieta C-258/11)
   2011/C 226/29
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Peter Sweetman, Īrija, Attorney General, Minister for the Environment, Heritage and Local Government

      Atbildētājs: An Bord Pleanala

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Kādi tiesību aktu kritēriji ir jāpiemēro kompetentai iestādei, vērtējot varbūtību, ka plāns vai projekts, kas ir Dzīvotņu direktīvas (1) 6. panta 3. punkta priekšmets, “izjauc teritorijas viengabalainību”?

               2)

               Vai piesardzības principa piemērošana izraisa to, ka šāds plāns vai projekts nevar tikt atļauts, ja tas radītu pastāvīgu neatgriezenisku attiecīgās dzīvotnes pilnīgu vai daļēju zudumu?

               3)

               Kāda saistība ir, — ja tāda ir — starp 6. panta 4. punktu un lēmuma pieņemšanu atbilstoši 6. panta 3. punktam, ka plāns vai projekts neizjauks teritorijas viengabalainību?

      (1)  Padomes 1992. gada 21. maija Direktīva 92/43/EEK. OV L 206, 7. lpp.


title: Lieta T-451/15: Prasība, kas celta 2015. gada 5. augustā – AlzChem/Komisija

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/45

         Prasība, kas celta 2015. gada 5. augustā – AlzChem/Komisija
   (Lieta T-451/15)
   (2015/C 320/63)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AlzChem AG (Trostberg, Vācija) (pārstāvis – A. Borsos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu un labi pamatotu;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 26. maija lēmumu Ares (2015) 2176662, kas, atbildot uz pieteikumu Nr. GESTDEM 2015/1640, tika pieņemts saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem piemērošanas noteikumu 4. pantu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota kļūda tiesību piemērošanā un acīmredzama kļūda vērtējumā, piemērojot vispārīgo pieņēmumu attiecībā uz izņēmumu, kas vērsts uz ES izmeklēšanas mērķu aizsardzību. Prasītājs norāda uz šādām kļūdām:

                           —

                           kļūdu tiesību piemērošanā, ko Komisija esot pieļāvusi piemērojot vispārīgos izņēmumus;

                           —

                           kļūdu tiesību piemērošanā, ko Komisija esot pieļāvusi saistībā ar izmeklēšanas mērķu aizsardzību;

                           —

                           kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ko Komisija esot pieļāvusi, izvērtējot sevišķas sabiedrības intereses nodrošināt tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants); un

                           —

                           kļūdu tiesību piemērošanā, ko Komisija esot pieļāvusi saistībā ar pamattiesību piekļūt dokumentiem piemērošanu (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 42. pants).

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota kļūda tiesību piemērošanā un acīmredzama kļūda vērtējumā, piemērojot izņēmumu attiecībā uz komercinterešu aizsardzību.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav norādīts pamatojums attiecībā atteikumu piešķirt piekļuvi dokumentiem to nekonfidenciālajā versijā vai attiecīgās iestādes telpās.


title: Lieta T-481/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 28. jūnija spriedums — ATB Norte /ITSB — Bricocenter Italia ( “maxi BRICO CENTER” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “maxi BRICO CENTER” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas grafiskas preču zīmes “ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro” un “CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/27

         Vispārējās tiesas 2011. gada 28. jūnija spriedums — ATB Norte/ITSB — Bricocenter Italia (“maxi BRICO CENTER”)
   (Lieta T-481/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “maxi BRICO CENTER” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas grafiskas preču zīmes “ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro” un “CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 232/48
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ATB Norte, SL (Burgos, Spānija) (pārstāvji — sākotnēji P. López Ronda, G. Macias Bonilla, H. Curtis-Oliver un G. Marín Raigal, pēc tam F. Brandolini Kujman, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — O. Montalto un G. Mannucci)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Itālija) (pārstāvji — G. Ghidini, M. Mergati un C. Signorini, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 28. septembra lēmumu lietā R 1046/2008-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp ATB Norte, SL un Bricocenter Italia Srl

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 28. septembra lēmumu lietā R 1049/2008-4 daļā, kurā Apelāciju padome ir apmierinājusi Bricocenter Italia Srl apelācijas sūdzību attiecībā uz Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādītajiem pakalpojumiem “reklāma”, “darījumu vadīšana” un “uzņēmumu pārvaldīšana”;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               ATB Norte, SL, Bricocenter Italia un ITSB katrs pats sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies procesā Vispārējā tiesā.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta C-283/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 14. decembrī ( Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — ASML Netherlands BV pret Semiconductor Industry Services GmbH (SEMIS) (Jurisdikcija, spriedumu atzīšana un izpilde civillietās un komerclietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — Atzīšana un izpilde — 34. panta 2. punkts — Aizmugurisks spriedums — Atteikuma pamatojums — Jēdziens būt iespējamam , ka atbildētājs, kas nav ieradies, uzsāk sprieduma pārsūdzēšanas procedūru — Tā neizsniegšana un nepaziņošana)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/12

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 14. decembrī (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — ASML Netherlands BV pret Semiconductor Industry Services GmbH (SEMIS)

   (Lieta C-283/05) (1)

   (Jurisdikcija, spriedumu atzīšana un izpilde civillietās un komerclietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - Atzīšana un izpilde - 34. panta 2. punkts - Aizmugurisks spriedums - Atteikuma pamatojums - Jēdziens “būt iespējamam”, ka atbildētājs, kas nav ieradies, uzsāk sprieduma pārsūdzēšanas procedūru - Tā neizsniegšana un nepaziņošana)
   (2006/C 331/19)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Oberster Gerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: ASML Netherlands BV

      Atbildētāja: Semiconductor Industry Services GmbH (SEMIS)

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberster Gerichtshof — 34. panta 2. punkta Padomes 2000. gada 22. decembra Regulā (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.) interpretācija — Aizmuguriska sprieduma atzīšana — Iespēja atbildētājam, kas nav ieradies, uzsākt sprieduma pārsūdzēšanas procedūru — Pareiza un pienācīga nepaziņošana vai neizsniegšana
   Rezolutīvā daļa:
   34. panta 2. punkts Padomes 2000. gada 22. decembra Regulā (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās ir jāinterpretē tā, ka atbildētājam bija “iespējams” uzsākt attiecībā uz viņu pieņemta aizmuguriska sprieduma pārsūdzēšanas procedūru tikai tad, ja viņam bija faktiski zināms tā saturs, jo tas bija izsniegts vai paziņots pietiekami laicīgi, lai viņš varētu nodrošināt sev aizstāvību izcelsmes valsts tiesā.

      (1)  OV C 229, 17.9.2005.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-304/01 Spānijas Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju (Kopējā zivsaimniecības politika — Regula (EK) Nr. 1162/2001 — Heku krājumu atjaunošana — Zvejas kuģu darbību kontrole — Juridiskā pamatojuma izvēle — Nediskriminācijas princips — Motivācijas pienākums)

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 9. septembrī
   lietā C-304/01 Spānijas Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Kopējā zivsaimniecības politika - Regula (EK) Nr. 1162/2001 - Heku krājumu atjaunošana - Zvejas kuģu darbību kontrole - Juridiskā pamatojuma izvēle - Nediskriminācijas princips - Motivācijas pienākums)
   (2004/C 262/01)
   tiesvedības valoda - spāņu
   Lietā C-304/01 Spānijas Karaliste (pārstāve - N. Díaz Abad) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji - T. van Rijn un S. Pardo Quintillán) par prasību par atzīšanu par spēkā neesošu atbilstoši EKL 230. pantam, kas iesniegta 2001. gada 2. augustā Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans (referents), tiesneši C. Gulmann, J. - P. Puissochet un J. N. Cunha Rodrigues, tiesnese N. Colneric, ģenerāladvokāte J. Kokott, sekretāre M. Múgica Arzamendi, galvenā administratore, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 289, 13.10.2001.


title: Lieta C-418/14: Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedums (Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ROZ-ŚWIT Zakład Produkcyjno-Handlowo-Usługowy Henryk Ciurko, Adam Pawłowski spółka jawna/Dyrektor Izby Celnej we Wrocławiu Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Akcīzes nodoklis — Direktīva 2003/96/EK — Dažādas akcīzes nodokļa likmes motordegvielai un kurināmajam — Nosacījums kurināmajam paredzētas likmes piemērošanai — Tādu deklarāciju ikmēneša pārskata iesniegšana, saskaņā ar kurām nopirktie produkti ir paredzēti apkurei — Tādas akcīzes nodokļa likmes piemērošana, kas ir paredzēta kurināmajam, ja nav iesniegts šis pārskats — Samērīguma princips

text:
               8.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/7

         Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedums (Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ROZ-ŚWIT Zakład Produkcyjno-Handlowo-Usługowy Henryk Ciurko, Adam Pawłowski spółka jawna/Dyrektor Izby Celnej we Wrocławiu

   (Lieta C-418/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Akcīzes nodoklis - Direktīva 2003/96/EK - Dažādas akcīzes nodokļa likmes motordegvielai un kurināmajam - Nosacījums kurināmajam paredzētas likmes piemērošanai - Tādu deklarāciju ikmēneša pārskata iesniegšana, saskaņā ar kurām nopirktie produkti ir paredzēti apkurei - Tādas akcīzes nodokļa likmes piemērošana, kas ir paredzēta kurināmajam, ja nav iesniegts šis pārskats - Samērīguma princips)
   (2016/C 287/08)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: ROZ-ŚWIT Zakład Produkcyjno-Handlowo-Usługowy Henryk Ciurko, Adam Pawłowski spółka jawna

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Celnej we Wrocławiu

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīva 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, kura grozīta ar Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/75/EK, kā arī samērīguma princips ir interpretējami tādējādi, ka:

               —

               tie pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru kurināmā pārdevējiem ir pienākums noteiktā termiņā iesniegt to pircēju deklarāciju ikmēneša pārskatu, saskaņā ar kurām nopirktos produktus ir paredzēts izmanto apkurei,

               —

               tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru, ja šāds pārskats nav iesniegts noteiktajā termiņā, pārdotajam kurināmajam tiek piemērota degvielai paredzētā akcīzes nodokļa likme, lai gan ir ticis konstatēts, ka nav šaubu, ka šo produktu ir paredzēts izmantot apkurei.

      (1)  OV C 462, 22.12.2014.


title: Lieta C-435/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Mauro Barletta Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/5

         Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Mauro Barletta

   (Lieta C-435/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Vienādi prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Valsts tiesiskais regulējums - Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu - Jauns iepirkums - Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu - Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)
   (2016/C 270/06)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Bari

      Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      Mauro Barletta

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus;

               2)

               LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 448, 15.12.2014.


title: Lieta C-76/12: Prasība, kas celta 2012. gada 13. februārī — Eiropas Komisija/Francijas Republika

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/16

         Prasība, kas celta 2012. gada 13. februārī — Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-76/12)
   2012/C 133/29
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — W. Roels un C. Soulay)

      Atbildētāja: Francijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka, paturot spēkā tādu fiskālo regulējumu, saskaņā ar kuru no nodokļa ir atbrīvotas dividendes, ko Francijas sabiedrība izmaksā Francijā reģistrētiem ieguldījumu fondiem, bet tādām pašām dividendēm, kas tiek izmaksātas ieguldījumu fondiem, kuri ir reģistrēti citā Eiropas Savienības vai Eiropas Ekonomikas zonas dalībvalstī, tiek piemērots nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas ir paredzēti Līguma par Eiropas Savienības darbību 63. pantā un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 40. pantā;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā prasībā Komisija apstrīd atšķirīgu fiskālo regulējumu attiecībā uz dividendēm, ko Francijas sabiedrības izmaksā pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU) atkarībā no tā, vai šie PVKIU ir Francijas rezidenti vai nerezidenti. Viens no Francijas rezidentu PVKIU fiskālā regulējuma elementiem ir tas, ka tiem nav jāmaksā nodoklis par Francijas sabiedrību izmaksātām dividendēm. Savukārt, saskaņā ar Vispārējā nodokļu kodeksa [code général des impôts] 119.a panta 2. punktu nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā tiek piemērots dividendēm, ko Francijas sabiedrības izmaksā nerezidentiem PVKIU. Komisija uzskata, ka atšķirīgais fiskālais regulējums attiecībā uz rezidentu PVKIU un nerezidentu PVKIU, lai gan tie ir objektīvi salīdzināmā situācijā neatkarīgi no to rezidences valsts, ir kapitāla brīvas aprites šķērslis un šis šķērslis nav attaisnots ne ar fiskālās uzraudzības efektivitātes apsvērumiem, ne ar nepieciešamību nodrošināt līdzsvarotu nodokļu uzlikšanas pilnvaru sadali.
   Komisija atgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru, kas it īpaši ir pausta spriedumos lietā Komisija/Itālija (2009. gada 19. novembra spriedums lietā C-540/07) un lietā Komisija/Vācija (2011. gada 20. oktobra spriedums lietā C-284/09), Tiesa ir nospriedusi, ka dalībvalstis, kas dividendēm, kuras izmaksātas citās dalībvalstīs reģistrētām sabiedrībām, piemēro mazāk labvēlīgu fiskālo regulējumu nekā rezidentu sabiedrībām izmaksātajām dividendēm, ja šāda atšķirīga attieksme nav attaisnota ar objektīvi atšķirīgām situācijām vai ar primāriem vispārējo interešu apsvērumiem, nav izpildījušas pienākumus, kas tām ir jāpilda saskaņā ar kapitāla brīvu apriti.


title: Lieta C-264/11 P: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums — Kaimer GmbH & Co. Holding KG, Sanha Kaimer GmbH & Co. KG, Sanha Italia Srl /Eiropas Komisija (Apelācijas sūdzība — Konkurence — Aizliegta vienošanās — Sods — Vara un vara sakausējumu savienotājelementu nozare — Iecietības politikas ietvaros sniegto paziņojumu pierādījumu spēks)

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/14

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums — Kaimer GmbH & Co. Holding KG, Sanha Kaimer GmbH & Co. KG, Sanha Italia Srl/Eiropas Komisija
   (Lieta C-264/11 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Konkurence - Aizliegta vienošanās - Sods - Vara un vara sakausējumu savienotājelementu nozare - Iecietības politikas ietvaros sniegto paziņojumu pierādījumu spēks)
   2012/C 295/22
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Kaimer GmbH & Co. Holding KG, Sanha Kaimer GmbH & Co. KG un Sanha Italia Srl (pārstāvis — J. Brück, Rechtsanwalt)

      Citi lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Bottka un R. Sauer)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 24. marta spriedumu lietā T-379/06 Kaimer u.c./Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa daļēji noraidīja prasītāju prasību atcelt Komisijas 2006. gada 20. septembra Lēmumu C(2006) 4180, galīgā redakcija, par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru saistībā ar aizliegtu vienošanos vara savienojumu un vara sakausējumu savienotājelementu nozarē vai, pakārtoti, samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējām uzlikto naudas sodu — Pierādījumu sagrozīšana — Iecietības politikas ietvaros sniegto paziņojumu pierādījumu spēka kļūdains novērtējums — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 6. un 47. panta pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Kaimer GmbH & Co. Holding KG, Sanha Kaimer GmbH & Co. KG un Sanha Italia Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 269, 10.09.2011.


title: Lieta C-390/07: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 10. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 91/271/EEK — Komunālo notekūdeņu attīrīšana — 3. panta 1. un 2. punkts, 5. panta 1.–3. un 5. punkts un I un II pielikums — Jūtīgo zonu sākotnēja nenorādīšana — Eitrofikācijas jēdziens — Kritēriji — Pierādīšanas pienākums — Atbilstošs datums pierādījumu pārbaudei — Savākšanas pienākuma piemērošana — Stingrākas attīrīšanas piemērošana attiecībā uz notekūdeņu novadīšanu jūtīgajās zonās)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/4

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 10. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-390/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 91/271/EEK - Komunālo notekūdeņu attīrīšana - 3. panta 1. un 2. punkts, 5. panta 1.–3. un 5. punkts un I un II pielikums - Jūtīgo zonu sākotnēja nenorādīšana - Eitrofikācijas jēdziens - Kritēriji - Pierādīšanas pienākums - Atbilstošs datums pierādījumu pārbaudei - Savākšanas pienākuma piemērošana - Stingrākas attīrīšanas piemērošana attiecībā uz notekūdeņu novadīšanu jūtīgajās zonās)
   2010/C 24/05
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Pardo Quintillán un H. van Vliet)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — C. Gibbs un V. Jackson, pārstāvji, D. Anderson, QC, un S. Ford, Barrister)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes un M. J. Lois)

      Priekšmets

   Valsts pienākuma neizpilde — Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (OV L 135, 40. lpp.) 3. panta 1. un 2. punkts, 5. panta 1., 2., 3. un 5. punkts un II pielikums — Noteiktu zonu nenoteikšana par eitrofikācijai pakļautām jūtīgām zonām un to komunālo notekūdeņu novadīšanas, kuri nāk no jūtīgu vai par jūtīgām zonām nosakāmu zonu aglomerācijām ar cilvēku ekvivalentu lielāku par 10 000, nepakļaušana stingrākai attīrīšanai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepakļaujot stingrākai attīrīšanai komunālo notekūdeņu novadīšanu, kuri nāk no Kregavonas [Craigavon] (Ballynacor un Bull’s Hill attīrīšanas iekārtām), kā arī no Magerafeltas [Magherafelt], Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu 5. panta 2., 3. un 5. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija atlīdzina Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Portugāles Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 283, 24.11.2007.


title: Lieta C-419/13: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 22. janvāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Art & Allposters International BV/Stichting Pictoright Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Intelektuālais īpašums – Autortiesības un blakustiesības – Direktīva 2001/29/EK – 4. pants – Izplatīšanas tiesības – Tiesību izbeigšanās noteikums – “Objekta” jēdziens – Aizsargātā darba attēla pārnešana no papīra plakāta uz gleznošanas audeklu – Nesēja aizstāšana – Ietekme uz tiesību izbeigšanos

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/6

      Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 22. janvāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Art & Allposters International BV/Stichting Pictoright
      (Lieta C-419/13) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Intelektuālais īpašums - Autortiesības un blakustiesības - Direktīva 2001/29/EK - 4. pants - Izplatīšanas tiesības - Tiesību izbeigšanās noteikums - “Objekta” jēdziens - Aizsargātā darba attēla pārnešana no papīra plakāta uz gleznošanas audeklu - Nesēja aizstāšana - Ietekme uz tiesību izbeigšanos)
      (2015/C 107/07)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Art & Allposters International BV

         Atbildētāja: Stichting Pictoright

         Rezolutīvā daļa:

      Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka noteikums par izplatīšanas tiesību izbeigšanos nav piemērojams situācijā, kurā aizsargātā darba reprodukcijai pēc tam, kad tā tikusi laista tirdzniecībā Eiropas Savienībā ar autortiesību īpašnieka piekrišanu, ir ticis aizstāts nesējs, piemēram, šo papīra plakātā esošo reprodukciju pārnesot uz audeklu, un tā no jauna tikusi laista tirgū jaunajā formā.

         (1)  OV C 325, 9.11.2013.


title: Lieta T-182/09: Prasība, kas celta 2009. gada 4. maijā — Budapesti Erőmű /Komisija

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/52

         Prasība, kas celta 2009. gada 4. maijā — Budapesti Erőmű/Komisija
   (lieta T-182/09)
   2009/C 180/97
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Budapesti Erőmű Rt., Budapešta (Ungārijas Republika) (pārstāvji — M. Pauels [M. Powell], Solicitor, K. Arholds [C. Arhold], K. Strukmans [K. Struckmann] un A. Hegji [A. Hegyi], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2008. gada 4. jūnija lēmumu valsts atbalsta lietā C 41/05 tiktāl, ciktāl ir skarti EPL, kurus noslēdzis prasītājs;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā;

               —

               veikt citus vai papildu pasākumus, kas nepieciešami strīda taisnīgai atrisināšanai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs lūdz atcelt Komisijas 2008. gada 4. jūnija Lēmumu C (2008) 2223, gal. redakcija, ar kuru tika atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu valsts atbalsts, ko Ungārijas iestādes piešķīrušas noteiktiem elektroenerģijas ražotājiem un kas izpaužas kā ilgtermiņa elektroenerģijas pirkuma līgumi (turpmāk tekstā — “EPL”), kas noslēgti starp pārvades operatoru Magyar Villamos Müvek Rt. (turpmāk tekstā — “MVM”), kas pieder Ungārijas valstij, un šiem ražotājiem pirms Ungārijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai [Valsts atbalsts C 41/2005 (ex NN 49/2005) — Ungārijas “balasta izmaksas”]. Prasītājs ir identificēts apstrīdētajā lēmumā kā apgalvotā valsts atbalsta saņēmējs, un šajā lēmumā Ungārijai ir uzdots atgūt atbalstu, ieskaitot procentus, no prasītāja.
   Ar pirmo pamatu prasītājs apgalvo, ka Komisija ir kļūdaini uzskatījusi, ka attiecīgais izvērtēšanas periods bija laiks, kad Ungārija iestājās ES. Tā vietā Komisijai būtu bijis jāizvērtē, vai prasītāja EPL ir ietverts valsts atbalsts, ņemot vērā faktiskos un juridiskos apstākļus, kad tie bija noslēgti. Prasītājs vēl norāda, ka Komisija ir pārkāpusi EKL 87. panta 1. punktu un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka EPL piešķir ekonomisku priekšrocību. Turklāt prasītājs apgalvo, ka Komisija nepareizi piemēroja Ungārijas Pievienošanās līgumu un Padomes Regulas Nr. 659/1999 (1) (turpmāk tekstā — “Procesuālā regula”) 1. panta b) punkta v) apakšpunktu.
   Prasītājs turklāt apgalvo, ka, pretēji Komisijas uzskatam, nenotika konkurences kropļošana un ka Pievienošanās līguma IV pielikumā nav izsmeļoši uzskaitīti atbalsta pasākumi, kas var tikt uzskatīti par pastāvošu atbalstu, bet tikai noteikts izņēmums principam, ka visi pirms pievienošanās īstenoti atbalsta pasākumi ir per se pastāvošs atbalsts. Turklāt prasītājs apgalvo, ka ir pārkāpts EKL 87. panta 3. punkts saistībā ar iespējamo izņēmumu valsts atbalstam par koģenerāciju un EKL 86. panta 2. punkts, 88. panta 1. un 3. punkts, kā arī Procesuālās regulas 14. pants saistībā ar pastāvošā individuālā atbalsta atgūšanu.
   Ar otro pamatu prasītājs apgalvo, ka Komisijai nebija kompetences izvērtēt attiecīgos EPL, jo tie bija noslēgti pirms Ungārijas pievienošanās ES.
   Ar trešo pamatu prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi tādas būtiskas procesuālās prasības kā tiesības tikt uzklausītam un nav izpildījusi pienākumu veikt rūpīgu un objektīvu izmeklēšanu. Turklāt prasītājs apgalvo, ka Komisija pārkāpa būtiskās procesuālās prasības, veicot parasto EPL vērtējumu un neizvērtējot katra EPL būtiskos noteikumus individuāli. Prasītājs uzskata, ka, lai varētu izvērtēt, vai EPL ir ietverts valsts atbalsts, Komisijai ir jāizvērtē, vai tie piešķir ekonomiskas priekšrocības ģenerētājiem, un lai to izdarītu, ir absolūti nepieciešami katru EPL izvērtēt individuāli. Papildus tam prasītājs norāda, ka Komisijas pieeja nebija pienācīga, lai izvērtētu, vai ievērojams skaits individuālu pasākumu ir valsts atbalsts. Ja EPL varētu tikt uzskatīti par pastāvošu atbalstu shēmām, Komisijai būtu bijusi jāveic atbilstošo pasākumu procedūra, kas noteikta EKL 88. panta 1. punktā un Procesuālās regulas 18. pantā.
   Ar ceturto pamatu prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā nav izpildīts EKL 253. pantā noteiktais pienākums norādīt pamatojumu.
   Visbeidzot, ar piekto pamatu prasītājs apgalvo, ka Komisija nepareizi izmantoja savas pilnvaras saskaņā ar valsts atbalsta noteikumiem, pieņemot nelabvēlīgu lēmumu atbilstoši EKL 88. panta 2. punkta procedūrai un pieprasot EPL laušanu, pat nekonstatējot to ekonomisko priekšrocību.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai, OV 1999 L 83, 1. lpp.


title: Lieta F-26/11: Prasība, kas celta 2011. gada 8. martā — ZZ /Padome

text:
               18.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/21

         Prasība, kas celta 2011. gada 8. martā — ZZ/Padome
   (Lieta F-26/11)
   2011/C 179/35
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un C. Bernard Glanz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu neiekļaut prasītāju ierēdņu sarakstā, kas 2010. paaugstināšanas amatā gadā ir paaugstināti AD 13 pakāpē, kā arī piespriest atbildētājai samaksāt prasītājai naudas summu kā ciestā kaitējuma atlīdzību

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iecēlējinstitūcijas lēmumu neiekļaut prasītāju 2010. gadā amatā paaugstināto personu sarakstā, kā tas izriet no 2010. gada 26. aprīļa paziņojuma personālam Nr. 80/10 un 2010. gada 26. maija paziņojuma personālam Nr. 81/10;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt Iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja sūdzība;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumu par AD 12 pakāpes ierēdņu paaugstināšanu AD 13 pakāpē 2010. paaugstināšanas amatā gadā (2010. gada 26. aprīļa paziņojums personālam Nr. 80/10 un 2010. gada 26. maija paziņojums personālam Nr. 81/10);

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājai naudas summu EUR 150 000 kā atlīdzību par ciesto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: lieta F-122/05: Prasība, kas celta  2005. gada 21. decembrī  —  Economidis  pret Komisiju

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/53

         Prasība, kas celta 2005. gada 21. decembrī — Economidis pret Komisiju
   (lieta F-122/05)
   (2006/C 60/98)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ioannis Economidis (Woluwé-St-Etienne, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J-N Louis, E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu iecelt S. Hogan par struktūrvienības “RTD.F.5 — Biotehnoloģija un attīstīta genomika” vadītāju;

               —

               atcelt lēmumu noraidīt prasītāja kandidatūru šim amatam;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, Komisijas ierēdnis, iebilst pret to, ka iecēlējinstitūcija ir noraidījusi viņa kandidatūru struktūrvienības “RTD.F.5 — Biotehnoloģija un attīstīta genomika” vadītāja amatam (paziņojums par vakanci COM/R/7012/04).
   Prasījumu pamatojumam prasītājs apgalvo, ka amatā iecelšanas procedūra ir nelikumīga, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 29. panta 1. punkts un 31. pants, ka nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, kā arī ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.
   Konkrēti, viņš norāda uz to, ka:

               —

               tā kā nav noteikta minētajam amatam paredzētā pakāpe, iecēlējinstitūcija nav cik vien iespējams precīzi informējusi kandidātus par prasībām, kas izvirzītas darbam minētajā amatā, kas ļautu tiem izvērtēt, vai pieteikties [uz amatu];

               —

               Komisijas sniegtais pamatojums nav atbilstīgs, jo tas neļauj prasītājam izvērtēt lēmuma pamatotību, ne arī Kopienu tiesai veikt tiesas kontroli;

               —

               apstrīdētajos lēmumos ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo izvēlētais kandidāts neatbilda visām izvirzītajām vispārīgajām un specifiskajām prasībām, atšķirībā no prasītāja, kura profesionālā pieredze liecina par augstu kompetenci, īpaši vadības jomā.


title: Lieta T-224/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 12. oktobra spriedums — Association belge des consommateurs test-achats /Komisija (Konkurence — Koncentrācija — Beļģijas enerģētikas tirgus — Lēmums, ar kuru koncentrācija atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu — Saistības pirmajā pārbaudes stadijā — Lēmums, ar kuru noraidīta daļas no lietas par koncentrāciju nodošana izskatīšanai valsts iestādēm — Prasība atcelt tiesību aktu — Patērētāju apvienība — Interese celt prasību — Detalizētas kontroles procedūras neuzsākšana — Procesuālās tiesības — Nepieņemamība)

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/30

         Vispārējās tiesas 2011. gada 12. oktobra spriedums — Association belge des consommateurs test-achats/Komisija
   (Lieta T-224/10) (1)

   (Konkurence - Koncentrācija - Beļģijas enerģētikas tirgus - Lēmums, ar kuru koncentrācija atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu - Saistības pirmajā pārbaudes stadijā - Lēmums, ar kuru noraidīta daļas no lietas par koncentrāciju nodošana izskatīšanai valsts iestādēm - Prasība atcelt tiesību aktu - Patērētāju apvienība - Interese celt prasību - Detalizētas kontroles procedūras neuzsākšana - Procesuālās tiesības - Nepieņemamība)
   2011/C 347/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Association belge des consommateurs test-achats ASBL (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — A. Fratini un F. Filpo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — N. Khan, A. Antoniadis un R. Sauer)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Électricité de France (EDF) (Parīze, Francija) (pārstāvji — sākotnēji C. Lazarus, A. Amsellem un A. Fontanille, pēc tam C. Lazarus un A. Creus Carreras, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 12. novembra Lēmumu C(2009) 9059, ar kuru par saderīgu ar kopīgo tirgu ir atzīta koncentrācija (lieta COMP/M.5549–EDF/SEGEBEL), pamatojoties uz Padomes 2004. gada 20. janvāra Regulu (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (OV L 124. 1. lpp.), un Lēmumu C(2009) 8954, ar kuru ir noraidīta daļēja minētās lietas nodošana Beļģijas kompetentajām iestādēm saskaņā ar šīs regulas 9. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Association belge des consommateurs test-achats ASBL sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Électricité de France (EDF) sedz savus izdevumus pati.

      (1)  OV C 209, 31.7.2010


title: Lieta F-7/16: Prasība, kas celta 2016. gada 4. februārī – ZZ/Komisija

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/38

         Prasība, kas celta 2016. gada 4. februārī – ZZ/Komisija
   (Lieta F-7/16)
   (2016/C 145/47)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvis – C. Mourato, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, kurš paredz samazināt kompensāciju prasītājai, kura tika nodarbināta saskaņā ar līgumu uz nenoteiktu laiku atbilstoši Beļģijas tiesībām, un atgūt pārmaksātās summas

      Prasītājas prasījumi:

               —

               primāri, atcelt prasītājai nosūtīto Komisijas (PMO) 2015. gada 9. aprīļa paziņojumu, kā arī algas aprēķinus, ar kuriem šis paziņojums pēc tam tika piemērots, un, ja nepieciešams, arī 2014. gada 12. decembra paziņojumu, kā arī saskaņā ar šo paziņojumu sagatavotos algas aprēķinus, ciktāl runa ir par prasītājas ikmēneša kompensācijas pārrēķinu, konkrētāk:

                           —

                           Eiropas Komisijas (Atalgojuma un individuālo tiesību birojs, PMO/1 – individuālo finanšu tiesību atlīdzība un pārvaldība) 2015. gada 9. aprīļa paziņojumu prasītājai;

                           —

                           prasītājas algas aprēķinus laikposmā no 2015. gada aprīļa līdz 2015. gada jūnijam un nākamos algas aprēķinus, kas ietver samazinājumu par EUR 208,30 (code DPN –Remboursement dett), kā arī vēl turpmākos algas aprēķinus;

                           —

                           Eiropas Komisijas (Atalgojuma un individuālo tiesību birojs, PMO/1 – individuālo finanšu tiesību atlīdzība un pārvaldība) 2014. gada 12. decembra sākotnējo paziņojumu prasītājai;

                           —

                           prasītājas algas aprēķinus laikposmā no 2014. gada decembra līdz 2015. gada martam;

               —

               pakārtoti, atcelt paziņojumus un algas aprēķinus, ciktāl ar tiem tiek veikti samazinājumi ar atpakaļejošu spēku atalgojumiem, kurus prasītāja saņēma līdz 2015. gada 9. aprīlim;

               —

               katrā ziņā, piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T – 157/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Joël De Bry iesniedza 2004. gada 22. aprīlī

text:
               26.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/12

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Joël De Bry iesniedza 2004. gada 22. aprīlī
   (Lieta T – 157/04)
   (2004/C 168/22)
   Tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 22. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Joël De Bry, kas norādīja adresi Woluwe-St-Lambert (Beļģija), kuru pārstāv advokāti Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis un Etienne Marchal, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               Atcelt lēmumu par ziņojumu par prasītāja karjeras attīstību laika periodā no 2004. gada 1. jūlija līdz 31. decembrim.

               —

               piespriest Eiropas Komisiju atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas prasības pamatojumā prasītājs vispirms norāda, ka vērtējumu sniegusi persona, kurai ir tāda pati kvalifikācijas pakāpe un kura ir atzīstama kā prasītāja konkurents. Pēc prasītāja domām vērtētājs atrodas interešu konfliktā. Tas ir pretrunā ar Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 14. pantu, jo vērtētājs nav informējis iecēlējinstitūciju.
   Tālāk prasītājs norāda uz nekonsekvenci starp apstrīdēto ziņojumu un viņam piešķirto vērtējumu. Prasītājs norāda arī uz motivācijas prasības un tiesību uz aizstāvību pārkāpumu sakarā ar vērtētāja piezīmi, kas attiecas uz apgalvojumu par prasītāja ierastā darba laika neievērošanu.


title: Lieta T-237/11: Prasība, kas celta 2011. gada 4. maijā — Lidl Stiftung /ITSB — Lactimilk ( “BELLRAM” )

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/25

         Prasība, kas celta 2011. gada 4. maijā — Lidl Stiftung/ITSB — Lactimilk (“BELLRAM”)
   (Lieta T-237/11)
   2011/C 204/46
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Vācija) (pārstāvis — T. Träger, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Lactimilk, SA (Madride, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 1. marta lēmumu lietā R 1154/2009-4 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “BELLRAM” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 5074281

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas grafiskas preču zīmes “RAM” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē, reģistrācija Nr. 2414439; Spānijas grafiskas preču zīmes “Ram” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē, reģistrācija Nr. 98550; Spānijas vārdiskas preču zīmes “RAM” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē, reģistrācija Nr. 151890

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza piecus pamatus.
   Sava pirmā pamata ietvaros prasītāja norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 (turpmāk tekstā — “Kopienas preču zīmju regula”) 63. panta 2. punkts, 75. un 76. pants un ir pārkāptas tās tiesības tikt uzklausītai, jo Apelāciju padome nav aicinājusi lietas dalībniekus izteikties par to nodomu aizstāt attiecīgo reģistrāciju, par kuru iesniegti iebildumi.
   Saistībā ar otro pamatu prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Kopienas preču zīmju regulas 41. pants kopsakarā ar Īstenošanas regulas 15. noteikuma 2. punkta f) apakšpunktu, jo Apelāciju padome ņēma vērā preces, kas paziņojumā par iebildumiem nebija pienācīgi un savlaicīgi identificētas iebildumu iesniegšanai paredzētajā termiņā.
   Saistībā ar trešo pamatu prasītāja norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Kopienas preču zīmju regulas 42. panta 2. un 3. punkts un 15. pants, jo Apelāciju padome nepareizi novērtēja reģistrēto preču [izmantošanas] jomu, pamatojoties uz iesniegtajiem pierādījumiem par izmantošanu.
   Saistībā ar ceturto pamatu prasītāja norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Kopienas preču zīmju regulas 76. pants kopsakarā ar Īstenošanas regulas 50. noteikuma 1. punktu un 19. noteikuma 1. un 3. punktu, jo Apelāciju padome kļūdaini ņēma vērā agrākās preču zīmes paaugstināto atšķirtspēju.
   Visbeidzot, sava piektā pamata ietvaros prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Kopienas preču zīmju regulas 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, jo Apelāciju padome kļūdaini pieļāva augstu preču līdzības pakāpi. Jautājumā par apzīmējumu līdzību Apelāciju padome neuzskatīja, ka apzīmējumi ir atšķirīgi vai nedaudz līdzīgi, ņemot vērā “BELLRAM” vienveidīgumu spāņu valodā. Apzīmējumus “BELLRAM” un “RAM” nevar sajaukt, jo preces ir nedaudz līdzīgas, bet apzīmējumi — atšķirīgi vai nedaudz līdzīgi.


title: Lieta T-374/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 12. jūlija spriedums — Aldi Einkauf/ITSB — Illinois Tools Works ( “TOP CRAFT” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “TOP CRAFT” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “Krafft” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Agrāko preču zīmju faktiska izmantošana — Regulas Nr. 40/94 43. panta 2. punkts (tagad — Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts) un Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikums)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/32

         Vispārējās tiesas 2011. gada 12. jūlija spriedums — Aldi Einkauf/ITSB — Illinois Tools Works (“TOP CRAFT”)
   (Lieta T-374/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “TOP CRAFT” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “Krafft” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Agrāko preču zīmju faktiska izmantošana - Regulas Nr. 40/94 43. panta 2. punkts (tagad — Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts) un Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikums)
   2011/C 252/74
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Esene, Vācija) (pārstāvji — N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks un C. Fürsen, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — R. Pethke)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: IIllinois Tools Works, Inc. (Glenview, Amerikas Savienotās Valstis)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 25. jūnija lēmumu lietā R 952/2007-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp IIllinois Tools Works, Inc. un Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 25. jūnija lēmumu lietā R 952/2007-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp IIllinois Tools Works, Inc. un Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG;

               2)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 313, 06.12.2008.


title: Lieta F-78/13: Prasība, kas celta 2013. gada 23. augustā — ZZ/ SEAE

text:
               5.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 291/7

         Prasība, kas celta 2013. gada 23. augustā — ZZ/SEAE

   (Lieta F-78/13)
   2013/C 291/09
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — J.-N. Louis, A. Coolen un É. Marchal, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu par prasītāja pārcelšanu no pārstāvniecības Burundi uz EĀDD mītni Briselē

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Augstās pārstāves 2013. gada 15. jūlija lēmumu pārcelt prasītāju dienesta interesēs ar tūlītēju iedarbību MDR.C amatā Briselē;

               —

               atzīt, ka EĀDD ir pieļāvis vairākas dienesta kļūdas, pieņemot apstrīdēto lēmumu, kas izraisa Savienības atbildību;

               —

               atzīt, ka apstrīdētais lēmums prasītājam un viņa laulātajai ir radījis būtisku kaitējumu;

               —

               par to izdot formālu paziņojumu;

               —

               piespriest EĀDD atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-418/04: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 13. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija ( Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 79/409/EEK — Savvaļas putnu aizsardzība — 4. un 10. pants — Transponēšana un piemērošana — IBA  2000 — Vērtība — Datu kvalitāte — Kritēriji — Rīcības brīvība — Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība — 6. pants — Transponēšana un piemērošana )

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/3

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 13. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (Lieta C-418/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 79/409/EEK - Savvaļas putnu aizsardzība - 4. un 10. pants - Transponēšana un piemērošana - IBA 2000 - Vērtība - Datu kvalitāte - Kritēriji - Rīcības brīvība - Direktīva 92/43/EEK - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - 6. pants - Transponēšana un piemērošana)
   (2008/C 51/06)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Dohertijs [B. Doherty] un M. van Bēks [M. van Beek], pārstāvji)

      Atbildētāja: Īrija (pārstāvji — Dž. O`Hagans [D. O'Hagan], pārstāvis, E. Kogana [E. Cogan], barrister, un Dž. Hogans [G. Hogan], SC)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju: Grieķijas Republika (pārstāve — E. Skandalu [E. Skandalou]), Spānijas Karaliste (pārstāve — N. Diasa Abada [N. Díaz Abad])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp.) 4. un 10. panta pārkāpums — Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.) 6. panta pārkāpums
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atzīt, ka

                           —

                           kopš 1981. gada 6. aprīļa saskaņā ar Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību, ko groza Komisijas 1997. gada 29. jūlija Direktīva 97/49/EK, 4. panta 1. un 2. punktu nenosakot minētās direktīvas I pielikumā minēto sugu, izņemot baltpieres zosi (Anser albifrons flavirostris), kā arī minētajā pielikumā neminēto regulāri sastopamo migrējošo sugu, izņemot ķīvīti (Vanellus vanellus), pļavu tilbīti (Tringa totanus), mērkaziņu (Gallinago gallinago) un kuitalu (Numenius arquata), aizsardzībai skaitliski un lieluma ziņā vispiemērotākos apgabalus;

                           —

                           kopš 1981. gada 6. aprīļa nenodrošinot, ka Direktīvas 79/409, ko groza Direktīva 97/49, 4. panta 4. punkta pirmo teikumu piemēro apgabaliem, kurus saskaņā ar minēto direktīvu vajadzētu atzīt par īpaši aizsargājamām teritorijām;

                           —

                           pareizi un pilnībā netransponējot un nepiemērojot Direktīvas 79/409, ko groza Direktīva 97/49, 4. panta 4. punkta otro teikumu;

                           —

                           neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu atbilstību Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas saunas un floras aizsardzību 6. panta 2. punkta prasībām attiecībā uz saskaņā ar Direktīvas 79/409, ko groza Direktīva 97/49, 4. panta 1. punktu klasificētajām vai saskaņā ar tās pašas direktīvas 4. panta 2. punktu atzītajām īpaši aizsargājamām teritorijām;

                           —

                           neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu atbilstību Direktīvas 92/43 6. panta 2. punkta prasībām attiecībā uz visu to teritoriju izmantošanu rekreatīviem mērķiem, uz kurām būtu jāattiecas minētajam pantam;

                           —

                           neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu atbilstību Direktīvas 92/43 6. panta 3. un 4. punkta prasībām attiecībā uz plāniem;

                           —

                           neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu atbilstību Direktīvas 92/43 6. panta 3. punkta prasībām attiecībā uz atļaujām akvakultūras projektiem;

                           —

                           neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu atbilstību Direktīvas 92/43 6. panta 2.-4. punkta prasībām attiecībā uz drenāžas cauruļu remonta darbiem Glen Lough īpaši aizsargājamā teritorijā;

                           —

                           neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu atbilstību Direktīvas 79/409, ko groza Direktīva 97/49, 10. pantam,

                     Īrija nav izpildījusi pienākums, ko tai uzliek Direktīvas 79/409, ko groza Direktīva 97/49, 4. panta 1., 2. un 4. punkts un 10. pants, kā arī Direktīvas 92/43 6. panta 2.-4. punkts;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Grieķijas Republika un Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 6, 8.1.2005.


title: Lieta T-275/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 4. jūlija rīkojums — Sepracor Pharmaceuticals /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Cilvēkiem paredzētas zāles — Aktīvā viela eszopiklons — Tirdzniecības atļauja — Nekvalificēšana par jaunu aktīvu vielu — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība)

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/17

         Vispārējās tiesas 2011. gada 4. jūlija rīkojums — Sepracor Pharmaceuticals/Komisija
   (Lieta T-275/09) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Cilvēkiem paredzētas zāles - Aktīvā viela eszopiklons - Tirdzniecības atļauja - Nekvalificēšana par jaunu aktīvu vielu - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   2011/C 282/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Sepracor Pharmaceuticals (Irland) Ltd (Dublina, Īrija) (pārstāvji — I. Dodds-Smith, solicitor, D. Anderson, QC, un J. Stratford, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji A. Sipos, pēc tam M. Wilderspin un M. Šimerdová)

      Priekšmets

   Prasība atcelt prasītājam adresētajā Komisijas 2009. gada 6. maija vēstulē ietverto lēmumu tirdzniecības atļaujas piešķiršanas Lunivia procedūrā tiktāl, ciktāl tas attiecas uz aktīvās vielas eszopiklona kvalifikāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Sepracor Pharmaceuticals (Irland) Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 220, 12.09.2009.


title: Lieta T-649/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 23. oktobra spriedums – TrekStor/ITSB (“SmartTV Station”) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “SmartTV Station” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Atšķirtspējas neesamība — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/27

         Vispārējās tiesas 2015. gada 23. oktobra spriedums – TrekStor/ITSB (“SmartTV Station”)
   (Lieta T-649/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SmartTV Station” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Atšķirtspējas neesamība - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts)
   (2015/C 414/34)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: TrekStor Ltd (Honkonga, Ķīna) (pārstāvji – O. Spieker un M. Alber, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji M. Fischer, vēlāk G. Schneider un A. Schifko)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 18. februāra lēmumu lietā R 128/2013-4 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “SmartTV Station” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               TrekStor Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 39, 8.2.2014.


title: Lieta T-120/10: Prasība, kas celta 2010. gada 8. martā — ClientEarth u.c./Komisija

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/42

         Prasība, kas celta 2010. gada 8. martā — ClientEarth u.c./Komisija
   (Lieta T-120/10)
   2010/C 134/71
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ClientEarth (Londona, Apvienotā Karaliste), Transport & Environment (Brisele, Beļģija) European Environmental Bureau (Brisele, Beļģija) un BirdLife International (Brisele, Beļģija), (pārstāvji — S. Hockman, QC, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt, ka atbildētāja ir pārkāpusi Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (1) un Regulu (EK) Nr. 1367/2006 (2);

               —

               atzīt, ka iemesli, kuru dēļ ir atteikta piekļuve dokumentam atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punktam, ir jānorāda rakstiskā atbildē, ievērojot noteikto termiņu divu stadiju administratīvās procedūras ietvaros, vai tie jāatsakās sniegt, atsaucoties uz likumīgu izņēmumu, jo pretējā gadījumā uz tiem neattiektos pārbaude tiesā;

               —

               atcelt apstrīdēto 2010. gada 9. februāra lēmumu (SG.E3/MM/psi-Ares (2010)70321), ar kuru Komisija darīja zināmu savu nodomu atteikties prasītājiem nodot atsevišķus dokumentus, kuros ir iekļauta ar vidi saistīta informācija;

               —

               likt atbildētājai sniegt pieeju visiem lūgtajiem dokumentiem, kas norādīti, izskatot 2009. gada 15. oktobra pieteikumu, 2009. gada 17. decembra atkārtoto pieteikumu, un visiem dokumentiem, kas sagatavoti to izskatīšanas laikā, bez kavēšanās vai bez redakcionālām izmaiņām saskaņā ar Regulas Nr. 1049/2001 10. pantu; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus, to skaitā ikvienas personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāji atbilstoši LESD 263. pantam lūdz atcelt Komisijas 2010. gada 9. februāra lēmumu, ar ko atbildētāja darīja zināmu savu nodomu atteikties prasītājiem nodot atsevišķus dokumentus, kuros ir iekļauta ar vidi saistīta informācija, kas attiecas uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijām, ko rada biodegvielas ražošana, un kurus Komisija sagatavojusi un/vai izmantojusi saskaņā ar Direktīvu 2009/28/EK (3).
   Savas prasības pamatojumam prasītāji norāda šādus pamatus:

               Pirmkārt, Regulas (EK) Nr. 1049/2001 8. panta pārkāpumu, jo laikus netika atklāti dokumenti vai netika norādīti to neatklāšanas iemesli. Prasība tika iesniegta 2009. gada 15. oktobrī. Atbildētāja pauda daļēju atteikumu, publiskojot četrus dokumentus un nepubliskojot apmēram divsimt dokumentus. Prasītāji apstrīdēja atteikuma pamatojumu. 2010. gada 9. februārī, proti, datumā, kad izbeidzās regulā noteiktais termiņš, Komisija atteicās atklāt atlikušo dokumentu saturu vai norādīt pamatotus iemeslus to nepubliskošanai.

               Otrkārt, Regulas (EK) Nr. 1049/2001 7. panta 1. punkta un 8. panta 1. punkta pārkāpumu, jo netika norādīti detalizēti iemesli katra dokumenta nepubliskošanai. Lai varētu piemērot izņēmumu, noteiktajā termiņā rakstiskā atbildē ir jānorāda detalizēti iemesli katra dokumenta nepubliskošanai. 2010. gada 9. februārī, proti, datumā, kad izbeidzās regulā noteiktais termiņš, Komisija atteicās atklāt atlikušo dokumentu saturu un nesniedza nekādus detalizētus iemeslus to nepubliskošanai, kā tas ir paredzēts regulā un judikatūrā.

               Turklāt prasītāji norāda uz Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta pārkāpumu, jo netika veikts konkrēts un individuāls katra dokumenta satura novērtējums. Komisijai ir jāveic konkrēts un individuāls katra dokumenta satura novērtējums, nosakot, vai dokumentam vai kādai tā daļai ir piemērojams izņēmums no vispārējā noteikuma, ka visiem dokumentiem ir jābūt pieejamiem. 2010. gada 9. februārī, proti, datumā, kad izbeidzās regulā noteiktais termiņš, Komisija atzina, ka attiecībā uz pieprasītajiem dokumentiem šī analīze netika veikta un, ja arī kāda analīze tika veikta, tā netika darīta zināma prasītājiem.

               Prasītāji atsaucas arī uz Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pārkāpumu un Regulas (EK) Nr. 1367/2006 6. panta 1. punkta pārkāpumu, jo prettiesiski tika piemērots 4. panta 3. punktā paredzētais izņēmums. Komisija sākotnēji atsaucās uz 4. panta 3. punktā paredzēto izņēmumu attiecībā uz apmēram divsimts dokumentiem. 2010. gada 9. februārī, proti, datumā, kad izbeidzās regulā noteiktais termiņš, Komisija dokumentus nepubliskoja. Lai varētu piemērot 4. panta 3. punktā paredzēto izņēmumu, Komisijai ir jāpierāda, ka dokuments vai tajā iekļautā informācija būtiski apdraudētu tās lēmuma pieņemšanas procesu. Prasītāji apgalvo, ka dokumenti, kuros ir iekļauta ar vidi saistīta informācija, kas attiecas uz emisijām vidē, būtiski neapdraudētu Komisijas lēmumu pieņemšanas procesu, un gadījumā, ja kādam dokumentam vai informācijai ir piemērojams izņēmums, pastāv sevišķas sabiedrības intereses to publiskošanai.

               Vienlaikus prasītāji norāda uz Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkta pārkāpumu, jo nav sagatavota jauna dokumentu redakcija. Gadījumā, ja Komisija atsakās publiskot pieprasītos dokumentus, tai, ja tas ir iespējams, ir jāapsver jaunas to dokumentu daļu redakcijas sagatavošana, kam citādi būtu piemērojams izņēmums, un jāpublisko tās daļas, uz kurām izņēmums neattiecas. Prasītāji apgalvo, ka Komisija neapsvēra un neveica redakcionālas izmaiņas un līdz ar to nepubliskoja informāciju vai dokumentu daļas, kas citādi būtu bijis jāpublisko.

               Visbeidzot, tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 7. punktu, jo nav norādījusi laika posmu, kurā ir piemērojams 4. panta 3. punktā paredzētais izņēmums. Gadījumā, ja Komisija atsakās publiskot pieprasītos dokumentus vai to daļas, tai ir jānorāda laika posms, kurā izņēmums ir piemērojams. Prasītāji apgalvo, ka Komisija neapsvēra un neatklāja laika posmu, kurš ir piemērojams jebkādam pamatotam izņēmumam.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 264, 13. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/28/EK par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 140, 16. lpp.).


title: Lieta T-548/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 26. novembra rīkojums — MIP Metro /ITSB — Real Seguros ( “real,- QUALITY” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Agrāku valsts preču zīmju atcelšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/47

         Vispārējās tiesas 2012. gada 26. novembra rīkojums — MIP Metro/ITSB — Real Seguros (“real,- QUALITY”)
   (Lieta T-548/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Agrāku valsts preču zīmju atcelšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 26/93
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji — J.-C. Plate un R. Kaase, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Real Seguros, SA (Porto, Portugāle)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 17. augusta lēmumu lietā R 114/2011-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Real Seguros, SA un MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks pats sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      (1)  OV C 6, 7.1.2012.


title: Lieta T-324/05: Pirmās instances tiesas 2009. gada 2. oktobra spriedums — Igaunija/Komisija (Lauksaimniecība — Tirgu kopīgā organizācija — Pieņemamie pārejas pasākumi sakarā ar jauno dalībvalstu pievienošanos — Regula (EK) Nr. 832/2005, kurā ir noteikti pārejas pasākumi cukura nozarē — Prasība atcelt tiesību aktu — Koleģialitāte — Krājumu jēdziens — Apstākļi, kuros ir radušies krājumi — Pamatojums — Laba pārvaldība — Labticība — Nediskriminācija — Īpašumtiesības — Samērīgums)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/37

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 2. oktobra spriedums — Igaunija/Komisija
   (Lieta T-324/05) (1)

   (Lauksaimniecība - Tirgu kopīgā organizācija - Pieņemamie pārejas pasākumi sakarā ar jauno dalībvalstu pievienošanos - Regula (EK) Nr. 832/2005, kurā ir noteikti pārejas pasākumi cukura nozarē - Prasība atcelt tiesību aktu - Koleģialitāte - “Krājumu” jēdziens - Apstākļi, kuros ir radušies krājumi - Pamatojums - Laba pārvaldība - Labticība - Nediskriminācija - Īpašumtiesības - Samērīgums)
   2009/C 282/69
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Igaunijas Republika (pārstāvis — L. Uibo [L. Uibo])

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākumā L. Vizadžo [L. Visaggio] un E. Randvere [E. Randvere], pēc tam T. van Reins [T. van Rijn], E. Cerepa-Lakombe [H. Tserepa-Lacombe] un E. Randvere)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītāju: Latvijas Republika (pārstāves — sākumā E. Balode-Buraka, pēc tam L. Ostrovska un K. Drēviņa)

      Priekšmets

   Lūgums atcelt Komisijas 2005. gada 31. maija Regulu (EK) Nr. 832/2005 par cukura, izoglikozes un fruktozes pārpalikuma daudzumu noteikšanu Čehijā, Igaunijā, Kiprā, Latvijā, Lietuvā, Ungārijā, Maltā, Polijā, Slovēnijā un Slovākijā (OV L 138, 3. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Igaunijas Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Kopienu Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Latvijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 271, 29.10.2005.


title: Lieta C-263/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Högsta domstolen (Zviedrija) 2008. gada 19. jūnija rīkojumu — Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening / Stockholms kommun genom dess marknämnd

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/34

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Högsta domstolen (Zviedrija) 2008. gada 19. jūnija rīkojumu — Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening/Stockholms kommun genom dess marknämnd

   (Lieta C-263/08)
   (2008/C 209/51)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Iesniedzējtiesa

      Högsta domstolen (Zviedrija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening

      Atbildētājs: Stockholms kommun genom dess marknämnd

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 85/337/EEK (1) II pielikuma 10. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz hidrotehniskajiem darbiem, kas ietver kabeļu elektropārvades [līnijas] tunelī ieplūstošā gruntsūdens novadīšanu un ūdens ievadīšanu (pievadīšanu) augsnē vai iezī nolūkā atsvērt gruntsūdens samazinājumu, kā arī šā ūdens novadīšanai un pievadīšanai paredzētu iekārtu izbūvi un uzturēšanu?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši: vai Direktīvas 85/337/EEK 10.a pantā ietvertais noteikums — ka pie zināmiem nosacījumiem ieinteresētajai sabiedrībai jābūt iespējai pārskatīšanas kārtībā celt prasību tiesā vai citā neatkarīgā un objektīvā ar likumu izveidotā struktūrā, lai apstrīdētu lēmumu materiāltiesisko vai procesuālo likumību — nozīmē, ka ir arī prasība pēc tā, lai ieinteresētā sabiedrība būtu tiesīga pārsūdzēt tiesas nolēmumu, kas saistībā ar projektēšanas atļauju pieņemts tiesvedībā lietā, kurā ieinteresētajai sabiedrībai ir bijusi iespēja piedalīties jautājuma par projektēšanas atļauju izvērtēšanā tiesā un sniegt attiecīgajai tiesai savus apsvērumus?

               3)

               Ja uz pirmo un otro jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši: vai Direktīvas 85/337/EEK 1. panta 2. punkts, 6. panta 4. punkts un 10.a pants jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz 6. panta 4. punktā un 10.a pantā minēto attiecīgo sabiedrības daļu [ieinteresēto sabiedrību] valsts tiesību aktos var izvirzīt atšķirīgas prasības, kuru iznākumā mazas vietēja mēroga vides aizsardzības apvienības ir tiesīgas piedalīties 6. panta 4. punktā minētajās lēmuma pieņemšanas procedūrās saistībā ar projektiem, kas var būtiski ietekmēt vidi teritorijā, kurā attiecīgā[s] apvienība[s] darbojas, bet tām nav tādu pārsūdzības tiesību kā 10.a pantā minētās?

      (1)  Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīva 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.).