title: Lieta T-6/17: Prasība, kas celta 2017. gada 4. janvārī – Equivalenza Manufactory/EUIPO – ITM Entreprises (“BLACK LABEL BY EQUIVALENZA”)

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/38

         Prasība, kas celta 2017. gada 4. janvārī – Equivalenza Manufactory/EUIPO – ITM Entreprises (“BLACK LABEL BY EQUIVALENZA”)
   (Lieta T-6/17)
   (2017/C 063/49)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Equivalenza Manufactory, SL (Barselona, Spānija) (pārstāvji – G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal un E. Armero Lavie, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: ITM Entreprises SA (Parīze, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “BLACK LABEL BY EQUIVALENZA” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 576 616

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 11. oktobra lēmums lietā R 690/2016-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pieņemt nolēmumu apmierināt šo prasību un tādējādi – atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO kā atbildētājam un attiecīgajā gadījumā – personai, kas iestājusies lietā, ITM Entreprises – atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-54/17: Prasība, kas celta 2017. gada 31. janvārī – CLF/Parlaments

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/41

         Prasība, kas celta 2017. gada 31. janvārī – CLF/Parlaments
   (Lieta T-54/17)
   (2017/C 078/56)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Coalition for Life and Family (CLF) (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – P. Richter, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt atbildētāja 2016. gada 12. decembra lēmuma (Nr. FINS-2017–16) I.4.1. pantu, kas attiecas uz priekšfinansējuma summas samazināšanu līdz 33 % no noteiktās maksimālās summas, kā arī pieprasījumu sniegt garantiju;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu, kurā tā iebilst pret Līgumu un to īstenošanai piemērojamo tiesību normu pārkāpumu.

               —

               Prasītāja apgalvo, ka atbildētājs, veicot nošķīrumu starp Eiropas mēroga politiskajām partijām, kas ir tikušas dibinātas tikai nesen, un tām, kuras pastāv jau ilgi, nav ievērojis Savienības tiesībās nostiprināto vispārējo vienlīdzības principu.

               —

               Turpinājumā tā norāda, ka saskaņā ar Regulas (ES, EURATOM) Nr. 966/2012 (1) 134. panta 2. punktu, ka arī Deleģētās regulas (ES) Nr. 1268/2012 (2) 206. panta 1. punktu mazas vērtības dotāciju gadījumā garantija vispār netiek pieprasīta.

               —

               Piedevām nepastāvot atbildētāja interese pieprasīt garantiju, jo prasītāju pārstāvot deputāti pietiekami daudzu dalībvalstu valsts parlamentos un tāpēc neesot pamata baidīties, ka tā politikas jomā zaudēs Eiropas partijas statusu.

               —

               Turklāt neesot pat mazāko norāžu uz to, kāpēc atbildētājam varētu būt šaubas, ka prasītāja neievēro Savienības pamatvērtības.

               —

               Visbeidzot pasākumi esot nesamērīgi, jo prasītāja nespējot sniegt garantijas, un finanšu atbalsta pārtraukšanas dēļ pastāvot tās saimnieciskās iznīcības draudi, kā sekas esot politiskās konkurences izkropļošana. Tas esot smags prasītājas pamattiesību – vārda un biedrošanās brīvības (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 11. un 12. pants) – aizskārums.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV 2012, L 298, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2012. gada 29. oktobra Deleģētā regula (ES) Nr. 1268/2012 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem (OV 2012, L 362, 1. lpp.).


title: Lieta F-54/12: Prasība, kas celta 2012. gada 15. maijā — ZZ /Komisija

text:
               30.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/28

         Prasība, kas celta 2012. gada 15. maijā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-54/12)
   2012/C 194/47
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — M. Condinanzi, D. Bono un C. A. Chiorino, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt konkursa EPSO/AST/117/11 atlases komisijas lēmumu nepielaist prasītāju šī konkursa otrajai kārtai, pamatojot ar to, ka viņš neatbilda konkursa paziņojumā norādītajiem pielaišanas nosacījumiem

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ko pieņēmusi EPSO atlases komisija, atsakot pielaist prasītāju vispārējā konkursa EPSO/AST/117/11 — Assistants in the secretarial field (AST 1) otrajai kārtai, pamatojot ar to, ka neesot izpildīti vispārējie pielaišanas nosacījumi, kas paredzēti Paziņojuma par vispārējo konkursu EPSO/AST/117/11 III sadaļā un, konkrētāk, jo viņam nav diploma par mācību pabeigšanu, kas dod piekļuvi augstākās izglītības iegūšanai sekretariāta jomā, vai, alternatīvi, diploma par mācību pabeigšanu, kas dod piekļuvi augstākās izglītības iegūšanai, kam seko profesionālā pieredze vismaz triju gadu garumā sekretariāta jomā un kuras uzdevumi ir tieši saistīti ar sekretāra funkcijām, kā tās aprakstītas paziņojuma par konkursu 1. sadaļā;

               —

               atcelt visus turpmākos aktus un vajadzības gadījumā visus citus pasākumus, kurus atlases komisija pieņems saistībā ar prasītāja izslēgšanu no attiecīgā konkursa;

               —

               pakārtoti, ja prasītājam nebūs iespējams piedalīties tā sauktajā konkursa otrajā kārtā, piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam iepriekš noteiktu un ex aequo et bono summu EUR 10 000 apmērā kā atlīdzinājumu par materiālo un morālo kaitējumu, kā arī nodarīto kaitējumu viņa karjerai, ar nokavējuma procentiem atbilstoši likumā noteiktai likmei, skaitot no prasības pieteikuma iesniegšanas dienas;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-238/17: Prasība, kas celta 2017. gada 25. aprīlī – Gugler/EUIPO – Gugler France (“GUGLER”)

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/39

         Prasība, kas celta 2017. gada 25. aprīlī – Gugler/EUIPO – Gugler France (“GUGLER”)
   (Lieta T-238/17)
   (2017/C 195/53)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Alexander Gugler (Maxdorf, Vācija) (pārstāvis – M. C. Simon, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Gugler France (Besançon, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašnieks: prasītājs

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “GUGLER” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 3 324 902

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 31. janvāra lēmums lietā R 1008/2016-1

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tas attiecas uz Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas Nr. 3 324 902 atcelšanu un pienākumu atlīdzināt atcelšanas pieteikuma iesniedzējam izdevumus EUR 550 apmērā;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājam tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti ar šo tiesvedību.

      Izvirzītie pamati:

               —

               labas pārvaldības principa pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta un 54. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-170/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2014. gada 13. februāra spriedumu lietā T-380/12 Demon International /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs, Big Line Sas di Graziani Lorenzo 2014. gada 7. aprīlī iesniedza Big Line Sas di Graziani Lorenzo

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2014. gada 13. februāra spriedumu lietā T-380/12 Demon International/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs, Big Line Sas di Graziani Lorenzo2014. gada 7. aprīlī iesniedza Big Line Sas di Graziani Lorenzo

   (Lieta C-170/14 P)
   (2014/C 462/19)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Big Line Sas di Graziani Lorenzo (pārstāvis – B. Osti, advokāts)

      Citi lietas dalībnieki: Demon International, LC, un Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Ar 2014. gada 6. novembra rīkojumu Tiesa (sestā palāta) apelācijas sūdzību noraidīja kā daļēji acīmredzami nepamatotu un daļēji acīmredzami nepieņemamu.


title: Apvienotās lietas C-614/12 un C-10/13: Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 16. janvāra rīkojums ( Debreceni Munkaügyi Bíróság un Fővárosi Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – József Dutka (C-614/12), Csilla Sajtos (C-10/13)/ Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal (C-614/12), Budapest Főváros VI. Ker. Önkormányzata (C-10/13) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 30. pants — Savienības tiesību īstenošana — Neesamība — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/16

         Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 16. janvāra rīkojums (Debreceni Munkaügyi Bíróság un Fővárosi Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – József Dutka (C-614/12), Csilla Sajtos (C-10/13)/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal (C-614/12), Budapest Főváros VI. Ker. Önkormányzata (C-10/13)
   (Apvienotās lietas C-614/12 un C-10/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 30. pants - Savienības tiesību īstenošana - Neesamība - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   2014/C 112/19
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesas

      Debreceni Munkaügyi Bíróság un Fővárosi Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: József Dutka (C-614/12) un Csilla Sajtos (C-10/13)

      Atbildētāji: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal (C-614/12) un Budapest Főváros VI. Kerület Önkormányzata (C-10/13)

      Priekšmets

   Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu – Debreceni Munkaügyi Bíróság un Fővárosi Munkaügyi Bíróság – LES 6. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 30. un 51. panta interpretācija – Darba ņēmēju aizsardzība nepamatotas atlaišanas gadījumā – Atlaišana, nenorādot pamatojumu – Valsts pārvaldes iestādes ierēdnis, kurš ticis atlaists, pamatojoties uz civildienesta ierēdņu tiesisko statusu reglamentējošā valsts tiesību akta normu

      Rezolutīvā daļa:

   Atbildēt uz jautājumiem, ko 2012. gada 6. decembra lēmumā uzdevusi Debreceni Munkaügyi Bíróság (Ungārija) un 2012. gada 21. septembra lēmumā uzdevusi Fővárosi Munkaügyi Bíróság (Ungārija), acīmredzami nav Eiropas Savienības Tiesas kompetencē.

      (1)  OV C 114, 20.4.2013.


title: Lieta C-241/14: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 19. novembra spriedums (Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Roman Bukovansky/Finanzamt Lörrach Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos — Attiecības starp šo nolīgumu un divpusējām konvencijām par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu — Vienlīdzīga attieksme — Diskriminācija pilsonības dēļ — Eiropas Savienības dalībvalsts pilsonis — Pārrobežu darba ņēmēji — Ienākumu nodoklis — Kompetences nodokļu jomā sadalījums — Nodokļu piesaiste — Pilsonība

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/10

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 19. novembra spriedums (Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Roman Bukovansky/Finanzamt Lörrach

   (Lieta C-241/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos - Attiecības starp šo nolīgumu un divpusējām konvencijām par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu - Vienlīdzīga attieksme - Diskriminācija pilsonības dēļ - Eiropas Savienības dalībvalsts pilsonis - Pārrobežu darba ņēmēji - Ienākumu nodoklis - Kompetences nodokļu jomā sadalījums - Nodokļu piesaiste - Pilsonība)
   (2016/C 016/11)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Baden-Württemberg

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Roman Bukovansky

      Atbildētāja: Finanzamt Lörrach

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Kopienas un tās dalībvalstu, no vienas puses, un Šveices Konfederācijas, no otras puses, 1999. gada 21. jūnijā parakstītā Nolīguma par personu brīvu pārvietošanos 2. pantā un šī nolīguma I pielikuma 9. pantā ietvertie nediskriminēšanas un vienlīdzīgas attieksmes principi ir interpretējami tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāda divpusēja konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu kā 1971. gada 11. augustā starp Šveices Konfederāciju un Vācijas Federatīvo Republiku noslēgtā konvencija, kas grozīta ar 2002. gada 12. marta pārskatīšanas protokolu, atbilstoši kurai kompetence ar nodokli aplikt tāda Vācijas nodokļu maksātāja ienākumus no darba samaksas, kuram nav Šveices pilsonības, taču kurš savu dzīvesvietu ir pārcēlis no Vācijas uz Šveici, tomēr saglabājot darba vietu pirmajā minētajā valstī, ir šo ienākumu gūšanas vietas valstij, proti, Vācijas Federatīvajai Republikai, taču kompetence aplikt ar nodokļiem Šveices pilsoņa ienākumus no darba samaksas analoģiskā situācijā ir jaunajai dzīvesvietas valstij, šajā gadījumā – Šveices Konfederācijai.

      (1)  OV C 303, 8.9.2014.


title: Lieta T-67/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. jūnija spriedums — Hedgefund Intelligence /ITSB — Hedge Invest ( InvestHedge ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes InvestHedge reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme HEDGE INVEST — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/48

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. jūnija spriedums — Hedgefund Intelligence/ITSB — Hedge Invest (“InvestHedge”)
   (lieta T-67/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “InvestHedge” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “HEDGE INVEST” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2009/C 180/88
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hedgefund Intelligence Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — J. Reed, barrister, un G. Crofton Martin, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Novais Gonçalves)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Hedge Invest SpA, Milāna (Itālija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 28. novembra lēmumu lietā R 148/2007-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Hedge Invest SpA un Hedgefund Intelligence Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Hedgefund Intelligence Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 107, 26.4.2008.


title: Lieta F-64/14: Civildienesta tiesas 2015. gada 29. jūnija rīkojums – Campanella/Komisija

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/44

         Civildienesta tiesas 2015. gada 29. jūnija rīkojums – Campanella/Komisija
   (Lieta F-64/14) (1)

   (2015/C 262/61)
   Tiesvedības valoda – franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 361, 13.10.2014., 31. lpp.


title: Lieta T-167/13: Prasība, kas celta 2013. gada 18. martā — Comune di Milano /Komisija

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/29

         Prasība, kas celta 2013. gada 18. martā — Comune di Milano/Komisija
   (Lieta T-167/13)
   2013/C 129/54
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Comune di Milano (Itālija) (pārstāvji — S. Grassani un A. Franchi, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 19. decembra Lēmumu Nr. C(2012) 9448 par pamatkapitāla palielinājumiem, ko sabiedrība SEA S.p.A. veikusi SEA Handling SpA;

               —

               pakārtoti, pēc tam, kad izvērtēts tas, vai pastāv īpaši izņēmuma apstākļi, kas radījuši prasītājai tiesisko paļāvību uz to, ka pamatkapitāla palielinājumi neveidos valsts atbalstu [LESD] 107. panta 1. punkta izpratnē, atcelt lēmuma 3., 4. un 5. pantu, kuros Itālijai noteikts atgūšanas pienākums;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā lietā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu, kurā tiek apgalvots, ka ir pārkāpts un nepareizi piemērots LESD 107. panta 1. punkts, Comune di Milano [Milānas pašvaldība] iebilst, ka lēmumā esot pieļauts pārkāpums, jo Komisija ir atzinusi, ka apstrīdētajos pasākumos ir vainojama Comune (un tātad valsts). Pēc Comune uzskatiem, Komisija neesot sniegusi nekādus pierādījumus par šo vainojamību, tādējādi apstrīdētos pasākumus nevarot kvalificēt kā valsts atbalstu.

               2)

               Ar otro pamatu, kurā arī tiek apgalvots, ka ir pārkāpts un nepareizi piemērots LESD 107. panta 1. punkts, Comune di Milano norāda, ka lēmums esot kļūdains tiktāl, ciktāl Komisija tajā esot atzinusi, ka šajā gadījumā neesot izpildīts tā sauktais privātā ieguldītāja, kurš darbojas tirgus apstākļos, kritērijs. Gluži pretēji, varot secināt, ka šis kritērijs ir pilnībā izpildīts, un šo pasākumu labuma guvējam neesot radušās nekādas priekšrocības; tādējādi attiecīgos pasākumus nevarot kvalificēt kā valsts atbalstu.

               3)

               Ar trešo pamatu Comune di Milano apgalvo, ka esot pārkāptas un nepareizi piemērotas Pamatnostādnes grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai un Pamatnostādnes lidostu nozarei, un tādējādi Komisijas izdarītie secinājumi par apstrīdēto pasākumu iespējamo nesaderīgumu esot prettiesiski.

               4)

               Ar ceturto pamatu, kas iedalīts divās daļās, Comune, atgādinādama Komisijas rīcību izmeklēšanas procedūras gaitā, iebilst, pirmkārt, a) ka esot pārkāpts labas pārvaldības princips, sacīkstes princips un tiesības uz aizstāvību un, otrkārt, b) ka esot pārkāpts tiesiskās paļāvības princips, tādēļ prasība par atgūšanu esot prettiesiska.


title: Lieta C-306/11 P: Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 28. jūnija spriedums — XXXLutz Marken GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Natura Selection, SL (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — Grafiska preču zīme “Linea Natura Natur hat immer Stil” — Kopienas grafiskas preču zīmes “natura selection” īpašnieka iebildumi — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Sajaukšanas iespēja)

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/7

         Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 28. jūnija spriedums — XXXLutz Marken GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Natura Selection, SL

   (Lieta C-306/11 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - Grafiska preču zīme “Linea Natura Natur hat immer Stil” - Kopienas grafiskas preču zīmes “natura selection” īpašnieka iebildumi - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Sajaukšanas iespēja)
   2012/C 258/10
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: XXXLutz Marken GmbH (pārstāvis — H. Pannen, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — K. Klüpfel), Natura Selection, SL

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2011. gada 24. marta spriedumu lietā T-54/09 XXXLutz Marken/ITSB — Natura Selection (“Linea Natura Natur hat immer Stil”), ar kuru noraidīta apelācijas sūdzība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 28. novembra lēmumu lietā R 1787/2007-2 saistībā ar iebildumu procesu starp Natura Selection, SL un XXXLutz Marken GmbH — Grafisku apzīmējumu “natura selection” un “Linea Natura Natur hat immer Stil” sajaukšanas iespēja — Šo apzīmējumu līdzības kļūdains vērtējums — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               XXXLutz Marken GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 238, 13.08.2011.


title: Lieta C-381/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. jūlijā iesniedza Juzgado Mercantil de Barcelona (Spānija) — Manuel Mesa Bertrán un Cristina Farrán Morenilla/Novacaixagalicia

text:
               1.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 290/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. jūlijā iesniedza Juzgado Mercantil de Barcelona (Spānija) — Manuel Mesa Bertrán un Cristina Farrán Morenilla/Novacaixagalicia

   (Lieta C-381/11)
   2011/C 290/04
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado Mercantil de Barcelona

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Manuel Mesa Bertrán un Cristina Farrán Morenilla

      Atbildētāja: Novacaixagalicia

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ja kredītiestāde klientam, ar kuru tā pirms tam ir parakstījusi hipotekārā kredīta līgumu, piedāvā procentu likmju mijmaiņas līgumu, lai segtu šī aizdevuma procentu likmju svārstību risku, vai tā ir jāuzskata par ieguldījumu konsultāciju Direktīvas [2004/39/EK] (1) 4. panta 1. punkta 4. apakšpunkta izpratnē?

               2)

               Vai minētās direktīvas 19. panta 4. punktā paredzētās piemērotības pārbaudes neveikšana attiecībā uz privāto ieguldītāju izraisa procentu likmju mijmaiņas līguma, kas ir noslēgts starp ieguldītāju un konsultējošo kredītiestādi, pilnīgu spēkā neesamību?

               3)

               Gadījumā, ja saskaņā ar iepriekš minētajiem noteikumiem sniegtais pakalpojums netiek uzskatīts par ieguldījumu konsultāciju, vai pats fakts, ka tiek iegādāts sarežģīts finanšu instruments, par kādu tiek uzskatīta procentu likmju mijmaiņa, neveicot Direktīvas 92004/39/EK] 19. panta 5. punktā paredzēto atbilstības pārbaudi, tādu iemeslu dēļ, kuros ir vainojama investīciju iestāde, izraisa ar šo pašu kredītiestādi noslēgtā iegādes līguma pilnīgu spēkā neesamību?

               4)

               Vai saskaņā ar Direktīvas [2004/39/EK] 19. panta 9. punktu pats fakts, ka kredītiestāde piedāvā sarežģītu, ar hipotekāro kredītu saistītu finanšu instrumentu, ir pietiekams pamats tam, lai nebūtu piemērojams pienākums veikt iepriekš minētajā 19. pantā noteiktās piemērotības un atbilstības pārbaudes, kas investīciju iestādei ir jāveic attiecībā uz privātiem ieguldītājiem?

               5)

               Vai, lai panāktu Direktīvas [2004/39/EK] 19. pantā noteikto pienākumu nepiemērošanu, ir nepieciešams, lai finanšu produkts, ar kuru ir saistīts piedāvātais finanšu instruments, tiktu pakļauts tādiem pašiem ieguldītāju aizsardzības standartiem, kādi ir noteikti minētajā direktīvā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta C-69/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 5. februārī iesniedza Tribunal administratif (Luksemburga) — Brahim Samba Diouf/Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 5. februārī iesniedza Tribunal administratif (Luksemburga) — Brahim Samba Diouf/Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

   (Lieta C-69/10)
   2010/C 100/40
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Brahim Samba Diouf

      Atbildētājs: Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2005/84/EK (1) 39. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts regulējums, kāds ar grozītā 2006. gada 5. maija likuma par patvēruma tiesībām un papildu aizsardzības veidiem 20. panta 5. punktu ir ieviests Luksemburgas Lielhercogistē, kuru piemērojot patvēruma meklētājs nevar pārsūdzēt tiesā administratīvās iestādes lēmumu izskatīt starptautiskās aizsardzības pieteikuma pamatotību paātrinātā procedūrā?

               2)

               Ja atbilde uz iepriekš minēto jautājumu ir noraidoša, vai vispārējais efektīvas tiesību aizsardzības princips attiecībā uz Kopienas tiesībām, kura pamatā ir 1950. gada 4. novembra Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pants, ir interpretējams tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts regulējums, kāds ar grozītā 2006. gada 5. maija likuma par patvēruma tiesībām un papildu aizsardzības veidiem 20. panta 5. punktu ir ieviests Luksemburgas Lielhercogistē, kuru piemērojot patvēruma meklētājs nevar pārsūdzēt tiesā administratīvās iestādes lēmumu izskatīt starptautiskās aizsardzības pieteikuma pamatotību paātrinātā procedūrā?

      (1)  Padomes 2005. gada 1. decembra Direktīva 2005/85/EK par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu (OV L 326, 13. lpp.).


title: Lieta C-95/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/14

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-95/08)
   (2008/C 116/24)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozet un P. Oliver)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neizraugoties iestādes, kas varētu veikt labas laboratorijas prakses (LLP) principu īstenošanas pārbaudi, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi prasības, kas izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Direktīvas 2004/9/EK par labas laboratorijas prakses (LLP) piemērošanu (1) 3. panta;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2004/9/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 12. martā. Atbildētāja joprojām nav izveidojusi iestādes, kam būtu nepieciešamā kompetence, lai veiktu laboratoriju pārbaudi un to pētījumu revīziju nolūkā novērtēt atbilstību labai laboratorijas praksei.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Direktīva 2004/9/EK par labas laboratorijas prakses (LLP) pārbaudi un apstiprināšanu (OV L 50, 28. lpp.).


title: Lieta T-503/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 9. aprīļa rīkojums – Al – Aqsa /Padome

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/37

         Vispārējās tiesas 2014. gada 9. aprīļa rīkojums – Al–Aqsa/Padome
   (Lieta T-503/11) (1)

   2014/C 194/49
   Tiesvedības valoda – holandiešu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 347, 26.11.2011.


title: Lieta C-360/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 19. jūlijā iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) — Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (Sabam)/Netlog NV

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 19. jūlijā iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) — Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (Sabam)/Netlog NV

      (Lieta C-360/10)
      ()
      (2010/C 288/30)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītājs: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (Sabam)

         Atbildētājs: Netlog NV

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Direktīva 2001/29 (1) un Direktīva 2004/48 (2), lasot kopā ar Direktīvu 95/46 (3), Direktīvu 2000/31 (4) un Direktīvu 2002/58 (5), it īpaši, interpretējot tās attiecībā uz Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. un 10. pantu, ļauj dalībvalstīm atļaut valsts tiesai, kurā notiek tiesvedība pēc būtības un pamatojoties vienīgi uz likumu normu, kurā ir paredzēts, ka: “tā [valsts tiesa] var arī izdot izbeigšanas rīkojumu attiecībā pret starpniekiem, kuru pakalpojumus trešā persona izmanto, lai pārkāptu autortiesības vai blakustiesības”, piespriest informācijas glabāšanas pakalpojumu sniedzējam attiecībā uz visiem klientiem in abstracto un preventīvi ieviest uz tās rēķina un bez ierobežojuma laikā šajos serveros uzglabātās informācijas lielas daļas filtrēšanas sistēmu, lai atklātu elektroniskās datnes, kas satur muzikālus, kinematogrāfiskus vai audiovizuālus darbus, uz kuriem SADAM apgalvo, ka tai ir tiesībās, un pēc tam bloķēt to apmaiņu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 10. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu (OV L 157, 45. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīva 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 31. lpp.).

         (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīva 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (Direktīva par elektronisko tirdzniecību) (OV L 178, 1. lpp.).

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīva 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) (OV L 201, 37. lpp.).


title: Lieta T-69/14: Vispārējās tiesas 2014. gada 14. janvāra spriedums – Melt Water /ITSB ( “MELT WATER Original” ) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes “MELT WATER Original” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/33

         Vispārējās tiesas 2014. gada 14. janvāra spriedums – Melt Water/ITSB (“MELT WATER Original”)
   (Lieta T-69/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “MELT WATER Original” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2015/C 065/46)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Research and Production Company “Melt Water” UAB (Klaipēda, Lietuva) (pārstāve – V. Viešūnaitė, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – V. Melgar)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju piektās padomes 2013. gada 26. novembra lēmumu lietā R 494/2013–5 attiecībā uz pieteikumu grafisku apzīmējumu “MELT WATER Original” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Research and Production Company “Melt Water” UAB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 112, 14.4.2014.


title: Lieta T-382/07: Prasība, kas celta 2007. gada 5. oktobrī — Francija/Padome

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/40

         Prasība, kas celta 2007. gada 5. oktobrī — Francija/Padome
   (Lieta T-382/07)
   (2007/C 283/72)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji — E. Belliard, G. de Bergues un A. L. During)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2007. gada 28. jūnija Regulu (EK) Nr. 809/2007, ar ko groza Regulas (EK) Nr. 894/97, (EK) Nr. 812/2004 un (EK) Nr. 2187/2005 attiecībā uz driftertīkliem (1);

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šīs prasības ietvaros apstrīdētās regulas mērķis ir sniegt vienotu driftertīklu definīciju. Prasītāja apstrīd tādu definīciju, kāda tā noteikta ar regulu, jo tā driftertīklu kategorijā iekļauj tādus kā “thonaille” tīklus un līdz ar to tie tiek iekļauti ar Regulas Nr. 894/97 (2) 11.a pantu paredzētajā to izmantošanas aizlieguma jomā.
   Savas prasības atbalstam prasītāja vispirms apgalvo, ka apstrīdētā regula ir jāatceļ pamatojuma trūkuma dēļ tiktāl, ciktāl tajā nav norādīti iemesli, kuru dēļ tā paplašina driftertīklu izmantošanas ierobežojumus tādiem stabilizētiem tīkliem kā “thonaille”.
   Turpinājumā tā norāda, ka ar apstrīdēto regulu tiek pārkāpts arī samērīguma princips, jo tādu driftertīklu, kādi tie ir definēti, aizliegums ir acīmredzami neatbilstošs, pirmkārt, ņemot vērā šī aizlieguma mērķus un, otrkārt, “thonaille” īpašās īpatnības salīdzinājumā ar pārējiem driftertīklu veidiem.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka tādu driftertīklu, kādi tie definēti ar Regulu Nr. 809/2007, aizliegums ir diskriminējošs, jo, ņemot vērā to īpatnības, pret pārējiem driftertīkliem nevar būt tāda pati attieksme kā pret “thonaille” veida tīkliem, un tas nav pamatots.

      (1)  OV L 182, 1. lpp.

      (2)  Padomes 1997. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 894/97, ar kuru paredz dažus tehniskus pasākumus zvejas resursu saglabāšanai (OV L 132, 1. lpp.).


title: Lieta T-313/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 3. oktobra spriedums — Hewlett-Packard pret Komisiju (Atteikums atmaksāt ievedmuitas nodokļus — Prasība atcelt tiesību aktu — Singapūras izcelsmes printeru un printeru patronu imports — Īpaša situācija — Taisnīguma klauzula — Regulas (EEK) Nr. 2913/92 239. pants)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/45

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 3. oktobra spriedums — Hewlett-Packard pret Komisiju
   (Lieta T-313/04) (1)

   (Atteikums atmaksāt ievedmuitas nodokļus - Prasība atcelt tiesību aktu - Singapūras izcelsmes printeru un printeru patronu imports - Īpaša situācija - Taisnīguma klauzula - Regulas (EEK) Nr. 2913/92 239. pants)
   (2006/C 294/95)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hewlett-Packard, Böbligen (Vācija) (pārstāvji — F. Boulanger, M. Mrozek un M. Tervooren, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — X. Lewis, kam palīdz B. Wägenbaur, avocat)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2004. gada 7. aprīļa lēmumu REM 06/02, kurā Vācijas iestādēm ir norādīts, ka ievedmuitas nodoklis attiecībā uz Singapūras izcelsmes printeriem un printeru patronām prasītājai nav atlīdzināms
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja sedz pati savus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta C-447/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2014. gada 16. jūlija spriedumu lietā T-309/12 Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland – Pfalz , im Saarland , im Rheingau – Taunus – Kreis und im Landkreis Limburg – Weilburg /Eiropas Komisija 2014. gada 25. septembrī iesniedza Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland – Pfalz , im Saarland , im Rheingau – Taunus – Kreis und im Landkreis Limburg – Weilburg i . L .

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/25

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2014. gada 16. jūlija spriedumu lietā T-309/12 Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland–Pfalz, im Saarland, im Rheingau–Taunus–Kreis und im Landkreis Limburg–Weilburg/Eiropas Komisija 2014. gada 25. septembrī iesniedza Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland–Pfalz, im Saarland, im Rheingau–Taunus–Kreis und im Landkreis Limburg–Weilburg i. L.
   (Lieta C-447/14 P)
   2014/C 421/35
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland–Pfalz, im Saarland, im Rheingau–Taunus–Kreis und im Landkreis Limburg–Weilburg i. L. (pārstāve – A. Kerkmann, advokāte)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Saria Bio–Industries AG & Co. KG, SecAnim GmbH, Knochen–und Fett–Union GmbH (KFU)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-309/12 Zweckverband Tierkörperbeseitigung/Komisija (1) un, ja Tiesa uzskata, ka tās rīcībā ir visa nepieciešamā informācija, lai varētu taisīt galīgo spriedumu lietā, atcelt Komisijas 2012. gada 25. aprīļa lēmumu par valsts atbalstu SA.25051 (C-19/2010, ex NN 23/2010), ko Vācija piešķīrusi Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg, Nr. C(2012) 2557, galīgā redakcija, un piespriest Komisijai atlīdzināt visus apelācijas tiesvedībā un tiesvedībā Vispārējā tiesā radušos tiesāšanās izdevumus;

               —

               pakārtoti, atcelt pārsūdzēto spriedumu, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā un atlikt tiesāšanās izdevumu noteikšanu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja savu apelācijas sūdzību balsta galvenokārt uz šādiem pamatiem:
   Vispārējā tiesa, uzskatot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja attiecībā uz darbību, kas saistīta ar dzīvnieku slimību epidēmijas gadījumā izmantojamo rezervju kapacitātes uzturēšanu, tās darbības teritorijā esot jāaplūko kā uzņēmums LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, esot nepareizi kvalificējusi kā valsts atbalstu epidēmijas gadījumā izmantojamo rezervju finansēšanu no apelācijas sūdzības iesniedzējas biedru fonda maksājumiem. Vispirms Vispārējā tiesa pamatoti uzskatot, ka darbībām, ar kurām tiek īstenota valsts vara, nav ekonomiska rakstura, kas pamatotu LESD konkurences noteikumu piemērošanu. Tāpat Vispārējā tiesa pamatoti norādot, ka katras apelācijas sūdzības iesniedzējas darbības pārbaudei jautājumā par valsts varas īstenošanas varbūtību ir jānotiek atsevišķi. Taču tā esot nonākusi pie nepamatota secinājuma, ka epidēmijas gadījumā izmantojamo rezervju kapacitātes uzturēšana esot nevis valsts varas īstenošana, bet gan saimnieciska darbība, kas apelācijas sūdzības iesniedzēju kopumā kvalificējot par uzņēmumu.
   Turklāt konstatējot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējai par epidēmijas gadījumā izmantojamo rezervju uzturēšanu neesot radušās neto izmaksas, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi pamatojuma norādīšanas pienākumu spriedumos. Tāpat tā neesot pārbaudījusi apelācijas sūdzības iesniedzējas pierādījumus, kas pierāda, ka nav notikusi saimnieciskās darbības šķērssubsidēšana no fonda līdzekļiem.
   Pretēji Vispārējās tiesas viedoklim epidēmijas gadījumā izmantojamo rezervju kapacitātes uzturēšana, ieskaitot tās organizēšanu un finansēšanu, ko veica apelācijas sūdzības iesniedzēja, esot vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums (VTNP). Tāpēc ar pārsūdzēto spriedumu esot pārkāpts LESD 106. panta 2. punkts un 107. panta 1. punkts.
   Turklāt ar diviem konstatējumiem, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja esot saņēmusi priekšrocību, jo nav izpildīti Tiesa sprieduma lietā Altmark
       (2) kritēriji, un ka fonda maksājumi, kas tika izmantoti piesārņoto teritoriju sanācijai, esot atbalsts, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu.
   Vispārējā tiesa, konstatējot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja neesot varējusi iebilst pret LESD 106. panta 2. punkta pārkāpumu, vispirms neapšaubot Komisijas VTNP Savienības sistēmu, tāpat esot pārkāpusi LESD 106. panta 2. punktu.

      (1)  ECLI:EU:T:2014:676

      (2)  Spriedums Altmark, C-280/00, ECLI:EU:C:2003:415.


title: Lieta C-251/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 6. maijā iesniedza Östersunds tingsrätt (Zviedrija) — E.ON Vattenkraft Sverige Aktiebolag/Kammarkollegiet m.fl.

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 6. maijā iesniedza Östersunds tingsrätt (Zviedrija) — E.ON Vattenkraft Sverige Aktiebolag/Kammarkollegiet m.fl.

   (Lieta C-251/13)
   2013/C 377/10
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Östersunds tingsrätt

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: E.ON Vattenkraft Sverige Aktiebolag

      Atbildētāji: Kammarkollegiet, Ljustorp socken ekonomisk förening, Länsstyrelsen i Västernorrlands län, Murberget Länsmuseet Västernorrland, Naturskyddsföreningen Timrå, Naturvårdsverket, Sveriges Sportfiske- och Fiskevårdsförbund, Timrå kommun, Miljö- och byggnadsnämnden, Älvräddarnas samorganisation

   Tiesas priekšsēdētājs 2013. gada 20. augustā ir izdevis rīkojumu izbeigt tiesvedību šajā lietā.


title: Lieta T-91/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 2. jūnija rīkojums — WWF-UK /Padome (Prasība atcelt tiesību aktu — Regula (EK) Nr. 41/2007 — Mencu krājumu atjaunošana — KPN noteikšana 2007. gadam — Vispārpiemērojams akts — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība)

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/20

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 2. jūnija rīkojums — WWF-UK/Padome
   (Lieta T-91/07) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (EK) Nr. 41/2007 - Mencu krājumu atjaunošana - KPN noteikšana 2007. gadam - Vispārpiemērojams akts - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   (2008/C 183/41)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: WWF-UK, Godalming (Surrey, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — R. Stein, solicitor, P. Sands un J. Simor, barristers)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — A. de Gregorio Merino un M. Moore)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Oliver un M. van Heezik)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Padomes 2006. gada 21. decembra Regulu (EK) Nr. 41/2006, ar ko nosaka 2007. gada zvejas iespējas un ar tām saistītos nosacījumus konkrētiem zivju krājumiem un zivju krājumu grupām, kas piemērojami Kopienas ūdeņos un — attiecībā uz Kopienas kuģiem — ūdeņos, kur nepieciešami nozvejas ierobežojumi (OV 2007 L 15, 1. lpp.) daļā, ciktāl tā nosaka kopējo pieļaujamo nozveju (KPN) 2007. gadam attiecībā uz mencu nozveju apgabalos, uz kuriem attiecas Padomes 2004. gada 26. februāra Regula Nr. 423/2004, ar ko nosaka mencu krājumu atjaunošanas pasākumus (OV 2004, L 70, 8. lpp.).
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

                  WWF-UK Ltd sedz savus, ka arī atlīdzina Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 117, 26.5.2007.


title: Lieta T-120/11: Vispārējās tiesas 2011. gada 6. septembra rīkojums — BFA /Padome

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/28

         Vispārējās tiesas 2011. gada 6. septembra rīkojums — BFA/Padome
   (Lieta T-120/11) (1)

   2011/C 319/58
   Tiesvedības valoda — franču
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  ) OV C 130, 30.04.2011.


title: Lieta C-371/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division 2009. gada 14. septembra rīkojumu — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/Isaac International Limited

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/50

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division 2009. gada 14. septembra rīkojumu — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/Isaac International Limited
   (lieta C-371/09)
   2009/C 267/84
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs:
      Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Atbildētājs:
      Isaac International Limited

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tādos apstākļos kā pamata lietā minētie, ja importētājs ir dibināts un darbojas divās dalībvalstīs, un importē preces vienā dalībvalstī, pēc tam tās nekavējoties pārvedot uz otru dalībvalsti, vai galapatēriņa atļauja, kas ir nepieciešama, lai saņemtu Komisijas Regulas Nr. 88/97 (1) 14. panta c) punktā paredzēto atbrīvojumu no antidempinga maksājuma, ietver vairāk par vienu muitas iestādi Komisijas Regulas Nr. 2454/93 (2) 292. panta 3. punkta izpratnē?

               2)

               Vai tādos apstākļos kā pamata lietā minētie, ja importētājs nav saņēmis nepieciešamo atļauju Komisijas Regulas Nr. 88/97 14. panta c) punktā paredzētās galapatēriņa procedūras izmantošanai, tam tomēr var piemērot atbrīvojumu no antidempinga maksājuma saskaņā ar Padomes Regulas Nr. 2913/92 (3) 212.a pantu?

               3)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā uz otro jautājumu, izvērtējot, vai tirgotājs, kurš atrodas tādā pašā situācijā kā Isaac, ir rīkojies acīmredzami nolaidīgi,

                           a.

                           vai Komisijas Regulas Nr. 88/97 14. panta c) punkta un Komisijas Regulas Nr. 2454/93 292. panta 3. punkta noteikumi pietiekami skaidri nosaka, ka tirgotājs, kurš, neiepazīstoties ar Oficiālo vēstnesi, nav pārliecinājies, ka vienkāršotā atļauta tam nav piemērojama, jo ir iesaistīta vairāk nekā viena muitas iestāde, ir uzskatāms par tādu, kurš ir rīkojies acīmredzami nolaidīgi?

                           b.

                           pakārtoti, ja attiecīgās tiesību normas ir jāapskata kopā, vai tirgotājam pirms importa uzsākšanas noteikti ir jāvēršas pēc skaidrojuma nodokļu iestādēs? Vai atbilde uz šo jautājumu ir atkarīga no tā, ka tirgotājs subjektīvi, tomēr kļūdaini, secināja, ka attiecīgo noteikumu piemērošana ir skaidra?

                           c.

                           kā klasificēt tirgotāja, kurš atrodas tādā pašā situācijā kā Isaac, pieredzi, ja tā galvenais nodarbošanās veids ir velosipēda daļu imports no Ķīnas, darbam ar importa jautājumiem tas nodarbina piecus darbiniekus un 16 mēnešu laikā ir veicis 33 līdzīgus importēšanas gadījumus? Īpaši, vai šāds tirgotājs ir uzskatāms par pieredzējušu?

                           d.

                           vai dalībvalsts nodokļu iestādes, izvērtējot, vai tirgotājs, kurš atrodas tādā pašā situācijā kā Isaac, ir rīkojies acīmredzami nolaidīgi, var pamatoties uz tādiem publicētiem tiesību aktiem kā UK Tariff, kuri, lai gan bez maksas ir pieejami apskatei pie vairākiem nodokļu iestāžu inspektoriem un citās valsts bibliotēkās, Internetā ir pieejami vienīgi par gada abonēšanas maksu?

      (1)  Komisijas 1997. gada 20. janvāra Regula (EK) Nr. 88/97 par atbrīvojumu no antidempinga maksājuma noteiktu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēda daļu importam, kas izriet no paplašinājuma, kuru noteica ar Padomes Regulu (EK) Nr. 71/97 par antidempinga maksājumu, kas uzlikts ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 2474/93, OV L 17, 17. lpp.

      (2)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, OV L 253, 1. lpp.

      (3)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, OV L 302, 1. lpp.


title: Lieta C-223/08: Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 4. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2006/100/EK — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/10

         Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 4. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-223/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2006/100/EK - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2009/C 19/16)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — C. Huvelin)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu tiesību aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2006. gada 20. novembra Direktīvas 2006/100/EK, ar ko pielāgo dažas direktīvas personu pārvietošanās brīvības jomā saistībā ar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos (OV L 363, 141. lpp.), prasības, nepieņemšana vai nepaziņošana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2006. gada 20. novembra Direktīvas 2006/100/EK, ar ko pielāgo dažas direktīvas personu pārvietošanās brīvības jomā saistībā ar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos, prasības, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 5.7.2008.


title: Lieta C-371/11: Tiesas (septītā palāta) 2012. gada 18. oktobra spriedums ( Hof van Beroep te Gent (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Punch Graphix Prepress Belgium NV/Belgische Staat (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pieņemamība — Valsts tiesībās ietverta atsauce uz Savienības tiesībām — Direktīva 90/435/EEK — Direktīva 90/434/EEK — Nodokļu dubultas uzlikšanas novēršana — Izņēmums — Meitassabiedrības likvidācija apvienošanās gadījumā — Peļņas sadale — Likvidācijas jēdziens)

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/10

         Tiesas (septītā palāta) 2012. gada 18. oktobra spriedums (Hof van Beroep te Gent (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Punch Graphix Prepress Belgium NV/Belgische Staat

   (Lieta C-371/11) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pieņemamība - Valsts tiesībās ietverta atsauce uz Savienības tiesībām - Direktīva 90/435/EEK - Direktīva 90/434/EEK - Nodokļu dubultas uzlikšanas novēršana - Izņēmums - Meitassabiedrības likvidācija apvienošanās gadījumā - Peļņas sadale - Likvidācijas jēdziens)
   2012/C 379/16
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van Beroep te Gent

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Punch Graphix Prepress Belgium NV

      Atbildētāja: Belgische Staat

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hof van Beroep te Gent — Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (OV L 225, 6. lpp.), 4. panta 1. punkta interpretācija — Nodokļu dubultas uzlikšanas novēršana — Izņēmums attiecībā uz peļņu, kas tiek izmaksāta meitassabiedrības likvidācijas gadījumā — Likvidācijas jēdziens — Apvienošanās, kas ietver pārņemšanu, kuras ietvaros pārņemto meitassabiedrību darbība tiek izbeigta, neveicot to likvidāciju — Valsts nodokļu iestāžu iespēja uzskatīt šādu darbību par likvidāciju atbilstoši valsts nodokļu tiesiskajam regulējumam, kurā šī darbība ir pielīdzināta apvienošanai, kuras ietvaros šāda meitas sabiedrības likvidācija patiešām notiek

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2006. gada 20. novembra Direktīvu 2006/98/EK, 4. panta 1. punktā ietvertais jēdziens “likvidācija” ir interpretējams tādējādi, ka saistībā ar apvienošanos, kas ietver pārņemšanu, veiktu sabiedrības darbības izbeigšanu nevar uzskatīt par šādu likvidāciju.

      (1)  OV C 282, 24.09.2011.


title: Lieta T-440/07 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 14. marta rīkojums — Huta Buczek /Komisija (Pagaidu noregulējums — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Pieņemamība — Steidzamības neesamība)

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/20

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 14. marta rīkojums — Huta Buczek/Komisija
   (Lieta T-440/07 R)
   (Pagaidu noregulējums - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Pieņemamība - Steidzamības neesamība)
   (2008/C 116/36)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Huta Buczek sp. z o.o., Sosnowiec (Polija) (pārstāvis — D. Szlachetko-Reiter, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Gross, M. Kaduczak un A. Styobiecka-Kuik)
   Priekšmets
   Pieteikums apturēt Komisijas 2007. gada 23. oktobra Lēmuma C (2007) 5087, galīgā redakcija, par valsts atbalstu Nr. C 23/2006, (ex NN 35/2006), ko Polija piešķīra tērauda ražotājam Grupa Technologie-Buczek, piemērošanu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšana tiek atlikta.


title: Lieta C-554/11: Tiesas 2012. gada 15. oktobra rīkojums — Internationaler Hilfsfonds eV /Eiropas Komisija (Apelācija — Piekļuve dokumentiem — Pilnīgas piekļuves dokumentiem saistībā ar līgumu LIEN 97-2011 atteikums — Prasība atcelt tiesību aktu — Pārskatīšana šajā instancē — Atsevišķas prasības atcelt tiesību aktu iesniegšana)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/23

         Tiesas 2012. gada 15. oktobra rīkojums — Internationaler Hilfsfonds eV/Eiropas Komisija
   (Lieta C-554/11) (1)

   (Apelācija - Piekļuve dokumentiem - Pilnīgas piekļuves dokumentiem saistībā ar līgumu LIEN 97-2011 atteikums - Prasība atcelt tiesību aktu - Pārskatīšana šajā instancē - Atsevišķas prasības atcelt tiesību aktu iesniegšana)
   2013/C 9/37
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Internationaler Hilfsfonds eV (pārstāvis — H. Kaltenecker, Rechtsanwalt)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Costa de Oliveira un T. Scharf)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 21. septembra rīkojumu lietā T-141/05 RENV Internationaler Hilfsfonds/Komisija, kurā Vispārējā tiesa nolēma izbeigt tiesvedību lietā par prasītājas prasījumiem atcelt Eiropas Komisijas 2005. gada 14. februāra lēmumu, ar ko ir noraidīts tās pieteikums par piekļuvi lietas materiāliem, kas attiecas uz līgumu LIEN 97-2011 — Procesuālie pārkāpumi Vispārējā tiesā — Lietu T-141/05 RENV un T-36/10 koordinācijas trūkums — Tiesāšanās izdevumu segšanas pienākums un apmērs

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Internationaler Hilfsfonds eV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 25, 28.01.2012.


title: Lieta C-223/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 8. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/39

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 8. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-223/07) (1)

   (2008/C 22/71)

      Tiesvedības valoda — zviedru

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 140, 23.6.2007.


title: Lieta T-545/11: Prasība, kas celta 2011. gada 14. oktobrī — Stichting Greenpeace Nederland un PAN Europe /Komisija

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/28

         Prasība, kas celta 2011. gada 14. oktobrī — Stichting Greenpeace Nederland un PAN Europe/Komisija
   (Lieta T-545/11)
   2011/C 355/50
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Stichting Greenpeace Nederland (Amsterdama, Nīderlande) un Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — B. Kloostra, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi:

               —

               atzīt, ka ar Komisijas 2011. gada 10. augusta lēmumu ir pārkāpta Orhūsas Konvencija par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesas iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, Regula (EK) Nr. 1049/2001 (1) un Regula (EK) Nr. 1367/2006 (2);

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 10. augusta lēmumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 5. punkts nepiešķir dalībvalstīm veto tiesības un ka tādējādi atbildētājs nevar balstīties uz dalībvalsts viedokli par to, vai minētās regulas 4. panta 2. punktā paredzētais izņēmums ir vai nav piemērojams prasītāju iesniegtajam informācijas pieprasījumam.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka izņēmums attiecībā uz atļauju piekļūt [dokumentam], kas ir paredzēts Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā, ir jāatceļ, ņemot vērā primāras sabiedrības intereses uzzināt pieprasīto informāciju, jo attiecīgajā gadījumā ir izpildīti Regulas (EK) Nr. 1367/2006 6. panta 1. punkta nosacījumi.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums neatbilst Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punktam un Orhūsas Konvencijas 4. pantam, jo:

                           —

                           atbildētājs nav novērtējis precīzu komerciālajām interesēm nodarīto kaitējuma risku, atklājot pieprasīto informāciju, un

                           —

                           atbildētājs nav līdzsvarojis attiecīgās komerciālās intereses ar vispārējo vides informācijas izpaušanas interesi, kā noteikts Orhūsas konvencijas 4. panta 4. punkta otrajā daļā.

         Prasītāji apgalvo arī, ka tad, ja Orhūsas konvencija nav tieši piemērojama, Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkts pēc iespējas ir jāpiemēro konvencijai atbilstošā veidā.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 264, 13. lpp.).


title: lieta T-429/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju, ko Trubwest - Handel GmbH un Viktor Makarov iesniedza 2004. gada 25. oktobrī

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/24

         Prasība pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju, ko Trubwest Handel GmbH un Viktor Makarov iesniedza 2004. gada 25. oktobrī
   ((lieta T-429/04))
   (2005/C 31/47)
   (tiesvedības valoda - angļu)
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 25. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Trubwest Handel GmbH, Ķelne (Vācija), un Viktor Makarov, Ķelne (Vācija), kuru pārstāv K. Adamantopoulos un E. Petritsi, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               piespriest saskaņā ar EK līguma 288. panta 2. daļu Eiropas Kopienai atlīdzināt zaudējumus, kas nodarīti galīgo antidempinga pasākumu pieņemšanas rezultātā, kas paredzēti antidempinga regulā, piešķirot:

               —

               EUR 118 058, 46 Trubowest kā zaudējumu atlīdzību ar likumiskajiem procentiem par šo summu 8 % apmērā gadā;

               —

               EUR 397 916, 91 (EUR 277 939, 37 + 63 448, 54 + 56 529, 00) Makarov kā zaudējumu atlīdzību ar likumiskajiem procentiem par šo summu 8 % apmērā gadā;

               —

               EUR 128 000, 00 Trubowest kā negūto peļņu par periodu no 2000. gada līdz 2004. gadam ar likumiskajiem procentiem par šo summu 8 % apmērā gadā; pakārtoti, Trubowest pienākošos summu kā zaudējumu atlīdzību par negūto peļņu par periodu no 2000. gada līdz 2004. gadam, kas novērtējama procesa laikā pēc Tiesas blakus lēmuma pieņemšanas, pusēm vienojoties; un

               —

               EUR 150 000, 00 Makarov kā kompensāciju par viņam nodarīto morālo kaitējumu ar likumiskajiem procentiem par šo summu 8 % apmērā gadā;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei un Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus izdevumus, kas radušies prasītājam šī procesa laikā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pirmais prasītājs ir neleģētā tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu importētājs Eiropas Kopienā, un otrais prasītājs ir tā rīkotājdirektors. Ar savu prasību viņi lūdz atlīdzināt zaudējumus, kas, pēc viņu domām, viņiem ir nodarīti, pieņemot Regulu Nr. 2320/97, ar ko ievieš galīgos antidempinga maksājumus atsevišķu dzelzs vai neleģētā tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu importam, kuru izcelsme ir Ungārijā, Polijā, Krievijā, Čehijas Republikā, Rumānijā un Slovākijas Republikā (1).
   Prasītāji min, ka EKL 81. panta procedūras kontekstā vairākiem Kopienas tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu ražotājiem tika uzliks naudas sods (2). Pēc prasītāju domām, ļoti iespējams, ja ne droši, ka bezšuvju cauruļvadu un cauruļu ražotāju konkurenci deformējošā uzvedība ietekmēja kaitējumu un antidempinga procedūras analīzes cēloņus iesaistītajos uzņēmumos, konkurences, kā arī antidempinga procedūru izmeklēšanas periodos, ņemot vērā preču aizstājamības faktoru. Neskatoties uz to, prasītāji apgalvo, ka Komisija nepavisam neievēroja šo konkurenci deformējošo darbību, nosakot kaitējumu, ko nodarīja imports par dempinga cenām, kā to paredz Regula Nr. 384/96 (3).
   Pamatojoties uz augstāk minēto, prasītāji apgalvo, ka ir noticis Regulas Nr. 384/96, kā arī labas un saprātīgas pārvaldības, pienācīgas rūpības un apzinības pienākuma pārkāpums. Viņi arī apgalvo, ka Padome un Komisija vēlāk bija atzinusi, ka konkurenci deformējošā uzvedība bija ietekmējusi antidempinga izmeklēšanu un, pieņemot Regulu Nr. 1322/2004 (4), uzskatīja, ka vairs nebija pareizi piemērot Regulā Nr. 2320/1997 paredzētos pasākumus.
   Prasītāji uzskata, ka, ja Padome un Komisija nebūtu pārkāpusi augstāk minētos noteikumus un pienākumus, Regula Nr. 2320/1997 netiktu pieņemta un prasītājiem nekādā gadījumā netiktu nodarīti zaudējumi, kas viņiem radās tās dēļ. Tāpēc prasītāji lūdz atlīdzināt šos zaudējumus, pirmā prasītāja gadījumā atmaksājot maksājumus, kas samaksāti saskaņā ar Regulu Nr. 2320/1997, kā arī kompensējot negūto peļņu. Otrais prasītājs lūdz atlīdzināt summas, kas samaksātas, pamatojoties uz Regulu Nr. 2320/1997, negūto peļņu sakarā ar viņa direktora algas neizmaksāšanu, viņam radušos tiesvedības izdevumus, kā arī atlīdzību par morālo kaitējumu.

      (1)  Padomes 1997. gada 17. novembra Regula Nr. 2320/97/EK, OV L 322, 25.11.1997., 1. lpp.

      (2)  Komisijas 1999. gada 8. decembra Lēmums 2003/382/EK par EKL 81. panta procedūru (Lieta IV/E-1/35.860-B bezšuvju tērauda caurules) (paziņots dokumentā ar numuru C(1999) 4154), OV L 140, 6.6.2003., 1.lpp.

      (3)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula Nr. 384/96/EK par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, OV L 56, 6.3.1996., 1. lpp.

      (4)  Padomes 2004. gada 16. jūlija Regula Nr. 1322/2004/EK, ar ko groza Regulu Nr. 2320/97/EK, ar ko ievieš galīgos antidempinga maksājumus atsevišķu dzelzs vai neleģētā tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu importam, kuru izcelsme cita starpā ir Krievija un Rumānija, OV L 246, 20.7.2004., 10. lpp.


title: Apvienotās lietas T-35/05, T-61/05, T-107/05, T-108/05 un T-139/05: Pirmās instances tiesas 2006. gada 29. novembra spriedums — Agne-Dapper u.c. pret Komisiju u.c. (Ierēdņi — Pensijas — Tāda korekcijas koeficienta piemērošana, kas aprēķināts pēc vidējās dzīves dārdzības dzīvesvietas valstī — Pārejas noteikumi, kas paredzēti ar regulu, ar kuru no 2004. gada 1. maija groza Civildienesta noteikumus — Nelabvēlīgs akts — Iebilde par prettiesiskumu)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/38

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 29. novembra spriedums — Agne-Dapper u.c. pret Komisiju u.c.
   (Apvienotās lietas T-35/05, T-61/05, T-107/05, T-108/05 un T-139/05) (1)

   (Ierēdņi - Pensijas - Tāda korekcijas koeficienta piemērošana, kas aprēķināts pēc vidējās dzīves dārdzības dzīvesvietas valstī - Pārejas noteikumi, kas paredzēti ar regulu, ar kuru no 2004. gada 1. maija groza Civildienesta noteikumus - Nelabvēlīgs akts - Iebilde par prettiesiskumu)
   (2006/C 331/85)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki
   Lieta T-35/05

      Prasītāji: Elisabeth Agne-Dapper, Schoorl (Nīderlande), un pārējie bijušie Eiropas Kopienu Komisijas ierēdņi, kuru vārdi ir minēti sprieduma pielikumā (pārstāvji — sākotnēji G. Vandersanden, L. Levi un A. Finchelstein, tad G. Vandersanden un L. Levi)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Joris un H. Tserepa-Lacombe)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Arpio Santacruz un I. Sulce)
   Lieta T-61/05

      Prasītāji: Cornelius Rozemeijer, Alkmaar (Nīderlande), Gaston Vaesken, Saint-Mandrier (Francija), un Pierrette Vaesken, Sanary-sur-Mer (Francija) (pārstāvji — sākotnēji G. Vandersanden, L. Levi un A. Finchelstein, tad G. Vandersanden, L. Levi un C. Ronzi, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Arpio Santacruz un I. Sulce)
   Lieta T-107/05

      Prasītājs: François Muller, Strasbūra (Francija) (pārstāvji — sākotnēji G. Vandersanden, L. Levi un A. Finchelstein, tad G. Vandersanden un L. Levi, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Revīzijas palāta (pārstāvji — T. Kennedy, J.-M. Stenier un M. Bavendamm)
   Lieta T-108/05

      Prasītāja: Suzy Frederic-Leemans, Lahas (Francija) (pārstāvji — sākotnēji G. Vandersanden, L. Levi un A. Finchelstein, tad G. Vandersanden un L. Levi)

      Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (EESK) (pārstāvji — M. Bermejo Garde un E. Fierro)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Arpio Santacruz un I. Sulce)
   Lieta T-139/05

      Prasītāji: Charlotte Becker, Menton (Francija), Seamus Killeen, Dublina (Īrija), Robert Payne, Dublina (Īrija), Paul Van Raij, Overeen (Nīderlande), Wilhelmus Van Miltenburg, Huizen (Nīderlande) un Deirdre Gallagher, Dublina (Īrija) (pārstāvji — sākotnēji G. Vandersanden, L. Levi un A. Finchelstein, tad G. Vandersanden un L. Levi, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — M. Mustapha-Pascha, L. Knudsen un K. Zejdova)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Arpio Santacruz un I. Sulce)
   Priekšmets
   Būtībā atcelt prasītāju pensijas aprēķina lapas — un vienā gadījumā — dokumentu, ar kuru prasītājai ir piešķirts rezerves statuss — par 2004. gada maiju tiktāl, ciktāl šajos dokumentos pirmo reizi ir piemērots korekcijas koeficients, kas prettiesiski aprēķināts pēc dzīves dārdzības prasītāju attiecīgajās dzīvesvietas valstīs, ne vairs pēc dzīves dārdzības šo valstu galvaspilsētās.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt kā nepieņemamas;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 143, 11.6.2005.


               3.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 99/15

         EBTA Uzraudzības iestādes 2007. gada 16. februāra prasība pret Norvēģijas Karalisti
   (Lieta E-2/07)
   (2007/C 99/15)
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāv tās pārstāvji Niels Fenger, Arne T. Andersen un Lorna Young, 35, Rue Belliard, B-1040 Brussels, 2007. gada 16. februārī iesniedza EBTA Tiesā prasību pret Norvēģijas Karalisti.
   Prasības iesniedzējs pieprasa EBTA Tiesai paziņot, ka:

               1.

                  Saglabājot spēkā Lov av 28. juli 1949 nr. 26 om Statens Pensjonskasse noteikumus par uzkrātām pensijas tiesībām, pamatojoties uz nodarbinātības laiku pēc 1994. gada 1. janvāra, saskaņā ar kuriem tā atraitņa apgādnieka zaudējuma pensiju, kura dzīvesbiedre kļuva par Valsts civildienesta pensiju fonda dalībnieci pirms 1976. gada 1. oktobra, samazina attiecībā pret viņa citiem ienākumiem, turpretim atraitne tādos pašos apstākļos saņemtu savu apgādnieka zaudējuma pensiju bez samazinājuma, Norvēģijas Karaliste nav izpildījusi savas saistības saskaņā ar EEZ līguma 69. panta 1. punktu un 5. pantu EEZ līguma XVIII pielikuma 20. punktā minētajā tiesību aktā (Padomes 1986. gada 24. jūlija Direktīva 86/378/EEK par vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā arodnodrošinājuma sistēmā, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1996. gada 20. decembra Direktīvu 96/97/EK), kas pieņemts ar tā 1. protokolu,

               un

               2.

                  Norvēģijas Karaliste sedz tiesāšanās izdevumus.

         Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Lieta attiecas uz Norvēģijas Valsts civildienesta pensiju likuma noteikumiem par to atraitņu pensijas tiesībām, kuru dzīvesbiedres kļuva par Valsts civildienesta pensiju fonda dalībniecēm pirms 1976. gada 1. oktobra, kad:

                           —

                           viņu apgādnieka zaudējuma pensijas samazina attiecībā pret viņu citiem ienākumiem;

                           —

                           atraitnes tādos pašos apstākļos saņem savas apgādnieka zaudējuma pensijas bez samazinājuma.

               —

               EEZ līguma 69. panta 1. punktā paredzēts, ka vīrieši un sievietes par vienādu darbu saņem vienādu darba samaksu.

               —

               EEZ līguma XVIII pielikuma 20. punktā minētā tiesību akta (Padomes 1986. gada 24. jūlija Direktīva 86/378/EEK) 5. pants reglamentē vienlīdzīgas attieksmes principa piemērošanu sociālā arodnodrošinājuma sistēmai.


title: Lieta C-446/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2014. gada 16. jūlija spriedumu lietā T-295/12 Vācijas Federatīvā Republika/Eiropas Komisija 2014. gada 25. septembrī iesniedza Vācijas Federatīvā Republika

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/29

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2014. gada 16. jūlija spriedumu lietā T-295/12 Vācijas Federatīvā Republika/Eiropas Komisija 2014. gada 25. septembrī iesniedza Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-446/14 P)
   2014/C 409/42
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un J. Möller, pārstāvji, Prof. Dr. T. Lübbig un Dr. M. Klasse, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas (5. palāta) 2014. gada 16. jūlija spriedumu lietā T-295/12;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Turklāt Vācijas Federatīvā Republika uztur visus savus prasījumus, kas tika izvirzīti pirmajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šīs apelācijas sūdzības priekšmets ir Vispārējās tiesas 2014. gada 16. jūlija spriedums lietā T-295/12 Vācijas Federatīvā Republika/Eiropas Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja Vācijas Federatīvās Republikas prasību, kas vērsta pret Eiropas Komisijas 2012. gada 25. aprīļa lēmumu par Vācijas pasākumiem SA.25051 (C 19/2010) (ex NN 23/2010) par labu Zweckverband Tierkörperbeseitigung Reinzemē-Pfalcā, Zāras federālajā zeme, Rheingau-Taunus-Kreis un Landkreis Limburg-Weilburg novadā (lieta C(2012) 2557, galīgā redakcija).
   Savā apelācijas sūdzībā Vācijas Federatīvā Republika pārmet Vispārējai tiesai kļūdainu pierādījumu kritēriju noteikšanu, lai konstatētu “acīmredzamu kļūdu vērtējumā”, gadījumā, ja kāda dalībvalsts pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi (PVTN) nosaka kādā nozarē, kurā Savienības tiesiskais regulējums nav saskaņots. Atbalsta (apgalvotais) saņēmējs attiecīgajā administratīvajā procesā ir Zweckverband Tierkörperbeseitigung Reinzemē-Pfalcā, apvienība, kas ir saņēmusi valsts kompensāciju par dzīvnieku higiēnas pasākumu veikšanu, kas ietver papildu kapacitāšu nodrošināšanu dzīvnieku līķu likvidēšanai epizootijas gadījumā. Attiecībā uz šo kompensāciju kvalificēšanu par valsts atbalstu izšķirošs būtībā ir tas, ka pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa dzīvnieku higiēnas pasākumu veikšanu, kas tika uzticēta apvienībai, nebija kvalificējusi kā PVTN.
   Vācijas Federatīvā Republika balsts savu apelācijas sūdzību uz trim pamatiem.
   Pirmkārt, esot pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts un 106. panta 2. punkts, ciktāl šie noteikumi pārsūdzētajā spriedumā tika interpretēti kļūdaini, tādā nozīmē, ka Vācijas iestādes, kvalificējot papildu kapacitāšu nodrošināšanu epizootijas gadījumam kā PVTN, bija pieļāvušas tik būtisku kļūdu, ka tā, pēc Vispārējās tiesas domām, bija kvalificējama kā “acīmredzama”. Vācijas Federatīvā Republika apgalvo, ka pārsūdzētajā spriedumā ir aizskarta dalībvalstu novērtējuma brīvība, definējot PVTN. Tā uzskata, ka, definējot PVTN, katrā ziņā nav tikusi pieļauta nekāda “acīmredzama kļūda vērtējumā”. Vācijas Federatīvā Republika apgalvo, ka nav apstrīdams, ka Komisijas lēmumā nekur nav ticis pieminēts šis kritērijs, ka Komisija arī tiesvedības Vispārējā tiesā laikā skaidroja, ka tai nav pienākuma pierādīt “acīmredzamu kļūdu vērtējumā”, un ka arī Komisijas lēmuma preambulas apsvērumos, tāpat ka Vispārējās tiesas argumentos pārsūdzētajā spriedumā saturiski nebija atzīts, ka pastāvētu “acīmredzama kļūda vērtējumā”.
   Otrkārt, pamatojoties uz kļūdainu Altmark kritēriju (1) piemērošanu, esot kļūdaini ticis konstatēts saimnieciskais labums, pārkāpjot LESD 107. panta 1. punktu. Vācijas Federatīvā Republika tostarp apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, piemērojot trešo Altmark kritēriju (kompensācijas nepieciešamība). Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā, ka Komisija ir pieļāvusi juridisku kļūdu, nepārbaudot, vai kompensācija par papildu kapacitāšu nodrošināšanu nepārsniedz šo kapacitāšu nodrošināšanas neto papildu izmaksas. Tā vietā Komisija un, vēlāk, Vispārējā tiesa uzreiz noliedza šo izmaksu nepieciešamību, atsaucoties uz to, ka atsevišķu papildu kapacitāšu nodrošināšana nebija vajadzīga.
   Treškārt, pārsūdzētajā spriedumā neesot pietiekami pamatots, it īpaši saistībā ar to, ka Vācijas iestāžu pieļautā kļūda tika kvalificēta kā īpaši būtiska “acīmredzamības” ziņā. Turklāt neesot pamatots, kādēļ Vācijas iestāžu uzskats ne no viena aspekta nav pierādāms.

      (1)  Spriedums Altmark, C-280/00, EU:C:2003:415.


title: Lieta C-174/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) — Paola Tonachella/Ministero dell'Interno

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/33

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) — Paola Tonachella/Ministero dell'Interno

      (Lieta C-174/10)
      (2010/C 161/48)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: Paola Tonachella

         Atbildētājs: Ministero dell'Interno

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai valsts tiesiskais regulējums (kas tika ieviests ar Bersani2006. gada 4. jūlija dekrētu, ko pārveidoja par 2006. gada 4. augusta Likumu Nr. 223) ir saderīgs ar EKL 43. un 49. pantu, proti, tāds “valsts tiesiskais regulējums […], ar kuru:

                  a)

                  vispārēji cenšas aizsargāt tos koncesionārus, kuriem koncesijas tika piešķirtas iepriekš, pamatojoties uz tādu procedūru, ar kuru atsevišķi saimnieciskās darbības veicēji tika prettiesiski izslēgti no šīs procedūras;

                  b)

                  faktiski tiek aizsargāti jau iegūto tiesību turētāji (piemēram, aizliegums jauniem koncesionāriem novietot savus kioskus noteiktā attālumā no jau esošajiem kioskiem);

                  c)

                  ir paredzēts, ka koncesijas tiek zaudētas, ja koncesionārs tiešā vai netiešā veidā ir rīkojis pārobežu azartspēles, kas ir pielīdzināmas tām, kuras ir paredzētas koncesijā”?


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā VēstnesīOV C 115, 14.5.2005.

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/38

         (2005/C 132/66)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 115, 14.5.2005.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 106, 30.4.2005.

      OV C 93, 16.4.2005.

      OV C 82, 2.4.2005.

      OV C 69, 19.3.2005.

      OV C 57, 5.3.2005.

      OV C 45, 19.2.2005.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta C-418/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 13. oktobrī ierosinājusi Beļģijas Karaliste par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2006. gada 25. jūlija spriedumu lietā T-221/04 Beļģija pret Komisiju

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/34

         Apelācija, ko 2006. gada 13. oktobrī ierosinājusi Beļģijas Karaliste par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2006. gada 25. jūlija spriedumu lietā T-221/04 Beļģija pret Komisiju
   (Lieta C-418/06 P)
   (2006/C 294/60)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — A. Hubert, pārstāvis, H. Gilliams, P. de Bandt un L. Goossens, avocats)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2006. gada 25. jūlija spriedumu lietā T-221/04 un, apmierinot prasītājas celto prasību, atcelt Komisijas 2004. gada 4. februāra Lēmumu 2004/136/EK (1);

               —

               pakārtoti, atcelt Pirmās instances tiesas 2006. gada 25. jūlija spriedumu lietā T-221/04 un, pamatojoties uz Tiesas neierobežoto kompetenci, samazināt korekciju EUR 9 322 809 apmērā, ko Komisija piemēroja savā Lēmumā 2004/136/EK līdz EUR 1 491 085;

               —

               pakārtoti tam, atcelt Pirmās instances tiesas 2006. gada 25. jūlija spriedumu lietā T-221/04 un nosūtīt lietu atpakaļ izskatīšanai Pirmās instances tiesai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus par procesu Tiesā un Pirmās instances tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja savas apelācijas pamatojumam izvirza četrus pamatus.
   Savā pirmajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir sagrozījusi faktus vai vismaz pieļāvusi kļūdas, juridiski kvalificējot šos faktus un šo faktu tiesiskās sekas. Atbilstoši apelācijas sūdzības iesniedzējas teiktajam viss spriedums ir balstīts uz faktiski kļūdainu pieņēmumu, jo Pirmās instances tiesa uzskatīja, ka Beļģijas lauksaimniecības teritorijas informatizētā grafiskās kodēšanas sistēma (“SIG”) ir mērīšanas rīks, kas vairāk atbilst patiesībai, nekā dati par platību, ko ir deklarējuši paši lietotāji, kaut arī precīzu lauksaimniecības teritorijas platību formāli un neapstrīdami — var noteikt tikai vai nu ar mērījumiem, ko veic persona, kam ir tam vajadzīgā kvalifikācija, vai arī ar to satelīta bilžu aerofotouzņēmumu atšifrēšanu, kas uzņemtas ar uztveres no attāluma palīdzību.
   Savā otrajā pamatā, kas ietver piecas daļas, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka ir pārkāpts Regulas (EEK) Nr. 3508/92 (2) 6. panta 7. punkts un 8. pants, kā arī Regulas (EEK) Nr. 3887/92 (3) 6. un 9. pants, tostarp tādēļ, ka Pirmās instances tiesa kļūdaini uzskatīja, ka apelācijas sūdzības iesniedzējai bija jāievēro netieši izteiktie noteikumi, kas vajadzīgi, lai ievērotu skaidri izteiktos noteikumus, un tādēļ, ka tā kļūdaini uzskatīja, ka Beļģijas iestāžu kontroles sistēma nav efektīva, pirmkārt, SIG sniegto datu konsekvences trūkuma dēļ un, otrkārt, novēlotas datu kodēšanas dēļ. Apelācijas sūdzības iesniedzēja tāpat vairākos punktos uzsver, ka Pirmās instances tiesas sniegtais pamatojums nav pietiekams un/vai ir pretrunīgs.
   Trešais pamats attiecas uz kļūdu tiesību piemērošanā, ko Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi, piemērojot samērīguma principu, jo, pēc apelācijas sūdzības iesniedzējas domām, maksimālais EAGGF nodarītais kaitējums ir acīmredzami zemāks par noteikto pamatatlīdzības korekcijas summu.
   Visbeidzot, savā ceturtajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Pirmās instances tiesa ir kļūdaini noraidījusi kā nepieņemamu tās prasību, pamatojoties uz Pirmās instances tiesas neierobežoto kompetenci, samazināt noteikto pamatatlīdzības korekciju. Tas, ka nav skaidri norādītas tiesību normas, kas piešķir Kopienu tiesām neierobežotu kompetenci ipso facto nenozīmē, ka tām nav šādas kompeten

      (1)  Komisijas 2004. gada 4. februāra Lēmums 2004/136/EK par dažu maksājumu, ko dalībvalstis veikušas saskaņā Eiropas Lauksaimniecības vadības garantijas fondu (EAGGF) izslēgšanu no Kopienas finansējuma, “Garantijas” nodaļa (OV L 40, 31. lpp.).

      (2)  Padomes 1992. gada 27. novembra Regula (EEK) Nr. 3508/92, ar ko izveido integrētu administrācijas un kontroles sistēmu konkrētām Kopienas atbalsta shēmām (OV L 355, 1. lpp.).

      (3)  Komisijas 1992. gada 23. decembra Regula (EEK) Nr. 3887/92, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus integrētās administrācijas un kontroles sistēmas piemērošanai attiecībā uz konkrētām Kopienas palīdzības shēmām (OV L 391, 36. lpp.), ko groza Komisijas 1995. gada 6. jūlija Regula (EK) Nr. 1648/95 (OV L 156, 27. lpp.).


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 30. novembrī lietā T-173/03 Anne Geddes pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Vārdiska preču zīme NURSERYROOM — Absolūtie atteikuma pamatojumi — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/20

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 30. novembrī
   lietā T-173/03 Anne Geddes pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Vārdiska preču zīme NURSERYROOM - Absolūtie atteikuma pamatojumi - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
   (2005/C 31/40)
   tiesvedības valoda – angļu
   Lietā T-173/03 Anne Geddes, Auckland (Jaunzēlande), ko pārstāv G. Farrington, solicitor, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji E. Dijkema un A. Folliard-Monguiral) par prasību, kas iesniegta pret ITSB Apelācijas 4. padomes 2003. gada 13. februāra lēmumu (lieta R 839/2001-4) attiecībā uz vārdiskas Kopienas preču zīmes NURSERYROOM reģistrācijas pieteikumu Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs M. Pirrung, tiesneši N. J. Forwood un S. Papasavvas, sekretārs J. Plingers, administrators, 2004. gada 30. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājai piespriest atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 171, 19.7.2003.


title: Lieta T-25/12: Vispārējās tiesas 2012. gada 3. oktobra rīkojums — 3M Pumps /ITSB — 3M ( “3M Pumps” )

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/40

         Vispārējās tiesas 2012. gada 3. oktobra rīkojums — 3M Pumps/ITSB — 3M (“3M Pumps”)
   (Lieta T-25/12) (1)

   2012/C 366/81
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 98, 31.03.2012.


title: Lieta T-416/07: Prasība, kas celta 2007. gada 21. novembrī — RedEnvelope /ITSB — Red Letter Days ( REDENVELOPE )

text:
               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/26

         Prasība, kas celta 2007. gada 21. novembrī — RedEnvelope/ITSB — Red Letter Days (“REDENVELOPE”)
   (Lieta T-416/07)
   (2008/C 8/46)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: RedEnvelope Inc., Sanfrancisko (Savienotās Valstis) (pārstāvis — A. Poulter, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Red Letter Days Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 14. septembra lēmumu lietā R 765/2005-1, ciktāl ar to atļauj iesniegt jaunus pierādījumus iebildumu pamatojumam;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies prasītājai šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “REDENVELOPE” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 42. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 1 601 392)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Red Letter Days Ltd

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: reģistrētas un nereģistrētas vārdiskas un grafiskas valsts preču zīmes “RED LETTER”, “RED LETTER DAYS” un “RED LETTER DAYS PLC” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un nodot lietu Iebildumu nodaļai turpmākai izskatīšanai, ciktāl tas attiecas uz Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 4. punktu

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 74. panta 2. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome atļāvusi iesniegt jaunus pierādījumus, kas ļaus Iebildumu nodaļai pieņemt lēmumu, pamatojoties uz pierādījumiem, kas nebija pieejami iepriekšējās procesa stadijās un uz kuriem reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs nevarēja atbildēt Iebildumu nodaļā.


title: Lieta T-167/16: Prasība, kas celta 2016. gada 19. aprīlī – Polija/Komisija

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/34

         Prasība, kas celta 2016. gada 19. aprīlī – Polija/Komisija
   (Lieta T-167/16)
   (2016/C 243/37)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvis – B. Majczyna)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 9. februāra Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/180, ar ko attiecībā uz ierakstiem par Igauniju, Lietuvu un Poliju groza pielikumu Īstenošanas lēmumam (ES) 2014/709/ES par dzīvnieku veselības kontroles pasākumiem saistībā ar Āfrikas cūku mēri dažās dalībvalstīs (OV L 35, 12. lpp.), ciktāl ar to Īstenošanas lēmuma 2014/709/ES pielikuma II daļā ir iekļauta Gmina [pašvaldības] Czyże atlikusī daļa, Gmina Zabłudów, kā arī Gmina Hajnówka ar pilsētu Hajnówka;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots samērīguma principa pārkāpums, jo nav ievērota prasība par apstrīdēto pasākumu nepieciešamību noteikto mērķu sasniegšanai, apstrīdēto pasākumu piemērotības noteikto mērķu sasniegšanai prasība un apstrīdētu pasākumu piemērotības prasība.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots būtisku procedūras noteikumu pārkāpums, kas ir noteikti Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regulā (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (OV L 55, 13. lpp.), un Augu, dzīvnieku, pārtikas aprites un dzīvnieku barības pastāvīgās komitejas reglamentā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots pienākuma norādīt apstrīdētā lēmuma pamatojumu pārkāpums.


title: Lieta T-198/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 14. maija spriedums – Vācija/Komisija Tiesību aktu tuvināšana — Direktīva 2009/48/EK — Rotaļlietu drošums — Nitrozamīnu, nitrozējamo vielu, svina, bārija, arsēna, antimona un dzīvsudraba robežvērtības rotaļlietās — Komisijas lēmums neapstiprināt pilnībā valsts noteikumu, kuros ir atkāpes no tām, atstāšanu spēkā — Apstiprinājums ar ierobežojumu laikā — Pierādījums par valsts noteikumu sniegto augstāka līmeņa cilvēka veselības aizsardzību

text:
               30.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/20

         Vispārējās tiesas 2014. gada 14. maija spriedums – Vācija/Komisija
   (Lieta T-198/12) (1)

   (Tiesību aktu tuvināšana - Direktīva 2009/48/EK - Rotaļlietu drošums - Nitrozamīnu, nitrozējamo vielu, svina, bārija, arsēna, antimona un dzīvsudraba robežvērtības rotaļlietās - Komisijas lēmums neapstiprināt pilnībā valsts noteikumu, kuros ir atkāpes no tām, atstāšanu spēkā - Apstiprinājums ar ierobežojumu laikā - Pierādījums par valsts noteikumu sniegto augstāka līmeņa cilvēka veselības aizsardzību)
   2014/C 202/24
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un A. Wiedmann)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Patakia un G. Wilms)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2012. gada 1. marta Lēmumu 2012/160/ES par Vācijas federālās valdības paziņotajiem valsts noteikumiem, ar kuriem saglabā robežvērtības svinam, bārijam, arsēnam, antimonam, dzīvsudrabam, kā arī nitrozamīniem un nitrozējamām vielām rotaļlietās pēc Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/48/EK par rotaļlietu drošumu stāšanās spēkā (JO L 80, p. 19).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               jautājums par Komisijas 2012. gada 1. marta Lēmuma 2012/160/ES par Vācijas federālās valdības paziņotajiem valsts noteikumiem, ar kuriem saglabā robežvērtības svinam, bārijam, arsēnam, antimonam, dzīvsudrabam, kā arī nitrozamīniem un nitrozējamām vielām rotaļlietās pēc Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/48/EK par rotaļlietu drošumu stāšanās spēkā, ciktāl tas attiecas uz bāriju, tiesiskumu vairs nav jāizskata;

               2)

               atcelt Lēmuma 2012/160 1. panta otrā daļu, ciktāl valsts noteikumu, kuros ir paredzētas robežvērtības svinam, apstiprinājums ir ierobežots līdz 2013. gada 21. jūlijam;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina pusi Vācijas Federatīvās Republikas tiesāšanās izdevumu

      (1)  OV C 200, 7.7.2012.


title: Lieta C-219/13: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 11. septembra spriedums ( Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība, ko ierosinājusi K Oy Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma — Direktīva 2006/112/EK — 98. panta 2. punkts — III pielikuma 6) punkts — Samazināta PVN likme, kas piemērojama tikai uz papīra drukātām grāmatām — Citā fiziskā formātā, nevis uz papīra izdotas grāmatas, kam tiek piemērota PVN pamatlikme — Nodokļu neitralitāte

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/13

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 11. septembra spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība, ko ierosinājusi K Oy

   (Lieta C-219/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 98. panta 2. punkts - III pielikuma 6) punkts - Samazināta PVN likme, kas piemērojama tikai uz papīra drukātām grāmatām - Citā fiziskā formātā, nevis uz papīra izdotas grāmatas, kam tiek piemērota PVN pamatlikme - Nodokļu neitralitāte)
   2014/C 409/17
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Pamatlietas puses

      K Oy

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kas ir grozīta ar Padomes 2009. gada 5. maija Direktīvu 2009/47/EK, 98. panta 2. punkta pirmā daļa un III pielikuma 6) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja vien ir ievērots kopējai pievienotās vērtības nodokļa sistēmai raksturīgais nodokļu neitralitātes princips, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir pamatlietā, kurā papīra formātā izdotām grāmatām ir noteikta samazināta PVN likme, bet grāmatām, kas saglabātas citos datu nesējos, tādos kā CD, CD-ROM vai zibatmiņa, – šī nodokļa pamatlikme.

      (1)  OV C 178, 22.6.2013.


title: Lieta C-185/09: Prasība, kas celta 2009. gada 26. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/32

         Prasība, kas celta 2009. gada 26. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (lieta C-185/09)
   2009/C 180/54
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Jonsson un L. Balta)

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvu 2006/24/EK par tādu datu saglabāšanu, kurus iegūst vai apstrādā saistībā ar publiski pieejamu elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniegšanu vai publiski pieejamu komunikāciju tīklu nodrošināšanu, un par grozījumiem Direktīvā 2002/58/EK (1) prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi šīs direktīvas 15. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Zviedrijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2007. gada 15. septembrī.

      (1)  OV L 105, 54. lpp.