title: Lieta C-199/13 P: Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 27. marta rīkojums – Polyelectrolyte Producers Group , SNF SAS , Travetanche Injection SPRL /Eiropas Komisija, Nīderlandes Karaliste Apelācijas sūdzība — Reglamenta 181. pants — Regula (EK) Nr. 1907/2006 (REACH) — Ierobežojumi, kas piemērojami akrilamīda laišanai tirgū un izmantošanai — Regula (ES) Nr. 366/2011, ar ko groza Regulas (EK) Nr. 1907/2006 XVII pielikumu

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/6

         Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 27. marta rīkojums – Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS, Travetanche Injection SPRL/Eiropas Komisija, Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-199/13 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Reglamenta 181. pants - Regula (EK) Nr. 1907/2006 (REACH) - Ierobežojumi, kas piemērojami akrilamīda laišanai tirgū un izmantošanai - Regula (ES) Nr. 366/2011, ar ko groza Regulas (EK) Nr. 1907/2006 XVII pielikumu)
   2014/C 184/08
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji:
      Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS, Travetanche Injection SPRL (pārstāvji – K. Van Maldegem un R. Cana, avocats)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji – E. Manhaeve un P. Oliver, piedaloties J. Stuyck un A.–M. Vandromme, advocaten), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji – M. Bulterman un B. Koopman)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2013. gada 1. februāra spriedumu lietā T-368/11 Polyelectrolyte Producers Group u.c./Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2011. gada 14. aprīļa Regulu (ES) Nr. 366/2011, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) (OV L 101, 12. lpp.), ciktāl ar to paredz ierobežojumus attiecībā uz akrilamīda laišanu tirgū izmantošanai būvjavas iestrādāšanas darbos

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS un Travetanche Injection SPRL atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 171, 15.6.2013.


title: Tiesas spriedums ( 2011. gada 12. septembris ) Lietā E-16/10 – Philip Morris Norway AS pret Norvēģijas valsti, ko pārstāv Veselības un aprūpes pakalpojumu ministrija (Brīva preču aprite – tabakas izstrādājumu redzamas izvietošanas aizliegums – EEZ līguma 11. un 13. pants – pasākumi, kuru sekas ir līdzvērtīgas kvantitatīviem ierobežojumiem – tirdzniecības nosacījumi – sabiedrības veselības aizsardzība – samērīgums)

text:
               27.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 291/14

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2011. gada 12. septembris)
   Lietā E-16/10

      Philip Morris Norway AS pret Norvēģijas valsti, ko pārstāv Veselības un aprūpes pakalpojumu ministrija
   (Brīva preču aprite – tabakas izstrādājumu redzamas izvietošanas aizliegums – EEZ līguma 11. un 13. pants – pasākumi, kuru sekas ir līdzvērtīgas kvantitatīviem ierobežojumiem – tirdzniecības nosacījumi – sabiedrības veselības aizsardzība – samērīgums)
   2012/C 291/05
   Lietā E-16/10 Philip Morris Norway AS pret Norvēģijas valsti, ko pārstāv Veselības un aprūpes pakalpojumu ministrija, pēc Oslo rajona tiesas (Oslo Tingrett) LŪGUMA, ievērojot 34. pantu Līgumā starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi, Tiesai sniegt interpretāciju par Eiropas Ekonomikas zonas līguma (EEZ līguma) 11. un 13. pantu, jo īpaši jautājumā, vai noteikums, kas aizliedz tabakas izstrādājumu redzamu izvietošanu mazumtirdzniecības vietās, kā tas ir noteikts Norvēģijas tiesību aktos, ir uzskatāms par nelikumīgu ierobežojumu saskaņā ar EEZ līguma 11. pantu, un, ja šāds ierobežojums ir konstatēts, kas ir izšķirošie kritēriji, lai noteiktu, vai minētais aizliegums ir samērīgs saskaņā ar EEZ līguma 13. pantu, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesneši Thorgeir Örlygsson (tiesnesis-referents) un Per Christiansen, 2011. gada 12. septembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               EEZ valsts tiesību aktos noteikts aizliegums redzami izvietot tabakas izstrādājumus, tāds kā šajā lietā izskatāmais, EEZ līguma 11. panta izpratnē ir pasākums, kura sekas ir līdzvērtīgas kvantitatīviem importa ierobežojumiem, ja aizliegums faktiski lielākā mērā ietekmē no citām EEZ valstīm importēto produktu tirdzniecību nekā to importēto produktu tirdzniecību, kas vēl nesen tika ražoti Norvēģijā.

               2.

               Valsts tiesa ir tā, kurai ir jānosaka, kādi ir faktiskie šajā lietā izskatāmo tiesību aktu mērķi, kā arī jālemj, vai sabiedrības veselības politikas uzdevums samazināt tabakas izstrādājumu lietošanu sabiedrībā kopumā var tikt sasniegts ar mazāk ierobežojošiem pasākumiem kā aizliegums redzami izvietot tabakas izstrādājumus.


title: Lieta T-393/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 3. maija  spriedums —  Klaas  pret Parlamentu (Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — Civildienesta noteikumu 45. pants — Paaugstinājuma punktu pārcelšana uz jaunu pakāpi pēc paaugstināšanas amatā — Pārejas pasākumi — Vienlīdzīgas attieksmes princips)

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/15

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 3. maija spriedums — Klaas pret Parlamentu
   (Lieta T-393/04) (1)

   (Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - Civildienesta noteikumu 45. pants - Paaugstinājuma punktu pārcelšana uz jaunu pakāpi pēc paaugstināšanas amatā - Pārejas pasākumi - Vienlīdzīgas attieksmes princips)
   (2006/C 154/41)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Dirk Klaas, Heidelberga (Vācija) (pārstāvis — R. Moos, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji –L. Knudsen un U. Rösslein, pārstāvji)
   Priekšmets
   Lūgums, pirmkārt, atcelt Parlamenta 2004. gada 12. februāra lēmumu anulēt divus paaugstināšanas punktus, kas prasītājam tika piešķirti par laiku līdz 1999. gadam, kā arī atcelt Parlamenta 2004. gada 30. jūnija lēmumu noraidīt prasītāja sūdzību šajā sakarā un, otrkārt, lūgums Pirmās instances tiesai noteikt šo divu paaugstinājuma punktu pārcelšanu uz nākamajiem gadiem.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 6, 08.01.2005.


title: Lieta T-57/15: Prasība, kas celta 2015. gada 4. februārī  – Trajektna luka Split /Komisija

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/35

         Prasība, kas celta 2015. gada 4. februārī – Trajektna luka Split/Komisija
   (Lieta T-57/15)
   (2015/C 118/44)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Trajektna luka Split d.d. (Split, Horvātija) (pārstāvji – M. Bauer, H.-J. Freund un S. Hankiewicz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 15. oktobra Lēmumu C(2013) 7285 final Horvātija – Iespējamais valsts atbalsts Jadrolinija;

               —

               piespriest Komisijai segt savus tiesāšanās izdevumus un prasītājas tiesāšanās izdevumus;

               —

               nosūtīt lietu atpakaļ Eiropas Komisijai turpmākas izmeklēšanas veikšanai un jauna lēmuma pieņemšanai un

               —

               veikt citas darbības vai turpmākas darbības, kas nepieciešamas tiesiskuma nodrošināšanai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, konstatējot, ka apstrīdētais pasākums nav uzskatāms par valsts atbalstu, ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un kļūda tiesību piemērošanā, ar ko ir pārkāpts LESD 107. pants, jo, lai noteiktu, vai ir iesaistīti valsts līdzekļi, esot ticis piemērots nepareizais kritērijs.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, konstatējot, ka apstrīdētais pasākums nav uzskatāms par valsts atbalstu, jo neesot iesaistīti valsts līdzekļi, ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un kļūda tiesību piemērošanā, ar ko ir pārkāpts LESD 107. pants.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda tiesību piemērošanā, ar ko ir pārkāpts jēdziens, kas paredzēts LESD 107. panta 1. punktā kopsakarā ar LESD 106. panta 1. punktu, jo nav ņemts vērā LESD 106. panta 1. punkts.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, pārkāpjot Regulas Nr. 659/1999 (1) 10. panta 2. punktu, ir pārkāpta būtiska procesuāla prasība, jo nav pienācīgi izmantotas tajā paredzētās izmeklēšanas pilnvaras.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka, neuzsākot LESD 108. pantā 2. punktā un Regulas Nr. 659/1999 4. panta 4. punktā paredzēto formālo izmeklēšanas procedūru, ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpta būtiska procesuāla prasība, jo nav norādīts pietiekams pamatojums LESD 296. panta 2. punkta nozīmē attiecībā uz valsts līdzekļu neesamību un jēdzienu, kas paredzēts LESD 106. panta 1. punktā kopsakarā ar LESD 107. panta 1. punktu.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-94/13 P: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. janvāra spriedums – Ntouvas/ECDC Apelācija — Civildienests — Līgumdarbinieks — Novērtējums — Karjeras attīstības ziņojums — 2010. gada novērtējums — Prasības noraidīšana pirmajā instancē — Iebildumu raksta iesniegšanas termiņš — Pagarināšana — Izņēmuma apstākļi — Civildienesta tiesas Reglamenta 39. panta 2. punkts — Novērtējuma veikšanas tiesiskums

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/14

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. janvāra spriedums – Ntouvas/ECDC

   (Lieta T-94/13 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Līgumdarbinieks - Novērtējums - Karjeras attīstības ziņojums - 2010. gada novērtējums - Prasības noraidīšana pirmajā instancē - Iebildumu raksta iesniegšanas termiņš - Pagarināšana - Izņēmuma apstākļi - Civildienesta tiesas Reglamenta 39. panta 2. punkts - Novērtējuma veikšanas tiesiskums)
   (2016/C 078/22)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Ioannis Ntouvas (Agios Stefanos, Grieķija) (pārstāvis – V. Kolias, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Slimību profilakses un kontroles centrs (ECDC) (pārstāvji – sākotnēji R. Trott, vēlāk J. Mannheim un A. Daume, piedaloties D. Waelbroeck un A. Duron, advokāti)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 11. decembra spriedumu Ntouvas/ECDC (F-107/11, Krājums-CDL, EU:F:2012:182), lūdzot šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Ioannis Ntouvas atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 114, 20.4.2013.


title: lieta T-41/04: Pirmās instances tiesas  2005. gada 25. novembra  rīkojums —  Pérez-Díaz  pret Komisiju (Ierēdņi — Prasība atcelt tiesību aktu — Lis pendens — Novēlota iepriekšējas administratīvas sūdzības iesniegšana — Lūgums atlīdzināt zaudējumus, kas cieši saistīts ar prasījumiem [prasībā] par tiesību akta atcelšanu — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/31

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 25. novembra rīkojums — Pérez-Díaz pret Komisiju
   (lieta T-41/04) (1)

   (Ierēdņi - Prasība atcelt tiesību aktu - Lis pendens - Novēlota iepriekšējas administratīvas sūdzības iesniegšana - Lūgums atlīdzināt zaudējumus, kas cieši saistīts ar prasījumiem [prasībā] par tiesību akta atcelšanu - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2006/C 48/60)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Orlando Pérez-Díaz, Brisele (Beļģija), (pārstāvis — M.-A. Lucas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Tserepa-Lacombe un L. Lozano Palacios, agents)
   Priekšmets
   Pirmkārt, lūgums atcelt Komisijas 2003. gada 21. janvāra lēmumu, ar ko prasītājs netika iekļauts pagaidu darbinieku rezerves sarakstā atlases procedūrā COM/R/A/01/1999 un, otrkārt, lūgums atlīdzināt attiecīgos zaudējumus par nodarīto kaitējumu saistībā ar šī lēmuma pieņemšanu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 94, 17.04.2004.


title: Lieta T-604/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 3. jūnija spriedums – Levi Strauss/ITSB – L&O Hunting Group (“101”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “101” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “501” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/38

         Vispārējās tiesas 2015. gada 3. jūnija spriedums – Levi Strauss/ITSB – L&O Hunting Group (“101”)
   (Lieta T-604/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “101” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “501” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 236/50)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Levi Strauss & Co. (New Castle, Californie, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – sākotnēji V. von Bomhard un J. Schmitt, vēlāk – V. von Bomhard, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – G. Schneider un M. Fischer)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: L&O Hunting Group GmbH (Isny im Allgäu, Vācija) (pārstāvji – K. Kuck, K. Landes un G. Müllejans, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2013. gada 6. septembra lēmumu lietā R 1538/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Levi Strauss & Co. un L&O Hunting Group GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas otrās padomes 2013. gada 6. septembra lēmumu lietā R 1538/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Levi Strauss & Co. un L&O Hunting Group GmbH;

               2)

               ITSB un L&O Hunting Group sedz savus, kā arī atlīdzina Levi Strauss & Co. tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta T-555/14: Prasība, kas celta 2014. gada 25. jūlijā  – Igaunija/Komisija

text:
               20.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 372/17

         Prasība, kas celta 2014. gada 25. jūlijā – Igaunija/Komisija
   (Lieta T-555/14)
   2014/C 372/22
   Tiesvedības valoda – igauņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Igaunijas Republika (pārstāvis – N. Grünberg)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 14. maija lēmumu C(2014) 3271, galīgā redakcija, par starpmaksājumu, kas Igaunijai no Eiropas Zivsaimniecības fonda (EZF) tiek izmaksāti saistībā ar darbības programmu attiecībā uz atbalstu laikposmam no 2007. gada līdz 2013. gadam, apturēšanu;

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir kļūdaini piemērojusi Regulas Nr. 1198/2006 (1) 25. panta 2. punktu un 89. pantu.
               Komisijas veiktā 25. panta interpretācija, atbilstoši kurai ieguldījumu atbalstīšana ir pamatota tikai tad, ja ar attiecīgo ieguldījumu palīdzību zvejas kuģu attiecīgie tehniskie rādītāji tiek uzlaboti tādā mērā, kas pārsniedz attiecīgā transportlīdzekļa sākotnējā stāvokļa atjaunošanu, neatbilstot šīs tiesību normas tekstam, jēgai un mērķim. 25. panta 2. punktā esot piešķirta plaša rīcības brīvība saistībā ar lēmuma pieņemšanu par to, kādi ieguldījumi EZF ietvaros drīkst tikt atbalstīti. Tā kā prasītāja ir ievērojusi 25. panta 2. punkta noteikumus, arī nebūtu piemērojams 89. pants un nebūtu apturama tādu starpmaksājumu veikšana, kas pieder pie darbības programmas attiecībā uz atbalstu pirmā prioritārā virziena.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 1198/2006 88. pantu.
               Prasītāja pārmet Komisijai, ka tā sešu mēnešu laikā pēc paziņošanas par starpmaksājuma veikšanas pārtraukšanu nebija pieņēmusi nekādu lēmumu par maksājumu apturēšanu. Tādējādi tā esot pārkāpusi Regulas Nr. 1198/2006 88. pantu un savas pamatnostādnes par maksājumu pārtraukšanu, apturēšanu un finansiālajiem labojumiem tajos.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi labas pārvaldības principu.
               Pieņemot apstrīdēto lēmumu, Komisija esot pārkāpusi labas pārvaldības principu, jo tā, pirmkārt, nebija rūpīgi izvērtējusi un ņēmusi vērā visus prasītājas norādītos datus, otrkārt, nebija pārbaudījusi, vai ir izpildīti visi tās lēmuma pieņemšanai vajadzīgie nosacījumi, treškārt, visi ieguldījumi, kas tikuši veikti, lai uzlabotu nolietoto zvejas kuģu stāvokli, automātiski esot tikuši iekļauti parastās uzturēšanas maksājumos un, ceturtkārt, esot kļūdaini pieņēmusi, ka šie ieguldījumi nav tikuši veikti 25. panta 2. punktā noteiktā mērķa sasniegšanai.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi tiesiskās paļāvības principu.
               Lai arī savā dokumentā Komisija ir skaidri un precīzi norādījusi savu nostāju un tādējādi radījusi tiesisko paļāvību, ka izdevumiem par motora atjaunošanu/remontu varētu būt piemērojams Regulas Nr. 1198/2006 25. panta 2. punkts, ja tādējādi netiek uzlabota zvejas kuģa spēja zvejot zivis, vēlāk Komisija nolēma, ka šāda veida izdevumi ir saistāmi nevis ar transportlīdzekļa tehnisko rādītāju uzlabošanu, bet gan drīzāk ar sākotnējā stāvokļa atjaunošanu vai uzturēšanu un tādēļ nav atbilstoši izdevumi. Prasītājai par šo pieeju nekas nebija zināms; to neesot bijis iespējams izsecināt no Regulas Nr. 1198/2006 25. panta 2. punkta, nedz arī no Komisijas atbildes raksta uz attiecīgu prasītājas jautājumu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi tiesiskās noteiktības principu.
               Ar to, ka Komisija pieņem galīgu lēmumu par starpmaksājumu apturēšanu vairāk ka trīs gadus pēc tam, kad ticis apturēts pirmais starpmaksājums un tādējādi neievēro Regulas Nr. 1198/2006 88. panta 1. punktā paredzēto sešu mēnešu termiņu, tiekot skaidri pārkāpts tiesiskās noteiktības princips. Šāda Komisijas rīcība nekādi neesot bijusi paredzama EZF atbalsta saņēmējiem.

      (1)  Padomes 2006. gada 27. jūlija Regula (EK) Nr. 1198/2006 par Eiropas Zivsaimniecības fondu (OV L 223, 1. lpp.).


title: Lieta T-340/10: Prasība, kas celta 2010. gada 20. augustā — CTG Luxembourg PSF /Tiesa

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/48

      Prasība, kas celta 2010. gada 20. augustā — CTG Luxembourg PSF/Tiesa
      (Lieta T-340/10)
      ()
      (2010/C 288/91)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Computer Task Group Luxembourg PSF SA (CTG Luxembourg PSF) (Bertrange, Luksemburga) (pārstāvis — M. Thewes, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  izdot rīkojumu šo lietu apvienot ar lietu T-170/10, kuru izskata Vispārējās tiesas astotā palāta;

                  —

                  atcelt Tiesas 2010. gada 29. jūnija lēmumu piešķirt līguma “AO 008/2009: 1. un 2. līmeņa atbalsts IT un telefonu sistēmu, uzziņu centra lietotājiem un galalietotāju aparatūras pārvaldībai” slēgšanas tiesības citam pretendentam;

                  —

                  atzīt Eiropas Savienības ārpuslīgumisko atbildību un piespriest Tiesai atlīdzināt prasītājai par visu kaitējumu, kas nodarīts apstrīdētā lēmuma dēļ, un norīkot ekspertu šī kaitējuma novērtēšanai;

                  —

                  piespriest Tiesai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus un izmaksas.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasītājas izvirzītie pamati un galvenie argumenti ir vienādi ar tiem, kuri attiecībā uz šo pašu uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā ir izvirzīti lietā T-170/10 CTG Luxembourg PSF/Tiesa (1).

         (1)  OV 2010, C 161, 48. lpp.


title: Lieta C-419/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 23. augustā iesniedza Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Vācija) — Wolfgang Hofmann/Freistaat Bayern

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 23. augustā iesniedza Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Vācija) — Wolfgang Hofmann/Freistaat Bayern

   (Lieta C-419/10)
   ()
   2010/C 301/16
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Wolfgang Hofmann

      Atbildētāja: Freistaat Bayern

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Direktīvas 2008/126/EK par vadītāju apliecībām (1) 2. panta 1. punkts un 11. panta 4. punkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij ir jāatsakās no tādas vadītāja apliecības derīguma atzīšanas, kuru personai ir izsniegusi cita dalībvalsts ārpus šai personai noteiktā jaunas apliecības izsniegšanas aizlieguma perioda, ja tās vadītāja apliecība pirmās minētās dalībvalsts teritorijā ir tikusi atņemta un vadītāja apliecības izsniegšanas brīdī šīs personas parastā dzīvesvieta bija izdevējas dalībvalsts teritorijā?

      (1)  OV L 403, 18. lpp.


title: Lieta T-121/11: Prasība, kas celta 2011. gada 2. martā — Versus Bank /Padome

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/18

         Prasība, kas celta 2011. gada 2. martā — Versus Bank/Padome
   (Lieta T-121/11)
   2011/C 130/33
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Versus Bank (Abidjan, Kotdivuāra) (pārstāvis — J.-C. Tchikaya, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmumu 2011/18/KĀDP, ar kuru groza Padomes Lēmumu 2010/656/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Kotdivuāru, un Padomes 2011. gada 14. janvāra Regulu (ES) Nr. 25/2011, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 560/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā, tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas izvirzītie pamati un galvenie argumenti būtībā ir vienādi ar vai līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietā T-118/11 Attey/Padome.


title: Lieta T-706/15: Prasība, kas celta 2015. gada 2. decembrī – Makhlouf/Padome

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/73

         Prasība, kas celta 2015. gada 2. decembrī – Makhlouf/Padome
   (Lieta T-706/15)
   (2016/C 038/98)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ehab Makhlouf (Damaska, Sīrija) (pārstāvis – E. Ruchat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējā tiesai ir šādi:

               —

               atzīt prasītāja prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               līdz ar to piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt visu prasītājam radīto kaitējumu apmērā, kādu Vispārējā tiesa noteiks atbilstoši taisnīguma principam;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatojumam prasītājs izvirza vienu pamatu saistībā ar viņam radīto kaitējumu, par ko atbildīga esot Eiropas Savienības Padome. Izvirzītais pamats ir formulēts trīs daļās:

               —

               pirmajā daļā tiek apgalvots Padomes pieņemto tiesību aktu prettiesiskums, jo, pirmkārt, ierobežojošie pasākumi esot nepamatoti un nesamērīgi un, otrkārt, ar tiem tiekot pārkāptas tiesības uz labu pārvaldību un uz prasītāja reputāciju, kā arī viņa tiesības uz īpašumu;

               —

               otrajā daļā tiek apgalvots, ka prasītājam esot nodarīts morālais kaitējums saistībā ar viņa iekļaušanu tādu personu un vienību sarakstā, uz kurām attiecas pret Sīriju noteiktās sankcijas;

               —

               trešajā daļā tiek apgalvota Eiropas Savienības atbildība neatkarīgi no vainas, jo ar pret prasītāju veiktiem pasākumiem pārmērīgi tiekot ierobežotas viņa pamattiesības.


title: Lieta T-244/12: Prasība, kas celta 2012. gada 30. maijā — Unister /ITSB ( “fluege.de” )

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/28

         Prasība, kas celta 2012. gada 30. maijā — Unister/ITSB (“fluege.de”)
   (Lieta T-244/12)
   2012/C 217/59
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Unister GmbH (Leipciga, Vācija) (pārstāvji — H. Hug un A. Kessler-Jensch, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 14. marta lēmumu lietā R 2149/2011-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “fluege.de” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25., 28., 35., 39., 41. un 43. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkta pārkāpums.


title: lieta C-520/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 20. decembraKorkein hallinto-oikeus lēmumu lietā Pirkko Marjatta Turpeinen

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 20. decembraKorkein hallinto-oikeus lēmumu lietā Pirkko Marjatta Turpeinen

   (lieta C-520/04)
   (2005/C 57/32)
   tiesvedības valoda - somu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 20. decembraKorkein hallinto-oikeus (Somija) lēmumu lietā Pirkko Marjatta Turpeinen, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 22. decembrī.

      Korkein hallinto-oikeus lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai EKL 18. pants par Savienības pilsoņu tiesībām brīvi pārvietoties un dzīvot dalībvalstīs vai EKL 39. pants par darba ņēmēju pārvietošanās brīvības nodrošināšanu Kopienā ir interpretējams tādā nozīmē, ka vienai vai abām šīm normām ir pretrunā tādi dalībvalsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem pirmavota nodoklis, ko piemēro pensijai, kuru izmaksā personai, kas dzīvo ārvalstīs, bet ir nodokļa maksātājs šajā dalībvalstī tā iemesla dēļ, ka šī persona šajā valstī agrāk ir bijusi civildienesta attiecībās, konkrētos gadījumos pārsniedz nodokli, ko uzlika nodokļa maksātājam, kad viņš dzīvoja šajā dalībvalstī, un līdz ar to tam nav nekādi ierobežojumi?

               2)

               Vai Padomes Direktīva 90/365/EEK (1) par tādu darbinieku un pašnodarbinātu personu uzturēšanās tiesībām, kas pārtraukušas profesionālo darbību, ir interpretējama tādā nozīmē, ka tai ir pretrunā tādi valsts tiesību akti, kas minēti 1. jautājumā?

      (1)  Padomes 1990. gada 28. jūnija Direktīva 90/365/EEK, OV L 180, 28. lpp.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 10. jūnijā lietā 307/01 Jean-Paul François pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Disciplinārā sistēma — Kategorijas pazemināšana — Līgums par Komisijas ēku apsargāšanu — Saprātīgs termiņš — Kriminālprocess — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/37

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 10. jūnijā
   lietā 307/01 Jean-Paul François pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Disciplinārā sistēma - Kategorijas pazemināšana - Līgums par Komisijas ēku apsargāšanu - Saprātīgs termiņš - Kriminālprocess - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2004/C 228/82)
   Tiesvedības valoda: franču
   Lietā 307/01 Jean-Paul François, Eiropas Kopienu Komisijas darbinieks, ar dzīvesvietu Wavre (Beļģijā), ko pārstāv A. Colson, advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv J. Curall, pārstāvis, kuram palīdz B. Wägenbaur, advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā, par prasību, no vienas puses, atcelt Komisijas 2001. gada 5. aprīļa lēmumu, ar kuru prasītājam piemērots disciplinārsods- kategorijas pazemināšana; un, no otras puses, atlīdzināt nodarītos zaudējumus, lai kompensētu materiālo un morālo kaitējumu, ko pēc prasītāja uzskata viņš ir cietis, Pirmās Instances tiesa, piektā palāta, (šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja P. Lindh, tiesneši R. García-Valdecasas un J. D. Cooke, sekretārs I. Natsinas) 2004. gada 10. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Atcelt Komisijas 2001. gada 5. aprīļa lēmumu, ar kuru prasītājam piemērots disciplinārsods– kategorijas pazemināšana.

               2)

               Piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājam zaudējumus EUR 8 000 apmērā par viņam nodarīto morālo kaitējumu.

               3)

               Komisija sedz visus izdevumus.

      (1)  OV C 56, 2.3.2002.


title: Lieta C-130/08: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 22. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/32

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 22. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-130/08) (1)

   (2009/C 69/68)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 128, 24.5.2008.


title: Lieta C-278/14: Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 16. aprīļa spriedums (Curtea de Apel Alba Iulia (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Enterprise Focused Solutions SRL/Spitalul Județean de Urgență Alba Iulia Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publiskie iepirkumi — Piegādes — Tehniskās specifikācijas — Vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principi — Pārskatāmības pienākums — Atsauce uz kādas preču zīmes produkciju — Pretendenta piedāvātās produkcijas ekvivalentuma vērtējums — Atsauces produkcijas ražošanas izbeigšana

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/15

         Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 16. aprīļa spriedums (Curtea de Apel Alba Iulia (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Enterprise Focused Solutions SRL/Spitalul Județean de Urgență Alba Iulia

   (Lieta C-278/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiskie iepirkumi - Piegādes - Tehniskās specifikācijas - Vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principi - Pārskatāmības pienākums - Atsauce uz kādas preču zīmes produkciju - Pretendenta piedāvātās produkcijas ekvivalentuma vērtējums - Atsauces produkcijas ražošanas izbeigšana)
   (2015/C 198/19)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Alba Iulia

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: SC Enterprise Focused Solutions SRL

      Atbildētāja: Spitalul Județean de Urgență Alba Iulia

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu, piegādes publiskā iepirkuma līgumu un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2011. gada 30. novembra Regulu (ES) Nr. 1251/2011, 23. panta 8. punkts nav piemērojams publiskajam iepirkumam, kura vērtība nesasniedz šajā direktīvā paredzēto piemērošanas slieksni. Tādā publiskā iepirkumā, kuram nav piemērojama minētā direktīva, bet kuram ir noteikta pārrobežu interese, kas ir jāizvērtē iesniedzējtiesai, Līguma pamatnoteikumi un vispārējie principi, it īpaši vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principi, kā arī no tiem izrietošais pārskatāmības pienākums, ir jāinterpretē tādējādi, ka līgumslēdzēja iestāde nevar noraidīt piedāvājumu, kas atbilst paziņojuma par iepirkumu prasībām, pamatojoties uz minētajā paziņojumā neparedzētiem iemesliem.

      (1)  OV C 303, 8.9.2014.


title: Lieta T-236/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 3. aprīļa rīkojums — Landtag Schleswig-Holstein /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Piekļuve dokumentiem — Reģionālais parlaments — Procesuālās rīcībspējas neesamība — Nepieņemamība)

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/25

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 3. aprīļa rīkojums — Landtag Schleswig-Holstein/Komisija
   (Lieta T-236/06) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Piekļuve dokumentiem - Reģionālais parlaments - Procesuālās rīcībspējas neesamība - Nepieņemamība)
   (2008/C 142/45)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Landtag Schleswig-Holstein (Vācija) (pārstāvji — S. Laskowski un J. Caspar)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Costa de Oliveira un C. Ladenburger)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2006. gada 10. marta un 2006. gada 23. jūnija lēmumus, ar ko ir atteikts piešķirt prasītājam piekļuvi 2005. gada 22. marta dokumentam SEK (2005) 420, kas ietver juridisku analīzi par Padomes izskatāma pamatlēmuma projektu par datu, kas tiek apstrādāti un uzkrāti sakarā ar sabiedrībai pieejamu elektroniskās komunikācijas pakalpojumu sniegšanu, vai caur publiskajiem komunikācijas tīkliem pārraidīto datu uzglabāšanu, lai novērstu, izmeklētu, atklātu un vajātu kriminālpārkāpumus un noziegumus, ieskaitot terorismu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               nelemt par pieteikumiem par iestāšanos lietā;

               3)

                  Landtag Schleswig-Holstein sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus, izņemot tos, kas attiecas uz pieteikumiem par iestāšanos lietā;

               4)

               Landtag Schleswig-Holstein, Komisija, Somijas Republika un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar pieteikumiem par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 261, 28.10.2006.


title: Lieta T-303/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. marta rīkojums – Polyblend/Komisija

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/39

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. marta rīkojums – Polyblend/Komisija
   (Lieta T-303/14) (1)

   (2015/C 155/52)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta T-115/12: Prasība, kas celta 2012. gada 7. martā — Buzil-Werk Wagner /ITSB — Roca Sanitario ( “Roca” )

text:
               2.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 157/7

         Prasība, kas celta 2012. gada 7. martā — Buzil-Werk Wagner/ITSB — Roca Sanitario (“Roca”)
   (Lieta T-115/12)
   2012/C 157/12
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Buzil-Werk Wagner GmbH & Co. KG (Memmingen, Vācija) (pārstāvis –D. Waldhauser, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Roca Sanitario, SA (Barselona, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 9. janvāra lēmumu attiecībā uz sūdzību Nr. R 1907/2010-4 un noraidīt Roca Sanitario, SA, Av. Diagonal, 513, E-08029 Barselona (Spānija) iebildumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Roca” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 6 800 726).

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Roca Sanitario, SA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas preču zīmes “Roca” (preču zīmes Nr. 1 020 043, Nr. 2 543 451, Nr. 424 875 un Nr. 915 635) attiecībā uz konkrētām precēm, kas ietilpst 19. un 21. klasē, kā arī starptautiska preču zīme “Roca” (preču zīme Nr. 905 212) attiecībā uz konkrētām precēm, kas ietilpst 11., 19., 20. un 21. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz visām pieteiktajām precēm

      Izvirzītie pamati: starp pretstatītajām preču zīmēm neesot sajaukšanas iespējas


title: Lieta F-53/06: Prasība, kas celta  2006. gada 12. maijā  —  Gualtieri  pret Komisiju

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/27

         Prasība, kas celta 2006. gada 12. maijā — Gualtieri pret Komisiju
   (Lieta F-53/06)
   (2006/C 154/63)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Claudia Gualtieri, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — P. Gualtieri un M. Gualtieri, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2006. gada 30. janvāra lēmumu, ar ko personāla un administrācijas ģenerāldirektors ir noraidījis 2005. gada 17. oktobrī reģistrēto sūdzību R/783/05, kuras mērķis ir panākt, lai tiktu atcelts 2005. gada 5. septembrī paziņotais lēmums, ar kuru Administrācijas ģenerāldirektorāts (ĢD ADMIN) noraidīja prasītājas lūgumu atzīt tai tiesības uz dienas naudu pilnā apmērā;

               —

               atcelt 2005. gada 5. septembrī paziņoto lēmumu;

               —

               atcelt visus atbildētājas paziņojumus, kas saņemti katru mēnesi un kas attiecas uz konkrētā pabalsta noteikšanu;

               —

               piespriest atbildētājai par laika posmu no 2004. gada 1. janvāra līdz 2005. gada 31. decembrim izmaksāt prasītājai dienas naudu un mēneša pabalstu, kas ir paredzēts Komisijas lēmumā par valsts ekspertiem, kuri ir norīkoti darbam Komisijā (END);

               —

               pakārtoti, piespriest atbildētājai samaksāt prasītājai iepriekš minētos pabalstus par laika posmu no 2005. gada 2. februāra, proti, dienas, kad prasītāja faktiski izšķīrās no sava vīra un tika izbeigta viņu kopdzīve, vai, pakārtoti tam, par laika posmu no 2005. gada 4. jūlija, proti, dienas, kurā Briseles Tiesā tika iesniegts pieteikums par laulības šķiršanu, līdz 2005. gada 31. decembrim;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, kas ir valsts eksperte, kura ir norīkota darbam Komisijā, apstrīd noteikumos par END paredzētās dienas naudas samazinājuma par 25 % no tās pilnā apmēra likumību, kā arī šajos noteikumos paredzētā mēneša pabalsta neizmaksāšanu.
   Prasītāja vispirms uzsver, ka sagatavošanas dokumentos pirms stāšanās amatā ir skaidri minēts attiecīgais pabalsts pilnā apmērā, kam piemīt atlīdzības raksturs, kaut gan viņa bija paziņojusi, ka ir precējusies ar Eiropas Savienības pilsoni, kura dzīvesvieta ir Briselē. Viņa piebilst, ka darba attiecības uz šāda pamata tika nodibinātas 2004. gada 7. janvārī un finanšu nosacījumi vienpusēji vairs nevarēja tikt mainīti.
   Prasītāja atsaucas arī uz EKL 241. pantu, lai apstrīdētu lēmuma par END 20. panta 3. punkta spēkā esamību. Šī norma, pirmkārt, diskriminē juridiski reģistrētas ģimenes locekļus salīdzinājumā ar personām, kas ir izvēlējušies tikai faktisku savienību. Otrkārt, tā radīja atšķirīgu attieksmi, liedzot prasītājai saņemt tādu pašu papildu atalgojumu, kādu saņem citi END, neatkarīgi no tā vai viņi ir precējušies vai nav. Minētā norma ir pretrunā ar Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 14. pantu, EKL 2., 3., 13. un 141. pantu, kā arī Padomes 2000. gada 29. jūnija Direktīvu 2000/43/EK, ar ko ievieš vienādas attieksmes principu pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības (1).

      (1)  OV L 180, 19.07.2000., 22. lpp.


title: Lieta T-300/11: Prasība, kas celta 2011. gada 10. jūnijā — Otto /ITSB — Nalsani ( “TOTTO” )

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/27

         Prasība, kas celta 2011. gada 10. jūnijā — Otto/ITSB — Nalsani (“TOTTO”)
   (Lieta T-300/11)
   2011/C 238/48
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Otto GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija) (pārstāvji — P. Schäuble un S. Müller, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Nalsani, SA (Bogota, Kolumbija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 9. marta lēmumu apelācijas lietā R 1291/2010-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Nalsani, SA

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “TOTTO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 9., 14., 18. un 25. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 6 212 451

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts grafiska preču zīme “OTTO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 9., 14., 18. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt un iebildumus noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo pastāvot pretstatīto preču zīmju sajaukšanas iespēja. Izvērtējot apzīmējumu vizuālo līdzību, Apelāciju padome esot uzsvērusi nepareizus būtiskos elementus.


title: Lieta T-381/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 10. jūnija rīkojums – Pshonka/Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā — Līdzekļu iesaldēšana — Personu, vienību un struktūru saraksts, kurām ir jāpiemēro līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Prasītāja vārda iekļaušana — Termiņš prasības celšanai — Pieņemamība — Ietveršanas sarakstos pamatotības pierādīšana — Acīmredzami pamatota prasība

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/26

         Vispārējās tiesas 2016. gada 10. jūnija rīkojums – Pshonka/Padome
   (Lieta T-381/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - Personu, vienību un struktūru saraksts, kurām ir jāpiemēro līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja vārda iekļaušana - Termiņš prasības celšanai - Pieņemamība - Ietveršanas sarakstos pamatotības pierādīšana - Acīmredzami pamatota prasība)
   (2016/C 279/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Viktor Pavlovych Pshonka (Maskava, Krievija) (pārstāvji – C. Constantina un J.-M. Reymond, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – V. Piessevaux un A. Vitro)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Bartelt un D. Gauci)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2014 L 66, 26. lpp.), un Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2014 L 66, 1. lpp.), ciktāl tie attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, un Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl tie attiecas uz Viktor Pavlovych Pshonka;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina V. P. Pshonka tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 261, 11.8.2014.


title: Lieta F-43/16: Prasība, kas celta 2016. gada 18. augustā – ZZ/Komisija

text:
               10.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/31

         Prasība, kas celta 2016. gada 18. augustā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-43/16)
   (2016/C 371/34)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – M. Cornacchia, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu izslēgt prasītāju no konkursa EPSO/AST-SC/03/15 tādēļ, ka viņš nav informējis EPSO par savām ģimenes saitēm ar minētā konkursa atlases komisijas locekli

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2016. gada 19. maija lēmumu – kas pieņemts, atbildot uz pārskatīšanas lūgumu, kuru prasītājs iesniedzis 2015. gada 5. novembrī, – ar ko konkursa EPSO/AST-SC/03/15 atlases komisijas priekšsēdētājs ir apstiprinājis lēmumu izslēgt prasītāju no minētā konkursa, kā arī vajadzības gadījumā atcelt lēmumu noraidīt sūdzību un atcelt sākotnējo lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: apvienotās lietas T-130/05, T-160/05 un T-183/05: Pirmās instances tiesas  2005. gada 16. novembrī  rīkojums —  Albert-Bousquet  u.c. pret Komisiju

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/26

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 16. novembrī rīkojums — Albert-Bousquet u.c. pret Komisiju
   (apvienotās lietas T-130/05, T-160/05 un T-183/05) (1)

   (2006/C 22/52)

      Tiesvedības valoda — franču

   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 132, 28.05.2005.


title: Apvienotās lietas C-338/08 un C-339/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 24. jūnija spriedums ( Commissione Tributaria Regionale di Torino (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — P. Ferrero E C. SPA/Agenzia delle Entrate — Ufficio Alba (C-338/08) un General Beverage Europe BV/Agenzia delle Entrate — Ufficio di Torino 1 (C-339/08) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 90/435/EEK — Jēdziens “nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā” — Maksājuma 5 % apmērā piemērošana, Itālijas meitas sabiedrībai izmaksājot dividendes un “atmaksājot nodokļa palielinājumu atbilstoši galīgajam aprēķinam” savai mātes sabiedrībai, kas dibināta Nīderlandē, atbilstoši divpusējam nolīgumam)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/4

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 24. jūnija spriedums (Commissione Tributaria Regionale di Torino (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — P. Ferrero E C. SPA/Agenzia delle Entrate — Ufficio Alba (C-338/08) un General Beverage Europe BV/Agenzia delle Entrate — Ufficio di Torino 1 (C-339/08)
   (Apvienotās lietas C-338/08 un C-339/08) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 90/435/EEK - Jēdziens “nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā” - Maksājuma 5 % apmērā piemērošana, Itālijas meitas sabiedrībai izmaksājot dividendes un “atmaksājot nodokļa palielinājumu atbilstoši galīgajam aprēķinam” savai mātes sabiedrībai, kas dibināta Nīderlandē, atbilstoši divpusējam nolīgumam)
   2010/C 221/05
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione Tributaria Regionale di Torino

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: P. Ferrero E C. SPA (C-338/08) un General Beverage Europe BV (C-339/08)

      Atbildētāji: Agenzia delle Entrate — Ufficio Alba (C-338/08) un Agenzia delle Entrate — Ufficio di Torino 1 (C-339/08)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Commissione Tributaria Regionale di Torino — Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (OV L 225, 6. lpp.), 5. panta 1. punkta un 7. panta 2. punkta interpretācija — Jēdziens “nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā” — Mātesuzņēmums Nīderlandē, kas saņem dividendes ar meitasuzņēmuma starpniecību Itālijā, no kurām tiem atskaitīta nodeva 5 % apmērā saskaņā ar 10. panta 2. punktu nolīgumā, kas noslēgts starp Itāliju un Nīderlandes Karalisti un kura mērķis ir novērst divkāršu ekonomisku nodokļu uzlikšanu dividendēm — Nodoklis, kas ir piemērojams summām, kuras samaksātas kā “maggiorazione di conguaglio”, un kas paredzēts nolīguma 10. panta 3. punktā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               ja vien iesniedzējtiesa atbilstoši šī sprieduma 38. punktā sniegtajiem paskaidrojumiem pārbauda pamata lietās aplūkojamās “nodokļa palielinājuma atbilstoši galīgajam aprēķinam”“atmaksāšanas”, ko Itālijas sabiedrība veikusi attiecībā uz Nīderlandes sabiedrību, raksturu atbilstoši 10. panta 3. punktam Itālijas Republikas un Nīderlandes Karalistes noslēgtajā nolīgumā, lai novērstu nodokļu dubulto uzlikšanu ienākuma nodokļa un īpašuma nodokļa jomā un novērstu izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, ar papildu protokolu, kas noslēgts Hāgā 1990. gada 8. maijā, ir jāuzskata, ka, tā kā nodokļu ieturējums, kas tiek aplūkots pamata lietās, ir piemērojams minētajai atmaksāšanai, tas neveido nodokļa ieturējumu par sadalīto peļņu ienākumu gūšanas vietā, kas principā ir aizliegts ar 5. panta 1. punktu Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvā 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs, versijā, kas bija spēkā dienā, kad radās pamata lietā aplūkojamie fakti. Tomēr gadījumā, ja iesniedzējtiesa uzskatītu, ka minētajai šī “nodokļa palielinājuma atbilstoši galīgajam aprēķinam”“atmaksai” nepiemīt nodokļa raksturs, pamata lietās aplūkotais nodokļu ieturējums savukārt ir nodokļa ieturējums par sadalīto peļņu ienākumu gūšanas vietā, kas principā ir aizliegts ar minētās Direktīvas 90/435 5. panta 1. punktu;

               2)

               ja iesniedzējtiesai pamata lietās aplūkojamais nodokļa ieturējums būtu jāuzskata par nodokļa ieturējumu par sadalīto peļņu ienākumu gūšanas vietā Direktīvas 90/435 5. panta 1. punkta nozīmē versijā, kas bija spēkā dienā, kad radās faktiskie apstākļi pamata lietā, šo nodokļa ieturējumu varētu uzskatīt par tādu, kas ietilpst Direktīvas 90/435 7. panta 2. punkta piemērošanas jomā, tikai tad, ja, pirmkārt, minētajā nolīgumā būtu paredzēti noteikumi, lai novērstu vai samazinātu ekonomisko dubulto nodokļu uzlikšanu dividendēm, un ja, otrkārt, minētā ieturējuma piemērošana nelikvidētu tās sekas, kas ir jānovērtē iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 260, 11.10.2008.


title: Lieta C-441/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 26. septembrī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2007. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-170/06 Alrosa Company Ltd /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/22

         Apelācija, ko 2007. gada 26. septembrī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2007. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-170/06 Alrosa Company Ltd/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-441/07 P)
   (2007/C 283/39)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un R. Sauer, pārstāvji)

      Otrs lietas dalībnieks: Alrosa Company Ltd

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-170/06;

               —

               pieņemt lietā galīgu spriedumu, noraidot prasību atcelt tiesību aktu lietā T-170/06 kā nepamatotu;

               —

               piespriest prasītājai lietā T-170/06 samaksāt Komisijai pirmajā instancē un šajā apelācijā radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati par lietas būtību

               Komisija uzskata, ka pārsūdzētajā spriedumā ir nepareizi interpretēts Regulas Nr. 1/2003 (1) 9. pants un tas, kā šīs normas kontekstā ir piemērojams samērīguma princips. Tālāk Komisija apgalvo, ka pārsūdzētā sprieduma izvērtējumā par to, vai saistības bija samērīgas, ir nepareizi piemērots 9. pants, pieļauta tiesību kļūda EKL 82. panta interpretācijā, nav ņemts vērā tiesas kontroles apmērs, sagrozīts apstrīdētā lēmuma saturs un fakti, kā arī vairākos aspektos nav norādīts pamatojums.

         Pamati par procesuāliem aspektiem

               Komisija apgalvo, ka Pirmās instances tiesas atzinums par apgalvoto prasītājas tiesību tikt uzklausītai pārkāpumu nav pietiekami pamatots un ir neskaidrs, jo Pirmās instances tiesa nav sniegusi nepārprotamu paskaidrojumu, kāpēc prasītāja nevarēja sagatavot “pienācīgu” atbildi un “pilnībā” izmantot savas tiesības. Tā turklāt apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir piemērojusi nepareizu juridisku kritēriju, pielīdzinot prasītāju “skartam uzņēmumam”. Pirmās instances tiesa esot nepareizi interpretējusi tiesības, pieņemot, ka prasītājai bija jādod iespēja kopā ar De Beers sagatavot jaunas kopīgas saistības vai izteikties par tirgus pārbaudes rezultātu pirms De Beers iesniedza individuālās saistības. Turklāt Pirmās instances tiesa nepārbaudīja, vai prasītājai faktiski nebija šāda iespēja pēc tirgus pārbaudes vērtējuma kopsavilkuma saņemšanas. Visbeidzot, Komisija apgalvo, ka Pirmās instances tiesa pieļāva tiesību kļūdu, uzskatot par pamatotu prasītājas pirmo pamatu, bet atstājot neatbildētu jautājumu par to, kādā apmērā tās tiesību tikt uzklausītai apgalvotais pārkāpums faktiski ietekmēja Komisijas lēmumu.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Lieta T-340/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 8. marta spriedums — France Télécom/ Komisija (Konkurence — Lēmums, ar kuru nosaka pārbaudi — Lojāla sadarbība ar valsts tiesām — Lojāla sadarbība ar valsts konkurences iestādēm — Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. panta 4. punkts — Pamatojums — Samērīgums — Jauns pamats — Nepieņemamība)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/39

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 8. marta spriedums — France Télécom/Komisija
   (Lieta T-340/04) (1)

   (Konkurence - Lēmums, ar kuru nosaka pārbaudi - Lojāla sadarbība ar valsts tiesām - Lojāla sadarbība ar valsts konkurences iestādēm - Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. panta 4. punkts - Pamatojums - Samērīgums - Jauns pamats - Nepieņemamība)
   (2007/C 95/77)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: France Télécom SA, Parīze (Francija), (pārstāvji — C. Clarenc un J. Ruiz Calzado, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — É. Gippini Fournier un O. Beynet)
   Priekšmets
   Komisijas 2004. gada 18. maija lēmuma C (2004) 1929, kas pieņemts lietā COMP/C-1/38.916, ar kuru France Télécom SA, kā arī visiem uzņēmumiem, kurus tā tieši vai netieši kontrolē, tostarp Wanadoo SA, un visiem uzņēmumiem, kurus tieši vai netieši kontrolē Wanadoo SA, uzdod pakļauties pārbaudei saskaņā ar 20. panta 4. punktu Padomes 2002. gada 16. decembra Regulā (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [EKL] 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.), atcelšana.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta C-542/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 30. novembrī ierosinājusi Imagination Tecnologies Ltd par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2007. gada 20. septembra spriedumu lietā T-461/04 Imagination Technologies Ltd /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/18

         Apelācija, ko 2007. gada 30. novembrī ierosinājusi Imagination Tecnologies Ltd par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2007. gada 20. septembra spriedumu lietā T-461/04 Imagination Technologies Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   (Lieta C-542/07 P)
   (2008/C 37/25)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Imagination Tecnologies Ltd (pārstāvis — M. Edenborough, Barrister)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšēja tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas spriedumu;

               —

               pieņemt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem, kas saistīti ar šo apelācijas sūdzību Tiesā un tiesvedību Pirmās instances tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 2396075 vārdiskajai preču zīmei “PURE DIGITAL” (turpmāk tekstā — “reģistrācijas pieteikums”) nepārkāpj ne Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b), ne c) apakšpunktu, jo tā kopš reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīža ir ieguvusi atšķirtspēju. Tiek norādīts, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu, analizējot attiecīgās tiesības, konkrētāk, nenolemjot, ka izmantošanai pēc reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīža ir nozīme, apsverot iegūtās atšķirtspējas jautājumu.
   Attiecīgi, Pirmās instances tiesa esot kļūdījusies, noraidot tai iesniegto apelāciju. Tādējādi, tiek norādīts, ka šī apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas spriedumu būtu jāapmierina un būtu jāatceļ tās spriedums. Apelācijas sūdzības iesniedzēja tāpat prasa atlīdzināt tās tiesāšanās izdevumus šajā apelācijas procesā un tiesvedībā Pirmās instances tiesā.


title: Lieta C-78/05: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 14. jūnija rīkojums ( Tribunale di Livorno (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Umberto Gentilini pret Dal Colle Industria Dolciaria SpA

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/32

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 14. jūnija rīkojums (Tribunale di Livorno (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Umberto Gentilini pret Dal Colle Industria Dolciaria SpA

   (Lieta C-78/05) (1)

   (2006/C 224/61)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 93, 16.04.2005.


title: Lieta C-274/04: Tiesas (pirmā palāta) spriedums  2006. gada 6. aprīlī  ( Finanzgericht Hamburg  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  ED & F Man Sugar Ltd  pret  Hauptzollamt Hamburg-Jonas  (Lauksaimniecība — Regula (EEK) Nr. 3665/87 — Eksporta kompensācijas — Sankcijas piemērošana, pamatojoties uz galīgu lēmumu par kompensācijas atgūšanu — Iespēja pārskatīt lēmumu, kas nosaka sankciju)

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/10

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 6. aprīlī (Finanzgericht Hamburg lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — ED & F Man Sugar Ltd pret Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lieta C-274/04) (1)

   (Lauksaimniecība - Regula (EEK) Nr. 3665/87 - Eksporta kompensācijas - Sankcijas piemērošana, pamatojoties uz galīgu lēmumu par kompensācijas atgūšanu - Iespēja pārskatīt lēmumu, kas nosaka sankciju)
   (2006/C 143/19)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: ED & F Man Sugar Ltd

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Hamburg — Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulas (EEK) Nr. 3665/87, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem (OV L 351, 1. lpp.), kas grozīta ar Komisijas 1994. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 2945/94 (OV L 310, 57. lpp.), 11. panta 1. un 3. punkta interpretācija — Sankcijas pārāk lielas kompensācijas pieteikšanas gadījumā — Valsts iestāžu un/vai tiesu iespēja pārskatīt galīgu nepamatoti saņemto summu atgūšanas lēmumu eksportētāja prasības par lēmumu, ar ko tam uzliek sankciju, ietvaros — Kļūdaina Kopienu tiesību interpretācija
   Rezolutīvā daļa:
   Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulas (EEK) Nr. 3665/87, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem, kas grozīta ar Komisijas 1994. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 2945/94, 11. panta 1. punkta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka pārsūdzības procesā par lēmumu, kas nosaka sankciju un kas balstās uz šo normu, valsts iestādes un tiesas ir tiesīgas pārbaudīt, vai eksportētājs ir pieprasījis lielāku kompensāciju nekā piemērojamā kompensācija minētās normas izpratnē, neskatoties uz apstākli, ka minētā panta 3. punkta pirmajā daļā paredzētais atgūšanas lēmums ir kļuvis galīgs, pirms tika pieņemts lēmums, kas nosaka sankciju.

      (1)  OV C 228, 11.09.2004.


title: Lieta T-141/14: Prasība, kas celta 2014. gada 28. februārī – SolarWorld  u.c./Padome

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/41

         Prasība, kas celta 2014. gada 28. februārī – SolarWorld u.c./Padome
   (Lieta T-141/14)
   2014/C 142/54
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: SolarWorld AG (Bonna, Vācija), Brandoni solare SpA (Castelfidardo, Itālija) un Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji – L. Ruessmann, advokāts, un J. Beck, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1238/2013 (1) 3. pantu;

               —

               apvienot šo lietu ar lietu T-507/13 un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētās regulas 3. pantā ir pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā un tas ir pretrunā ar Pamata antidempinga regulas (2) 8. pantu, ciktāl ar to no [antidempinga] pasākumiem ir atbrīvoti Ķīnas ražotāji, kuru kopīgajam paziņojumam par saistību uzņemšanos ir piekritusi Komisija, pārkāpjot prasītāju tiesības uz taisnīgu tiesas procesu un labas pārvaldības principu, prasītāju tiesības uz aizstāvību un Pamata antidempinga regulas 8. panta 4. punktu un 19. panta 2. punktu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētās regulas 3. pantā ir pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā un tas ir pretrunā ar Pamata antidempinga regulas 8. pantu, ciktāl ar to no [antidempinga] pasākumiem ir atbrīvoti Ķīnas ražotāji, kuru prettiesiskajam kopīgajam paziņojumam par saistību uzņemšanos ir piekritusi Komisija.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētās regulas 3. pants ir pretrunā ar LESD 101. panta 1. punktu, ciktāl ar to no attiecīgajiem pasākumiem ir atbrīvoti noteikti Ķīnas ražotāji, pamatojoties uz piedāvājumu uzņemties saistības, kurām ir dota piekrišana un kuras ir apstiprinātas Īstenošanas lēmumā 2013/707/ES (3) un Komisijas Lēmumā 2013/423/ES (4), jo tā ir horizontāla vienošanās par cenām.

      (1)  Padomes 2013. gada 2. decembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1238/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē noteikto pagaidu maksājumu par Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtīta kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importu (OV L 325, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).

      (3)  Komisijas 2013. gada 4. decembra Īstenošanas lēmums Nr. 2013/707/ES, ar ko apstiprina tādu saistību pieņemšanu, kuras piedāvātas saistībā ar antidempinga un antisubsidēšanas procedūru attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no Ķīnas Tautas Republikas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importu galīgo pasākumu piemērošanas periodā (OV L 325, 214. lpp.).

      (4)  Komisijas 2013. gada 2. augusta Lēmums 2013/423/ES, ar ko pieņem saistības, kuras piedāvātas saistībā ar antidempinga procedūru attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no Ķīnas Tautas Republikas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) importu (OV L 209, 26. lpp.).


title: Lieta T-558/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 18. novembra spriedums – Research Engineering & Manufacturing/ITSB – Nedschroef Holding (“TRILOBULAR”) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “TRILOBULAR” — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/26

         Vispārējās tiesas 2015. gada 18. novembra spriedums – Research Engineering & Manufacturing/ITSB – Nedschroef Holding (“TRILOBULAR”)
   (Lieta T-558/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “TRILOBULAR” - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
   (2016/C 007/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Research Engineering & Manufacturing, Inc. (Middletown, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – S. Malynicz, G. Hollingworth, barristers, K. Gilbert un M. Gilbert, solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – M. Rajh)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Nedschroef Holding BV (Helmond, Nīderlande)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 12. maija lēmumu lietā R 442/2013–4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Nedschroef Holding BV un Research Engineering & Manufacturing, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Research Engineering & Manufacturing, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 351 du 6.10.2014.


title: Tiesas spriedums (2015. gada 9. aprīlis) lietā E-16/14 – Pharmaq AS pret Intervet International BV (Veterinārās zāles – Papildu aizsardzības sertifikāts – Regula (EEK) Nr. 1768/92 – Jēdziens “pirmā atļauja laist produktu tirgū kā zāles” Eiropas Ekonomikas zonā – Aktīvā viela)

text:
               22.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 350/8

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2015. gada 9. aprīlis)
   lietā E-16/14

      Pharmaq AS pret Intervet International BV

   (Veterinārās zāles – Papildu aizsardzības sertifikāts – Regula (EEK) Nr. 1768/92 – Jēdziens “pirmā atļauja laist produktu tirgū kā zāles” Eiropas Ekonomikas zonā – Aktīvā viela)
   (2015/C 350/11)
   Lietā E-16/14 Pharmaq AS pret Intervet International BV – pēc Oslo apgabaltiesas (Oslo tingrett) LŪGUMA Tiesai saskaņā ar 34. pantu Nolīgumā starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi interpretēt 2., 3. un 4. pantu Padomes 1992. gada 18. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1768/92 par papildu aizsardzības sertifikāta izstrādi zālēm – Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson (tiesnesis referents), 2015. gada 9. aprīlī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.

               1.

               Saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 1768/92 papildu aizsardzības sertifikātu veterinārām zālēm drīkst piešķirt EEZ valstī, pamatojoties uz tirdzniecības atļauju, kas minētajā valstī ir piešķirta atbilstīgi Direktīvas 2001/82/EK III sadaļā izklāstītajai administratīvajai atļaujas piešķiršanas procedūrai, tostarp procedūrai par atļaujas piešķiršanu ārkārtas gadījumos saskaņā ar minētās direktīvas 26. panta 3. punktu. Šāda tirdzniecības atļauja ir derīga atļauja Regulas (EEK) Nr. 1768/92 3. panta b) punkta nozīmē un vajadzības gadījumā tā var arī būt pirmā atļauja laist produktu tirgū kā veterinārās zāles minētās regulas 3. panta d) punkta nozīmē.
               Atļaujas, kas piešķirtas uz Direktīvas 2001/82/EK 8. panta pirmās daļas pamata, nav tirdzniecības atļaujas Regulas (EEK) Nr. 1768/92 nozīmē. Minētais atkāpes noteikums stingri ierobežo atbilstošo pasākumu izmantošanu, nosakot, ka to piemēro vienīgi nopietnu epizootisku slimību gadījumā tad, ja nav piemērotu zāļu un pēc EBTA Uzraudzības iestādes informēšanas par sīki izstrādātiem izmantošanas nosacījumiem.
               Jautājums par to, vai “īpašo atbrīvojumu no apstiprināšanas” vai “AR 16 licenču” piešķiršana, ko 2003.–2011. gadā veica attiecīgi Norvēģijas un Īrijas iestādes, un 2005. gadā Apvienotajā Karalistē pagaidu tirdzniecības atļauju izsniegšana ir notikusi saskaņā ar valsts noteikumiem par Direktīvas 2001/82/EK 8. panta pirmās daļas vai 26. panta 3. punkta īstenošanu, lielā mērā ir atkarīgs no valsts procedūru ietvaros veicamā atbilstošo faktu novērtējuma, kas ir valsts tiesu kompetencē.

               2.

               Saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 1768/92 4. pantu aizsardzība, ko piešķir papildu aizsardzības sertifikāts, tikai tad attiecas uz specifisko vīrusa celmu, kuru aizsargā pamatpatents, bet kurš nav minēts tirdzniecības atļaujā vīrusa vakcīnai Regulas (EEK) Nr. 1768/92 3. panta b) punkta nozīmē, ja specifiskais celms satur to pašu aktīvo vielu kā atļautajās zālēs un ja tam ir ārstnieciskā iedarbība, kas atbilst terapeitiskām indikācijām, kurām tika piešķirta tirdzniecības atļauja. Nav svarīgi, vai zālēm, kuru pamatā ir šāds cits celms, būtu nepieciešama atsevišķa tirdzniecības atļauja. Šādu elementu izvērtēšana ir valsts tiesu kompetencē.
               Papildu aizsardzības sertifikāts nav derīgs tiktāl, ciktāl tā piemērošanas joma ir plašāka, nekā noteikts konkrētajā tirdzniecības atļaujā.


title: Lieta C-400/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2007. gada 29. augusta rīkojumu — SALF SpA / Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) , Ministero della Salute

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2007. gada 29. augusta rīkojumu — SALF SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

   (Lieta C-400/07)
   (2007/C 269/55)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SALF SpA

      Atbildētājas: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Atbilstoši tiesību normām, kas paredzētas 2. un 3. pantā (1), kas regulē attiecības starp dalībvalstu iestādēm un farmācijas uzņēmumiem — tādā nozīmē, ka valsts iestādēm tiek piešķirtas tiesības noteikt cenu vai tās palielinājumu noteiktām zālēm, balstoties uz informāciju, ko tai sniedz uzņēmumi, bet tikai tādā apmērā, kādu atzīst attiecīgā iestāde un tādējādi, pamatojoties uz vienošanos starp valsts iestādēm, kuru pienākums ir pārraudzīt izdevumus par zālēm, un uzņēmumiem — [šīs direktīvas] 4. panta 1. punkts par “zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenas iesaldēšanu” cenu iesaldēšanu raksturo kā vispārēju pasākumu, kuru ir jāpārbauda, vismaz vienreiz gadā, lai noskaidrotu pamatojoties uz dalībvalstī pastāvošiem makroekonomiskiem apstākļiem.
               Šī tiesību norma attiecīgajām valsts iestādēm paredz 90 dienu termiņu, kuru laikā tām ir jāpaskaidro, vai un kāda cenu paaugstināšana vai pazemināšana tiek apstiprināta.
               Līdz ar to šī tiesa vēlas noskaidrot:
               Vai šis noteikums daļā, kas attiecas uz “iespējamo cenas pazemināšanu”, ir interpretējams tādējādi, ka papildus vispārējiem visu vai atsevišķu kategoriju zāļu cenu iesaldēšanas līdzekļiem, var piemērot vēl vienu vispārēju līdzekli, kurš ļauj visu vai atsevišķu kategoriju zāļu cenu samazinājumu, vai arī “iespējamā cenas pazemināšana” jāinterpretē tādējādi, ka tā attiecas tikai uz tām zālēm, kuru cenas jau ir iesaldētas?

               2)

               Vai [Direktīvas 89/105] 4. panta 1. punkts tajā daļā, kurā ir paredzēta prasība par to, ka dalībvalstu attiecīgajām iestādēm cenu iesaldēšanas gadījumā vismaz vienreiz gadā ir jāveic pārbaudi, lai noskaidrotu, vai makroekonomiskie apstākļi attaisno tādu pašu cenu iesaldējumu turpmāk, ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir tāda, ka cenas samazinājums ir pieļaujams, ir iespējams apstrīdēt šādu pasākumu vairāk nekā vienreiz vienā un tajā pašā gadā, kā arī darīt to atkārtoti gadījumā, ja tas notiek citos gados (sākot no 2002. gada līdz pat 2010. gadam)?

               3)

               Vai atbilstoši [Direktīvas 89/105/EK] iepriekš minētā 4. panta noteikumiem — interpretējot tos atbilstoši prasībām, kas noteiktas attiecībā uz galveno zāļu cenu uzraudzības pasākuma mērķi, atbilstoši kuram galvenais mērķis ir “veicināt veselības aizsardzību, nodrošinot patentētu zāļu adekvātu piedāvājumu par samērīgām cenām” un novērst to, lai “pasākumu nevienlīdzība var traucēt vai apgrūtināt zāļu tirdzniecību Kopienā” — ar Kopienu tiesībām ir saderīgi tādi pasākumi, kas atsaucas uz izdevumu ekonomisko vērtību, kuri balstās vairāk uz paredzēto nevis uz aprēķināto vērtību (jautājums attiecas uz abiem gadījumiem)?

               4)

               Vai vajadzībām, kas saistās ar zāļu izdevumu griestu ievērošanu, kurus katra dalībvalsts ir tiesīga noteikt pēc saviem ieskatiem, noteikti jābūt saistītām tikai ar zāļu izdevumiem, vai arī dalībvalstis pašas pēc saviem ieskatiem var ņemt vērā arī citus veselības izmaksu datus?

               5)

               Vai principi, kuri netieši izriet no Direktīvas [89/105/EK], attiecībā uz pārskatāmību un ieinteresēto uzņēmumu līdzdarbošanos tādu lēmumu pieņemšanā, ar kuriem tiek iesaldētas zāļu cenas vai tās tiek vispārēji samazinātas, jāinterpretē tādējādi, ka vienmēr un jebkuros apstākļos ir jānorāda izņēmums no noteiktās cenas (Direktīvas [89/105] 4. panta 2. punkts) un konkrētu pieteikuma iesniedzējas sabiedrības līdzdalības apmēru un no tā izrietošo vajadzību administratīvajām iestādēm minēt atteikuma iemeslus?

      (1)  Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīva 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās (OV L 40, 8. lpp.).


title: Lieta C-142/14 P: Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 3. jūnija rīkojums – The Sunrider Corporation/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Nannerl GmbH & Co. KG Apelācija — Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Vārdiskas preču zīmes “SUN FRESH” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “SUNNY FRESH” īpašnieka iebildumi — Sajaukšanas iespēja — Konfliktējošo preču zīmju apzīmēto preču līdzība — Tiesības tikt uzklausītam — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 75. un 76. pants

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/6

         Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 3. jūnija rīkojums – The Sunrider Corporation/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Nannerl GmbH & Co. KG

   (Lieta C-142/14 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Vārdiskas preču zīmes “SUN FRESH” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “SUNNY FRESH” īpašnieka iebildumi - Sajaukšanas iespēja - Konfliktējošo preču zīmju apzīmēto preču līdzība - Tiesības tikt uzklausītam - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 75. un 76. pants)
   (2015/C 320/08)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: The Sunrider Corporation (pārstāvji – N. Dontas un K. Markakis, dikogoroi)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Bullock), Nannerl GmbH & Co. KG (pārstāvis – A. Thünken, Rechtsanwalt)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               The Sunrider Corporation atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 7.7.2014.


title: Lieta F-105/05: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2007. gada 11. jūlija spriedums — Dieter Wils /Eiropas Parlaments (Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Pensiju programmas iemaksas likmes palielināšana, piemērojot Civildienesta noteikumu normas to redakcijā, kas ir spēkā, sākot no 2004. gada 1. maija )

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/46

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2007. gada 11. jūlija spriedums — Dieter Wils/Eiropas Parlaments
   (Lieta F-105/05) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Pensiju programmas iemaksas likmes palielināšana, piemērojot Civildienesta noteikumu normas to redakcijā, kas ir spēkā, sākot no 2004. gada 1. maija)
   (2007/C 199/88)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Dieter Wils, Altrier (Luksemburga) (pārstāvji — G. Vandersandenun un C. Ronzi, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvis — J. F. De Wachter un M. Mustapha Pacha, pārstāvji)
   Priekšmets
   Civildienests — Prasītāja darba algas par laikposmu kopš 2004. gada jūlija lapu atcelšana tiktāl, ciktāl tajās pensiju programmas iemaksas likme palielināta līdz 9,75 %, piemērojot jauno Civildienesta noteikumu normas (iepriekš T-399/05)
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Parlaments sedz savus un atlīdzina pusi no Dieter Wils tiesāšanās izdevumiem;

               3)

                  Dieter Wils sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 10, 14.1.2006, 28. lpp.


title: Lieta C-620/16: Prasība, kas celta 2016. gada 29. novembrī – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/15

         Prasība, kas celta 2016. gada 29. novembrī – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-620/16)
   (2017/C 038/20)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – W. Mölls, L. Havas, J. Hottiaux)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               Vācijas Federatīvā Republika esot pārkāpusi Padomes Lēmumu 2014/699/ES (1) un LES 4. panta 3. punktu, jo OTIF Revīzijas komitejas 25. sesijā tā esot balsojusi pret nostāju, kāda bija pieņemta ar iepriekšminēto lēmumu, un esot izrādījusi publisku pretestību gan pret šo nostāju, gan arī pret tajā paredzēto Savienības balsstiesību izmantošanu;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja apgalvo:
   Starptautisko Dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizācija (OTIF), kurā ietilpst ne vien 26 dalībvalstis, bet arī Eiropas Savienība, realizē Konvenciju par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (COTIF).
   OTIF Revīzijas komitejas 25. sesijas laikā notika balsojums par dažiem grozījumiem konvencijā un tās pielikumos. Ar Lēmumu 2014/699/ES Padome pieņēma Savienības nostāju par dažiem tās punktiem.
   Sesijas laikā Vācija, runājot par diviem punktiem, balsoja pretēji minētajā lēmumā pieņemtajai nostājai un izteica publisku pretestību par šo nostāju, vienā gadījumā arī pret šajā lēmumā paredzēto Savienības balsstiesību izmantošanu.
   Komisija uzskata, ka šāda rīcība neesot saderīga ar Lēmumu 2014/699/ES un LES 4. panta 3. punktu.

      (1)  Padomes 2014. gada 24. jūnija Lēmums par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā ir jāieņem OTIF Revīzijas komitejas 25. sesijā attiecībā uz dažiem grozījumiem Konvencijā par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (COTIF) un tās papildinājumos (OV 2014, L 293, 26. lpp.).


title: Lieta T-300/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 22. maija rīkojums – Fricopan Back/Komisija Valsts atbalsts — Pasākumi, ko Vācija īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem — Lēmums par LESD 108. panta 2. punktā paredzētās procedūras uzsākšanu — Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieteikums par prasījumu pielāgošanu — Jauna elementa neesamība — Nepieņemamība

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/26

         Vispārējās tiesas 2015. gada 22. maija rīkojums – Fricopan Back/Komisija
   (Lieta T-300/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Pasākumi, ko Vācija īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem - Lēmums par LESD 108. panta 2. punktā paredzētās procedūras uzsākšanu - Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieteikums par prasījumu pielāgošanu - Jauna elementa neesamība - Nepieņemamība)
   (2015/C 245/31)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fricopan Back GmbH Immekath (Klötze, Vācija) (pārstāvji – T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme un T. Wielsch, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer, pārstāvji, kam palīdz A. Luke un C. Maurer, adokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 18. decembra Lēmumu C (2013) 4424 final uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru par pasākumiem, ko Vācijas Federatīvā Republika īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem [Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               pieteikumu par šīs prasības prasījumu pielāgošanu, ietverot Komisijas 2014. gada 25. novembra Lēmumu C (2014) 8786 final par valsts atbalstu SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN), ko Vācijas Federatīvā Republika īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem, noraidīt kā nepieņemamu;

               3)

               par EBTA Uzraudzības iestādes iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā nav jālemj;

               4)

               Fricopan Back GmbH Immekath sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma procedūru;

               5)

               EBTA Uzraudzības iestāde sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta C-2/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 3. janvārī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — kriminālprocess pret Thi Bich Ngoc Nguyen un Nadine Schönherr

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/12

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 3. janvārī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — kriminālprocess pret Thi Bich Ngoc Nguyen un Nadine Schönherr

      (Lieta C-2/14)
      (2014/C 71/20)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Lietas dalībnieki pamatlietā

         Thi Bich Ngoc Nguyen

         Nadine Schönherr

         Otrs lietas dalībnieks: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

         Prejudiciālais jautājums

      Vai uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksa, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, definīcijai atbilstošām zālēm (1), kuras satur Regulā (EK) Nr. 273/2004 (2) un Regulā (EK) Nr. 111/2005 (3)“klasificētas vielas”, atbilstoši šo regulu 2. panta a) punktam nekādā gadījumā neattiecas šo regulu piemērošanas joma, vai arī tas ir jāpieņem tikai gadījumos, kad zāļu sastāvs ir tāds, ka šīs vielas nevar viegli izmantot vai viegli ekstrahēt ar vienkārši izmantojamiem līdzekļiem vai ekonomiski izdevīgā veidā minēto regulu izpratnē?

         (1)  OV L 311, 67. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 273/2004 par narkotisko vielu prekursoriem, OV L 47, 1. lpp.

         (3)  Padomes 2004. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 111/2005, ar ko paredz noteikumus par uzraudzību attiecībā uz narkotisko vielu prekursoru tirdzniecību starp Kopienu un trešām valstīm, OV 2005 L 22, 1. lpp.


title: Lieta C-400/12: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 16. janvāra spriedums ( Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Secretary of State for the Home Department/M. G. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2004/38/EK — 28. panta 3. punkta a) apakšpunkts — Aizsardzība pret izraidīšanu — Desmit gadu perioda aprēķināšanas metode — Ieslodzījuma periodu ņemšana vērā)

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/7

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 16. janvāra spriedums (Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Secretary of State for the Home Department/M. G.

   (Lieta C-400/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2004/38/EK - 28. panta 3. punkta a) apakšpunkts - Aizsardzība pret izraidīšanu - Desmit gadu perioda aprēķināšanas metode - Ieslodzījuma periodu ņemšana vērā)
   2014/C 85/11
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Secretary of State for the Home Department

      Atbildētāja: M. G.

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.), 28. panta 3. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Lēmums par izraidīšanu, kurš nopietnu valsts drošības apsvērumu dēļ ir pieņemts attiecībā uz Eiropas pilsoni, kas iepriekšējos desmit gadus ir uzturējies uzņēmējā dalībvalstī un kam ir bijis piespriests brīvības atņemšanas sods — Jēdziens desmit gadus ilga uzturēšanās uzņēmējas dalībvalsts teritorijā — Iespēja ņemt vērā ieslodzījuma laikposmu — Uzturēšanās nepieciešamā ilguma aprēķināšana, vai nu skaitot no uzturēšanās sākuma, vai retroaktīvi no lēmuma par izraidīšanu pieņemšanas — Iepriekšējas brīvības atņemšanas ietekme pēdējā no abiem minētajiem gadījumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 28. panta 3. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā noteikumā paredzētajam desmit gadu uzturēšanās laikposmam principā ir jābūt nepārtrauktam un tas ir jāaprēķina, skaitot atpakaļ no lēmuma par attiecīgās personas izraidīšanu pieņemšanas dienas;

               2)

               Direktīvas 2004/38 28. panta 3. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar attiecīgās personas ieslodzījuma laikposmu principā tiek pārtraukta uzturēšanās nepārtrauktība šīs direktīvas izpratnē un tiek ietekmēta tajā paredzētās paplašinātās aizsardzības piešķiršana, ieskaitot gadījumu, kad šī persona uzņēmējā dalībvalstī ir uzturējusies desmit gadus pirms atrašanās ieslodzījumā. Tomēr šis apstāklis var tikt ņemts vērā, veicot kopējo novērtēšanu, kas nepieciešama, lai noteiktu, vai pirms tam izveidojušās integrācijas saites ar uzņēmēju dalībvalsti nav tikušas pārrautas.

      (1)  OV C 331, 27.10.2012.


title: Lieta C-439/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 2. oktobrī iesniedza Landgericht Hamburg (Vācija) — Karin Gawelczyk/Generali Lebensversicherung AG

text:
               15.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 2. oktobrī iesniedza Landgericht Hamburg (Vācija) — Karin Gawelczyk/Generali Lebensversicherung AG

   (Lieta C-439/12)
   2012/C 389/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Karin Gawelczyk

      Atbildētāja: Generali Lebensversicherung AG

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes 1990. gada 8. novembra Otrās direktīvas 90/619/EEK (Dzīvības apdrošināšanas otrās direktīvas) par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu (dzīvības apdrošināšanu) un par pasākumiem, kas veicina brīvu pakalpojumu faktisku sniegšanu, kā arī par grozījumiem Direktīvā 79/267/EEK, ņemot vērā 1992. gada 10. novembra Direktīvas 92/96/EEK (Dzīvības apdrošināšanas otrās direktīvas) (1) par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu (dzīvības apdrošināšanu) 31. panta 1. punktu, kā arī par grozījumiem Direktīvās 79/267/EEK un 90/619/EEK (Dzīvības apdrošināšanas trešā direktīva) (2), 15. panta 1. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā regulējums, — kā Likuma par apdrošināšanas līgumu (“VVG”) 5.a panta 2. punkta ceturtais teikums 1994. gada 21. jūlijaDrittes Gesetz zur Durchführung versicherungsrechtlicher Richtlinien des Rates der Europäischen Gemeinschaften (Trešā likuma par to, kā īstenot Eiropas Kopienu Padomes direktīvas apdrošināšanas jomā; Drittes Durchführungsgesetz/EWG zum VAG), redakcijā, — saskaņā ar kuru termiņš, kurā subjektam ir atteikuma tiesības vai tiesības iebilst, izbeidzas vēlākais vienu gadu pēc pirmās apdrošināšanas prēmijas samaksas, pat ja apdrošinājuma ņēmējs nav ticis informēts par tiesībām atkāpties vai iebilst?

      (1)  OV L 330, 50. lpp.

      (2)  OV L 360, 1. lpp.


title: Lieta C-569/07: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 1. oktobra spriedums ( Special Commissioners of Income Tax , Londona (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — HSBC Holdings plc , Vidacos Nominees Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Netiešie nodokļi — Kapitāla piesaistīšana — 1,5 % nodokļa uzlikšana akciju nodošanai vai emisijai, kas tiek veikta, izmantojot klīringu ( clearance service ))

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/6

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 1. oktobra spriedums (Special Commissioners of Income Tax, Londona (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — HSBC Holdings plc, Vidacos Nominees Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

   (Lieta C-569/07) (1)

   (Netiešie nodokļi - Kapitāla piesaistīšana - 1,5 % nodokļa uzlikšana akciju nodošanai vai emisijai, kas tiek veikta, izmantojot klīringu (“clearance service”))
   2009/C 282/10
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Special Commissioners of Income Tax, Londona

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs:
      HSBC Holdings plc, Vidacos Nominees Ltd

      Atbildētājs:
      The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Special Commissioners of Income Tax, Londona — Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvas 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (OV L 249, 25. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvu 85/303/EEK (OV L 156, 23. lpp.) 10. un 11. panta un EKL 43., 49. un 56. panta interpretācija — Vienā dalībvalstī dibinātas sabiedrības (“A”) piedāvājums iegādāties citā dalībvalstī dibinātas sabiedrības (“B”) akcijas apmaiņai pret A sabiedrības akciju emisiju otrās dalībvalsts fondu biržā — 1.5 % nodokļa uzlikšana akciju nodošanai vai emisijai, kas tiek veikta, izmantojot klīringu (“clearance service”)

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvas 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, kuru groza ar Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvu 85/303/EEK, 11. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas aizliedz iekasēt tādu nodokli, par kādu ir pamata lieta, akciju emisijas, kuru veic, izmantojot klīringu, laikā.

      (1)  OV C 64, 08.03.2008.