title: Lieta T-157/21: Vispārējās tiesas 2021. gada 18. novembra rīkojums – RG/Padome (Prasība atcelt tiesību aktu – Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa – Tirdzniecības un sadarbības nolīgums starp Savienību un Euratom, no vienas puses, un Apvienoto Karalisti, no otras puses – Padomes Lēmums par to, lai parakstītu un provizoriski piemērotu Tirdzniecības un sadarbības nolīgumu – Nodošanas mehānisms, pamatojoties uz apcietināšanas orderi – Persona, kas aizturēta vai apcietināta Īrijā pēc tam, kad ir beidzies pārejas periods, lai izpildītu Eiropas apcietināšanas orderi, ko ir izdevusi Apvienotā Karaliste pārejas perioda laikā – Individuāla skāruma neesamība – Nereglamentējošs akts – Nepieņemamība)

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/32

      Vispārējās tiesas 2021. gada 18. novembra rīkojums – RG/Padome
      (Lieta T-157/21) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Tirdzniecības un sadarbības nolīgums starp Savienību un Euratom, no vienas puses, un Apvienoto Karalisti, no otras puses - Padomes Lēmums par to, lai parakstītu un provizoriski piemērotu Tirdzniecības un sadarbības nolīgumu - Nodošanas mehānisms, pamatojoties uz apcietināšanas orderi - Persona, kas aizturēta vai apcietināta Īrijā pēc tam, kad ir beidzies pārejas periods, lai izpildītu Eiropas apcietināšanas orderi, ko ir izdevusi Apvienotā Karaliste pārejas perioda laikā - Individuāla skāruma neesamība - Nereglamentējošs akts - Nepieņemamība)
      (2022/C 37/44)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: RG (pārstāvis: R. Purcell, solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Antoniadis, J. Ciantar un A. Stefanuc)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts daļēji atcelt Padomes Lēmumu (ES) 2020/2252 (2020. gada 29. decembris) par to, lai Savienības vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu Tirdzniecības un sadarbības nolīgumu starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu, no vienas puses, un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti, no otras puses, un Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti par drošības procedūrām klasificētas informācijas apmaiņai un aizsardzībai (OV 2020, L 444, 2. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  Par Īrijas un Eiropas Komisijas pieteikumiem par iestāšanos lietā vairs nav jālemj.

                  3)

                  RG sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus, izņemot ar pieteikumiem par iestāšanos lietā saistītos izdevumus.

                  4)

                  RG, Padome, Īrija un Komisija sedz katrs pats savus ar pieteikumiem par iestāšanos lietā saistītos izdevumus.

         (1)  OV C 288, 14.6.2021.


title: Lieta T-272/21 R II: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja vietnieka 2021. gada 26. novembra rīkojums – Puigdemont i Casamajó u.c./Parlaments (Pagaidu noregulējums – Institucionālās tiesības – Parlamenta deputāts – Privilēģijas un imunitāte – Parlamenta deputāta imunitātes atcelšana – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/33

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja vietnieka 2021. gada 26. novembra rīkojums – Puigdemont i Casamajó u.c./Parlaments
      (Lieta T-272/21 R II)
      (Pagaidu noregulējums - Institucionālās tiesības - Parlamenta deputāts - Privilēģijas un imunitāte - Parlamenta deputāta imunitātes atcelšana - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2022/C 37/45)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Carles Puigdemont i Casamajó (Waterloo, Beļģija), Antoni Comín i Oliveres (Waterloo), Clara Ponsatí i Obiols (Waterloo) (pārstāvji: P. Bekaert, G. Boye, J. Costa i Rosselló un S. Bekaert, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: N. Lorenz, N. Görlitz un J.-C. Puffer)

         Lietas dalībnieks, kas iestājies lietā atbildētāja prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis: S. Centeno Huerta)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt izpildi Parlamenta 2021. gada 9. marta lēmumiem P9_TA(2021)0059, P9_TA(2021)0060 un P9_TA(2021)0061 par pieprasījumu atcelt prasītāju imunitāti.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-534/21 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 25. novembra rīkojums – VP/Cedefop (Pagaidu noregulējums – Civildienests – Pagaidu darbinieki – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Nepieņemamība)

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/33

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 25. novembra rīkojums – VP/Cedefop

      (Lieta T-534/21 R)
      (Pagaidu noregulējums - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Nepieņemamība)
      (2022/C 37/46)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: VP (pārstāve: L. Levi, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centrs (pārstāvji: T. Bontinck, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, apturēt Cedefop valdes akta, ar ko tiek atbalstīts tās izpilddirektora atzinums par iekšējā juridiskā padomnieka amata atjaunošanu un atlases procedūras sākšanu, izpilde un, otrkārt, izdot Cedefop rīkojumu par atbilstošas AD pakāpes pagaidu darbinieka vakances saglabāšanu, lai ieceltu prasītāju juridiskās padomnieces amatā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-613/21: Prasība, kas celta 2021. gada 19. oktobrī – XH/Komisija

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/34

      Prasība, kas celta 2021. gada 19. oktobrī – XH/Komisija
      (Lieta T-613/21)
      (2022/C 37/47)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: XH (pārstāvis: E. Auleytner, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Juridiskais pamatojums

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2020. gada 4. decembra lēmumu, ar kuru prasītājam ir atteikts sniegt palīdzību, un iecēlējinstitūcijas atbildes lēmumu uz prasītāja iesniegto sūdzību;

                  —

                  atcelt 2021. gada 26. maija lēmumu par invaliditātes procedūras uzsākšanu un iecēlējinstitūcijas atbildes lēmumu uz prasītāja iesniegto sūdzību;

                  —

                  atlīdzināt prasītājam radušos zaudējumus un kaitējumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmajā pamatā tiek apgalvots, ka esot pieļauta tiesību kļūda un apstrīdētās procedūras pārkāpums: Civildienesta noteikumu 12.a panta un 24. panta pārkāpums, to aplūkojot saistībā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. pantu, it īpaši rūpības pienākuma pārkāpums un labas pārvaldības principa, kas ietverts Hartas 41. pantā, pārkāpums.

                  2.

                  Otrajā pamatā tiek apgalvots, ka esot pārkāpti Civildienesta noteikumu 12.a, 24., 59. un 60. panti, nosakot skaidri nesasniedzamu mērķus, kas prasa prasītājam strādāt slimības atvaļinājuma ar 100 % darbnespēju laikā.

                  3.

                  Trešajā pamatā tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Civildienesta noteikumu 59. pants saistībā ar to 12.a pantu un 24. pantu, uzsākot invaliditātes procedūru bez prasīto slimības atvaļinājuma dienu skaita procedūras uzsākšanas brīdī.

                  4.

                  Ceturtajā pamatā tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 8. pants.


title: Lieta T-644/21: Prasība, kas celta 2021. gada 4. oktobrī – Pharmadom/EUIPO – Wellbe Pharmaceuticals (“WellBe PHARMACEUTICALS”)

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/35

      Prasība, kas celta 2021. gada 4. oktobrī – Pharmadom/EUIPO – Wellbe Pharmaceuticals (“WellBe PHARMACEUTICALS”)
      (Lieta T-644/21)
      (2022/C 37/48)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Pharmadom (Boulogne-Billancourt, Francija) (pārstāvis: M.–P. Dauquaire, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Wellbe Pharmaceuticals S.A. (Varšava, Polija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “WellBe PHARMACEUTICALS” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 151 176

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 12. jūlija lēmums lietā R 1423/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu.

         Izvirzītais pamats:

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-682/21: Prasība, kas celta 2021. gada 19. oktobrī – ClientEarth/Padome

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/35

      Prasība, kas celta 2021. gada 19. oktobrī – ClientEarth/Padome
      (Lieta T-682/21)
      (2022/C 37/49)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ClientEarth AISBL (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: O. Brouwer, B. Verheijen un T. van Helfteren, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2021. gada 9. augusta lēmumu ar atsauces numuru SGS 21/2870 par piekļuves atteikumu konkrētiem dokumentiem, kas tika pieprasīti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (1) un Regulu (EK) Nr. 1367/2006 (2006. gada 6. septembris) par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (2), kuru prasītāja saņēma 2021. gada 9. augustā;

                  —

                  piespriest atbildētājai segt prasītājas izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. pantam, tostarp izdevumus, kas radušies visām personām, kas iestājušās lietā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļautas tiesību kļūdas un acīmredzama kļūda vērtējumā, kā rezultātā esot nepareizi piemērots izņēmums attiecībā uz lēmumu pieņemšanas aizsardzību (Regulas 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmā daļa), jo iepazīšanās ar šo dokumentu nevar nopietni kaitēt minētajai lēmumu pieņemšanai.

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka Padome neesot sasniegusi juridiskā kritērija noteikto augsto slieksni, proti, ka iepazīšanās ar dokumentu nopietni kaitē lēmumu pieņemšanai. Pirmkārt – apstrīdētā lēmuma pieņemšanas brīdī lēmumu pieņemšanas procesa pēc būtības vairs neesot bijis. Turklāt Padome esot kļūdaini paļāvusies uz argumentu, ka sabiedrības ārēja iejaukšanās lēmumu pieņemšanā saskaņā ar Regulu 1367/2006 varētu radīt problēmas.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļautas tiesību kļūdas un acīmredzama kļūda vērtējumā, kā rezultātā esot nepareizi piemērots izņēmums attiecībā uz juridisko konsultāciju aizsardzību (Regulas 1049/2001 4. panta 2. punkta otrais ievilkums), jo iepazīšanās ar šo dokumentu nevar nopietni kaitēt juridisko konsultāciju aizsardzībai.

                              —

                              Padome neesot pierādījusi, ka pieprasītajā dokumentā ir ietvertas īpašas operatīvas juridiskās konsultācijas. Turklāt Padome neesot ņēmusi vērā būtiskas tiesību aktos un judikatūrā nostiprinātas tiesību normas un principus, proti – ka ES likumdošanas process ir atklāts un ka ES iestādes juridiskā dienesta juridiskā analīze, kurā ir ietverta svarīga vispārēja juridiska analīze saistībā ar likumdošanas procesu ES tiesību aktu pieņemšanai vai pārskatīšanai (ja tas tiek pieprasīts saskaņā ar Regulu 1049/2001), ir izpaužama.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļautas tiesību kļūdas un acīmredzama kļūda vērtējumā, kā rezultātā esot nepareizi piemērots izņēmums attiecībā uz lēmumu pieņemšanu (Regulas 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmā daļa) un izņēmums attiecībā uz juridisko konsultāciju aizsardzību (Regulas 1049/2001 4. panta 2. punkta otrais ievilkums), jo apstrīdētajā lēmumā netika atzīta un piešķirta piekļuve, pamatojoties uz sevišķām sabiedrības interesēm.

                              —

                              Padome neesot atzinusi un piešķīrusi piekļuvi, pamatojoties uz sevišķām sabiedrības interesēm. Esot konstatējamas sevišķas sabiedrības intereses, jo Regulas 1367/2006 pārskatīšana ir ļoti būtiska turpmākam piekļuves līmenim tiesai vides lietu jomā, un apstrīdētais lēmums prasītāju it īpaši un nozīmīgi ietekmē, kad tā veic NVO uzdevumus, kas ir kalpošana sabiedrības interesēm.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļautas tiesību kļūdas un acīmredzama kļūda vērtējumā, kā rezultātā esot nepareizi piemērots izņēmums attiecībā uz starptautisko attiecību aizsardzību (Regulas 1049/2001 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešais ievilkums).

                              —

                              Padome neesot sasniegusi juridiskā kritērija noteikto augsto slieksni pilnvērtīgi atsaukties uz Regulas 1049/2001 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešo ievilkumu, proti, ka iepazīšanās ar dokumentu konkrēti un reāli kaitē starptautisko attiecību aizsardzībai un ka kaitējumam pakļauto interešu riskam ir jābūt saprātīgi paredzamam, nevis tikai teorētiskam.

                  5.

                  Ar piekto pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka esot pieļautas tiesību kļūdas un acīmredzama kļūda vērtējumā, kā rezultātā esot nepareizi izpildīts pienākums nodrošināt daļēju piekļuvi dokumentiem (Regulas 1049/2001 4. panta 6. punkts).

                              —

                              Visbeidzot tiek apgalvots, ka Padome neesot pārbaudījusi un piešķīrusi daļēju piekļuvi atbilstoši nepieciešamajām juridiskajām prasībām. Tā esot nepareizi piemērojusi juridisko kritēriju, saskaņā ar kuru Padomei ir jāizvērtē, vai visas pieprasītā dokumenta daļas ir pamatotas ar (kādu no) minētajiem izņēmumiem.

         (1)  OV 2001, L 145, 43. lpp.

         (2)  OV 2006, L 264, 13. lpp. Redakcionāla piezīme: pieprasītais dokuments ir saistīts ar lēmumu pieņemšanu attiecībā uz piedāvāto Regulas 1367/2006 pārskatīšanu.


title: Lieta T-683/21: Prasība, kas celta 2021. gada 19. oktobrī – Leino-Sandberg/Padome

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/37

      Prasība, kas celta 2021. gada 19. oktobrī – Leino-Sandberg/Padome
      (Lieta T-683/21)
      (2022/C 37/50)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Päivi Leino-Sandberg (Helsinki, Somija) (pārstāvji: O. Brouwer, B. Verheijen un T. van Helfteren, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2021. gada 9. augusta lēmumu ar atsauces numuru SGS 21/2869 par piekļuves atteikumu konkrētiem dokumentiem (1), kas tika pieprasīti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (2), kuru prasītāja saņēma 2021. gada 9. augustā;

                  —

                  piespriest atbildētājai segt prasītājas izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. pantam, tostarp izdevumus, kas radušies visām personām, kas iestājušās lietā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļautas tiesību kļūdas un acīmredzama kļūda vērtējumā, kā rezultātā esot nepareizi piemērots izņēmums attiecībā uz lēmumu pieņemšanas aizsardzību (Regulas 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmā daļa), jo iepazīšanās ar šo dokumentu nevar nopietni kaitēt minētajai lēmumu pieņemšanai.

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka Padome neesot sasniegusi juridiskā kritērija noteikto augsto slieksni, proti, ka iepazīšanās ar dokumentu nopietni kaitē lēmumu pieņemšanai. Pirmkārt – apstrīdētā lēmuma pieņemšanas brīdī lēmumu pieņemšanas procesa pēc būtības vairs neesot bijis. Turklāt Padome esot kļūdaini paļāvusies uz argumentu, ka sabiedrības ārēja iejaukšanās lēmumu pieņemšanā saskaņā ar Regulu 1367/2006 varētu radīt problēmas.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļautas tiesību kļūdas un acīmredzama kļūda vērtējumā, kā rezultātā esot nepareizi piemērots izņēmums attiecībā uz juridisko konsultāciju aizsardzību (Regulas 1049/2001 4. panta 2. punkta otrais ievilkums), jo iepazīšanās ar šo dokumentu nevar nopietni kaitēt juridisko konsultāciju aizsardzībai.

                              —

                              Padome neesot pierādījusi, ka pieprasītajā dokumentā ir ietvertas īpašas operatīvas juridiskās konsultācijas. Turklāt Padome neesot ņēmusi vērā būtiskas tiesību aktos un judikatūrā nostiprinātas tiesību normas un principus, proti – ka ES likumdošanas process ir atklāts un ka ES iestādes juridiskā dienesta juridiska analīze, kurā ir ietverta svarīga vispārēja juridiska analīze saistībā ar likumdošanas procesu ES tiesību aktu pieņemšanai vai pārskatīšanai (ja tas tiek pieprasīts saskaņā ar Regulu 1049/2001), ir izpaužama.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļautas tiesību kļūdas un acīmredzama kļūda vērtējumā, kā rezultātā esot nepareizi piemērots izņēmums attiecībā uz lēmumu pieņemšanu (Regulas 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmā daļa) un izņēmums attiecībā uz juridisko konsultāciju aizsardzību (Regulas 1049/2001 4. panta 2. punkta otrais ievilkums), jo apstrīdētajā lēmumā netika atzīta un piešķirta piekļuve, pamatojoties uz sevišķām sabiedrības interesēm.

                              —

                              Padome neesot atzinusi un piešķīrusi piekļuvi, pamatojoties uz sevišķām sabiedrības interesēm. Esot konstatējamas sevišķas sabiedrības intereses, jo Regulas 1367/2006 pārskatīšana ir ļoti būtiska turpmākam piekļuves līmenim tiesai vides lietu jomā, un apstrīdētais lēmums prasītāju it īpaši un nozīmīgi ietekmē, kad tā veic pētniecisko un akadēmisko darbu, kas ir kalpošana sabiedrības interesēm.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļautas tiesību kļūdas un acīmredzama kļūda vērtējumā, kā rezultātā esot nepareizi piemērots izņēmums attiecībā uz starptautisko attiecību aizsardzību (Regulas 1049/2001 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešais ievilkums).

                              —

                              Padome neesot sasniegusi juridiskā kritērija noteikto augsto slieksni pilnvērtīgi atsaukties uz Regulas 1049/2001 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešo ievilkumu, proti, ka iepazīšanās ar dokumentu konkrēti un reāli kaitē starptautisko attiecību aizsardzībai un ka kaitējumam pakļauto interešu riskam ir jābūt saprātīgi paredzamam, nevis tikai teorētiskam.

                  5.

                  Ar piekto pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka esot pieļautas tiesību kļūdas un acīmredzama kļūda vērtējumā, kā rezultātā esot nepareizi izpildīts pienākums nodrošināt daļēju piekļuvi dokumentiem (Regulas 1049/2001 4. panta 6. punkts).

                              —

                              Visbeidzot prasītāja apgalvo, ka Padome neesot pārbaudījusi un piešķīrusi daļēju piekļuvi atbilstoši nepieciešamajām juridiskajām prasībām. Tā esot nepareizi piemērojusi juridisko kritēriju, saskaņā ar kuru Padomei ir jāizvērtē, vai visas pieprasītā dokumenta daļas ir pamatotas ar (kādu no) minētajiem izņēmumiem.

         (1)  Redakcionāla piezīme: pieprasītais dokuments ir saistīts ar lēmumu pieņemšanu attiecībā uz piedāvāto Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (2006. gada 6. septembris) par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV 2006 L 264, 13. lpp.) pārskatīšanu.

         (2)  OV 2001, L 145, 43. lpp.


title: Lieta T-692/21: Prasība, kas celta 2021. gada 22. oktobrī – AL/Komisija un OLAF

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/38

      Prasība, kas celta 2021. gada 22. oktobrī – AL/Komisija un OLAF
      (Lieta T-692/21)
      (2022/C 37/51)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: AL (pārstāvji: R. Rata, advokāts)

         Atbildētāji: Eiropas Komisija, Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt (i) OLAF 2021. gada 22. jūlija lēmumu OCM (2021)22007; (ii) OLAF 2021. gada 22. jūlija lēmumu OCM (2021)22008; (iii) Komisijas 2021. gada 22. marta lēmumu (ref. Ares(2021)20233749) un (iv) Komisijas 2021. gada 3. marta lēmumu (ref. Ares(2021)1610971);

                  —

                  piespriest atbildētājiem samaksāt (i) 1 127,66 EUR, kas ir ieturēti bez jebkāda PMO individuāla administratīva lēmuma sakarā ar atmaksāšanu; (ii) 9 250,05 EUR, kas ieturēti 2021. gada maijā, jūnijā, jūlijā, augustā un septembrī, un (iii) ex aequo et bono 1 EUR, lai kompensētu par nemantisko kaitējumu, ko prasītājs cietis OLAF prettiesiskās darbības rezultātā saistībā ar izmeklēšanu OF/2016/0928/A1, kuras rezultātā galu galā prasītājs tika atbrīvots no amata;

                  —

                  piespriest atbildētājiem segt savus un atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmajā pamatā tiek apgalvots, ka OLAF esot pārkāpis Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu un 90.a pantu, jo tas noraidīja prasītāja 2021. gada 23. marta sūdzību kā nepieņemamu uz pastāvīgas ES judikatūras pamata, atbilstoši kurai OLAF galīgais ziņojums un ieteikumi nav tiesiskas sekas izraisoši akti.

                  2.

                  Otrajā pamatā tiek apgalvots, ka OLAF esot pārkāpis iepriekš minēto Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu un 90.a pantu, jo tas noraidījis prasītāja 2021. gada 23. aprīļa sūdzību kā nepieņemamu. Prasītājs apgalvo, ka OLAF sūdzību esot bijis jāatzīst par pieņemamu, jo OLAF ir Komisijas dienests, tādēļ – daļa no Komisijas, un tam bija jāizskata prasītāja sūdzība.

                  3.

                  Trešajā pamatā tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi iepriekš minēto Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu, jo Komisija netieši noraidīja prasītāja sūdzību, kas bija vērsta pret Komisijas 2021. gada 22. marta lēmumu (ref. ARES(2021)2023374), ar kuru tika apstiprināts Komisijas 2021. gada 3. marta lēmums (ref. ARES(2021)1610971).


title: Lieta T-693/21: Prasība, kas celta 2021. gada 25. oktobrī – NJ/Komisija

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/39

      Prasība, kas celta 2021. gada 25. oktobrī – NJ/Komisija
      (Lieta T-693/21)
      (2022/C 37/52)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: NJ (pārstāvis: C. Maczkovics, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  saskaņā ar LESD 265. pantu atzīt, ka Komisija prettiesiski nav pieņēmusi lēmumu par tā 2018. gada 19. aprīļa sūdzību SA.50952(2018FC) par valsts atbalsta pasākumu;

                  —

                  uzdot Komisijai nekavējoties pieņemt nostāju attiecībā uz sūdzību, kas reģistrēta ar numuru SA.50952(2018FC);

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītāja tiesāšanās izdevumus, pat tad, ja pēc šīs prasības celšanas Komisija veiks pasākumus, kas Vispārējās tiesas ieskatā padarītu prasību par tādu, kurai zudis priekšmets, vai ja Vispārējā tiesa noraidīs prasību kā nepieņemamu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza vienu vienīgu pamatu, apgalvojot, ka Komisija nav ievērojusi Līgumā par Eiropas Savienības darbību paredzētos pienākumus. It īpaši tas norāda uz LESD 265. panta, kā arī Regulas 2015/1589 (1) 12. panta 1. punkta otrās daļas, prasības veikt rūpīgu un objektīvu pārbaudi, labas pārvaldības principa un principa par lēmumu pieņemšanu saprātīgā termiņā pārkāpumu, jo Komisija nav pieņēmusi nevienu lēmumu saskaņā ar Regulas 2015/1589 4. panta 2., 3. vai 4. punktu vairāk nekā trīs gadus un sešus mēnešus pēc tam, kad prasītājs iesniedza sūdzību SA.50952(2018FC) par valsts atbalsta pasākumu. Prasītājs apgalvo, ka Komisijai šāds lēmums bija jāpieņem divpadsmit mēnešu laikā saskaņā ar tās Paraugprakses kodeksu par valsts atbalsta pārbaudes procedūru izpildi (2) vai vismaz saprātīgā termiņā.

         (1)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

         (2)  Paraugprakses kodekss par valsts atbalsta pārbaudes procedūru izpildi (OV 2009, C 136, 13. lpp.)


title: Lieta T-699/21: Prasība, kas celta 2021. gada 31. oktobrī – Peace United/EUIPO – 1906 Collins (“MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN”)

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/40

      Prasība, kas celta 2021. gada 31. oktobrī – Peace United/EUIPO – 1906 Collins (“MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN”)
      (Lieta T-699/21)
      (2022/C 37/53)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Peace United Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: M. Artzimovitch, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa Apelācijas padomē dalībniece: 1906 Collins LLC (Maiami, Florida, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11 352 804

         Process EUIPO: spēkā neesamības pasludināšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 30. jūlija lēmums lietā R 276/2020-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā Apelācijas padome faktisko un tiesisko apstākļu vērtējumā pieļauto dažādo kļūdu un labas pārvaldības pienākuma neievērošanas dēļ uzskatīja, ka Eiropas Savienības preču zīme “MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN” Nr. 11 352 804 strīdus laikposmā nav tikusi faktiski izmantota attiecībā uz norādītajiem pakalpojumiem, kas ietilpst 41. un 43. klasē;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 63. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelācijas padome ir pieļāvusi kļūdu ļaunprātības vērtējumā saistībā ar [preču zīmes īpašnieka tiesību] atcelšanas prasību;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelācijas padome ir pieļāvusi kļūdu vērtējumā attiecībā uz preču zīmes faktisku izmantošanu.


title: Lieta T-705/21: Prasība, kas celta 2021. gada 3. novembrī – Balaban/EUIPO (“Stahlwerk”)

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/41

      Prasība, kas celta 2021. gada 3. novembrī – Balaban/EUIPO (“Stahlwerk”)
      (Lieta T-705/21)
      (2022/C 37/54)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Okan Balaban (Bornheima, Vācija) (pārstāvis: T. Schaaf, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Stahlwerk” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 235 592

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 2. septembra lēmums lietā R 77/2021–1

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētāja 2020. gada 18. novembra lēmumu, ar kuru noraidīts reģistrācijas pieteikums Nr. 18 235 592, un apstrīdēto lēmumu daļā, kurā pieteikums noraidīts daļēji, un uzdot atbildētājam reģistrēt preču zīmi attiecībā uz visām pieteiktajām precēm un pakalpojumiem;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-706/21: Prasība, kas celta 2021. gada 3. novembrī – Balaban/EUIPO (“Stahlwerkstatt”)

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/41

      Prasība, kas celta 2021. gada 3. novembrī – Balaban/EUIPO (“Stahlwerkstatt”)
      (Lieta T-706/21)
      (2022/C 37/55)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Okan Balaban (Bornheima, Vācija) (pārstāvis: T. Schaaf, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Stahlwerkstatt” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 219 170

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 2. septembra lēmums lietā R 1987/2021-1

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  grozīt atbildētāja 2020. gada 27. augusta lēmumu par [reģistrācijas] atteikumu un apstrīdēto lēmumu un uzdot atbildētājam reģistrēt preču zīmi attiecībā uz mācību un izglītības pakalpojumiem, kas ietilpst 41. klasē;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-715/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. novembrī – Cellnex Telecom un Retevisión I/Komisija

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/42

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. novembrī – Cellnex Telecom un Retevisión I/Komisija
      (Lieta T-715/21)
      (2022/C 37/56)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Cellnex Telecom, SA (Madride, Spānija) un Retevisión I, SA (Madride) (pārstāvji: J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo un N. Bayón Fernández, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par pieņemamiem un apmierināt to prasības pieteikumā izvirzītos prasījumus atcelt tiesību aktu;

                  —

                  atcelt Komisijas lēmumu (2021. gada 10. jūnijs) par valsts atbalstu SA.28599 (C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009), ko Spānija sniegusi zemes ciparu televīzijas (DTT) ieviešanai attālās un mazāk urbanizētās teritorijās (ārpus Kastīlijas-Lamančas) (1);

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājas ir izvirzījušas divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots acīmredzams LESD 108. panta 2. punktā paredzētās procedūras pārkāpums un to procesuālo tiesību pārkāpums, kas ieinteresētajām personām izriet no Savienības tiesībām.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka minētais pārkāpums ir radies tādēļ, ka apstrīdētais lēmums, kas ir šīs prasības priekšmets, tika pieņemts, nepieņemot jaunu lēmumu par procedūras uzsākšanu, negrozot lēmumu par procedūras uzsākšanu, kurš bija pieņemts pirms 2013. gada lēmuma, nedz arī iepriekš informējot prasītājas par Komisijas sākotnējo selektivitātes analīzi.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvota tiesību kļūda, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, saistībā ar selektivitātes jēdzienu, pierādīšanas pienākuma neizpildi un pamatojuma trūkumu.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu savā “galvenajā” selektivitātes analīzē, apgalvodama, ka atsauces sistēma esot “parastie tirgus apstākļi, kādos uzņēmumiem būtu jādarbojas”, ieskaitot visus uzņēmumus un ekonomikas nozares. Komisija ir pieļāvusi kļūdu savā “pakārtotajā” selektivitātes analīzē, apgalvodama, ka zemes un satelīta tehnoloģijas esot salīdzināmā situācijā, nodrošinot ciparu televīzijas signālu zonā, kas apstrīdētajā lēmumā ir norādīta kā II zona.

         (1)  OV 2021, L 417, 1. lpp.


title: Lieta C-613/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 1. oktobrī Eiropas Parlaments iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 14. jūlija spriedumu lietā T-670/19 Carbajo Ferrero/Parlaments

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/10

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 1. oktobrī Eiropas Parlaments iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 14. jūlija spriedumu lietā T-670/19 Carbajo Ferrero/Parlaments
      (Lieta C-613/21 P)
      (2022/C 37/15)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: I. Terwinghe, C. González Argüelles un R. Schiano)

         Otrs lietas dalībnieks: Fernando Carbajo Ferrero

         Prasījumi

      Galvenokārt:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedumu lietā T-670/19;

                  —

                  nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā un

                  —

                  atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

            Pakārtoti:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedumu lietā T-670/19;

                  —

                  noraidīt pirmajā instancē celto prasību un

                  —

                  piespriest F. Carbajo Ferrero atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar pirmo apelācijas sūdzības pamatu tiek apgalvots, ka, pirmkārt, ir pieļautas tiesību kļūdas, interpretējot 2000. gada 16. maija lēmumu par augstāko amatpersonu atlases procedūras posmiem, kas grozīts ar Prezidija 2008. gada 18. februāra lēmumu, un interpretējot vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības principus, un, otrkārt, ir sagrozīti fakti. Parlaments apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir kļūdījusies, secinādama, ka, tā kā augstāko amatpersonu iecelšanas padomdevēju komiteja ne visā Komunikācijas ģenerāldirektorātā par plašsaziņas līdzekļiem atbildīgā direktora iecelšanas procedūras gaitā ir izmantojusi vienus un tos pašus nopelnu salīdzinošās izvērtēšanas kritērijus, šī procedūra neesot notikusi pienācīgi.
      Ar otro pamatu – par tiesību kļūdu un faktu un pierādījumu sagrozīšanu – Parlaments apgalvo, ka tiesa, lietu izskatot pēc būtības, nav ņēmusi vērā padomdevēju komitejas sniegtā ziņojuma par pārrunām lomu un ir kļūdījusies, secinādama, ka iecēlējinstitūcija nav pienācīgi ņēmusi vērā apelācijas sūdzības iesniedzēja profesionālo pieredzi.


title: Lieta C-617/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 6. oktobrī iesniedza Landgericht Ravensburg (Vācija) – RU, PO/Nissan Leasing, Volkswagen Leasing GmbH

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/11

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 6. oktobrī iesniedza Landgericht Ravensburg (Vācija) – RU, PO/Nissan Leasing, Volkswagen Leasing GmbH

      (Lieta C-617/21)
      (2022/C 37/16)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Ravensburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: RU, PO

         Atbildētājas: Nissan Leasing, Volkswagen Leasing GmbH

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai transportlīdzekļa līzinga līgumi ar nobraukuma uzskaiti un noteiktu termiņu, kas ir aptuveni divi vai vairāk gadi, bez parastajām līguma uzteikuma tiesībām, saskaņā ar kuriem patērētājam ir jānodrošina transportlīdzekļa īpašnieka civiltiesiskās atbildības apdrošināšana un KASKO apdrošināšana, turklāt viņš ir atbildīgs par prasījumu tiesību saistībā ar trūkumiem izvirzīšanu pret trešām personām (it īpaši pret transportlīdzekļa tirgotāju un ražotāju), un viņš uzņemas arī zaudējuma, bojājumu un citu vērtības samazināšanās risku, ietilpst Direktīvas 2011/83/ES (1) un/vai Direktīvas 2008/48/EK (2) un/vai Direktīvas 2002/65/EK (3) piemērošanas jomā? Vai šajā ziņā tie ir kredītlīgumi Direktīvas 2008/48/EK 3. panta c) punkta izpratnē un/vai līgumi par finanšu pakalpojumiem Direktīvas 2011/83/ES 2. panta 12. punkta, kā arī Direktīvas 2002/65/EK 2. panta b) punkta izpratnē?

                  2)

                  Ja transportlīdzekļa līzinga līgumi ar nobraukuma uzskaiti, kā aprakstīti pirmajā jautājumā, ir līgumi par finanšu pakalpojumiem:

                              a)

                              Vai par nepārvietojamām uzņēmuma telpām Direktīvas 2011/83/ES 2. panta 9. punkta izpratnē ir uzskatāmas arī tādas personas uzņēmuma telpas, kura tirgotāja labā uzsāk darījumus ar patērētājiem, bet kurai pašai nav pārstāvības tiesību noslēgt attiecīgos līgumus?
                              Ja atbilde ir apstiprinoša:

                              b)

                              Vai tas tā ir arī tad, ja persona, kura sagatavo līgumu, no uzņēmējdarbības viedokļa darbojas citā nozarē un/vai regulatīvi un/vai civiltiesiski nav pilnvarota slēgt finanšu pakalpojumu līgumus?

                  3)

                  Ja atbilde uz otrā jautājuma a) daļu vai otrā jautājuma b) daļu ir noliedzoša:
                  Vai Direktīvas 2011/83/ES 16. panta l) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uz transportlīdzekļa līzinga līgumiem ar nobraukuma uzskaiti (kā aprakstīts iepriekš pirmajā jautājumā) attiecas šis izņēmums?

                  4)

                  Ja transportlīdzekļa līzinga līgumi ar nobraukuma uzskaiti, kā aprakstīti pirmajā jautājumā, ir līgumi par finanšu pakalpojumiem:

                              a)

                              Vai distances līgums Direktīvas 2002/65/EK 2. panta a) punkta un Direktīvas 2011/83/ES 2. panta 7. punkta izpratnē pastāv arī tad, ja līguma apspriešanas laikā personisks kontakts bija tikai ar personu, kura tirgotāja labā uzsāk darījumus ar patērētājiem, bet kurai pašai nav pārstāvības tiesību noslēgt attiecīgos līgumus?
                              Ja atbilde ir noliedzoša:

                              b)

                              Vai tas tā ir arī tad, ja persona, kura sagatavo līgumu, no uzņēmējdarbības viedokļa darbojas citā nozarē un/vai regulatīvi un/vai civiltiesiski nav pilnvarota slēgt finanšu pakalpojumu līgumus?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK (OV 2011, L 304, 64. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/48/EK (2008. gada 23. aprīlis) par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK (OV 2008, L 133, 66. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/65/EK (2002. gada 23. septembris) par patēriņa finanšu pakalpojumu tālpārdošanu un grozījumiem Padomes Direktīvā 90/619/EEK un Direktīvās 97/7/EK un 98/27/EK (OV 2002, L 271, 16. lpp.).


title: Lieta C-625/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 8. oktobrī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – VB/GUPFINGER Einrichtungsstudio GmbH

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/12

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 8. oktobrī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – VB/GUPFINGER Einrichtungsstudio GmbH

      (Lieta C-625/21)
      (2022/C 37/17)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: VB

         Atbildētāja: GUPFINGER Einrichtungsstudio GmbH

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) 6. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, vērtējot līgumā paredzētas uzņēmuma tiesības no patērētāja pieprasīt zaudējumu atlīdzību, kuras tas balsta uz nepamatotu līguma laušanu no patērētāja puses, valsts dispozitīvo tiesību normu piemērošana ir izslēgta jau tad, ja uzņēmuma vispārīgajos pārdošanas noteikumos ir ietverts negodīgs noteikums, saskaņā ar kuru uzņēmums var atsaukties ne tikai uz valsts dispozitīvo tiesību normām, bet tam arī tiek piešķirtas tiesības pēc izvēles pieprasīt no patērētāja, kurš lauž līgumu, fiksētu zaudējumu atlīdzību?

                     Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

                  2)

                  Vai šāda valsts dispozitīvo tiesību norma piemērošana ir izslēgta arī tad, ja uzņēmums savu zaudējumu atlīdzināšanas prasījumu pret patērētāju nebalsta uz šo noteikumu?

                     Ja atbilde uz pirmo un otro jautājumu ir apstiprinoša:

                  3)

                  Vai ar minētajām Savienības tiesību normām netiek pieļauts, ka tāda noteikuma gadījumā, kurā ir iekļauti ir vairāki regulējumi (piemēram, alternatīvas sankcijas nepamatotas līguma laušanas gadījumā), līgumattiecībās paliek spēkā noteikuma daļas, kas joprojām atbilst valsts dispozitīvajām tiesību normām un nav jāuzskata par negodīgām?

         (1)  OV 1993, L 95, 29. lpp.


title: Lieta C-626/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. oktobrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Funke Sp. z o.o.

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. oktobrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Funke Sp. z o.o.

      (Lieta C-626/21)
      (2022/C 37/18)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Revīzijas sūdzības iesniedzēja: Funke Sp. z o.o.

         Atbildētāja iestāde: Landespolizeidirektion Wien

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/95/EK (2001. gada 3. decembris) par produktu vispārēju drošību (1), kurā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 765/2008 (2), un Regula (EK) Nr. 596/2009 (3), it īpaši tās 12. pants un II pielikums,

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 765/2008 (2008. gada 9. jūlijs), ar ko nosaka akreditācijas un tirgus uzraudzības prasības attiecībā uz produktu tirdzniecību un atceļ Regulu (EEK) Nr. 339/93, it īpaši tās 20. un 22. pants, kā arī

                  —

                  Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2019/417 (2018. gada 8. novembris), ar ko nosaka pamatnostādnes par to, kā vadīt Eiropas Savienības ātrās ziņošanas sistēmu RAPEX, kas izveidota saskaņā ar Direktīvas 2001/95/EK par produktu vispārēju drošību 12. pantu, un tās ziņošanas sistēmu (4), ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                  1)

                  no šīm normām tieši izriet ekonomikas dalībnieka tiesības papildināt RAPEX paziņojumu?

                  2)

                  par šādu pieteikumu lemj Eiropas Komisija (Komisija)?
                  vai arī, ka:

                  3)

                  par šādu pieteikumu lemj attiecīgās dalībvalsts iestāde?
                  (Ja atbilde uz trešo jautājumu ir apstiprinoša)

                  4)

                  vai tiesību aizsardzība (valsts) tiesā pret šādu lēmumu ir pietiekama, ja tā tiek garantēta nevis katram, bet tikai tam ekonomikas dalībniekam, kuru ietekmē (obligātais) pasākums, lai tas varētu vērsties pret šo iestādes noteikto (obligāto) pasākumu?

         (1)  OV 2002, L 11, 4. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (2008. gada 9. jūlijs), ar ko nosaka akreditācijas un tirgus uzraudzības prasības attiecībā uz produktu tirdzniecību (OV 2008, L 218, 30. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (2009. gada 18. jūnijs), ar ko atsevišķus tiesību aktus, kuriem piemēro Līguma 251. pantā minēto procedūru, pielāgo Padomes Lēmumam 1999/468/EK attiecībā uz regulatīvo kontroles procedūru – Pielāgošana regulatīvajai kontroles procedūrai – Ceturtā daļa (OV 2009, L 188, 14. lpp.).

         (4)  OV 2019, L 73, 121. lpp.


title: Lieta C-634/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 15. oktobrī iesniedza Verwaltungsgericht Wiesbaden (Vācija) – OQ/Land Hessen

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 15. oktobrī iesniedza Verwaltungsgericht Wiesbaden (Vācija) – OQ/Land Hessen

      (Lieta C-634/21)
      (2022/C 37/19)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: OQ

         Atbildētāja: Land Hessen

         Pieaicinātā persona: SCHUFA Holding AG

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regulas (ES) 2016/679 (1) 22. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jau automatizēta varbūtības vērtības noteikšana par datu subjekta spēju nākotnē saņemt kredītu ir lēmums, kura pamatā ir tikai automatizēta apstrāde, tostarp profilēšana, un kas attiecībā uz datu subjektu rada tiesiskās sekas vai kas līdzīgā veidā ievērojami ietekmē datu subjektu, ja pārzinis, izmantojot datu subjekta personas datus, šo noteikto vērtību nosūta trešajam pārzinim un šī trešā persona šai vērtībai piešķir izšķirošu nozīmi, lai izlemtu par līgumattiecību nodibināšanu, izpildi vai izbeigšanu ar datu subjektu?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo prejudiciālo jautājumu ir noliedzoša: Vai Regulas (ES) 2016/679 6. panta 1. punkts un 22. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru varbūtības vērtības – šajā lietā par fiziskas personas maksātspēju vai vēlēšanos veikt maksājumus, ņemot vērā informāciju par prasījumiem, – par fiziskās personas konkrētu rīcību nākotnē izmantošana, lai izlemtu par līgumattiecību nodibināšanu, izpildi vai izbeigšanu ar šo personu (Scoring), ir pieļaujama tikai tad, ja ir izpildīti konkrēti papildu lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu sīkāk izklāstītie priekšnoteikumi?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV 2016, L 119, 1. lpp.)


title: Lieta C-651/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 25. oktobrī iesniedza Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) – M. Ya. M.

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 25. oktobrī iesniedza Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) – M. Ya. M.
      (Lieta C-651/21)
      (2022/C 37/20)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Sofiyski rayonen sad

         Pamatlietas dalībnieks

         Pieteikuma iesniedzējs pamatlietā: M. Ya. M.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regulas (ES) Nr. 650/2012 (1) 13. pants, aplūkojot to kopā ar tiesiskās drošības principu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj to, ka pēc tam, kad mantinieks savas pastāvīgās dzīvesvietas valsts tiesā jau ir lūdzis reģistrēt paziņojumu par mantojuma atstājēja, kura pastāvīgā dzīvesvieta nāves brīdī atradās citā Eiropas Savienības dalībvalstī, mantojuma pieņemšanu vai atraidīšanu, tiek prasīta sniegto atraidīšanas vai pieņemšanas paziņojumu papildu reģistrācija pēdējā minētajā valstī?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir tāda, ka reģistrācija ir atļauta, vai Regulas (ES) Nr. 650/2012 13. pants, aplūkojot to kopā ar tiesiskās drošības aizsardzības principu un Savienības tiesību efektīvas īstenošanas principu, kā arī dalībvalstu sadarbības principu saskaņā ar [LES] 4. panta 3. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka mantinieka paziņojumu, ar ko savas pastāvīgās dzīvesvietas valstī viņš atraida kopīga mantojuma atstājēja mantojumu, ir atļauts pieprasīt reģistrēt citam mantiniekam, kurš atrodas valstī, kurā mantojuma atstājēja nāves brīdī atradās viņa pastāvīgā dzīvesvieta, neņemot vērā, ka pēdējās minētās valsts procesuālajās tiesībās nav paredzēta iespēja citas personas vārdā reģistrēt atteikumu no mantojuma?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 650/2012 (2012. gada 4. jūlijs) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un publisku aktu akceptēšanu un izpildi mantošanas lietās un par Eiropas mantošanas apliecības izveidi (OV 2012, L 201, 107. lpp.).


title: Lieta C-653/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 27. oktobrī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Syndicat Uniclima/Ministre de l'Intérieur

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 27. oktobrī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Syndicat Uniclima/Ministre de l'Intérieur

      (Lieta C-653/21)
      (2022/C 37/21)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Syndicat Uniclima

         Atbildētāja: Ministre de l'Intérieur

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvā 2006/42/ES (1), Direktīvā 2014/35/ES (2) un Direktīvā 2014/68/ES (3) noteiktā saskaņošana – un, attiecīgajā gadījumā, ar kādiem nosacījumiem un kādās robežās – ļauj dalībvalstīm paredzēt drošības prasības ar šīm direktīvām aptvertām iekārtām, ciktāl šīs prasības neparedz izmaiņas tajās iekārtās, kuras – kā to apliecina EK marķējums – atbilst šo direktīvu prasībām?

                  2)

                  Vai ar direktīvām noteiktā saskaņošana ļauj dalībvalstīm par šo iekārtu izmantošanu tikai vietās, kas atvērtas publikai, un, ņemot vērā ar ugunsgrēkiem saistītos īpašos drošības riskus, noteikt tādas drošības prasības, kas var ietvert izmaiņas iekārtās, kuras tomēr atbilst šajās direktīvās noteiktajām prasībām, kam par apliecinājumu kalpo CE zīme?

                  3)

                  Ja uz iepriekšējo jautājumu tiek atbildēts noliedzoši, vai apstiprinoša atbilde var tikt sniegta gadījumā, ja attiecīgās drošības prasības, no vienas puses, tiktu noteiktas tikai, ja šajās pašās iekārtās tiktu izmantoti viegli uzliesmojoši aukstumaģenti kā alternatīva fluorētām siltumnīcefekta gāzēm saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā Nr. 517/2014 (2014. gada 16. aprīlis) par fluorētām siltumnīcefekta gāzēm noteiktajiem mērķiem (4) un, no otras puses, attiektos tikai uz tām iekārtām, kuras, lai gan atbilst šo direktīvu prasībām, attiecībā uz ugunsgrēka risku, kad tiek izmantoti viegli uzliesmojoši aukstumaģenti, nenodrošina, ka tās ir hermētiski noslēgtas?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/42/EK (2006. gada 17. maijs) par mašīnām, un ar kuru groza Direktīvu 95/16/EK (pārstrādāšana) (OV 2006, L 157, 24. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/35/ES (2014. gada 26. februāris) par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz tādu elektroiekārtu pieejamību tirgū, kas paredzētas lietošanai noteiktās sprieguma robežās (OV 2014, L 96, 164. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/68/ES (2014. gada 15. maijs) dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz spiedieniekārtu pieejamību tirgū (OV 2014, L 189, 164. lpp.).

         (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 517/2014 (2014. gada 16. aprīlis) par fluorētām siltumnīcefekta gāzēm un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 842/2006 (OV 2014, L 150, 195. lpp.)


title: Lieta C-655/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 27. oktobrī iesniedza Rayonen sad Nesebar (Bulgārija) – kriminālprocess pret G. ST. T.

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 27. oktobrī iesniedza Rayonen sad Nesebar (Bulgārija) – kriminālprocess pret G. ST. T.
      (Lieta C-655/21)
      (2022/C 37/22)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Rayonen sad Nesebar

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      G. ST. T.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai tiesību normas un judikatūra, saskaņā ar kurām tiesību īpašniekam nodarītais kaitējums ir Kriminālkodeksa 172.b panta 1. un 2. punktā minēto noziedzīgo nodarījumu sastāva pazīme, atbilst ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/48/EK (1) (2004. gada 29. aprīlis) ieviestajām normām attiecībā uz kaitējumu, ko izraisījusi intelektuālā īpašuma tiesību nelikumīga izmantošana?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai Bulgārijas Republikas judikatūrā ieviestā automātiskā prezumpcija kaitējuma noteikšanai – pārdošanai piedāvāto preču vērtības apmērā, kas aprēķināta, pamatojoties uz likumīgi ražoto preču mazumtirdzniecības cenām, atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/48/EK (2004. gada 29. aprīlis) normām?

                  3)

                  Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. pantā nostiprinātajam noziedzīgu nodarījumu likumības principam atbilst tiesību normas, kurās netiek veikta nošķiršana starp administratīvu pārkāpumu (pašlaik spēkā esošā Likuma par preču zīmēm un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm 127. panta 1. punkts un 2016. gadā spēkā esošā Likuma par preču zīmēm un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm 81. panta 1. punkts), noziedzīgu nodarījumu saskaņā ar Kriminālkodeksa 172.b panta 1. punktu un, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, noziedzīgu nodarījumu saskaņā ar Kriminālkodeksa 172.b panta 2. punktu?

                  4)

                  Vai Kriminālkodeksa 172.b panta 2. punktā paredzētie sodi (brīvības atņemšanas sods uz laiku no 5 līdz 8 gadiem, kā arī naudas sods 5000 līdz 8000 BGN apmērā) atbilst Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 3. punktā noteiktajam principam (sodu smagums nedrīkst būt nesamērīgs ar noziedzīgā nodarījuma smagumu)?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/48/EK (2004. gada 29. aprīlis) par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu (OV 2004, L 157, 45. lpp.).


title: Lieta C-656/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 29. oktobrī iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) – IM GESTÃO DE ATIVOS – SOCIEDADE GESTORA DE ORGANISMOS DE INVESTIMENTO COLETIVO, S.A. u.c./Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 29. oktobrī iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) – IM GESTÃO DE ATIVOS – SOCIEDADE GESTORA DE ORGANISMOS DE INVESTIMENTO COLETIVO, S.A. u.c./Autoridade Tributária e Aduaneira

      (Lieta C-656/21)
      (2022/C 37/23)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: IM GESTÃO DE ATIVOS – SOCIEDADE GESTORA DE ORGANISMOS DE INVESTIMENTO COLETIVO, S.A. u.c.

         Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 2008/7/EK (1) 5. panta 2. punktam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā Código do Imposto do Selo (Zīmognodevas kodekss) 17.3.4. pozīcija, kas paredz, ka ar zīmognodevu ir apliekamas komisijas maksas, ko bankas iekasē no vērtspapīru atvērto ieguldījumu fondu pārvaldības sabiedrībām par tādu pakalpojumu sniegšanu, kas ir saistīti ar banku darbību, kas ir vērsta uz to, lai piesaistītu jaunas parakstīšanās uz ieguldījumu daļām, proti, panāktu jaunu kapitāla pieplūdi ieguldījumu fondiem ar parakstīšanos uz jaunām fondu emitētajām ieguldījumu daļām?

                  2)

                  Vai Direktīvas 2008/7/EK 5. panta 2. punktam pretrunā ir valsts tiesiskais regulējums, kas paredz, ka ar zīmognodevu ir apliekamas pārvaldības maksas, ko pārvaldības sabiedrības iekasē no vērtspapīru atvērto ieguldījumu fondiem, ciktāl šajās pārvaldības maksās ir ietvertas arī pārnestās komisijas maksas, ko par iepriekš minēto darbību bankas iekasē no pārvaldības sabiedrībām?

         (1)  Padomes Direktīva 2008/7/EK (2008. gada 12. februāris) par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (OV 2008, L 46, 11. lpp.).


title: Lieta C-668/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 8. novembrī iesniedza Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – SIA “Druvnieks”/Lauku atbalsta dienests

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 8. novembrī iesniedza Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – SIA “Druvnieks”/Lauku atbalsta dienests
      (Lieta C-668/21)
      (2022/C 37/24)
      Tiesvedības valoda – latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Pamatlietas puses

         Pieteicēja un kasācijas sūdzības iesniedzēja: SIA “Druvnieks”

         Otra puse kasācijas tiesvedībā: Lauku atbalsta dienests

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulas Nr. 1306/2013 (1) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību 60. panta piemērošana ir pamatota, ja atbalsta pretendenta īpašnieka cits uzņēmums ir pieļāvis pārkāpumu, kura finansiālās sekas nav novērstas, un atbalsta pretendents faktiski ir pārņēmis šī uzņēmuma lauksaimniecisko darbību?

                  2)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulas Nr. 1306/2013 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību 60. pantu var piemērot tādējādi, ka tiek secināts, ka persona ir apgājusi minētās regulas 64. panta ceturtā punkta “d” apakšpunktā paredzēto administratīvo sodu, lai arī attiecībā uz pieteicēju vai pieteicējas īpašnieku nav pieņemts lēmums par administratīvā soda piemērošanu – izslēgšanu no atbalsta pretendentu loka?

                  3)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulas Nr. 1306/2013 60. pantu var piemērot tādējādi, ka par pieteikuma izskatīšanu atbildīgā iestāde pārbauda, vai atbalsta pretendenta īpašniekam iepriekš piederējušie uzņēmumi atbilst Komisijas 2014. gada 25. jūnija Regulas (ES) Nr. 702/2014, ar kuru konkrētas atbalsta kategorijas lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē un lauku apvidos atzīst par saderīgām ar iekšējo tirgu, piemērojot Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. un 108. pantu (2), 2. panta 14. punktam, un neatbilstību gadījumā noraida projekta iesniegumu bez papildu individuāla faktisko apstākļu izvērtējuma?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1306/2013 (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību un Padomes Regulu (EEK) Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 485/2008 atcelšanu (OV 2013, L 347, 549. lpp.).

         (2)  OV 2014, L 193, 1. lpp.


title: Lieta C-686/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 15. novembrī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – VW, Legea S.r.l./SW, CQ, ET, VW, Legea S.r.l.

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 15. novembrī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – VW, Legea S.r.l./SW, CQ, ET, VW, Legea S.r.l.

      (Lieta C-686/21)
      (2022/C 37/25)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte suprema di cassazione

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: VW, Legea S.r.l.

         Atbildētāji: SW, CQ, ET, VW, Legea S.r.l.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai no iepriekš minētajiem Savienības noteikumiem (1), kas paredz Savienības preču zīmes īpašnieka izņēmuma tiesības un vienlaikus arī iespēju, ka īpašumtiesību daļas pieder vairāk nekā vienai personai, izriet, ka lēmums par kopīgas preču zīmes lietošanas tiesību koncesiju trešām personām bez maksas un uz nenoteiktu laiku var tikt pieņemts ar kopīpašnieku balsu vairākumu vai arī šim lēmumam ir jābūt vienprātīgam?

                  2)

                  Vai šajā otrajā gadījumā attiecībā uz valsts un Savienības preču zīmēm, kas ir kopīgas vairākām personām, Savienības tiesību principiem atbilst tāda interpretācija, saskaņā ar kuru vienam no preču zīmes, kas ar vienbalsīgu lēmumu ir nodota koncesijā trešām personām bez maksas un uz nenoteiktu laiku, kopīpašniekiem nav iespējams vienpusēji pārtraukt iepriekš minētā lēmuma izpildi; vai arī alternatīvi par Savienības principiem atbilstošu tieši pretēji būtu jāuzskata interpretācija, kas izslēdz to, ka līdzīpašnieks pastāvīgi ir saistīts ar sākotnējo lēmumu tādējādi, ka viņš var no tā atkāpties, ietekmējot koncesijas līgumu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2015/2436 (2015. gada 16. decembris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 2015, L 336, 1. lpp.); Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2017, L 154, 1. lpp.).


title: Lieta C-688/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 17. novembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33/Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 17. novembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33/Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation

      (Lieta C-688/21)
      (2022/C 37/26)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33

         Atbildētāji: Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation

         Otra lietas dalībniece: Fédération française des producteurs d’oléagineux et de protéagineux

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/18/EK (2001. gada 12. marts) par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē un Padomes Direktīvas 90/220/EEK (1) atcelšanu 3. panta 1. punkts, lasot kopsakarā ar šīs direktīvas I B pielikuma 1. punktu un atbilstoši šīs direktīvas 17. pantam, ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai nošķirtu mutaģenēzes paņēmienus/metodes no paņēmieniem/metodēm, kuri tradicionāli tiek izmantoti vairākiem lietojumiem un kuru drošums jau sen ir atzīts Tiesas 2018. gada 25. jūlija sprieduma izpratnē, ir jāņem vērā tikai veids, kādā mutagēns izmaina organisma ģenētisko materiālu, vai arī ir jāņem vērā visas izmantotajā procesā radušās organisma variācijas, tostarp somaklonālā mainība, kas var ietekmēt cilvēku veselību un vidi?

                  2)

                  Vai Direktīvas 2001/18/EK (2001. gada 12. marts) 3. panta 1. punkts, lasot to kopsakarā ar šīs direktīvas I B pielikuma 1. punktu un atbilstoši šīs direktīvas 17. pantam, ir interpretē tādējādi, ka, lai noteiktu, vai mutaģenēzes paņēmiens/metode tradicionāli tiek izmantots/-a vairākiem lietojumiem un tā/tās drošums jau sen ir atzīts Tiesas 2018. gada 25. jūlija sprieduma izpratnē, ir jāņem vērā tikai ar šo metodi/paņēmienu iegūto organismu kultūras atklātā laukā vai arī var ņemt vērā pētniecības darbus un publikācijas, kas neattiecas uz šīm kultūrām, un vai ir jāņem vērā tikai tie darbi un publikācijas, kas attiecas uz cilvēku veselības un vides apdraudējumu?

         (1)  OV 2001, L 106, 1. lpp.


title: Lieta C-694/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 17. novembrī Brunswick Bowling Products LLC iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2021. gada 8. septembra spriedumu lietā T-152/19, Brunswick Bowling Products LLC/Komisija

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/20

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 17. novembrīBrunswick Bowling Products LLC iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2021. gada 8. septembra spriedumu lietā T-152/19, Brunswick Bowling Products LLC/Komisija
      (Lieta C-694/21 P)
      (2022/C 37/27)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Brunswick Bowling Products LLC (pārstāvis: R. Martens, advokāts)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Zviedrijas Karaliste

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas 1. un 2. punktu;

                  —

                  nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā;

                  —

                  vai arī atcelt pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas 1. un 2. punktu un lemt par prasību pirmajā instancē, un pilnībā atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2018/1960 (1);

                  —

                  un jebkurā gadījumā piespriest Eiropas Komisijai segt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērots LESD 263. pants kopsakarā ar tā 256. panta 1. punktu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. punktu un labas pārvaldības princips, jo Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nenovērtēdama informāciju, kuru Komisija izmantoja vai neizmantoja galīgā lēmuma pieņemšanā, tādējādi neņemdama vērā visus būtiskos faktorus, lai gan Komisijai esot pienākums nodrošināt, ka tās rīcībā ir iespējami vispilnīgākā un visuzticamākā informācija, jo Komisijas lēmuma likumības atbilstoša pārbaude, ko veic Vispārējā tiesa, ietver pārbaudi par to, vai Komisija izmantoja visu būtisko informāciju un, ja nepieciešams, vai Komisijas izmantotā informācija faktu ziņā bija precīza, uzticama, pilnīga un atbilstoša.
      Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērots LESD 296. panta 2. punkts un Hartas 41. panta 1. punkts un 41. panta 2. punkta c) apakšpunkts un pienākums norādīt pamatojumu, jo Vispārējā tiesa neesot nodrošinājusi pietiekami detalizētu un argumentētu pamatojumu, lai gan saskaņā ar Vispārējās tiesas pienākumu norādīt pamatojumu tai esot jāsniedz šis pamatojums tādā veidā, lai apelācijas sūdzības iesniedzējs varētu pārliecināties par pieņemtā lēmuma pamatotību.

         (1)  Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2018/1960 (2018. gada 10. decembris) par aizsardzības pasākumu, ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/42/EK Zviedrija pieņēmusi, lai aizliegtu laist tirgū uzņēmuma Brunswick Bowling & Billiards ražotu ķegļu pacēlāju un piederumu komplektu, kas paredzēti izmantošanai ar konkrētā veida ķegļu pacēlāju, un atsauktu no tirgus šādas mašīnas, kas jau laistas tirgū (OV 2018, L 315, 29. lpp.).


title: Lieta C-701/21 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 22. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-639/14 RENV, Τ-352/15 un Τ-740/17 Dimosia Epikhirisi Ilektrismou AE/Eiropas Komisija, ko atbalsta Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon, 2021. gada 19. novembrī iesniedza Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/21

      Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 22. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-639/14 RENV, Τ-352/15 un Τ-740/17 Dimosia Epikhirisi Ilektrismou AE/Eiropas Komisija, ko atbalsta Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon, 2021. gada 19. novembrī iesniedza Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon

      (Lieta C-701/21 P)
      (2022/C 37/28)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon (pārstāvji: Vassilios-Spyridon Christianos un Georgios Karydis, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), Eiropas Komisija

         Prasījumi

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas spriedumu apvienotajās lietās T-639/14 RENV, T-352/15 un T-740/17;

                  —

                  vajadzības gadījumā nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā;

                  —

                  piespriest DEI AE atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apstrīdētā sprieduma priekšmets bija noteikt, vai Komisijai Regulas 2015/1589 (1) 4. panta 3. un 4. punkta izpratnē bija jābūt šaubām vai nopietnām grūtībām saistībā ar valsts atbalsta esamību attiecībā uz elektroenerģijas piegādes tarifu, ko DEI AE piemēroja apelācijas sūdzības iesniedzējai pēc šķīrējtiesas nolēmuma, kuru dēļ tai bija jāuzsāk formālā izmeklēšanas procedūra.
      Apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza trīs pamatus un apgalvo, ka ar pārsūdzēto spriedumu:

                  —

                     pirmkārt, Vispārējā tiesa neesot pārbaudījusi vispārējos tiesību principus “nemo auditur [..]” un “venire contra factum proprium” attiecībā uz DEI AE likumīgajām interesēm celt prasību atcelt tiesību aktu;

                  —

                     otrkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, no vienas puses, attiecībā uz LESD 107. panta 1. punktā paredzēto privātā uzņēmēja kritēriju un, no otras puses, attiecībā uz šķīrējtiesas kā valsts iestādes statusu;

                  —

                     treškārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, interpretējot Regulas 2015/1589 4. pantu, no vienas puses, attiecībā uz pieņēmumu par šaubām vai nopietnām grūtībām saistībā ar valsts atbalsta esamību sūdzību sākotnējās izskatīšanas posmā un, no otras puses, attiecībā uz pierādīšanas pienākuma apvēršanu.

         (1)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


title: Lieta C-655/20: Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 17. novembra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia n° 38 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Marc Gómez del Moral Guasch/Bankia SA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Patērētāju aizsardzība – Direktīva 93/13/EEK – Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos – Hipotekārā aizdevuma līgums – Mainīga procentu likme – Hipotekāro aizdevumu atsauces indekss (IRPH) – Valsts tiesas veikta pārskatāmības pārbaude – Līguma noteikumu negodīguma vērtējums – Spēkā neesamības konstatējuma sekas – 2020. gada 3. marta spriedums Gómez del Moral Guasch (C-125/18, EU:C:2020:138) – Jauni jautājumi)

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/2

      Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 17. novembra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Marc Gómez del Moral Guasch/Bankia SA

      (Lieta C-655/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Patērētāju aizsardzība - Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Hipotekārā aizdevuma līgums - Mainīga procentu likme - Hipotekāro aizdevumu atsauces indekss (IRPH) - Valsts tiesas veikta pārskatāmības pārbaude - Līguma noteikumu negodīguma vērtējums - Spēkā neesamības konstatējuma sekas - 2020. gada 3. marta spriedums Gómez del Moral Guasch (C-125/18, EU:C:2020:138) - Jauni jautājumi)
      (2022/C 37/02)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Marc Gómez del Moral Guasch

         Atbildētāja: Bankia SA

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 5. pants un prasība par līguma noteikumu pārskatāmību hipotekārā aizdevuma līguma kontekstā ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ļauj pārdevējam vai piegādātājam šādā līgumā neietvert pilnīgu tāda atsauces indeksa definīciju, kas tiek izmantots mainīgas procentu likmes aprēķināšanai, vai pirms šī līguma noslēgšanas neizsniegt patērētājam informatīvos materiālus, kuros būtu norādītas šī indeksa iepriekšējās izmaiņas, tāpēc ka informācija attiecībā uz šo indeksu tiek oficiāli publicēta, ar nosacījumu, ka, ņemot vērā publiski pieejamus un piekļuvei atvērtus informācijas elementus, kā arī attiecīgā gadījumā pārdevēja vai piegādātāja sniegtu informāciju, samērā informēts, uzmanīgs un apdomīgs vidusmēra patērētājs ir spējis saprast konkrētu atsauces indeksa darbības veidu un tādējādi, balstoties uz precīziem un saprotamiem kritērijiem, izvērtēt šāda noteikuma ekonomiskās – varbūtēji būtiskās – sekas attiecībā uz savām finanšu saistībām.

                  2)

                  Direktīvas 93/13 3. panta 1. punkts, 4. panta 2. punkts un 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja valsts tiesa uzskata, ka līguma noteikums, saskaņā ar kuru hipotekārā aizdevuma līgumā ir nosakāms mainīgas procentu likmes aprēķināšanas veids, nav formulēts vienkāršā, skaidri saprotamā valodā šī direktīvas 4. panta 2. punkta vai 5. panta izpratnē, tai ir jāizvērtē, vai šis noteikums ir “negodīgs” minētās direktīvas 3. panta 1. punkta izpratnē.

                  3)

                  Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas uzliek pienākumu valsts tiesai ļaut patērētājam izvēlēties vai nu, pirmkārt, līguma pārskatīšanu, aizstājot par negodīgu atzītu līgumu noteikumu, saskaņā ar kuru nosaka mainīgo procentu likmi, ar līguma noteikumu, kurā ietverta atsauce uz likumā dispozitīvi paredzētu indeksu, vai arī, otrkārt, pilnīgu hipotekārā aizdevuma līguma atcelšanu tad, kad tas nevar turpināt pastāvēt bez šī noteikuma.

                  4)

                  Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts, aplūkoti šīs direktīvas 1. panta 2. punkta gaismā, ir interpretējami tādējādi, ka tie negodīga līguma noteikuma, saskaņā ar kuru nosaka atsauces indeksu aizdevuma mainīgās procentu likmes aprēķināšanai, spēkā neesamības gadījumā pieļauj, ka valsts tiesa – ievērojot 2020. gada 3. marta sprieduma Gómez del Moral Guasch (C-125/18, EU:C:2020:138) 67. punktā paredzētos nosacījumus, aizstāj šo indeksu ar likumā noteikto indeksu, kas ir piemērojams tad, ja nav līguma pušu pretējas vienošanās –, gadījumā, kad abi šie indeksi tiek noteikti ar līdzvērtīgi sarežģītu aprēķina metodi un valsts tiesību normas paredz šo aizstāšanu gadījumos, kad nepastāv strīds un mērķis ir pienākumu līdzsvara saglabāšana starp pusēm, ar nosacījumu, ka aizstājošais indekss patiešām atspoguļo dispozitīvu valsts tiesību normu.

                  5)

                  Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka situācijā, kurā starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju noslēgts līgums pēc negodīga noteikuma atcelšanas vairs nevar pastāvēt un pilnīga līguma atcelšana izraisa patērētājam īpaši nelabvēlīgas sekas, valsts tiesa var novērst šī noteikuma spēkā neesamību, aizstājot to ar dispozitīvu valsts tiesību normu, un likmes, kas veidojas, balstoties uz aizstājošo indeksu, piemērošana ir jāveic līguma noslēgšanas datumā.

         (1)  Iesniegšanas datums: 2.12.2020.


title: Lieta C-79/21: Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 17. novembra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia n° 2 de Ibiza (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – YB/Unión de Créditos Inmobiliarios SA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 53. un 99. pants – Patērētāju aizsardzība – Direktīva 93/13/EEK – Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos – Hipotekārā aizdevuma līgums – Mainīga procentu likme – Hipotekāro aizdevumu atsauces indekss (IRPH) – Valsts tiesas veikta pārskatāmības ievērošanas pārbaude – Pienākums informēt – Līguma noteikumu negodīguma vērtējums – Labticības, līdzsvarotības un pārskatāmības prasības – Spēkā neesamības atzīšanas sekas)

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/3

      Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 17. novembra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia no 2 de Ibiza (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – YB/Unión de Créditos Inmobiliarios SA

      (Lieta C-79/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. un 99. pants - Patērētāju aizsardzība - Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Hipotekārā aizdevuma līgums - Mainīga procentu likme - Hipotekāro aizdevumu atsauces indekss (IRPH) - Valsts tiesas veikta pārskatāmības ievērošanas pārbaude - Pienākums informēt - Līguma noteikumu negodīguma vērtējums - Labticības, līdzsvarotības un pārskatāmības prasības - Spēkā neesamības atzīšanas sekas)
      (2022/C 37/03)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de Primera Instancia no 2 de Ibiza

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: YB

         Atbildētāja: Unión de Créditos Inmobiliarios SA

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 5. pants un līguma noteikumu pārskatāmības prasība hipotekārā aizdevuma līguma kontekstā ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neaizliedz valsts tiesību aktus un judikatūru, ar kuriem pārdevējs vai piegādātājs ir atbrīvots no pienākuma aizdevuma līguma noslēgšanas brīdī sniegt patērētājam informāciju par atsauces indeksa agrākajām izmaiņām vismaz pēdējos divos gados salīdzinājumā ar vismaz vienu citu atšķirīgu indeksu, tādu kā Euribor, ar nosacījumu, ka šie valsts tiesību akti un judikatūra tomēr ļauj tiesai pārliecināties, ka, ņemot vērā publiski pieejamu informāciju, kā arī informāciju, ko attiecīgā gadījumā ir sniedzis pārdevējs vai piegādātājs, vidusmēra patērētājs, kas ir samērā informēts, uzmanīgs un apdomīgs, ir spējis saprast atsauces indeksa aprēķina metodes konkrēto darbību un tādējādi, pamatojoties uz precīziem un saprotamiem kritērijiem, novērtēt iespējami būtisko šāda noteikuma ekonomisko ietekmi uz savām finanšu saistībām.

                  2)

                  Direktīvas 93/13 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādus valsts tiesību aktus un judikatūru, atbilstoši kuriem tiek uzskatīts, ka pārdevēja vai piegādātāja labticības neesamība ir nepieciešams priekšnosacījums tam, lai veiktu jebkādu pārbaudi par nepārredzama noteikuma ar patērētāju noslēgtā līgumā saturu. Iesniedzējtiesai jānosaka, vai, ņemot vērā visus atbilstošos apstākļus pamatlietā, ir uzskatāms, ka pārdevējs vai piegādātājs ir darbojies labticīgi, izvēlēdamies likumā paredzēto indeksu, un vai klauzula, kas ietver šo indeksu, var radīt būtisku nelīdzsvarotību no līguma izrietošajās pušu tiesībās un pienākumos par sliktu patērētājam.

                  3)

                  Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neaizliedz to, ka gadījumā, ja nav spēkā negodīgais noteikums, kurā aizdevuma mainīgo procentu aprēķināšanai ir noteikts atsauces indekss, valsts tiesa šo indeksu aizstāj ar likumā noteikto indeksu – kas ir piemērojams, ja nav līguma pušu vienošanās par pretējo, – tad, ja šie abi indeksi rada tādas pašas sekas, ciktāl tiek ievēroti 2020. gada 3. marta sprieduma Gómez del Moral Guasch (C-125/18, EU:C:2020:138) 67. punktā paredzētie nosacījumi.

                  4)

                  Sešpadsmitais Juzgado de Primera Instancia no 2 de Ibiza (Ibizas pirmās instances tiesa Nr. 2, Spānija) jautājums ir acīmredzami nepieņemams.

         (1)  Iesniegšanas datums: 9.2.2021.


title: Lieta C-327/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 25. maijā Giro Travel Company SRL iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2021. gada 24. marta spriedumu lietā T-193/18 Andreas Stihl/EUIPO

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/4

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 25. maijāGiro Travel Company SRL iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2021. gada 24. marta spriedumu lietā T-193/18 Andreas Stihl/EUIPO

      (Lieta C-327/21 P)
      (2022/C 37/04)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Giro Travel Company SRL (pārstāvis: C. N. Frisch, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2021. gada 26. novembra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda Giro Travel Company SRL pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-360/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 9. jūnijā FCA Italy SpA iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2021. gada 28. aprīļa spriedumu lietā T-191/20 FCA Italy/EUIPO

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/5

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 9. jūnijāFCA Italy SpA iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2021. gada 28. aprīļa spriedumu lietā T-191/20 FCA Italy/EUIPO

      (Lieta C-360/21 P)
      (2022/C 37/05)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: FCA Italy SpA (pārstāvji: F. Jacobacci un E. Truffo, advokāti)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2021. gada 6. oktobra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda FCA Italy SpA pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-373/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 18. jūnijā Hasbro Inc. iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 21. aprīļa spriedumu lietā T–663/19 Hasbro/EUIPO

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/5

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 18. jūnijāHasbro Inc. iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 21. aprīļa spriedumu lietā T–663/19 Hasbro/EUIPO

      (Lieta C-373/21 P)
      (2022/C 37/06)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Hasbro Inc. (pārstāvis: J. Moss, Barrister)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2021. gada 1. decembra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina, ka apelācijas sūdzība nav pieļaujama un piesprieda Hasbro Inc. pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-381/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 21. jūnijā Keun Jig Lee iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2021. gada 21. aprīļa spriedumu lietā T-382/20 Lee/EUIPO

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/5

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 21. jūnijāKeun Jig Lee iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2021. gada 21. aprīļa spriedumu lietā T-382/20 Lee/EUIPO

      (Lieta C-381/21 P)
      (2022/C 37/07)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Keun Jig Lee (pārstāvji: F. Jacobacci, avvocato, B. La Tella, avvocatessa)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2021. gada 30. novembra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda Keun Jig Lee pašam segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-483/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 5. augustā Health Product Group sp. z o.o. iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2021. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-678/19 Health Product Group/EUIPO

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/6

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 5. augustāHealth Product Group sp. z o.o. iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2021. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-678/19 Health Product Group/EUIPO

      (Lieta C-483/21 P)
      (2022/C 37/08)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Health Product Group sp. z o.o. (pārstāvis: M. Kondrat, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2021. gada 30. novembra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda Health Product Group sp. z o.o. pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-490/21 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2021. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-187/20 Davide Groppi/EUIPO – Viabizzuno (Galda lampa) 2021. gada 10. augustā iesniedza Davide Groppi Srl

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/6

      Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2021. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-187/20 Davide Groppi/EUIPO – Viabizzuno (Galda lampa) 2021. gada 10. augustā iesniedza Davide Groppi Srl

      (Lieta C-490/21 P)
      (2022/C 37/09)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Davide Groppi Srl (pārstāvji: F. Boscariol de Roberto, D. Capra un V. Malerba, advokāti)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) ar 2021. gada 26. novembra rīkojumu ir noraidījusi apelācijas sūdzību kā nepieņemamu un piesprieda Davide Groppi Srl segt savus tiesāšanās izdevumus pašai.


title: Lieta C-513/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 19. augustā DI iesniedza ar Vispārējās tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-514/19 DI/ECB

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/6

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 19. augustā DI iesniedza ar Vispārējās tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-514/19 DI/ECB
      (Lieta C-513/21 P)
      (2022/C 37/10)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: DI (pārstāvis: L. Levi, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Centrālā banka

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

               tādējādi apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzēja lūgumus:
                              —

                              atcelt ECB Valdes 2019. gada 7. maija lēmumu, ar ko ir noteikts disciplinārsods – atlaišana no amata bez iepriekšēja uzteikuma;

                              —

                              atcelt ECB Valdes 2019. gada 25. jūnija lēmumu, ar ko ir atteikts atsākt disciplinārlietu pēc kriminālprocesa izbeigšanas;

                              —

                              katrā ziņā atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējam nodarīto morālo kaitējumu, kas ex aequo et bono ir novērtēts 20 000,00 EUR apmērā;

                              —

                              atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

                  —

                  piespriest ECB atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas ir radušies apelācijas un pirmās instances tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta tiesību kļūda, noraidot pirmo pamatu, kurā ir apgalvots, ka apstrīdēto pasākumu autoram nav kompetences.
      Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta tiesību kļūda, noraidot otro pamatu, kurā ir apgalvots, ka ir pārkāpts [ECB] Darbiniekiem piemērojamo noteikumu 8.3.2. pants un tiesiskās drošības princips.
      Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta tiesību kļūda, noraidot septīto pamatu, kurā ir apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz nevainīguma prezumpciju un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. pants.
      Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta tiesību kļūda, noraidot ceturto pamatu, kurā ir apgalvots, ka ir pārkāpts [ECB] Darbiniekiem piemērojamo noteikumu 8.3.7. pants un Hartas 41. pantā nostiprinātais objektivitātes princips.
      Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta tiesību kļūda, noraidot sesto pamatu, kurā ir apgalvots, ka ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā.


title: Lieta C-539/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 26. augustā CE iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2021. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-355/19, CE/Reģionu komiteja

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/7

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 26. augustā CE iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2021. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-355/19, CE/Reģionu komiteja
      (Lieta C-539/21 P)
      (2022/C 37/11)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: CE (pārstāvis: M. Casado García-Hirschfeld, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Reģionu komiteja

         Prasījumi

                  —

                  daļēji atcelt 2021. gada 16. jūnija spriedumu CE/Reģionu komiteja (T-355/19);

                  —

                  piespriest Reģionu komitejai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas radušies Vispārējā tiesā gan pamata tiesvedībā, gan pagaidu noregulējuma tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šajā apelācijas sūdzībā tās iesniedzējs apstrīd it īpaši pārsūdzētā sprieduma 69. un 70., 73.–77., 83.–91., 109.–116., 126.–139., 149. un 150. punktu. Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza vienu pamatu, ar ko tiek apgalvots, ka esot sagrozīti fakti un pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kā rezultātā pamatojums ir nepietiekams un juridiski neprecīzs.


title: Lieta C-560/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 13. septembrī iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) – ZS/Zweckverband “Kommunale Informationsverarbeitung Sachsen” – KISA, publisko tiesību sabiedrība

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/8

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 13. septembrī iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) – ZS/Zweckverband “Kommunale Informationsverarbeitung Sachsen” – KISA, publisko tiesību sabiedrība

      (Lieta C-560/21)
      (2022/C 37/12)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesarbeitsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: ZS

         Atbildētāja: Zweckverband “Kommunale Informationsverarbeitung Sachsen” KISA, publisko tiesību sabiedrība

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regulas (ES) 2016/679 (1) (Vispārīgā datu aizsardzības regula) 38. panta 3. punkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāda valsts tiesību norma kā šajā gadījumā Bundesdatenschutzgesetz [Federālā Datu aizsardzības likuma] 6. panta 4. punkta pirmais teikums, saskaņā ar kuru datu aizsardzības speciālista atbrīvošana no amata, ko datu aizsardzības speciālistam izsaka datu pārzinis kā darba devējs, nav pieļaujama, turklāt neatkarīgi no tā, vai tas tiek izteikts saistībā ar viņa uzdevumu izpildi?
                  Ja uz pirmo jautājumu atbilde ir apstiprinoša:

                  2)

                  Vai VDAR 38. panta 3. punkta otrajam teikumam ir pietiekams juridiskais pamats, it īpaši, ciktāl tas aptver datu aizsardzības speciālistus, kuri ir darba tiesiskajās attiecībās ar pārzini?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV 2016, L 119, 1. lpp.).