title: Lieta T-161/18: Prasība, kas celta 2018. gada 5. martā – Braesch u.c./Komisija

text:
               4.6.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/31

         Prasība, kas celta 2018. gada 5. martā – Braesch u.c./Komisija
   (Lieta T-161/18)
   (2018/C 190/54)
   Tiesvedības valoda –angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Anthony Braesch (Luksemburga, Luksemburga), Trinity Investments DAC (Dublina, Īrija), Bybrook Capital Master Fund LP (Grand Cayman, Kaimanu salas), Bybrook Capital Hazelton Master Fund LP (Grand Cayman) un Bybrook Capital Badminton Fund LP (Grand Cayman) (pārstāvji: M. Siragusa, A. Champsaur, G. Faella un L. Prosperetti, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 4. jūlija Lēmumu C(2017) 4690 final (1) lietā SA.47677 (2017/N);

               —

               pakārtoti, atcelt minēto lēmumu, ciktāl tas attiecas uz attieksmi pret FRESH (2) instrumentiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus un citus izdevumus, kas ir saistīti ar šo lietu;

               —

               veikt visus citus pasākumus, ko Vispārējā tiesa uzskatīs par atbilstošiem, tostarp procesa organizatoriskos pasākumus saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 89. panta 3. punktu un/vai izmeklēšanas pasākumus saskaņā ar šī reglamenta 91. panta 1. punkta b) apakšpunktu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošana prasītāji izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija piesardzības rekapitalizācijas kontekstā prettiesiski atbalstīja sloga sadales pasākumus, pārkāpjot Regulas (ES) Nr. 806/2014 18. un 21. pantu (pamatojuma nenorādīšana) (3).

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija prettiesiski pieprasīja atcelt FRESH līgumus (acīmredzama kļūda tiesību piemērošanā un faktos, atkāpjoties no 2013. gada Banku darbības paziņojuma (4); tiesiskās paļāvības aizsardzības un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpums; pamatojuma nenorādīšana).

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā pret FRESH turētājiem ir īstenota diskriminējoša attieksme (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 20. un 21. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (turpmāk tekstā – “ECPAK”) 14. pantā un 12. protokolā aizsargāto tiesību uz vienlīdzīgu attieksmi pārkāpums; acīmredzama kļūda vērtējumā; pamatojuma nenorādīšana).

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāptas FRESH turētāju īpašuma tiesības (Hartas 17. pantā un ECPAK 1. pantā un 1. protokolā aizsargāto īpašuma tiesību pārkāpums; pamatojuma nenorādīšana).

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav uzsākusi formālu izmeklēšanas procedūru, lai gan bija nopietnas šaubas par pasākumu saderību ar ES tiesībām (LESD 108. panta 2. un 3. punkta pārkāpums; Padomes Regulas 2015/1589 (5) 4. panta 3. un 4. punkta pārkāpums; acīmredzama kļūda vērtējumā; pamatojuma nenorādīšana).

      (1)  OV 2018, C 40, 7. lpp.

      (2)  Floating Rate Equity-linked Subordinated Hybrid (obligāciju veids).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 806/2014 (2014. gada 15. jūlijs), ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV 2014, L 225, 1. lpp.).

      (4)  Komisijas Paziņojums par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu no 2013. gada 1. augusta atbalsta pasākumiem banku labā saistībā ar finanšu krīzi (“Banku darbības paziņojums”) (OV 2013, C 216, 1. lpp.).

      (5)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


title: Lieta C-206/17: Tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2018. gada 7. februāra rīkojums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Heinrich Denker/Gemeinde Thedinghausen, klātesot: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

text:
               4.6.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/19

         Tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2018. gada 7. februāra rīkojums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Heinrich Denker/Gemeinde Thedinghausen, klātesot: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

   (Lieta C-206/17) (1)

   (2018/C 190/30)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 249, 31.7.2017.


201806150551955122018/C 231/542872018TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180504424211Lieta T-287/18: Prasība, kas celta 2018. gada 4. maijā – M. I. Industries/EUIPO – Natural Instinct (“Nature’s Variety Instinct”)
 ---documentbreak--- C2312018LV4210120180504LV0054421421Prasība, kas celta 2018. gada 4. maijā – M. I. Industries/EUIPO – Natural Instinct (“Nature’s Variety Instinct”)
   (Lieta T-287/18)2018/C 231/54Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: M. I. Industries, Inc. (Lincoln, Nebraska, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: M. Montañá Mora un S. Sebe Marin, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Natural Instinct Ltd (Camberley, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Nature’s Variety Instinct” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 290 647

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 6. marta lēmums lietā R 1659/2017-5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest EUIPO un attiecīgajā gadījumā – iebildumu iesniedzējam solidāri atlīdzināt visus šīs tiesvedības tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

            —

            Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


201806150511955362018/C 231/562902018TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180504434422Lieta T-290/18: Prasība, kas celta 2018. gada 4. maijā – Agmin Italy/Komisija
 ---documentbreak--- C2312018LV4320120180504LV0056432442Prasība, kas celta 2018. gada 4. maijā – Agmin Italy/Komisija
   (Lieta T-290/18)2018/C 231/56Tiesvedības valoda – itāļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Agmin Italy SpA (Verona, Itālija) (pārstāvis: F. Guardascione, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            galvenokārt – konstatēt un atzīt apstrīdētā lēmuma spēkā neesamību ex tunc un/vai ex nunc un/vai tiesisko seku neesamību un/vai juridisko neesamību prettiesiskuma dēļ, izmeklēšanas funkcijas nošķiršanas no lēmumpieņemšanas funkcijas principa pārkāpuma dēļ, sacīkstes principa pārkāpuma dēļ, pilnvaru pārsniegšanas, sagrozot un kļūdaini novērtējot faktus, dēļ, acīmredzama neloģiskuma un pretrunības, kā arī izmeklēšanas trūkumu un nevienlīdzīgas attieksmes dēļ, kā arī visu šo iemeslu dēļ to pašu konstatēt un atzīt attiecībā uz visiem iepriekšējiem un turpmākiem aktiem un katrā ziņā tiem, kas ir koordinēti un/vai saistīti ar šo aktu, ar visām tiesiskajām sekām;

            —

            katrā ziņā atcelt 2018. gada 7. marta Lēmumu DG NEAR (ARES – 2018 – 1288022), kas paziņots 2018. gada 9. martā, tajā daļā, uz ko attiecas šī prasība, un tādēļ atcelt ar to saistītos sodus;

            —

            pakārtoti – izslēgt vai samazināt sodu, kas uzlikts Agmin, ciktāl tas ir pārmērīgs un nesamērīgs ar faktisko Agmin rīcību;

            —

            tāpat pakārtoti – atzīt, ka aprakstītie fakti ļauj reabilitēt Agmin atbilstoši Regulas Nr. 966/2012 106. panta 9) punktam.

            —

            piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir vērsta pret Eiropas Komisijas 2018. gada 7. marta Lēmumu (ARES – 2018 – 1288022), ar ko prasītājai tika liegta iespēja piedalīties iepirkuma procedūrā par līdzekļu piešķiršanu no Eiropas Savienības budžeta un Eiropas Savienības Attīstības fonda uz maksimālo laikposmu, kas paredzēts Regulas Nr. 966/2012 (
         1
      ) 106. panta 14) punkta c) apakšpunktā, proti, trīs gadiem, kā arī publikāciju Komisijas tīmekļvietnē pēc tam, kad netika piegādātas pasūtītās preces (9. un 11. partija) termiņos, kas tika nolīgti piegādes līgumā ENPI/2014/351-804, un netika aizstāta garantija (pre-financing guarantee89430,71 apmērā), ko Agmin iesniedza Contracting Authority (līgumslēdzējai iestādei) 2014. gada 19. novembrī. To bija izsniegusi organizācija, kas, balstoties uz Banca d’Italia sniegto informāciju, bija pilnvarota izsniegt garantijas tikai bankām un finanšu iestādēm, kas ir pilnvarotas piešķirt aizdevumus, bet ne citām tādām iestādēm kā Contracting Authority (līgumslēdzēja iestāde).
   Prasības pamatojumam prasītāja izvirza trīs pamatus.

            1.

            Ir tikušas pārkāptas pilnvaras, īpaši neievērojot principu par izmeklēšanas funkcijas un lēmumpieņemšanas funkcijas nodalīšanu, pieļaujot pretrunīgumu, acīmredzamu neloģiskumu un sniedzot nepietiekamu pamatojumu.

            2.

            “Principles of European Contract Law 2002”, kas ir piemērojami atbilstoši līguma vispārīgo noteikumu 41. pantam, pārkāpums un/vai nepareiza piemērošana.

            3.

            Soda samērīguma principa, kas ir noteikts LES 5. pantā, pārkāpums, jo Eiropas Komisija ir uzlikusi Agmin maksimālo sodu uz trīs gadiem.

      Prasītāja īpaši norāda, ka apstrīdētais lēmums aizskarot tās tiesības, jo Komisija esot to pieņēmusi, pienācīgi neņemot vērā faktu, ka piegādes neveikšanu radīja Contracting Authority (līgumslēdzējas iestādes) izšķirošā atbildība vai, alternatīvi, līdzatbildība, tai patvaļīgi un nepamatoti atsakoties aizstāt preču piegādātāju ar citu ražotāju, kurš norādīja, ka spēj piegādāt preces, kam ir tāda pati vai labāka kvalitāte kā tā, kāda bija norādīta paziņojuma par iepirkumu tehniskajās specifikācijās.
   (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (2012. gada 25. oktobris) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2012 atcelšanu (OV L 298, 26.10.2012).


201806150731955382018/C 231/287122016TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180516232422Lieta T-712/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 16. maija spriedums – Deutsche Lufthansa/Komisija (Konkurence — Koncentrācija — Gaisa transporta tirgus — Lēmums, ar kuru koncentrācija atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu, ar nosacījumu, ka tiek ievērotas konkrētas saistības — Prasība atbrīvot no daļas pienākumu, kas ir saistību priekšmets — Samērīgums — Tiesiskā paļāvība — Labas pārvaldības princips — Nepareiza pilnvaru izmantošana)
 ---documentbreak--- C2312018LV2320120180516LV0028232242Vispārējās tiesas 2018. gada 16. maija spriedums – Deutsche Lufthansa/Komisija
   (Lieta T-712/16) (
         1
      )
   “(Konkurence — Koncentrācija — Gaisa transporta tirgus — Lēmums, ar kuru koncentrācija atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu, ar nosacījumu, ka tiek ievērotas konkrētas saistības — Prasība atbrīvot no daļas pienākumu, kas ir saistību priekšmets — Samērīgums — Tiesiskā paļāvība — Labas pārvaldības princips — Nepareiza pilnvaru izmantošana)”2018/C 231/28Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Lufthansa AG (Ķelne, Vācija) (pārstāvis: S. Völcker, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Biolan, H. Leupold un I. Zaloguin)

      Priekšmets

   Par prasību, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas 2016. gada 25. jūlija Lēmumu C(2016) 4964 final, ar kuru ir noraidīts prasītājas lūgums piešķirt atbrīvojumu no noteiktām saistībām, kas kļuvušas obligātas ar Komisijas 2005. gada 4. jūlija lēmumu, ar kuru ir apstiprināta koncentrācija lietā COMP/M.3770 – Lufthansa/Swiss.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Atcelt Komisijas 2016. gada 25. jūlija Lēmumu C(2016) 4964 final, ar kuru noraidīts Deutsche Lufthansa AG lūgums piešķirt atbrīvojumu no noteiktām saistībām, kas kļuvušas obligātas ar Komisijas 2005. gada 4. jūlija lēmumu, ar kuru apstiprināta koncentrācija lietā COMP/M.3770 – Lufthansa/Swiss, ciktāl tas attiecas uz maršrutu Cīrihe–Stokholma.

            2)

            Pārējā daļā prasību noraidīt.

            3)

            Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (
         1
      )	OV C 462, 12.12.2016.


201806150811955072018/C 231/432562018TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180424343521Lieta T-256/18: Prasība, kas celta 2018. gada 24. aprīlī – Arezzo Indústria e Comércio/EUIPO (“SCHUTZ”)
 ---documentbreak--- C2312018LV3410120180424LV0043341352Prasība, kas celta 2018. gada 24. aprīlī – Arezzo Indústria e Comércio/EUIPO (“SCHUTZ”)
   (Lieta T-256/18)2018/C 231/43Tiesvedības valoda – portugāļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Arezzo Indústria e Comércio, S.A. (Belo Horizonte, Brazīlija) (pārstāvji: A. Sebastião un J. Pimenta, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiska preču zīme “SCHUTZ” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15723265

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 12. februāra lēmums lietā R 661/2017-4

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

            —

            Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpums.


201806150781955052018/C 231/603012018TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180513484921Lieta T-301/18: Prasība, kas celta 2018. gada 13. maijā – Yanukovych/Padome
 ---documentbreak--- C2312018LV4810120180513LV0060481492Prasība, kas celta 2018. gada 13. maijā – Yanukovych/Padome
   (Lieta T-301/18)2018/C 231/60Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (Sanktpēterburga, Krievija) (pārstāvis: T. Beazley, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt Padomes 2018. gada 5. marta Lēmumu (KĀDP) 2018/333 (
                  1
               ) un Padomes 2018. gada 5. marta Īstenošanas regulu (ES) 2018/326 (
                  2
               ), ciktāl tie attiecas uz prasītāju; un

            —

            piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

            1.

            Pirmajā pamatā ir apgalvots, ka prasītājs attiecīgajā laikā neesot atbildis noteiktajiem tādas personas kritērijiem, lai tiktu iekļauts sarakstā. Eiropas Savienības Padome neesot pienācīgi ņēmusi vērā un apsvērusi visus tai iesniegtos dokumentus, kā arī esot bijusi ārkārtīgi selektīva attiecībā uz dokumentiem, kurus tā ir ņēmusi vērā. Šī pamata atbalstam izvirzītie argumenti ietver to, ka: attiecībā uz prasītāju tiek veikta tikai pirmstiesas izmeklēšana, kas esot iestrēgusi un acīmredzami neesot pietiekama, lai atbilstu attiecīgajam kritērijam; un dokumenti, uz kuriem Padome ir balstījusi savu lēmumu saglabāt prasītāja vārdu sarakstā, esot pilnīgi nepiemēroti, nesaskanīgi, viltoti un neesot pamatoti ne ar kādiem pierādījumiem.

            2.

            Otrajā pamatā ir apgalvots, ka Padome, iekļaujot prasītāju to personu sarakstā, kam ir piemēroti strīdīgie pasākumi, ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā. Atkārtoti iekļaujot prasītāju, lai gan esot skaidrs, ka nav saiknes starp “pamatojumu” un attiecīgajiem iekļaušanas kritērijiem, Padome esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu. Turklāt attiecībā uz pirmo pamatu sniegtais pamatojums vienādi esot attiecināms uz otro pamatu.

            3.

            Trešajā pamatā ir apgalvots, ka Padome nav norādījusi pamatojumu. Padome neesot norādījusi faktiskos un konkrētos iemeslus prasītāja iekļaušanai sarakstā. Sestajā grozījumu lēmumā un Sestajā grozījumu regulā norādītais “pamatojums” prasītāja iekļaušanai sarakstā (papildus tam, ka tas ir kļūdains) esot standartizēts, nepiemērots un nepietiekami konkrēts.

            4.

            Ceturtajā pamatā ir apgalvots, ka prasītāja tiesības uz aizstāvību ir tikušas pārkāptas un/vai ka tam tika liegta efektīva tiesību aizsardzība tiesā. Padome tostarp neesot atbilstoši sazinājusies ar prasītāju pirms atkārtotas iekļaušanas sarakstā, un prasītājam neesot tikusi dota pienācīga vai taisnīga iespēja vai nu izlabot kļūdas vai sniegt informāciju par personiskajiem apstākļiem. Padomei/prasītājam nevienā posmā netika sniegti nopietni, ticami vai konkrēti pierādījumi, lai pamatotu ierobežojošo pasākumu noteikšanu.

            5.

            Piektajā pamatā ir apgalvots, ka Padomei neesot bijis piemērota juridiskā pamata, lai pieņemtu Sesto grozījumu lēmumu un Sesto grozījumu regulu. Šā pamata atbalstam norādītie argumenti ir šādi: a) Sestajā grozījumu lēmumā netika izpildīti nosacījumi, lai Padome varētu atsaukties uz LES 29. pantu. Tostarp: i) Padomes skaidri minētie mērķi esot tikai neskaidri apgalvojumi; ii) pamatam neesot pietiekamas saiknes ar atbilstošo pārbaudes tiesā standartu, kas ir vajadzīgs šādos apstākļos; un iii) ierobežojošo pasākumu noteikšana atbalstot un leģitimējot jauno Ukrainas iekārtu, kas pati par sevi apdraudot pienācīgu procesu un tiesiskumu, kā arī sistemātiski pieļaujot cilvēktiesību pārkāpumus; b) netika izpildīti nosacījumi, lai atsauktos uz LESD 215. pantu, jo neesot ticis pieņemts spēkā esošs lēmums saskaņā ar LES V sadaļas 2. nodaļu; c) neesot pastāvējusi pietiekama saikne, lai attiecībā uz prasītāju atsauktos uz LESD 215. pantu.

            6.

            Sestajā pamatā ir apgalvots, ka Padome esot nepareizi izmantojusi savas pilnvaras. Padomes patiesais mērķis, ieviešot Sesto grozījumu lēmumu un Sesto grozījumu regulu, galvenokārt esot bijis izdabāt šobrīd esošajai Ukrainas iekārtai (tā, lai Ukrainai veidotos ciešākas saiknes ar Eiropas Savienību), nevis tie mērķi/iemesli, kas norādīti šajos grozījumu tiesību aktos. Iekļaušanas kritēriji esot ārkārtas un absolūta pilnvaru deleģēšana, kas atbilst Padomes mērķim.

            7.

            Septītajā pamatā ir apgalvots, ka tika pārkāptas prasītāja tiesības uz īpašumu atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 1. punktam, jo ierobežojošie pasākumi tostarp esot nepamatoti un nesamērīgi šo tiesību ierobežojumi tostarp tādēļ, ka: i) netiekot apgalvots, ka kādi līdzekļi, ko, kā apgalvots, esot piesavinājies prasītājs, būtu pārskaitīti ārpus Ukrainas; un ii) neesot nedz vajadzīgi, nedz piemēroti iesaldēt visus prasītāja līdzekļus, jo Ukrainas iestādes šobrīd esot aprēķinājušas to zaudējumu apjomu, par kuriem tiek veikts kriminālprocess pret prasītāju.

      (
         1
      )	Padomes Lēmums (KĀDP) 2018/333 (2018. gada 5. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2018, L 63, 48. lpp.).
   (
         2
      )	Padomes Īstenošanas Regula (ES) 2018/326 (2018. gada 5. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2018, L 63, 5. lpp.).


201806150791955182018/C 231/462652018TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180427363721Lieta T-265/18: Prasība, kas celta 2018. gada 27. aprīlī – Biernacka–Hoba/EUIPO – Formata Bogusław Hoba (“Formata”)
 ---documentbreak--- C2312018LV3610120180427LV0046361372Prasība, kas celta 2018. gada 27. aprīlī – Biernacka–Hoba/EUIPO – Formata Bogusław Hoba (“Formata”)
   (Lieta T-265/18)2018/C 231/46Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – poļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ilona Biernacka–Hoba (Aleksandrów Łódzki, Polija) (pārstāvis: R. Rumpel, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Formata Bogusław Hoba (Aleksandrów Łódzki, Polija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Formata” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11 529 427

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 13. februāra lēmums lietā R 2032/2017-4

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            prasību atzīt par pamatotu;

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to noraidīts pieteikums par preču zīmes Nr. 011529427 “Formata” atzīšanu par spēkā neesošu;

            —

            grozīt apstrīdēto lēmumu, atzīstot preču zīmi Nr. 011529427 “Formata” par spēkā neesošu;

            —

            grozīt apstrīdēto lēmumu daļā, kas attiecas uz izdevumiem;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

            —

            Kļūdains secinājums, ka agrākas tiesības nav tikušas pietiekami pierādītas.


title: Lieta C-312/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 11. maijā Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 21. marta rīkojumu lietā T-361/17 Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux/Eiropas Komisija

text:
201806150381954972018/C 231/203122018CJC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180511171711Lieta C-312/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 11. maijāEco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 21. marta rīkojumu lietā T-361/17 Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux/Eiropas Komisija
 ---documentbreak--- C2312018LV1710120180511LV0020171171Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 11. maijāEco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 21. marta rīkojumu lietā T-361/17 Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux/Eiropas Komisija
   (Lieta C-312/18 P)2018/C 231/20Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux (pārstāvji: M. Brealey QC, I. Vandenborre, advokāts, S. Dionnet, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Tiesai ir šādi:

            —

            atcelt Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 21. marta rīkojumu lietā T-361/17 Eco-Bat Technologies u.c./Komisija;

            —

            pasludināt par pieņemamu apelācijas sūdzības iesniedzēju prasību, kas ir reģistrēta kā lieta T-361/17;

            —

            nodot lietu atkārtotai izskatīšanai Vispārējā tiesā, lai atceltu vai samazinātu sodu, ko Komisija ir piemērojusi ar sākotnējo lēmumu, kas labots ar grozošo lēmumu;

            —

            piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atsauces datumu nosakot nevis pēc galīgā, pareizā un visādā ziņā – it īpaši attiecībā uz apelācijas sūdzības priekšmetu – pilnīgā lēmuma, bet gan pēc sākotnējā, nepilnīgā lēmuma. Tādējādi Vispārējā tiesa esot pārkāpusi sūdzības iesniedzēju pamattiesības, jo īpaši, viņu tiesības uz aizstāvību. Personai esot tiesības pilnībā izmantot noilguma termiņu, sākot no brīža, kad tiek veikti būtiski grozījumi lēmumā. Uzskatīdama, ka apelācijas sūdzības iesniedzējiem esot bijis jāpaļaujas uz pieņēmumu, lai pilnībā saprastu, kā Komisija ir aprēķinājusi sodu, Vispārējā tiesa esot arī kļūdaini interpretējusi Komisijas pienākumu sniegt pamatojumu un ievērot labas pārvaldības principu.


201806150841955142018/C 231/472672018TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180430373711Lieta T-267/18: Prasība, kas celta 2018. gada 30. aprīlī – Iceland Foods/EUIPO – Íslandsstofa (“INSPIRED BY ICELAND”)
 ---documentbreak--- C2312018LV3710120180430LV0047371371Prasība, kas celta 2018. gada 30. aprīlī – Iceland Foods/EUIPO – Íslandsstofa (“INSPIRED BY ICELAND”)
   (Lieta T-267/18)2018/C 231/47Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Iceland Foods Ltd (Deeside, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: S. Malynicz, QC, J. Hertzog, C. Hill un J. Warner, Solicitors)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Íslandsstofa (Reikjavīka, Islande)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “INSPIRED BY ICELAND” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 350 094

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 7. februāra pagaidu lēmums lietā R 340/2017-5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest EUIPO un otrai procesa dalībniecei segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

            —

            Regulas Nr. 2017/1001 71. panta pārkāpums, jo nav lemts par apelācijas sūdzību;

            —

            Regulas 2017/1001 72. pantā paredzēto būtisku procedūras noteikumu pārkāpums, jo Apelācijas padome ir rīkojusies pretrunā procesuālās ekonomijas principam un taisnīguma principam, nolemjot nodot lietu atpakaļ apstrīdētās preču zīmes atkārtotai izvērtēšanai atbilstoši absolūtajiem pamatiem, kā arī vienlaicīgi prezumējot absolūto pamatu piemērojamību, neuzklausot atcelšanas pieteicēju, tādējādi rīkojoties pretrunā principam audi alteram partem.


201806150631955022018/C 231/214292013TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180517181921Lietas T-429/13 un T-451/13: Vispārējās tiesas 2018. gada 17. maija spriedums – Bayer CropScience u.c./Komisija (Augu aizsardzības līdzekļi — Darbīgā viela klotianidīns, tiametoksams un imidakloprīds — Apstiprinājuma pārskatīšana — Regulas (EK) Nr. 1107/2009 21. pants — Aizliegums izmantot un pārdot sēklas, kas apstrādātas ar augu aizsardzības līdzekļiem, kuri satur attiecīgās darbīgās vielas — Regulas Nr. 1107/2009 49. panta 2. punkts — Piesardzības princips — Samērīgums — Tiesības tikt uzklausītam — Ārpuslīgumiskā atbildība)
 ---documentbreak--- C2312018LV1810120180517LV0021181192Vispārējās tiesas 2018. gada 17. maija spriedums – Bayer CropScience u.c./Komisija
   (Lietas T-429/13 un T-451/13) (
         1
      )
   “(Augu aizsardzības līdzekļi — Darbīgā viela klotianidīns, tiametoksams un imidakloprīds — Apstiprinājuma pārskatīšana — Regulas (EK) Nr. 1107/2009 21. pants — Aizliegums izmantot un pārdot sēklas, kas apstrādātas ar augu aizsardzības līdzekļiem, kuri satur attiecīgās darbīgās vielas — Regulas Nr. 1107/2009 49. panta 2. punkts — Piesardzības princips — Samērīgums — Tiesības tikt uzklausītam — Ārpuslīgumiskā atbildība)”2018/C 231/21Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja lietā T-429/13: Bayer CropScience AG (Monheim sur le Rhin, Vācija) (pārstāvji: K. Nordlander, advokāts, un P. Harrison, solicitor)

      Prasītāja lietā T-429/13: Syngenta Crop Protection AG (Bāzele, Šveice), un 15 citas prasītājas, kuru nosaukumi ir ietverti sprieduma pielikumā) (pārstāvji: sākotnēji D. Waelbroek, I. Antypas, advokāti, un D. Slater, solicitor, vēlāk D. Waelbroek un I. Antypas)

      Atbildētāja lietās T-429/13 un T-451/13: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Ondrůšek un G. von Rintelen)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam lietās T-429/13 un T-451/13: Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM) (Montardon, Francija) (pārstāvji: L. Verdier un B. Trouvé, advokāti), The National Farmers’ Union (NFU) (Stoneleigh, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: H. Mercer, QC, un N. Winter, solicitor), Association européenne pour la protection des cultures (ECPA) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: D. Abrahams, barrister, I. de Seze un É. Mullier, advokāti), Rapool-Ring GmbH Qualitätsraps deutscher Züchter (Isernhagen, Vācija) (pārstāvji: sākotnēji C. Stallberg un U. Reese, vēlāk U. Reese un J. Szemjonneck, advokāti), European Seed Association (ESA) (Brisele) (pārstāvji: sākotnēji P. de Jong, P. Vlaemminck un B. Van Vooren, vēlāk P. de Jong, K. Claeyé un E. Bertolotto, advokāti), Agricultural Industries Confederation Ltd (Peterborough, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: sākotnēji P. de Jong, P. Vlaemminck un B. Van Vooren, vēlāk P. de Jong, K. Claeyé un E. Bertolotto, advokāti)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam lietās T-429/13 un T-451/13: Zviedrijas Karaliste (pārstāvji): A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, E. Karlsson, L. Swedenborg un C. Hagerman), Union nationale de l’apiculture française (UNAF) (Parīze, Francija) (pārstāvji lietā T-429/13: B. Fau un J.-F. Funke, advokāti, un lietā T-451/13: B. Fau), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV (Soltau, Vācija), Österreichischer Erwerbsimkerbund (Großebersdorf, Austrija) (pārstāvji: A. Willand un B. Tschida, advokāti), Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brisele), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life) (Louvain-la-Neuve, Beļģija), Buglife – The Invertebrate Conservation Trust (Peterborough) (pārstāvis: B. Kloostra, advokāts), Stichting Greenpeace Council (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvis: B. Kloostra, advokāts)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 485/2013 (2013. gada 24. maijs), ar ko groza Īstenošanas regulu (ES) Nr. 540/2011 attiecībā uz darbīgo vielu klotianidīna, tiametoksama un imidakloprīda apstiprināšanas nosacījumiem un tādu sēklu izmantošanas un tirdzniecības aizliegšanu, kuras apstrādātas ar augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur minētās darbīgās vielas (OV 2013, L 139, 12. lpp.), un, otrkārt, lietā T-451/13 prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas esot radies prasītājām.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Lietas T-429/13 un T-451/13 apvienot galīgā sprieduma taisīšanai.

            2)

            Prasības noraidīt.

            3)

            Bayer CropScience AG, Syngenta Crop Protection AG un citas prasītājas, kuru nosaukumi ir ietverti pielikumā, sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas, Union nationale de l’apiculture française (UNAF), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV un Österreichischer Erwerbsimkerbund tiesāšanās izdevumus.

            4)

            Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

            5)

            L’Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM), The National Farmers’ Union (NFU), l’Association européenne pour la protection des cultures (ECPA), Rapool-Ring GmbH Qualitätsraps deutscher Züchter, European Seed Association (ESA), Agricultural Industries Confederation Ltd, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life), Buglife – The Invertebrate Conservation Trust un Stichting Greenpeace Council sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (
         1
      )	OV C 325, 9.11.2013.


201806220511970842018/C 240/733572017TC24020180709LV01LVINFO_JUDICIAL20180515636311Lieta T-357/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 15. maija rīkojums – Aide et Action France/Komisija
 ---documentbreak--- C2402018LV6310120180515LV0073631631Vispārējās tiesas 2018. gada 15. maija rīkojums – Aide et Action France/Komisija
   (Lieta T-357/17) (
         1
      )2018/C 240/73Tiesvedības valoda – frančuOtrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.
   (
         1
      )	OV C 269, 14.8.2017.


201806220621970612018/C 240/592732018TC24020180709LV01LVINFO_JUDICIAL20180430515111Lieta T-273/18: Prasība, kas celta 2018. gada 30. aprīlī – Bernaldo de Quirós/Komisija
 ---documentbreak--- C2402018LV5110120180430LV0059511511Prasība, kas celta 2018. gada 30. aprīlī – Bernaldo de Quirós/Komisija
   (Lieta T-273/18)2018/C 240/59Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Belén Bernaldo de Quirós (Brisele, Beļģija) (pārstāvis: M. Casado García-Hirschfeld, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atzīt šo prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

      līdz ar to:

            —

            atcelt 2017. gada 6. jūlija lēmumu;

            —

            atcelt, ja nepieciešams, 2018. gada 31. janvāra lēmumu par sūdzības noraidīšanu;

            —

            piespriest atlīdzināt prasītājai morālo kaitējumu, kas tai ir radīts ar šiem lēmumiem un kas simboliski tiek novērtēts 1 EUR apmērā;

            —

            piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Izmeklēšanas un disciplinārlietu birojs esot pārsniedzis tam piešķirtās pilnvaras attiecībā uz administratīvās izmeklēšanas procedūru prasītājas lietā, kā arī, ka neesot ievēroti neatkarības un labas pārvaldības principi.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, pirmkārt, ka esot pārkāptas tiesības uz aizstāvību un Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. pants un, otrkārt, ka, uzklausot prasītāju atbilstoši Civildienesta noteikumu IX pielikuma 22. pantam, esot pieļauts pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principa pārkāpums.

            3.

            Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts samērīguma princips un pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.


201806220351970372018/C 240/292612018CJC24020180709LV01LVINFO_JUDICIAL20180413252622Lieta C-261/18: Prasība, kas celta 2018. gada 13. aprīlī – Eiropas Komisija/Īrija
 ---documentbreak--- C2402018LV2520120180413LV0029252262Prasība, kas celta 2018. gada 13. aprīlī – Eiropas Komisija/Īrija
   (Lieta C-261/18)2018/C 240/29Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Noll-Ehlers, J. Tomkin)

      Atbildētāja: Īrija

      Prasītājas prasījumi:

            —

            atzīt, ka, neveicot nepieciešamos pasākumus, lai izpildītu Tiesas sprieduma lietā C-215/06 (
                  1
               ) Komisija/Īrija otro pamatu, atbildētāja nav izpildījusi LESD 260. pantā paredzētos pienākumus;

            —

            piespriest Īrijai samaksāt Komisijai fiksētu summu 1,343.2 EUR apmērā par katru dienu, skaitot no sprieduma lielā C-215/06 pasludināšanas dienas līdz dienai, kad vai nu Īrija būs izpildījusi iepriekš minēto spriedumu, vai arī tiks pasludināts spriedums šajā lietā, atkarībā no tā, kurš notikums iestāsies ātrāk, kā minimālo fiksēto naudas soda summu nosakot 1,685,000 EUR;

            —

            uzdot Īrijai maksāt Komisijai soda naudu 12,264 EUR apmērā par katru dienu, skaitot no sprieduma šajā lietā pasludināšanas dienas līdz dienai, kad Īrija būs izpildījusi spriedumu lietā C-215/06, un

            —

            piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Saskaņā ar LESD 260. panta 1. punktu Īrijai ir pienākums veikt nepieciešamos pasākumus, lai izpildītu Tiesas spriedumu lietā C-215/06. Tā kā Īrija nav veikusi nepieciešamos pasākumus, lai izpildītu šī sprieduma rezolutīvās daļas otro punktu, Komisija ir nolēmusi šajā jautājumā vērsties Tiesā.
   Atbilstoši prasībā norādītajam, Komisija lūdz Tiesu piespriest Īrijai maksāt gan fiksētu summu 1,343.2 EUR apmērā par katru dienu, gan soda naudu 12,264 EUR apmērā par katru dienu. Fiksētās summas un naudas soda apmērs esot noteikts, ievērojot pārkāpuma smagumu un tā ilgumu, kā arī šo summu preventīvo iedarbību, ņemot vērā šīs dalībvalsts maksātspēju.
   (
         1
      )	Spriedums, 2008. gada 3. jūlijs, Komisija/Īrija, C-215/16, EU:C:2008:380.


201807130212003582018/C 268/161602017CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180607131311Lieta C-160/17: Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 7. jūnija spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Raoul Thybaut, Johnny De Coster, Frédéric Romain/Région wallonne (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Direktīva 2001/42/EK — 2. panta a) punkts — Jēdziens “plāni un programmas” — 3. pants — Noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējums — Pilsētas zemes konsolidācijas teritorija — Iespēja atkāpties no pilsētbūvniecības plānošanas noteikumiem — “Plānu un programmu” grozīšana)
 ---documentbreak--- C2682018LV1310120180607LV0016131131Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 7. jūnija spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Raoul Thybaut, Johnny De Coster, Frédéric Romain/Région wallonne

   (Lieta C-160/17) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Direktīva 2001/42/EK — 2. panta a) punkts — Jēdziens “plāni un programmas” — 3. pants — Noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējums — Pilsētas zemes konsolidācijas teritorija — Iespēja atkāpties no pilsētbūvniecības plānošanas noteikumiem — “Plānu un programmu” grozīšana)”2018/C 268/16Tiesvedības valoda – franču
      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Raoul Thybaut, Johnny De Coster, Frédéric Romain

      Atbildētājs: Région wallonne

      Piedaloties: Commune d’Orp-Jauche, Bodymat SA

      Rezolutīvā daļa

   Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/42/EK (2001. gada 27. jūnijs) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu 2. panta a) punkts, 3. panta 1. punkts un 3. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka rīkojums, ar kuru tiek noteikta pilsētas zemes konsolidācijas teritorija, kuras vienīgais mērķis ir noteikt ģeogrāfisko zonu, kurā var tikt īstenots pilsētplānošanas projekts ar mērķi veikt pilsētplānošanas pārkvalificēšanu un pilsētvides funkciju attīstīšanu, kam nepieciešama sauszemes ceļu un sabiedrisko platību izveide, pārveide, likvidēšana vai pārkare, saistībā ar kura realizēšanu tiks atļauts atkāpties no konkrētiem pilsētbūvniecības noteikumiem, ietilpst sakarā ar šo atkāpšanās iespēju jēdzienā “plāni vai programmas”, kuriem var būt būtiska ietekme uz vidi šīs direktīvas nozīmē un saistībā ar kuriem ir jāveic vides novērtējums.
   (
         1
      )	OV C 178, 6.6.2017.


201807270472025192018/C 285/494342018CJC28520180813LV01LVINFO_JUDICIAL20180629313222Lieta C-434/18: Prasība, kas celta 2018. gada 29. jūnijā – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
 ---documentbreak--- C2852018LV3120120180629LV0049312322Prasība, kas celta 2018. gada 29. jūnijā – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-434/18)2018/C 285/49Tiesvedības valoda – itāļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Patakia un G. Gattinara)

      Atbildētāja: Itālijas Republika

      Prasījumi

            —

            konstatēt, ka, neinformējot Komisiju par valsts programmu lietotās kodoldegvielas un radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanai, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumu, kas tai ir paredzēts Padomes Direktīvas 2011/70/Euratom (2011. gada 19. jūlijs), ar ko izveido Kopienas sistēmu lietotās kodoldegvielas un radioaktīvo atkritumu atbildīgai un drošai apsaimniekošanai (
                  1
               ), 15. panta 4. punktā, kas aplūkots kopā ar tās 13. panta 1. punktu;

            —

            piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Padomes Direktīvas 2011/70/Euratom (2011. gada 19. jūlijs), ar ko izveido Kopienas sistēmu lietotās kodoldegvielas un radioaktīvo atkritumu atbildīgai un drošai apsaimniekošanai, 15. panta 4. punktā, kas aplūkots kopā ar tās 13. panta 1. punktu, ir noteikts, ka dalībvalstis pirmo reizi “iespējami drīz”, bet ne vēlāk kā 2015. gada 23. augustā informē Komisiju par valsts programmas saturu, kurā ir iekļauti visi 12. pantā minētie elementi.
   Komisija uzskata, ka no elementiem, ko Itālijas Republikas ir iesniegusi pirmstiesas procedūras laikā, izriet, ka minētā informēšana nekad nav notikusi, jo Itālijas iestādes Komisiju vēl nav informējušas par valsts programmas, kas pieņemta lietotās kodoldegvielas un radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanai, galīgo tekstu.
   (
         1
      )	OV L 199, 48. lpp.


title: Lieta C-440/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 4. jūlijā Verein Deutsche Sprache e.V. iesniedza par Vispārējās tiesas (otra palāta) 2018. gada 23. aprīļa spriedumu lietā T-468/16 Verein Deutsche Sprache e.V./Eiropas Komisija

text:
201808030532050372018/C 294/524402018CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180704383921Lieta C-440/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 4. jūlijāVerein Deutsche Sprache e.V. iesniedza par Vispārējās tiesas (otra palāta) 2018. gada 23. aprīļa spriedumu lietā T-468/16 Verein Deutsche Sprache e.V./Eiropas Komisija
 ---documentbreak--- C2942018LV3810120180704LV0052381392Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 4. jūlijāVerein Deutsche Sprache e.V. iesniedza par Vispārējās tiesas (otra palāta) 2018. gada 23. aprīļa spriedumu lietā T-468/16 Verein Deutsche Sprache e.V./Eiropas Komisija
   (Lieta C-440/18 P)2018/C 294/52Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Verein Deutsche Sprache e.V. (pārstāvis: W. Ehrhardt, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

            —

            atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 23. aprīļa spriedumu lietā T-468/16 un atzīt par spēkā neesošu Komisijas ģenerālsekretāra lēmumu, kuru viņš pieņēmis tās vārdā atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (
                  1
               ) (2016. gada 10. jūnijs) Īstenošanas noteikumu 4. pantam.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja būtībā izvirza šādus apelācijas sūdzības pamatus.

      Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas procesa organizācijā: apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata par kļūdainu to, ka Vispārējā tiesa nav izmantojusi Statūtu 24. pantā, kā arī Reglamenta 88. un 89. pantā paredzētos informācijas iegūšanas instrumentus. Tai Komisijas faktu izklāsts esot bijis jāpārbauda dziļāk neatkarīgi no apelācijas sūdzības iesniedzējas pieteikuma par pierādījumu savākšanas pasākumiem. Pietiekams iemesls esot pretrunas Komisijas apgalvojumos par faktiskajiem apstākļiem.

      Nepareiza attieksme pret 2017. gada 20. februāra pierādījumu piedāvājumu: apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējā tiesa kļūdaini nav dziļāk izvērtējusi universitātes zinātniskā līdzstrādnieka vēstuli, kura iesniegta kā pierādījums un kurā bija iekļauta iekšēja informācija, lai gan tā šo pierādījumu skaidri atzina par pieņemamu.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa Komisijas preses sekretāri kļūdaini nav nopratinājusi kā liecinieci, lai gan iepriekš minētajā dokumentā ir sniegtas pietiekamas norādes, lai veiktu nopratināšanu.

      Likumības prezumpcijas nepiemērojamība: apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka – pretēji Vispārējās tiesas konstatētajam – Eiropas Savienības Tiesas izstrādātā likumības prezumpcija nav piemērojama Savienības iestādes argumentācijai, kura, ja tā atbilst patiesībai, būtu pretrunā labas pārvaldības principiem.
   Judikatūra, kuru Vispārējā tiesa ir minējusi, lai piemērotu likumības prezumpciju, attiecoties uz atšķirīgām situācijām un tāpēc nevarot tikt attiecināta uz šeit izspriežamo lietu.

      Netiešu pierādījumu par citu dokumentu esamību neņemšana vērā: apelācijas sūdzības iesniedzēja, vēlreiz atkārtojot savu argumentāciju, apstrīd Vispārējās tiesas konstatējumu, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja nav sniegusi pietiekamus netiešus pierādījumus par citu dokumentu pastāvēšanu.

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentācijas par pārskatāmības pienākumu kļūdaina neizvērtēšana: apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa izdara kļūdainu pieņēmumu, ka Komisijas apgalvojums par citu dokumentu pastāvēšanu ir tiesisks, un tāpēc neņem vērā apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentus par pārskatāmības pienākumu.
   (
         1
      )	OV 2001, L 145, 43. lpp.


201808030782050872018/C 294/703862018TC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180627565721Lieta T-386/18: Prasība, kas celta 2018. gada 27. jūnijā – Iccrea Banca/Komisija un VNV
 ---documentbreak--- C2942018LV5610120180627LV0070561572Prasība, kas celta 2018. gada 27. jūnijā – Iccrea Banca/Komisija un VNV
   (Lieta T-386/18)2018/C 294/70Tiesvedības valoda – itāļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo (Roma, Itālija) (pārstāvji: P. Messina, F. Isgrò un A. Dentoni Litta, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Vienotā noregulējuma valde

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            saskaņā ar LESD 263. pantu atcelt Vienotās noregulējuma valdes 2018. gada 12. aprīļa Lēmumu Nr. SRB/ES/SRF/2018/03 un attiecīgā gadījumā tā pielikumus, kā arī visus citus iespējamos Vienotās noregulējuma valdes lēmumus, ja tie nav zināmi, pamatojoties uz kuriem Banca d’Italia pieņēma 2018. gada 27. aprīļa Lēmumu Nr. 0517765/18 un 2018. gada 28. maija Lēmumu Nr. 0646641/18;

            —

            saskaņā ar LESD 268. pantu atlīdzināt ICCREA Banca radušos zaudējumus, ko veido tās veiktās lielākās iemaksas un ko tai radījusi Vienotā noregulējuma valde, veicot savas funkcijas – noteikt prasītājas veicamās iemaksas;

            —

            pakārtoti un gadījumā, ja netiktu apmierināti iepriekš minētie prasījumi, atzīt, ka nav spēkā [Deleģētās regulas (ES) 2015/63] 5. panta 1. punkta a) un f) apakšpunkts (vai attiecīgā gadījumā visa regula), jo tie ir pretrunā vienlīdzības, nediskriminācijas un samērīguma pamatprincipiem;

            —

            katrā ziņā piespriest Vienotajai noregulējuma valdei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas ir radušies šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir vērsta pret Vienotās noregulējuma valdes 2018. gada 12. aprīļa Lēmumu Nr. SRB/ES/SRF/2018/03 un attiecīgajiem tā pielikumiem, kā arī pret visiem vēlāk pieņemtajiem lēmumiem, ja tie nav zināmi, pamatojoties uz kuriem tika noteiktas iemaksas, kas prasītājai ir jāveic atbilstoši Deleģētajai regulai (ES) 2015/63 (
         1
      ).
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

            1.

            Pirmais pamats attiecas uz izmeklēšanas neveikšanu, kļūdainu faktiskās situācijas vērtējumu, Regulas (ES) 2015/63 5. panta [1. punkta] a) apakšpunkta pārkāpumu un nepareizu piemērošanu, kā arī uz nediskriminācijas un labas pārvaldības principu pārkāpumu.

                     —

                     Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Vienotā noregulējuma valde ir kļūdaini piemērojusi Regulas 2015/63 5. panta [1. punkta] a) apakšpunktu, aprēķinot iemaksas, kas ir jāveic prasītājai, jo nav ņēmusi vērā grupas iekšējo saistību piemērošanu.

            2.

            Otrais pamats attiecas uz izmeklēšanas neveikšanu, kļūdainu faktiskās situācijas vērtējumu, Regulas (ES) 2015/63 5. panta [1. punkta] f) apakšpunkta pārkāpumu un nepareizu piemērošanu, kā arī uz nediskriminācijas un labas pārvaldības principu pārkāpumu.

                     —

                     Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Vienotā noregulējuma valde ir kļūdaini piemērojusi Regulas (ES) 2015/63 5. panta [1. punkta] f) apakšpunktu, radot dubultas uzskaites situāciju.

            3.

            Trešais pamats attiecas uz Savienības struktūras prettiesisku rīcību, kas izraisa tās ārpuslīgumisko atbildību saskaņā ar LESD 268. pantu.

                     —

                     Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Vienotās noregulējuma valdes rīcībai piemīt visi elementi, kas Eiropas judikatūrā vienmēr ir bijuši prasīti šādas prasības iesniegšanai, proti, iestādēm pārmestās rīcības prettiesiskums, zaudējumu faktiska esamība un cēloņsakarība starp attiecīgo rīcību un norādītajiem zaudējumiem.

            4.

            Ceturtais pamats, kas ir izvirzīts pakārtoti, attiecas uz efektivitātes, līdzvērtības un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpumu un no tā izrietošo Regulas (ES) 2015/63 nepiemērojamību.

                     —

                     Šajā ziņā tiek apgalvots, ka ar iespējamo pretrunu starp minēto regulu un prasītājas situāciju esot pārkāpti iepriekš minētie principi, ciktāl uz subjektiem, kas atrodas tādā pašā faktiskajā situācijā kā ICCREA, attiecas iemaksu atvieglojumi, kas prettiesiski pasliktina prasītājas situāciju, kā rezultātā analogas situācijas tiek aplūkotas atšķirīgi.

      (
         1
      )	Komisijas Deleģētā regula (ES) 2015/63 (2014. gada 21. oktobris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2015, L 11, 44. lpp.).


201808030392050162018/C 294/223442018CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180525161722Lieta C-344/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 25. maijā iesniedza Arbeidshof te Gent (Beļģija) – ISS Facility Services NV/Sonia Govaerts, Euroclean NV

 ---documentbreak--- C2942018LV1620120180525LV0022162172Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 25. maijā iesniedza Arbeidshof te Gent (Beļģija) – ISS Facility Services NV/Sonia Govaerts, Euroclean NV

   (Lieta C-344/18)2018/C 294/22Tiesvedības valoda – holandiešu
      Iesniedzējtiesa

      Arbeidshof te Gent

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: ISS Facility Services NV

      Atbildētājas: Sonia Govaerts, Euroclean NV

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes Direktīvas 2001/23/EK (
         1
      ) (2001. gada 12. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka vairāku uzņēmuma daļu īpašumtiesību vienlaicīgas pārejas gadījumā direktīvas 1. panta 1. punkta izpratnē vairākiem īpašumtiesību saņēmējiem tiesības un pienākumi, kas izriet no darbinieka, kas tika nodarbināts katrā nodotajā uzņēmuma daļā, īpašnieka maiņas brīdī spēkā esoša darba līguma, pāriet uz katru īpašumtiesību saņēmēju, taču samērīgi ar minētā darba ņēmēja nodarbinātības apjomu uzņēmuma daļā, kura īpašumtiesības ir pārgājušas uz attiecīgo saņēmēju;
   vai arī tādējādi, ka minētās tiesības un pienākumi kopumā pāriet uz tās uzņēmuma daļas īpašumtiesību saņēmēju, kurā minētais darba ņēmējs tika nodarbināts galvenokārt;
   vai arī tādējādi, ka, ja direktīvas tiesību normas nevar tikt interpretētas vienā no iepriekš izklāstītajiem veidiem, tiesības un pienākumi no minētā darba ņēmēja darba līguma nepāriet ne uz vienu no īpašumtiesību saņēmējiem, un turklāt minētais attiecas arī uz gadījumu, kad nav iespējams noteikt darbinieka nodarbinātības apjomu atsevišķi katrā no uzņēmuma daļām, kuru īpašumtiesības nodod?
   (
         1
      )	OV 2001, L 82, 16. lpp.


201808030472050192018/C 294/042092016CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL201806284411Lieta C-209/16 P: Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 28. jūnija spriedums – Vācijas Federatīvā Republika/Lowell Financial Services GmbH, iepriekš GFKL Financial Services AG, Eiropas Komisija (Apelācija – Valsts atbalsts – Vācijas nodokļu tiesiskais regulējums par zaudējumu pārnešanu uz nākamajiem taksācijas gadiem (shēma nodokļu zaudējumu pārnešanai grūtībās nonākušu uzņēmumu pārstrukturēšanas gadījumā) – Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu – Prasība atcelt tiesību aktu – Pieņemamība – LESD 263. panta ceturtā daļa – Individuāli skarta persona – LESD 107. panta 1. punkts – Jēdziens “valsts atbalsts” – Selektivitātes kritērijs – Atsauces sistēmas noteikšana – Faktu juridiskā kvalifikācija
 ---documentbreak--- C2942018LV410120180628LV00044141Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 28. jūnija spriedums – Vācijas Federatīvā Republika/Lowell Financial Services GmbH, iepriekš GFKL Financial Services AG, Eiropas Komisija
   (Lieta C-209/16 P) (
         1
      )
   “(Apelācija — Valsts atbalsts — Vācijas nodokļu tiesiskais regulējums par zaudējumu pārnešanu uz nākamajiem taksācijas gadiem (shēma nodokļu zaudējumu pārnešanai grūtībās nonākušu uzņēmumu pārstrukturēšanas gadījumā) — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — LESD 263. panta ceturtā daļa — Individuāli skarta persona — LESD 107. panta 1. punkts — Jēdziens “valsts atbalsts” — Selektivitātes kritērijs — Atsauces sistēmas noteikšana — Faktu juridiskā kvalifikācija”2018/C 294/04Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: T. Henze un R. Kanitz)

      Pārējie lietas dalībnieki: Lowell Financial Services GmbH, iepriekš GFKL Financial Services AG (pārstāvji: M. Schweda, M. Knebelsberger un F. Loose, Rechtsanwälte) un Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lyal, T. Maxian Rusche un K. Blanck-Putz)

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Pretapelācijas sūdzību noraidīt.

            2)

            Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 4. februāra sprieduma GFKL Financial Services/Komisija (T-620/11, EU:T:2016:59) rezolutīvās daļas 2) un 3) punktu.

            3)

            Atcelt Komisijas Lēmumu 2011/527/ES (2011. gada 26. janvāris) par valsts atbalstu C 7/10 (ex CP 250/09 un NN 5/10), ko īstenojusi Vācija – Shēma nodokļu zaudējumu pārnešanai grūtībās nonākušu uzņēmumu pārstrukturēšanas gadījumā (Sanierungsklausel).

            4)

            Eiropas Komisijas sedz savus tiesāšanās izdevumus tiesvedībā pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā, kā arī Vācijas Federatīvajai Republikai radušos tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā un Lowell Financial Services GmbH radušos tiesāšanās izdevumus tiesvedībā pirmajā instancē.

            5)

            Lowell Financial Services GmbH sedz savus apelācijas tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus pati.

      (
         1
      )	OV C 222, 20.6.2016.


201808030622050812018/C 294/613222018TC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180523464721Lieta T-322/18: Prasība, kas celta 2018. gada 23. maijā – García Ruiz/Parlaments
 ---documentbreak--- C2942018LV4610120180523LV0061461472Prasība, kas celta 2018. gada 23. maijā – García Ruiz/Parlaments
   (Lieta T-322/18)2018/C 294/61Tiesvedības valoda – spāņu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Faustino-Francisco García Ruiz (Alcorcón, Spānija) (pārstāve: C. Manzano Ledesma, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atzīt, ka ar šo prasību tiek apstrīdēta Lūgumrakstu komitejas rīcība, un, pieņemot šo prasību izskatīšanā, apmierināt tajā izvirzīto prasījumu, atzīstot, ka ir noticis tiesību pārkāpums, un tādējādi garantējot prasītāja interešu aizsardzību Vispārējā tiesā;

            —

            vajadzības gadījumā spriest par tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs apgalvo, ka:
   Šī prasība tiek celta atbilstoši EKL 232. panta trešajai daļai un LESD 265. panta trešajai daļai tāpēc, ka Eiropas Parlamenta Lūgumrakstu komiteja lūgumraksta iesniedzējam nav adresējusi kādu tiesību aktu, izņemot ieteikumus vai atzinumus, un tādējādi, pārkāpjot Līgumu, netika aizsargātas pieteicēja tiesības.
   Ar Comunidad de Madrid [Madrides autonomā kopiena] publiskās administrācijas un tiesu pieņemtajiem lēmumiem liedzot tiesības saņemt Comunidad de Madrid piešķirto valsts pensijas piemaksu, tiek aizskartas viņa tiesības un ekonomiskās intereses.

      Comunidad de Madrid administratīvais lēmums un tiesu nolēmumi rada ienākumu saņemšanas ziņā nevienlīdzīgu attieksmi un diskrimināciju brīvprātīgi un piespiedu kārtā pensionējušos personu starpā.
   Tā kā pensiju jautājumi ir Eiropas Savienības kompetencē, Vispārējās tiesas ziņā ir nodrošināt prasītāja tiesību aizsardzību apstākļos, kad dalībvalsts publiskā administrācija un tiesas ir liegušas tiesības, kas ir piešķirtas Savienības tiesu pastāvīgajā judikatūrā un direktīvās par līdztiesību pabalstu saņemšanā, lai arī attiecībā uz tiesībām saņemt pabalstus abu iepriekš minēto pensionāru kategoriju situācijas ne faktu ziņā, ne juridiski nav objektīvi atšķirīgas.


title: Lieta T-299/18 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 26. jūnija rīkojums – Strabag Belgium/Parlaments (Pagaidu noregulējums – Publiski būvdarbu līgumi – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Nogaidīšanas laikposms – Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums – Fumus boni juris – Steidzamības neesamība)

text:
               27.8.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/39

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 26. jūnija rīkojums – Strabag Belgium/Parlaments
      (Lieta T-299/18 R)
      ((Pagaidu noregulējums - Publiski būvdarbu līgumi - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Nogaidīšanas laikposms - Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums - Fumus boni juris - Steidzamības neesamība))
      (2018/C 301/52)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Strabag Belgium (Antverpene, Beļģija) (pārstāvji: M. Schoups, K. Lemmens un M. Lahbib, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: P. López-Carceller, Z. Nagy un B. Simon)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un kuru tiek lūgts apturēt Parlamenta 2018. gada 19. aprīļa lēmuma atstāt spēkā savu 2017. gada 24. novembra lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītājas piedāvājums un pieciem pretendentiem piešķirtas ģenerāluzņēmēja pamatlīguma slēgšanas tiesības attiecībā uz Parlamenta ēkām Briselē (Beļģija) (uzaicinājums iesniegt piedāvājumu 06/D 20/2017/M036), izpildi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-57/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 11. jūlija spriedums – Pegasus/Parlaments (Institucionālās tiesības – Eiropas Parlaments – Lēmums par subsīdijas piešķiršanu politiskam fondam – Priekšfinansējums, kas noteikts 33 % apmērā no piešķirtās subsīdijas maksimālās summas – Pienākums sniegt priekšfinansējuma bankas garantiju – Finanšu regula – Finanšu regulas piemērošanas noteikumi – Regula (EK) Nr. 2004/2003 par noteikumiem, kas attiecas uz Eiropas līmeņa politiskajām partijām un to finansēšanu – Samērīgums – Vienlīdzīga attieksme)

text:
               27.8.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/30

      Vispārējās tiesas 2018. gada 11. jūlija spriedums – Pegasus/Parlaments
      (Lieta T-57/17) (1)

      ((Institucionālās tiesības - Eiropas Parlaments - Lēmums par subsīdijas piešķiršanu politiskam fondam - Priekšfinansējums, kas noteikts 33 % apmērā no piešķirtās subsīdijas maksimālās summas - Pienākums sniegt priekšfinansējuma bankas garantiju - Finanšu regula - Finanšu regulas piemērošanas noteikumi - Regula (EK) Nr. 2004/2003 par noteikumiem, kas attiecas uz Eiropas līmeņa politiskajām partijām un to finansēšanu - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme))
      (2018/C 301/39)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Pegasus (Brisele, Beļģija) (pārstāvis: P. Richter, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: N. Görlitz, S. Alves un C. Burgos)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts daļēji atcelt Eiropas Parlamenta Lēmumu FINS-2017-31 (2016. gada 12. decembris) par subsīdijas piešķiršanu prasītājam, ciktāl ar šo lēmumu priekšfinansējums ir ierobežots līdz 33 % no maksimālās subsīdijas summas ar nosacījumu, ka tiek sniegta bankas garantija.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Pegasus atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 78, 13.3.2017.


title: Lieta C-421/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 27. jūnijā iesniedza Tribunal de première instance de Namur (Beļģija) – Ordre des avocats du barreau de Dinant/JN

text:
               27.8.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 27. jūnijā iesniedza Tribunal de première instance de Namur (Beļģija) – Ordre des avocats du barreau de Dinant/JN
      (Lieta C-421/18)
      (2018/C 301/28)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal de première instance de Namur

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Ordre des avocats du barreau de Dinant

         Atbildētājs: JN

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai advokātu kolēģijas prasība piespriest kādam tās biedram samaksāt tai pienākošās ikgadējās arodiemaksas ir uzskatāma par prasību “lietās, kas attiecas uz līgumiem” Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 7. panta 1. punkta izpratnē?

         (1)  OV 2012, L 351, 1. lpp.


title: Lieta T-352/18: Prasība, kas celta 2018. gada 5. jūnijā – Germann Avocats un XJ (*)/Komisija

text:
                  27.8.2018

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  C 301/39

         Prasība, kas celta 2018. gada 5. jūnijā – Germann Avocats un  XJ (*1)
            /Komisija
         (Lieta T-352/18)
         (2018/C 301/53)
         Tiesvedības valoda – angļu

            Lietas dalībnieki

            Prasītāji: Germann Avocats LLC (Ženēva, Šveice) un  XJ (*1)
             (pārstāvis: N. Skandamis, advokāts)

            Atbildētāja: Eiropas Komisija

            Prasījumi

                     —

                     atcelt atbildētājas lēmumu, kas ir ietverts vēstulē, kuru prasītāji saņēmuši 2018. gada 2. aprīlī un ar kuru ir noraidīts to iesniegtais kopīgais piedāvājums papildu pētījumam par arodbiedrību praksi attiecībā uz nediskrimināciju un dažādību darbvietā (uzaicinājums iesniegt piedāvājumus JUST/2017/RDIS/FW/EQUA/0042);

                     —

                     piespriest atbildētājai nodrošināt juridiski pietiekamu pārskatāmību, sniedzot atbilstošu informāciju un veicot kvantitatīvu un kvalitatīvu analīzi attiecībā uz situāciju konkurences jomā it īpaši saistībā ar izraudzīto pretendentu un rūpēm par dažādību attiecīgajos tirgos saistībā ar aplūkoto konkursu;

                     —

                     piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājiem zaudējumus 35 000 EUR apmērā, kā arī samaksāt procentus saistībā ar kaitējumu, kas tiem, iespējams, nodarīts ar to, ka nav ievērota to tiesiskā paļāvība, ka ir zudusi iespēja īstenot attiecīgo līgumu un ka ir pārkāptas citas tiesības un principi;

                     —

                     piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

            Pamati un galvenie argumenti

         Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

                     1.

                     Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu to piedāvājuma novērtējumā saistībā ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus JUST/2017/RDIS/FW/EQUA/0042.

                     2.

                     Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pieļāvusi vairākas acīmredzamas kļūdas prasītāju piedāvājuma novērtējumā saistībā ar minēto uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus.

                     3.

                     Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot izpildījusi pienākumu apmierināt prasītāju tiesisko paļāvību saistībā ar konkurences situāciju tirgū, kas garantētu līdzvērtīgus konkurences apstākļus konkurentu vidū, tostarp pieļaudama un/vai atbalstīdama pastāvošu vai iespējamu dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, un ka atbildētāja esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes, labas pārvaldības, pārskatāmības un labas ticības principus procedūrā, kuras rezultātā tika pieņemts apstrīdētais lēmums.

            (*1)  Informācija dzēsta vai aizstāta, ņemot vērā personas datu aizsardzību un/vai konfidencialitāti.


title: Lieta C-456/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 12. jūlijā Ungārija iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 25. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-554/15 un T-555/15 Ungārija/Eiropas Komisija

text:
               27.8.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/21

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 12. jūlijā Ungārija iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 25. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-554/15 un T-555/15 Ungārija/Eiropas Komisija
      (Lieta C-456/18 P)
      (2018/C 301/29)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ungārija (pārstāvji: M. Z. Fehér un G. Koós)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

      Apelācijas sūdzībā Ungārija lūdz Tiesu:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 25. aprīlī pasludināto spriedumu apvienotajās lietās T-554/15 un T-555/15;

                  —

                  daļēji atcelt Komisijas 2015. gada 15. jūlija Lēmumu C(2015) 4805 par tabakas rūpniecības uzņēmumu Ungārijā veicamo veselības iemaksu, ciktāl tajā ir noteikts apturēt Ungārijas Parlamenta pieņemtajā a dohányipari vállalkozások 2015. évi egészségügyi hozzájárulásáról szóló 2014. évi XCIV. törvény (2014. gada Likums Nr. XCIV par veselības iemaksām no tabakas rūpniecības uzņēmumiem 2015. gadā) paredzēto gan veselības iemaksas progresīvo likmju, gan ieguldījumu gadījumā veicamā veselības iemaksas samazinājuma piemērošanu;

                  —

                  daļēji atcelt Komisijas 2015. gada 15. jūlija Lēmumu C(2015) 4808 par Ungārijas pārtikas aprites pārbaudes nodevas 2014. gada grozījumiem, ciktāl tajā ir noteikts apturēt grozīto pārtikas aprites nodevas progresīvo likmju piemērošanu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzību Ungārijas valdība pamato būtībā ar trīs argumentiem atbilstoši Tiesas judikatūrā noteiktajiem kritērijiem.
      Pirmkārt, Ungārijas valdība pamato apelācijas sūdzību ar to, ka, izvērtēdama savstarpēji saistītos prasības pamatus, Vispārējā tiesa esot kļūdaini piemērojusi tiesības.
      Otrkārt, jautājumā par pienākumu norādīt pamatojumu Vispārējā tiesa esot kļūdaini un nepienācīgi izpratusi LESD 296. pantu un Hartas 41. panta 1. punktu.
      Treškārt, Ungārijas valdība norāda uz kļūdu vērtējumā, kuras iznākumā neesot pienācīgi izvērtēti Ungārijas izteiktie pārmetumi un esot nepienācīgi interpretēti tās prasības pieteikumā izklāstītie argumenti.
      Ungārijas valdība uzskata, ka apstrīdēto lēmumu pieņemšanā Komisija nav nedz pilnībā ievērojusi attiecīgās procesuālās normas, nedz izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, fakti neesot izklāstīti pietiekami pareizi un Komisijas esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpusi savas pilnvaras. Lai arī Vispārējās tiesas kompetencē bija izvērtēt visus šo aspektus, tā šādu izvērtējumu neesot veikusi vispār vai arī esot veikusi nepienācīgi.
      Ungārijas valdība apgalvo, ka tādējādi Vispārējā tiesa, pirmkārt, esot kļūdaini interpretējusi Regulas (EK) 659/1999 (1) 11. panta 1. punktu un nepareizi piemērojusi Tiesas judikatūru par šo pantu. Otrkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu vērtējumā, nepareizi —pēc Ungārijas valdības domām— vērtēdama apgalvojumu, kas izteikts saistībā ar samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principu prasībām, un nepamatoti secinājusi, ka saskaņotībai ar agrākajiem Komisijas lēmumiem un praksi no tiesiskās drošības viedokļa nav būtiskas nozīmes. Tāpat Vispārējā tiesa neesot pienācīgi interpretējusi Ungārijas valdības argumentu par to, vai ir izpildīti valsts atbalsta nosacījumi, un atstājusi bez ievērības šo būtisko argumentu pat jautājumā par attiecīgā pasākuma īstenošanas apturēšanu. Visbeidzot, Vispārējā tiesa nav izpildījusi arīdzan savu pienākumu norādīt pamatojumu, jo – pretēji viedoklim, ko visā tiesvedības gaitā bija paudusi Komisija – secināja, ka priekšnosacījums, lai lēmumos liktu apturēt pasākumu veikšanu, bija tāds, ka Ungārijai nav bijis vēlmes tos īstenot, un ka šo apstākli Komisija savos lēmumos bija pietiekami pierādījusi.

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 659/1999 (1999. gada 22. marts), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV 1999, L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-397/18: Prasība, kas celta 2018. gada 29. jūnijā – Hugo’s Hotel/EUIPO – H’ugo’s (“Hugo’s Burger Bar”)

text:
               27.8.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/40

      Prasība, kas celta 2018. gada 29. jūnijā – Hugo’s Hotel/EUIPO – H’ugo’s (“Hugo’s Burger Bar”)
      (Lieta T-397/18)
      (2018/C 301/54)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Hugo’s Hotel Ltd (St. Julians, Malta) (pārstāvis: R. Sladden, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: H’ugo’s GmbH (Minhene, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Hugo’s Burger Bar” sarkanā, melnā un baltā krāsā reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 608 806

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 2. maija lēmums lietā R 1879/2017-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Apelācijas padomes lēmumu;

                  —

                  atzīt reģistrācijas pieteikuma Nr. 014608806 reģistrēšanu par pieļaujamu.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums:


title: Lieta T-644/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 11. jūlija spriedums – ClientEarth/Komisija (Piekļuve dokumentiem – Regula (EK) Nr. 1049/2001 – Komisijas dokumenti, kuri attiecas uz Savienības tirdzniecības nolīgumos paredzētā ieguldītāju un valstu strīdu izšķiršanas mehānisma un ieguldījumu tiesu sistēmas saderīgumu ar Savienības tiesībām – Daļējs piekļuves atteikums – Izņēmums sabiedrības interešu aizsardzībai saistībā ar starptautiskajām attiecībām – Izņēmums juridisko atzinumu aizsardzībai – Izņēmums saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību – Sevišķas sabiedrības intereses)

text:
               27.8.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/27

      Vispārējās tiesas 2018. gada 11. jūlija spriedums – ClientEarth/Komisija
      (Lieta T-644/16) (1)

      ((Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Komisijas dokumenti, kuri attiecas uz Savienības tirdzniecības nolīgumos paredzētā ieguldītāju un valstu strīdu izšķiršanas mehānisma un ieguldījumu tiesu sistēmas saderīgumu ar Savienības tiesībām - Daļējs piekļuves atteikums - Izņēmums sabiedrības interešu aizsardzībai saistībā ar starptautiskajām attiecībām - Izņēmums juridisko atzinumu aizsardzībai - Izņēmums saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību - Sevišķas sabiedrības intereses))
      (2018/C 301/34)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ClientEarth (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: O. Brouwer, advokāts, un N. Frey, solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Clotuche-Duvieusart un J. Baquero Cruz)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un kurā ir lūgts atcelt Komisijas 2016. gada 1. jūlija Lēmumu C(2016) 4286 final, ar ko ir liegta piekļuve noteiktiem dokumentiem, kuri attiecas uz Savienības tirdzniecības nolīgumos paredzētā ieguldītāju un valstu strīdu izšķiršanas mehānisma un ieguldījumu tiesu sistēmas saderīgumu ar Eiropas Savienības tiesībām.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  ClientEarth sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 402, 31.10.2016.


title: Apvienotās lietas C-397/17 un C-398/17: Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 12. jūlija spriedums (Nederlandstalige Rechtbank van eerste aanleg Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Profit Europe NV/Belgische Staat (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (EEK) Nr. 2658/87 – Muitas savienība un kopējais muitas tarifs – Tarifa klasifikācija – Kombinētā nomenklatūra – Apakšpozīcijas 7307 11 10, 7307 19 10 un 7307 19 90 – Lieti sferoidālā grafitizētā čuguna piederumi caurulēm)

text:
               10.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/11

      Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 12. jūlija spriedums (Nederlandstalige Rechtbank van eerste aanleg Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Profit Europe NV/Belgische Staat

      (Apvienotās lietas C-397/17 un C-398/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EEK) Nr. 2658/87 - Muitas savienība un kopējais muitas tarifs - Tarifa klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - Apakšpozīcijas 7307 11 10, 7307 19 10 un 7307 19 90 - Lieti sferoidālā grafitizētā čuguna piederumi caurulēm))
      (2018/C 319/13)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Nederlandstalige Rechtbank van eerste aanleg Brussel

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Profit Europe NV

         Atbildētāja: Belgische Staat

         Rezolutīvā daļa

      Kombinētā nomenklatūra, kas ietverta Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kura grozīta ar Komisijas 2013. gada 4. oktobra Regulu (EK) Nr. 1001/2013, I pielikumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka lietie cauruļu piederumi no sferoidālā grafitizētā čuguna ir jāklasificē tās apakšpozīcijā 7307 19 90.

         (1)  OV C 300, 11.9.2017.


title: Lieta T-432/18: Prasība, kas celta 2018. gada 13. jūlijā – Palo/Komisija

text:
               10.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/23

      Prasība, kas celta 2018. gada 13. jūlijā – Palo/Komisija
      (Lieta T-432/18)
      (2018/C 319/27)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Peeter Palo (Tallina, Igaunija) (pārstāvji: L. Levi un A. Blot, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

                  —

                  atcelt atbildētājas 2017. gada 5. oktobra lēmumu nepiešķirt prasītājam pabalstu sakarā ar atbrīvošanu no amata, kas paredzēts Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 12. panta 2. punktā;

                  —

                  atcelt atbildētājas 2018. gada 10. aprīļa lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja 2017. gada 11. decembra sūdzība par iepriekš minēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai kompensēt prasītājam radīto materiālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai kompensēt prasītājam radīto morālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 12. panta 2. punkta pārkāpums.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu pārkāpums.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpums.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots labas pārvaldības principa un rūpības pienākuma pārkāpums.


title: Lieta T-433/18: Prasība, kas celta 2018. gada 13. jūlijā – Bax/ECB

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/52

      Prasība, kas celta 2018. gada 13. jūlijā – Bax/ECB
      (Lieta T-433/18)
      (2018/C 328/71)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Annemieke Bax (Frankfurte, Vācija) (pārstāvji: L. Levi un A. Champetier, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB)

         Prasījumi

                  —

                  atcelt ECB Valdes 2017. gada 14. decembra lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītājas pieteikums viņai piemērot atbalsta shēmu karjeras maiņai, kuru ir ieviesusi ECB;

                  —

                  vajadzības gadījumā atcelt ECB 2018. gada 8. maija lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītājas īpašā sūdzība;

                  —

                  piespriest ECB izmaksāt prasītājai kompensāciju par ciesto nemantisko kaitējumu 20 000 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti pārskatāmības, nediskriminācijas un tiesiskās drošības principi.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Lēmums SEC/EB/X/17/398a.rev-1/final (Atbalsta shēmas karjeras maiņai (CTS) praktiskās ieviešanas vispārējā metodoloģija) ir prettiesisks, tostarp tāpēc, ka ar to tiek pārkāpts 2017. gada 17. maija Lēmums ECB/2017/NP19.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot izpildījusi savu pienākumu ņemt vērā ierēdņu intereses pret prasītāju.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta diskriminācija dzimuma dēļ pretēji Direktīvai 2006/54 (1).

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts samērīguma princips, jo ir piemērots nesamērīgs atbilstības kritērijs.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/54/EK (2006. gada 5. jūlijs) par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (OV 2006, L 204, 23. lpp.).


title: Lieta C-121/17: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums (High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Teva UK Ltd, Accord Healthcare Ltd, Lupin Ltd, Lupin (Europe) Ltd, Generics (UK), kura darbojas ar komercnosaukumu “Mylan”/Gilead Sciences Inc. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Cilvēkiem paredzētas zāles – Cilvēka imūndeficīta vīrusa (HIV) ārstēšana – Oriģinālās zāles un ģenēriskās zāles – Papildu aizsardzības sertifikāts – Regula (EK) Nr. 469/2009 – 3. panta a) punkts – Saņemšanas nosacījumi – Jēdziens “produkts, kuru aizsargā spēkā esošs pamatpatents” – Vērtējuma kritēriji)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/13

      Tiesas (virspalāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums (High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Teva UK Ltd, Accord Healthcare Ltd, Lupin Ltd, Lupin (Europe) Ltd, Generics (UK), kura darbojas ar komercnosaukumu “Mylan”/Gilead Sciences Inc.

      (Lieta C-121/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Cilvēkiem paredzētas zāles - Cilvēka imūndeficīta vīrusa (HIV) ārstēšana - Oriģinālās zāles un ģenēriskās zāles - Papildu aizsardzības sertifikāts - Regula (EK) Nr. 469/2009 - 3. panta a) punkts - Saņemšanas nosacījumi - Jēdziens “produkts, kuru aizsargā spēkā esošs pamatpatents” - Vērtējuma kritēriji))
      (2018/C 328/15)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         High Court of Justice (Chancery Division)

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Teva UK Ltd, Accord Healthcare Ltd, Lupin Ltd, Lupin (Europe) Ltd, Generics (UK), kura darbojas ar komercnosaukumu “Mylan”

         Atbildētājs: Gilead Sciences Inc.

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 469/2009 (2009. gada 6. maijs) par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm 3. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka produktu, ko veido vairākas aktīvās vielas, kurām ir kombinēta iedarbība, “aizsargā spēkā esošs pamatpatents” šīs tiesību normas izpratnē, ja to veidojošo aktīvo vielu kombinācija, pat ja tā nav tieši minēta pamatpatenta pretenzijās, ir noteikti un konkrēti paredzēta šajās pretenzijās. Šim nolūkam, aplūkojot no nozares lietpratēja viedokļa un pamatojoties uz tehnikas attīstības stāvokli pamatpatenta pieteikuma iesniegšanas vai tā prioritātes datumā:

                  —

                  šai aktīvo vielu kombinācijai, ņemot vērā šī patenta aprakstu un zīmējumus, ir noteikti jāietilpst ar šo patentu aptvertajā izgudrojumā un

                  —

                  katrai no minētajām aktīvajām vielām ir jābūt konkrēti identificējamai, ņemot vērā visu minētajā patentā norādīto informāciju.

         (1)  OV C 151, 15.5.2017.


title: Lieta T-439/18: Prasība, kas celta 2018. gada 13. jūlijā – Sintokogio/EUIPO (“ProAssist”)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/53

      Prasība, kas celta 2018. gada 13. jūlijā – Sintokogio/EUIPO (“ProAssist”)
      (Lieta T-439/18)
      (2018/C 328/72)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sintokogio Ltd (Nagoya, Japāna) (pārstāvji: V. Dalichau, S. Kirschstein-Freund, B. Breitinger, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “ProAssist” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – reģistrācijas pieteikums Nr. 1 327 746

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 3. maija lēmums lietā R 2341/2017-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu attiecībā uz starptautiskās reģistrācijas 1327746 ES daļu

                  —

                  pakārtoti, grozīt apstrīdēto lēmumu attiecībā uz starptautiskās reģistrācijas 1327746 ES daļu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt izdevumus apelācijas procesā un tiesāšanās izdevumus procesā Vispārējā tiesā.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  vienlīdzīgās attieksmes un labas pārvaldības principu, ka arī Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 107. panta pārkāpums.


title: Lieta C-216/18 PPU: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums (High Court (Irlande) (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tiesvedībā par Eiropas apcietināšanas orderu izpildi, kuri izsniegti attiecībā uz LM (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība – Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Eiropas apcietināšanas orderis – Pamatlēmums 2002/584/TI – 1. panta 3. punkts – Nodošanas procedūras starp dalībvalstīm – Izpildes nosacījumi – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 47. pants – Tiesības uz piekļuvi neatkarīgai un objektīvai tiesai)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/22

      Tiesas (virspalāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums (High Court (Irlande) (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tiesvedībā par Eiropas apcietināšanas orderu izpildi, kuri izsniegti attiecībā uz LM
      (Lieta C-216/18 PPU) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība - Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Eiropas apcietināšanas orderis - Pamatlēmums 2002/584/TI - 1. panta 3. punkts - Nodošanas procedūras starp dalībvalstīm - Izpildes nosacījumi - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 47. pants - Tiesības uz piekļuvi neatkarīgai un objektīvai tiesai))
      (2018/C 328/28)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         High Court (Irlande)

         Pamatlietas puses

      LM

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Pamatlēmuma 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm, kas grozīts ar Padomes Pamatlēmumu 2009/299/TI (2009. gada 26. februāris), 1. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja izpildes tiesu iestādes, kurai ir jālemj par personas, saistībā ar kuru ir izdots Eiropas apcietināšanas orderis, lai veiktu kriminālvajāšanu, izdošanu, rīcībā ir tādi elementi, kuri ietverti Komisijas pamatotajā priekšlikumā, kas pieņemts, piemērojot LES 7. panta 1. punktu, un kuri vedina domāt, ka pastāv faktisks risks, ka tiks pārkāptas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otrajā daļā garantētās pamattiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu, jo pastāv sistēmiskas vai vispārējas nepilnības saistībā ar tiesu varas neatkarību izsniegšanas dalībvalstī, šai iestādei konkrēti un precīzi ir jāpārbauda, vai, ņemot vērā tās personisko situāciju, kā arī nodarījuma, saistībā ar kuru attiecībā uz to tiek veikta kriminālvajāšana, raksturu un Eiropas apcietināšanas ordera pamatā esošo faktisko kontekstu, kā arī informāciju, kuru sniegusi izsniegšanas dalībvalsts, piemērojot grozītā Pamatlēmuma 2002/584 15. panta 2. punktu, pastāv būtiski un reāli iemesli uzskatīt, ka attiecīgajai personai šajā dalībvalstī būs šāds risks, ja tā tiks nodota šai pēdējai minētajai valstij.

         (1)  OV C 190, 4.6.2018.


title: Lieta T-608/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija spriedums – PA/Parlaments (Civildienests – Ierēdņi – Novērtējuma ziņojums – 2014. gada novērtējums – Paaugstināšana amatā – 2015. gada procedūra – Pienākums norādīt pamatojumu – Pilnvaru nepareiza izmantošana – Pamattiesību hartas 41. panta 1. punkts)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/42

      Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija spriedums – PA/Parlaments
      (Lieta T-608/16) (1)

      ((Civildienests - Ierēdņi - Novērtējuma ziņojums - 2014. gada novērtējums - Paaugstināšana amatā - 2015. gada procedūra - Pienākums norādīt pamatojumu - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Pamattiesību hartas 41. panta 1. punkts))
      (2018/C 328/57)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: PA (pārstāvis: C. Bernard-Glanz, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: L. Deneys un V. Montebello-Demogeot)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un kurā tiek lūgts atcelt, pirmkārt, prasītāja novērtējuma ziņojumu par 2014. gadu tā gala versijā, kas ir apstiprināta ar Parlamenta ģenerālsekretāra 2015. gada 20. oktobra lēmumu; otrkārt, Parlamenta ģenerālsekretāra 2015. gada 9. decembra lēmumu, ar kuru prasītājam tiek piešķirts viens nopelnu punkts par 2014. gadu; treškārt, Parlamenta lēmumu, kas šīs iestādes personālam paziņots 2015. gada 30. novembrī un kurā nolemts 2015. gada paaugstināšanas procedūras ietvaros nepaaugstināt prasītāju AST 11 pakāpē, un ciktāl nepieciešams – atcelt Parlamenta 2016. gada 9. jūnija lēmumu, ar kuru tiek noraidīta prasītāja 2016. gada 21. janvāra sūdzība.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  PA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 364, 3.10.2016. (lieta sākotnēji bija reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-38/16 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 2016. gada 1. septembrī).


title: Lieta C-220/18 PPU: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums (Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedībā saistībā ar Eiropas apcietināšanas ordera izpildi, kurš izdots attiecībā uz ML (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Steidzamības prejudiciāla nolēmuma tiesvedība – Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Eiropas apcietināšanas orderis – Pamatlēmums 2002/584/TI – 1. panta 3. punkts – Nodošanas procedūras starp dalībvalstīm – Izpildes nosacījumi – Neizpildīšanas pamati – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 4. pants – Necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās aizliegums – Apcietinājuma apstākļi izsniegšanas dalībvalstī – Izpildes tiesu iestāžu veiktās pārbaudes apjoms – Pārsūdzības pastāvēšana izsniegšanas dalībvalstī – Šīs dalībvalsts iestāžu sniegta garantija)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/23

      Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums (Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedībā saistībā ar Eiropas apcietināšanas ordera izpildi, kurš izdots attiecībā uz ML
      (Lieta C-220/18 PPU) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Steidzamības prejudiciāla nolēmuma tiesvedība - Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Eiropas apcietināšanas orderis - Pamatlēmums 2002/584/TI - 1. panta 3. punkts - Nodošanas procedūras starp dalībvalstīm - Izpildes nosacījumi - Neizpildīšanas pamati - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 4. pants - Necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās aizliegums - Apcietinājuma apstākļi izsniegšanas dalībvalstī - Izpildes tiesu iestāžu veiktās pārbaudes apjoms - Pārsūdzības pastāvēšana izsniegšanas dalībvalstī - Šīs dalībvalsts iestāžu sniegta garantija))
      (2018/C 328/29)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

         Pamatlietas puses

      ML

         Piedaloties: Generalstaatsanwaltschaft Bremen

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Pamatlēmuma 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm, kas grozīts ar Padomes Pamatlēmumu 2009/299/TI (2009. gada 26. februāris), 1. panta 3. punkts, 5. pants un 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja izpildes tiesu iestādes rīcībā ir elementi, kas apliecina, ka izsniegšanas dalībvalsts ieslodzījuma vietās ir sistēmiskas un vispārējas apcietinājuma apstākļu nepilnības, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus pieejamos aktualizētos datus:

                  —

                  izpildes tiesu iestāde nevar izslēgt tāda faktiska riska pastāvēšanu, ka pret personu, uz kuru attiecas Eiropas apcietināšanas orderis, kas izsniegts, lai izpildītu brīvības atņemšanas sodu, tiks īstenota necilvēcīga vai pazemojoša izturēšanās Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. panta nozīmē, vienīgi tādēļ, ka šai personai izsniegšanas dalībvalstī ir tiesību aizsardzības līdzeklis, kas tai ļauj apstrīdēt apcietinājuma apstākļus, lai gan šāda tiesību aizsardzības līdzekļa pastāvēšanu minētā iestāde var ņemt vērā, lai lemtu par attiecīgās personas nodošanu;

                  —

                  izpildes tiesu iestādei ir jāizvērtē vienīgi apcietinājuma apstākļi ieslodzījuma vietās, kurās atbilstoši tās rīcībā esošajai informācijai ir ticams, ka šī persona tiks turēta apcietinājumā, tostarp uz laiku vai pagaidu kārtā;

                  —

                  šajā nolūkā izpildes tiesu iestādei ir jāpārbauda vienīgi attiecīgās personas konkrētie un precīzie apcietinājuma apstākļi, kas ir atbilstoši, lai noteiktu, vai tai būs faktisks necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās risks Pamattiesību hartas 4. panta nozīmē;

                  —

                  izpildes tiesu iestāde var ņemt vērā tādu informāciju, kuru sniegušas izsniegšanas dalībvalsts iestādes, kas nav izsniegšanas tiesu iestāde, kā, konkrēti, garantija, ka pret attiecīgo personu netiks īstenota necilvēcīga vai pazemojoša izturēšanās Pamattiesību hartas 4. panta nozīmē.

         (1)  OV C 221, 25.6.2018.


title: Lieta T-745/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 13. jūlija spriedums – BPCE/ECB (Ekonomikas un monetārā politika – Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība – Regulas (ES) Nr. 1024/2013 4. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 3. punkts – Sviras rādītāja aprēķināšana – ECB atteikums atļaut prasītājai no sviras rādītāja aprēķiniem izslēgt riska darījumus, kas atbilst noteiktiem nosacījumiem – Regulas (ES) Nr. 575/2013 429. panta 14. punkts – ECB diskrecionārā vara – Kļūdas tiesību piemērošanā – Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/43

      Vispārējās tiesas 2018. gada 13. jūlija spriedums – BPCE/ECB
      (Lieta T-745/16) (1)

      ((Ekonomikas un monetārā politika - Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība - Regulas (ES) Nr. 1024/2013 4. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 3. punkts - Sviras rādītāja aprēķināšana - ECB atteikums atļaut prasītājai no sviras rādītāja aprēķiniem izslēgt riska darījumus, kas atbilst noteiktiem nosacījumiem - Regulas (ES) Nr. 575/2013 429. panta 14. punkts - ECB diskrecionārā vara - Kļūdas tiesību piemērošanā - Acīmredzama kļūda vērtējumā))
      (2018/C 328/58)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: BPCE (Parīze, Francija) (pārstāvji: sākotnēji A. Gosset-Grainville, C. Renner un P. Kupka, pēc tam A. Gosset-Grainville, P. Kupka un M. Trabucchi un visbeidzot A. Gosset-Grainville un M. Trabucchi, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB) (pārstāvji: K. Lackhoff, R. Bax un G. Bassani, pārstāvji, kam palīdz H.-G. Kamann un F. Louis, advokāti)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Somijas Republika (pārstāvis: S. Hartikainen)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un kurā ir lūgts atcelt ECB 2016. gada 24. augusta lēmumu ECB/SSM/2016-9695005MSX1OYEMGDF46/195, kas pieņemts, piemērojot Padomes Regulas (ES) Nr. 1024/2013 (2013. gada 15. oktobris), ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV 2013, L 287, 63. lpp.), 4. panta 1. punkta d) apakšpunktu un 10. pantu un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 575/2013 (2013. gada 26. jūnijs) par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (OV 2013, L 176, 1. lpp., labojumi OV 2013, L 208, 68. lpp., un OV 2013, L 321, 6. lpp.) 429. panta 14. punktu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Centrālās bankas (ECB) 2016. gada 24. augusta lēmumu ECB/SSM/2016-9695005MSX1OYEMGDF46/195.

                  2)

                  ECB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Somijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 6, 9.1.2017.