title: Lieta T-52/08 P: Apelācija, ko 2008. gada 5. februārī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Civildienesta tiesas 2007. gada 22. novembra spriedumu lietā F-110/06 Carpi Badía /Komisija

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/38

         Apelācija, ko 2008. gada 5. februārī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Civildienesta tiesas 2007. gada 22. novembra spriedumu lietā F-110/06 Carpi Badía/Komisija
   (Lieta T-52/08 P)
   (2008/C 92/76)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un K. Herrmann)

      Pretējā puse procesā: José María Carpi Badia, Luksemburga (Luksemburgas Lielhercogiste)
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2007. gada 22. novembra spriedumu lietā F-110/06, Carpi Badía/Komisija un nodot lietu izskatīšanai Civildienesta tiesai;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo apelācijas sūdzību Komisija lūdz atcelt Civildienesta tiesas 2007. gada 22. novembra spriedumu lietā F-110/06 Carpi Badía/Komisija, ar kuru Civildienesta tiesa atcēla tās lēmumu, ar kuru prasītājam pirmajā instancē piešķīra nepietiekamu skaitu prioritāro punktu, lai paaugstinātu amatā 2005. gada paaugstināšanas amatā ietvaros, un tās lēmumu, ar kuru izveidoja amatā paaugstināto ierēdņu sarakstu minētās paaugstināšanas amatā ietvaros, tiktāl, ciktāl tas nesatur [prasītāja pirmajā instancē] uzvārdu.
   Savu apelācijas sūdzību Komisija pamato ar trīs atcelšanas pamatiem, kas ir identiski tiem, kas ir izvirzīti lietas T-51/08 P Komisija/Dittert ietvaros.


title: Lieta C-197/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Rechtbank van koophandel te Hasselt  (Belģija)  2006. gada 3. maija  rīkojumu —  Confederatie van immobiliën-beroepen van België  un  het Beroepsinstituut van Vastgoedmakelaars  pret  Willem Van Leuken

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Rechtbank van koophandel te Hasselt (Belģija) 2006. gada 3. maija rīkojumu — Confederatie van immobiliën-beroepen van België un het Beroepsinstituut van Vastgoedmakelaars pret Willem Van Leuken

   (Lieta C-197/06)
   (2006/C 165/26)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van koophandel te Hasselt (Belģija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Confederatie van immobiliën-beroepen van België un het Beroepsinstituut van Vastgoedmakelaars

      Atbildētājs: Willem Van Leuken

   Prejudiciālie jautājumi

               a)

               vai 3. un 4. pants Direktīvā 89/48/EEK (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka Nīderlandē reģistrēts nekustamā īpašuma mākleris, kas veic nekustamā īpašuma māklera darbības Beļģijā, vairs neatbilst prasībām, ko ir noteicis Beļģijas likumdevējs, ieviešot šo direktīvu, (1993. gada 6. septembra Karaliskā rīkojuma 2. pants, 1976. gada 1. marta ietvarlikuma 3. pants), ja tas ir noslēdzis sadarbības līgumu ar Beļģijā reģistrētu nekustamā īpašuma mākleri, ko ir atzinis Beroepsinstituut van Vastgoedmakelaars (Nekustamā īpašuma mākleru profesionālais institūts, BIV), un organizē savu darbību tādējādi, ka (i) attiecībā uz darbībām Beļģijā patērētājs vienmēr var vērsties pie šī Beļģijā atzītā nekustamo īpašumu māklera un (ii) šī sadarbība tiek reklamēta, proti, lai norādītu uz šī Beļģijā BIV atzītā nekustamā īpašuma māklera iesaistīšanos, ja darbības tiek veiktas saskaņā ar Beļģijas tiesībām;
               vai
               Vai 3. un 4. pants Direktīvā 89/48/EEK ir jāinterpretē tādējādi, ka Nīderlandē reģistrētam nekustamā īpašuma māklerim, kas veic starpnieka darījumus Beļģijā, jebkurā gadījumā, ieviešot šo direktīvu, ir jāatbilst Beļģijas tiesībās noteiktām prasībām (1993. gada 6. septembra Karaliskā rīkojuma 2. pants, 1976. gada 1. marta ietvarlikuma 3. pants), neņemot vērā iespējamo sadarbības līgumu ar Beļģijā atzītu nekustamā īpašuma mākleru, kas sniedzis savu palīdzību darījumos saskaņā ar Beļģijas tiesībām.

               b)

               vai, ja Tiesa nospriež, ka 3. un 4. pants Direktīvā 89/48/EEK ir jāinterpretē tādējādi, ka Nīderlandē reģistrētam nekustamā īpašuma māklerim, kas veic starpnieka darījumus Beļģijā, jebkurā gadījumā ir jāatbilst Beļģijas likumdevēja prasībām, kas noteiktas, ieviešot šo direktīvu, (1993. gada 6. septembra Karaliskā rīkojuma 2. pants, 1976. gada 1. marta ietvarlikuma 3. pants), neņemot vērā iespējamo sadarbības līgumu ar Beļģijā atzītu nekustamā īpašuma mākleri, kas sniedzis savu palīdzību darbībās saskaņā ar Beļģijas tiesībām, no tā izriet, ka šī direktīva un šīs direktīvas transponēšanai paredzētie valsts noteikumi ir pretrunā EKL 49. pantam par pārrobežu pakalpojumu sniegšanas pamatbrīvību, jo, šādi interpretējot, ar šo direktīvu un tās transponēšanai pieņemtajiem noteikumiem mākslīgi un bez objektīva attaisnojuma Beļģijā esošo nekustamo īpašumu tirgu izolē no sadarbības dažādās dalībvalstīs (Beļģijā un Nīderlandē) reģistrētu pašnodarbināto nekustamo īpašumu mākleru starpā, kur vismaz viens (Beļģijas nekustamā īpašuma mākleris) atbilst Direktīvas un valsts tiesību noteikumu prasībām, tādējādi, ka prasība, lai arī Nīderlandes mākleris atbilstu šīm (Direktīvas un valsts noteikumu) prasībām, ir netieša diskriminācija, pamatojoties uz pilsonību, un ir vismaz aizliegtās diskriminācijas ierobežojums?

      (1)  Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīva 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību (OV 1989, L 19, 16. lpp.).


title: Lieta C-396/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 21. maija spriedumu lietā T-145/14 adidas AG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2015. gada 21. jūlijā iesniedza Shoe Branding Europe BVBA

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/2

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 21. maija spriedumu lietā T-145/14 adidas AG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2015. gada 21. jūlijā iesniedza Shoe Branding Europe BVBA

   (Lieta C-396/14 P)
   (2016/C 118/02)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Shoe Branding Europe BVBA (pārstāvis – J. Løje, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: adidas AG, Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   Tiesa (sestā palāta) ar 2016. gada 17. februāra rīkojumu ir atzinusi apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta T-161/16: Prasība, kas celta 2016. gada 18. aprīlī – Puma/EUIPO – CMS (“CMS Italy”)

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/23

         Prasība, kas celta 2016. gada 18. aprīlī – Puma/EUIPO – CMS (“CMS Italy”)
   (Lieta T-161/16)
   (2016/C 222/29)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Puma SE (Herzogenaurach, Vācija) (pārstāvis – P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Costruzione Macchine Speciali Srl (CMS) (Alonte, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “CMS ITALY”, starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību Nr. 1 150 538

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 29. janvāra lēmums lietā R 229/2015–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, pamatojoties uz to, ka Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 5. punkts neesot ticis piemērots;

               —

               piespriest EUIPO un Costruzione Macchine Speciali Srl (CMS) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta un 76. panta 1. un 2. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 2868/95 19. noteikuma 2. punkta pārkāpums;

               —

               tieiskās noteiktības un labas pārvaldības principu pārkāpums.


title: Lieta T-723/16: Prasība, kas celta 2016. gada 12. oktobrī – Mapei/EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (“RE-CONzerø”)

text:
               12.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/32

         Prasība, kas celta 2016. gada 12. oktobrī – Mapei/EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (“RE-CONzerø”)
   (Lieta T-723/16)
   (2016/C 462/41)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mapei SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvis – F. Caricato, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Steenfabrieken Vandersanden NV (Bilzen, Beļģija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “RE-CONzerø” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 031 661

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 21. jūlija lēmums lietā R 2374/2015-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un līdz ar to reģistrēt preču zīmi Nr. 13 031 661 attiecībā uz visām prasītajām precēm, neskarot preces, attiecībā uz kurām jau piešķirta reģistrācija, vai, pakārtoti, nodot lietu atpakaļ EUIPO, lai tas grozītu savu lēmumu un atļautu reģistrēt preču zīmi atbilstoši Vispārējās tiesas nolemtajam;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta pārkāpums.


title: Lieta C-42/15: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 9. novembra spriedums (Okresný súd Dunajská Streda (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Home Credit Slovakia a.s./Klára Bíróová Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2008/48/EK — Patērētāju aizsardzība — Patēriņa kredīti — 1. panta 3. punkta m) apakšpunkts, 10. panta 1. un 2. punkts, 22. panta 1. punkts un 23. pants — Jēdzienu “papīra formā” un “cits pastāvīgs informācijas nesējs” interpretācija — Līgums, kurā ir ietverta atsauce uz citu dokumentu — “Rakstveida formas” prasība valsts tiesību izpratnē — Norāde par nepieciešamo informāciju, atsaucoties uz objektīviem parametriem — Kredītlīgumā uz noteiktu laiku norādāmā informācija — Obligātas informācijas neesamības sekas — Samērīgums

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/11

         Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 9. novembra spriedums (Okresný súd Dunajská Streda (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Home Credit Slovakia a.s./Klára Bíróová

   (Lieta C-42/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2008/48/EK - Patērētāju aizsardzība - Patēriņa kredīti - 1. panta 3. punkta m) apakšpunkts, 10. panta 1. un 2. punkts, 22. panta 1. punkts un 23. pants - Jēdzienu “papīra formā” un “cits pastāvīgs informācijas nesējs” interpretācija - Līgums, kurā ir ietverta atsauce uz citu dokumentu - “Rakstveida formas” prasība valsts tiesību izpratnē - Norāde par nepieciešamo informāciju, atsaucoties uz objektīviem parametriem - Kredītlīgumā uz noteiktu laiku norādāmā informācija - Obligātas informācijas neesamības sekas - Samērīgums)
   (2017/C 006/12)
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Okresný súd Dunajská Streda

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Home Credit Slovakia a.s.

      Atbildētāja: Klára Bíróová

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīvas 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 87/102/EEK 10. panta 1. un 2. punkts, aplūkojot tos kopsakarā ar šīs direktīvas 3. panta m) punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           —

                           kredītlīgumam nav obligāti jābūt sagatavotam tikai vienā dokumentā, bet visiem minētās direktīvas 10. panta 2. punktā minētajiem elementiem ir jābūt sagatavotiem papīra formā vai izmantojot citu pastāvīgu informācijas nesēju;

                           —

                           ar to netiek aizliegts, ka dalībvalsts savos iekšējos tiesību aktos paredz, pirmkārt, ka kredītlīgumam, kuram ir piemērojama Direktīva 2008/48 un kas ir sagatavots papīra formā, ir jābūt pušu parakstītam un, otrkārt, ka šī parakstīšanas prasība ir piemērojama visiem šīs direktīvas 10. panta 2. punktā minētajiem šī līguma elementiem;

               2)

               Direktīvas 2008/48 10. panta 2. punkta h) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nav vajadzīgs, lai kredītlīgumā būtu norādīts katrs no patērētāja veicamajiem maksājumiem, atsaucoties uz precīzu datumu, ja vien šī līguma noteikumi ļauj šim patērētājam bez grūtībām un droši identificēt šo maksājumu datumus;

               3)

               Direktīvas 2008/48 10. panta 2. punkta h) un i) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka kredītlīgumā uz noteiktu laiku, kurā kapitāla amortizācija ir paredzēta ar secīgu maksājumu veikšanu, amortizācijas tabulas veidā nav jāparedz, kāda katra maksājuma daļa tiks izmantota šī kapitāla atmaksai. Ar šīm tiesību normām, aplūkojot tās kopsakarā ar šīs direktīvas 22. panta 1. punktu, netiek pieļauts, ka dalībvalsts šādu pienākumu paredz savos iekšējos tiesību aktos;

               4)

               Direktīvas 2008/48 23. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļauts, ka dalībvalsts savos iekšējos tiesību aktos paredz, ka gadījumā, ja kredītlīgumā nav minēti visi elementi, kas ir prasīti ar šīs direktīvas 10. panta 2. punktu, šis līgums tiek uzskatīts par atbrīvotu no procentiem un izmaksām, ciktāl runa ir par elementu, kura neesamība var apdraudēt patērētāja iespēju novērtēt savu saistību apjomu.

      (1)  OV C 155, 11.05.2015.


title: Lieta T-10/15 P: Vispārējās tiesas 2015. gada 21. septembra rīkojums – De Nicola/EIB Apelācija — Civildienests — EIB personāls — Psiholoģiska vardarbība — Izmeklēšanas procedūra — Izmeklēšanas komitejas ziņojums — Kļūdaina psiholoģiskas vardarbības jēdziena definīcija — EIB priekšsēdētāja lēmums neturpināt izskatīt sūdzību

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/40

         Vispārējās tiesas 2015. gada 21. septembra rīkojums – De Nicola/EIB
   (Lieta T-10/15 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - EIB personāls - Psiholoģiska vardarbība - Izmeklēšanas procedūra - Izmeklēšanas komitejas ziņojums - Kļūdaina psiholoģiskas vardarbības jēdziena definīcija - EIB priekšsēdētāja lēmums neturpināt izskatīt sūdzību)
   (2015/C 381/48)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis – L. Isola, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Investīciju banka (EIB) (pārstāvji – G. Nuvoli un E. Raimond, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 11. novembra spriedumu De Nicola/EIB (F-52/11, Krājums–CDL, EU:F:2014:243), lūdzot daļēji atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Carlo De Nicola sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Investīciju bankas (EIB) tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 73, 2.3.2015.


title: lieta C-135/05: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 23. martā

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/15

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 23. martā
   (lieta C-135/05)
   (2005/C 132/29)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 23. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv D. Rekkia [D. Recchia] un M. Konstantinidis [M. Konstantinidis], Juridiskā dienesta darbinieki.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, neveicot vajadzīgos pasākumus, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar 4., 8. un 9. pants Padomes Direktīvā 75/442/EEK (1) par atkritumiem, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 91/156/EEK (2), ar 2. panta 1. punktu Padomes Direktīvā 91/689/EEK (3) par bīstamajiem atkritumiem un 14. panta a), b) un c) punktu Padomes Direktīvā 1999/31/EK (4) par atkritumu poligoniem;

               2)

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamatojoties uz vairākiem dokumentiem, Komisija ir uzzinājusi par daudzām atkritumu noglabāšanas vietām Itālijas teritorijā, kuras darbojas nelegāli un bez kontroles no valsts iestāžu puses, no kurām dažās ir bīstamie atkritumi.
   Komisija uzskata, ka pieļaujot šādu atkritumu noglabāšanas vietu pastāvēšanu, Itālijas Republika nepilda pienākumus, kas tai uzlikti ar 4., 8. un 9. pantu Padomes Direktīvā 75/442/EEK par atkritumiem, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 91/156/EEK, un 2. panta 1. punktu Padomes Direktīvā 91/689/EEK par bīstamajiem atkritumiem.
   Attiecībā uz atļautajām vai jau darbībā esošajām atkritumu noglabāšanas vietām uz 2001. gada 16. jūliju, informācijas trūkums par reorganizācijas plāniem, kuri šādu atkritumu noglabāšanas vietu vadītājiem bija jāiesniedz līdz 2002. gada 16. jūlijam, liek Komisijai uzskatīt, ka šādu reorganizācijas plānu un attiecīgu atļaujas pasākumu un pasākumu iespējamai Direktīvas prasībām neatbilstošo atkritumu noglabāšanas vietu slēgšanai nav.
   Tādējādi Komisija uzskata, ka Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 14. panta a), b) un c) punkts Padomes Direktīvā 1999/31/EK par atkritumu poligoniem.

      (1)  OV L 194, 25.07.1975., 39. lpp.

      (2)  OV L 78, 26.03.1991., 32. lpp.

      (3)  OV L 377, 31.12.1991., 20. lpp.

      (4)  OV L 182, 16.07.1999., 1. lpp.


title: Lieta C-173/07: Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 10. jūlija spriedums ( Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Emirates Airlines Direktion für Deutschland / Diether Schenkel (Gaisa transports — Regula (EK) Nr. 261/2004 — Kompensācija pasažieriem lidojuma atcelšanas gadījumā — Piemērošanas joma — 3. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Lidojuma jēdziens)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/14

         Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 10. jūlija spriedums (Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Emirates Airlines Direktion für Deutschland/Diether Schenkel

   (Lieta C-173/07) (1)

   (Gaisa transports - Regula (EK) Nr. 261/2004 - Kompensācija pasažieriem lidojuma atcelšanas gadījumā - Piemērošanas joma - 3. panta 1. punkta a) apakšpunkts - “Lidojuma’ jēdziens)
   (2008/C 223/21)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Oberlandesgericht Frankfurt am Main
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Emirates Airlines Direktion für Deutschland

      Atbildētājs: Diether Schenkel

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.) 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Jēdziens “reiss” — Biļete lidojumam no dalībvalsts uz trešo valsti un atpakaļ — Atgriešanās atcelšana
   Rezolutīvā daļa:
   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 3. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka tas nav piemērojams ceļojumam turp un atpakaļ, kurā pasažieri, kas sākotnēji ir izlidojuši no lidostas dalībvalsts, uz kuru attiecas EK līgums, teritorijā, atgriežas šajā lidostā, izlidojot no lidostas trešās valsts teritorijā. Apstāklis, ka lidojums turp un lidojums atpakaļ ir ticis rezervēts vienā rezervācijā, neietekmē šo interpretāciju.

      (1)  OV C 155, 7.7.2007.


title: Lieta C-288/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. maijā iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – IK “L.Č.”

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/35

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. maijā iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – IK “L.Č.”
   (Lieta C-288/16)
   (2016/C 260/42)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākā tiesa

      Pamatlietas puses

      Pieteicējs: IK “L.Č.”

      Otrs lietas dalībnieks: Valsts ieņēmumu dienests

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2006.gada 28.novembra direktīvas 2006/112/EK (1) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 146. panta 1. punkta e) apakšpunkts interpretējams tādējādi, ka atbrīvojums no nodokļa tiek piemērots tikai tādā gadījumā, ja pastāv tieša tiesiska saikne jeb savstarpējas darījuma attiecības starp pakalpojuma sniedzēju un preču saņēmēju vai nosūtītāju?

               2)

               Kādiem kritērijiem jāatbilst minētajā normā norādītajai tiešajai saistībai, lai varētu atzīt, ka pakalpojums, kas saistīts ar preču importu vai eksportu, ir atbrīvots no nodokļa?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-619/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā T-376/10 Mamoli Robinetteria /Komisija 2013. gada 28. novembrī iesniedza Mamoli Robinetteria SpA

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/20

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā T-376/10 Mamoli Robinetteria/Komisija 2013. gada 28. novembrī iesniedza Mamoli Robinetteria SpA

   (Lieta C-619/13 P)
   2014/C 45/36
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Mamoli Robinetteria SpA (pārstāvji — F. Capelli un M. Valcada, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               apmierināt šo apelācijas sūdzību un, grozot Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembrī pasludināto spriedumu lietā T-376/10 Mamoli spa/Eiropas Komisija,

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmuma C(2010) 4185, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu, kas paziņots lietā COMP/39.092 — Vannas istabu iekārtas un aprīkojums, 1. pantu, ciktāl minētajā lēmumā ir atzīts, ka Mamoli Robinetteria SpA nav ievērojusi LESD 101. pantu, un līdz ar to šī paša lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to Mamoli Robinetteria SpA ir noteikts naudas sods, kas atbilst 10 % no kopējā 2009. gada apgrozījuma, kurš pēc tam sakarā ar Mamoli specifisko situāciju ir samazināts līdz EUR 1 041 531;

               —

               pēc būtības, pakārtoti:

                           —

                           atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmuma C(2010) 4185, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu, kas paziņots lietā COMP/39.092 — Vannas istabu iekārtas un aprīkojums, 2. pantu, pārrēķinot naudas sodu un samazinot to atbilstoši summai 0,3 % apmērā no Mamoli Robinetteria apgrozījuma 2003. gadā, vai katrā ziņā atbilstoši summai, kura ir mazāka par noteikto sankciju un kuru Eiropas Savienības Tiesa uzskatītu par piemērotu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza septiņus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats — procesuālo principu, kas reglamentē prasības pamatu formulējumu, pārkāpums
               Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārēja tiesa ir pieļāvusi būtisku kļūdu, sajaucot prasības pamatus ar argumentiem, kas noradīti pašu prasības pamatu pamatojumam. Šī kļūda esot izraisījusi daļēju apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirzīto pamatu nepieņemamību.

               2)

               Otrais pamats — tiesību uz aizstāvību pārkāpums
               Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka pirms lēmuma pieņemšanas citas tiesvedības dalībnieces ir varējušas izklāstīt aizstāvības argumentus par Mamoli nepaziņotiem apstākļiem. Vispārējā tiesa nav taisnīgi novērtējusi šo aspektu.

               3)

               Trešais pamats — tiesiskuma principa pārkāpums, pieņemot paziņojumu par iecietības programmu, ņemot vērā LESD 101.-105. panta, kā arī Padomes Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. panta pārkāpumu
               Visa procedūra sakās un ir balstīta uz Komisijas paziņojumiem, ar kuriem tika ieviesta tā sauktā “leniency” programma. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Komisijai, nepastāvot Eiropas likumdevēja tiesību aktam, neesot nekādas pilnvaras paredzēt daļējas vai pilnīgas imunitātes piešķiršanu uzņēmumiem un balstīties uz šādu paziņojumu procedūrā, kas attiecas uz aizliegto vienošanos un kura noslēdzas ar smagu sankciju noteikšanu. Vispārējā tiesa neesot sniegusi piemērotas atbildes uz apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirzītajiem iebildumiem, neiedziļinoties dažādajos izvirzītajos tiesību aspektos.

               4)

               Ceturtais pamats — LESD 101. panta un Regulas Nr. 1/2003 2. panta pārkāpums
               Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Komisija izmeklēšanas laikā esot pieļāvusi būtiskas kļūdas. Tā esot atstājusi bez ievērības Itālijas tirgus īpatnības (piemēram, struktūru, īpašības, vairumtirgotāju lomu) un esot pielīdzinājusi Itālijas tirgū valdošo situāciju Vācijas tirgū pastāvošajai situācijai. Šāda kļūda esot sagrozījusi Komisijas secinājumus par aizliegtas vienošanās cenu noteikšanas jomā Itālijas tirgū pastāvēšanu. Turklāt minēto kļūdu dēļ Komisija neesot izpildījusi tai noteikto pierādīšanas pienākumu. Nekādi nav ņemts vērā Ideal Standard lomas Itālijas tirgū nozīmīgums. Vispārēja tiesa esot pilnība atstājusi bez ievērības apelācijas sūdzības iesniedzējas iebildumus un argumentus.

               5)

               Piekais pamats — samērīguma, vienlīdzīgas attieksmes un personiskās atbildības principu pārkāpums, apelācijas sūdzības iesniedzējai Mamoli uzliekot naudas sodu un nosakot tā apmēru
               Komisija, nosakot apelācijas sūdzības iesniedzējai maksimālo atbildības apmēru, esot pārkāpusi iepriekš minētos principus. Komisija neesot pareizi novērtējusi apelācijas sūdzības iesniedzējas faktisko rīcību un esot lēmusi par naudas soda apmēru, neņemot vērā Mamoli rīcību un tās faktisko ietekmi apgalvotā pārkāpuma ietvaros. Komisija esot pieļāvusi arī kļūdu, neatzīstot nevienu Mamoli atbildību mīkstinošu apstākli. Lai gan Vispārēja tiesa ir apmierinājusi dažus Mamoli iebildumus par Komisijas pieļautajām kļūdām, nosakot naudas sodu, tā neesot izdevusi rīkojumu par tā samazināšanu.

               6)

               Sestais pamats — Regulas Nr. 1/2003 23. panta, lasot to kopā ar Pamatnostādņu naudas sodu noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (2006/C210/02), 35. punktu, pārkāpums
               Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka, lai gan Komisija ir sapratusi, ka Mamoli esot bijusi patiešām grūtā ekonomiskā situācijā, kura nelabvēlīgi ietekmē uzņēmuma maksātspēju, tā esot pieņēmusi lēmumu, ar kuru nevar sasniegt preambulā izvirzīto mērķi. Vispārējā tiesa neesot izvērtējusi Mamoli iesniegtos argumentus.

               7)

               Septītais pamats — procesuālo noteikumu pārkāpums
               Vispārējā tiesa esot prettiesiski noraidījusi Mamoli prasītos pierādījumu savākšanas pasākumus.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/2

         Tiesneša, kas aizstāj priekšsēdētāju kā pagaidu noregulējuma tiesnesi, norīkošana
   2009/C 153/02
   2009. gada 16. jūnijā Pirmās instances tiesa atbilstoši Reglamenta 106. pantam nolēma norīkot tiesnesi S. Papasavu [S. Papasavvas], lai viņš aizstātu Pirmās instances tiesas priekšsēdētāju pagaidu noregulējuma tieneša statusā viņa prombūtnes vai nespējas pildīt pienākumus laikā no 2009. gada 1. jūlija līdz 2010. gada 30. jūnijam.


title: Lieta C-550/07: Apelācija, ko 2007. gada 8. decembrī ierosinājusi Akzo Nobel Chemicals Ltd , Akcros Chemicals Ltd par 2007. gada 17. septembra Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) spriedumu lietā T-253/03 Akzo Nobel Chemicals Ltd un Akcros Chemicals Ltd /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/19

         Apelācija, ko 2007. gada 8. decembrī ierosinājusi Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd par 2007. gada 17. septembra Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) spriedumu lietā T-253/03 Akzo Nobel Chemicals Ltd un Akcros Chemicals Ltd/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-550/07)
   (2008/C 37/28)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd (pārstāvji — C. Swaak, advocaat, M. Mollica un M. van der Woude, avocats)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Kopienu Komisija, Council of the Bars and Law Societies of the European Union, Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, Association européenne des juristes d'entreprise (AEJE), American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter, International Bar Association

   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2007. gada 17. septembra spriedumu lietā T-253/03 tiktāl, ciktāl ar to tiek noraidīts pieteikums par advokātu noslēpuma aizsardzību attiecībā uz saziņu ar Akzo Nobel uzņēmuma juristu;

               —

               Komisijas 2003. gada 8. maija noraidošo lēmumu atzīt par spēkā neesošu tiktāl, ciktāl ar to ir atteikts atgriezt elektroniskā pasta saraksti ar Akzo Nobel uzņēmuma juristu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā un tiesvedībā Pirmās instances tiesā tiktāl, ciktāl tie attiecas uz šajā apelācijas sūdzībā norādīto apelācijas pamatu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas norāda, ka Pirmās instances tiesa, noraidot attiecīgo pieteikumu, ir pārkāpusi Kopienu tiesības. It īpaši, stingri sekojot vienpusējai un burtiskai dažu sprieduma lietā AM&S Europe/Komisija (1) punktu interpretācijai, Pirmās instances tiesa esot:

               1.

               kļūdaini interpretējusi advokātu noslēpuma principu, kā tas ir izskaidrots spriedumā lietā AM&S, un tādējādi pārkāpusi vienlīdzības principu (B sadaļa);

               2.

               katrā ziņā pārkāpusi vispārējo tiesību uz aizstāvību aizsardzības un tiesiskās drošības principu, jo tā advokātu noslēpumu nav interpretējusi, ņemot vērā būtisko tiesiskās vides attīstību (C sadaļa);

               3.

               pārkāpusi vismaz EKL 5. pantu (kompetences sadalījuma princips) un valsts tiesvedību autonomijas principu (D sadaļa).

      (1)  1982. gada 18. maija spriedums lietā 155/79, Recueil, 1575. lpp.


title: Lieta T-167/15: Prasība, kas celta 2015. gada 2. aprīlī – Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise/ITSB – Freistaat Bayern (“NEUSCHWANSTEIN”)

text:
               1.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/23

         Prasība, kas celta 2015. gada 2. aprīlī – Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise/ITSB – Freistaat Bayern (“NEUSCHWANSTEIN”)
   (Lieta T-167/15)
   (2015/C 178/23)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise e.V. (Veitsbronn, Vācija) (pārstāvis – B. Bittner, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Freistaat Bayern (Minhene, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “NEUSCHWANSTEIN”

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju piektās padomes 2015. gada 22. janvāra lēmums lietā R 28/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt apzīmējumu “NEUSCHWANSTEIN” – Kopienas preču zīme Nr. 10 144 392 – par spēkā neesošu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-124/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. februārī iesniedza Amtsgericht München (Vācija) – krimināllieta pret Ianos Tranca

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. februārī iesniedza Amtsgericht München (Vācija) – krimināllieta pret Ianos Tranca

   (Lieta C-124/16)
   (2016/C 260/20)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht München

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Ianos Tranca

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 22. maija Direktīvas 2012/13/ES (1) 2. pantu un 6. panta 1. un 3. punktu nav saderīgs dalībvalsts tiesību akts, saskaņā ar kuru kriminālprocesā apsūdzētai personai, kura nedzīvo šajā dalībvalstī, ir noteikts pienākums norādīt pilnvaroto personu attiecībā pret šo personu izdota lēmuma par soda uzlikšanu paziņošanai, arī ja apsūdzētās personas rīcībā līdz ar to nav viss termiņš, lai lēmumu par soda uzlikšanu pārsūdzētu, taču viņš nevar arī norādīt adresi, izmantojot kuru viņu var pierādāmā veidā informēt par lēmumu par soda uzlikšanu, un informēšana par pilnvarotās personas tiesvedības dokumentu paziņošanai vārdu un adresi viņam sniedz iespēju informēt pilnvaroto personu tiesvedības dokumentu paziņošanai, uz kuras adresi viņam var tikt nosūtīts lēmums par soda uzlikšanu ar pierādījumu par paziņošanu?

               2)

               Vai ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 22. maija Direktīvas 2012/13/ES 2. panta 1. punktu un 6. panta 1. un 3. punktu nav saderīgs dalībvalsts tiesību akts, saskaņā ar kuru kriminālprocesā apsūdzētai personai, kura nedzīvo šajā dalībvalstī, ir noteikts pienākums norādīt pilnvaroto personu attiecībā pret šo personu izdota lēmuma par soda uzlikšanu paziņošanai, un, lai aprēķinātu pārsūdzības pieņemamības termiņu, pietiek, ja lēmumu paziņo pilnvarotajai personai tiesvedības dokumentu paziņošanai, ja apsūdzētā persona šādi aprēķinātas novēlošanās gadījumā var lūgt iepriekšējā stāvokļa atjaunošanu un šādā gadījumā par attaisnojumu ir uzskatāms fakts, ka tai lēmums par soda uzlikšanu ir ticis pārsūtīts un apsūdzētā persona pēc pārsūtīšanas ir to pārsūdzējusi, ievērojot termiņu, tātad, ja tā iepriekšējā stāvokļa atjaunošanas dēļ nesaīsināto pārsūdzības termiņu var izmantot vēlāk, pat ja likumā ir noteikts, ka lēmums par soda uzlikšanu novēlošanās gadījumā ir jāizpilda.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 22. maija Direktīva 2012/13/ES par tiesībām uz informāciju kriminālprocesā (OV L 142, 1. lpp.).


title: Lieta T-156/14: Prasība, kas celta 2014. gada 7. martā – Volkswagen /ITSB ( “StartUp” )

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/58

         Prasība, kas celta 2014. gada 7. martā – Volkswagen/ITSB (“StartUp”)
   (Lieta T-156/14)
   2014/C 135/76
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Volkswagen AG (Wolfsburg, Vācija) (pārstāvis – U. Sander, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 7. janvāra lēmumu lietā R 1335/2013–4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “StartUp” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 12., 28., 35. un 37. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 11 792 009

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-533/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2014. gada 30. aprīļa rīkojumu lietā F-88/13 Kolarova / REA 2014. gada 16. jūlijā iesniedza Desislava Kolarova

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2014. gada 30. aprīļa rīkojumu lietā F-88/13 Kolarova/REA2014. gada 16. jūlijā iesniedza Desislava Kolarova

   (Lieta T-533/14 P)
   2014/C 351/14
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Desislava Kolarova (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – F. Frabetti, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Agence exécutive pour la recherche (REA)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2014. gada 30. aprīļa rīkojumu lietā F-88/13 Desislava Kolarova/Agence Exécutive pour la Recherche, kura priekšmets ir prasība atcelt PMO.1 lēmumu, kas paziņots 2012. gada 28. novembrī, ar kuru tika noraidīts apelācijas sūdzības iesniedzējas 2012. gada 20. jūlija pieteikums par viņas mātes, Anna Borisova PETROVA, pielīdzināšanu apgādājamam bērnam atbilstoši Civildienesta noteikumu VII pielikuma 2. panta 4. punktam laikposmā no 2012. gada 1. novembra līdz 2013. gada 31. oktobrim;

               —

               atzīt par pieņemamu 2013. gada 17. septembra prasību un apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzējas pirmajā instancē izvirzītos prasījumus;

               —

               tā rezultātā nodot lietu atpakaļ Civildienesta tiesai;

               —

               lemt pat tiesāšanās izdevumiem un piespriest REA un/vai Komisijai tos atlīdzināt.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir tikuši pārkāpti tiesību akti un tikušas ierobežotas apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības uz aizstāvību, ciktāl Civildienesta tiesa (turpmāk tekstā – “CT”) esot kļūdaini uzskatījusi, ka lietas dalībnieku iesniegtie dokumenti tai sniedz pietiekamu informāciju, un tādēļ esot kļūdaini uzskatījusi, ka mutvārdu process nebija jāuzsāk.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, ciktāl CT esot kļūdaini uzskatījusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentā, atbilstoši kuram tāds līgums kā pakalpojumu līgums “nenoņem atbildību no personas, kas deleģē savas tiesības”, acīmredzami nav ņemts vērā Civildienesta noteikumu 2. panta 2. punkta un 91.a panta teksts.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir tikušas pārkāptas apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības efektīvi piekļūt tiesai.


title: Lieta F-119/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 25. jūnija spriedums – Sumberaz Sotte-Wedemeijer /Eiropols Civildienests — Eiropola personāls — Eiropola konvencija — Eiropola Civildienesta noteikumi — Lēmums 2009/371/TI — Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības piemērošana Eiropola darbiniekiem — Uz noteiktu laiku noslēgta pagaidu darbinieka līguma nepagarināšana — Atteikums noslēgt pagaidu darbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/67

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 25. jūnija spriedums – Sumberaz Sotte-Wedemeijer/Eiropols
   (Lieta F-119/12) (1)

   (Civildienests - Eiropola personāls - Eiropola konvencija - Eiropola Civildienesta noteikumi - Lēmums 2009/371/TI - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības piemērošana Eiropola darbiniekiem - Uz noteiktu laiku noslēgta pagaidu darbinieka līguma nepagarināšana - Atteikums noslēgt pagaidu darbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku)
   2014/C 253/94
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Stephanie Sumberaz Sotte-Wedemeijer (Voorburg, Nīderlande) (pārstāvis – J.-J. Ghosez, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas policijas birojs (pārstāvji – sākotnēji D. Neumann un D. El Khoury, pārstāvji, vēlāk J. Arnould, D. Neumann un D. El Khoury, pārstāvji)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropola lēmumu nepagarināt uz nenoteiktu laiku prasītājas līgumu un prasība piespriest Eiropolam samaksāt atšķirību starp atlīdzību, kuru prasītāja būtu varējusi turpināt saņemt Eiropolā, un jebkuru citu atlīdzību, ko viņa faktiski esot saņēmusi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               S. Sumberaz Sotte-Wedemeijer sedz savus un atlīdzina Eiropas Policijas biroja tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 379, 8.12.2012, 36. lpp.


title: Lieta T-590/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 24. jūnijā rīkojums – Onix Asigurări/AEAPP Prasība sakarā ar bezdarbību, prasība atcelt tiesību aktu un prasība par zaudējumu atlīdzību — Pieprasījums uzsākt izmeklēšanu par apgalvoto Savienības tiesību pārkāpumu — EAAPI lēmums par izmeklēšanas neuzsākšanu — Apelācijas padomes lēmums noraidīt apelāciju kā nepieņemamu — Termiņš prasības celšanai — Nepārsūdzams akts — Formas prasību neievērošana — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/36

         Vispārējās tiesas 2016. gada 24. jūnijā rīkojums – Onix Asigurări/AEAPP

   (Lieta T-590/15) (1)

   (Prasība sakarā ar bezdarbību, prasība atcelt tiesību aktu un prasība par zaudējumu atlīdzību - Pieprasījums uzsākt izmeklēšanu par apgalvoto Savienības tiesību pārkāpumu - EAAPI lēmums par izmeklēšanas neuzsākšanu - Apelācijas padomes lēmums noraidīt apelāciju kā nepieņemamu - Termiņš prasības celšanai - Nepārsūdzams akts - Formas prasību neievērošana - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota)
   (2016/C 305/50)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Onix Asigurări SA (Bukareste, Rumānija) (pārstāvis – M. Vladu, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestāde (pārstāvji – C. Coucke un S. Dispiter, pārstāvji, kuriem palīdz H.-G. Kamman, avocat)

      Priekšmets

   Prasība, pirmkārt un galvenokārt, kas pamatota ar LESD 265. pantu, konstatēt EAAPI prettiesisku atturēšanos pieņemt lēmumu par to, ka Istituto per la Vigilanza sulle Assicurazioni (IVASS, Itālijas Apdrošināšanas nozares uzraudzības iestāde) ir kļūdaini piemērojusi Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/49/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, ar kuru groza Direktīvu 73/239/EEK un Direktīvu 88/357/EEK (Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva) (OV 1992, L 228, 1. lpp.), 40. panta 6. punktu, un, pakārtoti, prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu, atcelt EAAPI priekšsēdētāja 2014. gada 6. jūnija lēmumu EIOPA–14–267 par izmeklēšanas uzsākšanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Regulas (ES) Nr. 1094/2010, ar ko groza Lēmumu Nr. 716/2009/EK un atceļ Komisijas Lēmumu 2009/79/EK (OV 2010, L 331, 48. lpp.), 17. pantu un Apelācijas padomes 2015. gada 3. augusta Lēmumu BOA 2015 001, ar ko tika noraidīts kā nepieņemams Onix Asigurări pieteikums par Regulas Nr. 1094/2010 60. pantu, un, otrkārt, prasība, kas pamatota ar LESD 268. pantu, atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājai esot radušies iepriekš minētās bezdarbības un šo lēmumu pieņemšanas dēļ

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Onix Asigurări SA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestādes (EAAPI) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 414, 14.12.2005.


title: Lieta C-269/11: Prasība, kas celta 2011. gada 31. maijā — Eiropas Komisija/Čehijas Republika

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/19

         Prasība, kas celta 2011. gada 31. maijā — Eiropas Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-269/11)
   2011/C 232/31
   Tiesvedības valoda — čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Lozano Palacios un M. Šimerdová)

      Atbildētāja: Čehijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka, atļaujot saskaņā ar Likuma Nr. 235/2004 par pievienotās vērtības nodokli 89. pantu ceļojumu aģentūrām piemērot īpašo režīmu attiecībā uz ceļojumu aģentiem saistībā ar ceļojumu pakalpojumu sniegšanu personām, kas nav ceļotāji, Čehijas Republika nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 306.-310. pantā noteiktos pienākumus;

               —

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Čehijas Republikā PVN īpašais režīms attiecībā uz ceļojumu aģentiem, kas ir ieviests ar Padomes Direktīvas 2006/112/EK 306.-310. pantu, ir piemērojams ne tikai attiecībā uz pakalpojumiem, kurus ceļojumu aģenti sniedz ceļotājiem, bet arī attiecībā uz pakalpojumiem, kurus sniedz personām, kas nav ceļotāji. Saskaņā ar Likuma Nr. 235/2004 par pievienotās vērtības nodokli 89. pantu Čehijas Republikā īpašais režīms ir piemērojams arī tad, ja ceļojuma pakalpojumu sniedz juridiska persona, kas šo pakalpojumu pārdod citiem ceļojumu aģentiem. Komisija uzskata, ka tas ir pretrunā Padomes Direktīvas 2006/112/EK 306.-310. panta noteikumiem, kuros ir paredzēts, ka īpašo režīmu ceļojumu aģentiem var piemērot tikai gadījumos, ja ceļojuma pakalpojums tiek sniegts ceļotājam. Komisijas viedokli apstiprina Padomes Direktīvas 2006/112/EK 306.-310. panta teksts un šo noteikumu mērķis.


title: Lieta F-59/09 RENV: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 18. novembra spriedums – De Nicola/EIB (Civildienests – Lietas nodošana atpakaļ Civildienesta tiesai pēc atcelšanas – EIB personāls – Ikgadējais novērtējums – Iekšējais regulējums – Apelācija – Tiesības tikt uzklausītam – Neievērošana Pārsūdzību izskatīšanas komitejā – Pārsūdzību izskatīšanas komitejas lēmuma prettiesiskums – Psiholoģiskā vardarbība – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas attiecībā uz prasījumiem par zaudējumu atlīdzību)

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/48

      Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 18. novembra spriedums – De Nicola/EIB
      (Lieta F-59/09 RENV) (1)

      (Civildienests - Lietas nodošana atpakaļ Civildienesta tiesai pēc atcelšanas - EIB personāls - Ikgadējais novērtējums - Iekšējais regulējums - Apelācija - Tiesības tikt uzklausītam - Neievērošana Pārsūdzību izskatīšanas komitejā - Pārsūdzību izskatīšanas komitejas lēmuma prettiesiskums - Psiholoģiskā vardarbība - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas attiecībā uz prasījumiem par zaudējumu atlīdzību)
      (2015/C 016/71)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāve – L. Isola)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (EIB) (pārstāvji – T. Gilliams un G. Nuvoli, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība atcelt 2008. gada 29. aprīlī pieņemtos lēmumus par paaugstināšanu amatā, kuros nav ietverts prasītāja vārds, kā arī prasītāja novērtējumu par 2007. gadu. Otrkārt, prasība atcelt Pārsūdzību izskatīšanas komitejas lēmumu turpināt izskatīt lietu, neskatoties uz noraidījuma pieteikumu. Visbeidzot prasība konstatēt faktu, ka prasītājs ir psiholoģiskas vardarbības upuris, kā arī piespriest atbildētājai pārtraukt šīs psiholoģiskās vardarbības darbības un atlīdzināt materiālos zaudējumus un morālo kaitējumu

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt Eiropas Investīciju bankas Pārsūdzību izskatīšanas komitejas 2008. gada 14. novembra lēmumu;

                  2)

                  nav jālemj par prasījumiem par zaudējumu atlīdzību par apgalvoto kaitējumu saistībā ar psiholoģisko vardarbību;

                  3)

                  pārējā daļā prasību noraidīt;

                  4)

                  Eiropas Investīciju banka sedz savus, kā arī atlīdzina C. De Nicola tiesāšanās izdevumus lietās F-59/09, T-264/11 un F-59/09 RENV.

         (1)  OV C 205, 29.8.2009., 49. lpp.


title: Lieta T-256/14: Prasība, kas celta 2014. gada 23. aprīlī  – Giuntoli /ITSB – Société des produits Nestlé  ( “CREMERIA TOSCANA” )

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/32

         Prasība, kas celta 2014. gada 23. aprīlī – Giuntoli/ITSB – Société des produits Nestlé (“CREMERIA TOSCANA”)
   (Lieta T-256/14)
   2014/C 253/46
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Andrea Giuntoli (Barselona, Spānija) (pārstāvis – A. Canela Giménez, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Šveice)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2014. gada 12. februāra lēmumu lietā R 886/2013–2;

               —

               piespriest ITSB un personām, kas iebilst pret šo prasību, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “CREMERIA TOSCANA”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 30., 35. un 43. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 549 346

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Société des produits Nestlé SA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “la Cremeria”, starptautiska reģistrācija

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt pārsūdzēto lēmumu, apmierināt iebildumus un daļēji noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-618/15: Prasība, kas celta 2015. gada 31. jūlijā – Voigt/Parlaments

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/35

         Prasība, kas celta 2015. gada 31. jūlijā – Voigt/Parlaments
   (Lieta T-618/15)
   (2016/C 106/41)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Udo Voigt (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – P. Richter, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja atteikumu piešķirt Eiropas Parlamenta telpas 2015. gada 16. jūnijā plānotajai prasītāja preses konferencei;

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja izdoto aizliegumu iekļūt ēkās 2015. gada 16. jūnija konferences dalībniekiem no Krievijas;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: Līgumu pārkāpums

                           —

                           Prasītājs norāda, ka lūguma piešķirt telpas noraidījums, kā arī aizlieguma iekļūt telpās attiecināšana uz dalībniekiem no Krievijas ir uzskatāma par Līgumu vai attiecīgi to īstenošanas normu pārkāpumu.

                           —

                           Prasītājam atbilstoši Eiropas Parlamenta Prezidija 2005. gada 4. jūlija Frakciju sēžu reglamentam esot tiesības izmantot nepieciešamās telpas. Izņēmuma kārtā piemērojamie atteikuma pamati šajā gadījumā neesot konstatēti, jo telpas attiecīgajā laikā nebija aizņemtas un iecerētā preses konference nebūtu radījusi draudus nedz Parlamenta drošībai, nedz tā darbībai. Tādejādi esot ierobežotas prasītāja tiesības informēt par savu parlamentāro darbību.

                           —

                           Attiecībā uz viesiem no Krievijas izdotais aizliegums iekļūt telpās esot pretrunā diskriminācijas etniskās piederības un pilsonības dēļ aizliegumam (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. panta 1. punkts).

               2.

               Otrais pamats: Rīcības brīvības ļaunprātīga izmantošana

                           —

                           Prasītājs norāda, ka Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja rīcības pamatā esot acīmredzama patvaļa un tā esot diametrāli pretrunā primārajos tiesību aktos noteiktajam diskriminācijas aizliegumam.


title: Lieta F-61/14: Prasība, kas celta 2014. gada 7. jūlijā  – ZZ /Komisija

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/61

         Prasība, kas celta 2014. gada 7. jūlijā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-61/14)
   2014/C 421/88
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvis – A. Salerno, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu nepaaugstināt prasītāju AD 13 pakāpē 2013. gada paaugstināšanas amatā ietvaros

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu nepaaugstināt prasītāju AD 13 pakāpē 2013. gada paaugstināšanas amatā ietvaros;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-39/06: Prasība, kas celta  2006. gada 11. aprīlī  —  Chassagne  pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/53

         Prasība, kas celta 2006. gada 11. aprīlī — Chassagne pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta F-39/06)
   (2006/C 131/97)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Olivier Chassagne, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un Y. Minatchy, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt par prettiesisku un, attiecīgi, par nepiemērojamu attiecībā uz prasītāju Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu (jaunajā redakcijā) VII pielikuma 8. pantu;

               —

               piešķirt prasītājam simbolisku kompensāciju: EUR 1 par nodarīto morālo kaitējumu un summu EUR 16 473 apmērā kā atlīdzinājumu par nodarītajiem mantiskajiem zaudējumiem.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs — Komisijas ierēdnis — ir dzimis Reinjonas salā [île de Réunion], Francijas aizjūras teritorijā. Viņš iesniedza šo apelācijas sūdzību pēc tam, kad tika noraidīta viņa sūdzība, ko viņš bija iesniedzis sakarā ar izziņu par savu atalgojumu 2005. gada jūlija mēnesī, kurā bija ietverta atlīdzība par viņa ikgadējiem ceļa izdevumiem.
   Pamatojot savu apelācijas sūdzību, prasītājs norāda uz Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. panta (redakcijā, kas ir spēkā kopš 2004. gada 1. maija) prettiesiskumu. Viņš apgalvo, ka šī norma ir pretrunā Kopienu tiesībām tādā nozīmē, ka tā rada pamatu dažādām nevienlīdzīgām attieksmēm saistībā ar ierēdņu izcelsmes vietu, kā arī diskriminācijai, kas jo īpaši ir pretrunā EKL 12. pantam un 229. pantam, attiecībā uz ierēdņiem, kuri ir dzimuši Francijas aizjūras teritorijās, un vispārīgā veidā sakarā ar pilsonību saistībā ar piederību valodas minoritātei, etniskajai izcelsmei vai rasei.
   Turklāt prasītājs apgalvo, ka minētā norma pārkāpj citus Kopienu tiesību vispārējos principus, tādus kā pienākumu norādīt pamatojumu un samērīguma principu, pārskatāmības un labas pārvaldības principu, kā arī tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības principu.


title: Lieta T-501/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 29. marta spriedums – Nīderlande/Komisija ELGF un ELFLA — No finansējuma izslēgti izdevumi — Integrētā administrācijas un kontroles sistēma — Samazinājumi un izslēgšana savstarpējās atbilstības noteikumu neievērošanas gadījumā — Maznozīmīga neatbilstība — Regulas (EK) Nr. 73/2009 24. panta 2. punkts — Regulas (EK) Nr. 1122/2009 71. panta 3. punkts — Pierādīšanas pienākums — Regulas (EK) nr. 73/2009 II pielikuma interpretācija

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/32

         Vispārējās tiesas 2017. gada 29. marta spriedums – Nīderlande/Komisija
   (Lieta T-501/15) (1)

   (ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Integrētā administrācijas un kontroles sistēma - Samazinājumi un izslēgšana savstarpējās atbilstības noteikumu neievērošanas gadījumā - Maznozīmīga neatbilstība - Regulas (EK) Nr. 73/2009 24. panta 2. punkts - Regulas (EK) Nr. 1122/2009 71. panta 3. punkts - Pierādīšanas pienākums - Regulas (EK) nr. 73/2009 II pielikuma interpretācija)
   (2017/C 151/40)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāves – M. Bulterman, B. Koopman un H. Stergiou)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – H. Kranenborg un D. Triantafyllou)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – sākotnēji C. Brodie, vēlāk J. Kraehling, un visbeidzot J. Kraehling un G. Brown)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu, atcelt Komisijas 2015. gada 22. jūnija Īstenošanas lēmumu (ES) 2015/1119, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2015, L 182, 39. lpp.), ciktāl tas attiecas uz Nīderlandes Karalistes attiecinātajiem izdevumiem.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nīderlandes Karaliste sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 346, 19.10.2015.


title: Lieta T-130/10: Prasība, kas celta 2010. gada 17. martā — Lux Management /ITSB — Zeis Excelsa ( “KULTE” )

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/46

         Prasība, kas celta 2010. gada 17. martā — Lux Management/ITSB — Zeis Excelsa (“KULTE”)
   (Lieta T-130/10)
   2010/C 134/75
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lux Management Holding SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — S. Mas, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Zeis Excelsa SPA (Montegranaro, Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 15. janvāra lēmumu lietā R 712/2008-4 par tādu, kam nav priekšmeta;

               —

               pakārtoti, atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 15. janvāra lēmumu lietā R 712/2008-4, jo neesot ņemti vērā prasītājas iesniegtie pierādījumi;

               —

               pakārtoti, atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 15. janvāra lēmumu lietā R 712/2008-4, jo tas neesot pamatots saistībā ar otras procesa dalībnieces piekrišanu attiecībā uz reģistrēto Kopienas preču zīmi, par kuru prasītāja iesniegusi pieteikumu par atcelšanu un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atcelt: grafiska preču zīme “KULTE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 14., 18. un 25. klasē

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: Itālijas grafiskas preču zīmes “CULT” attiecībā uz visām precēm, kas ietilpst 25. klasē, reģistrācija; starptautiskas grafiskas preču zīmes “CULT” reģistrācija, kas ir spēkā Francijā un Beniluksa valstīs, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 14., 18. un 25. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumā par Kopienas preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu norādīto preču zīmi daļēji atzīt par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 209/2007 43. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot atzinusi, ka tās lēmumam nav prasības priekšmeta, jo lietas dalībnieki bija vienojušies par attiecīgo preču zīmju līdzāspastāvēšanu un tam sekojošo lūgumu par pieteikuma atsaukšanu; Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta 1. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot atsacījusies pieņemt jaunus pieteicējas iesniegtos pierādījumus. Padomes Regulas Nr. 209/2007 57. panta 2. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot pieļāvusi kļūdu iesniegto pierādījumu nozīmes vērtējumā un neesot sniegusi pamatojumu saistībā ar otras procesa Apelāciju padomē dalībnieces piekrišanu attiecībā uz reģistrēto Kopienas preču zīmi, par kuru prasītāja iesniegusi pieteikumu par atcelšanu


title: Lieta C-507/13: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 9. decembra rīkojums – Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome, persona, kas iestājusies lietā: Eiropas Komisija

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/31

         Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 9. decembra rīkojums – Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome, persona, kas iestājusies lietā: Eiropas Komisija
   (Lieta C-507/13) (1)

   (2015/C 146/38)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 359, 7.12.2013.


title: Lieta T-128/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 13. novembra spriedums — SPM /Padome un Komisija (Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība — Tirgu kopīgā organizācija — Banāni — Kārtība, kādā Eiropas Savienībā ieved banānus, kuru izcelsme ir ĀKK valstis — Tiesiska vai prettiesiska rīcība — Kaitējums, ko, kā apgalvots, cietis neatkarīgais ĀKK ražotājs)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/20

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 13. novembra spriedums — SPM/Padome un Komisija
   (Lieta T-128/05) (1)

   (Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība - Tirgu kopīgā organizācija - Banāni - Kārtība, kādā Eiropas Savienībā ieved banānus, kuru izcelsme ir ĀKK valstis - Tiesiska vai prettiesiska rīcība - Kaitējums, ko, kā apgalvots, cietis neatkarīgais ĀKK ražotājs)
   (2009/C 6/39)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société des plantations de Mbanga SA (SPM), Douala (Kamerūna) (pārstāvji — sākotnēji P. Soler Couteaux un S. Cahn, vēlāk S. Cahn, B. Doré un A. Farache, avocats)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — A. De Gregorio Merino, M. Balta un A. Westerhof Löfflerova) un Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Clotuche-Duvieusart un L. Visaggio)
   Priekšmets
   Prasība atlīdzināt zaudējumus atbilstoši EKL 235. pantam un EKL 288. panta otrajai daļai, kura pamatota, pirmām kārtām, ar Padomes un Komisijas prettiesisku rīcību saistībā ar regulējuma par banānu importu Kopienā pieņemšanu, un, pakārtoti, par Kopienas atbildību, nepastāvot šo divu iestāžu prettiesiskai rīcībai.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               La Société des plantations de Mbanga SA (SPM) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 9.7.2005.


title: Lieta C-332/11: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 21. februāra spriedums ( Hof van Cassatie van België (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — ProRail NV/Xpedys NV, DB Schenker Rail Nederland NV, Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV, FAG Kugelfischer GmbH (Regula (EK) Nr. 1206/2001 — Sadarbība pierādījumu iegūšanā civillietās un komerclietās — Pieprasījums veikt tiešu pierādījumu iegūšanu — Eksperta iecelšana — Uzdevums, ko daļēji izpilda iesniedzējtiesas dalībvalstī un daļēji — citā dalībvalstī)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/11

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 21. februāra spriedums (Hof van Cassatie van België (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — ProRail NV/Xpedys NV, DB Schenker Rail Nederland NV, Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV, FAG Kugelfischer GmbH

   (Lieta C-332/11) (1)

   (Regula (EK) Nr. 1206/2001 - Sadarbība pierādījumu iegūšanā civillietās un komerclietās - Pieprasījums veikt tiešu pierādījumu iegūšanu - Eksperta iecelšana - Uzdevums, ko daļēji izpilda iesniedzējtiesas dalībvalstī un daļēji - citā dalībvalstī)
   2013/C 114/15
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van Cassatie van België

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: ProRail NV

      Atbildētājas: Xpedys NV, DB Schenker Rail Nederland NV, Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV, FAG Kugelfischer GmbH

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hof van Cassatie van België — Padomes 2001. gada 28. maija Regula (EK) Nr. 1206/2001 par sadarbību starp dalībvalstu tiesām pierādījumu iegūšanā civillietās un komerclietās (OV L 174, 1. lpp.) 1. un 17. panta un Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (“Brisele I”) (OV L 12, 1. lpp.) 33. panta 1. punkta interpretācija — Tieša pierādījumu iegūšana, ko veic tiesa, kas iesniedz pieprasījumu — Dalībvalsts tiesas veikta eksperta iecelšana un uzdevuma došana viņam, kas daļēji jāizpilda dalībvalstī, kurā atrodas attiecīgā tiesa, un daļēji otrā dalībvalstī — Regulas Nr. 1206/2001 17. pantā paredzētās procedūras obligāta vai neobligāta piemērošana

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2001. gada 28. maija Regulas (EK) Nr. 1206/2001 par sadarbību starp dalībvalstu tiesām pierādījumu iegūšanā civillietās un komerclietās 1. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 17. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts tiesai, kas vēlas, lai ekspertam uzticēts pieprasījums iegūt pierādījumus tiktu izpildīts citas dalībvalsts teritorijā, nav pienākuma katrā ziņā izmantot šajās tiesību normās paredzēto pierādījumu iegūšanas līdzekli, lai varētu uzdot veikt šo pierādījumu iegūšanu.

      (1)  OV C 269, 10.9.2011.


title: Lieta T-480/12: Prasība, kas celta 2012. gada 5. novembrī — Coca-Cola /ITSB — Mitico ( “Master” )

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/52

         Prasība, kas celta 2012. gada 5. novembrī — Coca-Cola/ITSB — Mitico (“Master”)
   (Lieta T-480/12)
   2013/C 26/105
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Coca-Cola Company (Atlanta, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — S. Malynicz, Barrister, D. Stone un L. Ritchie, Solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) (Damascus, Sīrija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 29. augusta lēmumu lietā R 2156/2011-2 un

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei segt savus izdevumus pašiem un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Master” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29., 30. un 32. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9091612

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes “Coca-Cola” reģistrācija Nr. 8792475; Kopienas grafiskas preču zīmes “Coca-Cola” reģistrācija Nr. 3021086; Kopienas grafiskas preču zīmes “Coca-Cola” reģistrācija Nr. 2117828; Kopienas grafiskas preču zīmes “Coca-Cola” reģistrācija Nr. 2107118; Apvienotās Karalistes grafiskas preču zīmes “C” reģistrācija Nr. 2428468

      Iebildumu nodaļas lēmums: noraidīt iebildumus pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums


title: Lieta C-3/09: Tiesas (astotā palāta) 2010. gada 18. marta spriedums ( Hof van Beroep te Gent — Beļģija lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Erotic Center BVBA /Beļģijas valsts (Sestā PVN direktīva — 12. panta 3. punkta a) apakšpunkts — H pielikums — PVN samazinātā likme — Jēdziens “ieejas karte kinoteātrī” — Individuāla kabīne, kurā var skatīties filmas pēc pieprasījuma)

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/7

         Tiesas (astotā palāta) 2010. gada 18. marta spriedums (Hof van Beroep te Gent — Beļģija lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Erotic Center BVBA/Beļģijas valsts
   (Lieta C-3/09) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 12. panta 3. punkta a) apakšpunkts - H pielikums - PVN samazinātā likme - Jēdziens “ieejas karte kinoteātrī” - Individuāla kabīne, kurā var skatīties filmas pēc pieprasījuma)
   2010/C 134/11
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van Beroep te Gent

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Erotic Center BVBA

      Atbildētāja: Beļģijas valsts

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hof van Beroep te Gent — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās PVN direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) III pielikuma 7. punkts) H pielikuma 7. kategorijas interpretācija — Noteiktu preču piegādei un pakalpojumu sniegšanai piemērojamā samazinātā nodokļu likme — Kinoteātri — Jēdziens — Individuāla kabīne, kurā var skatīties filmas pēc pieprasījuma

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas grozīta ar Padomes 2001. gada 19. janvāra Direktīvu 2001/4/EK, H pielikuma 7. kategorijas pirmajā daļā ietvertais jēdziens “ieejas kartes kinoteātrī” ir interpretējams tādējādi, ka tas neattiecas uz maksājumu, kuru patērētājs veicis, lai varētu saņemt individuālu vienas vai vairāku filmu vai arī filmu fragmentu videopārraides [pakalpojumu] privātās telpās, piemēram, pamata prāvā aplūkotajās kabīnēs.

      (1)  OV C 82, 04.04.2009.


title: Lieta C-48/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour d'appel de Liège (Beļģija) 2007. gada 5. februārī rīkojumu — État belge pret Les Vergers du Vieux Tauves SA

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour d'appel de Liège (Beļģija) 2007. gada 5. februārī rīkojumu — État belge pret Les Vergers du Vieux Tauves SA

   (Lieta C-48/07)
   (2007/C 82/38)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour d'appel de Liège
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: État belge

      Atbildētāja: Les Vergers du Vieux Tauves SA

   Prejudiciālais jautājums
   Vai tas, ka ar 1992. gada 28. decembra likumu veiktie Code des impôts sur les revenus 1992 202. panta nosacījumu grozījumi, atsaucoties uz Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvu 90/435/EKK (1), kas apliek ar nodokli dividenžu saņēmēju par līdzdalību sabiedrības, kura to izmaksā, kapitālā, nepārņem expressis verbis nepieciešamību pēc nodokļa ieturēšanas par pilnu īpašuma tiesību turēšanu un netieši pieļauj atbildētājas sniegtajā interpretācijā, ka tikai kapitālu pārstāvošo lietošanas tiesību turēšana ļauj saņemt atbrīvojumu no nodokļa par dividendēm, ir savienojams ar iepriekš minētās direktīvas nosacījumiem par līdzdalību kapitālā, un īpaši ar tās 3., 4. un 5. panta nosacījumiem?

      (1)  Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīva 90/435/EEK par nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (OV L 225, 6. lpp.).


title: Lieta T-113/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 13. decembra spriedums — Angelidis /Parlaments (Civildienests — Ierēdņi — A2 pakāpes amata vietas aizpildīšana — Kandidatūras noraidīšana — Būtisku formas prasību pārkāpums — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/42

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 13. decembra spriedums — Angelidis/Parlaments
   (Lieta T-113/05) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - A2 pakāpes amata vietas aizpildīšana - Kandidatūras noraidīšana - Būtisku formas prasību pārkāpums - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2008/C 22/77)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Angel Angelidis, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvis — É. Boigelot, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — A. Bencomo Weber, J. F. de Wachter un A. Lukošiūtė, pārstāvji)
   Priekšmets
   Pirmkārt, prasība atcelt Eiropas Parlamenta lēmumu noraidīt prasītāja kandidatūru uz Parlamenta Iekšpolitikas [komisiju] ģenerāldirektorāta Direktorāta “Budžeta jautājumi” direktora amata vietu un šajā amatā iecelt citu kandidātu un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus, ko prasītājs esot cietis viņa kandidatūras noraidīšanas dēļ
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Parlamenta prezidija 2004. gada 25. februāra lēmumu par Alfredo De Feo iecelšanu Eiropas Parlamenta Iekšpolitikas [komisiju] ģenerāldirektorāta budžeta jautājumu direktora amatā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Parlaments atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 115, 14.5.2005.


title: Lieta T-278/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. novembra spriedums — Jabones Pardo pret ITSB — Quimi Romar ( YUKI ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Valsts agrāka vārdiska preču zīme YUPIO — Kopienas vārdiskas preču zīmes YUKI reģistrācijas pieteikums — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — ITSB apsvērumi — Pieņemamība)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/55

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. novembra spriedums — Jabones Pardo pret ITSB — Quimi Romar (“YUKI”)
   (Lieta T-278/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “YUPIO” - Kopienas vārdiskas preču zīmes “YUKI” reģistrācijas pieteikums - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - ITSB apsvērumi - Pieņemamība)
   (2006/C 326/119)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Jabones Pardo, SA, Madride (Spānija) (Pārstāvji — sākotnēji J. Astiz Suárez un pēc tam A. Tarí Lázaro, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Pārstāvis — J. Laporta Insa)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā: Quimi Romar, SL, Monkada (Spānija) (Pārstāvis — A. Sanz-Bermell y Martínez un J. Carlos Heder, advokāti)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 23. aprīļa lēmumu (apvienotās lietas R 547/2003-1 un R 604/2003-1) attiecībā uz iebildumu procesu starp Jabones Pardo, SA un Quimi Romar, SL.
   Sprieduma rezolutīvā daļa:

               1)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 23. aprīļa lēmums (apvienotās lietas R 547/2003-1 un R 604/2003-1) ir atcelts tiktāl, ciktāl ar to tika apmierināta personas, kas iestājusies lietā, apelācijas sūdzība saistībā ar 3. klasē ietilpstošajām “ziepēm; parfimērijas produktiem; eļļām, kosmētiku, matu losjoniem; zobu pastām” un 5. klasē ietilpstošajiem “higiēniskajiem produktiem”, kurus aptver reģistrācijas pieteikums;

               2)

               ITSB sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina pusi no tiesāšanās izdevumiem, kas radušies Jabones Pardo, SA.

               3)

                  Quimi Romar, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 251, 09.10.2004.


title: Lieta T-18/07 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 21. maija rīkojums — Kronberger /Parlaments (Pagaidu noregulējums — Akts par Eiropas Parlamenta locekļu ievēlēšanu — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Nepieņemamība)

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/24

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 21. maija rīkojums — Kronberger/Parlaments
   (Lieta T-18/07 R)
   (Pagaidu noregulējums - Akts par Eiropas Parlamenta locekļu ievēlēšanu - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Nepieņemamība)
   (2007/C 155/48)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hans Kronberger, Vīne (Austrija) (pārstāvis — W. Weh, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — H. Krück, N. Lorenz un M. Windisch)
   Priekšmets
   Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu, ar kuru ir lūgts, pirmkārt, pagaidām paziņot par Eiropas Parlamenta locekļa mandāta nepiešķiršanu tā patreizējam īpašniekam un, otrkārt, pagaidām piešķirt šo mandātu prasītājam.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt pieteikumu par pagaidu pasākumu noteikšanu;

               2)

               atlikt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 7. jūlijā apvienotajās lietās T-107/01 un T-175/01 Société des mines de Sacilor – Lormines SA pret Eiropas Kopienu Komisiju (EOTK Līgums — Tērauda rūpniecība — Kalnraktuvju koncesiju pārtraukšana — Francijas valdības uzliktie maksājumi kalnraktuvju uzņēmumiem — Sūdzība — Komisijas labvēlīgas atbildes trūkums — Prasība par bezdarbību — Prasība par atcelšanu — Pieņemamība — Tiesības celt prasību — Uzņēmums OT Līguma 80. panta izpratnē)

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/14

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 7. jūlijā
   apvienotajās lietās T-107/01 un T-175/01 Société des mines de Sacilor – Lormines SA pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (EOTK Līgums - Tērauda rūpniecība - Kalnraktuvju koncesiju pārtraukšana - Francijas valdības uzliktie maksājumi kalnraktuvju uzņēmumiem - Sūdzība - Komisijas labvēlīgas atbildes trūkums - Prasība par bezdarbību - Prasība par atcelšanu - Pieņemamība - Tiesības celt prasību - Uzņēmums OT Līguma 80. panta izpratnē)
   (2004/C 239/29)
   Tiesvedības valoda: franču
   Apvienotajās lietās T-107/01 un T 175/01, Société des mines de Sacilor – Lormines SA, Puteaux (Francija), ko pārstāv G. Marty, vēlāk R. Schmitt, advokāti, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji: G. Rozet un L. Ström, kas norādīja adresi Luksemburgā) prasībā par bezdarbību un pakārtoti, prasībā par atcelšanu, attiecībā uz Komisijas atteikumu apmierināt prasītāja sūdzību atzīt, ka Francijas Republika, uzliekot prasītājam pārmērīgus maksājumus par tā kalnraktuvju koncesiju pārtraukšanu un atsacīšanos no tām, ir pārkāpusi OT Līguma 4. panta b) un c) punktus, un OT Līguma 86. pantu, Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs H. Legal, tiesnese V. Tiili un tiesnesis M. Vilaras, sekretārs: J. Palacio Gonzalez, galvenais administrators, 2004. gada 7. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Prasības noraidīt kā nepieņemamas.

               2)

               Piespriest prasītājam atlīdzināt izdevumus, ieskaitot izdevumus, kas radušies pagaidu noregulējuma tiesvedībā.

      (1)  OV C 227, 11.8. 2001.


title: lieta C-76/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar Finanzgericht Köln2005. gada 27. janvāra lēmumu lietā Herbert Schwarz un Marga Gootjes-Schwarz pret Finanzamt Bergisch Gladbach

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar Finanzgericht Köln2005. gada 27. janvāra lēmumu lietā Herbert Schwarz un Marga Gootjes-Schwarz pret Finanzamt Bergisch Gladbach

   (lieta C-76/05)
   (2005/C 93/27)
   tiesvedības valoda - vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 27. janvāraFinanzgericht Köln [Ķelnes Finanšu tiesas] lēmumu lietā Herbert Schwarz un Marga Gootjes-Schwarz pret Finanzamt Bergisch Gladbach, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 16. februārī.
   Ķelnes Finanšu tiesa lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:

               vai kārtība, saskaņā ar ko skolas naudas maksājumi, kas tiek veikti noteiktām vācu skolām, var tikt uzskatīti par īpašiem izdevumiem, par ko ienākuma nodokli samazina atbilstoši Ienākumu nodokļa likuma 1998. un 1999. gada redakcijā 10. panta 1. daļas 9. punktam, un kas netiek piemērota skolas naudas maksājumiem pārējā Kopienas teritorijā, ir pretrunā ar EK līguma 8.a (jaunajā redakcijā – EKL 18. pants; vispārīgā brīva pārvietošanās), 48. (jaunajā redakcijā – EKL 39. pants; darba ņēmēju brīva pārvietošanās), 52. (jaunajā redakcijā – EKL 43. pants; uzņēmējdarbības brīvība) vai 59. pantu (jaunajā redakcijā – EKL 49. pants; pakalpojumu sniegšanas brīvība)?


title: Lieta T-268/08: Vispārējās tiesas 2012. gada 28. februāra spriedums — Land Burgenland un Austrija/Komisija (Valsts atbalsts — Valsts atbalsts, ko Austrija ir piešķīrusi Grazer Wechselseitige (GRAWE) grupai saistībā ar Bank Burgenland AG privatizāciju — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt — Kritērijs par privāto ieguldītāju tirgus ekonomikā — Piemērošanā situācijā, kad valsts rīkojas kā pārdevējs — Tirgus cenas noteikšana)

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/9

         Vispārējās tiesas 2012. gada 28. februāra spriedums — Land Burgenland un Austrija/Komisija
   (Lieta T-268/08) (1)

   (Valsts atbalsts - Valsts atbalsts, ko Austrija ir piešķīrusi Grazer Wechselseitige (GRAWE) grupai saistībā ar Bank Burgenland AG privatizāciju - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt - Kritērijs par privāto ieguldītāju tirgus ekonomikā - Piemērošanā situācijā, kad valsts rīkojas kā pārdevējs - Tirgus cenas noteikšana)
   2012/C 109/19
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Land Burgenland (Austrija) (pārstāvji — U. Soltész un C. Herbst, advokāti) (lieta T-268/08) un Austrijas Republika (pārstāvji — G. Hesse, C. Pesendorfer, E. Riedl, M. Fruhmann un J. Bauer) (lieta T-281/08))

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji V. Kreuschitz, N. Khan un K. Gross, vēlāk V. Kreuschitz, N. Khan un T. Maxian Rusche)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 30. aprīļa Lēmumu 2008/719/EK par valsts atbalstu C 56/06 (ex NN 77/06), ko īsteno Austrija Bank Burgenland privatizācijai (OV L 239, 32. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Austrijas Republika un Burgenlandes federālā zeme atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 247, 27.09.2008.


title: Lieta C-18/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 16. janvārī iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) — Město Žamberk/Finanční ředitelství v Hradci Králové

text:
               31.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 16. janvārī iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) — Město Žamberk/Finanční ředitelství v Hradci Králové

   (Lieta C-18/12)
   2012/C 98/19
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Město Žamberk

      Atbildētāja: Finanční ředitelství v Hradci Králové

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai neorganizētas, neregulāras un ar atpūtu saistītas sporta aktivitātes, ar kurām iepriekš minētajā veidā var nodarboties atklātā peldbaseina kompleksā (piemēram, peldēšana atpūtas nolūkos, bumbu spēles utt.), var uzskatīt par piedalīšanos sporta vai fiziskās audzināšanas pasākumos 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 132. panta 1. punkta m) apakšpunkta izpratnē?

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai šāda atklāta peldbaseina kompleksa izmantošanas par atlīdzību nodrošināšanu, kas tā apmeklētājiem sniedz iepriekš minēto iespēju nodarboties ar sporta aktivitātēm, tostarp cita veida izklaidi vai atpūtu, var uzskatīt par pakalpojumu, kas cieši saistīts ar sportu vai fizisko audzināšanu un ko nodrošina personām, kas piedalās sporta vai fiziskās audzināšanas pasākumos iepriekš minētās Direktīvas 2006/112/EK normas izpratnē, un līdz ar to par pakalpojumu, kas ir atbrīvots no pievienotās vērtības nodokļa, tiktāl, ciktāl to sniedz bezpeļņas organizācija un ir ievēroti citi šajā direktīvā paredzētie nosacījumi?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-493/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 6. septembra spriedums — Persia International Bank /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Kļūda vērtējumā)

text:
               19.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/10

         Vispārējās tiesas 2013. gada 6. septembra spriedums — Persia International Bank/Padome
   (Lieta T-493/10) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Kļūda vērtējumā)
   2013/C 304/19
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Persia International Bank plc (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — sākotnēji S. Gadhia, S. Ashley, solicitors, D. Anderson, QC, un R. Blakeley, barrister, vēlāk S. Ashley, S. Jeffrey, A. Irvine, solicitors, D. Wyatt, QC, un R. Blakeley)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop un A. Vitro)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Boelaert un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   par lūgumu, pirmkārt, atcelt Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), Padomes 2010. gada 26. jūlija Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 668/2010, ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 195, 25. lpp.), Padomes 2010. gada 25. oktobra Lēmumu 2010/644/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP (OV L 281, 81. lpp.), Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV L 281, 1. lpp.), Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP (OV L 319, 71. lpp.), Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010 (OV L 319, 11. lpp.), un Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.), ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju, un, otrkārt, prasība atzīt, ka prasītājai nav piemērojams Padomes 2007. gada 19. aprīļa Regulas (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 103, 1. lpp.) 7. panta 2. punkta d) apakšpunkts, Regulas Nr. 961/2010 16. panta 2. punkta a) apakšpunkts un Regulas Nr. 267/2012 23. panta 2. punkts

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt, ciktāl tie attiecas uz Persia International Bank plc:

                           —

                           Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP, II pielikuma B tabulas 4. punktu;

                           —

                           Padomes 2010. gada 26. jūlija Īstenošanas Regulas (ES) Nr. 668/2010, ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, pielikuma B tabulas 2. punktu;

                           —

                           Padomes 2010. gada 25. oktobra Lēmuma 2010/644/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, pielikuma B tabulas I sadaļas 4. punktu;

                           —

                           Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulas (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu Nr. 423/2007, VIII pielikuma B tabulas 4. punktu;

                           —

                           Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP;

                           —

                           Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu Nr. 961/2010;

                           —

                           Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas Nr. 961/2010 atcelšanu IX pielikuma I sadaļas B tabulas 4. punktu;

               2)

               Lēmums 2010/413, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2010/644 un tad ar Lēmumu 2011/783, attiecībā uz Persia International Bank paliek spēkā, līdz stājas spēkā Regulas Nr. 267/2012 atcelšana;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Persia International Bank tiesāšanās izdevumus;

               5)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 328, 04.12.2010.


title: Lieta C-334/08: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 8. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Savienības pašu resursi — Atteikums nodot Savienības rīcībā pašu resursus, kas atbilst noteiktām prettiesiskām muitas atļaujām — Nepārvarama vara — Muitas iestāžu krāpnieciska darbība — Dalībvalstu atbildība — Noteikto prasījumu iegrāmatošanas atsevišķā kontā tiesiskums)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/5

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 8. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-334/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Savienības pašu resursi - Atteikums nodot Savienības rīcībā pašu resursus, kas atbilst noteiktām prettiesiskām muitas atļaujām - Nepārvarama vara - Muitas iestāžu krāpnieciska darbība - Dalībvalstu atbildība - Noteikto prasījumu iegrāmatošanas atsevišķā kontā tiesiskums)
   2010/C 234/07
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Aresu un A. Caeiros)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. Bruni, pārstāvis, G. Albenzio, avvocato dello Stato)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un B. Klein)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 10. panta, Padomes 2000. gada 29. septembra Lēmuma 2000/597/EK, Euratom par Eiropas Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 253, 42. lpp.) 8. panta un Padomes 2000. gada 22. maija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 130, 11. lpp.), 2., 6., 10., 11. un 17. panta pārkāpums — Atteikums Kopienu rīcībā nodot pašu resursus, kas atbilst konkrētām prettiesiskām muitas atļaujām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atteikdamās nodot Komisijas rīcībā pašu resursus, kas atbilst muitas parādam, kurš radies tādēļ, ka Direzione Compartimentale delle Dogane per le Regioni Puglia e Basilicata sise à Bari, sākot ar 1997. gada 27. februāri, prettiesiski izsniedza atļaujas C tipa muitas noliktavu izveidei un vadīšanai Tarentē, bet vēlāk — sekojošas atļaujas pārstrādei muitas uzraudzībā un ievešanai pārstrādei līdz brīdim, kad tās 2002. gada 4. decembrī tika atsauktas, Itālijas Republika nav izpildījusi Padomes 2000. gada 29. septembra Lēmuma 2000/597/EK, Euratom, par Eiropas Kopienu pašu resursu sistēmu 8. pantā, kā arī Padomes 2000. gada 22. maija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom, par Kopienu pašu resursu sistēmu, 2., 6., 10., 11. un 17. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Vācijas Federatīvā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008.