title: Lieta C-575/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 12. novembrī iesniedza Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) — Thomas Etzold u.c./ Condor Flugdienst GmbH

text:
               18.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 15/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 12. novembrī iesniedza Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) — Thomas Etzold u.c./Condor Flugdienst GmbH

   (Lieta C-575/13)
   2014/C 15/15
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Rüsselsheim

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Prasītāji: Thomas Etzold, Sandra Etzold, Toni Lennard Etzold

      Atbildētāja: Condor Flugdienst GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ārkārtējam apstāklim regulas (1) 5. panta 3. punkta izpratnē ir jābūt tieši saistītam ar rezervēto lidojumu?

               2)

               Ja ārkārtējie apstākļi, kas radušies iepriekšējos lidojumos, ir būtiski arī attiecībā uz vēlāku lidojumu: vai iespējamie pasākumi, kas apkalpojošajam gaisa pārvadātājam ir jāveic saskaņā ar regulas 5. panta 3. punktu, attiecas tikai uz ārkārtējā apstākļa novēršanu vai tomēr arī uz izvairīšanos no ilgas kavēšanās?

               3)

               Vai tādu trešo personu iejaukšanās, kuras rīkojas uz savu atbildību un kuras ir saņēmušas tām uzticētos uzdevumus, kas ietilpst gaisa pārvadātāja darbībā, ir vērtējama kā ārkārtēji apstākļi regulas 5. panta 3. punkta izpratnē?

               4)

               Ja atbilde uz trešo jautājumu ir apstiprinoša: vai novērtējumā ir svarīgi, kas (gaisa pārvadātājs, lidostas ekspluatants utt.) ir devis uzdevumu trešajai personai?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta T-389/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. jūlijā – AIA/EUIPO – Casa Montorsi (“MONTORSI F. & F.”)

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/49

         Prasība, kas celta 2016. gada 22. jūlijā – AIA/EUIPO – Casa Montorsi (“MONTORSI F. & F.”)
   (Lieta T-389/16)
   (2016/C 335/65)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Agricola italiana alimentare SpA (AIA) (San Martino Buon Albergo, Itālija) (pārstāvis – S. Rizzo, avvocato)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Casa Montorsi Srl (Vignola, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MONTORSI F. & F.” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 5 681 663

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 28. aprīļa lēmums lietā R 1239/2014-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkta kopsakarā ar Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 53. panta 3. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-546/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 22. maija spriedums — Nordmilch /ITSB — Lactimilk ( “MILRAM” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “MILRAM” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts vārdiskas un grafiska preču zīme “RAM” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Preču un apzīmējumu līdzība — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/13

         Vispārējās tiesas 2012. gada 22. maija spriedums — Nordmilch/ITSB — Lactimilk (“MILRAM”)
   (Lieta T-546/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “MILRAM” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts vārdiskas un grafiska preču zīme “RAM” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Preču un apzīmējumu līdzība - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 200/25
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nordmilch AG (Brēmene, Vācija) (pārstāvis — R. Schneider, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — K. Klüpfel)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Lactimilk, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis — P. Casamitjana Lleonart, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 15. septembra lēmumu apvienotajās lietās R 1041/2009-4 un R 1053/2009-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Lactimilk SA un Nordmilch AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nordmilch AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 30, 29.01.2011.


title: Lieta T-267/12: Vispārējās tiesas 2016. gada 29. februāra spriedums – Deutsche Bahn u.c./Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Starptautiskie gaisa kravu pārvadājumu pakalpojumi — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums — Cenu noteikšana — Uzcenojumi un tarifu noteikšanas mehānismi, kas ietekmē galīgo cenu — Pieteikumā par atbrīvojumu no naudas soda ietverti pierādījumi — Advokātu un klientu saziņas konfidencialitātes aizsardzība — Ar lojalitātes pienākumu un dubultas pārstāvības aizliegumu saistīti ētikas noteikumi — Sabiedrību izvēle — Naudas sodi — Samērīgums — Pārkāpuma smagums — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Vienlīdzīga attieksme — Sadarbība — Daļējs atbrīvojums no naudas soda — Neierobežota kompetence — Izlīgums — 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/27

         Vispārējās tiesas 2016. gada 29. februāra spriedums – Deutsche Bahn u.c./Komisija
   (Lieta T-267/12) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Starptautiskie gaisa kravu pārvadājumu pakalpojumi - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums - Cenu noteikšana - Uzcenojumi un tarifu noteikšanas mehānismi, kas ietekmē galīgo cenu - Pieteikumā par atbrīvojumu no naudas soda ietverti pierādījumi - Advokātu un klientu saziņas konfidencialitātes aizsardzība - Ar lojalitātes pienākumu un dubultas pārstāvības aizliegumu saistīti ētikas noteikumi - Sabiedrību izvēle - Naudas sodi - Samērīgums - Pārkāpuma smagums - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Vienlīdzīga attieksme - Sadarbība - Daļējs atbrīvojums no naudas soda - Neierobežota kompetence - Izlīgums - 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai)
   (2016/C 136/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Deutsche Bahn AG (Berlīne, Vācija), Schenker AG (Esene, Vācija), Schenker China Ltd (Šanhaja, Ķīna) un Schenker International (HK) Ltd (Honkonga, Ķīna) (pārstāvji – F. Montag, B. Kacholdt, F. Hoseinian, advokāti, D. Colgan un T. Morgan, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji A. Dawes un N. von Lingen, vēlāk A. Dawes un G. Meessen, piedaloties B. Kennelly un H. Mussa, barristers)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2012. gada 28. marta Lēmumu C(2012) 1959 final par procedūru saskaņā ar [LESD] 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/39462 – Kravu pārvadājumi), ciktāl tas attiecas uz prasītājām, kā arī prasība grozīt prasītājām šajā lēmumā noteikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd un Schenker International (HK) Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 243, 11.8.2012.


title: Tiesas spriedums (piektā palāta) 2004. gada 22. jūnijā lietā C-439/02: Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Jūras pārvadājumi — Direktīva 95/21/EK — Jūras drošība — Kuģu ostas valsts kontrole — Nepietiekams pārbaužu skaits)

text:
               7.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2004. gada 22. jūnijā
   lietā C-439/02: Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Jūras pārvadājumi - Direktīva 95/21/EK - Jūras drošība - Kuģu ostas valsts kontrole - Nepietiekams pārbaužu skaits)
   (2004/C 201/09)
   Tiesvedības valoda: franču
   Lietā C-439/02 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji: K. Simonsson un W. Wils) pret Francijas Republiku (pārstāvji: G. de Bergues un P. Boussaroque) par prasību atzīt, ka, neveicot noteiktu skaitu pārbaužu, kas atbilst vismaz 25 % no to atsevišķo kuģu skaita, kuri ienākuši tās ostās 1999. un 2000. gadā, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 5. panta 1. punkts Padomes 1995. gada 19. jūnija Direktīvā 95/21/EK, kas nosaka, kā kuģošanai Kopienas ostās un dalībvalstu jurisdikcijai pakļautos ūdeņos piemērot starptautiskos standartus attiecībā uz kuģu drošību, piesārņojuma novēršanu un dzīves un darba apstākļiem uz kuģiem (ostas valsts kontrole) (OV L 157, 1.lpp.), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. Gulmann, tiesnesis S. von Bahr un tiesnese R. Silva de Lapuerta (referente), ģenerāladvokāts: F. G. Jacobs, sekretārs: R. Grass, 2004. gada 22. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Neveicot noteiktu skaitu pārbaužu, kas atbilst vismaz 25 % no to atsevišķo kuģu skaita, kuri ienākuši tās ostās 1999. un 2000. gadā, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 5. panta 1. punkts Padomes 1995. gada 19. jūnija Direktīvā 95/21/EK, kas nosaka, kā kuģošanai Kopienas ostās un dalībvalstu jurisdikcijai pakļautos ūdeņos piemērot starptautiskos standartus attiecībā uz kuģu drošību, piesārņojuma novēršanu un dzīves un darba apstākļiem uz kuģiem (ostas valsts kontrole).

               2)

               Francijas Republika atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 19, 2003.1.25.


title: Lieta C-149/10: Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 16. septembra spriedums ( Dioikitiko Efeteio Thessalonikis (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Zoi Chatzi/Ypourgos Oikonomikon (Sociālā politika — Direktīva 96/34/EK — Pamatnolīgums attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu — Pamatnolīguma 2. noteikuma 1. punkta interpretācija — Tiesību uz bērna kopšanas atvaļinājumu saņēmējs — Bērna kopšanas atvaļinājums dvīņu piedzimšanas gadījumā — Jēdziens “piedzimšana” — Dzimušo bērnu skaita ņemšana vērā — Vienlīdzīgas attieksmes princips)

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 16. septembra spriedums (Dioikitiko Efeteio Thessalonikis (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Zoi Chatzi/Ypourgos Oikonomikon

   (Lieta C-149/10) (1)

   (Sociālā politika - Direktīva 96/34/EK - Pamatnolīgums attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu - Pamatnolīguma 2. noteikuma 1. punkta interpretācija - Tiesību uz bērna kopšanas atvaļinājumu saņēmējs - Bērna kopšanas atvaļinājums dvīņu piedzimšanas gadījumā - Jēdziens “piedzimšana” - Dzimušo bērnu skaita ņemšana vērā - Vienlīdzīgas attieksmes princips)
   2010/C 301/04
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Dioikitiko Efeteio Thessalonikis

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Zoi Chatzi

      Atbildētāja: Ypourgos Oikonomikon

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Dioikitiko Efeteio Thessalonikis — Padomes 1996. gada 3. jūnija Direktīvas 96/34/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu (OV L 145, 4. lpp.) 2. noteikuma 1 punkta, lasot to kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (OV C 83, 389. lpp) 24. pantu, interpretācija — Bērna kopšanas atvaļinājums dvīņu piedzimšanas gadījumā — Viena bērna kopšanas atvaļinājuma piešķiršana dvīņu piedzimšanas gadījumā — Pamattiesību hartas 21. panta pārkāpums diskriminācijas piedzimšanas fakta un dvīņu tiesību ierobežošanas dēļ, kas ir pretēji samērīguma principam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               2. noteikuma 1. punkts 1995. gada 14. decembrī noslēgtajā Pamatnolīgumā attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu, kurš iekļauts Padomes 1996. gada 3. jūnija Direktīvas 96/34/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvu 97/75/EK, pielikumā, nedrīkst tikt interpretēts tādējādi, ka ar to bērnam tiek piešķirtas individuālas tiesības uz bērna kopšanas atvaļinājumu;

               2)

               minētā pamatnolīguma 2. noteikuma 1. punkts nedrīkst tikt interpretēts tādējādi, ka dvīņu piedzimšana rada tiesības uz tāda daudzuma bērna kopšanas atvaļinājuma laikposmiem, kas ir vienāds ar piedzimušo bērnu skaitu. Tomēr, ņemot vērā vienlīdzīgas attieksmes principu, šis noteikums valsts likumdevējam nosaka pienākumu ieviest tādu bērna kopšanas atvaļinājuma kārtību, saskaņā ar kuru atkarībā no pastāvošās situācijas attiecīgajā dalībvalstī pret šiem vecākiem tiek nodrošināta attieksme, kas pienācīgi ņem vērā viņu īpašās vajadzības. Valsts tiesai ir jāizvērtē, vai valsts tiesiskais regulējums izpilda šo prasību, un attiecīgā gadījumā, cik vien iespējams, jāinterpretē minētais valsts tiesiskais regulējums saskaņā ar Savienības tiesībām.

      (1)  OV C 148, 05.06.2010.


title: Lieta T-862/16: Prasība, kas celta 2016. gada 7. decembrī – fritz-kulturgüter/EUIPO – Sumol + Compal Marcas (“fritz-wasser”)

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/48

         Prasība, kas celta 2016. gada 7. decembrī – fritz-kulturgüter/EUIPO – Sumol + Compal Marcas (“fritz-wasser”)
   (Lieta T-862/16)
   (2017/C 038/63)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: fritz-kulturgüter GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvis – G. Schindler, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Sumol + Compal Marcas, SA (Oeiras Carnaxide, Portugāle)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “fritz-wasser” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 314 753

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 7. oktobra lēmums lietā R 1510/2015-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt apstrīdēto lēmumu tādējādi, lai apelācijas sūdzība tiktu noraidīta pilnībā;

               —

               pieļaut reģistrācijas pieteikuma Nr. 12 314 753 reģistrāciju;

               —

               piespriest iebildumu iesniedzējai atlīdzināt apelācijas procesa izdevumus; piespriest atbildētājam atlīdzināt pārējos izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-7/11: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 28. jūnija spriedums ( Tribunale di Palermo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Fabio Caronna (Cilvēkiem paredzētas zāles — Direktīva 2001/83/EK — 77. pants — Zāļu izplatīšana vairumtirdzniecībā — Obligātā īpašā atļauja farmaceitiem — Piešķiršanas nosacījumi)

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/5

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 28. jūnija spriedums (Tribunale di Palermo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Fabio Caronna

   (Lieta C-7/11) (1)

   (Cilvēkiem paredzētas zāles - Direktīva 2001/83/EK - 77. pants - Zāļu izplatīšana vairumtirdzniecībā - Obligātā īpašā atļauja farmaceitiem - Piešķiršanas nosacījumi)
   2012/C 258/07
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunale di Palermo

      Lietas dalībnieks pamata procesā

   Fabio Caronna

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale di Palermo — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.), preambulas 36) apsvēruma, kā arī 76.–84. panta interpretācija — Zāļu izplatīšanai vairumtirdzniecībā — Nosacījumi, ar kādiem piešķir atļauju zāļu izplatīšanai vairumtirdzniecībā — Valsts tiesību akti, kas zāļu izplatīšanai vairumtirdzniecībā, kuru veic farmaceiti un personas, kam ir atļauts vai kas ir tiesīgas pārdot zāles iedzīvotājiem, izvirza prasību, ka ir jāiegūst atļauja, kas ir paredzēta vairumtirgotājiem — Pieļaujamība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2009. gada 14. septembra Direktīvu 2009/120/EK, 77. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka farmaceitam, kuram kā fiziskai personai saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir atļauts izplatīt zāles arī vairumtirdzniecībā, ir pienākums saņemt atļauju zāļu izplatīšanai vairumtirdzniecībā;

               2)

               farmaceitam, kuram atbilstoši valsts tiesību aktiem ir atļauts veikt arī zāļu izplatīšanu vairumtirdzniecībā, ir jāatbilst Direktīvas 2001/83, kas grozīta ar Direktīvu 2009/120, 79.–82. pantā paredzētajām prasībām, kādas izvirzītas zāļu vairumtirdzniecības atļauju pieprasītājiem un turētājiem;

               3)

               šī interpretācija pati par sevi un neatkarīgi no dalībvalsts likuma, kas pieņemts tās piemērošanai, nevar būt par pamatu vai padarīt smagāku kriminālatbildību farmaceitam, kurš ir veicis zāļu izplatīšanu vairumtirdzniecībā bez tam nepieciešamās atļaujas.

      (1)  OV C 80, 12.03.2011.


title: Lieta T-417/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 29. marta spriedums — Poslovni Sistem Mercator /ITSB — Mercator Multihull ( “MERCATOR STUDIOS” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “MERCATOR STUDIOS” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes “Mercator” un “Mercator Slovenska košarica” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Kaitējuma reputācijai neesamība — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/15

         Vispārējās tiesas 2012. gada 29. marta spriedums — Poslovni Sistem Mercator/ITSB — Mercator Multihull (“MERCATOR STUDIOS”)
   (Lieta T-417/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “MERCATOR STUDIOS” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes “Mercator” un “Mercator Slovenska košarica” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Kaitējuma reputācijai neesamība - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   2012/C 138/27
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Poslovni Sistem Mercator d.d. (Ļubļana, Slovēnija) (pārstāvji — J. Güell Serra un M. Curell Aguilà, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Mercator Multihull, Inc. (Vankūvera, Kanāda)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 16. jūlija lēmumu lietā R 1031/2008-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Poslovni Sistem Mercator d.d. un Mercator Multihull, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Poslovni Sistem Mercator d.d. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 297, 05.12.2009.


title: Lieta C-667/15: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 15. decembra spriedums (Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Loterie Nationale – Nationale Loterij NV van publiek recht/Paul Adriaensen, Werner De Kesel, The Right Frequency VZW Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2005/29/EK — Uzņēmēju negodīga komercprakse pret patērētājiem — Maldinoša komercprakse — Pārdošanas veicināšanas piramīdveida shēma — Jauno dalībnieku veiktie maksājumi un kompensācijas, ko saņem jau esošie dalībnieki — Netieša finansiāla saikne

text:
               13.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/8

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 15. decembra spriedums (Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Loterie Nationale – Nationale Loterij NV van publiek recht/Paul Adriaensen, Werner De Kesel, The Right Frequency VZW

   (Lieta C-667/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2005/29/EK - Uzņēmēju negodīga komercprakse pret patērētājiem - Maldinoša komercprakse - Pārdošanas veicināšanas piramīdveida shēma - Jauno dalībnieku veiktie maksājumi un kompensācijas, ko saņem jau esošie dalībnieki - Netieša finansiāla saikne)
   (2017/C 046/11)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van beroep te Antwerpen

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Loterie Nationale – Nationale Loterij NV van publiek recht

      Atbildētāji: Paul Adriaensen, Werner De Kesel, The Right Frequency VZW

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (Negodīgas komercprakses direktīva), I pielikuma 14. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī norma ļauj komercpraksi kvalificēt par “pārdošanas veicināšanas piramīdveida shēmu” pat tādos gadījumos, ja pastāv tikai netieša saikne starp jauno dalībnieku veiktajām šīs shēmas dalības iemaksām un jau esošo dalībnieku saņemtajām kompensācijām.

      (1)  OV C 106, 21.3.2016.


title: Lieta C-141/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 2. martā iesniedza Commissione Tributaria Regionale di Milano (Itālija) – Stanleybet Malta Ltd, Mario Stoppani/Agenzia delle dogane e dei Monopoli

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 2. martā iesniedza Commissione Tributaria Regionale di Milano (Itālija) – Stanleybet Malta Ltd, Mario Stoppani/Agenzia delle dogane e dei Monopoli

   (Lieta C-141/16)
   (2016/C 191/15)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione Tributaria Regionale di Milano

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Stanleybet Malta Ltd un Mario Stoppani

      Atbildētāja apelācijas instancē: Agenzia delle dogane e dei Monopoli

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 56. un 52. pants, ņemot vērā arī pašas Tiesas judikatūru par azartspēļu un derību pakalpojumiem, kas izriet no spriedumiem Gambelli, Placanica un Costa un Cifone, par diskrimināciju nodokļu jomā, kas izriet no spriedumiem Lindman, Komisija/Spānija un Bianco un Fabretti, kā arī Savienības tiesību principus par vienlīdzīgu attieksmi, nediskrimināciju un tiesisko paļāvību, NEPIEĻAUJ tādus valsts tiesību aktus kā šajā lietā aplūkotie Itālijas tiesību akti, kuros ir paredzēts arī ar atpakaļejošu spēku vienoto nodokli par derībām un likmju pieņemšanu, kas ir paredzēts 1998. gada 23. decembra Leģislatīvā dekrēta Nr. 504 1.–3. pantā, kuros grozījumi ir izdarīti ar 2011. gada Likuma par stabilitāti 1. panta 66. punkta b) apakšpunktu, piemērot valsts starpniekiem, kas ziņas par spēlēm nodod citā Eiropas Savienības dalībvalstī dibinātu derību rīkotāju vārdā; it īpaši tiem, kuriem piemīt sabiedrības Stanleybet Malta Ltd. pazīmes, un, iespējams, pašiem derību rīkošanas uzņēmumiem, solidāri ar viņu starpniekiem valstī.


title: Lieta C-474/13: Tiesas (virspalāta) 2014. gada 17. jūlija spriedums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Thi Ly Pham / Stadt Schweinfurt, Amt für Meldewesen und Statistik Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Direktīva 2008/115/EK — Kopīgi standarti un procedūras dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi — 16. panta 1. punkts — Turēšana apsardzībā izraidīšanas nolūkā — Turēšana apsardzībā sodu izpildes iestādē — Iespēja trešās valsts valstspiederīgo ievietot apsardzībā kopā ar parastiem ieslodzītajiem, ja ir šī valstspiederīgā piekrišana

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/23

         Tiesas (virspalāta) 2014. gada 17. jūlija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Thi Ly Pham/Stadt Schweinfurt, Amt für Meldewesen und Statistik

   (Lieta C-474/13) (1)

   (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Direktīva 2008/115/EK - Kopīgi standarti un procedūras dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi - 16. panta 1. punkts - Turēšana apsardzībā izraidīšanas nolūkā - Turēšana apsardzībā sodu izpildes iestādē - Iespēja trešās valsts valstspiederīgo ievietot apsardzībā kopā ar parastiem ieslodzītajiem, ja ir šī valstspiederīgā piekrišana)
   2014/C 315/34
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Thi Ly Pham

      Atbildētāja: Stadt Schweinfurt, Amt für Meldewesen und Statistik

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 16. panta 1. punkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neļauj dalībvalstij ievietot apsardzībā izraidīšanas nolūkā trešās valsts valstspiederīgo soda izciešanas vietā kopā ar parastajiem ieslodzītajiem, pat ja šis valstspiederīgais ir izteicis piekrišanu šādai ievietošanai.

      (1)  OV C 336, 16.11.2013.


title: Lieta T-533/10 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 9. jūnija rīkojums — DTS Distribuidora de Televisión Digital /Komisija (Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Spānijas sabiedriskās radio un televīzijas apraides organizācijas RTVE finansējuma shēmas grozījumi — Komisijas lēmums, ar kuru jaunā finansējuma shēma tiek atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               23.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/17

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 9. jūnija rīkojums — DTS Distribuidora de Televisión Digital/Komisija
   (Lieta T-533/10 R)
   (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Spānijas sabiedriskās radio un televīzijas apraides organizācijas RTVE finansējuma shēmas grozījumi - Komisijas lēmums, ar kuru jaunā finansējuma shēma tiek atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   2011/C 219/26
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — H. Brokelmann un M. Ganino, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Valero Jordana un C. Urraca Caviedes)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis — J. Rodríguez Cárcamo, abogado del Estado) un Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE) (Madride, Spānija) (pārstāvji — A. Martínez Sánchez, A. Vázquez-Guillén Fernández de la Riva un J. Rodríguez Ordóñez, advokāti)

      Priekšmets

   Pieteikums apturēt Komisijas 2010. gada 20. jūlija Lēmumu 2011/1/ES par valsts atbalsta shēmu C 38/09 (ex NN 58/09), ko Spānija plāno īstenot attiecībā uz RTVE (OV 2011, L 1, 9. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-3/07: Prasība, kas celta 2007. gada 11. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/5

         Prasība, kas celta 2007. gada 11. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti
   (Lieta C-3/07)
   (2007/C 69/08)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande, R. Troosters)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvu 2003/110/EK par palīdzību tranzīta gadījumos, lai veiktu izraidīšanu pa gaisa ceļu (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2003/110/EK transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 5. decembrī.

      (1)  OV L 321, 6.12.2003., 26. lpp.


title: Lieta C-61/06: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 10. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 10. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-61/06) (1)

   (2007/C 183/48)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 86, 8.4.2006.


               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/1

         2010/C 113/01
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 100, 17.4.2010.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 80, 27.3.2010.

      OV C 63, 13.3.2010.

      OV C 51, 27.2.2010.

      OV C 37, 13.2.2010.

      OV C 24, 30.1.2010.

      OV C 11, 16.1.2010.

   Šie teksti pieejami arī
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta T-14/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — CheckMobile /ITSB ( “carcheck” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “carcheck” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/27

         Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — CheckMobile/ITSB (“carcheck”)
   (Lieta T-14/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “carcheck” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   2011/C 145/45
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CheckMobile GmbH — The Process Solution Company (Hamburga, Vācija) (pārstāvis — K. Lodigkeit, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 18. novembra lēmumu (lieta R 595/2009-4), par vārdiska apzīmējuma “carcheck” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               CheckMobile GmbH — The Process Solution Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 27.03.2010.


title: Lieta C-5/13: Tiesas (devītā palāta) 2013. gada 10. oktobra rīkojums ( Szombathelyi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ferenc Tibor Kovács / Vas Megyei Rendőr-főkapitányság Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 45. pants — Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — Valsts tiesiskais regulējums, kurā, paredzot naudas sodu, paredzēts transportlīdzekļa, kurš aprīkots ar ārvalstu numura zīmēm, vadītāja pienākums policijas pārbaudes laikā uzreiz sniegt pierādījumus par to, ka viņš to izmanto likumīgi

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/8

         Tiesas (devītā palāta) 2013. gada 10. oktobra rīkojums (Szombathelyi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ferenc Tibor Kovács/Vas Megyei Rendőr-főkapitányság

   (Lieta C-5/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 45. pants - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Valsts tiesiskais regulējums, kurā, paredzot naudas sodu, paredzēts transportlīdzekļa, kurš aprīkots ar ārvalstu numura zīmēm, vadītāja pienākums policijas pārbaudes laikā uzreiz sniegt pierādījumus par to, ka viņš to izmanto likumīgi)
   2014/C 102/09
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Szombathelyi Törvényszék

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Ferenc Tibor Kovács

      Atbildētāja: Vas Megyei Rendőr-főkapitányság

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Szombathelyi Törvényszék – Personu brīvas pārvietošanās principa un diskriminācijas aizlieguma principa, kā arī principa par tiesībām uz lietas taisnīgu izskatīšanu interpretācija – Valsts tiesiskais regulējums par ceļu satiksmi, kurā paredzēts, ka valsts teritorijā ceļu satiksmē drīkst piedalīties šai valstī reģistrēti transportlīdzekļi ar šīs valsts iestāžu izsniegtu numura zīmi un ka tādu nosacījumu pastāvēšanu, kuri ļauj atkāpties no šī noteikuma, var pierādīt tikai pārbaudes laikā – A dalībvalstī dzīvojošas un B dalībvalstī strādājošas personas, kuras rīcībā, lai nokļūtu darbā, ir darba devējam piederošs transportlīdzeklis ar B dalībvalsts numura zīmēm, pienākums policijas pārbaudes laikā pierādīt, ka tā transportlīdzekli A dalībvalstī izmanto likumīgi – Vadītāja iespējas sniegt likumīguma pierādījumu vēlākā administratīvā procesa stadijā neesamība

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 45. pants jāinterpretē tādejādi, ka tas nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, kurā paredzēts, ka principā ceļu satiksmē uz šīs dalībvalsts ceļiem drīkst piedalīties tikai transportlīdzekļi ar šīs valsts iestāžu izsniegtu atļauju un numura zīmi un ka šīs pašas dalībvalsts iedzīvotājam, kurš vēlas atsaukties uz atkāpi no šī noteikuma, pamatojoties uz to, ka viņš izmanto transportlīdzekli, ko viņa rīcībā nodevis viņa darba devējs, kurš reģistrēts citā dalībvalstī, jāspēj policijas pārbaudes laikā uzreiz pierādīt, ka viņš atbilst šīs atkāpes piemērošanas nosacījumiem, kādi paredzēti attiecīgajā valsts tiesiskajā regulējumā, pretējā gadījuma viņam nekavējoties un bez iespējas tikt no tā atbrīvotam tiek piemērots naudas sods, kurš atbilst naudas sodam, kāds ir piemērojams reģistrācijas pienākuma pārkāpumu gadījumos.

      (1)  OV C 114, 20.4.2013.


title: Lieta C-317/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Korkein hallinto-oikeus (Somija) 2007. gada 10. jūlija rīkojumu — Lahti Energia Oy

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Korkein hallinto-oikeus (Somija) 2007. gada 10. jūlija rīkojumu — Lahti Energia Oy

   (Lieta C-317/07)
   (2007/C 211/48)
   Tiesvedības valoda — somu
   Iesniedzējtiesa
   Korkein hallinto-oikeus
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Lahti Energia Oy

      Atbildētāja: Lahden ympäristölautakunta, Hämeen ympäristökeskus, Salpausselän luonnonystävät ry

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2000/76/EK (1) 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka direktīva nav piemērojama gāzveida atkritumu sadedzināšanai?

               2)

               Vai gazifikācijas iekārta, kurā pirolīzes rezultātā no atkritumiem rodas gāze, ir jāuzskata par sadedzināšanas iekārtu Direktīvas 2000/76/EK 3. panta 4. punkta izpratnē, arī ja šajā iekārtā nav sadedzināšanas līnijas?

               3)

               Vai gazifikācijas iekārtā saražotas un pēc gazifikācijas procesā attīrītas biogāzes sadedzināšana spēkstacijas katlā ir jāuzskata par procesu, uz kuru attiecas Direktīvas 2000/76/EK 3. pants? Vai šajā sakarā ir nozīme tam, ka attīrītā biogāze aizstāj fosilo degvielu un spēkstacijas emisijas uz katru saražoto enerģijas vienību, izmantojot no atkritumiem saražoto un attīrīto biogāzi, ir mazākas nekā izmantojot citu degvielu? Vai Direktīvas 2000/76/EK darbības jomas interpretācijai ir svarīgi, vai gazifikācijas iekārta un spēkstacija no tehniski funkcionālā viedokļa un ņemot vērā to attālumu vienai no otras, veido vienu vienīgu iekārtu, vai arī, vai gazifikācijas iekārtā radusies un attīrīta biogāze tiek pārvadāta un var tikt izmantota citur, piemēram kā degviela enerģijas ražošanai var citiem mērķiem?

               4)

               Ar kādiem nosacījumiem gazifikācijas iekārtā radušos un attīrītu biogāzi var uzskatīt par produktu, tā lai uz to vairs neattiecas noteikumi par atkritumiem?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 4. decembra Direktīva 2000/76/EK par atkritumu sadedzināšanu (OV L 332, 91. lpp.).


title: Lieta T-132/06: Prasība, kas celta  2006. gada 12. maijā  —  Gorostiaga Atxalandabaso  pret Parlamentu

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/28

         Prasība, kas celta 2006. gada 12. maijā — Gorostiaga Atxalandabaso pret Parlamentu
   (Lieta T-132/06)
   (2006/C 165/56)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Koldo Gorostiaga Atxalandabaso, Saint Pierre-d'Irube (Francija) (pārstāvis — D. Rouget, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt strīdīgo ģenerālsekretāra 2006. gada 22. marta lēmumu;

               —

               piespriest Parlamentam segt savus, kā arī atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   2005. gada 22. decembrī Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesa prasītāja, kas ir bijušais Eiropas Parlamenta deputāts, celtās prasības ietvaros pasludināja spriedumu (lieta T-146/04 Koldo Gorostiaga Atxalandabaso/Parlaments (1)), ar kuru tā procesuālo noteikumu pārkāpuma dēļ atcēla Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2004. gada 24. februāra lēmumu par summu, kas prasītājam pārskaitītas kā parlamentārie izdevumi un piemaksas, piedziņu, ciktāl tajā bija paredzēts, ka summa, ko prasītājs ir parādā, ir atgūstama ieskaita veidā. Pārējā daļā prasība tika noraidīta. Pēc šī spriedumu Parlamenta ģenerālsekretārs 2006. gada 22. martā pieņēma jaunu lēmumu par prasītājam pārskaitīto summu atgūšanu ieskaita veidā. Šis ir apstrīdētais lēmums.
   Savas prasības atcelt tiesību aktu pamatojumam prasītājs atsaucas, pirmkārt, uz pamatu par res judicata principa pārkāpumu, ciktāl apstrīdētā lēmuma pieņemšanas procedūra, viņaprāt, nav bijusi saskaņā ar Pirmās instances tiesas 2005. gada 22. decembra spriedumu. Otrais pamats ir par Noteikumu par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām, proti, to 27. panta 3. un 4. punkta pārkāpumu. Turklāt prasītājs atsaucas uz nepārvaramas varas pastāvēšanu, ko veido neiespējamība viņam gūt pieeju viņa grāmatvedībai, kā arī dalībvalsts iestāžu atteikums viņam atdot naudas summu, kas arestēta saistībā ar citu procesu. Prasītājs atsaucas arī uz būtisku formas prasību pārkāpumu, ciktāl saistībā ar apstrīdētā lēmuma pieņemšanu konsultāciju procedūras nav notikušas paredzētajā kārtībā. Prasītājs apgalvo, ka apstrīdētais lēmums pārkāpj objektivitātes, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principus. Bez tam viņš atsaucas uz pamatiem par pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, kā arī par to, ka nav ievēroti noteikumi par iestāžu lēmumu paziņošanu, tādējādi pārkāpjot Labas administratīvās prakses kodeksu. Visbeidzot, prasītājs savas prasības atbalstam atsaucas uz pamatu par pilnvaru nepareizu izmantošanu un kļūdām faktu novērtējumā.

      (1)  Krājumā vēl nav publicēts.


title: Lieta T-385/06: Prasība, kas celta 2006. gada 14. decembrī — Aalberts Industries u.c. pret Komisiju

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/33

         Prasība, kas celta 2006. gada 14. decembrī — Aalberts Industries u.c. pret Komisiju
   (Lieta T-385/06)
   (2007/C 20/50)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Aalberts Industries NV, Utrehta (Nīderlande), Aquatis France, La Chapelle St. Mesmin (Francija), un Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG, Argenbühl-Eisenharz (Vācija) (pārstāvji — R. Wesseling un M. van der Woude, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt 1. pantu, 2. panta a) punktu un 3. pantu;

               —

               atcelt 2. panta b) punkta 2) apakšpunktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Aquatis un Simplex;

               —

               vai, pakārtoti, ievērojami samazināt prasītājām uzlikto naudas sodu;

               —

               katrā ziņā piespriest Komisiju atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājas lūdz daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 20. septembra Lēmumu C(2006) 4180, galīgā redakcija, lietā COMP/F-1/38.121 — Veidgabali, ar kuru Komisija konstatēja, ka prasītājas kopā ar citiem uzņēmumiem ir pārkāpušas EKL 81. pantu un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonas 53. pantu, nosakot cenas, vienojoties par cenu sarakstiem, vienojoties par atlaidēm un atvieglojumiem, vienojoties par cenu paaugstināšanas ieviešanas mehānismiem, sadalot valstu tirgus, sadalot klientu lokus un apmainoties ar citu komerciālu informāciju.
   Savas prasības pamatojumā prasītājas atsaucas uz pieciem pamatiem, lai pierādītu, ka Komisijas lēmums ir pamatots uz acīmredzamām kļūdām vērtējumā un EKL 81. panta un vispārīgu labas pārvaldības principu pārkāpumiem.
   Pirmkārt, prasītājas apgalvo, ka Aalberts nebija izšķirošas ietekmes pār savu portfeļa sabiedrību Aquatis un Simplex Armaturen + Fittings komerciālo darbību, un ka Aalberts ir atspēkojusi izšķirošas ietekmes prezumpciju. Prasītāja Aalberts līdz ar to nav jāuzskata par atbildīgu par Aquatis un Simplex Armaturen + Fittings iespējamajiem pārkāpumiem.
   Otrkārt, prasītājas apgalvo, ka a) daži dokumenti un paziņojumi, kas izvirzīti pret prasītājām, neattiecas uz strīdīgo laika posmu, jo tie attiecas uz laika posmu pēc 2004. gada 1. aprīļa, un b) pret prasītājām nevar izvirzīt citus pierādījumus, jo tie nebija ietverti paziņojumā par iebildumiem, kas tika adresēts prasītājām. Tāpat prasītājas apgalvo, ka šie dokumenti un paziņojumi, katrs atsevišķi vai skatot tos kopā, nepierāda prasītāju EKL 81. panta pārkāpumu.
   Treškārt, prasītājas apgalvo, ka Komisijas izmantotie pierādījumi atbilstoši noteiktajam pierādīšanas standartam nepierāda, ka vispārējais kartelis turpināja pastāvēt pēc izmeklēšanas 2001. gada aprīlī. Prasītājas norāda arī to, ka apstrīdētajā lēmumā nav norādīts pamatojums attiecībā uz prasītāju darbību tirgū saistīšanu ar šādu iespējamu shēmu.
   Ceturtkārt, prasītājas apgalvo, ka naudas sods ir jāsamazina, jo Komisija nav pareizi piemērojusi vadlīnijas par naudas sodu noteikšanu un pieļāvusi kļūdas naudas soda aprēķināšanā, prettiesiski nosakot pamatsummu, jo a) iespējamo pārkāpumu nevar kvalificēt kā “ļoti smagu”, b) nav pienācīgi ņemta vērā pārkāpuma faktiskā iedarbība un c) attiecīgais ģeogrāfiskais tirgus nepareizi ir noteikts kā visa EEZ teritorija.
   Turklāt prasītājas apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi EKL 253. pantu, jo apstrīdētajā lēmumā nav norādīts nekāds pamatojums attiecībā uz papildu naudas soda noteikšanu prasītājām Aquatis un Simplex Armaturen + Fittings EUR 2,04 miljonu apmērā.
   Piektkārt, prasītājas apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 (1) 2. pantu un pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principu, uzliekot prasītājām pierādīšanas pienākumu, pamatojoties tikai uz paziņojumiem par sadarbību un atsakoties izmantot savas faktu noskaidrošanas pilnvaras. Turklāt prasītājas apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 773/2004 (2) 11. panta 2. punktu, apstrīdētajā lēmumā iekļaujot iebildumus, kas prasītājām nebija izvirzīti paziņojumā par iebildumiem.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regula (EK) Nr. 773/2004 par lietas izskatīšanu saskaņā ar EK Līguma 81. un 82. pantu, ko vada Komisija (OV 2004, L 123, 18. lpp.).


title: Lieta C-475/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 22. oktobrī iesniedza Fővárosi Törvényszék (korábbi Fővárosi Bíróság) (Ungārija) — UPC DTH Sárl/Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 22. oktobrī iesniedza Fővárosi Törvényszék (korábbi Fővárosi Bíróság) (Ungārija) — UPC DTH Sárl/Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese

   (Lieta C-475/12)
   2013/C 26/38
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Törvényszék (agrāk — Fővárosi Bíróság)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: UPC DTH Sárl

      Atbildētājs: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai pamatdirektīvas, proti, Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK (1) [par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem] redakcijā, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīvu 2009/140/EK (2), 2. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pakalpojums, ar kuru pakalpojuma sniedzējs pret atlīdzību sniedz ierobežotu piekļuvi programmu paketei, kurā ietilpst radio un televīzijas apraides pakalpojumi un kas tiek pārraidīta, izmantojot satelītu, ir jākvalificē kā elektronisko komunikāciju pakalpojums?

               2)

               Vai Līgums par Eiropas Savienības darbību ir jāinterpretē tādējādi, ka pakalpojumu sniegšanas brīvības princips ir piemērojams pirmajā jautājumā aprakstītajiem pakalpojumiem gadījumā, ja pakalpojums tiek sniegts no Luksemburgas uz Ungāriju?

               3)

               Vai Līgums par Eiropas Savienības darbību ir jāinterpretē tādējādi, ka pirmajā jautājumā aprakstīto pakalpojumu gadījumā galamērķa valstij, kurā ir paredzēts sniegt pakalpojumus, ir tiesības ierobežot šāda veida pakalpojumu sniegšanu, nosakot, ka pakalpojuma [sniedzējam] obligāti ir jāreģistrējas dalībvalstī un jābūt nodibinātam kā filiālei vai atsevišķai juridiskai vienībai, kā arī atļaut sniegt šāda veida pakalpojumus, tikai, nodibinot iepriekš minēto filiāli vai atsevišķu juridisku vienību?

               4)

               Vai Līgums par Eiropas Savienības darbību ir jāinterpretē tādējādi, ka administratīvā tiesvedība saistībā ar pirmajā jautājumā aprakstītajiem pakalpojumiem, neatkarīgi no tā, kurā dalībvalstī darbojas vai ir reģistrēta sabiedrība, kas sniedz pakalpojumus, tiks izskatīta tās dalībvalsts administratīvajā iestādē, kurai ir piekritība, pamatojoties uz vietu, kurā [tiek sniegts] pakalpojums?

               5)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK (pamatdirektīva) 2. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pirmajā jautājumā aprakstītais pakalpojums ir jākvalificē kā elektronisko komunikāciju pakalpojums vai arī minētais pakalpojums ir jākvalificē kā ierobežotas piekļuves pakalpojums, kurš tiek sniegts, izmantojot pamatdirektīvas 2. panta f) punktā noteikto ierobežotas piekļuves sistēmu?

               6)

               Pamatojoties uz visu iepriekš minēto — vai attiecīgās tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka pirmajā jautājumā aprakstīto pakalpojumu sniedzējs ir jākvalificē kā elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējs Kopienu tiesiskā regulējuma izpratnē?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (OV L 108, 33. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīva 2009/140/EK, ar ko izdara grozījumus Direktīvā 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem, Direktīvā 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu un Direktīvā 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (OV L 337, 37. lpp.).


title: Lieta T-282/02: Pirmās instances tiesas  2006. gada 23. februāra  spriedums —  Cementbouw Handel & Industrie  pret Komisiju (Konkurence — Uzņēmumu koncentrācijas kontrole — Regulas Nr. 4064/89 2., 3. un 8. pants — Koncentrācijas jēdziens — Dominējošā stāvokļa radīšana — Atļauja, kas atkarīga no noteiktu saistību ievērošanas — Samērīguma princips)

text:
               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/10

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 23. februāra spriedums — Cementbouw Handel & Industrie pret Komisiju
   (Lieta T-282/02) (1)

   (Konkurence - Uzņēmumu koncentrācijas kontrole - Regulas Nr. 4064/89 2., 3. un 8. pants - Koncentrācijas jēdziens - Dominējošā stāvokļa radīšana - Atļauja, kas atkarīga no noteiktu saistību ievērošanas - Samērīguma princips)
   (2006/C 96/18)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Cementbouw Handel & Industrie BV (Lekrukiusa, Nīderlande) (pārstāvji — V. Kniblers [W. Knibbeler], O. Brūvers [O. Brouwer] un P. Kreijgers [P. Kreijger], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji A. Neijenhauss [A. Nijenhuis], K. Vidners [K. Wiedner] un V. Mūls [W. Mölls], pēc tam Neijenhauss, E. Džipīni Furnjē [É. Gippini Fournier] un A. Velans [A. Whelan])
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2002. gada 26. jūnija Lēmumu par Regulas (EEK) Nr. 4064/89 piemērošanu, ar kuru koncentrācija ir atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu un Līgumu par EEZ (Lieta COMP/M.2650 — Haniel/Cementbouw/JV [CVK]) (OV 2003 L 282, 1. lpp., labojums OV 2003, L 285, 52. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 274, 9.11.2002.


title: Lieta T-401/06: Vispārējās tiesas 2010. gada 4. marta spriedums — Brosmann Footwear (HK) u.c./Padome (Dempings — Tādu Ķīnas un Vjetnamas izcelsmes apavu imports, kuriem ir ādas virsa — Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss — Individuāla pieeja — Atlase — Sūdzības atbalsts no Kopienu nozares puses — Attiecīgās preces definīcija — Vienlīdzīga attieksme — Kaitējums — Tiesiskā paļāvība — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/37

         Vispārējās tiesas 2010. gada 4. marta spriedums — Brosmann Footwear (HK) u.c./Padome
   (Lieta T-401/06) (1)

   (Dempings - Tādu Ķīnas un Vjetnamas izcelsmes apavu imports, kuriem ir ādas virsa - Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss - Individuāla pieeja - Atlase - Sūdzības atbalsts no Kopienu nozares puses - Attiecīgās preces definīcija - Vienlīdzīga attieksme - Kaitējums - Tiesiskā paļāvība - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2010/C 113/57
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Brosmann Footwear (HK) Ltd (Kowloon, Ķīna), Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd (Zhongshan, Ķīna), Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd (Guangzhou, Ķīna) un Risen Footwear (HK) Co., Ltd (Kowloon, Ķīna) (pārstāvji — L. Ruessmann un A. Willems, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix, kam palīdz G. Berrisch, advokāts)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un T. Scharf) un Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — P. Vlaemminck, G. Zonnekeyn un S. Verhulst, vēlāk — P. Vlaemminck un A. Hubert, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Padomes 2006. gada 5. oktobra Regulu (EK) Nr. 1472/2006, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa (OV L 275, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītājām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd un Risen Footwear (HK) Co., Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija un Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 42, 24.02.2007.


title: Lieta T-335/12: Vispārējās tiesas 2017. gada 16. marta rīkojums – T & L Sugars un Sidul Açúcares/Komisija

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/60

         Vispārējās tiesas 2017. gada 16. marta rīkojums – T & L Sugars un Sidul Açúcares/Komisija
   (Lieta T-335/12) (1)

   (2017/C 144/81)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 287, 22.9.2012.


title: lieta C-509/07: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 23. aprīļa spriedums (Tribunale di Bergamo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Luigi Scarpelli/NEOS Banca SpA (Direktīva 87/102/EEK — Patērētāju tiesību aizsardzība — Patēriņa kredīts — Pirkuma līguma neizpilde)

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/13

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 23. aprīļa spriedums (Tribunale di Bergamo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Luigi Scarpelli/NEOS Banca SpA
   (lieta C-509/07) (1)

   (Direktīva 87/102/EEK - Patērētāju tiesību aizsardzība - Patēriņa kredīts - Pirkuma līguma neizpilde)
   2009/C 141/21
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunale di Bergamo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

   Prasītājs: Luigi Scarpelli
   Atbildētāja: NEOS Banca SpA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale di Bergamo — Padomes 1986. gada 22. decembra Direktīvas 87/102/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz patēriņa kredītu (OV L 42, 48. lpp.) 11. panta 2. punkta interpretācija — Patēriņa kredīts — Patērētāja tiesības celt prasību pret kredīta devēju, ja pirkuma līgums saistībā ar kreditētajām precēm nav izpildīts

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1986. gada 22. decembra Direktīvas 87/102/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz patēriņa kredītu 11. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā, kāda ir pamata lietā, tāda līguma esamība starp kredīta devēju un piegādātāju, pamatojoties uz kuru kredītu šī piegādātāja klientiem piešķir tikai un vienīgi šis kredīta devējs, nav obligāts nosacījums, lai šiem klientiem rastos tiesības vērsties pret minēto kredīta devēju piegādātāja pienākumu neizpildes gadījumā, lai izbeigtu kredītlīgumu un pēc tam atgūtu kredītiestādei jau samaksātās summas.

      (1)  OV C 37, 9.2.2008.


title: Lieta T-135/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju, ko iesniedza GfK Aktiengesellschaft (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2004. gada 8. aprīlī

text:
               24.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/16

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju, ko iesniedza GfK Aktiengesellschaft (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2004. gada 8. aprīlī
   (Lieta T-135/04)
   (2004/C 190/27)
   Tiesvedības valoda nosakāma saskaņā ar Reglamenta 131. panta 2.daļu
   Prasība sastādīta vācu valodā
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 8. aprīlī ir iesniegta izskatīšanai prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko cēla GfK Aktiengesellschaft ar sēdekli Nirnbergā (Vācija), kuru pārstāv U. Bruckmann un R. Lange, advokāti.
   Procesā Apelācijas padomē puse bija arī BUS- Betreuungs- und Unternehmensberatungs- GmbH, Minhene (Vācija).

               —

               Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) pirmās Apelācijas padomes 2004. gada 4. februāra lēmumu (apelācijas lieta R 327/2003-1); noraidīt 2000. gada 6. oktobra personas, kas iesaistījusies lietā, iebildumus pret vācu vārdisko preču zīmi “BUS Betreuungsverbund für und Unternehmer und Selbständige e.V.” (reģistrācijas numurs DE 1 127 415)

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt izdevumus.

         Prasības pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītāja

               Reģistrācijai pieteiktā Kopienas preču zīme:

               Vārdiska preču zīme “ Online Bus” 35. grupas pakalpojumiem (tai skaitā, statistikas veidošana ekonomikas, mārketinga, tirgus izpētes un tirgus analīzes jomās, kā arī uzņēmumu un organizāciju konsultācijas)

               Lietas izskatīšanas procesā apstrīdētās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               BUS-Betreuungs- und Unternehmensberatungs- GmbH

               Apstrīdētā preču zīme vai apzīmējums:

               Vācu grafiska preču zīme “ BUS” 35., 40., 41. un 42. grupas pakalpojumiem (uzņēmumu konsultācijas, it īpaši organizāciju un uzņēmumu saimnieciskās konsultācijas)

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Noraidīt preču zīmes pieteikumu

               Apelācijas padomes lēmums:

               Noraidīt prasītājas prasību

               Izvirzītie pamati:

                           —

                            trešā persona nav pierādījusi apstrīdētās preču zīmes izmantošanu, tāpēc iebildumi jānoraida saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 2. daļas 2. teikumu.

                           —

                           tā kā preču zīmju apzīmējumi nav līdzīgi, nepastāv iespēja tos sajaukt Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. daļas b apakšpunkta izpratnē.


title: Lieta F-111/06: Prasība, kas celta 2006. gada 25. septembrī — Giannopoulos pret Padomi

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/48

         Prasība, kas celta 2006. gada 25. septembrī — Giannopoulos pret Padomi
   (Lieta F-111/06)
   (2006/C 281/86)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Nikos Giannopoulos, Wezembeek-Oppem (Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu par prasītāja klasificēšanu, kas izriet no 2003. gada 18. novembra lēmuma par iecelšanu amatā, ar kuru tam tiek piešķirta A7 pakāpe;

               —

               vajadzības gadījumā atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar kuru tiek noraidīta prasītāja sūdzība;

               —

               norādīt iecēlējinstitūcijai apstrīdēto lēmumu atcelšanas sekas un it īpaši: i) pārklasificēt prasītāju A6 pakāpē, lai ņemtu vērā viņa kvalifikācijas ārkārtējo raksturu un dienesta īpašās vajadzības, to darot ar atpakaļejošu spēku no 2003. gada 18. novembra; ii) pārklasificēt prasītāju tādā līmenī, kurā tiek ņemta vērā viņa profesionālā pieredze vai kas vismaz ir līdzvērtīgs tam līmenim, kāds viņam tika piešķirts darbā pieņemšanas datumā; iii) pārskaitīt prasītājam summu, ko veido starpība starp pakāpi un līmeni, kurā viņš tika klasificēts, un pakāpi un līmeni, kurā viņu vajadzēja klasificēt, tostarp nokavējuma procentus atbilstoši likumiskajai procentu likmei, skaitot no datuma, kad šī summa ir maksājama;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāju, vispārējā konkursa EUR/A/127 (1) par A7/A6 pakāpes administratoru rezerves saraksta izveidošanu laureātu, amatā iecēla Padomes ģenerālsekretariāts un klasificēja A7 pakāpē. 2005. gada jūlijā uzzinot, ka citus A7/A6 pakāpes konkursa laureātus ģenerālsekretariāts iecēlis amatā A6 pakāpē vai pārklasificējis tos šajā pakāpē pēc sākotnējo klasifikācijas lēmumu iekšējās administratīvās pārbaudes, prasītājs iesniedza pārklasificēšanas lūgumu. Administrācija šo lūgumu, kā arī tam sekojošo sūdzību noraidīja.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs pirmo pamatu izvirza saistībā ar Civildienesta noteikumu 31. panta 2. punkta pārkāpumu, ar acīmredzamu kļūdu vērtējumā un kļūdu tiesību piemērošanā, jo nav ņemti vērā judikatūras kritēriji par viņa kvalifikācijas ārkārtējo raksturu un dienesta īpašajām vajadzībām. Tālāk prasītājs kā otro pamatu izvirza pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu un kā trešo pamatu — vienlīdzīgas attieksmes principa neievērošanu, jo 10–15 viņa kolēģi, kuru juridiskais un faktiskais stāvoklis būtiski neatšķiras no prasītāja stāvokļa, atšķirībā no viņa ir klasificēti vai pārklasificēti A6 pakāpē.

      (1)  OV C 125/A, 23.04.1998., 10. lpp.


title: Lieta T-356/10: Prasība, kas celta 2010. gada 23. augustā — Nike International /ITSB — Deichmann ( “VICTORY RED” )

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/55

      Prasība, kas celta 2010. gada 23. augustā — Nike International/ITSB — Deichmann (“VICTORY RED”)
      (Lieta T-356/10)
      ()
      (2010/C 288/103)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Nike International Ltd. (Oregona, ASV) (pārstāvis — M. De Justo Bailey, lawyer)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Deichmann SE (Essen, Vācija)

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 18. maija lēmumu lietā R 1309/2009-2;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un

                  —

                  piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja tā iestājas šajā lietā.

         Pamati un galvenie argumenti

         Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “VICTORY RED” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 28. klasē

         Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

         Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiskas preču zīmes “Victory” reģistrācija Nr. 30318528 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18., 25. un 28. klasē; starptautiskas vārdiskas preču zīmes “Victory” reģistrācija Nr. 819143 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18., 25. un 28. klasē

         Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt attiecībā uz visām iebildumos minētajām precēm un noraidīt reģistrācijas pieteikumu pilnībā

         Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

         Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini novērtējusi sajaukšanas iespēju, it īpaši apzīmējumu līdzību


title: Lieta T-382/03: Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra rīkojums — Izar Construcciones Navales pret Komisiju

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/43

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra rīkojums — Izar Construcciones Navales pret Komisiju
   (Lieta T-382/03) (1)

   (2006/C 281/77)

      Tiesvedības valoda — spāņu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 21, 24.01.2004.


title: Lieta T-444/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 26. jūnija spriedumu apvienotajās lietās F-135/11, F-51/12 un F-110/12 BU /EZA 2013. gada 20. augustā iesniedza Eiropas Zāļu aģentūra (EZA)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/40

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 26. jūnija spriedumu apvienotajās lietās F-135/11, F-51/12 un F-110/12 BU/EZA 2013. gada 20. augustā iesniedza Eiropas Zāļu aģentūra (EZA)
   (Lieta T-444/13 P)
   2013/C 325/67
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Zāļu aģentūra (EZA) (pārstāvji — T. Jabłoński un N. Rampal Olmedo, pārstāvji, kuriem palīdz D. Waelbroeck un A. Duron, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: BU (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas spriedums apvienotajās lietās F-135/11, F-51/12 un F-110/12, ciktāl ar to ir atcelts EZA lēmums nepagarināt atbildētāja apelācijas instancē līgums un tiek piespriests EZA atlīdzināt BU tiesāšanās izdevumus lietās F-135/11 un F-51/12;

               —

               apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumus pirmajā instancē, proti, noraidīt prasību kā acīmredzami nepamatotu;

               —

               piespriest atbildētājam apelācijas instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē un Civildienesta tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka CDT ir pārkāpusi aizliegumu lemt ultra vires, jo tā esot uzskatījusi, ka tai ir kompetence pārbaudīt, vai administrācijas pamatojumā atteikumam pagarināt līgumu tiek ievēroti pamatkritēriji un nosacījumi, kurus likumdevējs ir paredzējis Eiropas Savienības Civildienesta noteikumos un kuru mērķis ir pēc kāda laika nodrošināt līgumdarbiniekiem konkrētu nodarbinātības turpināšanas iespēju (saistībā ar pārsūdzētā sprieduma 57.-62. punktu). EZA apgalvo, ka CDT sev piedēvētā kompetence nav juridiski pamatota.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka CDT ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā, interpretējot Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. panta pirmo daļu, jo CDT ir uzskatījusi, ka kompetentajai iestādei ir obligāti jānoskaidro, vai nepastāv amats, kurā pagaidu darbinieks, kura līgums beidzas, varētu tikt lietderīgi pieņemts darbā vai uz kuru viņš varētu tikt pārcelts.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo CDT esot sagrozījusi dienesta interešu jēdzienu, ciktāl CDT sniegtā interpretācija radot prezumpciju, ka ieinteresētās personas darbs tiek saglabāts, ja kompetentā iestāde nevar pierādīt, ka nav neviena amata, uz kuru pagaidu darbinieks, kura līgums beidzas, varētu tikt lietderīgi pieņemts darbā vai uz kuru viņš varētu tikt pārcelts.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā saistībā ar tiesāšanās izdevumu piespriešanu lietā F-51/12, kas noraidīta kā nepieņemama.


title: Lieta T-12/07: Prasība, kas celta 2007. gada 16. janvārī — Polimeri Europa pret Komisiju

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/37

         Prasība, kas celta 2007. gada 16. janvārī — Polimeri Europa pret Komisiju
   (Lieta T-12/07)
   (2007/C 56/69)
   Tiesvedības valoda: itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polimeri Europa SpA, Brindisi (Itālija) (pārstāvji — M. Siragusa, F. M. Moretti un L. Nascimbene, avvocati)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt tās lēmumu, kā arī visus ar to neatdalāmi saistītos aktus un tādējādi norādīt Komisijai uz darbībām, kas tai ir jāveic, lai atgūtu nekonfidenciālās versijas paziņojumu par iebildumiem, kopiju, kura tika pārsūtīta Michelin;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasības pieteikumu, prasītāja apstrīd Komisijas Lēmumu KOMP/F2/D (2006) 1095, kas pieņemts 2006. gada 6. novembrī procedūrā, kas uzsākta, balsoties uz EKL 81. pantu (lieta KOMP/F38.638 BR/ESBR), ar kuru Komisija pārsūtīja Manufacture Française des Pneumatiques Michelin (MFPM) nekonfidenciālās versijas paziņojumam par iebildumiem, kas tika pieņemts 2006. gada 6. aprīlī, kopiju. Iepriekšēji MFPM administratīvajā procesā tika pieņemta kā trešā ieinteresētā lietas dalībniece, jo tai lūdza sniegt iespējamos apsvērumus.
   Pamatojot savus apgalvojumus, prasītāja apgalvo, ka:

               —

               pārkāptas tās tiesības uz aizstāvību. Šajā sakarā prasītāja uzskata, ka jau sākot no lēmuma pieņemšanas brīža Komisija slēpa patieso mērķi un iemelsu, kādēļ Michelin piedalās procesā, tādējādi ierobežojot prasītājas iespējas uz aizstāvību un negatīvi ietekmējot prasītājas nostāju šajā lietā;

               —

               lēmums ir prettiesisks attiecībā uz tajā minēto juridisko pamatojumu, it īpaši Regulas Nr. 773/2004 (1) 6. pantu. Tā uzskata, ka šajā sakarā Michelin nav uzskatāms par sūdzības iesniedzēju, jo Michelin iesniegtā forma C nav uzskatāms par tādu aktu, balstoties uz kuru var uzsākt procedūru, kas iestājas, iesniedzot sūdzību atbilstoši Regulas Nr. 1/2003 (2) 7. pantam. Tādējādi lēmums nav pamatots, jo tas pārkāpj iepriekš minēto tiesību noteikumu, lasot to mijiedarbībā ar Regulas Nr. 773/2004 7. pantu.

      (1)  Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regula (EK) Nr. 773/2004 par lietas izskatīšanu saskaņā ar EK Līguma 81. un 82. pantu, ko vada Komisija (OV L 123, 27.04.2004., 18. lpp.).

      (2)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 04.01.2003., 1. lpp.).


               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/4

         Palātas, kura izskata Tiesas Reglamenta 104.b pantā paredzētās lietas, noteikšana
   2010/C 317/07
   2010. gada 28. septembra sanāksmē Tiesa uz vienu gadu līdz 2011. gada 6. oktobrim par palātu, kas atbilstoši Reglamenta 9. panta 1. punkta otrajai daļai izskata šī reglamenta 104.b pantā paredzētās lietas, noteica Tiesas 1. palātu.


title: Lieta F-116/05: Civildienesta tiesas (plēnums) 2008. gada 24. jūnija spriedums — Cerafogli un Paolo Poloni/ECB (Civildienests — ECB darbinieki — Atalgojums — Ikgadējā atalgojuma pielāgojuma aprēķināšanas metode — Kopienu tiesas sprieduma izpilde — Apstiprinošs akts — Nepieņemamība)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/68

         Civildienesta tiesas (plēnums) 2008. gada 24. jūnija spriedums — Cerafogli un Paolo Poloni/ECB
   (Lieta F-116/05) (1)

   (Civildienests - ECB darbinieki - Atalgojums - Ikgadējā atalgojuma pielāgojuma aprēķināšanas metode - Kopienu tiesas sprieduma izpilde - Apstiprinošs akts - Nepieņemamība)
   (2008/C 209/123)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Maria Concetta Cerafogli un Paolo Poloni, Frankfurte pie Mainas (Vācija) (pārstāvji — G. Vandersanden un L. Levi, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji — F. Malfrère un K. Sugar, pārstāvji, kam palīdz H.-G. Kamann, avocat)
   Priekšmets
   Pirmkārt, prasītāju algas aprēķinu par 2001. gada jūliju, ko sagatavojusi Eiropas Centrālā banka 2005. gada maijā, lai izpildītu Pirmās instances tiesas 2003. gada 20. novembra spriedumu lietā T-63/02 Cerafogli un Poloni/ECB, atcelšana un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 48, 25.2.2005. (lieta, kas Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā sākotnēji reģistrēta ar numuru T-431/05 un ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai).


title: Lieta T-393/09: Prasība, kas celta 2009. gada 2. oktobrī — NEC Display Solutions Europe /ITSB — Nokia ( NaViKey )

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/26

         Prasība, kas celta 2009. gada 2. oktobrī — NEC Display Solutions Europe/ITSB — Nokia (“NaViKey”)
   (Lieta T-393/09)
   2009/C 297/38
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: NEC Display Solutions Europe GmbH, Minhene (Vācija) (pārstāvis — P. Munzinger, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Nokia Corp., Helsinki (Somija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 16. jūnija lēmumu lietā R 1143/2008-2;

               —

               noraidīt iebildumus, ko otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece cēlusi pret attiecīgās Kopienas preču zīmes reģistrāciju;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājas izdevumus procesā ITSB Apelāciju padomē; un

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei, ja tā iestāsies šajā lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājas izdevumus procesā ITSB Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “NaViKey” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “NAVI” reģistrācija attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 38. klasē; Somijas vārdiskas preču zīmes “NAVI” reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo ITSB Apelāciju padome: i) kļūdījās, nosakot konkrēto sabiedrības daļu, kuras uztvere ir jāņem vērā; ii) kļūdījās, izvērtējot līdzību starp attiecīgajām preču zīmēm un aptvertajām precēm; iii) neņēma vērā to, ka otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece nebija tiesīga aizliegt vēlāku preču zīmju, kas ietver elementu “NAVI”, izmantošanu sakarā ar to, ka tām nav atšķirtspējas vai ir vāja atšķirtspēja, un tādējādi nebija tiesīga pamatoties uz Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, lūdzot noraidīt attiecīgās Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu; Padomes Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums, jo ITSB Apelāciju padome nenorādīja pamatojumu savam konstatējumam par to, ka ir attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja


title: Lieta T-260/09 P: Vispārējās tiesas 2010. gada 10. novembra spriedums — ITSB/ Simões Dos Santos (Apelācijas sūdzība — Pretapelācijas sūdzība — Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2003. gada paaugstināšana amatā — Atsākšana no nulles un jauns nopelnu punktu aprēķins — Vispārējās tiesas sprieduma izpilde — Res judicata spēks — Juridiskais pamats — Atpakaļejoša spēka aizliegums — Tiesiskā paļāvība — Mantisks kaitējums — Iespējas tikt paaugstinātam amatā zaudēšana — Morāls kaitējums)

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/24

         Vispārējās tiesas 2010. gada 10. novembra spriedums — ITSB/Simões Dos Santos

   (Lieta T-260/09 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Pretapelācijas sūdzība - Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2003. gada paaugstināšana amatā - Atsākšana no nulles un jauns nopelnu punktu aprēķins - Vispārējās tiesas sprieduma izpilde - Res judicata spēks - Juridiskais pamats - Atpakaļejoša spēka aizliegums - Tiesiskā paļāvība - Mantisks kaitējums - Iespējas tikt paaugstinātam amatā zaudēšana - Morāls kaitējums)
   2011/C 13/47
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — I. de Medrano Caballero, pārstāvis, kam palīdz D. Waelbroeck, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Manuel Simões Dos Santos (Alicante, Spānija) (pārstāvis — A. Creus Carreras, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 5. maija spriedumu lietā F-27/08 Simões Dos Santos/ITSB (Krājumā vēl nav publicēts), kurā ir lūgts atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 5. maija sprieduma lietā F-27/08 Simões Dos Santos/ITSB (Krājumā vēl nav publicēts) rezolutīvās daļas 2.–5. punktu atcelt;

               2)

               pārējā daļā pamata apelācijas sūdzību un pretapelācijas sūdzību noraidīt;

               3)

               lietu nosūtīt Civildienesta tiesai atkārtotai izskatīšanai;

               4)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 220, 12.09.2009.


title: Lieta C-14/16: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 8. marta spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Euro Park Service, SCI Cairnbulg Nanteuil tiesību un pienākumu pārņēmēja/Ministre des finances et des comptes publics Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiešie nodokļi — Dažādu dalībvalstu sabiedrības — Kopēja nodokļu sistēma — Apvienošana pievienojot — Nodokļu administrācijas iepriekšēja piekrišana — Direktīva 90/434/EEK — 11. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Krāpšana nodokļu jomā vai izvairīšanās no nodokļu maksāšanas — Brīvība veikt uzņēmējdarbību

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/11

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 8. marta spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Euro Park Service, SCI Cairnbulg Nanteuil tiesību un pienākumu pārņēmēja/Ministre des finances et des comptes publics

   (Lieta C-14/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiešie nodokļi - Dažādu dalībvalstu sabiedrības - Kopēja nodokļu sistēma - Apvienošana pievienojot - Nodokļu administrācijas iepriekšēja piekrišana - Direktīva 90/434/EEK - 11. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Krāpšana nodokļu jomā vai izvairīšanās no nodokļu maksāšanas - Brīvība veikt uzņēmējdarbību)
   (2017/C 144/15)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Euro Park Service, SCI Cairnbulg Nanteuil tiesību un pienākumu pārņēmēja

      Atbildētājs: Ministre des finances et des comptes publics

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tā kā ar Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/434/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro dažādu dalībvalstu uzņēmējsabiedrību apvienošanai, sadalīšanai, to aktīvu pārvešanai un akciju maiņai, 11. panta 1. punkta a) apakšpunktu nav veikta izsmeļoša saskaņošana, Savienības tiesības ļauj izvērtēt pamatlietā aplūkoto valsts tiesību aktu atbilstību primārajām tiesībām, lai gan šie tiesību akti ir pieņemti, lai valsts tiesībās transponētu šajā tiesību normā paredzētās tiesības;

               2)

               LESD 49. pants un Direktīvas 90/434 11. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā pamatlietā aplūkotais valsts tiesiskais regulējums, ar kuru pārrobežu apvienošanās darījuma gadījumā kā nosacījums nodokļu priekšrocību, kas ir piemērojamas šādam darījumam saskaņā ar šo direktīvu, proti, šajā gadījumā, ar īpašumu saistīta kapitāla pieauguma, ko citā dalībvalstī reģistrētai sabiedrībai pārved saskaņā ar Francijas tiesībām reģistrēta sabiedrība, aplikšanas ar nodokļiem atlikšana, piešķiršanai ir noteikta iepriekšējas piekrišanas procedūra, kurā, lai iegūtu šādu piekrišanu, nodokļu maksātājam ir jāpierāda, ka attiecīgo darījumu pamato komerciāli iemesli, ka tā galvenais mērķis vai viens no galvenajiem mērķiem nav krāpšana nodokļu jomā vai izvairīšanās no nodokļu maksāšanas un ka tā noteikumi ļauj garantēt kapitāla pieauguma, kura aplikšana ar nodokli tiek atlikta, aplikšanu ar nodokli nākotnē, lai gan gadījumā, ja tiek veikts apvienošanās darījums valsts ietvaros, šāda atlikšana tiek atļauta, nodokļu maksātājam nepiemērojot minēto procedūru.

      (1)  OV C 106, 21.3.2016.


title: lieta T-466/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Elisabetta Dami iesniedza 2004. gada 19. novembrī

text:
               19.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/18

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Elisabetta Dami iesniedza 2004. gada 19. novembrī
   (lieta T-466/04)
   (2005/C 69/35)
   prasības iesniegšanas valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 19. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Elisabetta Dami, kas dzīvo Milānā (Itālija), kuru pārstāv Paolo Guido Beduschi un Silvia Giudici, advokāti.

      The Stilton Cheese Makers Association piedalījās procesā Apelāciju otrajā padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka 2004. gada 4. jūnija vēstule, kas bija kopīgi parakstīta un adresēta ITSB, nav vērsta uz to, lai izbeigtu strīda izskatīšanas procesu Apelāciju padomē, bet gan tā ir uzskatāma par vienkāršu lūgumu apturēt procesu;

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2004. gada 20. septembra lēmumu lietā R 973/2002-2 un nodot lietu izskatīšanai Apelāciju padomē.

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītāja

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Vārdiska preču zīme “GERONIMO STILTON” precēm un/vai pakalpojumiem, kas ir minēti 16. klasē (grāmatas utt.), 25. klasē (drēbes utt.), 28. klasē (spēles utt.), 29. klasē (gaļa utt.), 30. klasē (tortes mīkla utt.) un 41. klasē (pakalpojumi audzināšanas jomā utt.) – pieteikums Nr. 1 345 503

               Iebildumu procesā pretstatītās zīmes vai apzīmējuma īpašnieks :

               The Stilton Cheese Makers Association

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Vārdiska valsts preču zīme “STILTON”; reģistrētie cilmes vietas nosaukumi WHITE STILTON CHEESE un BLUE STILTON CHEESE

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildumi apmierināti attiecība uz 29. un 30. klasi

               Apelāciju padomes lēmums:

               Apelāciju padome uzskatīja, ka pēc grozījumiem attiecīgo produktu specifikācijā, saskaņā ar 2004. gada 4. jūnija abu pušu parakstīto vēstuli, iebildums ir ticis atsaukts un tādējādi process ir beidzies. Apelāciju padome uzskatīja, ka vienīgais risināmais jautājums ir izdevumu sadalījums, un tā nosprieda, ka katrai pusei ir jāsedz iebildumu procesa un apelācijas nodevas un izdevumi, kā arī savi izdevumi

               Izvirzītie pamati:

               Pamatojot savu prasību, prasītāja norāda, ka 2004. gada 4. jūnija vēstulē bija minēts tikai lūgums apturēt procesu, lai ļautu pusēm savā starpā atrisināt joprojām neatrisināto jautājumu, kādas citas preces bez piena un siera produktiem ir jāizslēdz no 29. klases, lai attiecīgā puse atsauktu savus iebildumus. Apelāciju padome ir kļūdījusies, uzskatot, ka prasītāja ir piekritusi otras puses prasībām, parakstot lūgumu apturēt procesu


title: Lieta T-620/15: Prasība, kas celta 2015. gada 9. novembrī – Orthema Service/ITSB (“Gehen wie auf Wolken”)

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/32

         Prasība, kas celta 2015. gada 9. novembrī – Orthema Service/ITSB (“Gehen wie auf Wolken”)
   (Lieta T-620/15)
   (2016/C 007/43)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Orthema Service GmbH (Rotkreuz, Šveice) (pārstāvis – M. Gail, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “Gehen wie auf Wolken” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 121 868

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 1. septembra lēmums lietā R 404/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-140/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2007. gada 12. marta rīkojumu — Hecht-Pharma GmbH / Staatliches Gewerbeaufsichtsamt Lüneburg

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2007. gada 12. marta rīkojumu — Hecht-Pharma GmbH/Staatliches Gewerbeaufsichtsamt Lüneburg

   (Lieta C-140/07)
   (2007/C 117/23)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesverwaltungsgericht
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Hecht-Pharma GmbH

      Atbildētājs: Staatliches Gewerbeaufsichtsamt Lüneburg

   Cits lietas dalībnieks: Vertreterin des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (1), tās ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/27/EK (2) grozītajā redakcijā, 2. panta 2. punktā paredzētais noteikums attiecībā uz šaubu gadījumiem ir interpretējams tādējādi, ka Direktīva 2001/83/EK ir piemērojama produktam, kas, iespējams, ir klasificējams kā zāles, taču nav pārbaudīts, vai tā īpašības atbilst zāļu definīcijai? Cik liela ticamības pakāpe un atbilstoši — kādi fakti attiecīgā gadījumā ir nepieciešami, lai pamatotu Direktīvas 2001/83/EK piemērošanu?

               2.

               Vai produkts, kas pēc tā apzīmējuma nav zāles, var tikt uzskatīts par zālēm, kas ir tādas pēc to funkcijām Direktīvas 2001/83/EK tās ar Direktīvu 2004/27/EK grozītās redakcijas 1. panta 2. punkta izpratnē, pamatojoties uz to, kas tas ietver sastāvdaļu, kas noteiktās devās var pārveidot fizioloģiskās funkcijas, taču pārbaudāmajā produktā, ja tas tiek atbilstoši lietots, šī deva ir mazāka? Vai šis jautājums ir attiecināms uz “farmakoloģisko iedarbību ”vai “cilvēka fizioloģisko funkciju pārveidošanu”?

               3.

               Vai pēc tam, kad ar Direktīvu 2004/27/EK tika pieņemta zāļu definīcijas jaunā redakcija, ir nozīme produkta “lietošanas kārtībai, izplatībai, patērētāju zināšanām par to un riskiem, kas var būt saistīti ar tā lietošanu ”(2005. gada 9. jūnija spriedums lietā C-211/03, Krājums, I-5141. lpp., 51. punkts), kas Eiropas Kopienu Tiesas judikatūrā, klasificējot produktu kā zāles, ir atzītas par būtiskām īpašībām papildus farmakoloģiskajām īpašībām?

      (1)  OV L 311, 67. lpp.

      (2)  OV L 136, 34. lpp.


title: Lieta T-468/09: Prasība, kas celta 2009. gada 24. novembrī — JSK International Architekten und Ingenieure /ECB

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/61

         Prasība, kas celta 2009. gada 24. novembrī — JSK International Architekten und Ingenieure/ECB
   (Lieta T-468/09)
   2010/C 24/108
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: JSK International Architekten und Ingenieure GmbH, Frankfurte pie Mainas (Vācija) (pārstāvji — J. Steiff un K. Heuvels, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā Banka (ECB)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ECB 2009. gada 6. augusta lēmumu par konkursu un saistībā ar sūdzību pieņemto ECB pārbaudes dienesta 2009. gada 14. septembra lēmumu;

               —

               atzīt, ka lēmuma par konkursu vietā līguma slēgšanas tiesības būtu jāpiešķir prasītājai; pakārtoti, līguma slēgšanas tiesību procedūru sākt no jauna no brīža, kad kandidātiem, tostarp JSK, tiek izteikts uzaicinājums; pakārtoti tam, procedūru sākt pilnībā no jauna;

               —

               vēl pakārtoti tam un tikai, visdrīzāk, neiespējamā gadījumā, ja tiktu noraidīts 1. un 2. prasījums — piešķirt prasītājai zaudējumu atlīdzību pozitīvo interešu apmērā (negūtā peļņa), kas provizoriski būtu nosakāma EUR 900 000 apmērā; pakārtoti, tai piešķirt zaudējumu atlīdzību negatīvo interešu apmērā (ar piedāvājuma iesniegšanu saistītie izdevumi), proti, EUR 80 000 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas ar prāvu saistītos ārpustiesas izdevumus (advokāta atlīdzība un izdevumi) un

               —

               prasītājai pilnībā nodrošināt pieeju lietas materiāliem, kas tai līdz šim tikusi liegta.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamatojoties uz prasītājas prasījumiem, tā apstrīd, pirmkārt, ECB 2009. gada 6. augusta lēmumu, ar kuru noraidīts prasītājas piedāvājums saistībā ar konkursu par ECB jaunās ēkas Frankfurtē pie Mainas būvdarbu koordinēšanu un pārraudzīšanu (T109 būvuzraugs), un, otrkārt, ECB pārbaudes dienesta 2009. gada 14. septembra lēmumu, ar kuru noraidīta prasītājas sūdzība par iepriekš minēto lēmumu. Pakārtoti, prasītāja lūdz atlīdzināt zaudējumus.
   Savas prasības pamatojumā prasītāja norāda, pirmkārt, ka interešu konflikta dēļ lēmumā par konkursu esot pieļauta kļūda. Šajā sakarā tā atsaucas uz labas pārvaldības principa pārkāpumu Eiropas Savienības pamattiesību hartas 41. panta izpratnē.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka viņas piedāvājuma neņemšana vērā ir pielīdzināma kļūdai tiesību piemērošanā un apstrīd to, ka šis piedāvājums ir ticis izslēgts tā nepietiekamības un zemās kvalitātes dēļ.
   Visbeidzot, prasītāja atsaucas uz procesuāliem pārkāpumiem pārskatāmības un tiesību aizsardzības tiesā kontekstā, piemēram, uz tiesību piekļūt lietas materiāliem pārkāpumu.


title: Lieta C-12/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums (Cour du travail de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mono Car Styling SA, likvidācijas procesā/Dervis Odemis u.c. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 98/59/EK — 2. un 6. pants — Darbinieku informēšanas un konsultēšanās procedūra kolektīvās atlaišanas gadījumā — Darba devēja pienākumi — Darba ņēmēju tiesības celt prasību — Atbilstīgas interpretācijas prasība)

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums (Cour du travail de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mono Car Styling SA, likvidācijas procesā/Dervis Odemis u.c.
   (Lieta C-12/08) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 98/59/EK - 2. un 6. pants - Darbinieku informēšanas un konsultēšanās procedūra kolektīvās atlaišanas gadījumā - Darba devēja pienākumi - Darba ņēmēju tiesības celt prasību - Atbilstīgas interpretācijas prasība)
   2009/C 220/11
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour du travail de Liège

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Mono Car Styling SA, likvidācijas procesā,

      Atbildētājs: Dervis Odemis u.c.

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour du travail de Liège (Beļģija) — Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvas 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu (OV L 225, 6. lpp.) 2., 3. un 6. panta interpretācija — Personāla informēšanas un konsultēšanās ar personālu procedūras atlaišanas gadījumā likumība — Rakstveida paziņojuma par plānotās atlaišanas pamatojumu, atlaižamo darba ņēmēju skaitu un kategoriju un kritērijiem, kuri izmantoti šo darba ņēmēju izvēlē, neesamība — Darba ņēmēju pārstāvju īstenotas apstrīdēšanas neesamības ietekme uz darba ņēmēju tiesībām individuāli apstrīdēt atlaišanas procedūras likumību — Prasības par vienveidīgu interpretāciju apjoms

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvas 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu 6. pants, skatot to apvienojumā ar tās 2. pantu, jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj valsts tiesisko regulējumu, ar kuru ieviestas procedūras, kuru mērķis ir ļaut gan darba ņēmēju pārstāvjiem, gan darba ņēmējiem individuāli panākt šajā direktīvā paredzēto pienākumu ievērošanas kontroli, bet kurā darba ņēmēju individuālās tiesības vērsties tiesā ierobežotas saistībā ar izvirzāmajiem iebildumiem un pakārtotas prasībai, ka darba ņēmēju pārstāvji pirms tam šos iebildumus ir formulējuši darba devējam un ka attiecīgais darba ņēmējs iepriekš ir paziņojis darba devējam, ka apstrīd informēšanas un konsultēšanās procedūras ievērošanu;

               2)

               ar to, ka valsts tiesiskajā regulējumā, kurā paredzētas procedūras, kas darba ņēmēju pārstāvjiem ļauj panākt visu darba devējam Direktīvā 98/59 noteikto informēšanas un konsultēšanās pienākumu ievērošanas kontroli, arī ikvienam darba ņēmējam, ko skar kolektīvā atlaišana, atzītajām individuālajām prasības celšanas tiesībām noteikti ierobežojumi un nosacījumi, efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips nevar tikt pārkāpts;

               3)

               Direktīvas 98/59 2. pants jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā mazināti kolektīvo atlaišanu ieplānojuša darba devēja pienākumi salīdzinājumā ar minētajā 2. pantā paredzētajiem pienākumiem. Piemērojot valsts tiesības, valsts tiesai saskaņā ar atbilstīgas valsts tiesību interpretācijas principu jāņem vērā visas valsts tiesību normas un tās jāinterpretē cik vien iespējams Direktīvas 98/59 teksta un mērķa kontekstā, lai sasniegtu tajā paredzēto rezultātu. Līdz ar to tai atbilstoši savai jurisdikcijai jānodrošina, ka šādam darba devējam noteiktie pienākumi netiek mazināti salīdzinājumā ar šīs direktīvas 2. pantā paredzētajiem pienākumiem.

      (1)  OV C 79, 29.03.2008.


title: Lieta T-173/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 7. marta rīkojums – Wöhlke/EUIPO – Danielle Roches (“ALIQUA”)

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/62

         Vispārējās tiesas 2017. gada 7. marta rīkojums – Wöhlke/EUIPO – Danielle Roches (“ALIQUA”)
   (Lieta T-173/16) (1)

   (2017/C 144/93)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 232, 27.6.2016.


title: Lieta F-146/06: Prasība, kas celta 2006. gada 11. decembrī — Speiser pret Parlamentu

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/42

         Prasība, kas celta 2006. gada 11. decembrī — Speiser pret Parlamentu
   (Lieta F-146/06)
   (2007/C 56/80)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michael Alexander Speiser, Neu-Isenburg (Vācija) (pārstāvis — F. Theumer)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atbildētāja 2006. gada 11. septembra Lēmumu Nr. 115521, ar ko noraida prasītāja 2006. gada 31. marta sūdzību, kas iesniegta saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu par ekspatriācijas pabalsta piešķiršanu;

               —

               uzlikt atbildētājam par pienākumu izmaksāt ekspatriācijas pabalstu, ko paredz Civildienesta noteikumu VII Pielikuma 4. panta 1. punkta a). apakšpunkts, ar atpakaļejošu spēku, sākot no 2005. gada 3. oktobra;

               —

               atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, kurš 2005. gada 3. oktobrī tika pieņemts darbā kā pagaidu darbinieks EVP-ED frakcijā, vēršas pret to, ka ticis noraidīts viņa pieteikums izmaksāt ekspatriācijas pabalstu. Viņš uzskata, ka viņš ir iesniedzis vajadzīgos pierādījumus un dokumentus, kā arī atbilst visiem priekšnosacījumiem.