title: Lieta T-180/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 4. marta rīkojums – Bibita Group/EUIPO – Benkomers (Dzērienu pudele) (Kopienas dizainparaugs – Spēkā neesamības atzīšanas process – Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlota dzērienu pudele – Agrāks starptautisks dizainparaugs – Apstrīdētā lēmuma atsaukšana – Strīda priekšmeta zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               27.4.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 137/49

      Vispārējās tiesas 2020. gada 4. marta rīkojums – Bibita Group/EUIPO – Benkomers (Dzērienu pudele)
      (Lieta T-180/19) (1)

      (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlota dzērienu pudele - Agrāks starptautisks dizainparaugs - Apstrīdētā lēmuma atsaukšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2020/C 137/76)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Bibita Group SHPK (Tirāna, Albānija) (pārstāvis: C. Seyfert, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Ivanauskas)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Benkomers OOD (Sofija, Bulgārija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas trešās padomes 2019. gada 14. janvāra lēmumu lietā R 1070/2018-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Bibita Group un Benkomers.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) sedz savus, kā arī atlīdzina Bibita Group SHPK tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 164, 13.5.2019.


title: Lieta T-326/19 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 12. februāra rīkojums – Gerber/Parlaments un Padome (Pagaidu noregulējums – Savienības muitas teritorija – Regula (ES) 2019/474 – Direktīva (ES) 2019/475 – Pašvaldības Campione d'Italia un Lugāno ezera Itālijas ūdeņu iekļaušana – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Pamatprasības acīmredzama nepieņemamība – Nepieņemamība)

text:
               27.4.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 137/49

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 12. februāra rīkojums – Gerber/Parlaments un Padome
      (Lieta T-326/19 R)
      (Pagaidu noregulējums - Savienības muitas teritorija - Regula (ES) 2019/474 - Direktīva (ES) 2019/475 - Pašvaldības Campione d'Italia un Lugāno ezera Itālijas ūdeņu iekļaušana - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Pamatprasības acīmredzama nepieņemamība - Nepieņemamība)
      (2020/C 137/77)
      Tiesvedības valoda– itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Tibor Gerber (Campione d’Italia, Itālija) (pārstāvis: N. Amadei, advokāts)

         Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji: L. Visaggio un C. Biz) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Lo Monaco un E. Ambrosini)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 278. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt, pirmkārt, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2019/474 (2019. gada 19. marts), ar kuru groza Regulu (ES) Nr. 952/2013, ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu (OV 2019, L 83, 38. lpp.), un, otrkārt, Padomes Direktīvas (ES) 2019/475 (2019. gada 18. februāris), ar ko groza Direktīvas 2006/112/EK un 2008/118/EK attiecībā uz Itālijas pašvaldības Campione d'Italia un Lugāno ezera Itālijas ūdeņu iekļaušanu Savienības muitas teritorijā un Direktīvas 2008/118/EK teritoriālajā piemērošanā (OV 2019, L 83, 42. lpp.), izpildi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-368/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 2. marta rīkojums – Datenlotsen Informationssysteme/Komisija (Valsts atbalsts – Nodokļu priekšrocības un publiskā sektora finansējums – Sūdzība – Lēmums uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru – Prasība sakarā ar bezdarbību – Komisijas nostājas formulēšana, kā rezultātā beidzas bezdarbība – Lēmums izbeigt formālo izmeklēšanas procedūru – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               27.4.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 137/50

      Vispārējās tiesas 2020. gada 2. marta rīkojums – Datenlotsen Informationssysteme/Komisija
      (Lieta T-368/19) (1)

      (Valsts atbalsts - Nodokļu priekšrocības un publiskā sektora finansējums - Sūdzība - Lēmums uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru - Prasība sakarā ar bezdarbību - Komisijas nostājas formulēšana, kā rezultātā beidzas bezdarbība - Lēmums izbeigt formālo izmeklēšanas procedūru - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2020/C 137/78)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Datenlotsen Informationssysteme GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvis: T. Lübbig, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: K. Herrmann un K. Blanck)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 265. pantu un ar ko tiek lūgts atzīt, ka Komisija pēc 2012. gada 15. martā iesniegtās sūdzības ir prettiesiski atturējusies samērīgā termiņā izbeigt formālās izmeklēšanas procedūru ar lēmumu, kas paredzēts LESD 108. panta 2. punktā vai Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [LESD] 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.) 9. panta 1. punktā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanas izdevumus, kā arī atlīdzina Datenlotsen Informationssysteme GmbH tiesāšanas izdevumus.

         (1)  OV C 270, 12.8.2019.


title: Lieta T-795/19 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 5. marta rīkojums – HB/Komisija (Pagaidu noregulējums – Publiski pakalpojumu līgumi – Līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras pārkāpumi – Izmaksāto summu atgūšana – Paziņojums par parādu – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               27.4.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 137/50

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 5. marta rīkojums – HB/Komisija
      (Lieta T-795/19 R)
      (Pagaidu noregulējums - Publiski pakalpojumu līgumi - Līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras pārkāpumi - Izmaksāto summu atgūšana - Paziņojums par parādu - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2020/C 137/79)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: HB (pārstāvji: M. Vandenbussche un L. Levi, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Baquero Cruz, J. Estrada de Solà un A. Katsimerou)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko lūgts apturēt izpildi Komisijas Lēmumam C(2019) 7319 final (2019. gada 15. oktobris) par publiskā iepirkuma līguma CARDS/2008/166-429 ietvaros maksājamo summu samazināšanu un par nepamatoti izmaksāto summu atgūšanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-796/19 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 5. marta rīkojums – HB/Komisija (Pagaidu noregulējums – Publiski pakalpojumu līgumi – Līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras pārkāpumi – Izmaksāto summu atgūšana – Paziņojums par parādu – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               27.4.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 137/51

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 5. marta rīkojums – HB/Komisija
      (Lieta T-796/19 R)
      (Pagaidu noregulējums - Publiski pakalpojumu līgumi - Līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras pārkāpumi - Izmaksāto summu atgūšana - Paziņojums par parādu - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2020/C 137/80)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: HB (pārstāvji: M. Vandenbussche un L. Levi, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Baquero Cruz, J. Estrada de Solà un A. Katsimerou)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko lūgts apturēt izpildi Komisijas Lēmumam C(2019) 7318 final (2019. gada 15. oktobris) par saistībā ar publiskā iepirkuma līgumu TACIS/2006/101-510 maksājamo summu samazināšanu un par nepamatoti izmaksāto summu atgūšanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-797/19 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 7. februāra rīkojums – Anglo Austrian AAB Bank un Belegging-Maatschappij “Far-East”/ECB (Pagaidu noregulējums – Regula (ES) Nr. 1024/2013 – Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība – Lēmums par kredītiestādes licences anulēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               27.4.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 137/51

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 7. februāra rīkojums – Anglo Austrian AAB Bank un Belegging-Maatschappij “Far-East”/ECB
      (Lieta T-797/19 R)
      (Pagaidu noregulējums - Regula (ES) Nr. 1024/2013 - Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība - Lēmums par kredītiestādes licences anulēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2020/C 137/81)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Anglo Austrian AAB Bank AG (Vīne, Austrija), Belegging-Maatschappij “Far-East BV” (Velp, Nīderlande) (pārstāvji: M. Fischer, J. Willheim un M. Ketzer, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: C. Hernández Saseta, E. Yoo un V. Hümpfner)

         Priekšmets

      Izpildes apturēšana 2019. gada 14. novembra lēmumam Nr. ECB-SSM-2019-AT-8, WHD-2019-0009, ar ko Eiropas Centrālā banka anulējusi kredītiestādes Anglo Austrian AAB Bank AG licenci no lēmuma paziņošanas dienas.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu noraidīt.

                  2)

                  Atcelt 2019. gada 20. novembra rīkojumu Anglo Austrian AAB Bank un Belegging-Maatschappij “Far-East”/ECB (T-797/19 R, nav publicēts, EU:T:2019:801).

                  3)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-24/20: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 3. marta rīkojums – Junqueras i Vies/Parlaments (Pagaidu noregulējums – Institucionālās tiesības – Parlamenta locekļi – Pilnvaru atcelšana – Parlamentārā imunitāte – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Daļēja nepieņemamība – Fumus boni juris neesamība)

text:
               27.4.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 137/52

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 3. marta rīkojums – Junqueras i Vies/Parlaments
      (Lieta T-24/20)
      (Pagaidu noregulējums - Institucionālās tiesības - Parlamenta locekļi - Pilnvaru atcelšana - Parlamentārā imunitāte - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Daļēja nepieņemamība - Fumus boni juris neesamība)
      (2020/C 137/82)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Oriol Junqueras i Vies (Sant Joan de Vilatorrada, Spānija) (pārstāvis: A. Van den Eynde, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: N. Lorenz un C. Burgos)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru tostarp tiek lūgts apturēt tāda Parlamenta 2020. gada 13. janvāra lēmuma izpildi, ar kuru konstatēts, ka prasītāja amata vieta ir brīva no 2020. gada 3. janvāra, un noraidīts 2019. gada 20. decembra pieteikums veikt steidzamus pasākumus, lai aizsargātu viņa parlamentāro imunitāti.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-94/20: Prasība, kas celta 2020. gada 19. februārī – Campine un Campine Recycling/Komisija

text:
               27.4.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 137/52

      Prasība, kas celta 2020. gada 19. februārī – Campine un Campine Recycling/Komisija
      (Lieta T-94/20)
      (2020/C 137/83)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Campine (Beerse, Beļģija), Campine Recycling (Beerse) (pārstāvji: C. Verdonck, B. Gielen un Q. Silvestre, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  piespriest Komisijai samaksāt kompensāciju nokavējuma procentu apmērā, izpildot Vispārējās tiesas spriedumu lietā Campine (1) par laika posmu no Campine pagaidu maksājuma līdz 2019. gada 11. decembrim. Nokavējuma procenti jāaprēķina atbilstoši ECB refinansēšanas operācijām noteiktajai likmei pieskaitot 3,5 procentpunktus – proti, 300 637,32 EUR apmērā vai arī atbilstoši Vispārējās tiesas noteiktai likmei;

                  —

                  uzdot Komisijai samaksāt nokavējuma procentus par a) punktā minēto summu, proti, par kompensāciju, kas atbilst nokavējuma procentiem par atceltā naudas soda daļu. Nokavējuma procenti jāaprēķina atbilstoši ECB refinansēšanas operācijām noteiktajai likmei pieskaitot 3,5 procentpunktus (aprēķinot no kompensācijas 300 637,32 EUR apmērā, tie ir 28,83 EUR dienā) vai arī atbilstoši Vispārējās tiesas noteiktai likmei. Šie nokavējuma procenti ir jāaprēķina par laikposmu no datuma, kad Komisija atmaksāja pamatsummu 2019. gada 11. decembrī, vai sākot no dienas, kad Vispārējā tiesa pasludinās spriedumu šajā lietā, vai arī par laikposmu no datuma, kuru noteiks Vispārējā tiesa;

                  —

                  pakārtoti, atcelt Komisijas 2020. gada 13. janvāra vēstuli vai Komisijas 2019. gada 10. decembra elektroniskā pasta vēstuli, kurā Komisija atteicās maksāt prasītājām nokavējuma procentus pēc Vispārējās tiesas sprieduma T-240/17 pasludināšanas, un uzdot Komisijai atlīdzināt zaudējumus saskaņā ar LESD 340. pantu, vai arī noteikt atbilstošus pasākumus, lai nodrošinātu pilnīgu Vispārējās tiesas 2019. gada 7. novembra sprieduma izpildi atbilstoši LESD 266. panta pirmās daļas prasībām;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu prasītājas apgalvo, ka Komisijai ir jāmaksā kompensācija saskaņā ar LESD 266. panta otro daļu un 340. panta otro daļu. Tās norāda, ka saskaņā ar Vispārējās tiesas spriedumu lietā Campine Komisijai atbilstoši LESD 266. panta pirmajai daļai, kā tā interpretēta judikatūrā, šī sprieduma izpildes pasākumu ietvaros bija ne tikai jāatmaksā naudas soda pamatsumma, bet arī nokavējuma procenti kā kompensācija atbilstoši standarta likmei par neiespējamību minēto summu izmantot attiecīgajā laikposmā (proti, laikposmā no prasītāju veiktā pagaidu maksājuma līdz Komisijas veiktajai atmaksai), un Komisijai šai ziņā esot rīcības brīvība. Ņemot vērā atceļošā sprieduma atpakaļejošo spēku, Komisijai esot jāmaksā kompensācija atbilstoši nokavējuma procentiem, lai izpildītu Vispārējās tiesas spriedumu lietā Campine.

                  2.

                  Ar otro pamatu prasītājas apgalvo, ka Komisijai ir jāmaksā nokavējuma procenti par maksājamo kompensāciju. Prasītājas norāda, ka restitutio in integrum princips nozīmē, ka Komisijai ir jāmaksā nokavējuma procenti par kompensāciju apmērā, kas atbilst nokavējuma procentiem par atceltā naudas soda daļu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu prasītājas apgalvo, ka Komisijas 2020. gada 13. janvāra vēstule vai tās 2019. gada 10. decembra elektroniskā pasta vēstule, kurās Komisija atteicās maksāt nokavējuma procentus, ir prettiesiskas un tādēļ jāatceļ. Tās uzskata, ka šīs darbības ir prettiesiskas LESD 266. panta pirmās daļas un 296. panta pirmās daļas pārkāpuma dēļ.

         (1)  2019. gada 7. novembra spriedums Campine un Campine Recycling/Komisija, T-240/17 (ECLI:EU:T:2019:778).


title: Lieta T-112/20: Prasība, kas celta 2020. gada 20. februārī – Intis/EUIPO – Televes (“TELEVEND”)

text:
               27.4.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 137/54

      Prasība, kas celta 2020. gada 20. februārī – Intis/EUIPO – Televes (“TELEVEND”)
      (Lieta T-112/20)
      (2020/C 137/84)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Intis d.o.o. (Zagreba, Horvātija) (pārstāvji: T. Nagy, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Televes, SA (Santiago de Compostela, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “TELEVEND” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 15 547 871

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 12. decembra lēmums lietā R 1923/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 60. panta 1. punkta a) apakšpunkta kopsakarā ar 8. panta 1. punkta a) apakšpunktu pārkāpums.


title: Lieta T-124/20: Prasība, kas celta 2020. gada 25. februārī – M/S. Indeutsch International/EUIPO – Crafts Americana Group (Vairāku izliektu līniju starp divām paralēlām līnijām attēls)

text:
               27.4.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 137/54

      Prasība, kas celta 2020. gada 25. februārī – M/S. Indeutsch International/EUIPO – Crafts Americana Group (Vairāku izliektu līniju starp divām paralēlām līnijām attēls)
      (Lieta T-124/20)
      (2020/C 137/85)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: M/S. Indeutsch International (Noida, Indija) (pārstāvji: D. Stone, A. Dykes, A. Leonelli, K. Hughes, Solicitors, un S. Malynicz, QC)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Crafts Americana Group, Inc. (Vankūvera, Vašingtona, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme (Vairāku izliektu līniju starp divām paralēlām līnijām attēls) – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 8 884 264

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO paplašinātās Apelācijas padomes 2019. gada 13. decembra lēmums lietā R 2672/2017-G

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un otrai procesa dalībniecei segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  trīsdimensiju un līdzīgu preču zīmju atšķirtspējas vērtējuma kļūdaina piemērošana.


title: Lieta T-564/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 6. februāra rīkojums – Bernis u.c./ECB

text:
               27.4.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 137/55

      Vispārējās tiesas 2020. gada 6. februāra rīkojums – Bernis u.c./ECB
      (Lieta T-564/18) (1)

      (2020/C 137/86)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Desmitās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 436, 3.12.2018.


title: Lieta T-582/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 13. februāra rīkojums – Victoria’s Secret Stores Brand Management/EUIPO – Lacoste (“LOVE PINK”)

text:
               27.4.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 137/55

      Vispārējās tiesas 2020. gada 13. februāra rīkojums – Victoria’s Secret Stores Brand Management/EUIPO – Lacoste (“LOVE PINK”)
      (Lieta T-582/19) (1)

      (2020/C 137/87)
      Tiesvedības valoda – franču
      Devītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 348, 14.10.2019.


title: Lieta T-155/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 31. marta rīkojums – AP/EIF (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus – Civildienests – EIF personāls – Darbinieka paziņojums par atkāpšanos no amata personisku iemeslu dēļ – Atvaļinājums saistībā ar smagu slimību, kas aizsākusies pirms darbinieka izvēlētā darba līguma beigu datuma – Lūgums atsaukt atkāpšanos no amata pēc darbinieka izvēlētā darba līguma beigu datuma – EIF atteikums pieņemt atkāpšanās no amata atsaukšanu ar atpakaļejošu spēku – Darba līguma beigu datuma pārcelšana slimības atvaļinājuma dēļ – EIF Personāla reglamenta 33. panta piemērojamība – Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota)

text:
               8.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/14

      Vispārējās tiesas 2020. gada 31. marta rīkojums – AP/EIF
      (Lieta T-155/19) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus - Civildienests - EIF personāls - Darbinieka paziņojums par atkāpšanos no amata personisku iemeslu dēļ - Atvaļinājums saistībā ar smagu slimību, kas aizsākusies pirms darbinieka izvēlētā darba līguma beigu datuma - Lūgums atsaukt atkāpšanos no amata pēc darbinieka izvēlētā darba līguma beigu datuma - EIF atteikums pieņemt atkāpšanās no amata atsaukšanu ar atpakaļejošu spēku - Darba līguma beigu datuma pārcelšana slimības atvaļinājuma dēļ - EIF Personāla reglamenta 33. panta piemērojamība - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota)
      (2020/C 191/18)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: AP (pārstāvis: L. Levi, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Investīciju fonds (pārstāvji: M. Leander, N. Panayotopoulos un F. Dascalescu, kam palīdz P. E. Partsch un T. Evans, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un Eiropas Savienības Tiesas Statūtu 50.a pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atcelt EIF 2018. gada 30. augusta un 3. oktobra vēstules, ar kurām noraidīts prasītājas 2018. gada 20. jūnija lūgums, otrkārt, piespriest EIF izmaksāt prasītājai EIF Personāla reglamenta 33. pantā paredzētās priekšrocības un, treškārt, atlīdzināt morālo kaitējumu, kas esot nodarīts prasītājai.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Noraidīt prasību kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami juridiski nepamatotu.

                  2)

                  AP atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 155, 6.5.2019.


title: Lieta C-682/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 15. septembrī BP iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 11. jūlija rīkojumu lietā T-917/16 REV BP/FRA

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/2

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 15. septembrī BP iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 11. jūlija rīkojumu lietā T-917/16 REV BP/FRA

      (Lieta C-682/19 P)
      (2020/C 201/03)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: BP (pārstāvis: E. Lazar, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra
      Ar 2020. gada 19. marta rīkojumu Tiesa (astotā palāta) atzina, ka apelācijas sūdzība ir daļēji nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota.
      Piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai segt savus tiesāšanās izdevumus pašai.


title: Lieta C-779/18: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 26. marta spriedums (Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Mikrokasa S.A., Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty/XO (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju tiesību aizsardzība – Patēriņa kredītlīgumi – Direktīva 2008/48/EK – EK – 3. panta g) punkts, 10. panta 2. punkts un 22. panta 1. punkts – Saskaņošanas līmenis – Jēdziens “kredīta izmaksas bez procentiem” – Direktīva 93/13/EEK – 1. panta 2. punkts – Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos – Kredīta kopējo izmaksu bez procentiem maksimālā summa – Līguma noteikumi, kas ietver obligātas tiesību normas – Izslēgšana)

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/15

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 26. marta spriedums (Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Mikrokasa S.A., Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty/XO
      (Lieta C-779/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju tiesību aizsardzība - Patēriņa kredītlīgumi - Direktīva 2008/48/EK – EK - 3. panta g) punkts, 10. panta 2. punkts un 22. panta 1. punkts - Saskaņošanas līmenis - Jēdziens “kredīta izmaksas bez procentiem” - Direktīva 93/13/EEK - 1. panta 2. punkts - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Kredīta kopējo izmaksu bez procentiem maksimālā summa - Līguma noteikumi, kas ietver obligātas tiesību normas - Izslēgšana)
      (2020/C 215/17)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Mikrokasa S.A., Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty

         Atbildētājs: XO

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/48/EK (2008. gada 23. aprīlis) par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 87/102/EEK, 3. panta g) punkts, 10. panta 2. punkts un 22. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta aprēķina metode, kas attiecas uz kredīta izmaksu bez procentiem maksimālo summu, ko var piemērot patērētājam, ar nosacījumu, ka šajā tiesiskajā regulējumā nav noteikti papildu informēšanas pienākumi par šīm kredīta izmaksām bez procentiem, papildinot 10. panta 2. punktā paredzētos.

                  2)

                  Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 1. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka no šīs direktīvas piemērošanas jomas nav izslēgts līguma noteikums, kurā kredīta izmaksas bez procentiem ir noteiktas, ievērojot valsts tiesību normā paredzēto maksimālo apmēru, ne vienmēr ņemot vērā faktiskās izmaksas.

         (1)  OV C 164, 13.5.2019.


title: Lieta C-2/19: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 26. marta spriedums (Riigikohus (Igaunija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret A. P. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pamatlēmums 2008/947/TI – Spriedumu un probācijas lēmumu savstarpējā atzīšana – Piemērošanas joma – Spriedums, ar ko piespriests nosacīts brīvības atņemšanas sods – Probācijas pasākums – Pienākums neizdarīt jaunu noziedzīgu nodarījumu – Tiesību aktos paredzēts pienākums)

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/17

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 26. marta spriedums (Riigikohus (Igaunija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret A. P.
      (Lieta C-2/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pamatlēmums 2008/947/TI - Spriedumu un probācijas lēmumu savstarpējā atzīšana - Piemērošanas joma - Spriedums, ar ko piespriests nosacīts brīvības atņemšanas sods - Probācijas pasākums - Pienākums neizdarīt jaunu noziedzīgu nodarījumu - Tiesību aktos paredzēts pienākums)
      (2020/C 215/19)
      Tiesvedības valoda – igauņu

         Iesniedzējtiesa

         Riigikohus

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      A. P.

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Pamatlēmuma 2008/947/TI (2008. gada 27. novembris) par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu tādiem spriedumiem un probācijas lēmumiem, kuri paredzēti probācijas pasākumu un alternatīvu sankciju uzraudzībai, 1. panta 2. punkts, skatot to kopā ar 4. panta 1. punkta d) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda sprieduma atzīšana, ar kuru ir piespriests brīvības atņemšanas sods un kura izpilde ir atlikta vienīgi ar nosacījumu, ka tiek ievērots tiesiskais pienākums pārbaudes laikā neizdarīt jaunu noziedzīgu nodarījumu, ietilpst šī pamatlēmuma piemērošanas jomā, ja šis tiesiskais pienākums izriet no šī sprieduma vai, pamatojoties uz minēto spriedumu, pieņemtā probācijas lēmuma, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 93, 11.3.2019.


title: Lieta C-66/19: Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 26. marta spriedums (Landgericht Saarbrücken – (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – JC/Kreissparkasse Saarlouis (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju aizsardzība – Direktīva 2008/48/EK – Patēriņa kredītlīgumi – Atteikuma tiesības – Termiņš šo tiesību izmantošanai – Prasības par līgumā norādāmo informāciju – Norāde uz informāciju, kas ir vien daudzpakāpju atsauce uz valsts tiesību normām)

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/17

      Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 26. marta spriedums (Landgericht Saarbrücken – (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – JC/Kreissparkasse Saarlouis

      (Lieta C-66/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju aizsardzība - Direktīva 2008/48/EK - Patēriņa kredītlīgumi - Atteikuma tiesības - Termiņš šo tiesību izmantošanai - Prasības par līgumā norādāmo informāciju - Norāde uz informāciju, kas ir vien daudzpakāpju atsauce uz valsts tiesību normām)
      (2020/C 215/20)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Saarbrücken

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: JC

         Atbildētāja: Kreissparkasse Saarlouis

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/48/EK (2008. gada 23. aprīlis) par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK, 10. panta 2. punkta p) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pie informācijas, kura kredītlīgumā saskaņā ar šo tiesību normu ir jānorāda skaidri un lakoniski, pieder arī šīs direktīvas 14. panta 1. punkta otrajā daļā paredzētā kārtība par to, kā aprēķināt atteikšanās tiesību termiņu.

                  2)

                  Direktīvas 2008/48 10. panta 2. punkta p) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts, ka kredītlīgumā saistībā ar šīs direktīvas 10. pantā minēto informāciju tiek izdarīta atsauce uz valsts tiesību normu, kurā ir vēl nākamā atsauce uz citām attiecīgās dalībvalsts tiesību normām.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Lieta C-94/19: Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 11. marta spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – San Domenico Vetraria SpA/Agenzia delle Entrate (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Sestā direktīva 77/388/EEK – 2. un 6. pants – Piemērošanas joma – Ar nodokli apliekami darījumi – Pakalpojumu sniegšana par atlīdzību – Mātesuzņēmuma personāla norīkošana darbā meitasuzņēmumā – Atlīdzība, ar kuru meitasuzņēmums atlīdzina tikai radušās izmaksas)

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/18

      Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 11. marta spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – San Domenico Vetraria SpA/Agenzia delle Entrate

      (Lieta C-94/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Sestā direktīva 77/388/EEK - 2. un 6. pants - Piemērošanas joma - Ar nodokli apliekami darījumi - Pakalpojumu sniegšana par atlīdzību - Mātesuzņēmuma personāla norīkošana darbā meitasuzņēmumā - Atlīdzība, ar kuru meitasuzņēmums atlīdzina tikai radušās izmaksas)
      (2020/C 215/21)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte suprema di cassazione

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: San Domenico Vetraria SpA

         Atbildētāja: Agenzia delle Entrate

         Piedaloties: Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Sestās direktīvas 77/388/EEK (1977. gada 17. maijs) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādus valsts tiesību aktus, saskaņā ar kuriem mātesuzņēmuma personāla pārcelšanai uz laiku vai norīkošanai meitasuzņēmumā, kas veikta tikai par to izmaksu atlīdzību, kuras ar to saistītas, PVN piemērošanas nolūkā nav nozīmes, jo summas, ko meitasuzņēmums maksā mātesuzņēmumam, no vienas puses, un šī pārcelšana uz laiku vai norīkošana, no otras puses, ir savstarpēji atkarīgas.

         (1)  OV C 182, 27.5.2019.


title: Lieta C-192/19: Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 11. marta spriedums (Gerechtshof Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Rensen Shipbuilding BV (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējais muitas tarifs – Kombinētā nomenklatūra – Tarifa klasifikācija – Pozīcija 8901 – Kuģu korpusi – Kuģniecība – Jūras kuģi – Jēdziens)

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/19

      Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 11. marta spriedums (Gerechtshof Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Rensen Shipbuilding BV

      (Lieta C-192/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējais muitas tarifs - Kombinētā nomenklatūra - Tarifa klasifikācija - Pozīcija 8901 - Kuģu korpusi - Kuģniecība - Jūras kuģi - Jēdziens)
      (2020/C 215/23)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Gerechtshof Amsterdam

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Rensen Shipbuilding BV

         Piedaloties: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, redakcijā, kas izriet no Komisijas Regulas (EK) Nr. 1031/2008 (2008. gada 19. septembris), I pielikumā ietvertās Kombinētās nomenklatūras 89. nodaļas 1. papildu piezīme ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā papildu piezīmē iekļautajā jēdzienā “jūras kuģi” neietilpst kuģi, kuri to uzbūves īpašību dēļ sliktos laikapstākļos var kuģot tikai aptuveni 21 jūras jūdzi no krasta.

         (1)  OV C 164, 13.5.2019.


title: Lieta C-123/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 4. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Ferrari SpA/Mansory Design & Holding GmbH, WH

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 4. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Ferrari SpA/Mansory Design & Holding GmbH, WH
      (Lieta C-123/20)
      (2020/C 215/24)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Ferrari SpA

         Atbildētāji: Mansory Design & Holding GmbH, WH

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai, nododot atklātībā ražojuma kopējo attēlu, atbilstoši Regulas (EK) Nr. 6/2002 (1) 11. panta 1. punktam un 2. punkta pirmajam teikumam var rasties nereģistrēti Kopienas dizainparaugi attiecībā uz atsevišķām ražojuma daļām?

                  2)

                  Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši:
                  Kāds juridiskais kritērijs ir jāizmanto individuālās būtības vērtējumā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 6/2002 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu un 6. panta 1. punktu, noskaidrojot vispārējo iespaidu, ko rada sastāvdaļa, kas – kā, piemēram, transportlīdzekļa virsbūves daļa – ir iekļauta kompleksā ražojumā? Vai it īpaši ir jāņem vērā, vai sastāvdaļas izskats informēta lietotajā izpratnē nevis pilnīgi saplūst ar kompleksā ražojuma izskatu, bet gan parāda zināmu formas patstāvību un viengabalainību, kas dod iespēju konstatēt no kopējās formas neatkarīgu estētisku izskatu?

         (1)  Padomes regula (EK) Nr. 6/2002 (2001. gada 12. decembris) par Kopienas dizainparaugiem (OV 2002, L 3, 1. lpp.).


title: Lieta C-136/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 12. martā iesniedza Zalaegerszegi Járásbíróság (Ungārija) – kriminālprocess pret LU

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 12. martā iesniedza Zalaegerszegi Járásbíróság (Ungārija) – kriminālprocess pret LU
      (Lieta C-136/20)
      (2020/C 215/26)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Zalaegerszegi Járásbíróság

         Pamatlietas dalībnieks

      LU

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Savienības Padomes Pamatlēmuma 2005/214/TI par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu attiecībā uz finansiālām sankcijām (1) 5. panta 1.punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja izdevēja dalībvalsts norāda uz kādu no šajā tiesību normā uzskaitītajiem rīcības veidiem, izpildes dalībvalsts iestādei nav nekādas tālākas rīcības brīvības atteikt izpildi un tai [lēmums, ar ko uzliek sankciju,] ir jāizpilda?

                  2)

                  Noliedzošas atbildes uz iepriekšējo jautājumu gadījumā – vai izpildes dalībvalsts iestāde var apgalvot, ka izdevējas dalībvalsts lēmumā norādītā rīcība neatbilst uzskaitījumā aprakstītajai rīcībai?

         (1)  OV 2005, L 76, 16. lpp.


title: Lieta C-126/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 6. martā iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland, kuru pārstāv Umweltbundesamt

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 6. martā iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland, kuru pārstāv Umweltbundesamt

      (Lieta C-126/20)
      (2020/C 215/25)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Berlin

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: ExxonMobil Production Deutschland GmbH

         Atbildētāja: Bundesrepublik Deutschland, kuru pārstāv Umweltbundesamt

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai saistībā ar dabasgāzes (skābas gāzes formā) pārstrādi t.s. Klausa procesā, atdalot dabasgāzē esošo CO2 no gāzu maisījuma, atmosfērā izdalītā CO2 gadījumā runa ir par tādām emisijām, kas Komisijas Lēmuma 2011/278/ES (1) 3. panta h) punkta pirmā teikuma izpratnē rodas 3. panta h) punkta v) apakšpunktā minētajā procesā?

                  2)

                  Vai Komisijas Lēmuma 2011/278/ES 3. panta h) punkta pirmā teikuma izpratnē CO2 emisijas var rasties tāda procesa “rezultātā”, kurā izejmateriālā esošais CO2 tiek nodalīts no gāzu maisījuma un tiek izdalīts atmosfērā, šajā ziņā notiekošajā procesā paralēli nerodoties papildu CO2, vai arī šīs tiesību normas obligāts priekšnoteikums ir tāds, ka atmosfērā izdalītais CO2 kā procesa rezultāts rodas pirmo reizi?

                  3)

                  Vai Komisijas Lēmuma 2011/278/ES 3. panta h) punkta v) apakšpunkta izpratnē tiek “izmantots” oglekli saturošs izejmateriāls, ja dabasgāze, kas ir dabiski sastopama t.s. Klausa procesā, tiek izmantota sēra ražošanai un tādējādi dabasgāzē esošais CO2 tiek izdalīts atmosfērā, dabasgāzē esošajam CO2 nepiedaloties ķīmiskajā reakcijā, kas norisinās procesa laikā, vai arī jēdziena “izmantošana” obligāts priekšnoteikums ir tāds, ka ogleklis piedalās notiekošajā ķīmiskajā reakcijā vai pat ir nepieciešams, lai tā notiktu?

                  4)

                  Gadījumā, ja atbilde uz pirmo līdz trešo jautājumu ir apstiprinoša:
                  Ja iekārta, uz kuru attiecas emisiju kvotu tirdzniecības pienākums, atbilst gan normas sastāva pazīmēm, kas raksturo siltuma līmeņatzīmes apakšiekārtu, gan normas sastāva pazīmēm, kuras raksturo procesa emisiju apakšiekārtu, atbilstoši kādai līmeņatzīmei tiek veikta bezmaksas emisiju kvotu piešķiršana? Vai tiesības uz kvotu piešķiršanu, izmantojot siltuma līmeņatzīmi, ir prioritāras attiecībā pret tiesībām uz kvotu piešķiršanu par procesa emisijām, vai arī tiesības uz kvotu piešķiršanu par procesa emisijām, ņemot vērā to speciālo raksturu, ir prioritāras attiecībā pret siltuma līmeņatzīmi un kurināmā līmeņatzīmi?

                  5)

                  Gadījumā, ja atbilde uz pirmo līdz ceturto jautājumu ir apstiprinoša:
                  Vai prasījumus par papildu bezmaksas emisijas kvotu piešķiršanu trešajā tirdzniecības laikposmā pēc trešā tirdzniecības laikposma beigām var apmierināt kopā ar kvotām par ceturto tirdzniecības laikposmu, ja šādu kvotu piešķiršanas tiesību esamība tiesas ceļā tiek atzīta tikai pēc trešā tirdzniecības laikposma beigām, vai arī vēl neapmierināti piešķiršanas prasījumi zaudē spēku ar trešā tirdzniecības laikposma beigām?

         (1)  Komisijas Lēmums (2011. gada 27. aprīlis), ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (OV 2011, L 130, 1. lpp.).


title: Lieta C-147/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 23. martā iesniedza Landgericht Hamburg (Vācija) – Novartis Pharma GmbH/Abacus Medicine A/S

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/22

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 23. martā iesniedza Landgericht Hamburg (Vācija) – Novartis Pharma GmbH/Abacus Medicine A/S

      (Lieta C-147/20)
      (2020/C 215/27)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Hamburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Novartis Pharma GmbH

         Atbildētāja: Abacus Medicine A/S

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai mākslīgu tirgu sadali Tiesas judikatūras izpratnē var izraisīt tas, ka oriģinālā ārējā iesaiņojuma/oriģināliepakojuma drošuma pazīmes, kas paredzētas Direktīvas 2001/83/EK (1) 54. panta o) punktā un 47.a pantā, paralēlais tirgotājs, saglabājot šo oriģināliepakojumu atbilstoši Direktīvas 2001/83/EK 47.a panta 1. punkta o) apakšpunktam, var aizstāt tikai tādējādi, ka pēc sākotnējo drošuma pazīmju pilnīgas vai daļējas noņemšanas un/vai nosegšanas saglabājas acīmredzamas atvēršanas pēdas?

                  2)

                  Vai, lai atbildētu uz pirmo jautājumu, ir nozīme tam, vai atvēršanas pēdas ir redzamas tikai tad, kad vairumtirgotāji un/vai personas, kurām ir atļauts vai kuras ir tiesīgas pārdot zāles iedzīvotājiem, kā, piemēram, aptiekas, izpildot tām Regulas (ES) 2016/161 (2) 10., 24. un 30. pantā paredzēto pienākumu, ir padziļināti pārbaudījušas zāles, un virspusējā pārbaudē tās varētu netikt pamanītas?

                  3)

                  Vai, lai atbildētu uz pirmo jautājumu, ir nozīme tam, vai atvēršanas pēdas ir redzamas tikai tad, kad, piemēram, pacients ir atvēris zāļu iepakojumu?

                  4)

                  Vai Regulas (ES) 2016/161 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka svītrkodam, kurš ietverts unikālajā identifikatorā Regulas (ES) 2016/161 3. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, ir jābūt izvietotam tieši uz iepakojuma, un tādēļ tas, ka paralēlais tirgotājs ir piestiprinājis unikālo identifikatoru uz ārējā oriģināliepakojuma, izmantojot papildu ārējo uzlīmi, nav saderīgs ar Regulas (ES) 2016/161 5. panta 3. punktu

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/83/EK (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV 2001, L 311, 67. lpp.).

         (2)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2016/161 (2015. gada 2. oktobris), ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/83/EK, noteicot detalizētus noteikumus par drošuma pazīmēm uz cilvēkiem paredzētu zāļu iesaiņojuma (OV 2016, L 32, 1. lpp.).


title: Lieta C-153/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 27. martā Lietuvas Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2020. gada 22. janvāra spriedumu lietā T-19/18 Lietuva/Komisija

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/23

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 27. martā Lietuvas Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2020. gada 22. janvāra spriedumu lietā T-19/18 Lietuva/Komisija
      (Lieta C-153/20 P)
      (2020/C 215/28)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Lietuvas Republika (pārstāvji: R. Dzikovič, K. Dieninis)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Čehijas Republika

         Prasījumi

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2020. gada 22. janvāra spriedumu lietā T-19/18, Lietuva/Komisija, EU:T:2020:4, ar kuru tā noraidīja Lietuvas Republikas 2018. gada 19. janvāra prasību atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2017/2014 (2017. gada 8. novembris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA);

                  —

                  nodot lietu atkārtotai izskatīšanai Vispārējā tiesā vai pašai lemt, pamatojoties uz apelācijas sūdzībā izklāstītajiem pamatiem, pasludinot galīgu spriedumu par Komisijas Īstenošanas lēmuma (ES) 2017/2014 (2017. gada 8. novembris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), atcelšanu;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Lietuvas Republika lūdz Tiesu atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-19/18 (turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”), balstoties uz šādiem pamatiem:

                  1)

                  Regulas Nr. 65/2011 (1) 24. panta 1. punkta nepareiza interpretācija un pienākuma norādīt pamatojumu spriedumam neizpilde tādēļ, ka Vispārējā tiesa, pārsūdzētā sprieduma 61.–80. punktā spriezdama par kritērijiem, kas piemēroti, lai noteiktu, vai prasītājiem ir mazo un vidējo uzņēmumu statuss, neesot skaidri un nepārprotami norādījusi iemeslus savam spriedumam;

                  2)

                  LESD 256. panta 2. punkta un tiesiskās drošības principa pārkāpums tādēļ, ka pārsūdzētā sprieduma 81.–90. punktā Vispārējā tiesa par augsta riska projektu uzraudzības efektivitāti esot spriedusi pretēji Tiesas nospriestajam iepriekšējās līdzīgās lietās un esot kļūdaini novērtējusi pierādījumus, jo pārsūdzētā sprieduma 88.–92. punktā tā neesot pareizi konstatējusi faktus;

                  3)

                  Regulas Nr. 65/2011 26. panta nepareiza interpretācija un pierādījumu sagrozīšana, jo, pārsūdzētā sprieduma 178.–188. punktā spriezdama par pārbaužu uz vietas kvalitātes kritērijiem, Vispārējā tiesa esot norādījusi pretrunīgus pamatus, tādējādi nepamatoti paplašinot Regulas Nr. 65/2011 26. pantu, un pārsūdzētā sprieduma 181. un 191. punktā tā esot nepareizi novērtējusi pierādījumus;

                  4)

                  LESD 263. un 256. panta pārkāpums un kļūdains pierādījumu novērtējums tādēļ, ka pārsūdzētā sprieduma 195.–212. punktā Vispārējā tiesa neesot pārbaudījusi, vai Komisijas informācija par projekta izdevumu pārbaužu neatbilstību bija precīza, ticama un saskanīga, kas esot kļūda Komisijas lēmuma pārbaudē Tiesā.

         (1)  Komisijas Regula (EK) Nr. 65/2011 (2011. gada 7. decembris), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Regulu Nr. 1698/2005 attiecībā uz pārbaudes kārtību, kā arī savstarpējo atbilstību saistībā ar lauku attīstības atbalsta pasākumiem (OV 2011, L 25, 8. lpp.).


title: Lieta C-511/17: Tiesas (trešā palāta) 2020. gada 11. marta spriedums (Fővárosi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Györgyné Lintner/UniCredit Bank Hungary Zrt. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju aizsardzība – Direktīva 93/13/EEK – Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos – Ārvalstu valūtā izteikts aizdevuma līgums – 4. panta 1. punkts – Visu pārējo līguma noteikumu ņemšana vērā, lai novērtētu apstrīdētā noteikuma negodīgumu – 6. panta 1. punkts – Valsts tiesas līguma noteikumu negodīguma pārbaude pēc savas ierosmes – Apjoms)

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/2

      Tiesas (trešā palāta) 2020. gada 11. marta spriedums (Fővárosi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Györgyné Lintner/UniCredit Bank Hungary Zrt.

      (Lieta C-511/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju aizsardzība - Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Ārvalstu valūtā izteikts aizdevuma līgums - 4. panta 1. punkts - Visu pārējo līguma noteikumu ņemšana vērā, lai novērtētu apstrīdētā noteikuma negodīgumu - 6. panta 1. punkts - Valsts tiesas līguma noteikumu negodīguma pārbaude pēc savas ierosmes - Apjoms)
      (2020/C 215/02)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Fővárosi Törvényszék

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Györgyné Lintner

         Atbildētāja: UniCredit Bank Hungary Zrt.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesai, kurā patērētājs ir cēlis prasību konstatēt līguma, ko viņš noslēdzis ar pārdevēju vai piegādātāju, dažu noteikumu negodīgumu, nav pēc savas ierosmes atsevišķi jāizvērtē visi pārējie līguma noteikumi, kurus patērētājs nav apstrīdējis, lai pārbaudītu, vai tos var uzskatīt par negodīgiem, bet tikai tie, kas saistīti ar strīda priekšmetu, kādu noteikušas puses, ja valsts tiesas rīcībā ir šajā ziņā nepieciešamie tiesiskie un faktiskie apstākļi, kuri vajadzības gadījumā papildināti ar pierādījumu vākšanas pasākumiem.

                  2)

                  Direktīvas 93/13 4. panta 1. punkts un 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja ir taisnība, ka līguma noteikuma, kas ir patērētāja iebildumu pamatā, negodīguma novērtēšanas nolūkā ir jāņem vērā visi pārējie starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju noslēgtā līguma noteikumi, šī ņemšana vērā pati par sevi nenozīmē, ka valsts tiesai, kurā ir celta prasība, ir pienākums pēc savas ierosmes izvērtēt visu noteikumu iespējamo negodīgumu.

         (1)  OV C 402, 27.11.2017.


title: Lieta C-56/18 P: Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 11. marta spriedums – Eiropas Komisija/Gmina Miasto Gdynia, Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o., Polijas Republika (Apelācija – Valsts atbalsts – LESD 108. panta 2. punkts – Atbalsts ieguldījumam – Darbības atbalsts – Lidostu infrastruktūra – Publisks finansējums, kuru Gdiņas un Kosakovas pašvaldības ir piešķīrušas Gdynia-Kosakowo lidostas izveidei – Eiropas Komisijas lēmums – Ar iekšējo tirgu nesaderīgs atbalsts – Rīkojums atgūt atbalstu – Atcelšana ar Eiropas Savienības Vispārējās tiesas nolēmumu – Būtisks procedūras noteikums – Ieinteresēto personu procesuālās tiesības)

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/3

      Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 11. marta spriedums – Eiropas Komisija/Gmina Miasto Gdynia, Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o., Polijas Republika
      (Lieta C-56/18 P) (1)

      (Apelācija - Valsts atbalsts - LESD 108. panta 2. punkts - Atbalsts ieguldījumam - Darbības atbalsts - Lidostu infrastruktūra - Publisks finansējums, kuru Gdiņas un Kosakovas pašvaldības ir piešķīrušas Gdynia-Kosakowo lidostas izveidei - Eiropas Komisijas lēmums - Ar iekšējo tirgu nesaderīgs atbalsts - Rīkojums atgūt atbalstu - Atcelšana ar Eiropas Savienības Vispārējās tiesas nolēmumu - Būtisks procedūras noteikums - Ieinteresēto personu procesuālās tiesības)
      (2020/C 215/03)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: K. Herrmann, D. Recchia un S. Noë)

         Pārējie lietas dalībnieki: Gmina Miasto Gdynia, Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (pārstāvji: T. Koncewicz, adwokat, M. Le Berre, advokāts, K. Gruszecka-Spychała un P. Rosiak, radcowie prawni), Polijas Republika (pārstāvji: B. Majczyna un M. Rzotkiewicz)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2017. gada 17. novembra spriedumu Gmina Miasto Gdynia un Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Komisija (T-263/15).

                  2)

                  Noraidīt sestā pamata trešo iebildumu, ciktāl ar šo iebildumu tiek apgalvots ieinteresēto personu procesuālo tiesību pārkāpums šajā lietā, jo šīm personām pirms Komisijas Lēmuma (ES) 2015/1586 (2015. gada 26. februāris) par pasākumu SA.35388 (13/C) (ex 13/NN un ex 12/N) – Polija – Gdynia-Kosakowo lidostas izveide pieņemšanas netika sniegta iespēja izteikties par Komisijas paziņojuma “Pamatnostādnes par valsts atbalstu lidostām un aviokompānijām” atbilstību.

                  3)

                  Lietu nodot atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, lai tā lemtu, pirmkārt, par prasības atcelt tiesību aktu sestā pamata trešo iebildumu, par kuru tā nav lēmusi Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2017. gada 17. novembra spriedumā Gmina Miasto Gdynia un Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Komisija (T-263/15), un, otrkārt, par pirmo līdz piekto šīs prasības pamatu.

                  4)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

         (1)  OV C 152, 30.4.2018.


title: Lieta C-160/18: Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 11. marta spriedums (Hoge Raad der Nederlanden – Nīderlandes Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X BV/Staatssecretaris van Financiën (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Muitas savienība un kopējais muitas tarifs – Regula (EK) Nr. 1234/2007 – Regula (EK) Nr. 1484/95 – Brazīlijas izcelsmes saldētas mājputnu gaļas imports – Papildu ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa – Pārbaudes mehānisms – Papildu maksas aprēķināšanas metode)

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/3

      Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 11. marta spriedums (Hoge Raad der Nederlanden – Nīderlandes Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X BV/Staatssecretaris van Financiën

      (Lieta C-160/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas savienība un kopējais muitas tarifs - Regula (EK) Nr. 1234/2007 - Regula (EK) Nr. 1484/95 - Brazīlijas izcelsmes saldētas mājputnu gaļas imports - Papildu ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa - Pārbaudes mehānisms - Papildu maksas aprēķināšanas metode)
      (2020/C 215/04)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hoge Raad der Nederlanden

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: X BV

         Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Komisijas Regulas (EK) Nr. 1484/95 (1995. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par papildu ievedmuitas sistēmas ieviešanu un reprezentatīvo cenu noteikšanu mājputnu gaļas un olu nozarē, kā arī ovalbumīnam un atceļ Regulu Nr. 163/67/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (ES) Nr. 248/2010 (2010. gada 24. marts), 3. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka vienīgi ar apstākli, ka Savienībā importētās preces ir pārdotas ar zaudējumiem, proti, par cenu, kas ir zemāka par muitas deklarācijā norādīto CIF importa cenu, nepietiek, lai konstatētu, ka CIF importa cenas patiesums nav pierādīts, ja importētājs pierāda, ka visi nosacījumi, kas saistīti ar preču nosūtīšanas norisi, apstiprina šīs cenas patiesumu.

                  2)

                  Regulas Nr. 1484/95, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 248/2010, 3. panta 5. punkts un 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja importētājs nespēj pierādīt muitas deklarācijā norādītās CIF importa cenas patiesumu, muitas iestādēm, lai piemērotu papildu nodokļus, ir jāatsakās no šīs cenas un jāizmanto Padomes Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (1992. gada 12. oktobris) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 82/97 (1996. gada 19. decembris), 29.–31. pantā paredzētās ievesto preču muitas vērtības noteikšanas metodes.

         (1)  OV C 182, 28.5.2018.


title: Lieta C-215/18: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 26. marta spriedums (Obvodní soud pro Prahu 8 (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Libuše Králová/Primera Air Scandinavia (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa – Jurisdikcija un nolēmumu izpilde civillietās un komerclietās – Regula (EK) Nr. 44/2001 – 5. panta 1. punkts – Jurisdikcija lietās, kas attiecas uz līgumiem – 15. – 17. pants – Jurisdikcija patērētāju līgumos – Regula (EK) Nr. 261/2004 – 6. un 7. pants – Tiesības saņemt kompensāciju lidojuma ilgas kavēšanās gadījumā – Pārvadājuma līgums, kurā ir apvienota ceļošana un izmitināšana un kurš noslēgts starp pasažieri un ceļojumu aģentūru – Prasība par kompensāciju pret gaisa pārvadātāju, kurš nav šī līguma puse – Direktīva 90/314/EEK – Komplekss ceļojums)

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/4

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 26. marta spriedums (Obvodní soud pro Prahu 8 (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Libuše Králová/Primera Air Scandinavia

      (Lieta C-215/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Jurisdikcija un nolēmumu izpilde civillietās un komerclietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 5. panta 1. punkts - Jurisdikcija lietās, kas attiecas uz līgumiem - 15. – 17. pants - Jurisdikcija patērētāju līgumos - Regula (EK) Nr. 261/2004 - 6. un 7. pants - Tiesības saņemt kompensāciju lidojuma ilgas kavēšanās gadījumā - Pārvadājuma līgums, kurā ir apvienota ceļošana un izmitināšana un kurš noslēgts starp pasažieri un ceļojumu aģentūru - Prasība par kompensāciju pret gaisa pārvadātāju, kurš nav šī līguma puse - Direktīva 90/314/EEK - Komplekss ceļojums)
      (2020/C 215/05)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Iesniedzējtiesa

         Obvodní soud pro Prahu 8

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Libuše Králová

         Atbildētāja: Primera Air Scandinavia

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, ir jāinterpretē tādējādi, ka pasažieris, kura lidojums ir kavējies trīs stundas vai ilgāk, pret apkalpojošo gaisa pārvadātāju var celt prasību par kompensāciju saskaņā ar šīs regulas 6. un 7. pantu, pat ja šis pasažieris un šis gaisa pārvadātājs nav savstarpēji noslēguši līgumu un konkrētais lidojums ir kompleksa ceļojuma daļa, uz kuru attiecas Padomes Direktīva 90/314/EEK (1990. gada 13. jūnijs) par kompleksiem ceļojumiem, kompleksām brīvdienām un kompleksām ekskursijām.

                  2)

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 44/2001 (2000. gada 22. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka prasība par kompensāciju, kuru saskaņā ar Regulu Nr. 261/2004 ir cēlis pasažieris pret apkalpojošo gaisa pārvadātāju, ietilpst jēdzienā “lietas, kas attiecas uz līgumiem” šīs tiesību normas izpratnē, pat ja šo pušu starpā nav ticis noslēgts neviens līgums un šī gaisa pārvadātāja veiktais lidojums bija paredzēts ar trešo personu noslēgtā līgumā par kompleksu ceļojumu, kurš ietver arī izmitināšanu.

                  3)

                  Regulas Nr. 44/2001 15.–17. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka prasība par kompensāciju, ko ir cēlis pasažieris pret apkalpojošo gaisa pārvadātāju, ar kuru šis pasažieris nav noslēdzis līgumu, neietilpst šo pantu par īpašo jurisdikciju patērētāju līgumos piemērošanas jomā.

         (1)  OV C 190, 4.6.2018.


title: Lieta C-244/18 P: Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 26. marta spriedums – Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE/Eiropas Komisija (Apelācija – Valsts atbalsts – Kapitālieguldījumi un valsts garantijas – Valsts atbalsta jēdziens – “Priekšrocības” jēdziens – Privātā uzņēmēja kritērijs – Privātā ieguldītāja princips – Rūpīgas un objektīvas izskatīšanas pienākums Eiropas Komisijai – Pārbaude tiesā – Pierādīšanas pienākums – Jēdziens “grūtībās nonācis uzņēmums” – Pamatnostādnes par valsts atbalstu glābšanai un pārstrukturēšanai – Paziņojums par garantijām – 2011. gada pagaidu shēma – Atgūstamā atbalsta summa – Komisijas un Eiropas Savienības Vispārējās tiesas pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/5

      Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 26. marta spriedums – Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE/Eiropas Komisija
      (Lieta C-244/18 P) (1)

      (Apelācija - Valsts atbalsts - Kapitālieguldījumi un valsts garantijas - Valsts atbalsta jēdziens - “Priekšrocības” jēdziens - Privātā uzņēmēja kritērijs - Privātā ieguldītāja princips - Rūpīgas un objektīvas izskatīšanas pienākums Eiropas Komisijai - Pārbaude tiesā - Pierādīšanas pienākums - Jēdziens “grūtībās nonācis uzņēmums” - Pamatnostādnes par valsts atbalstu glābšanai un pārstrukturēšanai - Paziņojums par garantijām - 2011. gada pagaidu shēma - Atgūstamā atbalsta summa - Komisijas un Eiropas Savienības Vispārējās tiesas pienākums norādīt pamatojumu)
      (2020/C 215/06)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE (pārstāvji: I. Drillerakis, E. Rantos, N. Korogiannakis, I. Soufleros, E. Triantafyllou un G. Psaroudakis, dikigoroi)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: É. Gippini Fournier un A. Bouchagiar)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2018. gada 1. februāra spriedumu lietā Larko/Komisija (T-423/14, EU:T:2018:57), ciktāl tajā Vispārējā tiesa noraidīja prasības pirmā pamata pirmo daļu, ciktāl tā attiecās uz garantiju, ko 2008. gadā Grieķijas valsts piešķīrusi Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE un kas attiecas uz 30 miljonu EUR aizdevumu, ko šai sabiedrībai piešķīrusi ATE Bank.

                  2)

                  Pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt.

                  3)

                  Lietu nodot atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai.

                  4)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

         (1)  OV C 190, 4.6.2018.


title: Lieta C-314/18: Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 11. marta spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas apcietināšanas ordera izpilde, kas izsniegts attiecībā uz SF (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Pamatlēmums 2002/584/TI – Eiropas apcietināšanas orderis – 5. panta 3. punkts – Nodošana, kas ir pakļauta nosacījumam, ka pieprasītā persona tiks nogādāta atpakaļ uz izpildes dalībvalsti, lai tajā izciestu brīvības atņemšanas sodu vai ar brīvības atņemšanu saistītu drošības līdzekli, kas tai tiks piespriests izsniegšanas dalībvalstī – Atpakaļnogādes brīdis – Pamatlēmums 2008/909/TI – 3. panta 3. punkts – Piemērošanas joma – 8. pants – Izsniegšanas dalībvalstī pasludināta soda pielāgošana – 25. pants – Soda izpilde atbilstoši Pamatlēmuma 2002/584/TI 5. panta 3. punktam)

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/6

      Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 11. marta spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas apcietināšanas ordera izpilde, kas izsniegts attiecībā uz SF
      (Lieta C-314/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2002/584/TI - Eiropas apcietināšanas orderis - 5. panta 3. punkts - Nodošana, kas ir pakļauta nosacījumam, ka pieprasītā persona tiks nogādāta atpakaļ uz izpildes dalībvalsti, lai tajā izciestu brīvības atņemšanas sodu vai ar brīvības atņemšanu saistītu drošības līdzekli, kas tai tiks piespriests izsniegšanas dalībvalstī - Atpakaļnogādes brīdis - Pamatlēmums 2008/909/TI - 3. panta 3. punkts - Piemērošanas joma - 8. pants - Izsniegšanas dalībvalstī pasludināta soda pielāgošana - 25. pants - Soda izpilde atbilstoši Pamatlēmuma 2002/584/TI 5. panta 3. punktam)
      (2020/C 215/07)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Rechtbank Amsterdam

         Pamatlietas puse

      SF

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Pamatlēmuma 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm 5. panta 3. punkts, lasot to kopsakarā ar tā 1. panta 3. punktu, kā arī ar Padomes Pamatlēmuma 2008/909/TI (2008. gada 27. novembris) par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu attiecībā uz spriedumiem krimināllietās, ar kuriem piespriesti brīvības atņemšanas sodi vai ar brīvības atņemšanu saistīti pasākumi, lai tos izpildītu Eiropas Savienībā, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Pamatlēmumu 2009/299/TI (2009. gada 26. februāris), 1. panta a) punktu, 3. panta 3. un 4. punktu un 25. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja izpildes dalībvalsts personas, kura ir šīs dalībvalsts pilsonis vai rezidents un uz kuru attiecas Eiropas apcietināšanas orderis kriminālvajāšanas veikšanai, nodošanu pakļauj nosacījumam, ka šī persona tai tiek nogādāta atpakaļ pēc tam, kad tā tiks nopratināta, lai tajā izciestu brīvības atņemšanas sodu vai ar brīvības atņemšanu saistītu drošības līdzekli, kurš tai tiks piespriests izsniegšanas dalībvalstī, šai dalībvalstij šī persona ir jānogādā, tiklīdz šis notiesājošais spriedums ir kļuvis galīgs, ja vien konkrētu iemeslu dēļ, kas ir saistīti ar attiecīgās personas tiesību uz aizstāvību ievērošanu vai pareizu tiesvedības norisi, šīs personas klātbūtne nav obligāti nepieciešama minētajā valstī līdz brīdim, kad tiks pieņemti galīgi lēmumi par citiem procesuālajiem posmiem, kas ietilpst kriminālprocesā par noziedzīgo nodarījumu, kurš ir Eiropas apcietināšanas ordera pamatā.

                  2)

                  Pamatlēmuma 2008/909, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, 25. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja kriminālvajāšanai izsniegta Eiropas apcietināšanas ordera izpilde ir pakļauta Pamatlēmuma 2002/584, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, 5. panta 3. punktā paredzētajam nosacījumam, izpildes dalībvalsts tāda brīvības atņemšanas soda vai ar brīvības atņemšanu saistīta drošības līdzekļa izpildei, kas attiecīgajai personai piespriests izsniegšanas dalībvalstī, var pielāgot šī soda ilgumu tikai atbilstoši stingrajiem nosacījumiem, kas paredzēti Pamatlēmuma 2008/909, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, 8. panta 2. punktā.

         (1)  OV C 276, 6.8.2018.


title: Lieta C-344/18: Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 26. marta spriedums (Arbeidshof te Gent (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ISS Facility Services NV/Sonia Govaerts, Atalian NV, iepriekš Euroclean NV (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2001/23/EK – 3. panta 1. punkts – Uzņēmumu pāreja – Darba ņēmēju tiesību aizsardzība – Publisks līgums par uzkopšanas pakalpojumiem – Līguma daļu piešķiršana diviem jauniem izraudzītajiem pretendentiem – Tā darba ņēmēja pārņemšana, kurš bija norīkots darbā visās līguma daļās)

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/7

      Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 26. marta spriedums (Arbeidshof te Gent (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ISS Facility Services NV/Sonia Govaerts, Atalian NV, iepriekš Euroclean NV

      (Lieta C-344/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2001/23/EK - 3. panta 1. punkts - Uzņēmumu pāreja - Darba ņēmēju tiesību aizsardzība - Publisks līgums par uzkopšanas pakalpojumiem - Līguma daļu piešķiršana diviem jauniem izraudzītajiem pretendentiem - Tā darba ņēmēja pārņemšana, kurš bija norīkots darbā visās līguma daļās)
      (2020/C 215/08)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Arbeidshof te Gent

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: ISS Facility Services NV

         Atbildētāji: Sonia Govaerts, Atalian NV, iepriekš Euroclean NV

         Rezolutīvā daļa

      Gadījumā, ja ir notikusi uzņēmuma īpašumtiesību pāreja, kurā ir iesaistīti vairāki īpašumtiesību saņēmēji, Padomes Direktīvas 2001/23/EK (2001. gada 12. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesības un pienākumi, kas izriet no darba līguma, tiek nodoti katram īpašumtiesību saņēmējam proporcionāli attiecīgā darba ņēmēja veiktajiem pienākumiem ar nosacījumu, ka no tā izrietošā darba līguma sadalīšana ir iespējama vai neizraisa darba apstākļu pasliktināšanos, kā arī neskar šajā direktīvā garantēto darba ņēmēju tiesību aizsardzību, – un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. Gadījumā, ja šāda sadalīšana izrādītos neiespējama vai skartu minētā darba ņēmēja tiesības, no tā izrietošā iespējamā darba attiecību izbeigšana atbilstoši minētās direktīvas 4. pantam tiktu uzskatīta par tādu, par kuru ir atbildīgs īpašumtiesību saņēmējs vai saņēmēji, pat ja šī izbeigšana būtu notikusi pēc darba ņēmēja iniciatīvas.

         (1)  OV C 294, 20.8.2018.


title: Lieta C-454/18: Tiesas (trešā palāta) 2020. gad 11. marta spriedums (Förvaltningsrätten i Linköping (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Baltic Cable AB/Energimarknadsinspektionen (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Elektroenerģijas iekšējais tirgus – Direktīva 2009/72/EK – Elektroenerģijas pārvade – Jēdziens “pārvades sistēmas operators” – Regula (EK) Nr. 714/2009 – Starpsavienojums – Pārvades līnija, kas savieno dalībvalstu pārvades sistēmas – 16. panta 6. punkts – Piemērojamība – Tādu ieņēmumu izmantošana, kas gūti no jaudas piešķiršanas starpsavienojumos – Uzņēmums, kas ekspluatē vienīgi pārrobežu augstsprieguma līniju, kura nodrošina divu valsts pārvades sistēmu starpsavienojumu)

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/8

      Tiesas (trešā palāta) 2020. gad 11. marta spriedums (Förvaltningsrätten i Linköping (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Baltic Cable AB/Energimarknadsinspektionen

      (Lieta C-454/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Elektroenerģijas iekšējais tirgus - Direktīva 2009/72/EK - Elektroenerģijas pārvade - Jēdziens “pārvades sistēmas operators” - Regula (EK) Nr. 714/2009 - Starpsavienojums - Pārvades līnija, kas savieno dalībvalstu pārvades sistēmas - 16. panta 6. punkts - Piemērojamība - Tādu ieņēmumu izmantošana, kas gūti no jaudas piešķiršanas starpsavienojumos - Uzņēmums, kas ekspluatē vienīgi pārrobežu augstsprieguma līniju, kura nodrošina divu valsts pārvades sistēmu starpsavienojumu)
      (2020/C 215/09)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Iesniedzējtiesa

         Förvaltningsrätten i Linköping

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Baltic Cable AB

         Atbildētāja: Energimarknadsinspektionen

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 714/2009 (2009. gada 13. jūlijs) par nosacījumiem attiecībā uz piekļuvi tīklam elektroenerģijas pārrobežu tirdzniecībā un par Regulas (EK) Nr. 1228/2003 atcelšanu 16. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams uzņēmumam, kas ekspluatē vienīgi pārrobežu starpsavienojumu.

                  2)

                  Regulas Nr. 714/2009 16. panta 6. punkta pirmās daļas b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, kad pārvades sistēmas operators (PSO) ekspluatē vienīgi pārrobežu starpsavienojumu, šā starpsavienojuma ekspluatācijas un uzturēšanas izmaksas nevar tikt uzskatītas par ieguldījumiem tīklā, kuru mērķis ir saglabāt vai palielināt starpsavienojuma jaudu šīs tiesību normas izpratnē.

                  3)

                  Regulas Nr. 714/2009 16. panta 6. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi – ja valsts regulatīvā iestāde piemēro šo tiesību normu pārvades sistēmas operatoram (PSO), kas ekspluatē vienīgi pārrobežu starpsavienojumu, minētajai iestādei ir jāatļauj minētajam PSO izmantot daļu no saviem ieņēmumiem no pārslodzes ienākumu gūšanas nolūkos, kā arī starpsavienojuma ekspluatācijai un uzturēšanai, lai izvairītos no tā, ka tas tiek diskriminēts salīdzinājumā ar citiem attiecīgajiem PSO, un lai nodrošinātu, ka tas var veikt savu darbību ar ekonomiski izdevīgiem nosacījumiem, tai skaitā – gūstot pienācīgu peļņu.

         (1)  OV C 352, 1.10.2018.


title: Apvienotās lietas C-496/18 un C-497/18: Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 26. marta spriedums (Fővárosi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hungeod Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft. (C-496/18), Sixense Soldata (C-496/18), Budapesti Közlekedési Zrt. (C-496/18 un C-497/18)/Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Publiskais iepirkums – Pārsūdzības procedūras piegādes un būvdarbu publiskā iepirkuma jomā – Direktīva 89/665/EEK – Iepirkuma procedūras subjektiem, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē – Direktīva 92/13/EEK – Publiska līguma slēgšanas tiesību piešķiršana – Direktīva 2014/24/ES un Direktīva 2014/25/ES – Publiska līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas noteikumu piemērošanas pārraudzība – Valsts tiesiskais regulējums, kas dažām organizācijām ļauj uzsākt ex officio procedūru gadījumā, ja līguma izpildes laikā tiek izdarīti nelikumīgi grozījumi – Tiesību procedūras uzsākšanai ex officio noilgums – Tiesiskās drošības un samērīguma principi)

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/9

      Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 26. marta spriedums (Fővárosi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hungeod Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft. (C-496/18), Sixense Soldata (C-496/18), Budapesti Közlekedési Zrt. (C-496/18 un C-497/18)/Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

      (Apvienotās lietas C-496/18 un C-497/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiskais iepirkums - Pārsūdzības procedūras piegādes un būvdarbu publiskā iepirkuma jomā - Direktīva 89/665/EEK - Iepirkuma procedūras subjektiem, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē - Direktīva 92/13/EEK - Publiska līguma slēgšanas tiesību piešķiršana - Direktīva 2014/24/ES un Direktīva 2014/25/ES - Publiska līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas noteikumu piemērošanas pārraudzība - Valsts tiesiskais regulējums, kas dažām organizācijām ļauj uzsākt ex officio procedūru gadījumā, ja līguma izpildes laikā tiek izdarīti nelikumīgi grozījumi - Tiesību procedūras uzsākšanai ex officio noilgums - Tiesiskās drošības un samērīguma principi)
      (2020/C 215/10)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Fővárosi Törvényszék

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Hungeod Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft. (C-496/18), Sixense Soldata (C-496/18), Budapesti Közlekedési Zrt. (C-496/18 un C-497/18)

         Atbildētāja: Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

         Piedaloties: Közbeszerzési Hatóság Elnöke

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2007/66/EK (2007. gada 11. decembris), ar ko Padomes Direktīvas 89/665/EEK un 92/13/EEK groza attiecībā uz pārskatīšanas procedūru efektivitātes uzlabošanu valsts līgumu piešķiršanas jomā, 25. un 27. apsvērums, Padomes Direktīvas 89/665/EEK (1989. gada 21. decembris) par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām, kas grozīta ar Direktīvu 2007/66, 1. panta 1. un 3. punkts, Padomes Direktīvas 92/13/EEK (1992. gada 25. februāris), ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē, kas grozīta ar Direktīvu 2007/66, 1. panta 1. un 3. punkts, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris), par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK, 83. panta 1. un 2. punkts un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/25/ES (2014. gada 26. februāris) par iepirkumu, ko īsteno subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, un ar ko atceļ Direktīvu 2004/17/EK, 99. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem netiek ne uzlikts pienākums, ne aizliegts dalībvalstīm pieņemt tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru uzraudzības iestāde ar Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzību saistību iemeslu dēļ var uzsākt ex officio pārsūdzības procedūru, lai kontrolētu tiesiskā regulējuma publiskā iepirkuma jomā ievērošanu. Tomēr gadījumā, ja šāda procedūra ir paredzēta, tā ietilpst Savienības tiesību piemērošanas jomā, jo publiskie līgumi, saistībā ar kuriem ir uzsākta šāda procedūra, ietilpst publiskā iepirkuma direktīvu materiālajā piemērošanas jomā, un tāpēc tai ir jāatbilst šīm tiesībām, tostarp šo tiesību vispārējiem principiem, pie kuriem pieder arī vispārējais tiesiskās drošības princips.

                  2)

                  Vispārējais tiesiskās drošības princips nepieļauj, ka tādas pārsūdzības procedūras kontekstā, kuru uzsākusi ex officio uzraudzības iestāde ar Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzību saistītu iemeslu dēļ, jaunajā valsts tiesiskajā regulējumā, lai uzraudzītu publiskā iepirkuma līgumu grozījumu likumību, ir paredzēts uzsākt šādu procedūru šajā regulējumā noteiktā noilguma termiņā pat tad, ja agrāk spēkā esošajā tiesiskajā regulējumā paredzētais noilguma termiņš, kas bija piemērojams šo grozījumu izdarīšanas brīdī, ir beidzies.

         (1)  OV C 381, 22.10.2018.


title: Apvienotās lietas C-558/18 un C-563/18: Tiesas (virspalāta) 2020. gada 26. marta spriedums (Sąd Okręgowy w Łodzi, Sąd Okręgowy w Warszawie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Miasto Łowicz/Skarb Państwa – Wojewoda Łódzki (C-558/18) un Prokurator Generalny, ko pārstāv Prokuratura Krajowa, iepriekš Prokuratura Okręgowa w Płocku/ VX, WW, XV (C-563/18) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LES 19. panta 1. punkta otrā daļa – Tiesiskums – Efektīva tiesību aizsardzība tiesā jomās, uz kurām attiecas Savienības tiesības – Tiesnešu neatkarības princips – Valsts tiesnešiem piemērojamo disciplināro pasākumu sistēma – Tiesas kompetence – LESD 267. pants – Pieņemamība – Interpretācija, kas ir vajadzīga, lai iesniedzējtiesa varētu taisīt spriedumu – Jēdziens)

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/10

      Tiesas (virspalāta) 2020. gada 26. marta spriedums (Sąd Okręgowy w Łodzi, Sąd Okręgowy w Warszawie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Miasto Łowicz/Skarb Państwa – Wojewoda Łódzki (C-558/18) un Prokurator Generalny, ko pārstāv Prokuratura Krajowa, iepriekš Prokuratura Okręgowa w Płocku/ VX, WW, XV (C-563/18)
      (Apvienotās lietas C-558/18 un C-563/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LES 19. panta 1. punkta otrā daļa - Tiesiskums - Efektīva tiesību aizsardzība tiesā jomās, uz kurām attiecas Savienības tiesības - Tiesnešu neatkarības princips - Valsts tiesnešiem piemērojamo disciplināro pasākumu sistēma - Tiesas kompetence - LESD 267. pants - Pieņemamība - Interpretācija, kas ir vajadzīga, lai iesniedzējtiesa varētu taisīt spriedumu - Jēdziens)
      (2020/C 215/11)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Okręgowy w Łodzi, Sąd Okręgowy w Warszawie

         Pamatlietas puses

         (Lieta C-588/18)

         Prasītāja: Miasto Łowicz

         Atbildētāja: Skarb Państwa – Wojewoda Łódzki

         Piedaloties: Prokurator Generalny, ko pārstāv Prokuratura Krajowa, iepriekš Prokuratura Regionalna w Łodzi, Rzecznik Praw Obywatelskich

         (Lieta C-563/18)

         Prasītājs: Prokurator Generalny, ko pārstāv Prokuratura Krajowa, iepriekš Prokuratura Regionalna w Łodzi

         Atbildētāji: VX, WW, XV

         Rezolutīvā daļa

      Sąd Okręgowy w Łodzi (Lodzas apgabaltiesa, Polija) un Sąd Okręgowy w Warszawie (Varšavas apgabaltiesa, Polija) 2018. gada 31. augusta un 2018. gada 4. septembra lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu ir nepieņemami.

         (1)  OV C 44, 4.2.2019.


title: Lieta C-576/18: Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 12. marta spriedums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde – Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde – Neizpilde – Viesnīcu nozarei Sardīnijā izmaksāta nelikumīga atbalsta atgūšana – LESD 260. panta 2. punkts – Naudas sodi – Kavējuma nauda un naudas sods)

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/11

      Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 12. marta spriedums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
      (Lieta C-576/18) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde - Neizpilde - Viesnīcu nozarei Sardīnijā izmaksāta nelikumīga atbalsta atgūšana - LESD 260. panta 2. punkts - Naudas sodi - Kavējuma nauda un naudas sods)
      (2020/C 215/12)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Stromsky un D. Recchia)

         Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji: G. Palmieri, F. Varrone un E. Manzo)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Līdz dienai, kad beidzās termiņš, kas bija noteikts Eiropas Komisijas 2014. gada 11. jūlija brīdinājuma vēstulē, neveicot visus pasākumus, lai izpildītu 2012. gada 29. marta spriedumu lietā Komisija/Itālija (C-243/10, nav publicēts, EU:C:2012:182), Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir saskaņā ar LESD 260. panta 1. punktu.

                  2)

                  Itālijas Republika maksā Eiropas Komisijai kavējuma naudu 80 000 EUR apmērā par katru dienu, skaitot no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz 2012. gada 29. marta sprieduma Komisija/Itālija (C-243/10, nav publicēts, EU:C:2012:182) pilnīgas izpildes dienai.

                  3)

                  Itālijas Republika maksā Eiropas Komisijai naudas sodu 7 500 000 EUR apmērā.

                  4)

                  Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 399, 5.11.2018.


title: Lieta C-583/18: Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 12. marta spriedums (Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Verbraucherzentrale Berlin eV/DB Vertrieb GmbH (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju aizsardzība – Direktīva 2011/83/ES – Piemērošanas joma – Pakalpojumu līgums – 2. panta 6) punkts – Līgums par pasažieru pārvadāšanas pakalpojumiem – 3. panta 3. punkta k) apakšpunkts – Karte, kuras turētājs ir tiesīgs saņemt cenas atlaidi attiecībā uz turpmāk noslēgtiem pasažieru pārvadājumu līgumiem – Šādu karšu pārdošana internetā bez patērētāju informēšanas par atteikuma tiesībām)

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/11

      Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 12. marta spriedums (Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Verbraucherzentrale Berlin eV/DB Vertrieb GmbH

      (Lieta C-583/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju aizsardzība - Direktīva 2011/83/ES - Piemērošanas joma - Pakalpojumu līgums - 2. panta 6) punkts - Līgums par pasažieru pārvadāšanas pakalpojumiem - 3. panta 3. punkta k) apakšpunkts - Karte, kuras turētājs ir tiesīgs saņemt cenas atlaidi attiecībā uz turpmāk noslēgtiem pasažieru pārvadājumu līgumiem - Šādu karšu pārdošana internetā bez patērētāju informēšanas par atteikuma tiesībām)
      (2020/C 215/13)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht Frankfurt am Main

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Verbraucherzentrale Berlin eV

         Atbildētāja: DB Vertrieb GmbH

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK, 2. panta 6) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “pakalpojumu līgums” ietver līgumus, saskaņā ar kuriem patērētājs iegūst tiesības saņemt cenas atlaidi attiecībā uz turpmāk noslēgtiem pasažieru pārvadājumu līgumiem.

                  2)

                  Direktīvas 2011/83 3. panta 3. punkta k) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka līgums, saskaņā ar kuru patērētājs iegūst tiesības saņemt cenas atlaidi attiecībā uz turpmāk noslēgtiem pasažieru pārvadājumu līgumiem, neietilpst jēdzienā “līgums par pasažieru pārvadāšanas pakalpojumiem” un līdz ar to ietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā, un uz to attiecas tās normas par atteikuma tiesībām.

         (1)  OV C 455, 17.12.2018.


title: Lieta C-622/18: Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 26. marta spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AR/Cooper International Spirits LLC, St Dalfour SAS, Établissements Gabriel Boudier SA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Dalībvalstu tiesību aktu tuvināšana attiecībā uz preču zīmēm – Direktīva 2008/95/EK – 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts – 10. panta 1. punkta pirmā daļa – 12. panta 1. punkts – Preču zīmes atcelšana faktiskas izmantošanas neesamības dēļ – Preču zīmes īpašnieka tiesības atsaukties uz savu ekskluzīvo tiesību aizskārumu, ko rada trešās personas veikta identiska vai līdzīga apzīmējuma izmantošana laikposmā pirms atcelšanas spēkā stāšanās datuma)

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/12

      Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 26. marta spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AR/Cooper International Spirits LLC, St Dalfour SAS, Établissements Gabriel Boudier SA

      (Lieta C-622/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Dalībvalstu tiesību aktu tuvināšana attiecībā uz preču zīmēm - Direktīva 2008/95/EK - 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts - 10. panta 1. punkta pirmā daļa - 12. panta 1. punkts - Preču zīmes atcelšana faktiskas izmantošanas neesamības dēļ - Preču zīmes īpašnieka tiesības atsaukties uz savu ekskluzīvo tiesību aizskārumu, ko rada trešās personas veikta identiska vai līdzīga apzīmējuma izmantošana laikposmā pirms atcelšanas spēkā stāšanās datuma)
      (2020/C 215/14)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: AR

         Atbildētājas: Cooper International Spirits LLC, St Dalfour SAS, Établissements Gabriel Boudier SA

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/95/EK (2008. gada 22. oktobris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 10. panta 1. punkta pirmā daļa un 12. panta 1. punkta pirmā daļa, tos aplūkojot kopsakarā ar šīs direktīvas 6. apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem dalībvalstīm ir atstāta iespēja atļaut preču zīmes īpašniekam, kura tiesības, beidzoties piecu gadu laikposmam pēc tās reģistrācijas, tika atceltas tāpēc, ka tas nav veicis šīs preču zīmes faktisku izmantošanu konkrētajā dalībvalstī attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kuriem šī preču zīme ir reģistrēta, saglabāt tiesības prasīt atlīdzību par kaitējumu, kas nodarīts tādēļ, ka pirms atcelšanas spēkā stāšanās datuma kāda trešā persona ir izmantojusi līdzīgu apzīmējumu attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, izraisot sajaukšanu ar tā preču zīmi.

         (1)  OV C 436, 3.12.2018.


title: Lieta C-156/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 6. aprīlī iesniedza Supreme Court of the United Kingdom – Zipvit Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/24

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 6. aprīlī iesniedza Supreme Court of the United Kingdom – Zipvit Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      (Lieta C-156/20)
      (2020/C 215/29)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Supreme Court of the United Kingdom

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Zipvit Ltd

         Atbildētājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Ja (i) nodokļu iestāde, pakalpojumu sniedzējs un komersants, kas ir nodokļa maksātājs, nepareizi interpretē Eiropas Savienības tiesību normas PVN jomā un tādu pakalpojumu sniegšanu, kura ir apliekama ar nodokli pēc parastās likmes, uzskata par tādu, kura ir atbrīvota no PVN, (ii) starp pakalpojumu sniedzēju un komersantu noslēgtajā līgumā bija paredzēts, ka cenā par pakalpojumiem nav ietverts PVN un tajā bija noteikts, ka, ja PVN ir jāmaksā, tā izmaksas ir jāsedz komersantam, (iii) pakalpojumu sniedzējs nekad nav prasījis un vairs nevar prasīt papildu PVN, kas ir jāmaksā komersantam, un (iv) nodokļu iestāde nevar vai (noilguma iedarbības dēļ) vairs nevar prasīt no pakalpojumu sniedzēja PVN, kas būtu bijis jāsamaksā, vai Direktīva [2006/112] (1) rada tādas sekas, ka faktiski samaksātā cena ir gan neto maksājamā summa, gan arī tai uzrēķinātais PVN, kā rezultātā komersants var prasīt atskaitīt priekšnodokli atbilstoši Direktīvas [2006/112] 168. panta a) punktam kā PVN, kas faktiski ir “samaksāts” saistībā ar šo pakalpojumu sniegšanu?

                  2.

                  Alternatīvi, vai komersants šajos apstākļos var prasīt atskaitīt priekšnodokli atbilstoši Direktīvas [2006/112] 168. panta a) punktam kā PVN, kas bija “maksājams” saistībā ar šo pakalpojumu sniegšanu?

                  3.

                  Ja nodokļu iestāde, pakalpojumu sniedzējs un komersants, kas ir nodokļu maksātājs, nepareizi interpretē Eiropas tiesību normas PVN jomā un tādu pakalpojumu sniegšanu, kura ir apliekama ar nodokli pēc parastās likmes, uzskata par tādu, kura ir atbrīvota no PVN, kā rezultātā komersants saistībā ar tam sniegtajiem pakalpojumiem nevar sniegt nodokļu iestādei PVN rēķinu, kas būtu atbilstošs Direktīvas [2006/112] 226. panta 9) un 10) punktam, vai komersantam ir tiesības prasīt veikt priekšnodokļa atskaitīšanu atbilstoši Direktīvas [2006/112] 168. panta a) punktam?

                  4.

                  Vai, atbildot uz no 1. līdz 3. jautājumam,

                              a)

                              ir nozīmīgi pārbaudīt, vai pakalpojumu sniedzējam būtu pieejama aizstāvība, kas ir balstīta uz tiesisko paļāvību vai jebkuru citu līdzekli un kas izriet no valsts tiesībām vai ES tiesībām, pret jebkuru nodokļu iestādes mēģinājumu izsniegt paziņojumu par nodokli, ar kuru tam tiktu uzlikts pienākums samaksāt PVN summu par sniegtajiem pakalpojumiem?

                              b)

                              ir nozīme tam, ka komersants vienlaikus ar nodokļu iestādi un pakalpojumu sniedzēju zināja, ka pakalpojumu sniegšana faktiski nav atbrīvota no PVN, vai tam ir bijušas tādas pašas iespējas to uzzināt kā nodokļu iestādei un pakalpojumu sniedzējam, un tas ir varējis ierosināt samaksāt saistībā ar pakalpojumu sniegšanu maksājamo PVN (kas ir aprēķināts, atsaucoties uz pakalpojumu sniegšanas komerciālo cenu), lai PVN tiktu nodots nodokļu iestādei, bet to nav izdarījis?

         (1)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28 novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-607/17: Vispārējās tiesas 2020. gada 13. maija spriedums – Volotea/Komisija (Valsts atbalsts – Aviācijas nozare – Atbalsts, ko Itālija piešķīrusi Sardīnijas lidostām – Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji saderīgu un daļēji nesaderīgu ar iekšējo tirgu – Attiecināmība uz valsti – Atgūšana – Labuma guvēji – Priekšrocība līgumslēdzējām aviosabiedrībām – Privāta tirgus ekonomikas dalībnieka princips – Selektivitāte – Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm – Konkurences apdraudējums – Atgūšana – Tiesiskā paļāvība – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               29.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/26

      Vispārējās tiesas 2020. gada 13. maija spriedums – Volotea/Komisija
      (Lieta T-607/17) (1)

      (Valsts atbalsts - Aviācijas nozare - Atbalsts, ko Itālija piešķīrusi Sardīnijas lidostām - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji saderīgu un daļēji nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Attiecināmība uz valsti - Atgūšana - Labuma guvēji - Priekšrocība līgumslēdzējām aviosabiedrībām - Privāta tirgus ekonomikas dalībnieka princips - Selektivitāte - Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm - Konkurences apdraudējums - Atgūšana - Tiesiskā paļāvība - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2020/C 215/30)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Volotea, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvji: M. Carpagnano un M. Nordmann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: D. Recchia, D. Grespan un S. Noë)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2017/1861 (2016. gada 29. jūlijs) par valsts atbalstu SA.33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) – Itālija – Kompensācija Sardīnijas lidostām par sabiedrisko pakalpojumu saistībām (SGEI) (OV 2017, L 268, 1. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Volotea, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 392, 20.11.2017.