title: Lieta C-132/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. martā iesniedza Oberlandesgericht Innsbruck (Austrija) — Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft mbH/Betriebsrat Bord der Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft mbH

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. martā iesniedza Oberlandesgericht Innsbruck (Austrija) — Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft mbH/Betriebsrat Bord der Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft mbH

   (Lieta C-132/11)
   2011/C 186/19
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Innsbruck

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft mbH

      Atbildētāja apelācijas instancē: Betriebsrat Bord der Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft mbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Savienības tiesību akti spēkā esošajā redakcijā, it īpaši Pamattiesību hartas 21. pants (saistībā ar LES 6. panta 1. punktu), Savienības tiesību vispārējais princips (LES 6. panta 3. punkts), saskaņā ar kuru ir aizliegta diskriminācija vecuma dēļ, un Direktīvas 2000/78/EK (1) 1., 2. un 6. pants pieļauj tādus darba koplīgumus regulējošus valsts tiesību aktus, kuri netieši diskriminē gados vecākas darba ņēmējas, jo saskaņā ar darba koplīgumu nosakot nodarbinātības grupu un tādējādi — darba samaksas apmēru, ņem vērā tikai tādas prasmes un zināšanas, ko šīs darba ņēmējas ir ieguvušas, strādājot par gaisa kuģu salona apkalpes darbiniecēm konkrētā gaisa pārvadātāju sabiedrībā, nevis pēc satura vienādas prasmes un zināšanas, ko šīs personas ieguvušas citā gaisa pārvadātāju sabiedrībā, kura pieder pie tā paša koncerna? Vai tas pats attiecas arī uz darba attiecībām, kas nodibinātas pirms 2009. gada 1. decembra?

               2)

               Vai valsts tiesa, ievērojot Savienības pamattiesību horizontālo tiešo iedarbību, var atzīt, ka daļēji nav spēkā individuāla darba līguma noteikums, ar kuru netieši pārkāpj Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. pantu, Savienības tiesību vispārējo principu, saskaņā ar kuru ir aizliegta diskriminācija vecuma dēļ, un/vai Direktīvas 2000/78 1., 2. un 6. pantu, analogi spriedumam lietā Rieser
                   (2) un analogi judikatūrai pretlikumīgos karteļa vienošanās gadījumos, kā, piemēram, lietā Béguelin
                   (3), un nepiemērot šādu noteikumu?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.).

      (2)  2004. gada 5. maija spriedums lietā C-157/02 (Krājums, I-1477. lpp.).

      (3)  1971. gada 25. novembra spriedums lietā C-22/71 (Recueil, 949. lpp.).


title: Lieta T-639/13: Prasība, kas celta 2013. gada 29. novembrī — Watch TV /Padome

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/39

         Prasība, kas celta 2013. gada 29. novembrī — Watch TV/Padome
   (Lieta T-639/13)
   2014/C 45/68
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki:

      Prasītāja: Watch TV (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — F. de Visscher un M. von Kuegelgen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Padomes 2013. gada 30. septembra lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā prasībā prasītāja lūdz atcelt Eiropas Savienības Padomes lēmumu neizraudzīties tās piedāvājumu, kas iesniegts saistībā ar iepirkuma UCA 190/11 “Audiovizuālie un multimediju pakalpojumi Eiropas Savienības Padomei/Eiropadomei” 1. daļu (OV 2012/S 26-041228).
   Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu, kas attiecas uz to, ka ir pārkāpts Finanšu regulas (1) 89. panta 1. punktu un Finanšu regulas īstenošanas regulas (2) 131. panta 5. punktu, 135. panta 2. punktu un 146. panta 3. punktu, jo Padome iepirkuma līguma slēgšanas tiesības esot piešķīrusi pretendentam, kura piedāvājums neatbilstot minimālajām obligātajām prasībām attiecībā uz kandidātu spējām, kas prasītas iepirkuma procedūras dokumentos ietvertajās tehniskajās specifikācijās. Prasītāja norāda, ka Padomei tādējādi esot bijis automātiski jānoraida izraudzītais piedāvājums.

      (1)  Padomes 2006. gada 13. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 1995/2006, ar kuru groza Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 1. lpp.).


title: Lieta T-227/10: Prasība, kas celta 2010. gada 18. maijā — Banco Santander /Komisija

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/28

         Prasība, kas celta 2010. gada 18. maijā — Banco Santander/Komisija
   (Lieta T-227/10)
   2010/C 195/43
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Banco Santander, SA (Santandera, Spānija) (pārstāvji — J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan un R. Calvo Salinero, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punktu tiktāl, ciktāl tajā atzīts, ka TRLIS (Texto Refundido de la Ley sobre el Impuesto de Sociedades [Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli konsolidētā redakcija] 12. panta 5. punktā ir valsts atbalsta aspekti;

               —

               pakārtoti — atcelt apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punktu tiktāl, ciktāl tajā atzīts, ka TRLIS 12. panta 5. punktā ir valsts atbalsta aspekti gadījumos, kad to piemēro attiecībā uz tādu līdzdalības iegūšanu, kuras rezultātā tiek iegūta kontrole;

               —

               pakārtoti — atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu tiktāl, ciktāl tajā atgūšanas rīkojumu paredzēts piemērot darījumiem, kas noslēgti pirms pārsūdzētā galīgā lēmuma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir par lēmumu, kurš ir apstrīdēts arī lietā T-219/10 Autogrill España/Komisija, lietā T-221/10 Iberdrola/Komisija un T-225/10 Banco Bilbao Vizcaya Argentaria/Komisija.
   Prasības pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi iepriekš minētajās lietās izvirzītajiem.
   Proti, tiek norādīts uz kļūdām tiesību piemērošanā, pasākumu juridiski kvalificējot par valsts atbalstu, nosakot minētā pasākuma labuma guvēju un nosakot termiņu, lai atzītu tiesisko paļāvību. Šo pēdējo pamatu prasītāja izvirza tāpēc, ka apstrīdētajā lēmumā ir atzīta tiesiskās paļāvības esamība, tomēr darījumi, kas veikti laikā no pasākuma stāšanās spēkā līdz lēmuma uzsākt oficiālu izmeklēšanas procedūru publicēšanai, tiek nošķirti no vēlāk veiktajiem.


title: Lieta C-33/07: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2008. gada 10. jūlijā ( Tribunal Dâmbovița (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministerul Administrației și Internelor — Direcția Generală de Pașapoarte București / Gheorghe Jipa (Eiropas Savienības pilsonība — EKL 18. pants — Direktīva 2004/38/EK — Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/11

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2008. gada 10. jūlijā (Tribunal Dâmbovița (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministerul Administrației și Internelor — Direcția Generală de Pașapoarte București/Gheorghe Jipa

   (Lieta C-33/07) (1)

   (Eiropas Savienības pilsonība - EKL 18. pants - Direktīva 2004/38/EK - Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā)
   (2008/C 223/16)
   Tiesvedības valoda — rumāņu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal Dâmbovița
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Ministerul Administrației și Internelor — Direcția Generală de Pașapoarte București

      Atbildētājs: Gheorghe Jipa

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Dâmbovița — EKL 18. panta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.), 27. panta interpretācija
   Rezolutīvā daļa:
   EKL 18. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 27. pants pieļauj valsts tiesisko regulējumu, ar kuru ir atļauts ierobežot dalībvalsts pilsoņa tiesības ieceļot kādā dalībvalsts teritorijā, cita starpā pamatojoties uz to, ka viņš no tās iepriekš ir bijis izdots, jo viņš tajā bija “uzturējies nelegāli”, ar nosacījumu, ka, pirmkārt, šī pilsoņa personiskā darbība rada faktisku, attiecīgajā brīdī esošu un pietiekami nopietnu apdraudējumu sabiedrības pamata interesēm un, otrkārt, attiecīgais ierobežojošais pasākums ir tāds, kas nodrošina sasniedzamā mērķa īstenošanu un nepārsniedz to, kas ir nepieciešams tā sasniegšanai. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai tā tas ir tās izskatāmajā lietā.

      (1)  OV C 140, 23.6.2006.


title: Lieta T-502/12: Prasība, kas celta 2012. gada 19. novembrī — Ferring /ITSB — Tillotts Pharma ( “OCTASA” )

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/62

         Prasība, kas celta 2012. gada 19. novembrī — Ferring/ITSB — Tillotts Pharma (“OCTASA”)
   (Lieta T-502/12)
   2013/C 26/122
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ferring BV (Haarlem, Nīderlande) (pārstāvji — I. Fowler, Solicitor, A. Renck un J. Fuhrmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Tillotts Pharma AG (Ziefen, Šveice)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 6. septembra lēmumu lietā R 1216/2011-4 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus vai — ja otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece iestājas lietā atbildētāja atbalstam — piespriest atbildētājam un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus kopīgi.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “OCTASA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 8169881

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Beniluksa vārdiskas preču zīmes “PENTASA” reģistrācija Nr. 377513 attiecībā uz precēm, kas tostarp ietilpst 5. klasē; Vācijas vārdiskas preču zīmes “PENTASA” reģistrācija Nr. 1181393 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Portugāles vārdiskas preču zīmes “PENTASA” reģistrācija Nr. 218845 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Dānijas vārdiskas preču zīmes “PENTASA” reģistrācija Nr. VR 02.430 1980 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Somijas vārdiskas preču zīmes “PENTASA” reģistrācija Ar. 94367 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Apvienotās Karalistes vārdiskas preču zīmes “PENTASA” reģistrācija Nr. 1131049 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Spānijas vārdiskas preču zīmes “PENTASA” reģistrācija Nr. 1766091 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; starptautiskas vārdiskas preču zīmes “PENTASA” reģistrācija Nr. 605880 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Beniluksa vārdiskas preču zīmes “OCTOSTIM” reģistrācija Nr. 430245 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Vācijas preču zīmes “OCTOSTIM” reģistrācija Nr. 2024737 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Somijas vārdiskas preču zīmes “OCTOSTIM” reģistrācija Nr. 95782 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Francijas vārdiskas preču zīmes “OCTOSTIM” reģistrācija Nr. 1537576 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Apvienotās Karalistes preču zīmes “OCTOSTIM” reģistrācija Nr. 1262052 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Grieķijas vārdiskas preču zīmes “OCTOSTIM” reģistrācija Nr. 129507-A attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Īrijas vārdiskas preču zīmes “OCTOSTIM” reģistrācija Nr. 175341 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Portugāles vārdiskas preču zīmes “OCTOSTIM” reģistrācija Nr. 246194 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Dānijas vārdiskas preču zīmes “OCTOSTIM” reģistrācija Nr. VR 198601124 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Zviedrijas vārdiskas preču zīmes “OCTOSTIM” reģistrācija Nr. 2000103 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums;

               —

               Komisijas Regulas (EK) Nr. 2868/95 80. noteikuma 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-262/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 12. maijā iesniedza Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Shields & Sons Partnership/The Commissioners for Her Majesty's of Revenue and Customs

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 12. maijā iesniedza Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Shields & Sons Partnership/The Commissioners for Her Majesty's of Revenue and Customs

   (Lieta C-262/16)
   (2016/C 260/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Shields & Sons Partnership

      Atbildētājs: The Commissioners for Her Majesty's of Revenue and Customs

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai attiecībā uz Padomes Direktīvas (EK) 2006/112/EK (1) XII sadaļas 2. nodaļā noteikto vienotās likmes režīmu lauksaimniekiem 296. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzēts izsmeļošs regulējums, kad dalībvalsts var izslēgt lauksaimnieku no kopējā lauksaimniecības vienotās likmes režīma? It īpaši:

                           1.1)

                           Vai dalībvalsts var izslēgt lauksaimniekus no vienotās likmes režīma lauksaimniekiem vienīgi saskaņā ar 296. panta 2. punktu?

                           1.2)

                           Vai dalībvalsts var izslēgt lauksaimnieku no vienotās likmes režīma lauksaimniekiem, arī atsaucoties uz 299. pantu?

                           1.3)

                           Vai nodokļu neitralitātes princips dod dalībvalstij tiesības izslēgt lauksaimnieku no vienotās likmes režīma lauksaimniekiem?

                           1.4)

                           Vai dalībvalstīm ir tiesības izslēgt lauksaimniekus no vienotās likmes režīma lauksaimniekiem ar jebkādu citu pamatu?

               2)

               Kā ir interpretējams jēdziens “lauksaimnieku kategorijas” Padomes Direktīvas (EK) 2006/112/EK 296. panta 2. punktā? It īpaši:

                           2.1)

                           Vai attiecīgo lauksaimnieku kategoriju jāspēj identificēt, izmantojot objektīvas īpašības?

                           2.2)

                           Vai attiecīgo lauksaimnieku kategoriju var identificēt, izmantojot ekonomiskus apsvērumus?

                           2.3)

                           Kāds precizitātes līmenis ir nepieciešams, identificējot lauksaimnieku kategorijas, kuras dalībvalsts ir paredzējusi izslēgt?

                           2.4)

                           Vai tas ļauj dalībvalstij uzskatīt par attiecīgo kategoriju “lauksaimniekus, par kuriem ir konstatēts, ka tie kā vienotās likmes režīma dalībnieki atgūst būtiski vairāk, nekā tie atgūtu tad, ja tie būtu reģistrēti kā PVN maksātāji”?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. Lpp.).


title: Lieta C-3/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums  2006. gada 16. februārī  ( Corte d'appello di Cagliari  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Gaetano Verdoliva  pret  J. M. Van der Hoeven BV ,  Banco di Sardegna ,  San Paolo IMI SpA  (Briseles Konvencija — Lēmums, kas atļauj izpildīt citā līgumslēdzējā valstī pasludinātu spriedumu — Neizsniegšana vai izsniegšana, kas veikta, pārkāpjot noteikto kārtību — Uzzināšana — Termiņš prasības celšanai)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/23

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 16. februārī (Corte d'appello di Cagliari lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gaetano Verdoliva pret J. M. Van der Hoeven BV, Banco di Sardegna, San Paolo IMI SpA

   (Lieta C-3/05) (1)

   (Briseles Konvencija - Lēmums, kas atļauj izpildīt citā līgumslēdzējā valstī pasludinātu spriedumu - Neizsniegšana vai izsniegšana, kas veikta, pārkāpjot noteikto kārtību - Uzzināšana - Termiņš prasības celšanai)
   (2006/C 131/40)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa

      Corte d'appello di Cagliari

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Gaetano Verdoliva

      Atbildētāji: J. M. Van der Hoeven BV, Banco di Sardegna, San Paolo IMI SpA

      Piedaloties: Pubblico Ministero

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Corte d'appello di Cagliari — Briseles Konvencijas 36. panta interpretācija — Spriedumu izpilde — Lēmuma, kas atļauj izpildi, izsniegšana, pārkāpjot noteikto kārtību — Uzzināšanas par procesuāliem dokumentiem jēdziens
   Rezolutīvā daļa:
   36. pants 1968. gada 27. septembra Konvencijā par jurisdikciju un spriedumu izpildi civillietās un komerclietās, kas grozīta ar 1978. gada 9. oktobra Konvenciju par Dānijas Karalistes, Īrijas un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes pievienošanos, 1982. gada 25. oktobra Konvenciju par Grieķijas Republikas pievienošanos un 1989. gada 26. maija Konvenciju par Spānijas Karalistes un Portugāles Republikas pievienošanos, jāinterpretē tādējādi, ka tas pieprasa, lai lēmums, ar kuru tiek sankcionēta izpilde, tiktu paziņots kārtībā, kādu nosaka tās līgumslēdzējas valsts procesuālās tiesību normas, kurā tiek lūgta sprieduma izpilde, un tādējādi neizsniegšanas vai izsniegšanas, kas veikta, pārkāpjot noteikto kārtību, gadījumā tas vien, ka persona, pret kuru celta izpildīšanas prasība, uzzina par šo lēmumu, nav pietiekami, lai sāktu tecēt minētajā pantā noteiktais termiņš.

      (1)  OV C 69, 19.03.2005.


title: Lieta C-120/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2008. gada 20. marta rīkojumu — Bayerischer Brauerbund e.V. / Bavaria N.V.

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2008. gada 20. marta rīkojumu — Bayerischer Brauerbund e.V./Bavaria N.V.

   (Lieta C-120/08)
   (2008/C 197/02)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesgerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Bayerischer Brauerbund e.V.

      Atbildētājs: Bavaria N.V.

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ir piemērojams Padomes 2006. gada 20. marta Regulas (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (1) 14. panta 1. punkts, ja aizsargātā norāde tika reģistrēta, izmantojot paātrināto procedūru atbilstoši Padomes 1992. gada 14. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2081/92 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (2) 17. pantam?

               2)

                           a)

                           Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša: kurš datums ir jāņem vērā, lai izvērtētu aizsargājamās norādes laika prioritāti Regulas (EK) Nr. 510/06 14. panta 1. punkta nozīmē?

                           b)

                           Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noliedzoša: uz kādām normām balstās paātrinātā procedūrā atbilstoši Regulas (EEK) Nr. 2081/92 17. pantam reģistrētas aizsargātas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes (AĢIN) kolīzija ar preču zīmi un uz kādām [normām balstās] AĢIN prioritātes datums?

               3)

               Vai var pamatoties uz valsts normām par ģeogrāfisko norāžu aizsardzību, ja norāde “Bayerisches Bier” atbilst reģistrācijas noteikumiem atbilstoši Regulai (EEK) Nr. 2081/92 un Regulai (EK) Nr. 510/2006, tomēr Padomes 2001. gada 28. jūnija Regula (EK) Nr. 1347/01, ar ko papildina pielikumu Komisijas Regulai (EK) Nr. 1107/96 par ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un izcelsmes vietu nosaukumu reģistrāciju saskaņā ar procedūru, kas izklāstīta Padomes Regulas (EEK) Nr. 2081/92 17. pantā (3), nav spēkā?

      (1)  OV L 93, 12. lpp.

      (2)  OV L 208, 1. lpp.

      (3)  OV L 182, 3. lpp.


title: Lieta C-451/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 27. jūlijā iesniedza Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgārija) – Walltopia AD/Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite – Veliko Tarnovo

text:
               2.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 27. jūlijā iesniedza Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgārija) – Walltopia AD/Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite – Veliko Tarnovo

   (Lieta C-451/17)
   (2017/C 330/11)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Veliko Tarnovo

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Walltopia AD

      Atbildētājs: Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite – Veliko Tarnovo

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regulas (EK) Nr. 987/2009, ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (1), 14. panta 1. punkts saistībā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu 12. panta 1. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka uz tajā minēto personu, kas veic darbību nodarbinātas personas statusā, neattiecas tās dalībvalsts tiesību akti, kurā ir reģistrēts uzņēmums, kurš šo personu ir pieņēmis darbā, ja šai personai saskaņā ar pamatregulas 1. panta l) punktā minētajiem valsts tiesību aktiem tieši pirms darba uzsākšanas nebija apdrošinātas personas statusa šajā dalībvalstī?

               2)

               Vai – ja atbilde uz pirmo prejudiciālo jautājumu ir noliedzoša – ir pieļaujams, ka valsts tiesa, interpretējot Regulas Nr. 987/2009 14. panta 1. punktā ietvertā jēdziena “attiecas” un Regulas Nr. 883/2004 12. panta 1. punktā ietvertā jēdziena “pakļauta” saturu un jēgu, ņem vērā personas valstspiederību dalībvalstij, ja uz nodarbināto personu jau tāpat tikai tās valstspiederības dēļ attiecās valsts tiesību akti?

               3)

               Vai – ja arī uz otru prejudiciālo jautājumu atbilde ir noliedzoša – valsts tiesa, piemērojot otrajā prejudiciālajā jautājumā minētos jēdzienus, drīkst ņemt vērā nodarbinātās personas parasto un pastāvīgo dzīvesvietu Regulas Nr. 883/2004 1. panta j) punkta izpratnē?

               4)

               Kādi interpretācijas elementi – ja arī uz trešo prejudiciālo jautājumu atbilde ir noliedzoša – ir jāņem vērā valsts tiesai, nosakot pamatregulas 12. panta 1. punktā ietvertā jēdziena “pakļauta [..] tiesību aktiem” un Regulas [Nr. 987/2009] 14. panta 1. punktā ietvertā jēdziena “attiecas [..] tiesību akti” saturu, lai šīs normas piemērotu atbilstoši to precīzajai jēgai?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regula (EK) Nr. 987/2009, ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (dokuments ir nozīmīgs EEZ un Šveicei) (OV 2009, L 284, 1. lpp.).


title: Lieta C-225/07: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 3. jūlija rīkojums ( Amtsgericht Landau/Isar (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kriminālprocess pret Rainer Günther Möginger (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Direktīva 91/439/EEK — Vadītāja apliecību savstarpēja atzīšana — Vadītāja apliecības atņemšana — Pagaidu aizliegums izsniegt jaunu vadītāja apliecību — Citā dalībvalstī aizlieguma laikā iegūtas vadītāja apliecības spēkā esamība)

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/11

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 3. jūlija rīkojums (Amtsgericht Landau/Isar (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kriminālprocess pret Rainer Günther Möginger

   (Lieta C-225/07) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Direktīva 91/439/EEK - Vadītāja apliecību savstarpēja atzīšana - Vadītāja apliecības atņemšana - Pagaidu aizliegums izsniegt jaunu vadītāja apliecību - Citā dalībvalstī aizlieguma laikā iegūtas vadītāja apliecības spēkā esamība)
   (2008/C 285/18)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Amtsgericht Landau/Isar
   Lietas dalībnieks pamata procesā
   Rainer Günther Möginger
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Amtsgericht Landau/Isar — Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvas 91/439/EEK par vadītāju apliecībām (OV L 237, 1. lpp.) 8. panta 2. un 4. punkta interpretācija — Dzīvesvietas dalībvalsts atteikšanās atzīt vadītāja apliecību, kas iegūta citā dalībvalstī laikā, kurā ir spēkā pagaidu aizliegums pieprasīt jaunu vadītāja apliecību dzīvesvietas dalībvalstī
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvas 91/439/EEK par vadītāju apliecībām, kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 29. septembra Regulu (EK) Nr. 1882/2003, 1. panta 2. punkts un 8. panta 2. un 4. punkts ir interpretējami tādējādi, ka ar tiem nav pretrunā, ja dalībvalsts atsakās atzīt citā dalībvalstī izdotu vadītāja apliecību, ja uz tās īpašnieku izdošanas brīdī attiecās pagaidu aizliegums izdot jaunu vadītāja apliecību pirmajā minētajā dalībvalstī. Faktam, ka jautājums par spēkā esamību radies pēc datuma, kad minētais aizlieguma periods ir beidzies, šajā sakarā nav nozīmes.

      (1)  OV C 183, 4.8.2007.


title: Lieta T-578/12: Prasība, kas celta 2012. gada 27. decembrī — NIOC /Padome

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/20

         Prasība, kas celta 2012. gada 27. decembrī — NIOC/Padome
   (Lieta T-578/12)
   2013/C 79/36
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: National Iran Oil Co. (NIOC) (Teherāna, Irāna) (pārstāvis — J.-M. Thouvenin, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 945/2012, ciktāl tā skar prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/635/KĀDP, ciktāl tas skar prasītāju;

               —

               atzīt, ka Padomes 2012. gada 23. marta Regula (ES) Nr. 267/2012 nav tai piemērojama;

               —

               atzīt, ka Lēmums 2012/635/KĀDP nav tai piemērojams;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus, kuri būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-577/12 NIOC u.c./Padome norādītajiem pamatiem.


title: Lieta C-457/06 P: Tiesas rīkojums 2007. gada 4. oktobrī — Somijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Prasība atcelt tiesību aktu — Nepieņemamība — Akts bez juridiski saistošas iedarbības — Eiropas Kopienu pašu resursi — Pārkāpuma process — Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 11. pants — Kavējuma nauda — Sarunas, lai noslēgtu līgumu par samaksu ar nosacījumu — Atteikuma vēstule)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/18

         Tiesas rīkojums 2007. gada 4. oktobrī — Somijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-457/06 P) (1)

   (Apelācija - Prasība atcelt tiesību aktu - Nepieņemamība - Akts bez juridiski saistošas iedarbības - Eiropas Kopienu pašu resursi - Pārkāpuma process - Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 11. pants - Kavējuma nauda - Sarunas, lai noslēgtu līgumu par samaksu ar nosacījumu - Atteikuma vēstule)
   (2008/C 22/34)
   Tiesvedības valoda — somu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Somijas Republika (pārstāvis — E. Bygglin)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Wilms un P. Aalto)
   Priekšmets
   Apelācija par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2006. gada 5. septembra rīkojumu Somija/Komisija (T-350/05), ar kuru Pirmās instances tiesa kā nepieņemamu noraidīja prasību atcelt Komisijas 2005. gada 8. jūlija lēmuma par atteikšanos uzsākt sarunas ar Somijas Republiku par iespēju veikt muitas nodokļa par aizsardzības aprīkojumu, ko Komisija pieprasīja valsts pienākumu neizpildes procedūras ietvaros, pagaidu maksājumu — Akti, par kuriem var celt prasības
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācija ir noraidīta;

               2)

               Somijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta T-33/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 25. janvāra  spriedums —  Weiβenfels  pret Parlamentu (Ierēdņi — Atalgojums — Apgādājamā bērna pabalsts — Divkāršā pabalsta summa par bērnu, kam ir invaliditāte — Civildienesta noteikumu 67. panta 2. punkts — Līdzīga pabalsta summas atskaitīšana)

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/18

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 25. janvāra spriedums — Weiβenfels pret Parlamentu
   (Lieta T-33/04) (1)

   (Ierēdņi - Atalgojums - Apgādājamā bērna pabalsts - Divkāršā pabalsta summa par bērnu, kam ir invaliditāte - Civildienesta noteikumu 67. panta 2. punkts - Līdzīga pabalsta summas atskaitīšana)
   (2006/C 74/35)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Roderich Weiβenfels (Luksemburga), (pārstāvis — H. Arend, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — L. Knudsen, U. Rösslein un E. Ecker)
   Priekšmets
   Prasījums atcelt Parlamenta 2003. gada 26. jūnija lēmumu par līdzīga pabalsta summas, kas saņemta no citiem avotiem, atskaitīšanu no apgādājamā bērna pabalsta divkāršās summas, kura prasītājam ir piešķirta saskaņā ar Civildienesta noteikumu 67. panta 3. punktu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 94, 17.4.2004.


title: Lieta C-376/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 15. jūlijā iesniedza Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) — Pie Optiek/Bureau Gevers, European Registry for Internet Domains

text:
               8.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 15. jūlijā iesniedza Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) — Pie Optiek/Bureau Gevers, European Registry for Internet Domains

   (Lieta C-376/11)
   2011/C 298/21
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Bruxelles

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Pie Optiek

      Atbildētājs: Bureau Gevers, European Registry for Internet Domains

      Prejudiciālais jautājums

               1)

               Vai Komisijas 2004. gada 28. aprīļa Regulas (EK) Nr. 874/2004, ar ko nosaka sabiedriskās kārtības noteikumus par pirmā līmeņa domēna.eu ieviešanu un darbību, kā arī principiem, kas reglamentē reģistrāciju (1), 12. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja attiecīgās pirmtiesības ir tiesības uz preču zīmi, termini “pirmtiesību īpašnieki” var tikt attiecināti uz personu, kurai preču zīmes īpašnieks ir devis vienīgi atļauju reģistrēt uz sava vārda, bet par labu licences devējam, preču zīmei identisku vai līdzīgu domēna vārdu, taču bez atļaujas izmantot preču zīmi citos nolūkos vai izmantot apzīmējumu kā preču zīmi, piemēram, lai tirgotu produktus vai pakalpojumus ar šo preču zīmi?

               2)

               Apstiprinošas atbildes uz šo jautājumu gadījumā, vai Komisijas 2004. gada 28. aprīļa Regulas (EK) Nr. 874/2004, ar ko nosaka sabiedriskās kārtības noteikumus par pirmā līmeņa domēna.eu ieviešanu un darbību, kā arī principiem, kas reglamentē reģistrāciju, 21. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka “tiesības un leģitīmas intereses” pastāv pat tad, ja “pirmtiesību īpašnieks” ir reģistrējis domēna.eu vārdu uz sava vārda, bet par labu preču zīmes īpašniekam, ja pēdējais neatbilst attiecīgajiem Parlamenta un Padomes 2002. gada 22. aprīļa Regulas (EK) Nr. 733/2002 par.eu pirmā līmeņa domēna ieviešanu (2) 4. panta 2. punkta b) apakšpunkta kritērijiem?

      (1)  JO L 162, 40. lpp.

      (2)  JO L 113, 1. lpp.


title: Lieta C-62/12: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 13. jūnija spriedums ( Administrativen sad — Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Galin Kostov / Direktor na Direktsia “Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma — Direktīva 2006/112/EK — 9. panta 1. punkts — “Nodokļa maksātāja” jēdziens — Fiziska persona — Ar nodokli apliekamu pakalpojumu sniegšana — Neregulāra pakalpojumu sniegšana — Saiknes ar reģistrētu un ar PVN apliekamu profesionālo darbību neesamība — Neatkarīgs tiesu izpildītājs)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/26

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 13. jūnija spriedums (Administrativen sad — Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Galin Kostov/Direktor na Direktsia “Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

   (Lieta C-62/12) (1)

   (Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 9. panta 1. punkts - “Nodokļa maksātāja” jēdziens - Fiziska persona - Ar nodokli apliekamu pakalpojumu sniegšana - Neregulāra pakalpojumu sniegšana - Saiknes ar reģistrētu un ar PVN apliekamu profesionālo darbību neesamība - Neatkarīgs tiesu izpildītājs)
   2013/C 225/41
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad — Varna

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Galin Kostov

      Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Administrativen sad — Varna — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 9. panta 1. punkta interpretācija — Nodokļa maksātāja jēdziens — Fiziskas personas pienākums maksāt PVN par neregulāru ar nodokli apliekamu pakalpojumu sniegšanu, kuri nav saistīti ar viņa kā tiesu izpildītāja brīvo profesiju

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka fiziska persona, kas saistībā ar savu neatkarīga tiesu izpildītāja darbību jau ir PVN maksātāja, ir jāuzskata par “nodokļa maksātāju” attiecībā uz jebkādu citu neregulāri veiktu saimniecisku darbību, ar nosacījumu, ka šī darbība ir darbība Direktīvas 2006/112 9. panta 1. punkta otrās daļas izpratnē.

      (1)  OV C 118, 21.4.2012.


title: Lieta F-147/12: Prasība, kas celta 2012. gada 3. decembrī — ZZ /Komisija

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/26

         Prasība, kas celta 2012. gada 3. decembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-147/12)
   2013/C 55/44
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Lēmuma par pensijas tiesību, kas iegūtas pirms dienesta uzsākšanas, pārnešanu, piemērojot jaunos VĪN par Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. pantu, atcelšana un, ciktāl nepieciešams, lēmuma par šīs pārnešanas apstiprināšanu atcelšana

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt par prettiesisku 9. pantu Vispārējos īstenošanas noteikumos par Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. pantu;

               —

               atcelt 2012. gada 3. februāra lēmumu piemērot parametrus, kas paredzēti 2011. gada 3. marta Vispārējos īstenošanas noteikumos par Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punktā, prasītāja pensijas tiesību pārnešanai;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt 2012. gada 11. oktobra lēmumu, ar kuru apstiprina šo pārnešanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-43/14: Prasība, kas celta 2014. gada 13. janvārī – Heidrick & Struggles International/ITSB ( “THE LEADERSHIP COMPANY” )

text:
               28.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/22

         Prasība, kas celta 2014. gada 13. janvārī – Heidrick & Struggles International/ITSB (“THE LEADERSHIP COMPANY”)
   (Lieta T-43/14)
   2014/C 129/29
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Heidrick & Struggles International, Inc. (Čikāga, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – A. Norris, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 10. oktobra lēmumu lietā R 338/2013-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “THE LEADERSHIP COMPANY” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 44. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 11 031 457

      Pārbaudītāja lēmums: pieteiktās preču zīmes reģistrāciju atteikt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpums


title: Lieta C-505/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2009. gada 23. septembra spriedumu lietā T-263/07 Igaunija/Komisija 2009. gada 4. decembrī iesniedza Eiropas Komisija

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/23

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2009. gada 23. septembra spriedumu lietā T-263/07 Igaunija/Komisija 2009. gada 4. decembrī iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-505/09 P)
   2010/C 63/38
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Kružíková, E. White un E. Randvere)

      Pārējie lietas dalībnieki: Igaunijas Republika, Lietuvas Republika, Slovākijas Republika un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               piespriest Igaunijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (turpmāk tekstā — “Pirmās instances tiesa”) spriedums ir jāatceļ turpmāk minēto iesmelu dēļ.

               1)

               Pirmās instances tiesa esot pārkāpusi Eiropas Kopienu Tiesas Statūtu 21. pantu un Pirmās instances tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunktu, jo tā ir uzskatījusi par pieņemamu prasību attiecībā uz Komisijas 2007. gada 4. maija Lēmuma (par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plānu, ko Igaunija iesniegusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK (1)) 1. punkta 3. un 4. apakšpunktu, 2. punkta 3. un 4. apakšpunktu, kā arī 3. punkta 2. un 3. apakšpunktu. Pirmās instances tiesa prasību par šo lēmumu kļūdaini esot atzinusi par pieņemamu pilnā apmērā, lai gan prasītāja atcelšanas pamatus ir izvirzījusi tikai attiecībā uz 1. punkta 1. un 2. apakšpunktu, 2. punkta 1. un 2. apakšpunktu, kā arī 3. punkta 1. apakšpunktu.

               2)

               Pirmās instances tiesa esot pieļāvusi kļūdu attiecībā uz direktīvas 9. panta 1. un 3. punktu, jo tā, nosakot Komisijas pārbaudes pilnvaru apjomu un tās kompetenci direktīvas 9. panta 3. punkta piemērošanā, ir kļūdaini interpretējusi vienlīdzīgas attieksmes principu un direktīvas mērķi. Sadales plāni neesot klasiskie direktīvas transponēšanas pasākumi, kuri tiek novērtēti a posteriori. Ja pieļautu, ka katra dalībvalsts izmanto pati savus datus, kuri nav pārbaudīti, rastos risks, ka pret dalībvalstīm netiktu izrādīta vienlīdzīga attieksme. Direktīvas mērķus varot sasniegt tikai tad, ja kvotu pieprasījums pārsniedz to piedāvājumu. Kopējais piešķiramo kvotu maksimālais daudzums esot jānošķir no piešķiramo kvotu maksimālā daudzuma.

               3)

               Pirmās instances tiesa esot kļūdaini interpretējusi labas pārvaldības principa piemērošanas jomu. Sadales plāna izstrāde esot bijusi dalībvalsts uzdevums, un Komisijas kompetencē neesot bijis novērst tā nepilnības, bet gan pienākums novērtēt sadales plāna saderību ar direktīvu.

               4)

               Pirmās instances tiesa esot veikusi kļūdainu Komisijas lēmuma noteikumu juridisko vērtējumu, jo tā uzskatīja, ka 1. punkta 1. un 2. apakšpunkts, 2. punkta 1. un 2. apakšpunkts, kā arī 3. punkta 1. apakšpunkts nav nodalāmi no citiem Komisijas lēmuma noteikumiem, un atcēla lēmumu pilnā apmērā. Patiesībā šāda nedalāmība nepastāvot, jo no Komisijas lēmuma struktūras un pamatojuma skaidri izrietot, ka katrs 2. punkta apakšpunkts ir saistīts ar 1. punkta attiecīgo apakšpunktu, nevis ar citiem 2. punkta apakšpunktiem. Tas pats attiecoties uz 1. punkta apakšpunktiem.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvas 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.).


title: lieta C-458/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Oberster Gerichtshof 2005. gada 16. novembra  lēmumu lietā  Mohamed Jouini, Okay Gönen, Hasan Bajric, Gerald Huber, Manfred Ortner, Sükran Karacatepe, Franz Mühlberger, Nakil Bakii, Hannes Kranzler, Jürgen Mörth, Anton Schneeberger, Dietmar Susteric, Sascha Wörnhör, Aynur Savci, Elena Peter, Egon Schmöger, Mehmet Yaman, Dejan Preradovic, Andreas Mitter, Wolfgang Sorger, Franz Schachenhofer, Herbert Weiss, Harald Kaineder, Ognen Stajkovski und Jovica Vidovic  pret  PPS Princess Personal Service GmbH

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberster Gerichtshof2005. gada 16. novembra lēmumu lietā Mohamed Jouini, Okay Gönen, Hasan Bajric, Gerald Huber, Manfred Ortner, Sükran Karacatepe, Franz Mühlberger, Nakil Bakii, Hannes Kranzler, Jürgen Mörth, Anton Schneeberger, Dietmar Susteric, Sascha Wörnhör, Aynur Savci, Elena Peter, Egon Schmöger, Mehmet Yaman, Dejan Preradovic, Andreas Mitter, Wolfgang Sorger, Franz Schachenhofer, Herbert Weiss, Harald Kaineder, Ognen Stajkovski und Jovica Vidovic pret PPS Princess Personal Service GmbH

   (lieta C-458/05)
   (2006/C 60/43)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Oberster Gerichtshof [Augstākā tiesa] lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 16. novembra lēmumu lietā Mohamed Jouini u.c. pret PPS Princess Personal Service GmbH un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 29. decembrī.

      Oberster Gerichtshof lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   vai gadījumā, ja sadarbības starp diviem uzņēmumiem, kas piedāvā darbu uz noteiktu laiku, pirmajā no šiem uzņēmumiem neesot nosakāmai organizatoriskai struktūrai, ietvaros no šī pirmā uzņēmuma, kas piedāvā darbu uz noteiktu laiku, biroja darbiniece, filiāles vadītājs, klientu konsultants un vadītājs pāriet minētajā otrajā uzņēmumā un veic tajā līdzvērtīgu darbu, turklāt līdz ar šīm personām, tāpat abu uzņēmumu sadarbības ietvaros, daļēji vai pilnībā pāriet arī aptuveni viena trešdaļa darbinieku, kas veic darbu uz noteiktu laiku, kopā ar to klientiem (ar dažāda apmēra pasūtījumiem — no trim darbiniekiem un noteiktu laiku līdz piecdesmit šādiem darbiniekiem), pastāv uzņēmējsabiedrības vai tās daļas īpašumtiesību pāreja Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā (1) 1. panta izpratnē?

      (1)  OV L 082, 16. lpp.


title: Lieta T-135/11: Prasība, kas celta 2011. gada 4. martā — Clorox/ITSB — Industrias Alen ( “CLORALEX” )

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/23

         Prasība, kas celta 2011. gada 4. martā — Clorox/ITSB — Industrias Alen (“CLORALEX”)
   (Lieta T-135/11)
   2011/C 152/43
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Clorox Company (Oakland, ASV) (pārstāvji — S. Malynicz, barrister, un A. Chaudri, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Industrias Alen SA de CV (Santa Catarina, Meksika)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 16. decembra lēmumu lietā R 521/2009-4;

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “CLORALEX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 4037371

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Grieķijā reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. 147925 “CLOROX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē; Beniluksā reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. 340039 “CLOROX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1., 3. un 5. klasē; Čehijas Republikā reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. 165741 “CLOROX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē; Dānijā reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. VR 04153 1985 “CLOROX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē; Francijā reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. 1402988 “CLOROX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1., 3., 5., 29., 30., 31. un 32. klasē; Lietuvā reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. 8254 “CLOROX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē; Portugālē reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. 296498 “CLOROX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē; Portugālē reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. 193727 “CLOROX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Spānijā reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. 1047984 “CLOROX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē; Spānijā reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. 835878 “CLOROX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Austrijā reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. 52470 “CLOROX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1. klasē; Igaunijā reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. 8348 “CLOROX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē; Vācijā reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. 644398 “CLOROX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē; Ungārijā reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. 124182 “CLOROX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē; Latvijā reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. M 10054 “CLOROX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē; Slovēnijā reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. 9181304 “CLOROX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē; Itālijā reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. 825852 “CLOROX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē; Dānijā reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. VR 01019 1978 “CLOROX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Somijā reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. 93244 “CLOROX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē; Polijā reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. 60273 “CLOROX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un pilnībā noraidīt iebildumus

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot nepareizi izvērtējusi preču zīmju atšķirtspēju to vizuālās, fonētiskās un konceptuālās salīdzināšanas stadijā, kā arī neesot ņēmusi vērā acīmredzamas līdzības starp preču zīmju sākuma un beigu daļām


title: Lieta C-163/09: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 9. decembra spriedums ( First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Repertoire Culinaire Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue&Customs (Direktīva 92/83/EEK — Akcīzes nodokļa spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem saskaņošana — 20. panta pirmais ievilkums un 27. panta 1. punkta e) un f) apakšpunkts — Kulinārijā izmantojams vīns, portvīns un konjaks)

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/7

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 9. decembra spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Repertoire Culinaire Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue&Customs

   (Lieta C-163/09) (1)

   (Direktīva 92/83/EEK - Akcīzes nodokļa spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem saskaņošana - 20. panta pirmais ievilkums un 27. panta 1. punkta e) un f) apakšpunkts - Kulinārijā izmantojams vīns, portvīns un konjaks)
   2011/C 55/10
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Repertoire Culinaire Ltd

      Atbildētājs: The Commissioners for Her Majesty's Revenue&Customs

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — VAT and Duties Tribunal, London — Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/83/EEK par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem (OV L 316, 21. lpp.) 20. panta un 27. panta 1. punkta e) un f) apakšpunkta interpretācija — Atbrīvojums no akcīzes nodokļa — Vīns, portvīns un konjaks, kam ir pievienoti sāls un pipari

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/83/EEK par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, 20. panta pirmais ievilkums ir interpretējams tādējādi, ka šajā normā minētā “etilspirta” definīcija attiecas arī uz kulinārijā izmantojamu vīnu un portvīnu;

               2)

               tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā, kulinārijā izmantojams vīns, portvīns un konjaks ietilpst Direktīvas 92/83 27. panta 1. punkta f) apakšpunkta piemērošanas jomā;

               3)

               gadījumā, ja tādas preces kā pamata lietā aplūkojamais kulinārijā izmantojamais vīns, portvīns un konjaks, kuri dalībvalstī, kurā tie ražoti, nav tikuši uzskatīti par apliekamiem ar akcīzes nodokli vai no tā atbrīvoti atbilstoši Direktīvai 92/83 un tikuši laisti tirgū, ir paredzēti laišanai tirgū citā dalībvalstī, tad šai pēdējai minētajai dalībvalstij savā teritorijā šīm precēm ir jāpiemēro tāds pats režīms, ja vien nepastāv konkrēti, objektīvi un pārbaudāmi pierādījumi par to, ka pirmā minētā dalībvalsts nav pareizi piemērojusi šīs direktīvas normas vai ka saskaņā ar tās 27. panta 1. punktu ir pamatoti veikt pasākumus, lai novērstu krāpšanu, nemaksāšanu vai atbrīvojumu ļaunprātīgu izmantošanu, kā arī nodrošinātu šo atbrīvojumu pareizu un nekavējošu piemērošanu;

               4)

               Direktīvas 92/83 27. panta 1. punkta f) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka šajā normā paredzētajam atbrīvojumam tādus nosacījumus, kādi ir paredzēti pamata lietā piemērojamajā tiesiskajā regulējumā, proti, personu, kuras var iesniegt atmaksāšanas pieprasījumu, loka ierobežojumu, četru mēnešu termiņu šī pieprasījuma iesniegšanai un minimālās atmaksājamās summas noteikšanu, var piemērot tikai tad, ja konkrēti, objektīvi un pārbaudāmi pierādījumi liecina par to, ka šie nosacījumi ir nepieciešami minētā atbrīvojuma pareizai un nekavējošai piemērošanai, kā arī nodokļu nemaksāšanas, apiešanas vai ļaunprātīgas izmantošanas novēršanai. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai tas tā ir saistībā ar minētajā tiesiskajā regulējumā paredzētajiem nosacījumiem.

      (1)  OV C 180, 1.8.2009.


title: Lieta T-53/06: Vispārējās tiesas 2012. gada 6. marta spriedums — UPM-Kymmene /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Plastikāta rūpniecības maisu tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Pārkāpuma ilgums — Vienots un turpināts pārkāpums — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Uzņēmuma pasīva loma — Samērīgums)

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/21

         Vispārējās tiesas 2012. gada 6. marta spriedums — UPM-Kymmene/Komisija
   (Lieta T-53/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Plastikāta rūpniecības maisu tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Pārkāpuma ilgums - Vienots un turpināts pārkāpums - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Uzņēmuma pasīva loma - Samērīgums)
   2012/C 118/34
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: UPM-Kymmene Oyj (Helsinki, Somija) (pārstāvji — sākotnēji B. Amory, E. Friedel un F. Bimont, vēlāk B. Amory, E. Friedel, F. Bimont un F. Amato un, visbeidzot, B. Amory, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, kuram palīdz M. Gray, barrister)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2005. gada 30. novembra Lēmuma C(2005) 4634 par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.354 — rūpniecības maisi)

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               Komisijas 2005. gada 30. novembra Lēmumu C(2005) 4634, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru (lietā COMP/F/38.354 — rūpniecības maisi) atcelt tiktāl, ciktāl ar to UPM-Kymmene Oyj ir saukta pie atbildības par vienotu un turpinātu pārkāpumu, kas norādīts minētā lēmuma 1. panta 1. punktā, periodā pirms 1995. gada 10. oktobra;

               2.

               summa, kura ir uzlikta saskaņā ar minētā lēmuma 2. panta j) apakšpunktu, ir EUR 50,7 miljoni;

               3.

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4.

               Eiropas Komisija un UPM-Kymmene Oyj sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 86, 08.04.2006.


title: Lieta C-209/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. maijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Walter Endress/Allianz Lebensversicherungs AG

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. maijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Walter Endress/Allianz Lebensversicherungs AG

   (Lieta C-209/12)
   2012/C 200/13
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Prasītājs: Walter Endress

      Atbildētāja: Allianz Lebensversicherungs AG

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 1990. gada 8. novembra Otrās direktīvas 90/619/EEK (1) 15. panta 1. punkta pirmais teikums, ņemot vērā 1992. gada 10. novembra Direktīvas 92/96/EEK (2) 31. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds regulējums, kā Likuma par apdrošināšanas līgumu (“VVG”) 5.a panta 2. punkta ceturtais teikums 1994. gada 21. jūlijaDrittes Gesetz zur Durchführung versicherungsrechtlicher Richtlinien des Rates der Europäischen Gemeinschaften (Drittes Durchführungsgesetz/EWG zum Versicherungsaufsichtsgesetz (“VAG”) redakcijā, saskaņā ar kuru termiņš, kurā subjektam ir atteikuma tiesības vai tiesības iebilst, izbeidzas vēlākais vienu gadu pēc pirmās apdrošināšanas prēmijas samaksas, pat ja apdrošinājuma ņēmējs nav ticis informēts par tiesībām atkāpties vai iebilst?

      (1)  Padomes 1990. gada 8. novembra Otrā direktīva 90/619/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu (dzīvības apdrošināšanu) un par pasākumiem, kas veicina brīvu pakalpojumu faktisku sniegšanu, kā arī par grozījumiem Direktīvā 79/267/EEK (OV L 330, 50. lpp.).

      (2)  Padomes 1992. gada 10. novembra Direktīva 92/96/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu (dzīvības apdrošināšanu), kā arī par grozījumiem Direktīvās 79/267/EEK un 90/619/EEK (Dzīvības apdrošināšanas trešā direktīva) (OV L 360, 1. lpp.).


title: Lieta T-688/16 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 17. februāra rīkojums – Janssen-Cases/Komisija Pagaidu noregulējums — Civildienests — Paziņojums par vakanci — Komisijas mediators — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/34

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 17. februāra rīkojums – Janssen-Cases/Komisija
   (Lieta T-688/16 R)
   (Pagaidu noregulējums - Civildienests - Paziņojums par vakanci - Komisijas mediators - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2017/C 121/50)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mercedes Janssen-Cases (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – J.-N. Louis un N. de Montigny, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Berscheid un C. Berardis-Kayser)

      Priekšmets

   Pieteikums, kas ir iesniegts, pamatojoties uz LESD 278. un 279. pantu, un kurā tiek lūgts apturēt Komisijas 2016. gada 15. jūnija lēmuma par X iecelšanu Komisijas mediatora amatā no 2016. gada 1. oktobra izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 12. maijā lietā C-287/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Uzticības programmas — Pierādīšanas pienākums)

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 12. maijā
   lietā C-287/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Uzticības programmas - Pierādīšanas pienākums)
   (2005/C 205/03)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-287/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 3. jūlijā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakija [M. Patakia] un N. B. Rasmusens [N. B. Rasmussen]) pret Beļģijas Karalisti (pārstāve — E. Dominkovica [E. Dominkovits], kam palīdz advokāts E. Balate [E. Balate]), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta] (referente), R. Šintgens [R. Schintgen], P. Kūris [P. Kūris] un Dž. Arestis [G. Arestis], ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretāre L. Hjūleta [L. Hewlett], 2005. gada 12. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 200, 23.08.2003.


title: Lieta F-125/11: Prasība, kas celta 2011. gada 28. novembrī — ZZ /Komisija

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/21

         Prasība, kas celta 2011. gada 28. novembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-125/11)
   2012/C 65/38
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji — S. Rodrigues un A. Blot, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu nepielaist prasītāju konkursa EPSO/AST/111/10 novērtēšanas pārbaudījumiem

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru prasītājai tika liegtas tiesības piedalīties konkursa EPSO/AST/111/10 — Sekretāri(-es) (AST 1) novērtēšanas pārbaudījumos;

               —

               atkārtoti iekļaut prasītāju šī konkursa ietvaros rīkotajā darbā pieņemšanas procedūrā, vajadzības gadījumā organizējot jaunus novērtēšanas pārbaudījumus;

               —

               katrā ziņā noteikt EPSO pienākumu sniegt tās rīcībā esošo informāciju par rezultātiem, kādus visi kandidāti ir ieguvuši d) un e) pārbaudījumā;

               —

               pakārtoti, ja netiktu apmierināta pamata prasība, quod non samaksāt prasītājai iepriekš noteiktu un ex aequo et bono summu EUR 50 000 apmērā;

               —

               katrā ziņā samaksāt prasītājai iepriekš noteiktu un ex aequo et bono summu EUR 50 000 apmērā kā atlīdzību par nodarītu morālo kaitējumu.


title: Apvienotās lietas no T-122/07 līdz T-124/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 3. marta spriedums — Siemens Österreich u.c./Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Projektu, kas saistīti ar gāzes izolācijas slēgiekārtām, tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Tirgus sadale — Sekas kopējā tirgus ietvaros — Pārkāpuma ilgums — Noilgums — Naudas sodi — Samērīgums — Ierobežojums 10 % apmērā no apgrozījuma — Solidāra atbildība par naudas soda samaksu — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Sadarbība — Tiesības uz aizstāvību)

text:
               9.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/11

         Vispārējās tiesas 2011. gada 3. marta spriedums — Siemens Österreich u.c./Komisija
   (Apvienotās lietas no T-122/07 līdz T-124/07) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Projektu, kas saistīti ar gāzes izolācijas slēgiekārtām, tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Tirgus sadale - Sekas kopējā tirgus ietvaros - Pārkāpuma ilgums - Noilgums - Naudas sodi - Samērīgums - Ierobežojums 10 % apmērā no apgrozījuma - Solidāra atbildība par naudas soda samaksu - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Sadarbība - Tiesības uz aizstāvību)
   2011/C 113/21
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Siemens AG Österreich (Vīne, Austrija) (lieta T-122/07); VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG (Vīne) (lieta T-122/07); Siemens Transmission & Distribution Ltd (Mančestra, Apvienotā Karaliste) (lieta T-123/07); Siemens Transmission & Distribution SA (Grenoble, Francija) (lieta T-124/07); un Nuova Magrini Galileo SpA (Bergamo, Itālija) (lieta T-124/07) (pārstāvji — H. Wollmann un F. Urlesberger, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji F. Arbault un O. Weber, pēc tam X. Lewis un A. Antoniadis, un visbeidzot A. Antoniadis un R. Sauer)

      Priekšmets

   Komisijas 2007. gada 24. janvāra lēmuma C(2006) 6762 galīgā redakcija par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.899 — Gāzes izolācijas slēgiekārtas) daļēja atcelšana, kā arī, pakārtoti, prasītājām uzliktā naudas soda atcelšana vai samazināšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmuma C(2006) 6762, galīgā redakcija, par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.899 — Gāzes izolācijas slēgiekārtas) 1. punkta m), p), q), r) un t) apakšpunktu tiktāl, ciktāl Komisija tajā ir konstatējusi Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA un Nuova Magrini Galileo SpA pārkāpumu periodā no 2002. gada 1. aprīļa līdz 30. jūnijam;

               2)

               atcelt Lēmuma C(2006) 6762, galīgā redakcija, 2. punkta j), k) un l) apakšpunktu;

               3)

               par pārkāpumiem, kas konstatēti Lēmuma C(2006) 6762, galīgā redakcija, 1. punkta m), p), q), r) un t) apakšpunktā, ir uzlikti šādi naudas sodi:

                           —

                           Siemens Transmission & Distribution SA un Nuova Magrini Galileo, solidāri ar Schneider Electric SA: EUR 8 100 000;

                           —

                           Siemens Transmission & Distribution Ltd, solidāri ar Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution SA un Nuova Magrini Galileo: EUR 10 350 000;

                           —

                           Siemens Transmission & Distribution Ltd, solidāri ar Siemens AG Österreich un VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG: EUR 2 250 000;

                           —

                           Siemens Transmission & Distribution Ltd: EUR 9 450 000;

               4)

               prasības pārējā daļā noraidīt;

               5)

               lietā T-122/07 Eiropas Komisija atlīdzina vienu desmitdaļu no Siemens AG Österreich un VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG tiesāšanās izdevumiem un sedz vienu desmitdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem. Siemens AG Österreich un VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG sedz deviņas desmitdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina deviņas desmitdaļas no Komisijas tiesāšanās izdevumiem;

               6)

               lietā T-123/07 Komisija atlīdzina vienu desmitdaļu no Siemens Transmission & Distribution Ltd tiesāšanās izdevumiem un sedz vienu desmitdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem. Siemens Transmission & Distribution Ltd sedz deviņas desmitdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina deviņas desmitdaļas no Komisijas tiesāšanās izdevumiem;

               7)

               lietā T-124/07 Komisija atlīdzina vienu piektdaļu no Siemens Transmission & Distribution SA un Nuova Magrini Galileo tiesāšanās izdevumiem un sedz vienu piektdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem. Siemens Transmission & Distribution SA un Nuova Magrini Galileo sedz četras piektdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina četras piektdaļas no Komisijas tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 140, 23.06.2007.


title: Lieta T-45/06: Prasība, kas celta  2006. gada 13. februārī  —  Reliance Industries  pret Padomi un Komisiju

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/38

         Prasība, kas celta 2006. gada 13. februārī — Reliance Industries pret Padomi un Komisiju
   (Lieta T-45/06)
   (2006/C 86/76)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki
   Prasītāja: Reliance Industries Ltd (Bombeja, Indija) (pārstāvji — I. MacVay, S. Ahmed, solicitors)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2005. gada 1. decembra lēmumus, ar kuriem paziņots par to kompensācijas pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu, kas ir piemērojami noteiktu veidu pakāpju polietilēna tereftalātu (“PET”) pudeļu importam, kuru izcelsmes valsts tostarp ir Indija, un par to antidempinga pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas uzsākšanu, kas piemērojami noteiktu PET importam, kuru izcelsmes valsts ir Indija, Indonēzija, Korejas Republika, Malaizija, Taivāna un Taizeme, un daļējas to pagaidu antidempinga pasākumu pārskatīšanas uzsākšanu, kas piemērojami noteiktu PET importam, kuru izcelsmes valsts ir Korejas Republika un Taivāna (1);

               —

               ja Tiesa uzskata par vajadzīgu vai piemērotu — atcelt Padomes Regulu (EK) Nr. 2603/2000, Padomes Regulu (EK) Nr. 2604/2000 un Komisijas Lēmumu Nr. 2000/745/EK, ciktāl tie piemērojami prasītājai laika posmā pēc 2005. gada 1. decembra; un

               —

               atcelt Padomes Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 3. punktu (“antidempinga pamatregula”) un Padomes Regulas (EK) Nr. 2026/97 18. panta 1. punktu (“antisubsīdiju pamatregula”), ja un tikai tad, ja Tiesa atzīst — ciktāl tā var atzīt, ka — atšķirībā no prasītājas lietas — atšķiras savā struktūrā no Līguma par Pasaules Tirdzniecības Organizācijas (PTO) izveidošanu 11. panta 3. punkta un/vai PTO antisubsīdiju līguma 21. panta 3. punkta noteikumiem;

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar abiem apstrīdētajiem lēmumiem Komisija nolēma uzsākt termiņa beigu pārskatīšanu attiecībā uz Padomes 2000. gada 27. novembra Regulu Nr. 2603/2000, ar ko nosaka galīgu kompensācijas maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts par dažu Indijas, Malaizijas un Taizemes izcelsmes polietilēna tereftalātu importu, un izbeidz antisubsidēšanas procedūru attiecībā uz dažu Indonēzijas, Korejas Republikas un Taivānas izcelsmes polietilēna tereftalātu importu (2), un Padomes 2000. gada 27. novembra Regulu (EK) Nr. 2604/2000, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš uzlikts par dažu tādu polietilēna tereftalāta veidu importu, kuru izcelsme ir Indijā, Indonēzijā, Malaizijā, Korejas Republikā, Taivānā un Taizemē (3), kā arī Komisijas Lēmumu Nr. 2000/745/EK, ar ko pieņemti pasākumi saistībā ar minētajiem antidempinga un antisubsīdiju procesiem (4). Saskaņā ar antidempinga pamatregulas 11. panta 2. punktu un antisubsīdiju pamatregulas 18. panta 1. punktu tai pat laikā šo paziņojumu par uzsākšanu iedarbība būtu tāda, ka attiecīgie pasākumi paliktu spēkā līdz pārbaudes beigām.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītāja apgalvo, ka termiņu beigu pārskatīšanas uzsākšana nebija spēkā tā, ka attiecīgie pasākumi un akti atbilstoši to noteikumiem ir beigušies 2005. gada 1. decembrī. Prasītāja apgalvo, ka paziņojumi tika publicēti tajā pašā dienā, kurā beidzās pasākumi (2005. gada 1. decembrī), un ka līdz ar to termiņa beigu pārskatīšana netika uzsākta pirms šā termiņa beigu dienas, kā to nosaka PTO noteikumi. Šajā sakarā prasītāja uzskata, ka pamatregulas ir jāinterpretē saistībā ar PTO līgumiem un ka jebkurā gadījumā jebkāda neskaidrība pamatregulās ir jāinterpretē tai par labu — atbilstoši Kopienu tiesību vispārīgajiem principiem. Turpinājumā prasītāja uzsver, ka, ja pamatregulas nevar interpretēt piedāvātajā veidā, šīs tiesību normas pašas ir pretrunā ar PTO noteikumiem un līdz ar to nav spēkā.

      (1)  OV C 304, 01.12.2005., 4. un 9. lpp.

      (2)  OV L 301, 30.11.2000., 1. lpp.

      (3)  OV L 301, 30.11.2000., 21. lpp.

      (4)  OV L 301, 30.11.2000., 88. lpp.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 11. maijā apvienotajās lietās T-160/02 līdz T-162/02 Naipes Heraclio Fournier, SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības pasludināšanas process — Regulas (EK) Nr. 40/94 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Grafiska preču zīme, kura sastāv no kāršu spēles zobena attēla — Grafiska preču zīme, kura sastāv no kāršu spēles rungu jātnieka attēla — Grafiska preču zīme, kura sastāv no kāršu spēles zobenu karaļa attēla — Absolūtais atteikuma pamatojums — Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               9.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/13

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 11. maijā
   apvienotajās lietās T-160/02 līdz T-162/02 Naipes Heraclio Fournier, SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības pasludināšanas process - Regulas (EK) Nr. 40/94 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Grafiska preču zīme, kura sastāv no kāršu spēles zobena attēla - Grafiska preču zīme, kura sastāv no kāršu spēles rungu jātnieka attēla - Grafiska preču zīme, kura sastāv no kāršu spēles zobenu karaļa attēla - Absolūtais atteikuma pamatojums - Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2005/C 171/22)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Apvienotajās lietās T-160/02 līdz T-162/02 Naipes Heraclio Fournier, SA, Vitorija [Vitoria] (Spānija), ko pārstāv E. Armiho Čavari [E. Armijo Chávarri], advokāts, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji — H. Krespo Kariljo [J. Crespo Carrillo], pēc tam O. Montalto [O. Montalto] un I. de Medrano Kavaljero [I. de Medrano Caballero]), otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks un persona, kas iestājusies lietā — France Cartes SAS, Senmaksa [Saint Max] (Francija), ko pārstāv K. de Hāss [C. de Haas], advokāts, par prasību pret trīs ITSB Apelāciju otrās padomes 2002. gada 28. februāra lēmumiem (lietās R 771/2000-2, R 770/2000-2 un R 766/2000-2) attiecībā uz spēkā neesamības pasludināšanas procesu starp Naipes Heraclio Fournier, SA un France Cartes SAS, Pirmās instances tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Jēgers [M. Jaeger], tiesneši V. Tīli [V. Tiili] un O. Cūcs [O. Czúcz], sekretārs I. Natsinas [I. Natsinas], administrators, 2005. gada 11. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               noraidīt personas, kas iestājusies lietā, prasījumus par tiesāšanās izdevumu piedzīšanu no prasītājas kā nepieņemamus attiecībā uz izdevumiem, kas tai radušies procesā Anulēšanas nodaļā;

               3)

               prasītāja atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumus un personas, kas iestājusies lietā, pārējos tiesāšanās izdevumus;

               4)

               noraidīt personas, kas iestājusies lietā, pārējos prasījumus.

      (1)  OV C 180, 27.07.2002.


title: Apvienotās lietas C-196/16 un C-197/16: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 26. jūlija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Comune di Corridonia (C-196/16), Comune di Loro Piceno (C-197/16) u.c./Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Direktīva 85/337/EEK — Direktīva 2011/92/ES — Iespēja vēlāk veikt ietekmes uz vidi novērtējumu funkcionējošai elektroenerģijas ražošanas no biogāzes ražotnei, lai saņemtu jaunu atļauju

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/11

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 26. jūlija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Comune di Corridonia (C-196/16), Comune di Loro Piceno (C-197/16) u.c./Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente

   (Apvienotās lietas C-196/16 un C-197/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Direktīva 85/337/EEK - Direktīva 2011/92/ES - Iespēja vēlāk veikt ietekmes uz vidi novērtējumu funkcionējošai elektroenerģijas ražošanas no biogāzes ražotnei, lai saņemtu jaunu atļauju)
   (2017/C 309/14)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Comune di Corridonia (C-196/16), Comune di Loro Piceno (C-197/16), Marcello Bartolini (C-197/16), Filippo Bruè (C-197/16), Sergio Forti (C-197/16), Stefano Piatti(C-197/16), Gaetano Silvetti (C-197/16), Gianfranco Silvetti (C-197/16), Rocco Tirabasso(C-197/16), Sante Vagni (C-197/16), Albergo Ristorante Le Grazie Sas di Forti Sergio & Co. (C-197/16), Suolificio Elefante Srl (C-197/16), Suolificio Roxy Srl(C-197/16), Aldo Alessandrini (C-197/16)

      Atbildētāja: Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente

      Piedaloties: VBIO1 Società Agricola Srl (C-196/16), Regione Marche, Agenzia Regionale per la Protezione Ambientale delle Marche – (ARPAM) -Dipartimento Provinciale di Macerata, ARPAM, VBIO2 Società Agricola Srl (C-197/16), Azienda Sanitaria Unica Regionale – Marche (ASUR Marche) (C-197/16), ASUR Marche – Area Vasta 3 (C-197/16), Comune di Colmurano (C-197/16), Comune di Loro Piceno (C-197/16)

      Rezolutīvā daļa:

   Ja netiek veikts Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvu 2009/31/EK, prasītais projekta ietekmes uz vidi novērtējums, Savienības tiesībās, pirmkārt, ir prasīts, lai dalībvalstis novērš šīs neizpildes nelikumīgās sekas, un, otrkārt, nav liegts veikt šīs ietekmes novērtējumu kā legalizāciju pēc attiecīgās ražotnes uzbūvēšanas un laišanas ekspluatācijā ar nosacījumu,

               —

               ka valsts tiesību normās, kurās atļauta šī legalizācija, ieinteresētajām personām netiek paredzēta iespēja neievērot Savienības tiesību normas vai izvairīties no to piemērošanas un

               —

               ka novērtējums, kas veikts attiecībā uz legalizāciju, neattiecas vienīgi uz šīs ražotnes ietekmi uz vidi nākotnē, bet tajā tiek ņemta vērā ietekme uz vidi, kas bijusi kopš ražotnes pabeigšanas.

      (1)  OV C 251, 11.7.2016.


title: Lieta C-239/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 14. maijā iesniedza Tribunal du travail de Liège (Beļģija) – Abdoulaye Amadou Tall / Centre public d’action sociale de Huy (CPAS de Huy)

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 14. maijā iesniedza Tribunal du travail de Liège (Beļģija) – Abdoulaye Amadou Tall/Centre public d’action sociale de Huy (CPAS de Huy)

   (Lieta C-239/14)
   2014/C 223/14
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal du travail de Liège

      Pamatlietas puses

   Pieteicējs: Abdoulaye Amadou Tall

      Atbildētājs: Centre public d’action sociale de Huy (CPAS de Huy)

      Prejudiciālais jautājums

   Atbilstoši Loi du 15 décembre 1980 sur l’accès du territoire, le séjour, l’établissement et l’éloignement des étrangers 39/1. pantam, skatot to kopsakarā ar šī paša likuma 39/2. panta 1. punkta trešo daļu, 39/76. pantu, 39/82. panta 4. punkta otrās daļas d) punktu un 57/6/2. pantu, atteikumu izskatīt vairākkārtēju patvēruma pieteikumu var pārsūdzēt vienīgi ar pieteikumu par atcelšanu un par [izpildes] apturēšanu ārkārtējas steidzamības kārtībā. Vai šie pieteikumi, ja tie nav ne pieteikumi administratīvajai tiesai strīdus kārtībā [recours de plein contentieux], ne arī pieteikumi ar apturošu iedarbību, un patvēruma meklētājam to izskatīšanas laikā nav ne uzturēšanās tiesību, ne materiālās palīdzības, ir saderīgi ar prasībām, kas ir ietvertas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā un Padomes 2005. gada 1. decembra Direktīvas 2005/85 par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu (1), 39. pantā, kuros ir paredzētas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību?

      (1)  OV L 326, 13.12.2005.


title: Lieta C-368/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2014. gada 21. maija spriedumu lietā T-553/12 Compagnie des bateaux mouches SA /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2014. gada 30. jūlijā iesniedza Compagnie des bateaux mouches SA

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/17

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2014. gada 21. maija spriedumu lietā T-553/12 Compagnie des bateaux mouches SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2014. gada 30. jūlijā iesniedza Compagnie des bateaux mouches SA

   (Lieta C-368/14 P)
   (2015/C 065/25)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Compagnie des bateaux mouches SA (pārstāvis – E. Piwnica, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Ar Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 11. decembra rīkojumu Tiesa noraidīja apelācijas sūdzību un piesprieda Compagnie des bateaux mouches SA segt savus tiesāšanās izdevumus pašai.


title: Lieta T-375/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. maijā  – Al Naggar /Padome

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/25

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. maijā – Al Naggar/Padome
   (Lieta T-375/14)
   2014/C 245/34
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar (Kaira, Ēģipte) (pārstāvji – J.-F. Bellis, R. Luff, A. Bailleux, Q. Declève, P. Vovan, S. Rowe un A. Yehia, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Lēmumu 2014/153, ciktāl ar to līdz 2015. gada 22. martam tiek pagarināti ierobežojoši pasākumi pret prasītāju, kas iekļauti Lēmumā 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Lēmuma 2011/172 (1) 1. panta pārkāpums, ciktāl prasītāja pati neesot ne saukta, ne pat identificēta kā atbildīga par valsts līdzekļu nepareizu izmantošanu, bet pret to ir vērsti ierobežojušie pasākumi vienīgi tādēļ, ka viņa ir Ahmed Abdelaziz Ezz laulātā (turpmāk tekstā – “Ezz k-gs”).

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LES 6. pants, to lasot kopsakarā ar LES 2. un 3. pantu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. un 48. pantu, ciktāl Lēmums 2014/153 (2) esot kļūdaini balstīts uz neatspēkojamu prezumpciju, ka saistībā ar tiesvedībām, kas pret viņu uzsāktas Ēģiptē, nepastāv risks, ka tiks pārkāptas prasītājas pamattiesības.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7., 16. un 17. panta pārkāpums, ciktāl Lēmumā 2014/153 ir ietverti nesamērīgi ierobežojumi prasītājas tiesībām uz privāto dzīvi, tiesībām uz īpašumu un brīvību veikt uzņēmējdarbību.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41., 47. un 48. panta pārkāpums, ciktāl Lēmumā 2014/153 neesot norādīts pienācīgs un pietiekams pamatojums un tas esot pieņemts, pārkāpjot prasītājas tiesības tikt uzklausītai.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā, ciktāl i) saistībā ar prasītāju neesot veikta nekāda tiesas izmeklēšana saistībā ar valsts līdzekļu nepareizu izmantošanu; ii) Ezz k-ga rīcība esot parasta rīcība komercattiecībās un līdz ar to nevarot tikt uzskatīta par valsts līdzekļu nepareizu izmantošanu, un iii) Lēmuma 2014/153 pieņemšanas brīdī Padome neesot ņēmusi vērā faktu, ka trīs gadus pēc pirmo pasākumu pieņemšanas, Ezz k-ga juridiskā situācija esot palikusi vismaz neskaidra.

      (1)  Padomes 2011. gada 21. marta Lēmums 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV L 76, 63. lpp.).

      (2)  Padomes 2014. gada 20. marta Lēmums 2014/153/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV L 85, 9. lpp.).


title: Lieta C-281/11: Prasība, kas celta 2011. gada 6. jūnijā — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/15

         Prasība, kas celta 2011. gada 6. jūnijā — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-281/11)
   2011/C 252/29
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Pignataro-Nolin un M. Owsiany-Hornung)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, netransponējot vai nepilnīgi transponējot Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Direktīvas 2009/41/EK par ģenētiski modificētu mikroorganismu ierobežotu izmantošanu 2. panta a), b), d), e) un f) punktu, 3. panta 3. punktu, 4. panta 3. punktu, 6., 7. un 8. pantu, 9. panta 1. punktu un 2. punkta a) apakšpunktu, 10. panta 3. un 4. punktu, 18. panta 1. punkta otro daļu un 3. un 4. punktu, kā arī V pielikuma A daļas ceturto ievilkumu, B daļas pirmo ievilkumu un C daļas pirmo ievilkumu, Polijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija apgalvo, ka Polijas Republika neesot Polijas tiesībās pienācīgi transponējusi definīcijas “mikroorganisms”, “ģenētiski modificēts mikroorganisms”, “negadījums” un “lietotājs”, kas esot minēti attiecīgi Direktīvas 2009/41 2. panta a), b), d) un e) punktā. Atbilstoši Komisijas viedoklim pārkāpums ir arī tas, ka Polijas tiesībās neesot definēts “paziņojums”, kura definīcija esot atrodama šīs direktīvas 2. panta f) punktā.
   Turklāt Polijas tiesībās neesot transponēts direktīvas 3. panta 3. punkts, 6., 7. un 8. pants, 9. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts, kā arī 18. panta 1. punkta otrā daļa un 3. un 4. punkts, tāpat kā Direktīvas 2009/41 V pielikuma B daļas pirmā ievilkuma un C daļas pirmā ievilkuma noteikumi.
   Kā uzskata Komisija, Direktīvas 2009/41 4. panta 3. punkts esot transponēts kļūdaini, jo saskaņā ar Polijas tiesībām 1. kategorijā esot ietvertas tikai darbības, kas pavisam nerada riskus, kamēr direktīvā esot ietvertas arī darbības, kuru dēļ rodas niecīgs risks.
   Komisija turklāt apgalvo, ka Polijas Republika neesot pienācīgi transponējusi Direktīvas 2009/41 10. panta 3. punktu, jo tā esot ierobežojusi iespēju ieviest papildu nosacījumus ģenētiski modificētu organismu ierobežotai izmantošanai uz gadījumiem, kad to prasa cilvēka veselības vai vides aizsardzība, kamēr Direktīvas 2009/41 10. panta 3. punktā šāds ierobežojums neesot paredzēts.
   Valsts tiesībās tāpat arī neesot pienācīgi transponēts Direktīvas 2009/41 10. panta 4. punkts, jo tajā esot noteikts 30 dienu termiņš, kas direktīvā neesot paredzēts.
   Visbeidzot, Komisija norāda, ka Polijas iestādes neesot pilnībā transponējušas Direktīvas 2009/41 V pielikuma A daļas ceturto ievilkumu.


               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/2

         Civildienesta tiesas priekšsēdētāja ievēlēšana
   (2008/C 272/02)
   2008. gada 24. septembrī Civildienesta tiesas tiesneši atbilstoši Tiesas Statūtu pielikuma 4. panta 1. punktam un Reglamenta 6. panta 1. punktam ievēlēja P. MAHONIJU [P. MAHONEY] par Civildienesta tiesas priekšsēdētāju uz laiku no 2008. gada 6. oktobra līdz 2011. gada 30. septembrim.


title: Lieta C-175/11: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 31. janvāra spriedums ( High Court of Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — H.I.D., B.A./Refugee Applications Commissioner, Refugee Appeals Tribunal, Minister for Justice, Equality and Law Reform , Īrija, Attorney General (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopēja Eiropas patvēruma sistēma — Trešās valsts pilsoņa pieteikums, lai iegūtu bēgļa statusu — Direktīva 2005/85/EK — 23. pants — Iespēja piemērot prioritāro patvēruma pieteikumu izskatīšanas procedūru — Valsts procedūra, kurā, pārbaudot pieteikumus, ko iesniegušas personas, kuras ietilpst atsevišķā, pamatojoties uz pilsonības vai izcelsmes valsts kritēriju noteiktā, kategorijā, tiek piemērota prioritāra procedūra — Tiesības uz efektīvu tiesisko aizsardzību tiesā — Minētās direktīvas 39. pants — Jēdziens “tiesa” šī panta nozīmē)

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/3

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 31. janvāra spriedums (High Court of Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — H.I.D., B.A./Refugee Applications Commissioner, Refugee Appeals Tribunal, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Īrija, Attorney General

   (Lieta C-175/11) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja Eiropas patvēruma sistēma - Trešās valsts pilsoņa pieteikums, lai iegūtu bēgļa statusu - Direktīva 2005/85/EK - 23. pants - Iespēja piemērot prioritāro patvēruma pieteikumu izskatīšanas procedūru - Valsts procedūra, kurā, pārbaudot pieteikumus, ko iesniegušas personas, kuras ietilpst atsevišķā, pamatojoties uz pilsonības vai izcelsmes valsts kritēriju noteiktā, kategorijā, tiek piemērota prioritāra procedūra - Tiesības uz efektīvu tiesisko aizsardzību tiesā - Minētās direktīvas 39. pants - Jēdziens “tiesa” šī panta nozīmē)
   2013/C 86/04
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Ireland

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: H.I.D. un B.A.

      Atbildētāji: Refugee Applications Commissioner, Refugee Appeals Tribunal, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Īrija un Attorney General

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Ireland — Padomes 2005. gada 1. decembra Direktīvas 2005/85/EK par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu (OV L 326, 13. lpp.), 23. un 39. panta interpretācija — Trešās valsts pilsoņa lūgums piešķirt viņam bēgļa statusu — Valsts procedūras, kas paredz saīsinātās vai paātrinātās procedūras piemērošanu, lai izskatītu patvēruma pieteikumus, ko iesniegušas personas, kuras pieder konkrētai kategorijai, kas ir noteikta, pamatojoties uz pilsonību vai izcelsmes valsti, atbilstība Savienības tiesībām — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību — Jēdziens “tiesa vai tribunāls” LESD 267. panta nozīmē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2005. gada 1. decembra Direktīvas 2005/85/EK par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu, 23. panta 3. un 4. punkts ir interpretējami tādējādi, ka tie neliedz dalībvalstij īstenot prioritāro vai paātrināto procedūru, lai, ievērojot šīs pašas direktīvas II nodaļā paredzētos pamatprincipus un garantijas, izvērtētu atsevišķas patvēruma pieteikumu kategorijas, kas ir noteiktas, pamatojoties uz patvēruma meklētāja pilsonības vai izcelsmes valsts kritēriju;

               2)

               Direktīvas 2005/85 39. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir aplūkots pamatlietā un kurā patvēruma meklētājam ir ļauts vai nu iesniegt prasību par atbildīgās iestādes lēmumu tādā tiesā kā Refugee Appeals Tribunal (Īrija) un iesniegt apelācijas sūdzību par pēdējās minētās nolēmumu tādā augstākas instances tiesā kā High Court (Īrija), vai arī apstrīdēt šīs pašas iestādes nolēmuma spēkā esamību High Court, par kuras spriedumiem var iesniegt apelācijas sūdzību Supreme Court (Īrija).

      (1)  OV C 204, 9.7.2011.


title: Lieta C-221/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 27. aprīlī iesniedza Raad van State (Nīderlande) – M. G. Tjebbes u.c./Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 27. aprīlī iesniedza Raad van State (Nīderlande) – M. G. Tjebbes u.c./Minister van Buitenlandse Zaken

   (Lieta C-221/17)
   (2017/C 239/32)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: M. G. Tjebbes, G. J. M. Koopman, E. Saleh Abady, L. Duboux

      Atbildētājs: Minister van Buitenlandse Zaken

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 20. un 21. pants, tostarp, ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka sakarā ar individuālā gadījuma neizvērtēšanu atbilstoši samērīguma principam, ciktāl runa ir par valstspiederības zaudēšanas sekām attiecībā uz tiesību subjekta situāciju no Savienības tiesību viedokļa, tie nepieļauj tādus tiesiskos regulējumus kā tie, kas tiek izskatīti pamatlietā, kuri paredz, ka:

               a)

               pilngadīga persona, kurai vienlaicīgi ir trešās valsts valstspiederība, zaudē savas dalībvalsts valstspiederību un tādējādi Savienības pilsonību ex lege, jo nepārtrauktā desmit gadu laikposmā tā ir pastāvīgi uzturējusies ārvalstīs un ārpus Eiropas Savienības, lai gan pastāv iespējas pārtraukt šo desmit gadu termiņu?

               b)

               nepilngadīga persona tās vecāka valstspiederības zaudēšanas dēļ a) punktā minēto apsvērumu izpratnē noteiktos apstākļos zaudē savas dalībvalsts valstspiederību un tādējādi Savienības pilsonību ex lege?


title: Lieta T-98/12: Prasība, kas celta 2012. gada 22. februārī — Makhlouf /Padome

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/30

         Prasība, kas celta 2012. gada 22. februārī — Makhlouf/Padome
   (Lieta T-98/12)
   2012/C 151/50
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ehab Makhlouf (Damaska, Sīrija) (pārstāvis — E. Ruchat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt prasītāja prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               pēc tam atcelt 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/782/KĀDP, kā arī 2012. gada 18. janvāra Regulu (ES) Nr. 36/2012 un tai sekojošos izpildes aktus tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-433/11 Makhlouf/Padome (1).

      (1)  OV 2011, C 290, 14. lpp.