title: Lieta C-232/09: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 11. novembra spriedums (Augstākās tiesas Senāta (Latvijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Dita Danosa/LKB Līzings SIA (Sociālā politika — Direktīva 92/85/EEK — Pasākumi, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti — 2. panta a) punkts un 10. pants — Strādājošas grūtnieces jēdziens — Aizliegums atlaist strādājošu grūtnieci laikposmā no grūtniecības sākuma līdz grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma beigām — Direktīva 76/207/EEK — Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietﾓm — Kapitālsabiedrības valdes loceklis — Valsts tiesiskais regulējums, kas bez jebkāda ierobežojuma ļauj atlaist šādu valdes locekli)

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/11

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 11. novembra spriedums (Augstākās tiesas Senāta (Latvijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Dita Danosa/LKB Līzings SIA
   (Lieta C-232/09) (1)

   (Sociālā politika - Direktīva 92/85/EEK - Pasākumi, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti - 2. panta a) punkts un 10. pants - Strādājošas grūtnieces jēdziens - Aizliegums atlaist strādājošu grūtnieci laikposmā no grūtniecības sākuma līdz grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma beigām - Direktīva 76/207/EEK - Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm - Kapitālsabiedrības valdes loceklis - Valsts tiesiskais regulējums, kas bez jebkāda ierobežojuma ļauj atlaist šādu valdes locekli)
   2011/C 13/17
   Tiesvedības valoda — latviešu

      Iesniedzējtiesa

      Augstākās tiesas Senāts

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Dita Danosa

      Atbildētāja: LKB Līzings SIA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Augstākās tiesas Senāts — Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/85/EEK par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti (desmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē) (OV L 348, 1. lpp.) 10. panta interpretācija — Darba ņēmēja jēdziens — Valsts tiesiskā regulējuma, kas bez jebkādiem ierobežojumiem ļauj atlaist no darba kapitālsabiedrības valdes locekli, tostarp neņemot vērā šīs valdes locekles grūtniecības stāvokli, saderīgums ar direktīvu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               kapitālsabiedrības valdes loceklis, kurš tai sniedz pakalpojumus un ir tās neatņemama sastāvdaļa, ir jāuzskata par darba ņēmēju atbilstoši ar Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvu 92/85/EEK par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti (desmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē), iecerētajiem mērķiem, ja viņa darbība noteiktu laiku tiek veikta citas šīs sabiedrības struktūras vadībā vai kontrolē un ja kā atlīdzību par šo darbību viņš saņem darba samaksu. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda nepieciešamie fakti, lai novērtētu, vai šāds gadījums ir tās izskatāmajā pamata lietā;

               2)

               Direktīvas 92/85 10. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamata lietā, kas ļauj bez ierobežojuma atsaukt kapitālsabiedrības valdes locekli, ja attiecīgajai personai ir “strādājošas grūtnieces” statuss šīs direktīvas izpratnē un ja attiecībā pret to pieņemtais lēmums par atsaukšanu galvenokārt ir pamatots ar viņas grūtniecības stāvokli. Pat ja tiktu pieņemts, ka attiecīgajam valdes loceklim nebija šāda statusa, nemainīgs paliek tas, ka tāda valdes locekļa atsaukšana, kas veic tādas funkcijas, kādas ir aprakstītas pamata lietā, grūtniecības dēļ vai kāda iemesla dēļ, kas būtībā ir pamatots ar šo stāvokli, var skart tikai sievietes un tādējādi tā ir tieša diskriminācija dzimuma dēļ, kas ir pretrunā Padomes 1976. gada 9. februāra Direktīvas 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba, profesionālās izglītības un izaugsmes iespējām un darba apstākļiem, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvu 2002/73/EK, 2. panta 1. un 7. punktam un 3. panta 1. punkta c) apakšpunktam.

      (1)  OV C 220, 12.09.2009.


title: Lieta C-193/11: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums — Eiropas Komisija/Polijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Tiešie nodokļi — PVN — Direktīva 2006/112/EK — 306.-310. pants — Īpašs režīms ceļojumu aģentūrām — Atšķirības valodu versijās — Valsts tiesību akti, kuros paredzēta īpaša režīma piemērošana personām, kas nav ceļotāji — Jēdzieni “ceļotājs” un “klients” )

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/5

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-193/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Tiešie nodokļi - PVN - Direktīva 2006/112/EK - 306.-310. pants - Īpašs režīms ceļojumu aģentūrām - Atšķirības valodu versijās - Valsts tiesību akti, kuros paredzēta īpaša režīma piemērošana personām, kas nav ceļotāji - Jēdzieni “ceļotājs” un “klients”)
   2013/C 344/04
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Lozano Palacios un K. Herrmann)

      Atbildētāja: Polijas Republika (pārstāvji — A. Kraińska un A. Kramarczyk, kā arī M. Szpunar un B. Majczyna)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvji — M. Smolek un T. Müller, kā arī J. Očková), Spānijas Karaliste (pārstāve — S. Centeno Huerta), Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un J.-S. Pilczer), Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes un R. Laires), Somijas Republika (pārstāvis — J. Heliskoski)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 306.–310. pants — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta īpaša pievienotās vērtības nodokļa režīma ceļojumu aģentūrām piemērošana darījumiem, ko tās veic par labu ieguvējiem, kas nav ceļotāji

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina Polijas Republikas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Čehijas Republika, Spānijas Karaliste, Francijas Republika, Portugāles Republika un Somijas Republika sedz savus tiesāšanas izdevumus pašas.

      (1)  OV C 204, 9.7.2011.


title: Lieta C-77/15 P: Tiesas priekšsēdētāja vietnieka 2015. gada 18. decembra rīkojums – Eiropas Savienības Tiesa/Luigi Marcuccio

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/10

         Tiesas priekšsēdētāja vietnieka 2015. gada 18. decembra rīkojums – Eiropas Savienības Tiesa/Luigi Marcuccio

   (Lieta C-77/15 P) (1)

   (2016/C 078/13)
   Tiesvedības valoda – itāļu
   Tiesas priekšsēdētāja vietnieks ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 138, 27.4.2015.


title: Lieta C-353/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 22. jūlija Bundesfinanzhof (Federālā finansu tiesa) lēmumu lietā Nowaco Germany GmbH pret Hauptzollamt Hamburg - Jonas

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 22. jūlija Bundesfinanzhof (Federālā finansu tiesa) lēmumu lietā Nowaco Germany GmbH pret Hauptzollamt Hamburg - Jonas
   (Lieta C-353/04)
   (2004/C 262/33)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 22. jūlija Bundesfinanzhof lēmumu lietā Nowaco Germany GmbH pret Hauptzollamt Hamburg - Jonas, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 16. augustā.
   Bundesfinanzhof lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai Komisijas 1991. gada 5. jūnija Regula (EEK) Nr. 1538/91 (1), ar ko ievieš sīki izstrādātus noteikumus Regulas (EEK) Nr. 1906/90 par dažiem mājputnu tirdzniecības standartiem īstenošanai, var tikt izmantota preces, attiecībā uz kuru tiek pieprasītas eksporta kompensācijas, labas tirdzniecības kvalitātes noteikšanai?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša:

                           a)

                           vai Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (2) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 70. pants ir piemērojams nolūkā noteikt, vai precei, attiecībā uz kuru tiek pieprasītas eksporta kompensācijas, ir laba tirdzniecības kvalitāte?

                           b)

                           vai Regulas (EEK) Nr. 2913/92 70. panta 1. punkta 1. daļas “īpašību fikcijas” noteikums ir piemērojams arī tad, ja izlases veidā ir pārbaudīts tikai viens preces paraugs, bet attiecīgās Kopienas tiesības pieļauj preču trūkumus noteiktās kvantitatīvajās robežās un saskaņā ar to skaidri nosaka noteiktu minimālu paraugu skaitu pārbaudi nolūkā noteikt, vai šīs robežas ir ievērotas?

               3)

               Ja atbildes uz 2. a) un b) jautājumu arī ir apstiprinošas:
               Kāda ir iepriekš minētās “īpašību fikcijas” iedarbība, ja no eksporta sūtījuma, kas ir pieteikts kā viens veselums, ir paņemti vairāki paraugi un, pārbaudot vienu paraugu daļu, ir atzīts, ka tiem ir laba tirdzniecības kvalitāte, bet, pārbaudot citu paraugu daļu, tas nav atzīts?

      (1)  OV L 143, 11. lpp.

      (2)  OV L 302, 1. lpp.


title: Lieta T-45/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 24. septembra spriedums — Reliance Industries /Padome un Komisija (Kopējā tirdzniecības politika — Antidempinga maksājumi — Kompensācijas maksājumi — Nodevu termiņa beigas — Paziņojums par pārskatīšanas uzsākšanu — Termiņš — PTO noteikumi)

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/35

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 24. septembra spriedums — Reliance Industries/Padome un Komisija
   (Lieta T-45/06) (1)

   (Kopējā tirdzniecības politika - Antidempinga maksājumi - Kompensācijas maksājumi - Nodevu termiņa beigas - Paziņojums par pārskatīšanas uzsākšanu - Termiņš - PTO noteikumi)
   (2008/C 285/63)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Reliance Industries Ltd, Mumbaja (Indija) (pārstāvji — I. Makveijs [I. MacVay], S. Ahmeds [S. Ahmed], solicitors, R. Tomsons [R. Thompson], QC, un K. Bīls [K. Beal], barrister)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — Dž. P. Hikss [J.-P. Hix], pārstāvis, kam palīdz G. Berišs [G. Berrisch], advokāts) un Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — N. Kāns [N. Khan] un P. Stankanellī [P. Stancanelli],)
   Priekšmets
   Prasība atcelt:

               —

               Komisijas 2005. gada 1. decembra Paziņojumu par termiņa beigu pārskatīšanas sākšanu attiecībā uz kompensācijas pasākumiem, kas piemērojami polietilēntereftalāta ievedumiem, kuru izcelsme cita starpā ir Indijā (OV C 304, 4. lpp.),

               —

               Komisijas 2005. gada 1. decembra Paziņojumu par termiņa beigu pārskatīšanas sākšanu attiecībā uz antidempinga pasākumiem, kurus piemēro konkrēta Indijas, Indonēzijas, Korejas Republikas, Malaizijas, Taivānas un Taizemes izcelsmes polietilēntereftalāta importam, un par daļēja starpposma pārskatīšanas sākšanu attiecībā uz antidempinga pasākumiem, kurus piemēro konkrēta Korejas Republikas un Taivānas izcelsmes polietilēntereftalāta importam (OV C 304, 9. lpp.),

               —

               Padomes 2000. gada 27. novembra Regulu (EK) Nr. 2603/2000, ar ko nosaka galīgu kompensācijas maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts par dažu Indijas, Malaizijas un Taizemes izcelsmes polietilēna tereftalātu importu, un izbeidz antisubsidēšanas procedūru attiecībā uz dažu Indonēzijas, Korejas Republikas un Taivānas izcelsmes polietilēna tereftalātu importu (OV L 301, 1. lpp.), Padomes 2000. gada 27. novembra Regulu (EK) Nr. 2604/2000, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš uzlikts par dažu tādu polietilēntereftalāta veidu importu, kuru izcelsme ir Indijā, Indonēzijā, Malaizijā, Korejas Republikā, Taivānā un Taizemē (OV L 301, 21. lpp.) un Komisijas 2000. gada 29. novembra Lēmumu 2000/745/EK, ar ko pieņem saistības, kuras piedāvātas saistībā ar antidempinga un antisubsīdiju procedūrām attiecībā uz Indijas, Indonēzijas, Malaizijas, Korejas Republikas un Taivānas izcelsmes noteiktu veidu polietilēna tereftalātu (PET) importu (OV L 301, 88. lpp.), daļā, kurā šie akti prasītājai varētu tikt piemēroti pēc 2005. gada 1. decembra,

               —

               pakārtoti, Padomes 1995. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1996, L 56, 1. lpp.) 11. panta 2. punktu un Padomes 1997. gada 6. oktobra Regulas (EK) Nr. 2026/97 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas (OV L 288, 1. lpp.) 18. panta 1. punktu.

         Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Reliance Industries Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 86, 8.4.2006.


title: Lieta T-29/10: Prasība, kas celta 2010. gada 28. janvārī — Nīderlande/Komisija

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/38

         Prasība, kas celta 2010. gada 28. janvārī — Nīderlande/Komisija
   (Lieta T-29/10)
   2010/C 80/63
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. Wissels un Y. de Vries)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Komisijas 2009. gada 18. novembra lēmumu lietā C 10/2009 (ex. N 138/2009) — Nīderlande, atbalsts ING Groep N.V.;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apstrīdētajā lēmumā Komisija ir konstatējusi, ka atsevišķi Nīderlandes valsts noteiktie pasākumi attiecībā uz ING Groep N.V. ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, un ir atzinusi šo atbalstu par saderīgu ar kopējo tirgu ar zināmiem nosacījumiem. Kā norādīts lēmumā, atmaksas nosacījumu grozījumi attiecībā uz kapitāla ieguldījumu 5 miljardu EUR apmērā ir papildu valsts atbalsts.
   Prasības pieteikums ir vērsts pret lēmuma 2. panta pirmo punktu, kurš cita starpā ir pamatots uz Komisijas secinājumu, ka atmaksas nosacījumu grozījumi attiecībā uz kapitāla ieguldījumu 5 miljardu EUR apmērā ir valsts atbalsts.
   Pirmkārt prasītāja norāda, ka lēmums ir pretrunā LESD 107. pantam, ciktāl Komisija secināja lēmumā, ka grozījumi atmaksas nosacījumos attiecībā uz dalību ING pamatkapitālā bija papildu valsts atbalsts ING 2 miljardu EUR apmērā. Kā uzskata prasītāja, Komisija kļūdījās, klasificējot atmaksas nosacījumu grozījumus kā valsts atbalstu, šādu iemeslu dēļ:

               —

               ciktāl runa ir par valsts atbalstu, saskaņā ar lēmumu to veido pilna dalība ING pamatkapitālā; to nosacījumu grozījumi, saskaņā ar kuriem šo atbalstu var atmaksāt, nevar papildus šai dalībai veidot valsts atbalstu;

               —

               atmaksas nosacījumu grozījumi Komisijai bija jāiekļauj savā vērtējumā par dalību pamatkapitālā un tie nebija vērtējami atsevišķi;

               —

               ja Komisijai bija tiesības pašai vērtēt atmaksas nosacījumu grozījumus atbilstoši valsts atbalsta noteikumiem, tad tā ir pieļāvusi virkni kļūdu šajā vērtējumā;

               —

               Komisija savā vērtējumā kļūdaini neņēma vērā to, ka viens no iemesliem atmaksas nosacījumu grozījumiem bija panākt vēl lielāku atbilstību tirgum atbilstošiem atmaksas nosacījumiem.

         Otrkārt, prasītāja norāda, ka lēmums ir pretrunā rūpības pienākumam, jo Komisija neievāca vajadzīgo informāciju par attiecīgajiem faktiem.
   Treškārt, prasītāja uzskata, ka lēmumā ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, jo Komisija nav pienācīgi pamatojusi savu uzskatu, ka grozījumi atmaksas nosacījumos bija papildu valsts atbalsts.


title: Lieta T-251/08: Prasība, kas celta 2008. gada 26. jūnijā — Vion /ITSB ( PASSION FOR BETTER FOOD )

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/52

         Prasība, kas celta 2008. gada 26. jūnijā — Vion/ITSB (“PASSION FOR BETTER FOOD”)
   (Lieta T-251/08)
   (2008/C 223/92)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vion NV, Best (Nīderlande) (pārstāvis — A. Klinger, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 25. aprīļa lēmumu (lieta R 562/2007-4);

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      At tiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “PASSION FOR BETTER FOOD” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 29. un 30. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 039 946);

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktā preču zīme ir pietiekami atšķirtspējīga.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-541/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2014. gada 26. septembra spriedumu lietā T-615/11 Royal Scandinavian Casino Århus /Eiropas Komisija 2014. gada 26. novembrī iesniedza Royal Scandinavian Casino Århus I/S

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2014. gada 26. septembra spriedumu lietā T-615/11 Royal Scandinavian Casino Århus/Eiropas Komisija 2014. gada 26. novembrī iesniedza Royal Scandinavian Casino Århus I/S

   (Lieta C-541/14 P)
   (2015/C 034/18)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Royal Scandinavian Casino Århus I/S (pārstāvji – B. Jacobi un P. Vesterdorf, advokater)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste, Maltas Republika, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               1.

               atcelt Vispārējās tiesas 2014. gada 26. septembra spriedumu lietā T-615/11 Royal Scandinavian Casino Århus – attiecībā uz pasākumu Nr. C 35/2010 (ex N 302/2010) saistībā ar Dānijas īstenoto tiešsaistes azartspēļu nodevu ieviešanu ar Dānijas Azartspēļu nodokļu likumu –, saskaņā ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzējai nebija intereses celt prasību;

               2.

               piespriest Eiropas Komisijai segt savus un atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus un piespriest personai, kas iestājusies lietā, segt savus tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un Tiesā pašai.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir nepamatoti uzskatījusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzējai nebija intereses celt prasību, jo apelācijas sūdzības iesniedzēja atbilst Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantā noteiktajiem kritērijiem, lai varētu celt prasību pret ES Komisiju.

               2.

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja turklāt apgalvo, ka Vispārējā tiesa 2014. gada 26. septembra spriedumā lietā T-615/11 Royal Scandinavian Casino Århus ir kļūdījusies tiesību piemērošanā un ir aizskārusi apelācijas sūdzības iesniedzējas intereses:

                           a)

                           sprieduma 43. punktā ar atsauci uz nepietiekamiem pierādījumiem norādot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja nav uzrādījusi, kā valsts atbalsts ietekmētu tās finansiālo stāvokli;

                           b)

                           sprieduma 44. punktā secinot, ka tādējādi apelācijas sūdzības iesniedzēja nav pierādījusi, ka valsts atbalsts ievērojami kaitētu tās pozīcijai attiecīgajā tirgū, un ka līdz ar to nevarot tikt uzskatīts, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja ir skarta individuāli;

                           c)

                           sprieduma 42. punktā atzīstot, ka apstrīdētais lēmums apelācijas sūdzības iesniedzēju neskar individuāli, lai gan apelācijas sūdzības iesniedzējas kazino ir daļa no šaura tradicionālo kazino loka;

                           d)

                           sprieduma 52. punktā norādot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas prasība nav atbildusi LESD 263. panta ceturtās daļas nobeigumā izklāstītajiem pieņemamības nosacījumiem, un

                           e)

                           sprieduma 53. punktā norādot, ka prasība ir jānoraida, jo apelācijas sūdzības iesniedzējai neesot bijusi interese celt prasību.

               3.

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka [apstrīdētais lēmums] kazino skar individuāli, jo:

                           —

                           apelācijas sūdzības iesniedzēja par attiecīgo valsts atbalstu ievērojami zemāku nodokļu veidā tiešsaistes azartspēlēm iesniedza sūdzību Komisijai, aktīvi piedalījās gan sākotnējās, gan formālās izmeklēšanas procedūrā, un valsts atbalsta pasākumam attiecībā uz kazino bija ievērojama ietekme;

                           —

                           apelācijas sūdzības iesniedzējas uzņēmējdarbības objekts ir neliels skaits tradicionālo kazino, kurus ietekmē valsts atbalsta pasākums un kuri juridiski un faktiski atšķiras no citām uzņēmējdarbības jomām Dānijā, un

                           —

                           apstrīdētais Komisijas lēmums, ar kuru ir apstiprināts Dānijas valsts atbalsta pasākums zemāku nodokļu veidā tiešsaistes azartspēlēm, nav reglamentējošs tiesību akts, kas ietver ieviešanas pasākumus, – katrā ziņā ne attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju.


title: Lieta C-427/14: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 10. decembra spriedums (Augstākās tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Valsts ieņēmumu dienests/SIA “Veloserviss” Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopienas Muitas kodekss — Deklarāciju pēcmuitošanas pārbaude — Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips — Pēcmuitošanas pārbaudes rezultātu pārskatīšanas ierobežojums valsts tiesībās — Iespējamība — Lēmums par sākotnējo pēcmuitošanas pārbaudi — Nepatiesi vai nepilnīgi dati, kas nebija zināmi lēmuma pieņemšanas datumā

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 10. decembra spriedums (Augstākās tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Valsts ieņēmumu dienests/SIA “Veloserviss”
   (Lieta C-427/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopienas Muitas kodekss - Deklarāciju pēcmuitošanas pārbaude - Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips - Pēcmuitošanas pārbaudes rezultātu pārskatīšanas ierobežojums valsts tiesībās - Iespējamība - Lēmums par sākotnējo pēcmuitošanas pārbaudi - Nepatiesi vai nepilnīgi dati, kas nebija zināmi lēmuma pieņemšanas datumā)
   (2016/C 048/04)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākā tiesa

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Valsts ieņēmumu dienests

      Atbildētāja: SIA “Veloserviss”

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. novembra Regulu (EK) Nr. 2700/2000, 78. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, kurā ir ierobežota muitas dienestu iespēja atkārtoti veikt pārskatīšanu vai pēcmuitošanas pārbaudi un tās rezultātā noteikt jaunu muitas parādu, ciktāl šī ierobežošana attiecas uz trīs gadu laikposmu no sākotnējā muitas parāda rašanās brīža, kas ir jāpārbauda valsts tiesai.

      (1)  OV C 421, 24.11.2014.


title: Lieta T-63/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 3. maija spriedums – Iran Insurance/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Iebilde par prettiesiskumu — Regulas (ES) Nr. 267/2012 46. panta 2. punkts — LESD 215. pants — Lēmuma 2010/413/KĀDP, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmuma 2012/35/KĀDP 1. panta 7. punktu, 20. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Regulas Nr. 267/2012 23. panta 2. punkta d) apakšpunkts — Pamattiesības — LES 2., 21. un 23. pants — Pamattiesību hartas 17. un 52. pants — Kļūda vērtējumā — Vienlīdzīga attieksme — Nediskriminācija — Labas pārvaldības princips — Pienākums norādīt pamatojumu — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Tiesiskā paļāvība — Samērīgums

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/13

         Vispārējās tiesas 2016. gada 3. maija spriedums – Iran Insurance/Padome
   (Lieta T-63/14) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Iebilde par prettiesiskumu - Regulas (ES) Nr. 267/2012 46. panta 2. punkts - LESD 215. pants - Lēmuma 2010/413/KĀDP, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmuma 2012/35/KĀDP 1. panta 7. punktu, 20. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Regulas Nr. 267/2012 23. panta 2. punkta d) apakšpunkts - Pamattiesības - LES 2., 21. un 23. pants - Pamattiesību hartas 17. un 52. pants - Kļūda vērtējumā - Vienlīdzīga attieksme - Nediskriminācija - Labas pārvaldības princips - Pienākums norādīt pamatojumu - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Tiesiskā paļāvība - Samērīgums)
   (2016/C 222/14)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:: Iran Insurance Company (Teherāna, Irāna) (pārstāvis – D. Luff, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – I. Rodios un M. Bishop)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castillo de la Torre un D. Gauci)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt, pamatojoties uz LESD 263. un 275. pantu, Padomes 2013. gada 15. novembra Lēmumu 2013/661/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 306, 18. lpp.), kā arī Padomes 2013. gada 15. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1154/2013, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 306, 3. lpp.), ciktāl abi šie tiesību akti attiecas uz prasītāju, un, otrkārt, prasība atzīt par nepiemērojamu attiecībā uz prasītāju, pamatojoties uz LESD 277. pantu, Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), 20. panta 1. punkta c) apakšpunktu, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2012. gada 23. janvāra Lēmuma 2012/35/KĀDP 1. panta 7. punktu (OV L 19, 22. lpp.), kā arī Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.) 23. panta 2. punkta d) apakšpunktu un 46. panta 2. punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Iran Insurance Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 78, 15.3.2014.


title: Lieta T-173/08: Pirmās instances tiesas 2008. gada 19. novembra rīkojums — Messe Düsseldorf /ITSB — Canon Communications ( MEDTEC )

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/43

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 19. novembra rīkojums — Messe Düsseldorf/ITSB — Canon Communications (“MEDTEC”)
   (Lieta T-173/08) (1)

   (2009/C 6/87)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 171, 5.7.2008.


title: Lieta C-561/11: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 21. februāra spriedums ( Juzgado de lo Mercantil de Alicante (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fédération Cynologique Internationale/Federación Canina Internacional de Perros de Pura Raza (Kopienas preču zīmes — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 9. panta 1. punkts — “Trešās personas” jēdziens — Vēlākas Kopienas preču zīmes īpašnieks)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/15

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 21. februāra spriedums (Juzgado de lo Mercantil de Alicante (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fédération Cynologique Internationale/Federación Canina Internacional de Perros de Pura Raza

   (Lieta C-561/11) (1)

   (Kopienas preču zīmes - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 9. panta 1. punkts - “Trešās personas” jēdziens - Vēlākas Kopienas preču zīmes īpašnieks)
   2013/C 114/21
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Mercantil de Alicante

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Fédération Cynologique Internationale

      Atbildētāja: Federación Canina Internacional de Perros de Pura Raza

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Juzgado de lo Mercantil de Alicante — Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (kodificētā versija) (OV L 78, 1. lpp.) — Kopienas preču zīmes prettiesiska izmantošana vai prettiesiskas izmantošanas draudi — Ekskluzīvās tiesības, ko piešķir Kopienas preču zīme — Trešās personas jēdziens

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Kopienas preču zīmes īpašnieka ekskluzīvās tiesības aizliegt visām trešajām personām darījumos izmantot apzīmējumus, kas ir identiski vai līdzīgi tā preču zīmei, attiecas arī uz tādu trešo personu, kas ir vēlākas Kopienas preču zīmes īpašniece, un nav nepieciešams, lai iepriekš tiktu atzīta šīs pēdējās preču zīmes spēkā neesamība.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta C-486/09: Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 17. novembra rīkojums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/12

         Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 17. novembra rīkojums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-486/09) (1)

   2011/C 89/24
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta F-63/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. jūlijā – ZZ /Komisija

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/61

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. jūlijā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-63/14)
   2014/C 421/89
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: ZZ u.c. (pārstāvis – S. Orlandi, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumus par prasītāju pensijas tiesību pārskaitīšanu uz Savienības pensiju shēmu, kurai tiek piemēroti jaunie VĪN par Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12 pantu.

      Prasītāju prasījumi

               —

               atzīt Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta Vispārīgo īstenošanas noteikumu 9. pantu par prettiesisku un līdz ar to – nepiemērojamu;

               —

               atcelt lēmumus par prasītāju pensijas tiesību, kas iegūtas pirms stāšanās amatā, aprēķināšanu saistībā ar to pārskaitīšanu uz Eiropas Savienības iestāžu pensiju shēmu, piemērojot 2011. gada 3. marta Vispārīgos īstenošanas noteikumus, kas attiecas uz Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. pantu 2. punktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-373/06: Prasība, kas celta 2006. gada 13. decembrī — Rath pret ITSB — Grandel ( Epican Forte )

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/25

         Prasība, kas celta 2006. gada 13. decembrī — Rath pret ITSB — Grandel (“Epican Forte”)
   (Lieta T-373/06)
   (2007/C 42/45)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Matthias Rath, Kapstadt (Dienvidāfrika) (pārstāvji — S. Ziegler, C. Kleiner un F. Dehn, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Dr. Grandel GmbH

   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 5. oktobra lēmumu tiktāl, ciktāl ar to netiek pieņemts Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums, proti, attiecībā uz 5. klasē ietilpstošajām precēm “pārtikas piedevas, kas galvenokārt sastāv no vitamīniem, aminoskābēm, minerāliem un mikroelementiem, kas nav paredzētas medicīniskiem nolūkiem, diētiskie produkti, kas nav paredzēti medicīniskiem nolūkiem, proti, aminoskābes un mikroelementi, visi iepriekš minētie produkti nav paredzēti antiepilepsijas izmantošanai”;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Epican Forte” attiecībā uz 5., 30. un 32. klasē ietilpstošajām precēm (reģistrācijas pieteikums Nr. 2525251)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Dr. Grandel GmbH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “EPIGRAN”, kas sākotnēji bija reģistrēta attiecībā uz 1., 3. un 5. klasē ietilpstošajām precēm, patlaban tā vēl ir reģistrēta attiecībā uz 3. klasē ietilpstošajām precēm (Kopienas preču zīme Nr. 560292), turklāt iebildumi ir iesniegti tikai par reģistrāciju 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt, reģistrāciju daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu daļēji atcelt

      Izvirzītie pamati: Ar apstrīdēto lēmumu tiekot pārkāpts Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, jo starp pretstatītajām preču zīmēm nepastāvot sajaukšanas iespēja

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-634/11: Tiesas trešās palātas priekšsēdētāja 2013. gada 1. marta rīkojums ( High Court of Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Irish Bank Resolution Corp. Ltd, agrāk Anglo Irish Bank Corp. Ltd/Sean Quinn u.c.

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/12

         Tiesas trešās palātas priekšsēdētāja 2013. gada 1. marta rīkojums (High Court of Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Irish Bank Resolution Corp. Ltd, agrāk Anglo Irish Bank Corp. Ltd/Sean Quinn u.c.
   (Lieta C-634/11) (1)

   2013/C 129/21
   Tiesvedības valoda — angļu
   Tiesas (trešā palāta) priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 73, 10.3.2012.


title: Lieta T-593/11: Prasība, kas celta 2011. gada 28. novembrī — Al-Chihabi /Padome

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/62

      Prasība, kas celta 2011. gada 28. novembrī — Al-Chihabi/Padome
      (Lieta T-593/11)
      (2012/C 25/119)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Fares Al-Chihabi (Aleppo, Sīrija) (pārstāvji — L. Ruessmann un W. Berg, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasītāja prasījumi

                  —

                  atcelt Padomes 2011. gada 2. septembra Regulu (ES) Nr. 878/2011 (1) un Padomes 2011. gada 13. oktobra Regulu (ES) Nr. 1011/2011 (2), kā arī Padomes 2011. gada 2. septembra Lēmumu 2011/522/KĀDP (3) un Padomes 2011. gada 13. oktobra Lēmumu 2011/684/KĀDP (4) un jebkurus vēlākus likumdošanas aktus, ar kuriem tiek paturēti spēkā vai aizstāti iepriekš minētie tiesību akti, tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1)

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā, LESD 216. pantā un Padomes Regulas (ES) Nr. 442/2011 (5) 14. panta 2. punktā paredzētās tiesības uz labu pārvaldību.

                  2)

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas prasītāja tiesības uz aizstāvību, it īpaši tiesības tikt uzklausītam, un tiesības uz šo tiesību efektīvu aizsardzību tiesā.

                  3)

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nepamatoti un nesamērīgi ir pārkāptas prasītāja pamattiesības, ir īpaši tiesības uz īpašumu, tiesības uz godu un cieņu, tiesības strādāt un veikt uzņēmējdarbību un tiesības uz nevainīguma prezumpciju.

                  4)

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas prasītāja tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību, jo naudas līdzekļu iesaldēšanas pasākumi un pārvietošanās brīvības ierobežošana ir nesamērīga iejaukšanās prasītāja pamattiesībās uz privāto dzīvi, kā arī vispārējā samērīguma principa pārkāpums.

         (1)  Padomes 2011. gada 1. septembra Regula (ES) Nr. 878/2011, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 228, 1. lpp.).

         (2)  Padomes 2011. gada 13. oktobra Regula (ES) Nr. 1011/2011, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 228, 18. lpp.).

         (3)  Padomes 2011. gada 2. septembra Lēmums 2011/522/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/273/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 228, 16. lpp.).

         (4)  Padomes 2011. gada 13. oktobra Lēmums 2011/684/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/273/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 269, 33. lpp.).

         (5)  Padomes 2011. gada 9. maija Regula (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 121, 1. lpp.).


title: Lieta T-634/13: Prasība, kas celta 2013. gada 29. novembrī — Arctic Paper Mochenwangen /Komisija

text:
               1.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/17

         Prasība, kas celta 2013. gada 29. novembrī — Arctic Paper Mochenwangen/Komisija
   (Lieta T-634/13)
   2014/C 31/29
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Arctic Paper Mochenwangen GmbH (Wolpertswende, Vācija) (pārstāvis –S. Kobes, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas 2013. gada 5. septembra Lēmuma 2013/448/ES par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK (1) 11. panta 3. punktu (C(2013) 5666) (OV L 240, 27. lpp.) 1. panta 1. punktu, ciktāl tajā tika noraidīts lūgums iekārtu, uz kurām attiecas Direktīva 2003/87/EK, sarakstā, ko Vācija atbilstoši Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 1. punktam iesniegusi Komisijai, iekļaut I pielikuma A sadaļā noteikto iekārtu ar identifikatoru DE000000000000563 un atteikts piešķirt attiecīgo bezmaksas pagaidu ikgadējo emisiju kvotu skaitu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja būtībā izvirza šādus pamatus:

               —

               ar apstrīdēto lēmumu, ciktāl prasītāja to ir apstrīdējusi, tiekot pārkāpta Direktīva 2003/87/EK un Lēmums 2011/278/ES (2). Turklāt šis lēmums neesot saderīgs ar samērīguma principu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartu.

               —

               Lēmumam 2011/278/ES neesot pretrunā pagaidu bezmaksas papildu kvotu piešķiršana, lai kompensētu pārmērīgas grūtības. Katrā ziņā atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartai, it īpaši pamattiesībām veikt uzņēmējdarbību un tiesībām uz īpašumu, kā arī samērīguma principam esot jāveic īpaša piešķiršana pārmērīgu grūtību gadījumā, lai kompensētu emisijas kvotu tirdzniecības rezultātā radušos pārmērīgus apgrūtinājumus;

               —

               Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka ir ticis pārkāpta labas pārvaldības prakses prasība atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantam, jo pirms lēmuma pieņemšanas prasītājai neesot bijusi iespēja iesniegt savus apsvērumus.

      (1)  Eiropas parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.).

      (2)  Komisijas 2011. gada 27. aprīļa Lēmums 2003/87/EK, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 2772) (OV L 130, 1. lpp.).


title: Lieta F-115/11: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 10. jūlija spriedums – CG /Eiropas Investīciju banka (EIB) Civildienests — EIB personāls — Iecelšana amatā — Nodaļas vadītāja amats — Cita kandidāta, kas nav prasītāja, iecelšana amatā — Atlases procedūras pārkāpumi — Atlases komitejas locekļu objektivitātes pienākums — Atlases komitejas priekšsēdētāja nosodāma rīcība attiecībā uz prasītāju — Interešu konflikts — Visiem kandidātiem kopīgs mutvārdu izklāsts — Mutvārdu izklāstam izsniegtie dokumenti, ar kuriem var tikt piešķirta priekšrocība vienam no kandidātiem — Kandidāts, kurš ir piedalījies izsniegto dokumentu sagatavošanā — Vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par kaitējuma atlīdzību

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/47

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 10. jūlija spriedums – CG/Eiropas Investīciju banka (EIB)
   (Lieta F-115/11) (1)

   (Civildienests - EIB personāls - Iecelšana amatā - Nodaļas vadītāja amats - Cita kandidāta, kas nav prasītāja, iecelšana amatā - Atlases procedūras pārkāpumi - Atlases komitejas locekļu objektivitātes pienākums - Atlases komitejas priekšsēdētāja nosodāma rīcība attiecībā uz prasītāju - Interešu konflikts - Visiem kandidātiem kopīgs mutvārdu izklāsts - Mutvārdu izklāstam izsniegtie dokumenti, ar kuriem var tikt piešķirta priekšrocība vienam no kandidātiem - Kandidāts, kurš ir piedalījies izsniegto dokumentu sagatavošanā - Vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par kaitējuma atlīdzību)
   2014/C 421/65
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: CG (pārstāvji – sākotnēji N. Thieltgen, avocat, pēc tam – J.-N. Louis un D. de Abreu Caldas, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (EIB) (pārstāviji – G. Nuvoli un T. Gilliams, A. Dal Ferro, avocat)

      Priekšmets

   Prasība atcelt EIB priekšsēdētāja lēmumu iecelt nevis prasītāju, bet citu kandidātu, BEI nodaļas vadītāja amatā un prasība par zaudējumu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Investīciju bankas priekšsēdētāja 2011. gada 28. jūlija lēmumu par A k-ga iecelšanu nodaļas “Riska politika un cenu noteikšana” vadītāja amatā;

               2)

               Eiropas Investīciju banka izmaksā CG summu EUR 25  000 apmērā;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               Eiropas Investīciju banka sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina CG tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 6, 7.1.2012., 28. lpp.


title: Lieta T-149/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko 2004. gada 26. aprīlī iesniedza Imre Czigany, Isabel Alves, Georgette Henningsen un Michel Lucas

text:
               26.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/10

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko 2004. gada 26. aprīlī iesniedza Imre Czigany, Isabel Alves, Georgette Henningsen un Michel Lucas
   (Lieta T-149/04)
   (2004/C 168/18)
   Tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 26. aprīlī ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Imre Czigany, ar dzīvesvietu Rhode St. Genèse (Beļģija), Isabel Alves, ar dzīvesvietu Luksemburgā, Georgette Henningsen, ar dzīvesvietu Briselē, un Michel Lucas, ar dzīvesvietu Briselē, ko pārstāv Gilles Bounéou un Frédéric Frabetti, advokāti, kuri norādījuši adresi Luksemburgā.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2001./2002. gada izvērtēšanas rezultātus attiecībā uz viņiem;

               —

               papildus atcelt ziņojumu par viņu karjeras attīstību (REC/CDR) laika posmā no 01.07.2001. līdz 31.12.2002.;

               —

               pieņemt lēmumu par izdevumiem, izmaksām un honorāriem un piespriest Eiropas Kopienu Komisijai tos atlīdzināt.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāju izvirzītie pamati un galvenie argumenti šajā lietā ir identiski tiem, kas izvirzīti lietās T-43/04 un T-47/04.


title: Lieta C-433/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2012. gada 3. jūlija rīkojumu lietā T-27/12 Marcuccio /Tiesa 2012. gada 26. septembrī iesniedza Luigi Marcuccio

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2012. gada 3. jūlija rīkojumu lietā T-27/12 Marcuccio/Tiesa 2012. gada 26. septembrī iesniedza Luigi Marcuccio

   (Lieta C-433/12 P)
   2012/C 355/22
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Tiesa

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pilnībā un bez izņēmumiem atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 3. jūlija rīkojumu lietā T-27/12;

               —

               pamatā, piespriest Tiesai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas radušies prasītājam tiesvedībā pirmajā instancē, kā arī šajā apelācijas tiesvedībā, un pilnībā bez izņēmumiem apmierināt prasītāja prasījumus, kas ir iekļauti pieteikumā par lietas ierosināšanu pirmajā instancē;

               —

               pakārtoti, nosūtīt lietu Vispārējai tiesai jauna sprieduma taisīšanai pēc būtības.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pārsūdzētais rīkojums ir acīmredzami kļūdains, jo tajā nav norādīts nekāds pamatojums, kā arī tas ir nesaprātīgs, neloģisks un tajā ir sagrozīti fakti. Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, dažas vēstules, ko apelācijas sūdzības iesniedzējs adresēja Tiesas pirmajam ģenerāladvokātam, kvalificējot kā lūgumus pārskatīt lietu LESD 256. panta 2. punkta izpratnē.


title: Lieta T-460/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 17. decembra spriedums — Komisija/ Acentro Turismo (Šķīrējtiesas klauzula — Pakalpojumu sniegšanas līgums par oficiālo braucienu ceļojumu organizēšanu — Līguma neizpilde — Pieņemamība — Maksājamo pamatsummu samaksa — Kavējuma nauda)

text:
               5.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/11

         Vispārējās tiesas 2010. gada 17. decembra spriedums — Komisija/Acentro Turismo

   (Lieta T-460/08) (1)

   (Šķīrējtiesas klauzula - Pakalpojumu sniegšanas līgums par oficiālo braucienu ceļojumu organizēšanu - Līguma neizpilde - Pieņemamība - Maksājamo pamatsummu samaksa - Kavējuma nauda)
   2011/C 38/17
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Aresu un A. Caeiros)

      Atbildētājs: Acentro Turismo SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji — A. Carta un G. Murdolo, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši EAEKL 153. pantam piespriest atbildētājai piespriest atbildētājai samaksāt summas, kas tai esot jāsamaksā, kā arī kavējuma naudu atbilstoši pakalpojumu sniegšanas līgumam 349-90-04 TL ISP I par Kopējā pētniecības centra pieprasīto oficiālo komandējumu braucienu organizēšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               piespriest Acentro Turismo SpA samaksāt Eiropas Komisijai pamatsummu EUR 13 497,46 apmērā, kavējuma naudu par summu EUR 2 278,55 par laiku līdz prasības pieteikuma iesniegšanai, kā arī kavējuma naudu par aprēķinātajām summām atbilstoši spēkā esošajām likmēm par laiku no 2008. gada 10. oktobra līdz pilnīgai pamatsummas samaksai;

               2)

               Acentro Turismo atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 313, 06.12.2008.


title: Lieta T-308/13: Prasība, kas celta 2013. gada 7. jūnijā — Repsol /ITSB — Argiles ( “ELECTROLINERA” )

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/22

         Prasība, kas celta 2013. gada 7. jūnijā — Repsol/ITSB — Argiles (“ELECTROLINERA”)
   (Lieta T-308/13)
   (2013/C 226/30)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Repsol, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — J. Devaureix un L. Montoya Terán, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Josep María Adell Argiles (Madride, Spānija)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt un atzīt par spēkā neesošu Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 7. marta lēmumu lietā R 1565/2012-1 un līdz ar to ļaut reģistrēt Kopienas preču zīmi Nr. 9 548 884“ELECTROLINERA” attiecībā uz 4., 37. un 39. klasē ietilpstošām precēm, kas tika noraidītas ar apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ELECTROLINERA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 4., 35., 37. un 39. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 548 884

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Josep María Adell Argiles

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiska preču zīme “ELECTROLINERA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 6., 9. un 12. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji apmierināt apelācijas sūdzību, daļēji atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un līdz ar to lielākā apjomā noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-7/08: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 2. jūlija spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Har Vaessen Douane Service BV/Staatssecretaris van Financiën (Atbrīvojums no ievedmuitas nodokļiem — Regula (EEK) Nr. 918/83 — 27. pants — Preču ar nelielu vērtību nosūtīšana kopīgā sūtījumā — No trešās valsts tieši sūtīti sūtījumi saņēmējam Kopienā)

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 2. jūlija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Har Vaessen Douane Service BV/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-7/08) (1)

   (Atbrīvojums no ievedmuitas nodokļiem - Regula (EEK) Nr. 918/83 - 27. pants - Preču ar nelielu vērtību nosūtīšana kopīgā sūtījumā - No trešās valsts tieši sūtīti sūtījumi saņēmējam Kopienā)
   2009/C 205/09
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Har Vaessen Douane Service BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden, Hāga (Nīderlande) — 27. panta interpretācija Padomes 1983. gada 28. marta Regulā (EEK) Nr. 918/83, ar kuru izveido Kopienas sistēmu atbrīvojumiem no muitas nodokļiem, kas grozīta ar 1991. gada 7. novembra Regulu (EEK) Nr. 3357/91, (OV L 105. 1. lpp.) — Tieši no trešās valsts nosūtīti sūtījumi saņēmējam Kopienā, kuriem, katram atsevišķi ir neliela vērtība, bet, tos noformējot kā kopīgu sūtījumu, to kopējā vērtība pārsniedz noteikto robežvērtību

      Rezolutīvā daļa:

   Ar 27. pantu Padomes 1983. gada 28. marta Regulā (EEK) Nr. 918/83, ar kuru izveido Kopienas sistēmu atbrīvojumiem no muitas nodokļiem, kas grozīta ar 1991. gada 7. novembra Regulu (EEK) Nr. 3357/91, tiek pieļauts, ka sūtījumam, kurā ir preces, kuru kopējā patiesā vērtība pārsniedz minētajā 27. pantā noteikto robežvērtību, bet kurām, katru vērtējot atsevišķi, ir neliela vērtība, tiek piemērots atbrīvojums no ievedmuitas nodokļiem, ja katra kopīgā sūtījuma paka ir individuāli adresēta saņēmējam Eiropas Kopienā. Šajā sakarā nav nozīmes tam, ka saņēmēju līgumslēdzēja puse pati ir dibināta Eiropas Kopienā, ja preces minētajiem adresātiem tieši tiek sūtītas no trešās valsts.

      (1)  OV C 92, 12.04.2008.


title: Lieta F-69/13: Prasība, kas celta 2013. gada 9. jūlijā — ZZ /Komisija

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/31

         Prasība, kas celta 2013. gada 9. jūlijā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-69/13)
   2013/C 274/52
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Lēmuma par pensijas tiesību, kas gūtas pirms dienesta uzsākšanas saskaņā ar jaunajiem Vispārējiem īstenošanas noteikumiem, aprēķinu atcelšana

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu aprēķināt izdienas darba gadu skaitu, kas tiek atzīti Eiropas Savienības iestāžu pensiju shēmā šo pensijas tiesību pārskaitīšanas gadījumā uz šo shēmu (ESIPS), piemērojot 2011. gada 3. marta Vispārējos īstenošanas noteikumus (VIN) par Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-403/12: Prasība, kas celta 2012. gada 11. septembrī — Intrasoft International /Komisija

text:
               10.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/18

         Prasība, kas celta 2012. gada 11. septembrī — Intrasoft International/Komisija
   (Lieta T-403/12)
   2012/C 343/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Intrasoft International SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības delegācijas Serbijas Republikā 2012. gada 10. augusta lēmumu (ref.: RH(2012) 3471), kā arī netieši izteikto noraidījumu prasītājas 2012. gada 10. augusta sūdzībai par minēto lēmumu, lai prasītāja varētu piedalīties turpmākajās publiskā iepirkuma stadijās;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt ar šo prasību saistītos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots mandāta un labas pārvaldības principa pārkāpums. Runājot konkrētāk, prasītāja apgalvo, ka līgumslēdzējas iestādes papildu informācija un paskaidrojumi, kas visiem kandidātiem tika darīti zināmi pēc konkursa procedūras, papildināja mandātu un veidoja daļu no juridiskā ietvara, kas reglamentē attiecīgo konkursu, un līdz ar to bija saistoši visām pusēm, tostarp līgumslēdzējai iestādei. Atbildētāja šo mandātu šajā lietā ir pārkāpusi.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Finanšu regulas (1) 94. panta pārkāpums, jo:

                           —

                           prasītāja konkursa procedūrā netika iekļauta interešu konflikta dēļ, taču tai netika dota iespēja pierādīt un pamatot, ka tas tā nav;

                           —

                           administrācija neveica vērtējumu un nenorādīja pamatojumu par to, ka prasītājas agrākā dalība citā konkursa procedūrā varētu ietekmēt pašreizējo konkursu.

      (1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.).


title: Lieta C-601/11 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedums — Francijas Republika/Eiropas Komisija un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Apelācija — Prasība atcelt tiesību aktu — Aizsardzība pret transmisīvām sūkļveida encefalopātijām — Regula (EK) Nr. 746/2008 — Regula, kurā ir atļauti mazāk ierobežojoši uzraudzības un apkarošanas pasākumi par agrāk paredzētajiem — Piesardzības princips — Cilvēku veselības aizsardzības līmenis — Jauna informācija, kas var mainīt riska izpratni — Pamatojuma nesniegšana — Faktu sagrozīšana — Kļūda tiesību piemērošanā)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/11

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedums — Francijas Republika/Eiropas Komisija un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-601/11 P) (1)

   (Apelācija - Prasība atcelt tiesību aktu - Aizsardzība pret transmisīvām sūkļveida encefalopātijām - Regula (EK) Nr. 746/2008 - Regula, kurā ir atļauti mazāk ierobežojoši uzraudzības un apkarošanas pasākumi par agrāk paredzētajiem - Piesardzības princips - Cilvēku veselības aizsardzības līmenis - Jauna informācija, kas var mainīt riska izpratni - Pamatojuma nesniegšana - Faktu sagrozīšana - Kļūda tiesību piemērošanā)
   2013/C 252/17
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Francijas Republika (pārstāvji — E. Belliard, C. Candat, R. Loosli-Surrans, kā arī G. de Bergues un S. Menez)

      Citi lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Jimeno Fernández un D. Bianchi) un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

      Priekšmets

   Apelācija par Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2011. gada 9. septembra spriedumu lietā T-257/07 Francija/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2008. gada 17. jūnija Regulu (EK) Nr. 746/2008, ar kuru groza VII pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 999/2001, ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai (OV L 202, 11. lpp.), kurā paredzēti mazāk ierobežojoši uzraudzības un apkarošanas pasākumi nekā iepriekš noteiktie aitu un kazu ganāmpulkiem — Pamatojuma nesniegšana — Faktu sagrozīšana — Faktu kļūdaina juridiska kvalifikācija — Piesardzības principa pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 17.03.2012.


title: Lieta T-63/11: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. decembra spriedums – Air France/Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Eiropas kravu aviopārvadājumu tirgus — Nolīgumi un saskaņotas darbības par vairākiem kravu aviopārvadājumu pakalpojumu cenu elementiem (degvielas piemaksu un drošības piemaksu noteikšana, atteikums maksāt komisijas maksu par piemaksām) — LESD 101. pants, EEZ līguma 53. pants un Kopienas un Šveices Nolīguma par gaisa transportu 8. pants — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/40

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. decembra spriedums – Air France/Komisija
   (Lieta T-63/11) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Eiropas kravu aviopārvadājumu tirgus - Nolīgumi un saskaņotas darbības par vairākiem kravu aviopārvadājumu pakalpojumu cenu elementiem (degvielas piemaksu un drošības piemaksu noteikšana, atteikums maksāt komisijas maksu par piemaksām) - LESD 101. pants, EEZ līguma 53. pants un Kopienas un Šveices Nolīguma par gaisa transportu 8. pants - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2016/C 048/44)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société Air France SA (Roissy-en-France, Francija) (pārstāvji – A. Wachsmann un S. Thibault-Liger, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji C. Giolito, S. Noë un N. von Lingen, pārstāvji, kuriem palīdz B. Lebrun, advokāts, vēlāk – C. Giolito un A. Dawes, pārstāvji)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – F. Florindo Gijón, M. Simm un M. Balta)

      Priekšmets

   Prasība, primāri, atcelt Komisijas 2010. gada 9. novembra Lēmumu Nr. C(2010) 7694 final par LESD 101. panta, EEZ līguma 53. panta un Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas Nolīguma par gaisa transportu 8. panta piemērošanu (Lieta COMP/39258 – Kravu aviopārvadājumi), ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, pakārtoti, atcelt šī lēmuma 5. panta b) punktu, ciktāl prasītājai tajā ir noteikts naudas sods, vai samazināt šo naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2010. gada 9. novembra Lēmumu Nr. C(2010) 7694 final par LESD 101. panta, EEZ līguma 53. panta un Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas Nolīguma par gaisa transportu 8. panta piemērošanu (Lieta COMP/39258 – Kravu aviopārvadājumi), ciktāl tas attiecas uz Société Air France SA;

               2)

               piespriest Eiropas Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt Société Air France SA tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 95, 26.3.2011.


title: Lieta C-419/06: Prasība, kas celta 2006. gada 13. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/8

         Prasība, kas celta 2006. gada 13. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku
   (Lieta C-419/06)
   (2006/C 310/14)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Konstantinidis un E. Righini)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot noteiktajā termiņā vajadzīgos pasākumus, lai

                           —

                           atceltu visus valsts atbalstus, kas ar Komisijas 2005. gada 14. septembra lēmumu C(2005)2706 par valsts atbalstu, ko Grieķija piešķīra Olimpiaki Aeroporia un Olympic Airlines [paziņots 2005. gada 15. septembrī ar numuru SG Greffe (2005. gads) D/205062], atzīti par nelikumīgiem un nesaderīgiem ar kopējo tirgu, un

                           —

                           atgūtu no saņēmējiem šos valsts atbalstus,

                     un jebkurā gadījumā, neinformējot šajā sakarā Komisiju par attiecīgajiem pasākumiem, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētā lēmuma 2., 3. un 4. punkts, kā arī EK līgums;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisijas lēmums nosaka Grieķijai pienākumu atgūt no saņēmējiem attiecīgo valsts atbalstu, kas minēts 1. pantā, kā arī nekavējoties pārtraukt sniegt jebkādu valsts atbalstu Olimpiaki Aeroporia un Olympic Airlines. Turklāt Grieķijai bija pienākums divu mēnešu laikā no lēmuma pieņemšanas informēt Komisiju par pasākumiem, kas pieņemti šajā sakarā, lai izpildītu lēmumu.
   Minētais izpildes termiņš beidzās 2005. gada 15. novembrī.
   Atbilstoši pastāvīgai judikatūrai vienīgais attaisnojošais iemels, lai dalībvalsts varētu piemērot EK līguma 88. panta 2. punktā paredzētās procedūras ietvaros ir galīga neiespējamība atbilstoši izpildīt Komisijas lēmumu. Turklāt Komisija norāda, ka atbilstoši minētajai judikatūrai Grieķijas iestādes nevar pamatoties uz galīgu neiespējamību, ja tās pat nav mēģinājušas atgūt attiecīgo summu, kā tas ir šajā lietā.
   Grieķijas iestādes nav atsaukušās uz jebkādām īpašām un neparedzētām grūtībām, kas varētu padarīt lēmuma izpildi par neiespējamu. Tāpat tās nav piedāvājuši jebkādu citu alternatīvu veidu, lai piemērotu lēmumu, kas ļautu pārvarēt grūtības. Grieķijas iestādes tikai apstrīdēja lēmuma pamatojumu un Komisijas aprēķināto valsts atbalsta summu, kas parāda, ka tā nav piemērojusi jebkādu pasākumu, lai pārtrauktu darbības vai lūgtu atmaksu.


title: Lieta C-478/13: Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 2. oktobra spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2001/18/EK — Ģenētiski modificētu organismu (ĢMO) apzināta izplatīšana vidē — Laišana tirgū — 31. panta 3. punkta b) apakšpunkts — Audzēto ĢMO atrašanās vieta — Pienākums informēt kompetentās iestādes — Pienākums izveidot publisku reģistru — Lojāla sadarbība

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/15

         Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 2. oktobra spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-478/13) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2001/18/EK - Ģenētiski modificētu organismu (ĢMO) apzināta izplatīšana vidē - Laišana tirgū - 31. panta 3. punkta b) apakšpunkts - Audzēto ĢMO atrašanās vieta - Pienākums informēt kompetentās iestādes - Pienākums izveidot publisku reģistru - Lojāla sadarbība)
   2014/C 421/21
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Bianchi un M. Owsiany-Hornung)

      Atbildētāja: Polijas Republika (pārstāvis – B. Majczyna)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neparedzot pienākumu informēt kompetentās Polijas iestādes par ģenētiski modificētu organismu, ko audzē atbilstoši C daļai Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvā 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē un Padomes Direktīvas 90/220/EEK atcelšanu, atrašanās vietu un neizveidojot šādu atrašanās vietu reģistru, un informāciju par to nedarot zināmu sabiedrībai, Polijas Republika nav izpildījusi savus šīs direktīvas 31. panta 3. punkta b) apakšpunktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Polijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 336, 16.11.2013.


title: Lieta T-798/16: Prasība, kas celta 2016. gada 14. novembrī – Hanso Holding/EUIPO (“REAL”)

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/55

         Prasība, kas celta 2016. gada 14. novembrī – Hanso Holding/EUIPO (“REAL”)
   (Lieta T-798/16)
   (2017/C 006/69)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hanso Holding AS (Tomasjord, Norvēģija) (pārstāvis – M. Wirtz, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “REAL” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 020 093

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 2. septembra lēmums lietā R 2405/2015–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta un 7. panta 3. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-666/15: Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Bačelić/Parlaments

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/79

         Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Bačelić/Parlaments
   (Lieta T-666/15)
   (2016/C 048/87)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Matilda Bačelić (Zagreba, Horvātija) (pārstāvis – N. Pirc Musar, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2015. gada 16. septembra Lēmumu A(2015)8672 C, ar ko tika noraidīts prasītājas atkārtotais pieteikums par piekļuvi noteiktiem dokumentiem, kas attiecas uz informāciju par Eiropas Parlamenta locekļu ceļa izdevumiem, komandējuma dienas naudu, piemaksām par vispārējiem izdevumiem un personāla organizēšanas izmaksām;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. un 140. pantam, tostarp jebkuras personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 (2) 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo pieprasītie personas dati neesot aizsargājami personas dati saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo piekļuve pieprasītajai informācijai tika atteikta, lai gan datu izpaušanas nosacījumi esot bijuši izpildīti.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots vispārējā pienākuma atbilstoši Regulas Nr. 1049/2001 2. un 4. pantam, skatot tos kopsakarā ar Regulas Nr. 1049/2001 6. panta 3. punktu, pārbaudīt katru konkrēto dokumentu pārkāpums.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkta pārkāpums, jo atteikums piešķirt daļēju piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem neesot pamatots.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots pienākuma norādīt pamatojumu, kā noteikts Regulas Nr. 1049/2001 7. panta 1. punktā un 8. panta 1. punktā, pārkāpums, jo Parlaments neesot izvērtējis visus prasītājas argumentus.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV 2001 L 8, 1. lpp.).


title: Lieta C-106/14: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 10. septembra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB)/Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide un cilvēku veselības aizsardzība — Regula (EK) Nr. 1907/2006 (REACH regula) — 7. panta 2. punkts un 33. pants — Izstrādājumos esošas vielas, kas rada ļoti lielas bažas — Paziņošanas un informēšanas pienākumi — Maksimālās robežas 0,1 masas procenta izteiksmē aprēķins

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/12

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 10. septembra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB)/Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie

   (Lieta C-106/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide un cilvēku veselības aizsardzība - Regula (EK) Nr. 1907/2006 (REACH regula) - 7. panta 2. punkts un 33. pants - Izstrādājumos esošas vielas, kas rada ļoti lielas bažas - Paziņošanas un informēšanas pienākumi - Maksimālās robežas 0,1 masas procenta izteiksmē aprēķins)
   (2015/C 363/14)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB)

      Atbildētājs: Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK, kas grozīta ar Komisijas 2011. gada 14. aprīļa Regulu (ES) Nr. 366/2011, 7. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka šīs normas piemērošanas nolūkā izgatavotājam ir jānosaka, vai tā izgatavotajos izstrādājumos ir atbilstoši šīs regulas 59. panta 1. punktam identificēta viela, kas rada ļoti lielas bažas, koncentrācijā, kas pārsniedz 0,1 masas procentu, un importētājam, kurš importē preci, kas sastāv no vairākiem izstrādājumiem, attiecībā uz katru izstrādājumu ir jānosaka, vai šāda viela tajā ir koncentrācijā, kas pārsniedz 0,1 šī izstrādājuma masas procentu;

               2)

               grozītās Regulas Nr. 1907/2006 33. pants ir interpretējams tādējādi, ka šīs normas piemērošanas nolūkā tādas preces piegādātājam, kurā ietilpst viens vai vairāki izstrādājumi, kuros ir atbilstoši šīs regulas 59. panta 1. punktam identificēta viela, kas rada ļoti lielas bažas, koncentrācijā, kas pārsniedz 0,1 katra šī izstrādājuma masas procentu, ir pienākums informēt tā saņēmēju un pēc pieprasījuma arī patērētāju par šīs vielas esamību, darot tiem zināmu vismaz attiecīgās vielas nosaukumu.

      (1)  OV C 142, 12.5.2014.


title: Lieta T-287/04: Pirmās instances tiesas  2005. gada 8. septembrī  rīkojums — Lorte u.c./Padome (Prasība atcelt tiesību aktu — Regulas (EK) Nr. 864/2004 un Nr. 865/2004 — Atbalsta sistēma olīveļļas nozarē — Fiziskas personas un juridiskas personas — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība)

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/24

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 8. septembrī rīkojums — Lorte u.c./Padome
   (Lieta T-287/04) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Regulas (EK) Nr. 864/2004 un Nr. 865/2004 - Atbalsta sistēma olīveļļas nozarē - Fiziskas personas un juridiskas personas - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   (2005/C 296/52)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Lorte SL (Seviļa, Spānija), Oleo Unión, Federación empresarial de organizaciones de productores de aceite de oliva (Seviļa, Spānija), Unión de organizaciones de productores de aceite de oliva (Unaproliva) (Haena, Spānija), (pārstāvis — R. Iļjeskas Ortiss [R. Illescas Ortiz])

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M.Balta [M.Balta] un F. Gižons [F. Gijón])
   Priekšmets
   Prasība daļēji atcelt Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 864/2004 par Regulas (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tieša atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, grozīšanu un tās pielāgošanu sakarā ar Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pievienošanos Eiropas Savienībai (OV L 161, 48. lpp.), kā arī Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 865/2004 par tirgus kopējo organizāciju olīveļļas un galda olīvu nozarē, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 827/68 (OV L 161, 97. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepamatotu;

               2)

               prasītāji sedz savus, kā arī atlīdzina Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               nav jālemj par Komisijas pieteikumu par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 284, 20.11.2004


title: lieta C-319/05: Prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 19. augustā

text:
               15.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 257/5

         Prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 19. augustā
   (lieta C-319/05)
   (2005/C 257/09)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 19. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Bruno Stromskis [Bruno Stromsky] un Bernhards Šima [Bernhard Schima], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka ķiploku preparātu kapsulu veidā, kas tā apzīmējuma dēļ neatbilst zāļu definīcijai, klasificējot kā zāles, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 28. un 30. pants;

               2)

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savā prasībā Komisija apstrīd Vācijas valsts iestāžu rīcību, ķiploku preparātu kapsulu veidā klasificējot kā zāles.
   Komisija uzskata, ka izstrādājums nav zāles. Ķiploki ir plaši pieejams pārtikas produkts. Ķiploku tirdzniecība nav jāierobežo, atsaucoties uz veselības aizsardzību. Ņemot vērā tā apzīmējumu, izstrādājums nav zāles, jo tas nav paredzēts vai ieteikts slimību ārstēšanai vai novēršanai, turklāt tas parasti netiek pasniegts kā zāles.
   Bez tam, tas nav uzskatāms par zālēm arī no funkciju viedokļa. Ķiploku nelielais preventīvais iespaids attiecībā uz aterosklerozi, nepiešķir izstrādājumam zāļu raksturu. Pirmkārt, šādu iespaidu var iegūt, patērējot ķiplokus kā pārtikas produktus dažādos veidos. Otrkārt, no aterosklerozes var pasargāt citi pārtikas produkti, kā, piemēram, dažādu veidu zivis. Treškārt, dažādu veidu slimību risku vispārīgi mazina dažādi pārtikas produkti (tomāti, brokoļi, kakao un citi). Komisija uzskata, ka veselībai labvēlīgā iespaida dēļ šādi pārtikas produkti nav jākvalificē kā zāles.
   Līdzīgi, risks, kas saistīts ar ķiploku lietošanu noteiktos gadījumus, neattaisno apskatāmā izstrādājuma klasificēšanu kā zāles. Šos riskus iespējams novērst, veicot pasākumus, kas ir mazāk ierobežojoši.
   Tāpēc apskatāmais izstrādājums nav zāles Kopienas tiesību izpratnē. Tādējādi fakts, ka tas Vācijā ir klasificēts kā zāles, rada šķērsli brīvai preču apritei. Nav skaidrs, kā šo šķērsli varētu attaisnot, atsaucoties uz sabiedrības veselības aizsardzību.


title: Lieta C-499/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Sąd Okręgowy w Koszalinie (Polijas Republika) 2006. gada 8. decembra rīkojumu — Halina Nerkowska pret Zakład Ubezpieczeń Społecznych

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Sąd Okręgowy w Koszalinie (Polijas Republika) 2006. gada 8. decembra rīkojumu — Halina Nerkowska pret Zakład Ubezpieczeń Społecznych

   (Lieta C-499/06)
   (2007/C 20/21)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Iesniedzējtiesa

      Sąd Okręgowy w Koszalinie [Košaļinas Apgabaltiesa]
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Halina Nerkowska

      Atbildētājs: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Koszalinie [Sociālās nodrošinājuma pārvaldes Košaļinas departaments]
   Prejudiciālais jautājums
   Vai EKL 18. pants, kas paredz, ka ikvienam Savienības pilsonim ir tiesības brīvi pārvietoties un pastāvīgi uzturēties dalībvalstu teritorijā, var liegt piemērot 1974. gada 29. maija Likuma par kara un militārā dienesta invalīdu un viņu ģimeņu sociālo nodrošinājumu (1987. gada 2. septembraDz. U. [Oficiālais Vēstnesis], ar vēlākajiem grozījumiem) 5. pantā paredzēto valsts tiesisko regulējumu, ja tajā pensijas izmaksāšanas darba nespējas dēļ, kas saistīta ar uzturēšanos izsūtījuma vietās, nosacījums ir, ka tiesības uz pensiju saņēmušajai personai ir jāuzturas Polijas valsts teritorijā?


title: Lieta C-253/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar High Court of Justice ( Chancery Division ) (Lielbritānija) 2007. gada 29. maija rīkojumu — Canterbury Hockey Club , Canterbury Ladies Hockey Club / Commissioners of HM Revenue and Customs

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar High Court of Justice (Chancery Division) (Lielbritānija) 2007. gada 29. maija rīkojumu — Canterbury Hockey Club, Canterbury Ladies Hockey Club/Commissioners of HM Revenue and Customs

   (Lieta C-253/07)
   (2007/C 183/34)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Chancery Division)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Canterbury Hockey Club, Canterbury Ladies Hockey Club

      Atbildētājs: Commissioners of HM Revenue and Customs

   Prejudiciālie jautājumi:

               1.

               Vai, lai piemērotu Sestās direktīvas (1) 13. panta A daļas 1. punkta m) apakšpunktā ietverto atbrīvojumu, jēdziens “personas” teikuma daļā “personām, kas piedalās sporta pasākumos” ietver juridiskas personas un nereģistrētas biedrības vai arī attiecas tikai uz fiziskām personām, domājot cilvēkus?

               2.

               Ja jēdziens “personas” teikuma daļā “personām, kas piedalās sporta pasākumos” tiešām ietver juridiskas personas un nereģistrētas biedrības, kā arī fiziskas personas, vai vārdi “daži pakalpojumi, kas cieši saistīti ar sportu” ļauj dalībvalstīm atbrīvojumu piemērot tikai fiziskām personām, kas piedalās sporta pasākumos?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta C-534/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. oktobrī iesniedza Judecătoria Satu Mare (Rumānija) – Pavel Dumitraș, Mioara Dumitraș/BRD Groupe Société Générale – sucursala Satu Mare

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. oktobrī iesniedza Judecătoria Satu Mare (Rumānija) – Pavel Dumitraș, Mioara Dumitraș/BRD Groupe Société Générale – sucursala Satu Mare

   (Lieta C-534/15)
   (2016/C 016/21)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Judecătoria Satu Mare

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Pavel Dumitraș, Mioara Dumitraș

      Atbildētāja: BRD Groupe Société Générale – sucursala Satu Mare

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai saistībā ar jēdziena “patērētājs” definīciju Direktīvas 93/13/EEK (1) 2. panta b) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ietilpst vai, tieši pretēji, neietilpst fiziskās personas, kuras kā galvotājas ir parakstījušas papildu aktus un papildu līgumus (galvojuma vai nekustamā īpašuma garantiju līgumus) saistībā ar komercsabiedrības noslēgtu aizdevuma līgumu tās darbības īstenošanai, apstākļos, kad šīm fiziskajām personām nav nekādas saiknes ar minētās komercsabiedrības darbību un ja tās ir rīkojušās ar mērķi, kas nav saistīts ar viņu profesionālo darbību, ņemot vērā, ka prasītāji sākotnēji bija fiziskas personas, kuras ar aizdevēju–atbildētāju noslēgta aizdevuma līguma ietvaros galvoja par pamatparādnieci–juridisko personu, kuras direktors bija prasītājs, bet ka vēlāk konkrētais līgums tika grozīts, un ka sākotnējā parādniece, kuras direktors bija prasītājs, ar aizdevējas–atbildētājas piekrišanu veica aizdevuma pārjaunojumu attiecībā pret citu juridisko personu, kurā nedz prasītājam, nedz prasītājai nav direktora statusa, bet viņi kā galvotāji uzņēmās jaunās parādnieces–juridiskās personas labā saistības, kas ir pārjaunojuma attiecībā pret šo jauno parādnieci priekšmets?

               2)

               Vai Direktīvas 93/13/EEK 1. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka vienīgi tie līgumi, kuri noslēgti starp komersantu un patērētāju, kuru priekšmets ir preču vai pakalpojumu pārdošana, ietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā, vai arī tādējādi, ka saistībā ar aizdevuma līgumu, kura labuma saņēmējs ir komercsabiedrība, noslēgtie papildu līgumi (garantiju vai galvojuma līgumi), kurus noslēgušas fiziskās personas, kurām nav nekādas saiknes ar minētās komercsabiedrības darbību un kuras ir rīkojušās ar mērķi, kas nav saistīts ar viņu profesionālo darbību, arī ietilpst minētās direktīvas piemērošanas jomā, ņemot vērā, ka prasītāji sākotnēji bija fiziskas personas, kuras ar aizdevēju–atbildētāju noslēgta aizdevuma līguma ietvaros galvoja par pamatparādnieci–juridisko personu, kuras direktors bija prasītājs, bet ka vēlāk konkrētais līgums tika grozīts, un ka sākotnējā parādniece, kuras direktors bija prasītājs, ar aizdevējas–atbildētājas piekrišanu veica aizdevuma pārjaunojumu attiecībā pret citu juridisko personu, kurā nedz prasītājam, nedz prasītājai nav direktora statusa, bet viņi kā galvotāji uzņēmās jaunās parādnieces–juridiskās personas labā saistības, kas ir pārjaunojuma attiecībā pret šo jauno parādnieci priekšmets?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.).


title: Lieta T-238/13: Prasība, kas celta 2013. gada 24. aprīlī — Delipapier /Komisija

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/39

         Prasība, kas celta 2013. gada 24. aprīlī — Delipapier/Komisija
   (Lieta T-238/13)
   2013/C 171/78
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Delipapier (Frouard, Francija) (pārstāvji — J.-M. Leprêtre un N. Chahid-Nouraï, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt, lēmumam stājoties spēkā nekavējoties, pamatojoties uz LESD 263. pantu, Komisijas 2013. gada 7. februāra Direktīvu 2013/2/ES par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu I pielikuma grozījumiem, ciktāl ar to apvalki, izņemot rūpnieciskām vajadzībām izmantotos, ir ietverti iepakojumu paraugu sarakstā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-202/13 Group’Hygiène/Komisija izvirzītajiem pamatiem.


title: Lieta C-122/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 16. decembra spriedumu lietā T-48/11 British Airways plc/Eiropas Komisija 2016. gada 26. februārī iesniedza British Airways plc

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/9

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 16. decembra spriedumu lietā T-48/11 British Airways plc/Eiropas Komisija 2016. gada 26. februārī iesniedza British Airways plc

   (Lieta C-122/16 P)
   (2016/C 191/11)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: British Airways plc (pārstāvji – J. Turner, QC, R. O'Donoghue, Barristers, A. Lyle-Smythe, Solicitor)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu, ciktāl ar to apstrīdētā Eiropas Komisijas lēmuma atcelšanas apjoms ir attiecināts tikai uz British Airways sākotnējā prasībā atcelt tiesību aktu minēto prasījumu;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas sprieduma rezolutīvās daļas 1. punktu

               —

               pilnībā atcelt Eiropas Komisijas lēmumu; un

               —

               piespriest British Airways atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelācijas sūdzību British Airways plc lūdz daļēji atcelt Tiesas 2015. gada 16. decembra spriedumu lietā T-48/11 British Airways plc/Eiropas Komisija. Ar šo spriedumu daļēji tika atcelts Komisijas 2010. gada 9. novembra Lēmums C(2010) 7694, galīgā redakcija, lietā COMP/39258 – Kravu aviopārvadājumi, ciktāl tas attiecas uz British Airways.
   Apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot non ultra petita konceptu, lai ierobežotu savu rīcību, kaut gan Vispārējā tiesa bija pati uzskatījusi, ka pastāv būtiskas sabiedriskās kārtības nepilnības, kas Eiropas Komisijas lēmumu padara pilnībā prettiesisku. Pati pēc savas iniciatīvas izvirzot sabiedriskās kārtības jautājumu un izlemjot tajā izskatāmo lietu, pamatojoties uz šo jautājumu, Vispārējā tiesa neesot spriedusi ultra petita, un tādējādi esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatīdama, ka to ierobežo non ultra petita princips, kad tā lēma par sava nolēmuma sekām sprieduma rezolutīvajā daļā.

               2.

               Ar otro pamatu, kas izvirzīts pakārtoti, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka, pat ja non ultra petita princips būtu piemērojams, Vispārējai tiesai esot bijis jānolemj, ka tai bija tiesības – un pat pienākums – atcelt apstrīdēto lēmumu pilnībā, lai tās secinājumi, – ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta kļūda, ar ko ir pārkāptas augtāka juridiska spēka tiesību normas, proti, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā paredzētais likumības un tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā principi, – radītu sekas.


title: Lieta T-400/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 12. decembra spriedums — Ecka Granulate un non ferrum Metallpulver /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Tēraudrūpniecībā un gāzes ieguves rūpniecībā izmantojamā kalcija karbīda un magnija tirgus EEZ teritorijā, izņemot Īriju, Spāniju, Portugāli un Apvienoto Karalisti — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Cenu noteikšana un tirgus sadale — Naudas sodi — Likumpārkāpumu un sodu tiesiskuma princips — 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Sadarbība administratīvajā procesā — Samērīgums — Maksātspēja)

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/16

         Vispārējās tiesas 2012. gada 12. decembra spriedums — Ecka Granulate un non ferrum Metallpulver/Komisija
   (Lieta T-400/09) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Tēraudrūpniecībā un gāzes ieguves rūpniecībā izmantojamā kalcija karbīda un magnija tirgus EEZ teritorijā, izņemot Īriju, Spāniju, Portugāli un Apvienoto Karalisti - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Cenu noteikšana un tirgus sadale - Naudas sodi - Likumpārkāpumu un sodu tiesiskuma princips - 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Sadarbība administratīvajā procesā - Samērīgums - Maksātspēja)
   2013/C 32/24
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Ecka Granulate GmbH & Co. KG (Fürth, Vācija) un non ferrum Metallpulver GmbH & Co. KG (St. Georgen bei Salzburg, Austrija) (pārstāvji — sākotnēji H. Janssen un M. Franz, vēlāk H. Janssen un P. Homann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Antoniadis, K. Mojzesowicz un N. von Lingen)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Simm un G. Kimberley)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 22. jūlija Lēmumu C(2009) 5791, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/39.396 — Tēraudrūpniecībā un gāzes ieguves rūpniecībā [izmantojamie reaģenti, kuru sastāvā ir kalcija karbīds un magnijs]), ciktāl tas attiecas uz prasītājām, un, pakārtoti, samazināt prasītājām ar šo lēmumu uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Ecka Granulate GmbH & Co. KG un non ferrum Metallpulver GmbH & Co. KG sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 297, 05.12.2009.


title: Lieta F-35/14: Prasība, kas celta 2014. gada 14. aprīlī – ZZ /ITSB

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/46

         Prasība, kas celta 2014. gada 14. aprīlī – ZZ/ITSB
   (Lieta F-35/14)
   2014/C 184/78
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      ZZ (pārstāvis – A. Pappas, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt ITSB lēmumu, kas sagatavots, pamatojoties uz Biroja priekšsēdētāja 2012. gada 29. marta lēmumu par teledarbu, ar kuru prasītājam atteikta atļauja veikt teledarbu Barselonā, tādējādi piespiežot viņu atgriezties Alikantē

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-26/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. maijā – ZZ/eu-LISA un Komisija

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/44

         Prasība, kas celta 2016. gada 22. maijā – ZZ/eu-LISA un Komisija
   (Lieta F-26/16)
   (2016/C 296/55)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvis – M. Greinoman, advokāts)

      Atbildētājas: Eiropas Aģentūra lielapjoma IT sistēmu darbības pārvaldībai brīvības, drošības un tiesiskuma telpā (eu-LISA) un Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar ko tika atteikta iepriekšēja atļauja, lai prasītājas vīrs saņemtu medicīnisko aprūpi, kas tiek apmaksāta ES kopējās veselības apdrošināšanas sistēmas ietvaros

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ar ko tika atteikta iepriekšēja atļauja, lai prasītājas vīrs saņemtu medicīnisko aprūpi, kas tiek apmaksāta kopējās veselības apdrošināšanas sistēmas ietvaros;

               —

               atzīt, ka C hepatīts, ar ko slimo prasītājas vīrs, ir smaga slimība Civildienesta noteikumu 72. panta 1. punkta izpratnē; un

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.