               8.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/16

      Oslo tingrett lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Therese Slinning pret Norvēģijas valsti, ko pārstāv atbrīvojumu piešķiršanas un apelācijas padome saistībā ar ārstēšanos ārzemēs
   (Lieta E-1/08)
   (2008/C 113/13)

      Oslo tingrett (Oslo apgabaltiesa) ar 2008. gada 16. janvāra vēstuli, kuru Tiesas kanceleja saņēma 2008. gada 21. janvārī, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Therese Slinning pret Norvēģijas valsti, ko pārstāv atbrīvojumu piešķiršanas un apelācijas padome saistībā ar ārstēšanos ārzemēs, par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai atteikums segt ārzemēs saņemto ārstēšanās pakalpojumu izdevumus, ko saskaņā ar starptautisko medicīnu jāuzskata par eksperimentālu ārstēšanu vai izmēģinājuma ārstēšanu, ir saderīgs ar EEZ līguma 36. un 37. pantu un Padomes Regulas (EEK) Nr. 1408/71 22. pantu, ja mītnes valstī nav tiesību saņemt šādu ārstēšanās pakalpojumu?

               2)

               Vai, lai atbildētu uz 1. jautājumu, ir būtiski, ka attiecīgo ārstēšanas metodi mītnes valstī uzskata par ieviestu vai mītnes valsts apsver šādas metodes ieviešanu nākotnē?

               3)

               Vai atteikums segt ārzemēs saņemtas stacionārās ārstēšanās izdevumus ir saderīgs ar EEZ līguma 36. un 37. pantu, ja attiecīgais pacients mītnes valstī medicīniski pieņemamā laika posmā var saskaņā ar atzītām starptautiskām novērtēšanas metodēm saņemt atbilstīgu medicīnisko aprūpi?
               Vai, lai atbildētu uz šo jautājumu, ir būtiski, ka:

                           a)

                           var atteikt segt šādus izdevumus arī tad, ja ārstēšanās pakalpojumus ārzemēs uzskata par iespējami augstāka līmeņa pakalpojumiem nekā ārstēšanās pakalpojumus mītnes valstī?

                           b)

                           pacientam, kurš ir nolēmis ārstēties ārzemēs nevis saņemt atbilstīgu ārstēšanās pakalpojumu mītnes valstī, nesedz izdevumus, kas rodas ārstējoties ārzemēs, tādā pašā apmērā kā ārstēšanās izdevumus, kas būtu radušies mītnes valstī?

               4)

               Vai, lai atbildētu uz iepriekš minētajiem jautājumiem, ir būtiski, ka:

                           a)

                           pacientam mītnes valstī attiecīgo ārstēšanās pakalpojumu, ko var uzskatīt par atbilstīgu ārstēšanas pakalpojumu, faktiski nepiedāvāja?

                           b)

                           ārzemēs saņemtā ārstēšana ir faktiski uzlabojusi attiecīgā pacienta veselības stāvokli?


title: Lieta C-9/12: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 19. decembra spriedums ( Tribunal de commerce de Verviers (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Corman-Collins SA/La Maison du Whisky SA (Jurisdikcija civillietās un komerclietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — 2. pants — 5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts — Īpašā jurisdikcija līgumtiesību jomā — Jēdzieni “preču pārdošana” un “pakalpojumu sniegšana” — Līgums par preču pārdošanas koncesiju)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 19. decembra spriedums (Tribunal de commerce de Verviers (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Corman-Collins SA/La Maison du Whisky SA

   (Lieta C-9/12) (1)

   (Jurisdikcija civillietās un komerclietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 2. pants - 5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts - Īpašā jurisdikcija līgumtiesību jomā - Jēdzieni “preču pārdošana” un “pakalpojumu sniegšana” - Līgums par preču pārdošanas koncesiju)
   2014/C 52/09
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de commerce de Verviers

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Corman-Collins SA

      Atbildētāja: La Maison du Whisky SA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal de commerce de Verviers — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.) 2. panta un 5. panta 1. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Preču ekskluzīvas pārdošanas koncesijas līgums, kas noslēgts starp koncesijas piešķīrēju, kas veic saimniecisko darbību Francijā, un koncesionāru, kas veic saimniecisko darbību Beļģijā — Tāda valsts tiesiskā regulējuma, kurā ir paredzēta koncesionāra saimnieciskās darbības veikšanas vietas tiesu piekritība neatkarīgi no koncesijas piešķīrēja saimnieciskās darbības veikšanas vietas, pieļaujamība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 2 pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja atbildētājs ir reģistrēts dalībvalsts teritorijā, kas nav valsts, kurā tiesa izskata lietu, tas nepieļauj piemērot tādu valsts normu par jurisdikciju kā 4. pants Beļģijas 1961. gada 27. jūlija Likumā par beztermiņa ekskluzīvas pārdošanas koncesiju vienpusēju beigšanu, ar grozījumiem, kas izdarīti ar 1971. gada 13. aprīļa Likumu par pārdošanas koncesiju vienpusēju beigšanu;

               2)

               Regulas Nr. 44/2001 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs tiesību normas otrajā ievilkumā iekļautais noteikums par jurisdikciju lietās par pakalpojumu sniegšanu ir piemērojams prasībās, kurās vienā dalībvalstī reģistrēts prasītājs no citā dalībvalstī reģistrēta atbildētāja atsaucas uz tiesībām, kuras izriet no koncesijas līguma, kas nozīmē, ka līgumā, kas saista līgumslēdzējas puses, ir ietverti īpaši noteikumi par koncesijas devēja pārdotu preču koncesionāram izplatīšanu, ko veic otrais minētais. Valsts tiesai ir jāpārbauda, vai tās izskatāmajā lietā tas tā ir.

      (1)  OV C 73, 10.3.2012.


title: Lieta T-250/15: Prasība, kas celta 2015. gada 21. maijā – Speciality Drinks/ITSB – William Grant (“CLAN”)

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/33

         Prasība, kas celta 2015. gada 21. maijā – Speciality Drinks/ITSB – William Grant (“CLAN”)
   (Lieta T-250/15)
   (2015/C 245/39)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Speciality Drinks Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – G. Pritchard, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: William Grant & Sons Ltd (Dufftown, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “CLAN” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 025 815

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 5. marta lēmums lietā R 220/2014–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt iebildumus;

               —

               attiecībā uz tiesāšanās izdevumiem spriest par labu prasītājai un/vai atcelt ITSB Apelācijas pirmās padomes nolemto attiecībā uz tiesāšanās izdevumiem.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Apelācijas padome esot kļūdaini raksturojusi “konkrētā patērētāja” uzmanības līmeni Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē;

               —

               Apelācijas padome neesot lēmusi, vai preču zīme “CLAN”, kad tā izmantota kopā ar preču zīmi “MACGREGOR”, konkrētā patērētāja uztverē bija iedomu vārds (proti, tāds, kurš neko nenozīmē) vai, tieši otrādi, tas bija vārds ar viņiem saprotamu nozīmi;

               —

               Apelācijas padome neesot novērtējusi preču zīmju līdzību, balstoties uz pareizu tiesisku un/vai faktisku pamatu;

               —

               Apelācijas padome neesot novērtējusi sajaukšanas iespēju, balstoties uz pareizu tiesisku un/vai faktisku pamatu.


title: Lieta T-103/16: Prasība, kas celta 2016. gada 11. martā – Aldi Einkauf/EUIPO – Weetabix (“Alpenschmaus”)

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/53

         Prasība, kas celta 2016. gada 11. martā – Aldi Einkauf/EUIPO – Weetabix (“Alpenschmaus”)
   (Lieta T-103/16)
   (2016/C 156/72)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Vācija) (pārstāvji – N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen un N. Bertram, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Weetabix Ltd (Kettering, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Alpenschmaus” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 198 992

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 12. janvāra lēmums lietā R 2725/2014–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               apstrīdēto lēmumu atcelt;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-180/13: Prasība, kas celta 2013. gada 21. martā — Pesquerias Riveirenses u.c./Padome

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/29

         Prasība, kas celta 2013. gada 21. martā — Pesquerias Riveirenses u.c./Padome
   (Lieta T-180/13)
   2013/C 147/52
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Pesquerias Riveirenses, SL (Ribeira, Spānija), Pesquerias Campo de Marte, SL (Ribeira), Pesquera Anpajo, SL (Ribeira), Arrastreros del Barbanza, SA (Ribeira), Martínez Pardavila e Hijos, SL (Ribeira), Lijo Pesca, SL (Ribeira), Frigoríficos Hermanos Vidal, SA (Ribeira), Pesquera Boteira, SL (Ribeira), Francisco Mariño Mos y Otros, CB (Ribeira), Juan Antonio Pérez Vidal y Hermano, CB (Ribeira), Marina Nalda, SL (Ribeira), Portillo y Otros, SL (Ribeira), Vidiña Pesca, SL (Ribeira), Pesca Hermo, SL (Ribeira), Pescados Oubiña Perez, SL (Ribeira), Manuel Pena Graña (Ribeira), Campo Eder, SL (Ribeira), Pesquera Laga, SL (Ribeira), Pesquera Jalisco, SL (Ribeira), Pesquera Jopitos, SL (Ribeira) un Pesca-Julimar, SL (Ribeira) (pārstāvis — J. Tojeiro Sierto, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

   Prasītājas lūdz Vispārējo tiesu atcelt Padomes 2013. gada 21. janvāra Regulu (ES) Nr. 40/2013, ciktāl, lai noteiktu tās IA un IB pielikumā (OV L 23, 54. lpp., attiecīgi 84. un 103. lpp.) izklāstīto putasu KPN (kopējo pieļaujamo nozveju), Ziemeļaustrumu Atlantijas putasu krājuma ziemeļu un dienvidu daļas tiek aplūkotas kopumā,

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LESD 39. pants

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka LESD 39. pantā kā viens no kopīgās lauksaimniecības un zivsaimniecības politikas mērķiem ir izvirzīta resursu racionāla apsaimniekošana un ka ar apstrīdēto regulu šī tiesību norma esot pārkāpta, jo Ziemeļatlantijā esošo putasu krājumu ziemeļu daļu nenošķirot no dienvidu daļas, šī regula neatbilstot tam, kas uzskatāms par resursu racionālu apsaimniekošanu. Prasītājas nenoliedz, ka ziemeļu daļas situācijā ir jāveic ierobežojoši zivsaimniecības apsaimniekošanas pasākumi, taču tā tas neesot gadījumā ar dienvidu daļu, kurā šo zivju sugas nav pārmērīgi izzvejotas. Šādi rīkojoties, neesot ievērots arī diskriminācijas aizlieguma princips, saskaņā ar kuru atbilstoši Tiesas pastāvīgajā judikatūrā noteiktajam attieksme pret līdzīgam situācijām nedrīkst būt atšķirīga un attieksme pret atšķirīgām situācijām nedrīkst būt vienāda, ja vien šāda attieksme nav objektīvi pamatota.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti Regulas (EK) Nr. 2371/2002 2. panta 1. punkts un 1995. gada Ņujorkas nolīguma 6. pants
               Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Padomes [2002. gada 20. decembra] Regulas (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku 2. panta 1. punktā ir noteikts, ka, veicot pasākumus, kas paredzēti, lai saglabātu zivju resursus un nodrošinātu ilgtspējīgu to izmantošanu, ir jārīkojas tālredzīgi; un ka identisks princips ir noteikts 6. pantā 1995.gada 4.augusta Nolīgumā par 1982. gada 10. decembra Apvienoto Nāciju Jūras tiesību konvencijas īstenošanu attiecībā uz transzonālo zivju krājumu un tālu migrējošo zivju krājumu saglabāšanu un apsaimniekošanu (Ņujorka, 1995; OV L 189, [17]. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 4. nod., 4. sēj., 5. lpp.), kuram Eiropas Savienība un tās toreizējās dalībvalstis pievienojās 2003. gada 19. decembrī, un kas stājās spēkā 2004. gada 18. janvārī. Prasītājas uzskata, ka apstrīdētajā regulā veiktā Ziemeļaustrumu Atlantijā esošo putasu krājumu apsaimniekošana, ciktāl tajā krājumu ziemeļu daļa netiek nošķirta no dienvidu daļas, paredzot tik radikālu un absolūtu dienvidu daļas nozvejas samazinājumu, ka rodas “risks”, kura dēļ būtu jārīkojas tālredzīgi.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts samērīguma princips
               Šajā ziņā prasītājas uzskata — veids, kā Savienība veic putasu krājumu apsaimniekošanu Ziemeļaustrumu Atlantijā 2013. gadā (apstrīdētā Padomes regula), ciktāl tajā ziemeļu daļa netiek nošķirta no dienvidu daļas un šai dienvidu daļai piemēroti traumējoši pasākumi (KPN samazinājumu), pārsniedzot izvirzītā mērķa (proti, atjaunot Ziemeļaustrumu Atlantijā esošos putasu krājumus) sasniegšanai vajadzīgo un ka tādēļ esot pretrunā samērīguma principam.


title: Lieta C-12/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. janvārī iesniedza Commissione tributaria provinciale di Genova (Itālija) – Ignazio Messina & C. SpA/Autorità portuale di Genova

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. janvārī iesniedza Commissione tributaria provinciale di Genova (Itālija) – Ignazio Messina & C. SpA/Autorità portuale di Genova

   (Lieta C-12/16)
   (2016/C 111/12)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione tributaria provinciale di Genova

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ignazio Messina & C. SpA

      Atbildētāja: Autorità portuale di Genova

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regula (EEK) Nr. 4055/1986 (1), kā to ir interpretējusi Tiesa, liedz piemērot tādu valsts tiesisko regulējumu kā Dekrētā Nr. 107/2009 noteiktais, kas paredz atšķirīgu kādas maksas maksājumu atkarībā no tā, vai maksa tiek noteikta kuģiem, kuri kuģo no kādas valsts ostas ārpus ES vai dodas uz šādu ostu, vai uz kuģiem, kas kuģo no Itālijas ostas vai dodas [uz] Itālijas ostu?

               2)

               Vai Regula (EEK) Nr. 4055/1986, kā to ir interpretējusi Tiesa, liedz piemērot tādu valsts tiesisko regulējumu kā Dekrētā Nr. 107/2009 noteiktais, kas paredz atšķirīgu kādas maksas maksājumu atkarībā no tā, vai maksa tiek noteikta kuģiem, kuri kuģo no kādas valsts ostas ārpus ES vai dodas uz šādu ostu, vai uz kuģiem, kas kuģo no Savienības ostas vai dodas uz Savienības ostu, ja šāda atšķirība ir pamatota ar tādu publisko funkciju un/vai uzdevumu un/vai darbību veikšana, kas netiek finansēti konkrēti no minētās maksas?

               3)

               Vai Regula (EEK) Nr. 4055/1986, kā to ir interpretējusi Tiesa, liedz piemērot tādu valsts tiesisko regulējumu kā Dekrētā Nr. 107/2009 noteiktais, kas paredz atšķirīgu kādas maksas maksājumu atkarībā no tā, vai maksa tiek noteikta kuģiem, kas kuģo no kādas valsts ostas ārpus ES vai dodas uz šādu ostu, vai uz kuģiem, kas kuģo no Savienības ostas vai dodas uz Savienības ostu, ja šāda atšķirība ir pamatota ar to, ka publiskas funkcijas veic citas struktūras, nevis tā, kuras budžetā maksa tiek iemaksāta?

               4)

               Vai Regula (EEK) Nr. 4055/1986, kā to ir interpretējusi Tiesa, liedz piemērot tādu valsts tiesisko regulējumu kā Dekrētā Nr. 107/2009 noteiktais, kas paredz atšķirīgu kādas maksas maksājumu atkarībā no tā, vai maksa tiek noteikta kuģiem, kas kuģo no kādas valsts ostas ārpus ES vai dodas uz šādu ostu, vai uz kuģiem, kuri kuģo no Savienības ostas vai dodas uz Savienības ostu, ja šāda atšķirība ir pamatota ar publisku funkciju veikšanu, taču nav noteiktas atsevišķas kompensējamās izmaksas, līdz ar to nav iespējams ne a priori, ne a posteriori pārbaudīt, kuru pakalpojumu izmaksas ir faktiski kompensētas [un] kādā veidā un apjomā minētie pakalpojumi ir tikuši finansēti no minētās maksas?

      (1)  Padomes 1986. gada 22. decembra Regula (EEK) Nr. 4055/86, ar ko brīvas pakalpojumu sniegšanas principu piemēro jūras pārvadājumiem starp dalībvalstīm un starp dalībvalstīm un trešām valstīm (OV L 378, 1. lpp.).


title: Lieta C-295/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 16. jūnijā iesniedza Raad van State (Nīderlande) – DOW Benelux  u.c./ Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 16. jūnijā iesniedza Raad van State (Nīderlande) – DOW Benelux u.c./Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

   (Lieta C-295/14)
   2014/C 303/28
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: DOW Benelux BV, Esso Nederland BV en ExxonMobil Chemical Holland BV, Kuwait Petroleum Europoort BV, Rütgers Resins BV en Koppers Netherlands BV, Yara Sluiskil BV, BP Raffinaderij Rotterdam BV, Zeeland Refinery NV, ESD-SIC BV, DSM Delft Permit BV, SABIC Innovative Plastics BV, Shell Nederland Raffinaderij BV en Shell Nederland Chemie BV, Akzo Nobel Chemicals BV en Akzo Nobel Industrial Chemicals BV, Emerald Kalama Chemical BV, Nedmag Industries Mining & Manufacturing Holding BV, Rosier Nederland BV, Nederlandse Aardolie Maatschappij BV, Tata Steel IJmuiden BV, Chemelot Site Permit BV, Eska Graphic Board BV, Koch HC Partnership BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. panta ceturtā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka iekārtu operatori, kuriem no 2013. gada ir piemērojamas Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvas 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV 2003, L 275), normas, izņemot iekārtu operatorus, kas norādīti direktīvas 10.a panta 3. punktā, un jauno iekārtu operatorus, nešaubīgi varēja vērsties Vispārējā tiesā, lūdzot atcelt Komisijas 2013. gada 5. septembra lēmumu par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punktu (OV L 240, 27. lpp.), ciktāl tajā ir noteikts vienots starpnozaru korekcijas koeficients?

               2)

               Vai Lēmums 2013/448/ES, ciktāl tajā ir noteikts vienots starpnozaru korekcijas koeficients, nav spēkā, jo šis lēmums nav ticis pieņemts atbilstīgi Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 1. punktā paredzētajai regulatīvajai kontroles procedūrai?

               3)

               Vai Komisijas 2011. gada 27. aprīļa Lēmuma 2011/278/ES, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (OV L 130, 1. lpp.), 15. pants ir pretrunā Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punktam, jo pirmais minētais pants, nosakot vienoto starpnozaru emisiju korekcijas koeficientu, neiekļauj elektroenerģijas ražotājus? Ja tā, kā šīs pretrunas ietekmē Lēmumu 2013/448/ES?

               4)

               Vai Lēmums 2013/448/ES, ciktāl tas nosaka vienoto starpnozaru korekcijas faktoru, nav spēkā, jo šis lēmums ir balstīts uz datiem, kas iesniegti, īstenojot Direktīvas 2003/87/EK 9.a panta 2. punktu, lai arī šajā panta punktā norādītie atbilstīgi 14. panta 1. punktam pieņemtie noteikumi, nav tikuši pieņemti?

               5)

               Vai Lēmums 2013/448/ES, ciktāl tas nosaka vienoto starpnozaru korekcijas koeficientu, ir pretrunā it īpaši Līguma par Eiropas Savienības darbību 296. pantam vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (1) 41. pantam, jo korekcijas koeficienta aprēķinu noteicošie emisiju daudzumi un emisijas kvotas lēmumā ir noteikti tikai daļēji?

               6)

               Vai Lēmums 2013/448/ES, ciktāl tas nosaka vienoto starpnozaru korekcijas koeficientu, ir pretrunā it īpaši Līguma par Eiropas Savienības darbību 296. pantam vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantam, jo šis korekcijas koeficients ir noteikts, izmantojot datus, kurus emisiju tirdzniecībā iesaistītie operatori nevarēja ņemt vērā?

      (1)  OV 2000, C 364, 1. lpp.


title: Lieta T-72/09: Vispārējās tiesas 2014. gada 17. decembra spriedums – Pilkington Group  u.c./Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Automašīnu stiklu Eiropas tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Nolīgumi par tirgu sadali un apmaiņa ar komerciāli sensitīvu informāciju — Naudas sodi — Tiesības uz aizstāvību — 2006. gada Pamatnostādņu naudas soda apmēra noteikšanai piemērošana ar atpakaļejošu spēku — Pārdošanas vērtība — Pasīva vai maznozīmīga loma — Naudas soda preventīvā iedarbība — Iepriekš piemērotu naudas sodu ņemšana vērā — Naudas soda maksimālais apmērs — Valūtas maiņas kurss naudas soda maksimālā apmēra aprēķinam

text:
               16.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/12

         Vispārējās tiesas 2014. gada 17. decembra spriedums – Pilkington Group u.c./Komisija
   (Lieta T-72/09) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Automašīnu stiklu Eiropas tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Nolīgumi par tirgu sadali un apmaiņa ar komerciāli sensitīvu informāciju - Naudas sodi - Tiesības uz aizstāvību - 2006. gada Pamatnostādņu naudas soda apmēra noteikšanai piemērošana ar atpakaļejošu spēku - Pārdošanas vērtība - Pasīva vai maznozīmīga loma - Naudas soda preventīvā iedarbība - Iepriekš piemērotu naudas sodu ņemšana vērā - Naudas soda maksimālais apmērs - Valūtas maiņas kurss naudas soda maksimālā apmēra aprēķinam)
   (2015/C 056/16)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Pilkington Group Ltd (St Helens, Apvienotā Karaliste), Pilkington Automotive Ltd (Lathom, Apvienotā Karaliste), Pilkington Automotive Deutschland GmbH (Witten, Vācija), Pilkington Holding GmbH (Gelsenkirchen, Vācija) un Pilkington Italia SpA (San Salvo, Itālija) (pārstāvji – J. Scott, S. Wisking, K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors, J. Turner, QC, A. Bates, barrister, C. Puech Baron un D. Katrana, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji F. Castillo de la Torre, A. Biolan un M. Kellerbauer, vēlāk A. Biolan, M. Kellerbauer un N. von Lingen un visbeidzot A. Biolan, M. Kellerbauer un F. Ronkes Agerbeek)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 12. novembra Lēmumu C(2008) 6815, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/39.125 – Automašīnu stikls), kas grozīts ar Komisijas 2009. gada 11. februāra Lēmumu C(2009) 863, galīgā redakcija, un ar Komisijas 2013. gada 28. februāra Lēmumu C(2013) 1119, galīgā redakcija, ciktāl tas attiecas uz prasītājām, kā arī, pakārtoti, prasība atcelt šī lēmuma 2. pantu, ar ko prasītājām ir piemērots naudas sods, vai, pakārtoti iepriekšējam, prasība samazināt šī naudas soda summu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH un Pilkington Italia SpA sedz 90 % no saviem tiesāšanās izdevumiem, ka arī atlīdzina visus Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, bet šī pēdējā atlīdzina 10 % no prasītāju tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 102, 1.5.2009.


title: Lieta F-44/14: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 18. maija spriedums – Pohjanmäki/Padome Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — Salīdzinošs nopelnu izvērtējums — Iecēlējinstitūcijas un konsultatīvās amatā paaugstināšanas komisijas attiecīgās lomas — Novērtējuma ziņojumu neesamība — Konsultatīvās amatā paaugstināšanas komisijas locekļu neiepazīšanās ar novērtējuma ziņojumiem — Konsultatīvās amatā paaugstināšanas komisijas ziņotāja un agrākā novērtētāja amatu savienojamība — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Darba stāžs attiecīgajā pakāpē — Īstenotās atbildības līmenis — Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/44

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 18. maija spriedums – Pohjanmäki/Padome
   (Lieta F-44/14) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - Salīdzinošs nopelnu izvērtējums - Iecēlējinstitūcijas un konsultatīvās amatā paaugstināšanas komisijas attiecīgās lomas - Novērtējuma ziņojumu neesamība - Konsultatīvās amatā paaugstināšanas komisijas locekļu neiepazīšanās ar novērtējuma ziņojumiem - Konsultatīvās amatā paaugstināšanas komisijas ziņotāja un agrākā novērtētāja amatu savienojamība - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Darba stāžs attiecīgajā pakāpē - Īstenotās atbildības līmenis - Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses)
   (2015/C 213/71)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Jaana Pohjanmäki (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – M. Velardo, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bauer, E. Rebasti un M. Veiga)

      Priekšmets

   Prasība, pirmkārt, atcelt Padomes lēmumu nepaaugstināt prasītāju AD 13 pakāpē un, otrkārt, piešķirt atlīdzību par apgalvoto nodarīto morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               J. Pohjanmäki sedz pusi no saviem izdevumiem;

               3)

               Eiropas Savienības padome sedz savus, kā arī atlīdzina pusi no J. Pohjanmäki tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 212, 7.7.2014., 46. lpp.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 24. jūnijā lietā T-190/02 Anita Jannice Österholm pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Ikgadējā atvaļinājumā ieskaitīta prombūtne — Termiņi — Intereses trūkums rīkoties — Piekritība)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/38

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 24. jūnijā
   lietā T-190/02 Anita Jannice Österholm pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Ikgadējā atvaļinājumā ieskaitīta prombūtne - Termiņi - Intereses trūkums rīkoties - Piekritība)
   (2004/C 228/84)
   Tiesvedības valoda: franču
   Lietā T - 190/02 Anita Jannice Österholm, ar dzīvesvietu Stokholmā (Zviedrija), kuru pārstāv J. R. Iturriagagoitia Bassas, avocat, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji: J. Currall un V. Joris, kas norādīja dzīvesvietu Luksemburgā, kuriem palīdzēja A. Dal Ferro, kas norādīja dzīvesvietu Luksemburgā) par prasību atcelt Komisijas lēmumu par prasītājas prombūtnes laikā no 2000. gada 8. jūlija līdz 31. jūlijam ieskaitīšanu ikgadējā atvaļinājumā, Pirmās instances tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Azizi, tiesneši M. Jaeger un F. Dehousse, sekretārs - administrators I. Natsinas, 2004. gada 24. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               noraidīt prasību kā nepiekritīgu Tiesai;

               2)

               katra puse sedz savus attiecīgos izdevumus.

      (1)  OV C 202, 24.8.02.


title: Lieta T-388/02: Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. decembra spriedums — Kronoply un Kronotex /Komisija (Valsts atbalsts — Komisijas lēmums necelt iebildumus — Prasība atcelt tiesību aktu — Termiņš prasības celšanai — Īsa paziņojuma publicēšana — Būtiskas konkurences situācijas ietekmes neesamība — Nepieņemamība — Ieinteresētās personas statuss — Pieņemamība — Formālas izmeklēšanas procedūras neierosināšana — Nopietnu grūtību neesamība)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/24

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. decembra spriedums — Kronoply un Kronotex/Komisija
   (Lieta T-388/02) (1)

   (Valsts atbalsts - Komisijas lēmums necelt iebildumus - Prasība atcelt tiesību aktu - Termiņš prasības celšanai - Īsa paziņojuma publicēšana - Būtiskas konkurences situācijas ietekmes neesamība - Nepieņemamība - Ieinteresētās personas statuss - Pieņemamība - Formālas izmeklēšanas procedūras neierosināšana - Nopietnu grūtību neesamība)
   (2009/C 32/44)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Kronoply GmbH & Co. KG, Heiligengrabe (Vācija), un Kronotex GmbH & Co. KG (Heiligengrabe) (pārstāvji — sākotnēji R. Nierer, pēc tam R. Nierer un L. Gordalla, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Kreuschitz un M. Niejahr, pēc tam V. Kreuschitz)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju: Zellstoff Stendal GmbH, Arneburg (Vācija) (pārstāvji — T. Müller-Ibold un K. U. Karl, pēc tam T. Müller-Ibold, advokāti), Vācijas Federālā Republika (pārstāvji — W. D. Plessing un M. Lumma) un Saksija-Anhalte (Vācija) (pārstāvji — C. von Donat un G. Quardt, advokāti)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2002. gada 19. jūnija lēmumu necelt iebildumus par Vācijas iestāžu Zellstoff Stendal papīrfabrikas būvniecībai piešķirto atbalstu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Kronoply GmbH & Co. KG un Kronotex GmbH & Co. KG sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Kopienu Komisijas, kā arī Zellstoff Stendal GmbH un Saksijas-Anhaltes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Vācijas Federālā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 44, 22.02.2003.


title: Lieta C-317/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. jūlijā – Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/28

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. jūlijā – Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-317/14)
   2014/C 303/36
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Enegren un D. Martin)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka, prasot kandidātiem uz amatu franču vai vācu valodas reģionu pašvaldību dienestos, kuriem nav diplomu vai sertifikātu, kas apliecinātu, ka viņi ir pabeiguši studijas attiecīgajā valodā, iegūt SELOR izdotu sertifikātu pēc šīs iestādes organizēta eksāmena nokārtošanas kā vienīgo pierādījumu valodu zināšanām, kādas tiek prasītas attiecīgo amatu ieņemšanai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi LESD 45. pantā un Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 5. aprīļa Regulā (ES) Nr. 492/2011 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā (1) paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Beļģijas tiesību aktos ietvertā prasība par vienīgo pierādījumu valodu zināšanām kā nosacījumu piekļuvei amatiem franču vai vācu valodas reģionu pašvaldību dienestos kandidātiem, kuriem nav diploma, kas apliecinātu studiju pabeigšanu attiecīgajā valodā, ir uzskatāma par diskrimināciju, kas ir aizliegta ar LESD 45. pantu, kā arī ar Regulu (ES) Nr. 492/2001.

      (1)  OV L 141, 1. lpp.


title: Lieta C-42/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/28

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-42/09)
   (2009/C 69/52)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Lozano Palacios un E. Vesco)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/45/EK (1) par dalībvalstu izsniegto jūrnieku sertifikātu savstarpēju atzīšanu un Direktīvas 2001/25/EK grozīšanu prasības vai, jebkurā gadījumā, nepaziņojot par šo aktu pieņemšanu Komisijai, Itālijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 5. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2005/45/EK transponēšanai beidzās 2007. gada 20. oktobrī.

      (1)  OV L 255, 160. lpp.


title: Lieta F-130/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. decembra spriedums — Verile un Gjergji /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Pensijas tiesību, kas iegūtas valsts pensiju shēmā, pārskaitīšana — Regula, ar kuru tiek koriģēta iemaksu likme Savienības pensiju shēmā — Aktuāro vērtību koriģēšana — Jauno vispārīgo īstenošanas noteikumu piemērošana laikā — Priekšrocību par izdienas gadiem piedāvājuma atsaukšana — Tiesiskums — Nosacījumi)

text:
               1.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/19

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. decembra spriedums — Verile un Gjergji/Komisija
   (Lieta F-130/11) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Pensijas tiesību, kas iegūtas valsts pensiju shēmā, pārskaitīšana - Regula, ar kuru tiek koriģēta iemaksu likme Savienības pensiju shēmā - Aktuāro vērtību koriģēšana - Jauno vispārīgo īstenošanas noteikumu piemērošana laikā - Priekšrocību par izdienas gadiem piedāvājuma atsaukšana - Tiesiskums - Nosacījumi)
   2014/C 31/32
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Marco Verile (Cadrezzate, Itālija) un Anduela Gjergji (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal un S. Orlandi, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Martin un J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumus par pensijas tiesību, kas iegūtas pirms stāšanās amatā Komisijā, pārskaitīšanu, pamatojoties uz PMO pārrēķināto priekšlikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Komisijas 2011. gada 20. maija un 2011. gada 19. maija lēmumus, kas adresēti attiecīgi M. Verile un A. Gjergji, atcelt;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina M. Verile un A. Gjergji tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 65, 3.3.2012., 22. lpp.


title: Lieta T-114/07: Prasība, kas celta 2007. gada 13. aprīlī — Last Minute Network /ITSB — Last Minute Tour ( LAST MINUTE TOUR )

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/22

         Prasība, kas celta 2007. gada 13. aprīlī — Last Minute Network/ITSB — Last Minute Tour (“LAST MINUTE TOUR”)
   (Lieta T-114/07)
   (2007/C 129/39)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Last Minute Network Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — P. Brownlow, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Last Minute Tour SpA, Milāna (Itālija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt pilnībā atbildētāja — Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) — Apelāciju otrās padomes 2007. gada 8. februāra lēmumu;

               —

               atzīt Kopienas preču zīmi Nr. 1 552 231 par spēkā neesošu attiecībā uz 39. un 42. klasi;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme “LAST MINUTE TOUR”, kas attiecas uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 16., 39. un 42. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 1 552 231

      Kopienas preču zīmes īpašniece: Last Minute Tour SpA

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: nereģistrēta valsts vārdiska preču zīme “LASTMINUTE.COM”, kas attiecas uz pakalpojumiem, kuri ietilpst 39. un 42. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: Kopienas preču zīmi atzīt par spēkā neesošu attiecībā uz pakalpojumiem, kuri ietilpst 39. un 42. klasē, un noraidīt atzīšanas par spēkā neesošu lūgumu attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 16. klasē

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Anulēšanas nodaļas lēmumu un noraidīt lūgumu atzīt par spēkā neesošu

      Izvirzītie pamati: nepareizi nolemjot, ka pieteicējas nereģistrētā preču zīme nedeva tai tiesības aizliegt pieteiktās preču zīmes izmantošanu Apvienotajā Karalistē, un nepareizi veicot pārbaudi, lai noteiktu sajaukšanas iespēju, Apelāciju padome ir pārkāpusi Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 4. punktu.


title: Lieta C-48/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 25. janvārī ( Landgericht Nürnberg-Fürth lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Adam Opel AG pret Autec AG (Prejudiciāls nolēmums — Preču zīme — Pirmās direktīvas 89/104/EEK 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 2. punkts un 6. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Reģistrētas preču zīmes īpašnieka tiesības iebilst pret to, ka cita persona izmanto šai preču zīmei identisku vai līdzīgu zīmi — Automašīnām un rotaļlietām reģistrēta preču zīme — Citas personas atveidota preču zīme uz šīs preču zīmes automašīnu samazinātiem modeļiem)

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/4

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 25. janvārī (Landgericht Nürnberg-Fürth lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Adam Opel AG pret Autec AG

   (Lieta C-48/05) (1)

   (Prejudiciāls nolēmums - Preču zīme - Pirmās direktīvas 89/104/EEK 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 2. punkts un 6. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Reģistrētas preču zīmes īpašnieka tiesības iebilst pret to, ka cita persona izmanto šai preču zīmei identisku vai līdzīgu zīmi - Automašīnām un rotaļlietām reģistrēta preču zīme - Citas personas atveidota preču zīme uz šīs preču zīmes automašīnu samazinātiem modeļiem)
   (2007/C 56/06)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Landgericht Nürnberg-Fürth (Vācija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Adam Opel AG

      Atbildētāja: Autec AG

   Persona, kas iestājusies lietā: Deutscher Verband der Spielwaren-Industrie eV
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landgericht Nürnberg-Fürth — Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.), 5. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 6. panta 1. punkta b) apakšpunkta interpretācija — Reģistrētas preču zīmes īpašnieka tiesības iebilst pret to, ka cita persona izmanto šo preču zīmi — Automašīnas ražotāja logo atveidošana uz automašīnu samazinātiem modeļiem
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               ja preču zīme ir reģistrēta gan automašīnām, kurām tā ir ieguvusi savu reputāciju, gan rotaļlietām, tas, ka cita persona bez preču zīmes īpašnieka piekrišanas atveido uz minētās preču zīmes automašīnu samazinātiem modeļiem zīmi, kas ir identiska šai preču zīmei, lai pareizi atveidotu šīs automašīnas, un šo samazināto modeļu tirdzniecība

                           —

                           ir tāda izmantošana Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 5. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē, ko preču zīmes īpašniekam ir tiesības aizliegt, ja tā apdraud vai var apdraudēt tādas preču zīmes darbību, kas reģistrēta rotaļlietām;

                           —

                           ir tāda izmantošana minētās direktīvas 5. panta 2. punkta izpratnē, ko preču zīmes īpašniekam ir tiesības aizliegt, ja šajā tiesību normā noteiktā aizsardzība ir paredzēta valsts tiesībās, ja šī neattaisnotā izmantošana nepamatoti gūst labumu no tādas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas, kas reģistrēta automašīnām, vai nodara tai kaitējumu;

               2)

               ja preču zīme ir reģistrēta automašīnām, tas, ka cita persona bez preču zīmes īpašnieka piekrišanas atveido uz minētās preču zīmes automašīnu samazinātiem modeļiem zīmi, kas ir identiska šai preču zīmei, lai pareizi atveidotu šīs automašīnas, un šo samazināto modeļu tirdzniecība, nav tādas norādes, kas attiecas uz samazināto modeļu īpašībām, izmantošana Direktīvas 89/104 6. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē.

      (1)  OV C 82, 2.4.2005.


title: Lieta C-331/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 16. aprīļa spriedumu lietā T-402/12 Carl Schlyter/Eiropas Komisija 2015. gada 3. jūlijā iesniedza Francijas Republika

text:
               21.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/27

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 16. aprīļa spriedumu lietā T-402/12 Carl Schlyter/Eiropas Komisija 2015. gada 3. jūlijā iesniedza Francijas Republika
   (Lieta C-331/15 P)
   (2015/C 311/33)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Francijas Republika (pārstāvji – G. de Bergues, D. Colas, F. Fize)

      Pārējie lietas dalībnieki: Carl Schlyter, Eiropas Komisija, Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

   Francijas valdība lūdz Tiesu:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas ceturtās palātas 2015. gada 16. aprīļa spriedumu lietā T-402/12 Carl Schlyter/Komisija, ciktāl ar šo spriedumu ir atcelts Eiropas Komisijas 2012. gada 27. jūnija lēmums, ar kuru status quo laikposmā ir atteikta piekļuve sīki izstrādātam atzinumam par lēmumprojektu par vielu, ko veido nanodaļiņas, ikgadējās deklarācijas saturu un iesniegšanas kārtību (2011/673/F), ko tai bija paziņojušas Francijas iestādes atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvai 98/34/EK (1), ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvu 98/48/EK;

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā apelācijas sūdzībā, kas iesniegta 2015. gada 3. jūlijā, Francijas valdība, pamatojoties uz Tiesas Statūtu 56. pantu, lūdz Eiropas Savienības Tiesai atcelt Vispārējās tiesas ceturtās palātas 2015. gada 16. aprīļa spriedumu lietā Carl Schlyter/Komisija (turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”).
   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai Francijas valdība izvirza vienu pamatu.
   Šī pamata pamatošanai Francijas valdība būtībā uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi vairākas kļūdas tiesību piemērošanā attiecībā uz Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvā 98/34/EK, ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā (turpmāk tekstā – “Direktīva 98/34”), paredzēto procedūru un attiecībā uz tāda izņēmuma piemērošanu, kas attiecas uz pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķiem, kā tas paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (2) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 1049/2001”) 4. panta 2. punkta trešajā ievilkumā.

      Pirmām kārtām, Francijas valdība apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atsakoties kvalificēt Direktīvā 98/34 paredzēto procedūru kā izmeklēšanu Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta trešā ievilkuma izpratnē.
   Šajā ziņā Francijas valdība, pirmkārt, norāda, ka pārsūdzētajā spriedumā sniegtā Vispārējās tiesas izmeklēšanas jēdziena definīcija nav pamatota ne ar vienu definīciju, kas būtu noteikta Regulā Nr. 1049/2001, Direktīvā 98/34 vai judikatūrā.
   Turklāt, otrkārt, šī definīcija nav saskanīga ar risinājumu, kādu pieņēmusi Vispārējās tiesas astotā palāta 2014. gada 25. septembra spriedumā lietā T-306/12 Spirlea/Komisija. Proti, minētajā spriedumā Vispārējā tiesa ir atzinusi, ka tā sauktā “EU Pilot” procedūra var tikt kvalificēta kā izmeklēšana Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta trešā ievilkuma izpratnē. Kā norāda Francijas valdība, tā sauktās “EU Pilot” procedūras mērķi un norise lielā mērā līdzinās Direktīvā 98/34 paredzētās procedūras mērķiem un norisei.
   Treškārt, ja Tiesa izvēlētos pārņemt pārsūdzētajā spriedumā sniegto izmeklēšanas jēdziena definīciju, Francijas valdība uzskata, ka Direktīvā 98/34 paredzētā procedūra, ņemot vērā tās mērķus un norisi, katrā ziņā atbilst šai definīcijai.

      Otrām kārtām, Francijas valdība, pirmkārt, uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pakārtoti uzskatīdama, ka pat gadījumā, ja Komisijas izdotais sīki izstrādātais atzinums ietilpst izmeklēšanas darbībā Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta trešā ievilkuma izpratnē, šī dokumenta izpaušana obligāti nekaitē Direktīvā 98/34 paredzētās procedūras mērķim.
   Šajā ziņā Francijas valdība norāda, ka prasītājs savā sākotnējā prasības pieteikumā, replikas rakstā vai savos apsvērumos par personu, kas iestājušās lietā, procesuālajiem rakstiem nevienā brīdī nav izvirzījis argumentu, ka gadījumā, ja Direktīvā 98/34 paredzētā procedūra būtu uzskatāma par izmeklēšanu, apstrīdētā dokumenta izpaušana neradītu šīs izmeklēšanas darbības mērķim kaitējumu.
   Līdz ar to, tā kā Vispārējās tiesas pakārtoti izvirzīto pamatu nebija izvirzījis pats prasītājs un tā kā tas attiecas uz apstrīdētā lēmuma tiesiskumu pēc būtības, Francijas valdība uzskata, ka Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 84.–88. punktā, izvirzīdama šo pamatu pēc savas iniciatīvas, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.
   Otrkārt, Vispārējā tiesa pārsūdzētajā spriedumā ir uzskatījusi, ka Direktīvā 98/34 paredzētās procedūras mērķis ir nepieļaut, ka valsts likumdevējs pieņem valsts tehniskos noteikumus, kas rada šķēršļus preču vai pakalpojumu brīvai apritei vai pakalpojumu tirgus dalībnieku uzņēmējdarbības brīvībai iekšējā tirgū (pārsūdzētā sprieduma 85. punkts).
   Francijas valdība uzskata, ka tādējādi Vispārējā tiesa Direktīvā 98/34 paredzētās procedūras mērķi ir interpretējusi šauri.
   Proti, Francijas valdība faktiski uzskata, ka līdztekus valsts noteikumu atbilstības mērķim Direktīvā 98/34 paredzētās procedūras mērķis arīdzan attiecas uz dialoga kvalitāti starp Komisiju un attiecīgo dalībvalsti.

      (1)  OV L 204, 37. lpp.

      (2)  OV L 145, 43. lpp.


title: Lieta F-48/10: Prasība, kas celta 2010. gada 22. jūnijā — Z /Tiesa

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/42

         Prasība, kas celta 2010. gada 22. jūnijā — Z/Tiesa
   (Lieta F-48/10)
   ()
   2010/C 246/73
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Z (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji — L. Levi un M. Vandenbussche, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa

      Strīda priekšmets un apraksts

   Lēmuma prasītājam uzlikt disciplinārsodu — rakstveida brīdinājumu atcelšana, kā arī piespriešana atbildētājai izmaksāt summu kā atlīdzību par morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2009. gada 10. jūlija lēmumu, ar kuru prasītājam tiek uzlikts disciplinārsods rakstveida brīdinājuma formā;

               —

               ciktāl nepieciešams — atcelt 2010. gada 15. martā saņemto 2010. gada 10. marta lēmumu par sūdzības noraidīšanu;

               —

               piespriest atbildētājai izmaksāt EUR 50 000 kā atlīdzību par morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Tiesai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-199/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. aprīlī iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – János Kárász / Nyugdíjfolyósító Igazgatóság

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. aprīlī iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – János Kárász/Nyugdíjfolyósító Igazgatóság

   (Lieta C-199/14)
   2014/C 245/05
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: János Kárász

      Atbildētāja: Nyugdíjfolyósító Igazgatóság

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pants ir interpretējams tādējādi, ka minētajā tiesību normā paredzētās tiesības uz īpašumu tiek pārkāptas gadījumos, kad tiek atņemta vecuma pensija – tiesības uz kuru rodas, sasniedzot noteiktu vecumu, – un atlikta vai pārtraukta tās maksāšana?


title: Lieta C-34/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale ordinario di Padova (Itālija) 2008. gada 28. janvāra rīkojumu — Azienda Agricola Disarò Antonio / Cooperativa Milka 2000 Soc. coop. arl

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale ordinario di Padova (Itālija) 2008. gada 28. janvāra rīkojumu — Azienda Agricola Disarò Antonio/Cooperativa Milka 2000 Soc. coop. arl

   (Lieta C-34/08)
   (2008/C 92/27)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale ordinario di Padova
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Azienda Agricola Disarò Antonio

      Atbildētājs: Cooperativa Milka 2000 Soc. coop. arl

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2003. gada 29. septembra Regula (EK) Nr. 1788/2003 (1), ar ko nosaka maksājumu piena un piena produktu nozarē, ja tiek pārsniegta valstij piešķirtā kvota, neņemot vērā katrai Kopienas dalībvalstij piešķirtā daudzuma atjaunināšanu pēc īpašas attiecīgi saražotā daudzuma pārbaudes, ir saderīga ar EK līguma 32. pantu un ar kopējās lauksaimniecības politikas mērķiem, kas noteikti šajā pantā un kas ir — celt lauksaimniecības ražīgumu, veicinot tehnikas attīstību un panākot lauksaimniecības ražošanas racionālu attīstību un ražošanas faktoru, jo īpaši darbaspēka, optimālu izmantojumu, tiktāl, ciktāl šī sistēma ietekmē arī Itālijas piena un piena produktu ražotājus, liedzot tiem gan pietiekami augstu dzīves līmeni, gan iespēju attīstīties, jo tie nesaņem pietiekamu atlīdzību par ražošanas faktoru izmantošanu un it īpaši tādēļ, ka Itālija faktiski ir valsts ar piena deficītu (skat. valdības ziņojumu, 6.5 punkts), kurai ir jāimportē izejvielas, lai uzturētu rūpniecības nozares, kas ir iesaistītas kvalitatīvu produktu ražošanā un tirdzniecībā (skat. pievienoto 2004. gada 15. februāra lauksaimniecības ziņojumu)?

               2)

               Vai iepriekš minētā Padomes (EK) Regula Nr. 1788/2003 ir saderīga ar EK līguma 33. pantu tiktāl, ciktāl ar to nosaka tirgus kopīgu organizāciju, vienlaicīgi nepieļaujot diskrimināciju starp ražotājiem vai patērētājiem Kopienā, bet, neraugoties uz to, papildmaksājums bez atšķirības tiek attiecināts uz visiem ražotājiem, gan tiem, kuri rada deficītu, gan tiem, kuri ražo pārpalikumu, diskriminējot Itālijas ražotājus, kuru valstī pastāv piena deficīts?

               3)

               Vai iepriekš minētā Padomes (EK) Regula Nr. 1788/2003 ir saderīga ar EK līguma 34. pantu tiktāl, ciktāl tajā ir paredzēts, ka EK līguma 33. pantā izvirzīto mērķu sasniegšanai “nepieļauj ražotāju un patērētāju diskrimināciju”, ja šāda diskriminācija tiek radīta ar regulu, kura, paredzot papildmaksājumu, pieprasa vienotus maksājumus gan no tiem ražotājiem, kuri ir piederīgi valstīm, kurās ir piena ražošanas pārpalikums, gan no ražotājiem, kuri ir piederīgi tādai piena deficīta valstij kā Itālija?

               4)

               Vai Padomes 2003. gada 23. septembra Regula (EK) Nr. 1788/2003 ir saderīga ar EK līguma 5. pantā noteikto samērīguma principu tiktāl, ciktāl tajā ir paredzēts, ka “Kopienas rīcība vienmēr ir samērīga ar šā Līguma mērķiem”, bet, paredzot vienoto papildmaksājuma piemērojamību, tiek pārsniegti tirgus kopīgas organizācijas izveidošanas mērķi, jo Itālijas vidusmēra lauksaimniekiem tiek radīta zema produktivitāte, zemi ienākumi un patstāvīga vajadzība paļauties uz valsts atbalstu?

      (1)  OV L 270, 123. lpp.


title: Lieta T-488/17: Prasība, kas celta 2017. gada 3. augustā – Ghost – Corporate Management/EUIPO (“Dry Zone”)

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/40

         Prasība, kas celta 2017. gada 3. augustā – Ghost – Corporate Management/EUIPO (“Dry Zone”)
   (Lieta T-488/17)
   (2017/C 309/53)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ghost – Corporate Management SA (Lisabona, Portugāle) (pārstāve – S. de Barros Araújo, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Dry zone” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 498 322

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 5. jūnija lēmums lietā R 0683/2017-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               apmierināt šo prasību un tādēļ pilnībā atcelt Apelācijas otrās padomes 2017. gada 5. jūnija lēmumu, un tāpēc aizstāt apstrīdēto lēmumu ar citu, ar kuru tiek atzīts, ka attiecīgā apelācijas sūdzība lietā R 683/2017-2, ESPZ Nr. 015498322 “Dry Zone” tika iesniegta paredzētajā termiņā un nodrošināt attiecīgā procesa turpmāko gaitu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Pirmais pamats: Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.) 60. panta un Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1995, L 303, 1.lpp.), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 16. decembra Regulu (ES) Nr. 2015/2424, ar ko groza Regulu Nr. 207/2009 un Regulu Nr. 2868/95 un atceļ Komisijas Regulu (EK) Nr. 2869/95 par maksām, kas jāmaksā Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (OV 2015, L 341, 21. lpp.), 72. panta 1. punkta pārkāpums.

               —

               Otrais pamats: prasītājas procesuālo garantiju neievērošana, neveicot tādu faktisko apstākļu analīzi, kas ir ārpus tās kontroles jomas, vai tādu, kas varētu liecināt par nepārvaramās varas apstākļu iestāšanos, tādējādi pārkāpjot samērīguma principu.

               —

               Trešais pamats: tiesiskās paļāvības aizsardzības un juridiskās noteiktības principu pārkāpums.


title: Lieta F-25/12: Prasība, kas celta 2012. gada 21. februārī — ZZ /Komisija

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/36

         Prasība, kas celta 2012. gada 21. februārī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-25/12)
   2012/C 138/84
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — P. Pradal, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru prasītājam tika atteikta dienas naudas piešķiršana

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas iecēlējinstitūcijas 2011. gada 21. novembra lēmumu, kas tika pieņemts, atbildot uz prasītāja sūdzību par Individuālo tiesību pārvaldes un maksājumu biroja (PMO) lēmumu atteikt viņam piešķirt dienas naudu pēc stāšanās amatā Eiropas Komisijā 2011. gada 1. februārī;

               —

               lemt par dienas naudas piešķiršanu prasītājam saskaņā ar Civildienesta noteikumu 71. pantu, Civildienesta noteikumu VII pielikuma 10. panta 1. punktu un Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 25. un 92. pantu.


title: Lieta T-235/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 21. jūnija spriedums – GP Joule PV/EUIPO – Green Power Technologies (“GPTech”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “GPTech” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “GP JOULE” — Pierādījumu par pilnvarām celt iebildumus nesniegšana procesā Iebildumu nodaļā — Pierādījumu sniegšana pirmo reizi apelācijas padomē — Neņemšana vērā — Apelācijas padomes rīcības brīvība — Apstākļi, kas neļauj ņemt vērā papildu vai papildinošus pierādījumus — Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts — Regulas (EK) Nr. 2868/95 17. noteikuma 4. punkts, 19. noteikuma 2. punkts, 20. noteikuma 1. punkts un 50. noteikuma 1. punkts

text:
               7.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/24

         Vispārējās tiesas 2017. gada 21. jūnija spriedums – GP Joule PV/EUIPO – Green Power Technologies (“GPTech”)
   (Lieta T-235/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “GPTech” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “GP JOULE” - Pierādījumu par pilnvarām celt iebildumus nesniegšana procesā Iebildumu nodaļā - Pierādījumu sniegšana pirmo reizi apelācijas padomē - Neņemšana vērā - Apelācijas padomes rīcības brīvība - Apstākļi, kas neļauj ņemt vērā papildu vai papildinošus pierādījumus - Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts - Regulas (EK) Nr. 2868/95 17. noteikuma 4. punkts, 19. noteikuma 2. punkts, 20. noteikuma 1. punkts un 50. noteikuma 1. punkts)
   (2017/C 256/26)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: GP Joule PV GmbH & Co. KG (Reußenköge, Vācija) (pārstāvis – F. Döring, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – E. Zaera Cuadrado)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Green Power Technologies, SL (Bollullos de la Mitación, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 9. februāra lēmumu lietā R 848/2015-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp GP Joule PV un Green Power Technologies

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               GP Joule PV GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 279, 1.8.2016.


title: Lieta T-62/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 13. maija spriedums – Market Watch/EUIPO – El Corte Inglés (“MITOCHRON”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MITOCHRON” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “mito” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/18

         Vispārējās tiesas 2016. gada 13. maija spriedums – Market Watch/EUIPO – El Corte Inglés (“MITOCHRON”)
   (Lieta T-62/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MITOCHRON” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “mito” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 232/23)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Market Watch Franchise & Consulting, Inc. (Freeport, Bahamas) (pārstāvis – J. Korab, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – S. Bonne)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2014. gada 19. novembra lēmumu lietā R 508/2014–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp El Corte Inglés, SA un Market Watch Franchise & Consulting, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Market Watch Franchise & Consulting, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 107, 30.3.2015.


title: Lieta C-138/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. martā iesniedza Handelsgericht Wien (Austrija) – Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger Reg. Gen. mbH (AKM)/Zürs.net Betriebs GmbH

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. martā iesniedza Handelsgericht Wien (Austrija) – Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger Reg. Gen. mbH (AKM)/Zürs.net Betriebs GmbH

   (Lieta C-138/16)
   (2016/C 222/02)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Handelsgericht Wien

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger Reg. Gen. mbH (AKM)

      Atbildētāja: Zürs.net Betriebs GmbH

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (1) 3. panta 1. punkts vai 5. pants vai Bernes konvencijas par literatūras un mākslas darbu aizsardzību Stokholmas/Parīzes 1967./1971. gada akta redakcijā 11.bis panta 1. punkta ii) apakšpunkts ir interpretējami tādējādi, ka regulējums, saskaņā ar kuru radiopārraižu raidīšana, izmantojot tādas “koplietošanas antenu sistēmas”, kādu izmanto atbildētāja pamatlietā,

               a)

               nav uzskatāma par jaunu radiopārraidi, ja antenai ir pievienoti ne vairāk kā 500 abonentu, un/vai

               b)

               ir uzskatāma par sākotnējās radiopārraides daļu, ja notiek vienlaicīga, pilnīga un neizmainīta Österreichischer Rundfunk [Austrijas Radio] radiopārraižu pārraidīšana ar iekšzemes (Austrijas) pakalpojumu palīdzību,

         un uz šādu lietojumu neattiecas arī citas ekskluzīvas tiesības, kas regulē distanciālo publiskošanu Direktīvas 2001/29/EK 3. panta 1. punkta izpratnē, un tādēļ tam nav jāsaņem autora atļauja un par to nepienākas atlīdzība,
   ir pretrunā Savienības tiesībām vai tiesību normām, ko paredz Bernes konvencija kā Savienības tiesībām pieskaitāms starptautiskais nolīgums?

      (1)  OV L 167, 10. lpp.


title: Lieta T-430/13 P: Vispārējās tiesas 2015. gada 27. februāra spriedums – EESK/Achab Apelācijas sūdzība — Civildienests — Ierēdņi — Atalgojums — Ekspatriācijas pabalsts — Naturalizācija — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts — Nepamatotu maksājumu atgūšana — Civildienesta noteikumu 85. panta pirmā daļa

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/23

         Vispārējās tiesas 2015. gada 27. februāra spriedums – EESK/Achab

   (Lieta T-430/13 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Civildienests - Ierēdņi - Atalgojums - Ekspatriācijas pabalsts - Naturalizācija - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts - Nepamatotu maksājumu atgūšana - Civildienesta noteikumu 85. panta pirmā daļa)
   (2015/C 127/31)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (EESK) (pārstāvji – sākotnēji M. Arsène, vēlāk M. Pascua Mateo un L. Camarena Januzec, piedaloties D. Waelbroeck un A. Duron, avocats)

      Otrs lietas dalībnieks: Mohammed Achab (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – N. Lhoëst, avocat)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 26. jūnija spriedumu lietā F-21/12 Achab/EESK (Krājums-CDL, EU:F:2013:95), lūdzot šo spriedumu atcelt.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (EESK) sedz savus, kā arī atlīdzina Mohammed Achab tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 325, 9.11.2013.


title: Lieta T-43/11: Prasība, kas celta 2011. gada 25. janvārī — Singapore Airlines un Singapore Airlines Cargo PTE /Komisija

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/21

         Prasība, kas celta 2011. gada 25. janvārī — Singapore Airlines un Singapore Airlines Cargo PTE/Komisija
   (Lieta T-43/11)
   2011/C 89/43
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Singapore Airlines Ltd un Singapore Airlines Cargo PTE Ltd (pārstāvji — J. Kallaugher, Solicitor, J. P. Poitras, Solicitor, J. R. Calzado un É. Barbier de la Serre, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 9. novembra Lēmumu lietā COMP/39.258 — Kravu gaisa pārvadājumi;

               —

               papildus vai pakārtoti, samazināt prasītājām uzlikto naudas sodu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Lai pamatotu savu prasību, prasītājas izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar lēmumu ir pārkāptas būtiskās procesa prasības, ieskaitot:

                           —

                           tiesības uz neatkarīgu un objektīvu tiesu;

                           —

                           tiesības uz tiesisko drošību un paredzamiem sodiem un

                           —

                           prasītāju tiesībām uz aizstāvību, jo Singapore Airlines Cargo PTE Ltd netika sniegta piekļuve pie atbildēm uz paziņojumu par iebildumiem, kuras bija snieguši citi uzņēmumi, kuriem adresēts paziņojums par iebildumiem, un pie citiem atbilstošiem materiāliem, kas atrodas Komisijas rīcībā un kuri ir izmantoti lēmumā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka lēmumā ir pieļauta virkne faktu kļūdu un kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 101. pantu saistībā ar apgalvotā “karteļa” būtību un apjomu:

                           —

                           Lēmumā ir norādīts nepietiekams pamatojums, jo tajā nav izskaidrots pamatojums šajā lēmumā veiktajām konstatācijām un tajā nav definēti attiecīgie tirgi.

                           —

                           Lēmumā ir pieļautas kļūdas vērtējumā saistībā ar apgalvotā “karteļa” būtību un apjomu. Konkrētāk, kontakti, kuri ir izvirzīti apstrīdētajā lēmumā, nav vienots pasaules mēroga tīkls un konstatācija par “kopējo mērķi”, kas saista šos kontaktus, nav pamatota ar pierādījumiem;

                           —

                           Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, definējot apgalvotā kompleksā pārkāpuma elementus;

                           —

                           Komisija ir kļūdaini novērtējusi apgalvoto komplekso pārkāpumu saistībā ar komisijas maksas nemaksāšanu par piemaksām un

                           —

                           Komisija ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un vērtējumā, apskatot trīs apgalvotos pārkāpuma “elementus” kā vienotu pārkāpumu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un faktu kļūdas, piemērojot LESD 101. pantu rīcībai, kas saistīta ar pārdošanām ārvalstu jurisdikcijās:

                           —

                           Komisija ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un faktu kļūdas, piemērojot LESD 101. pantu rīcībai, kas ietekmē tirgus ārpus ES, tādējādi pārkāpjot noteikumus, kas ierobežo ES jurisdikciju saistībā ar šādu rīcību; un

                           —

                           Komisija ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un kļūdas vērtējumā, atsakoties ņemt vērā faktu, ka saistībā ar ārvalstu jurisdikcijām, kurām lēmumā ir veltīta ievērojama uzmanība, lēmumā nav pienācīgi atspoguļots fakts, ka valdības iestādes aktīvi uzraudzīja un faktiski pieprasīja minēto rīcību.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi virkni kļūdu, vainojot Singapore Airlines Cargo PTE Ltd apgalvotajā pārkāpumā:

                           —

                           Komisija ir pieļāvusi vairākas kļūdas tiesību piemērošanā un kļūdas vērtējumā, analizējot un ņemot vērā kontaktus, kas bijuši pirms 2004. gada 1. maija, kontaktus saistībā ar ekspeditoru pieprasījumiem par komisijas maksāšanu, kontaktus par drošības piemaksām, kontaktus saistībā ar degvielas piemaksām ārpus ES un kontaktus saistībā ar degvielas piemaksām ES;

                           —

                           Komisija ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un kļūdas vērtējumā saistībā ar WOW alianses kontaktu izmantošanu, lai pierādītu Singapore Airlines Cargo PTE Ltd piedalīšanos apgalvotajā pārkāpumā, un

                           —

                           Komisija nav pierādījusi, ka Singapore Airlines Cargo PTE Ltd zināja vai tai vajadzēja zināt par apgalvoto pārkāpumu un to sastādošajiem elementiem.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav izpildījusi savu pienākumu saskaņā ar labas pārvaldības principu rūpīgi un objektīvi izvērtēt visus lietas elementus.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka lēmumā ir pieļautas vairākas kļūdas tiesību piemērošanā un kļūdas vērtējumā, aprēķinot prasītājām uzlikto naudas sodu:

                           —

                           Komisija ir pārkāpusi Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.), samērīguma principu un vienlīdzības attieksmes principu, aprēķinot pārdošanu vērtību, jo tā nav ņēmusi vērā:

                                       —

                                       faktu, ka apgrozījums par ienākošajām kravām neattiecas uz pārdošanām EEZ;

                                       —

                                       rīcības ierobežoto ģeogrāfisko apjomu saistībā ar to, ar ko apstrīdētajā lēmumā ir konstatēts pārkāpums;

                                       —

                                       prasītāju relatīvo lomu un

                                       —

                                       faktu, ka apgalvotā koordinēšana vienīgi aptvēra piemaksas.

                           —

                           Komisija nav piešķīrusi pienācīgu nozīmi Singapore Airlines Cargo PTE Ltd apgalvotās piedalīšanās pārkāpumā apjomam un ilgumam un

                           —

                           Tas, ka lēmumā nav piešķirts samazinājums par Singapore Airlines Cargo PTE Ltd ierobežoto piedalīšanos, ir vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums.


title: Lieta C-215/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Markkinaoikeus (Somija) 2009. gada 15. jūnija rīkojumu — Mehiläinen Oy, Suomen Terveystalo Oyj/Oulun kaupunki

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Markkinaoikeus (Somija) 2009. gada 15. jūnija rīkojumu — Mehiläinen Oy, Suomen Terveystalo Oyj/Oulun kaupunki
   (Lieta C-215/09)
   2009/C 193/19
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Markkinaoikeus

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Mehiläinen Oy, Suomen Terveystalo Oyj

      Atbildētāja: Oulun kaupunki

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tiesiskās attiecības, kuru ietvaros pašvaldības līgumslēdzēja iestāde ar attiecībā pret šo iestādi neatkarīgu, privātu, sabiedrības formā pastāvošu uzņēmumu noslēdz līgumu par tāda jauna uzņēmuma akciju sabiedrības formā dibināšanu, kurā abiem partneriem ir vienāds kapitāla daļu skaits un vienlīdzīgas tiesības pieņemt lēmumus un kura pakalpojumus veselības aprūpes un labsajūtas darba vietā jomā pašvaldības līgumslēdzēja iestāde šī uzņēmuma dibināšanas brīdī apņemas pirkt saviem darbiniekiem, vispārīgā vērtējumā ir tādas tiesiskās attiecības, attiecībā uz kurām ir jārīko konkurss par publisko iepirkumu, jo šo līgumattiecību kopums ir pakalpojumu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršana Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/18/EK (1) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts [būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publiskā iepirkuma] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, nozīmē, vai arī šīs tiesiskās attiecības ir kopuzņēmuma dibināšana un pašvaldības komerciāla uzņēmuma uzņēmējdarbības nodošana, attiecībā uz kuru nepiemēro minēto direktīvu un no tās izrietošo pienākumu rīkot konkursu par publisko iepirkumu?

               2)

               Vai izskatāmajā lietā ir nozīme arī tam, ka

                           a)

                           Oulu pilsēta kā pašvaldības līgumslēdzēja iestāde ir apņēmusies pirkt iepriekš minētos pakalpojumus par atlīdzību četru gadu pārejas posmā, pēc kura beigām saskaņā ar tās lēmumu tā plāno atkal rīkot konkursu par tai nepieciešamo pakalpojumu veselības aprūpes darbā jomā publisko iepirkumu?

                           b)

                           pašvaldības komerciālā uzņēmuma, kurš organizatoriski piederēja Oulu pilsētai, apgrozījumu pirms strīdīgajām tiesiskajām attiecībām galvenokārt radīja citi pakalpojumi, nevis pilsētas struktūru darbiniekiem sniegtie pakalpojumi veselības aprūpes darbā jomā?

                           c)

                           jaunais uzņēmums tiek nodibināts tādā veidā, ka kā mantisks ieguldījums tam tiek nodota pašvaldības komerciālā uzņēmuma uzņēmējdarbība, ko veido gan pilsētas struktūru darbiniekiem, gan privātiem klientiem sniedzamie pakalpojumi veselības aprūpes darbā jomā?

      (1)  OV L 134, 114. lpp.


title: Lieta C-275/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 3. jūnijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — GfBk Gesellschaft für Börsenkommunikation mbH/Finanzamt Bayreuth

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 3. jūnijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — GfBk Gesellschaft für Börsenkommunikation mbH/Finanzamt Bayreuth

   (Lieta C-275/11)
   2011/C 269/45
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: GfBk Gesellschaft für Börsenkommunikation mbH

      Atbildētāja: Finanzamt Bayreuth

      Prejudiciālie jautājumi

   Par Direktīvas 77/388/EEK (1) 13. panta B daļas d) punkta 6. apakšpunktā minēto “īpašu ieguldījumu fondu vadīšanu [pārvaldi]” interpretāciju:
   vai īpaša ieguldījumu fonda pārvaldītāja—trešās personas sniegti pakalpojumi ir pietiekami raksturīgi un līdz ar to atbrīvoti no nodokļa tikai tad, ja:

               a)

               viņš veic arī pārvaldes funkcijas, nevis tikai konsultēšanu, vai

               b)

               pakalpojums pēc savas būtības atšķiras no citiem pakalpojumiem, pamatojoties uz īpatnību, kas saskaņā ar šo tiesību normu raksturīga atbrīvojumam no nodokļa, vai

               c)

               šis pārvaldītājs darbojas, pamatojoties uz funkciju deleģēšanu saskaņā ar grozītās Direktīvas 85/611/EEK (2) 5. g pantu.

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 21. janvāra Direktīva 2001/107/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 85/611/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvu ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU), lai paredzētu noteikumus attiecībā uz pārvaldības sabiedrībām un vienkāršotiem prospektiem (OV 2002, L 41, 20. lpp.).


title: Lieta C-539/12: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 22. maija spriedums ( Employment Tribunal , Leicester (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ZJR Lock / British Gas Trading Limited Sociālā politika — Darba laika organizēšana — Direktīva 2003/88/EK — Tiesības uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu — Atalgojumu veidojošie elementi — Pamatalga un komisijas maksājums atkarībā no īstenotā apgrozījuma

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/8

         Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 22. maija spriedums (Employment Tribunal, Leicester (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ZJR Lock/British Gas Trading Limited

   (Lieta C-539/12) (1)

   (Sociālā politika - Darba laika organizēšana - Direktīva 2003/88/EK - Tiesības uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu - Atalgojumu veidojošie elementi - Pamatalga un komisijas maksājums atkarībā no īstenotā apgrozījuma)
   2014/C 253/10
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Employment Tribunal, Leicester

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Z. J. R. Lock

      Atbildētājs: British Gas Trading Limited

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Employment Tribunal, Leicester – Apvienotā Karaliste – Padomes 2003. gada 23. novembra Direktīvas 93/104/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV L 307, 18. lpp.), tās redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/88/EK (OV L 299, 9. lpp.), 7. panta interpretācija – Tirdzniecības konsultants, kura atalgojumu veido pamatalga un ikmēneša komisijas maksājumi, kuru apmēru nosaka atkarībā no īstenotā apgrozījuma un noslēgtajiem līgumiem, kuri tiek maksāti par noteiktu laikposmu – Pamatalgas, bet ne komisijas maksājumu saglabāšana ikgadējā atvaļinājuma laikā, izņemot komisijas maksājumus par pakalpojumiem, kurus viņš sniedzis pirms šī atvaļinājuma

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tādas valsts tiesību normas un prakse, saskaņā ar kurām darba ņēmējam, kura atalgojumu veido, pirmkārt, pamatalga un, otrkārt, komisijas maksājums, kura apmēru nosaka atkarībā no darba devēja noslēgtajiem līgumiem, pateicoties šī darba ņēmēja sekmētajiem pārdošanas darījumiem, attiecībā uz ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu ir tiesības tikai uz atalgojumu, ko veido vienīgi viņa pamatalga;

               2)

               Komisijas maksājuma, uz kuru tādam darba ņēmējam kā prasītājam pamatlietā ir tiesības par viņa apmaksāto ikgadējo atvaļinājumu, aprēķina metodes ir jāizvērtē valsts tiesai, pamatojoties uz Eiropas Savienības Tiesas judikatūrā izvirzītajiem noteikumiem un kritērijiem un saskaņā ar Direktīvas 2003/88 7. panta mērķi.

      (1)  OV C 46, 16.2.2013.


title: Lieta T-684/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 24. septembra spriedumu lietā F-92/14 Weissenfels/Parlaments 2015. gada 27. novembrī iesniedza Roderich Weissenfels

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/26

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 24. septembra spriedumu lietā F-92/14 Weissenfels/Parlaments 2015. gada 27. novembrī iesniedza Roderich Weissenfels

   (Lieta T-684/15 P)
   (2016/C 059/28)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Roderich Weissenfels (Freiburga, Vācija) (pārstāvis –G. Maximini, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt spriedumu;

               —

               apmierināt pirmajā instancē izvirzītos prasījumus;

               —

               tādējādi piespriest Parlamentam atlīdzināt pieprasīto nemateriālo kaitējumu, kā arī atlīdzināt abās tiesu instancēs radušos tiesāšanas izdevumus, ieskaitot pirmstiesas izdevumus, kā arī visus prasītāja nepieciešamos izdevumus un maksājumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelācijas sūdzību apelācijas sūdzības iesniedzējs lūdz atcelt Civildienesta tiesas 2015. gada 24. septembra spriedumu Weissenfels/Parlaments (F-92/14, Recueil FP, EU:F:2015:110).
   Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza četrus apelācijas pamatus.

               1.

               Pirmais apelācijas sūdzības pamats: objektivitātes principa pārkāpums (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otrā daļa).
               Apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka gan tiesvedību, kuras iznākumā ir ticis pieņemts pārsūdzētais spriedums, gan arī pašu spriedumu kopumā raksturojot atkārtoti objektivitātes principa pārkāpumi. Tie esot skaidri redzami gan blakus procesos, gan arī strīda risinājumam nozīmīgos tiesību pārkāpumos.

               2.

               Otrais apelācijas sūdzības pamats: atteikšanās spriest tiesu, loģikas likumu pārkāpums un lietas apstākļu sagrozīšana saistībā ar atteikšanos pārbaudīt noziedzīga nodarījuma sastāvu esamību.

               3.

               Trešais apelācijas sūdzības pamats: loģikas likumu pārkāpums, lietas apstākļu sagrozīšana un acīmredzami kļūdains vērtējums attiecībā uz 2002. gada 10. aprīļa elektroniskā pasta vēstulē norādīto strīdīgo apmelojošo apgalvojumu.

               4.

               Ceturtais apelācijas sūdzības pamats: lietas apstākļu un strīda priekšmeta sagrozīšana, loģikas likumu pārkāpums, tiesību neievērošana un tiesību pārkāpums saistībā ar apelācijas sūdzības iesniedzēja personas datu tālāknodošanu.


title: Lieta C-366/09: Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 3. septembra rīkojums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/19

         Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 3. septembra rīkojums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-366/09) (1)

   ()
   2010/C 301/28
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 256, 24.10.2009.


title: Lieta T-384/11 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 28. septembra rīkojums — Safa Nicu Sepahan /Padome (Pagaidu noregulējums — Kopējā ārpolitikas un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret Irānu, lai novērstu kodolieroču izplatīšanu — Naudas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/34

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 28. septembra rīkojums — Safa Nicu Sepahan/Padome
   (Lieta T-384/11 R)
   (Pagaidu noregulējums - Kopējā ārpolitikas un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret Irānu, lai novērstu kodolieroču izplatīšanu - Naudas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība)
   2011/C 347/61
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Safa Nicu Sepahan Co. (Isfahan, Irāna) (pārstāvis — A. Bahrami, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji A. Vitro un R. Liudvinaviciute-Cordeiro, pēc tam R. Liudvinaviciute-Cordeiro un I. Gurov)

      Priekšmets

   Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu un Padomes 2001. gada 23. maija Īstenošanas regulas (ES) Nr. 503/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 136, 26. lpp.), I pielikuma B tabulas 19. punkta izpildes atlikšanu, ciktāl to personu un vienību sarakstā, kuru naudas līdzekļi un saimnieciskie resursi ir iesaldēti, ir ietverta vienība ar nosaukumu “Safa Nicu”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-79/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Colt Télécommunications France /Komisija (Valsts atbalsts — Sabiedriskā pakalpojuma izmaksu kompensācija projektā par ļoti augstas caurlaidības elektronisko sakaru tīklu Hauts-de-Seine departamentā — Lēmums, ar kuru ir konstatēta atbalsta neesamība — Oficiālās izmeklēšanas procedūras neuzsākšana — Nopietnas grūtības)

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/16

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Colt Télécommunications France/Komisija
   (Lieta T-79/10) (1)

   (Valsts atbalsts - Sabiedriskā pakalpojuma izmaksu kompensācija projektā par ļoti augstas caurlaidības elektronisko sakaru tīklu Hauts-de-Seine departamentā - Lēmums, ar kuru ir konstatēta atbalsta neesamība - Oficiālās izmeklēšanas procedūras neuzsākšana - Nopietnas grūtības)
   2013/C 336/31
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Colt Télécommunications France (Parīze, Francija) (pārstāvis — M. Debroux, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un C. Urraca Caviedes)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji — sākotnēji G. de Bergues un J. Gstalter, vēlāk D. Colas, J. Bousin un J.-S. Pilczer), Sequalum SAS (Puteaux, Francija) (pārstāvji — L. Feldman, avocat) un Département des Hauts-de-Seine (Francija) (pārstāvji — J.-D. Bloch un G. O’Mahony, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 30. septembra Lēmumu C(2009) 7426, galīgā redakcija, par sabiedriskā pakalpojuma izmaksu kompensāciju par ļoti augstas caurlaidības elektronisko sakaru tīkla izveidošanu un uzturēšanu Hauts-de-Seine departamentā (valsts atbalsts N 331/2008 — Francija)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Colt Télécommunications France sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Francijas Republika, Sequalum SAS un Département des Hauts-de-Seine sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta C-494/13 P: Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 22. janvāra rīkojums – GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Villiger Söhne GmbH Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Grafiska krāsaina preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “LIBERTE american blend” uz zila fona — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “La LIBERTAD”, īpašnieka iebildumi — Reģistrācijas atteikums

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/6

         Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 22. janvāra rīkojums – GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Villiger Söhne GmbH

   (Lieta C-494/13 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Grafiska krāsaina preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “LIBERTE american blend” uz zila fona - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “La LIBERTAD”, īpašnieka iebildumi - Reģistrācijas atteikums)
   (2015/C 146/08)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (pārstāvji – I. Memmler un S. Schulz, advokātes)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka), Villiger Söhne GmbH (pārstāve – B. Pikolin, advokāte)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 325, 9.11.2013.


title: Lieta F-41/06: Prasība, kas celta  2006. gada 12. aprīlī  —  Luigi Marcuccio  pret Komisiju

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/54

         Prasība, kas celta 2006. gada 12. aprīlī — Luigi Marcuccio pret Komisiju
   (Lieta F-41/06)
   (2006/C 131/98)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — L. Garofalo, profesors un advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2005. gada 30. maija lēmumu, ar ko prasītāju pensionē un ar ko viņam piešķir tiesības saņemt invaliditātes pabalstu, kas noteikts saskaņā ar Civildienesta noteikumu 78. panta 3. daļu;

               —

               atcelt Komisijas 2005. gada 16. decembra lēmumu, kas prasītājam paziņots 2006. gada 20. janvārī un ar ko noraida prasītāja sūdzību par 2005. gada 30. maija lēmumu;

               —

               atcelt visus aktus, kas saistīti ar iepriekš minētajiem lēmumiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājam radušos būtiskos zaudējumus un morālo kaitējumu, pieskaitot likumīgus procentus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs apstrīd lēmumu par viņa pensionēšanu pastāvīgas invaliditātes dēļ un visus aktus, kas saistīti ar iepriekš minēto lēmumu.
   Viņš norāda, ka apstrīdētie lēmumi ir prettiesiski šādu iemeslu dēļ:

               —

               absolūts pamatojuma trūkums, tautoloģija, pretrunīgums un nesaskanība;

               —

               aizstāvības tiesību un Civildienesta noteikumu II pielikuma 9. panta pārkāpums;

               —

               procesuālo noteikumu pārkāpumi, piemērojamo tiesību normu pārkāpums un būtisku formas prasību pārkāpums;

               —

               pienākuma sniegt palīdzību un labas pārvaldības pienākuma pārkāpums;

               —

               pilnvaru nepareiza izmantošana un principa “neminem laedere” pārkapums.


title: Lieta T-795/16: Prasība, kas celta 2016. gada 9. novembrī – Krasnyiy oktyabr/EUIPO –Kondyterska korporatsiia “Roshen” (“CRABS”)

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/54

         Prasība, kas celta 2016. gada 9. novembrī – Krasnyiy oktyabr/EUIPO –Kondyterska korporatsiia “Roshen” (“CRABS”)
   (Lieta T-795/16)
   (2017/C 006/67)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Moscow Confectionery Factory “Krasnyiy oktyabr” OAO (Maskava, Krievija) (pārstāvji – O. Spuhler un M. Geitz, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia “Roshen” (Kijeva, Ukraina)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “CRABS”, starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – reģistrācijas pieteikums Nr. 1 186 110

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 11. augusta lēmums lietā R 2507/2015–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: lieta T-136/09: Prasība, kas celta 2009. gada 7. aprīlī — Komisija/Galor

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/49

         Prasība, kas celta 2009. gada 7. aprīlī — Komisija/Galor
   (lieta T-136/09)
   2009/C 141/102
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A.-M. Rouchaud-Joët, F. Mirza, pārstāvji, kam palīdz B. Katan un M. van der Woude, advokāti)

      Atbildētājs: Benjamin Galor, Jupiter (Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest Galor samaksāt Eiropas Kopienai EUR 205 611, kā arī likumiskos procentus atbilstoši DCC 6.119. pantam, sākot no 2003. gada 1. marta līdz dienai, kad Eiropas Kopiena būs saņēmusi visu maksājumu;

               —

               piespriest Galor samaksāt Eiropas Kopienai likumiskos procentus atbilstoši DCC 6.119. pantam EUR 9 231,25 apmērā, sākot no 2003. gada 2. septembra (vai, pakārtoti, sākot no 2007. gada 10. marta) līdz dienai, kad Eiropas Kopiena būs saņēmusi visu maksājumu;

               —

               piespriest Galor atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kuri sākotnēji tiek novērtēti EUR 17 900 apmērā, kā arī likumiskos procentus atbilstoši DCC 6.119. pantam, sākot no sprieduma pasludināšanas dienas līdz dienai, kad Eiropas Kopiena būs saņēmusi visu maksājumu.

      Pamati un galvenie argumenti

   1997. gada 23. decembrī Eiropas Kopiena, kuru pārstāv Komisija, noslēdza līgumu IN/004/97 ar profesoru Bendžaminu Galoru [Benjamin Galor] un trim uzņēmumiem par projekta “Vecā dizaina gāzu turbīnu sauszemes un jūras rūpniecības nozarēs pašatjaunošana, izmantojot enerģiju taupošas tīras reaktīvā dzinēja tehnoloģijas” īstenošanu saskaņā ar Kopienas rīcību ar kodolmateriāliem nesaistītas enerģijas jomā. (1) Saskaņā ar līguma noteikumiem Komisija līgumslēdzējām pusēm veica savas iemaksas projektā avansu. Maksājumu saņēma projekta vadītājs profesors Bendžamins Galors.
   Iemeslu, kas ir saistīti ar līgumslēdzēju grūtībām atrast papildu līgumslēdzēju projektam, dēļ, kā arī, ņemot vērā, ka projekta īstenošanā netika panākts progress, Komisija nolēma lauzt līgumu. Vēstulē līgumslēdzējiem Komisija norādīja, ka Kopienas iemaksa var tikt samaksāta (un līgumslēdzējs to var paturēt) vienīgi tiktāl, ciktāl tā ir saistīta ar projektu un pamatota ar galīgo tehnisko un finansiālo ziņojumu.
   Galīgo līgumslēdzēju iesniegto ziņojumu Komisija neapstiprināja un Komisija uzsāka procedūru avansa atgūšanai.
   Prasības pieteikumā Komisija norāda, ka atbildētājs nav atmaksājis saņemto summu, bet tā vietā ir pieprasījis, lai Komisija viņam samaksātu iepriekš līgumā paredzēto iemaksu, neskaitot avansu. Turklāt atbildētājs uzsāka tiesvedību Nīderlandes tiesās šīs summas atgūšanai. Komisija apstrīdēja Nīderlandes tiesu jurisdikciju, pamatojoties uz līgumā ietverto jurisdikcijas klauzulu, saskaņā ar kuru tika noteikts, ka jebkurus strīdus starp līgumslēdzējām pusēm izskata Pirmās instances tiesa.
   Prasības pieteikumā Komisija vēlas atgūt samaksāto avansu. Komisija uzskata, ka tai bija tiesības lauzt līgumu, piemērojot līguma noteikumus, jo prasītājs pārkāpa tam līgumā noteiktos pienākumus, jo, cita starpā: projekts tika uzsākts ar būtisku novēlošanos un projekta īstenošanā nebija progresa, prasītājs nespēja nodrošināt tehniskos līdzekļus, kas bija nepieciešami pētījuma veikšanai un kuru iegādei tika nodrošināts finansējums, kā arī tehniskie un finansiālie ziņojumi neatbilda līguma prasībām.
   Līdz ar to Komisija uzskata, ka tai ir tiesības lūgt atmaksāt avansu.

      (1)  Padomes 1994. gada 23. novembra Lēmums 94/806/EK, ar kuru tiek pieņemta īpaša programma pētījumu veikšanai un tehnoloģijas attīstībai, tostarp demonstrējumu veikšanai, ar kodolmateriāliem nesaistītas enerģijas jomā (1994.–1998. gads), OV L 334, 87. lpp.