title: Lieta T-761/21: Prasība, kas celta 2021. gada 6. decembrī – Courtois u.c./Komisija

text:
               31.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/38

      Prasība, kas celta 2021. gada 6. decembrī – Courtois u.c./Komisija
      (Lieta T-761/21)
      (2022/C 51/51)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Fabien Courtois (Rueil-Malmaison, Francija) un 2088 citi prasītāji (pārstāvis: A. Durand, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt prasītāju prasījumus pa pieņemamiem un pamatotiem;

                  —

                  atcelt 2021. gada 24. septembra netiešo noraidošo lēmumu, kas radies tādēļ, ka netika sniegta atbilde uz prasītāju 2021. gada 13. augusta atkārtoto pieteikumu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par prasības pieņemamību. Šajā ziņā prasītāji apgalvo, ka viņiem ir locus standi kā pieteikuma iesniedzējiem, kas var celt prasību saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (1) (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 1049/2001”) 8. panta 3. punktu un kā apstrīdētā akta adresātiem – LESD 263. panta ceturtās daļas izpratnē. Turklāt prasītāji norāda, ka viņu interese celt prasību ir radusies tādēļ, ka Komisija atteikusi piekļuvi dokumentiem 2021. gada 24. septembra netiešajā lēmumā par noraidīšanu, un tādēļ, ka apstrīdētais lēmums aizskar viņu pamattiesības.

                  2.

                  Otrais pamats ir saistīts ar Komisijas lēmuma iekšējo tiesiskumu. Prasītāji apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi viņu tiesības piekļūt dokumentiem, jo norādījusi nepilnīgus un kļūdainus pamatus. Prasītāji piebilst, ka viņu tiesības piekļūt dokumentiem ir pamatotas ar sevišķām sabiedrības interesēm. Visbeidzot prasītāji uzskata, ka Komisija ir pārkāpusi samērīguma principu, jo ir pārsniegusi to, kas ir vajadzīgs tās izvirzīto mērķu sasniegšanai.

         (1)  OV 2021, L 145, 43. lpp.


title: Lieta T-769/21: Prasība, kas celta 2021. gada 10. decembrī – Euranimi/Komisija

text:
               31.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/39

      Prasība, kas celta 2021. gada 10. decembrī – Euranimi/Komisija
      (Lieta T-769/21)
      (2022/C 51/52)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: European Association of Non-Integrated Metal Importers & distributors (Euranimi) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: M. Campa, D. Rovetta, P. Gjørtler, V. Villante, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas Regulu (ES) 2021/1483 (2021. gada 15. septembris), ar ko pēc termiņbeigu pārskatīšanas, kas veikta atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2016/1036 11. panta 2. punktam, nosaka galīgo antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes plakanu nerūsējošā tērauda auksto velmējumu importam;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2021/1483 (2021. gada 15. septembris) (1) atcelšanas prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) (2) 11. panta 2. punkta pārkāpums – Komisijas dienestu acīmredzama kļūda vērtējumā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) 3. panta 2. punkta pārkāpums saistībā ar zaudējumu un cēloņsakarības novērtējumu attiecībā gan uz Ķīnas, gan uz Taivānas izstrādājumiem – acīmredzama kļūda vērtējumā.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) 2. panta 6a. punkta pārkāpums saistībā ar juridisko statusu, kāds ir ziņojumam, ar kuru Eiropas Komisija ir konstatējusi, ka pastāv nozīmīgi tirgus kropļojumi konkrētā valstī vai minētās valsts konkrētā nozarē, un šādu ziņojumu izmantošanu dempinga noteikšanā.

         (1)  Komisijas Īstenošanas Regula (ES) 2021/1483 (2021. gada 15. septembris), ar ko pēc termiņbeigu pārskatīšanas, kas veikta atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2016/1036 11. panta 2. punktam, nosaka galīgo antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes plakanu nerūsējošā tērauda auksto velmējumu importam (OV 2021, L 327, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV 2016, L 176, 21. lpp.).


title: Lieta T-770/21: Prasība, kas celta 2021. gada 9. decembrī – OC/EĀDD

text:
               31.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/40

      Prasība, kas celta 2021. gada 9. decembrī – OC/EĀDD
      (Lieta T-770/21)
      (2022/C 51/53)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: OC (pārstāves: L. Levi un N. Flandin, advokātes)

         Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

            līdz ar to:

                  —

                  atcelt 2020. gada 10. septembra lēmumu, kurš tika paziņots 2021. gada 11. februārī un ar kuru iecēlējinstitūcija noraidīja prasītājas lūgumu sniegt palīdzību saskaņā ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 24. pantu;

                  —

                  ciktāl nepieciešams, atcelt iecēlējinstitūcijas 2021. gada 31. augusta lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītājas 2021. gada 6. maija sūdzība par 2021. gada 10. septembra lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērots pienākums norādīt pamatojumu un tiesības tikt uzklausītam.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts procedūras un noteikumu par kompetenci pilnvaru sadalījuma jomā pārkāpums. Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka lēmums par administratīvas izmeklēšanas sākšanu esot bijis jāpieņem EĀDD ģenerālsekretārei.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka EĀDD esot pieļāvis acīmredzamas kļūdas vērtējumā attiecībā uz tā veiktu psiholoģiskas vardarbības definēšanu un Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 12.a panta pārkāpumu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērots rūpības pienākums.


title: Lieta T-777/21: Prasība, kas celta 2021. gada 14. decembrī – Trend Glass/EUIPO (“ECO STORAGE”)

text:
               31.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/40

      Prasība, kas celta 2021. gada 14. decembrī – Trend Glass/EUIPO (“ECO STORAGE”)
      (Lieta T-777/21)
      (2022/C 51/54)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Trend Glass sp. z o.o. (Radoma, Polija) (pārstāve: J. Gwiazdowska, radca prawny)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ECO STORAGE” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 324 347

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 11. oktobra lēmums lietā R 1315/2021-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu un ar galīgo spriedumu atļaut reģistrēt pieteikto Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 18 324 347;

                  —

                  pakārtoti, atcelt apstrīdēto Apelācijas ceturtās padomes lēmumu un nodot lietu atpakaļ jaunai izskatīšanai;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas prasītājai radušies procesā EUIPO Apelācijas padomē un EUIPO Operāciju nodaļā.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta, aplūkojot tos kopsakarā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 33. panta 2. un 7. punkta un 42. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta un 95. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. panta un 41. panta 1. punkta un 2. punkta a) un c) apakšpunkta, tostarp tiesību tikt uzklausītam, pienākuma pamatot savus lēmumus, labas pārvaldības principa, tiesiskās drošības principa un vienlīdzīgas attieksmes principa, pārkāpums.


title: Lieta C-289/20: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 25. novembra spriedums (Cour d'appel de Paris (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – IB/FA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Regula (EK) Nr. 2201/2003 – Jurisdikcija izskatīt pieteikumu par laulības šķiršanu – 3. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Jēdziens “prasītāja pastāvīgā dzīvesvieta”)

text:
               31.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/10

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 25. novembra spriedums (Cour d'appel de Paris (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – IB/FA
      (Lieta C-289/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 2201/2003 - Jurisdikcija izskatīt pieteikumu par laulības šķiršanu - 3. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Jēdziens “prasītāja pastāvīgā dzīvesvieta”)
      (2022/C 51/12)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour d'appel de Paris

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: IB

         Atbildētāja: FA

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Regulas Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu 3. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka laulātā, kurš dala savu dzīvi starp divām dalībvalstīm, pastāvīgā dzīvesvieta var būt tikai vienā no šīm dalībvalstīm, līdz ar to tikai tās dalībvalsts tiesām, kuras teritorijā atrodas šī pastāvīgā dzīvesvieta, ir jurisdikcija lemt par pieteikumu par laulības saišu izbeigšanu.

         (1)  OV C 297, 7.9.2020.


title: Lieta C-334/20: Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 25. novembra spriedums (Veszprémi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Amper Metal Kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Direktīva 2006/112/EK – 2. pants – Ar PVN apliekams darījums – Jēdziens – 168. panta a) punkts un 176. pants – Tiesības uz priekšnodoklī samaksātā PVN atskaitīšanu – Atteikums – Reklāmas pakalpojumi, kurus nodokļu administrācija ir kvalificējusi kā pārmērīgi dārgus un nevajadzīgus – Apgrozījuma neradīšana nodokļu maksātājam)

text:
               31.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/11

      Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 25. novembra spriedums (Veszprémi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Amper Metal Kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      (Lieta C-334/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 2. pants - Ar PVN apliekams darījums - Jēdziens - 168. panta a) punkts un 176. pants - Tiesības uz priekšnodoklī samaksātā PVN atskaitīšanu - Atteikums - Reklāmas pakalpojumi, kurus nodokļu administrācija ir kvalificējusi kā pārmērīgi dārgus un nevajadzīgus - Apgrozījuma neradīšana nodokļu maksātājam)
      (2022/C 51/13)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Veszprémi Törvényszék

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Amper Metal Kft

         Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 168. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nodokļa maksātājs var atskaitīt priekšnodoklī samaksāto pievienotās vērtības nodokli (PVN) par reklāmas pakalpojumiem, ja šāda pakalpojumu sniegšana Direktīvas 2006/112 2. panta izpratnē ir uzskatāma par darījumu, kas ir apliekams ar PVN, un ja tam ir tieša un tūlītēja saikne ar vienu vai vairākiem darījumiem, par kuriem nākotnē jāmaksā nodoklis, vai visu nodokļa maksātāja saimniecisko darbību kopumā kā to vispārējajiem izdevumiem, neņemot vērā apstākli, ka par šiem pakalpojumiem prasītā maksa ir pārmērīga salīdzinājumā ar valsts nodokļu administrācijas noteikto atsauces vērtību vai ka šo pakalpojumu rezultātā nav pieaudzis šī nodokļu maksātāja apgrozījums.

         (1)  OV C 423, 7.12.2020.


title: Lieta C-372/20: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 25. novembra spriedums (Bundesfinanzgericht (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – QY/Finanzamt Österreich, iepriekš Finanzamt Wien für den 8., 16. und 17. Bezirk (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LESD 45. un 48. pants – Algotu darbinieku brīva pārvietošanās – Vienlīdzīga attieksme – Ģimenes pabalsti, kurus sniedz attīstības palīdzības sniedzējiem, kas uzņem savus ģimenes locekļus trešā valstī, kurā viņi ir norīkoti darbā – Atcelšana – LESD 288. panta otrā daļa – Savienības tiesību akti – Regulu tvērums – Valsts tiesiskais regulējums, kura piemērošanas joma personām ir plašāka nekā regulas piemērošanas joma – Nosacījumi – Regula (EK) Nr. 883/2004 – 11. panta 3. punkta a) un e) apakšpunkts – Piemērošanas joma – Darba ņēmēja – dalībvalsts pilsone, kuru kā attīstības palīdzības sniedzēju nodarbina citā dalībvalstī reģistrēts darba devējs un kura ir nosūtīta komandējumā uz trešo valsti – 68. panta 3. punkts – Pieteikuma par ģimenes pabalstiem iesniedzēja tiesības iesniegt vienu pieteikumu prioritāri kompetentās dalībvalsts iestādē vai pakārtoti kompetentās dalībvalsts iestādē)

text:
               31.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/11

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 25. novembra spriedums (Bundesfinanzgericht (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – QY/Finanzamt Österreich, iepriekš Finanzamt Wien für den 8., 16. und 17. Bezirk

      (Lieta C-372/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 45. un 48. pants - Algotu darbinieku brīva pārvietošanās - Vienlīdzīga attieksme - Ģimenes pabalsti, kurus sniedz attīstības palīdzības sniedzējiem, kas uzņem savus ģimenes locekļus trešā valstī, kurā viņi ir norīkoti darbā - Atcelšana - LESD 288. panta otrā daļa - Savienības tiesību akti - Regulu tvērums - Valsts tiesiskais regulējums, kura piemērošanas joma personām ir plašāka nekā regulas piemērošanas joma - Nosacījumi - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 11. panta 3. punkta a) un e) apakšpunkts - Piemērošanas joma - Darba ņēmēja - dalībvalsts pilsone, kuru kā attīstības palīdzības sniedzēju nodarbina citā dalībvalstī reģistrēts darba devējs un kura ir nosūtīta komandējumā uz trešo valsti - 68. panta 3. punkts - Pieteikuma par ģimenes pabalstiem iesniedzēja tiesības iesniegt vienu pieteikumu prioritāri kompetentās dalībvalsts iestādē vai pakārtoti kompetentās dalībvalsts iestādē)
      (2022/C 51/14)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesfinanzgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: QY

         Atbildētājs: Finanzamt Österreich, iepriekš Finanzamt Wien für den 8., 16. und 17. Bezirk

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu 11. panta 3. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka darba ņēmēja – tādas dalībvalsts pilsone, kurā ir viņas pašas un viņas bērnu dzīvesvieta, un kurai kā attīstības palīdzības sniedzējai ir tādas darba attiecības ar darba devēju ar juridisko adresi citā dalībvalstī, uz kurām saskaņā ar šīs citas dalībvalsts tiesību aktiem attiecas šīs citas dalībvalsts obligātā sociālā nodrošinājuma sistēma, kura darbā uz trešo valsti ir norīkota nevis uzreiz pēc pieņemšanas darbā, bet pēc apmācības perioda šajā citā minētajā dalībvalstī un kura pēc tam tajā atgriežas uz atjaunošanās darbā posmu, ir jāuzskata par nodarbinātu šīs tiesību normas izpratnē.

                  2)

                  LESD 288. panta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļauts, ka dalībvalsts pieņem valsts tiesisko regulējumu, kura piemērojamība personām ir plašāka nekā Regulas Nr. 883/2004 piemērošanas joma un kurā ir paredzēta 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu līgumslēdzēju valstu pilsoņu pielīdzināšana pašas dalībvalsts pilsoņiem, ar nosacījumu, ka šis tiesiskais regulējums tiek interpretēts atbilstoši šai regulai un netiek apšaubīts tās pārākums.

                  3)

                  Regulas Nr. 883/2004 68. panta 3. punkta a) apakšpunkts un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 987/2009 (2009. gada 16. septembris), ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai Nr. 883/2004, 60. panta 2. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem prioritāri kompetentā dalībvalsts iestāde savstarpēji tiek saistīta ar pakārtoti kompetentās dalībvalsts iestādi un tādējādi ģimenes pabalstu pieteikuma iesniedzējam vienā no šīm iestādēm ir jāiesniedz tikai viens pieteikums; pēc tam šīm abām iestādēm minētais pieteikums ir jāizskata kopā.

                  4)

                  LESD 45. un 48. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek pieļauts, ka dalībvalsts vispārīgi atceļ ģimenes pabalstus, kurus tā līdz šim bija maksājusi attīstības palīdzības sniedzējiem, kas savus ģimenes locekļus ņem līdzi uz darba izpildes vietu trešā valstī, ja, pirmkārt, šo atcelšanu – nešķirojot – piemēro gan saņēmējiem, kuri ir šīs dalībvalsts pilsoņi, gan arī citu dalībvalstu pilsoņiem un, otrkārt, ja minētā atcelšana nozīmē attiecīgos attīstības palīdzības sniedzējus vērtēt atšķirīgi nevis tādēļ, ka viņi savas tiesības brīvi pārvietoties ir vai nav izmantojuši pēc tam, bet gan atkarībā no tā, vai viņu bērni ar viņiem dzīvo kopā dalībvalstī vai trešā valstī.

         (1)  OV C 433, 14.12.2020.


title: Lieta C-484/20: Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 2. decembra spriedums (Oberlandesgericht München (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vodafone Kabel Deutschland GmbH/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju tiesību aizsardzība – Direktīva (ES) 2015/2366 – Maksājumu pakalpojumi – 62. panta 4. punkts – Piemērojamās maksas – 107. panta 1. punkts – Pilnīga saskaņošana – 115. panta 1. un 2. punkts – Transponēšana un piemērošana – Kabeļtelevīzijas un piekļuves internetam abonementi – Beztermiņa līgumi, kas noslēgti pirms šīs direktīvas transponēšanas datuma – Maksājumu darījumiem bez tiešā debeta pilnvarojuma piemērotās maksas, kas veiktas pēc šī datuma)

text:
               31.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/12

      Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 2. decembra spriedums (Oberlandesgericht München (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vodafone Kabel Deutschland GmbH/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      (Lieta C-484/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju tiesību aizsardzība - Direktīva (ES) 2015/2366 - Maksājumu pakalpojumi - 62. panta 4. punkts - Piemērojamās maksas - 107. panta 1. punkts - Pilnīga saskaņošana - 115. panta 1. un 2. punkts - Transponēšana un piemērošana - Kabeļtelevīzijas un piekļuves internetam abonementi - Beztermiņa līgumi, kas noslēgti pirms šīs direktīvas transponēšanas datuma - Maksājumu darījumiem bez tiešā debeta pilnvarojuma piemērotās maksas, kas veiktas pēc šī datuma)
      (2022/C 51/15)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht München

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Vodafone Kabel Deutschland GmbH

         Atbildētāja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2015/2366 (2015. gada 25. novembris) par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū, ar ko groza Direktīvas 2002/65/EK, 2009/110/EK un 2013/36/ES un Regulu (ES) Nr. 1093/2010 un atceļ Direktīvu 2007/64/EK, 62. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums vai prakse, saskaņā ar kuru, pildot ar patērētājiem noslēgtus beztermiņa līgumus, aizliegums prasīt maksu par šajā 62. panta 4. punktā minēto maksājumu instrumentu un maksājumu pakalpojumu izmantošanu ir piemērojams tikai tiem maksājumu darījumiem, kas veikti, pildot pēc 2018. gada 13. janvāra noslēgtus līgumus, un tādējādi šī maksa joprojām tiek piemērota pēc šī datuma veiktiem maksājumu darījumiem pirms šī paša datuma noslēgtu beztermiņa līgumu izpildē.

         (1)  OV C 433, 14.12.2020.


title: Lieta C-488/20: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 25. novembra spriedums (Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Delfarma sp. z o.o./Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LESD 34. un 36. pants – Preču brīva aprite – Pasākums ar kvantitatīvajam ierobežojumam līdzvērtīgu iedarbību – Cilvēkiem paredzētas zāles – Zāļu paralēlais imports – Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta paralēlā importa atļaujas ex lege izbeigšanās gadu pēc atsauces zāļu tirdzniecības atļaujas izbeigšanās – Cilvēku veselības un dzīvības aizsardzība – Samērīgums – Direktīva 2001/83/EK – Farmakovigilance)

text:
               31.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/13

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 25. novembra spriedums (Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Delfarma sp. z o.o./Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych

      (Lieta C-488/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 34. un 36. pants - Preču brīva aprite - Pasākums ar kvantitatīvajam ierobežojumam līdzvērtīgu iedarbību - Cilvēkiem paredzētas zāles - Zāļu paralēlais imports - Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta paralēlā importa atļaujas ex lege izbeigšanās gadu pēc atsauces zāļu tirdzniecības atļaujas izbeigšanās - Cilvēku veselības un dzīvības aizsardzība - Samērīgums - Direktīva 2001/83/EK - Farmakovigilance)
      (2022/C 51/16)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Delfarma sp. z o.o.

         Atbildētājs: Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych

         Rezolutīvā daļa

      LESD 34. un 36. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka zāļu paralēlā importa atļauja beidzas ex lege – nepārbaudot iespējamo risku cilvēku veselībai un dzīvībai – gadu pēc tam, kad izbeigusies atsauces zāļu tirdzniecības atļauja. Apstāklis, ka paralēlā importa veicēji ir atbrīvoti no pienākuma iesniegt periodiskus drošuma ziņojumus, pats par sevi nevar pamatot šāda lēmuma pieņemšanu.

         (1)  OV C 19, 18.1.2021.


title: Lieta C-161/21: Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 4. oktobra rīkojums (Corte dei conti – Sezione regionale di controllo per la Campania (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Comune di Camerota (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts – Direktīva 2011/85/ES – Direktīva 2011/7/ES – Ekonomikas un monetārā politika – Finansiālās grūtībās nonākusi pašvaldība – Finanšu plāns līdzsvara atjaunošanai – Valsts tiesiskais regulējums, ar ko ir apturētas Revīzijas palātas izmeklēšanas pilnvaras, ņemot vērā ar COVID-19 pandēmiju saistītu veselības krīzi – LESD 267. pants – Jēdziens “valsts tiesa” – Iesniedzējtiesā izskatāmas lietas neesamība – Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               31.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/14

      Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 4. oktobra rīkojums (Corte dei conti – Sezione regionale di controllo per la Campania (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Comune di Camerota

      (Lieta C-161/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts - Direktīva 2011/85/ES - Direktīva 2011/7/ES - Ekonomikas un monetārā politika - Finansiālās grūtībās nonākusi pašvaldība - Finanšu plāns līdzsvara atjaunošanai - Valsts tiesiskais regulējums, ar ko ir apturētas Revīzijas palātas izmeklēšanas pilnvaras, ņemot vērā ar COVID-19 pandēmiju saistītu veselības krīzi - LESD 267. pants - Jēdziens “valsts tiesa” - Iesniedzējtiesā izskatāmas lietas neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2022/C 51/17)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte dei conti – Sezione regionale di controllo per la Campania

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Comune di Camerota

         Rezolutīvā daļa

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Corte dei conti – Sezione regionale di controllo per la Campania (Revīzijas palāta – Kampānijas reģionālā kontroles palāta, Itālija) ir iesniegusi ar 2021. gada 9. marta lēmumu, ir acīmredzami nepieņemams.

         (1)  OV C 217, 7.6.2021.


title: Lieta C-253/21: Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 6. oktobra rīkojums (Landgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TUIfly GmbH/FI, RE (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Gaisa transports – Regula (EK) Nr. 261/2004 – 5. pants – 7. pants – 8. panta 3. punkts – Iekāpšanas atteikums, lidojuma atcelšana vai ilga kavēšanās – Kompensācija un atbalsts pasažieriem – Jēdziens “atcelšana” – Lidojuma novirzīšana uz lidostu, kas neapkalpo to pašu pilsētu, apdzīvoto vietu vai reģionu kā sākotnēji paredzētā lidosta – Pasažieru ceļojuma maršruta maiņa, izmantojot autobusu)

text:
               31.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/14

      Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 6. oktobra rīkojums (Landgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TUIfly GmbH/FI, RE
      (Lieta C-253/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Gaisa transports - Regula (EK) Nr. 261/2004 - 5. pants - 7. pants - 8. panta 3. punkts - Iekāpšanas atteikums, lidojuma atcelšana vai ilga kavēšanās - Kompensācija un atbalsts pasažieriem - Jēdziens “atcelšana” - Lidojuma novirzīšana uz lidostu, kas neapkalpo to pašu pilsētu, apdzīvoto vietu vai reģionu kā sākotnēji paredzētā lidosta - Pasažieru ceļojuma maršruta maiņa, izmantojot autobusu)
      (2022/C 51/18)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Hamburg

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: TUIfly GmbH

         Atbildētāji: FI, RE

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 5. panta 1. punkta c) apakšpunkts, 7. panta 1. punkts un 8. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja lidojums tiek novirzīts uz citu lidostu, kas nav sākotnēji paredzētā lidosta un kas neapkalpo to pašu pilsētu, apdzīvoto vietu vai reģionu, pasažierim var rasties tiesības uz zaudējumu atlīdzību saistībā ar lidojuma atcelšanu.

         (1)  OV C 289, 19.07.2021.


title: Lieta C-408/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 2. jūlijā Eiropas Savienības Padome iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2021. gada 21. aprīļa spriedumu T-252/19 Pech/Padome

text:
               31.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/15

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 2. jūlijā Eiropas Savienības Padome iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2021. gada 21. aprīļa spriedumu T-252/19 Pech/Padome
      (Lieta C-408/21 P)
      (2022/C 51/19)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. de Gregorio Merino, E. Dumitriu-Segnana, K. Pavlaki, E. Rebasti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Laurent Pech, Zviedrijas Karaliste

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas spriedumu;

                  —

                  pieņemt galīgo nolēmumu par jautājumiem, kas ir apelācijas sūdzības priekšmets, un

                  —

                  piespriest prasītājam lietā T-252/19 atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas Padomei radušies minētajā lietā, kā arī šajā apelācijas tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza trīs pamatus.

         Pirmais pamats: Regulas Nr. 1049/2001 (1)

         4. panta 2. punkta otrā ievilkuma nepareiza interpretācija un piemērošana

         Pirmā pamata pirmā daļa: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu vērtējumā par to, vai lūgtajam atzinumam ir īpaši plašs tvērums, un šo judikatūrā noteikto kritēriju tā ir vērtējusi veidā, kas to padara neefektīvu. Neizskatot Padomes šajā ziņā izvirzītos argumentus, Vispārējā tiesa turklāt neesot izpildījusi pienākuma norādīt pamatojumu.

         Pirmā pamata otrā daļa: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, neņemdama vērā juridiskā atzinuma sensitivitāti tā sniegšanas konteksta konkrētajos apstākļos, īpaši tā būtiskumu lēmumpieņemšanas procesā. Vispārējās tiesas sniegtā juridisko konsultāciju sensitīvā rakstura interpretācija, nodalot juridiskā atzinuma saturu no tā konteksta, esot juridiski kļūdaina un regulas 4. panta 2. punktā paredzētajai aizsardzībai atņem lielu daļu tās būtības.

         Pirmā pamata trešā daļa: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu vērtējumā par to, vai juridiskā atzinuma publiskošana negatīvi ietekmēs sagaidāmo tiesvedību, apdraudot lietas dalībnieku vienlīdzību tiesas priekšā un Padomes tiesības uz aizstāvību.

         Otrais pamats: Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmās daļas nepareiza interpretācija un piemērošana

         Otrā pamata pirmā daļa: lemjot par Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmajā daļā paredzētā izņēmuma piemērojamību, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, uzskatīdama, ka apstiprinošajam lēmumam bija jāpievieno uzskatāmi pierādījumi, taču tas nebija darīts. Turklāt Vispārējā tiesa pamatojumā esot sniegusi tikai deklaratīvus apgalvojumus, ar ko vispārīgi tika noraidīta aizsardzība, nevis konkrēti izskatīja Padomes sniegtos pamatojumus saistībā ar risku tās lēmumpieņemšanas procesam.

         Otrā pamata otrā daļa: Vispārējā tiesa turklāt esot pieļāvusi tiesību kļūdu, uzskatīdama, ka demokrātiskā pārskatatbildība, kas ir leģislatīvo dokumentu pastiprinātās pārskatāmības pamatā, ir vienādi piemērojams visiem dokumentiem, kas saistīti ar likumdošanas procedūrām, neatkarīgi no tā, vai tie ietver politisko lēmumpieņēmēju nostājas, vai arī ir iestāžu dienestu, tostarp juridiskā dienesta, izstrādāti.

         Trešais pamats: Vispārējas tiesas Reglamenta 113. panta pārkāpums un faktu nepareiza interpretācija

      Visbeidzot Vispārējā tiesa esot atteikusies atkārtoti sākt tiesvedības mutvārdu daļu un ņemt vērā faktu, ka ir tikusi uzsākta tiesvedība par Regulu 2020/2092 (2) saistībā ar tām pašām juridiskajām problēmām, kas aplūkotas atzinumā. Tas esot procesuāls pārkāpums, kura rezultātā Padome nevarēja tikt uzklausīta par Vispārējā tiesā izskatāmās lietas būtisku elementu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/2092 (2020. gada 16. decembris) par vispārēju nosacītības režīmu Savienības budžeta aizsardzībai (OV 2020, L 433 I, 1. lpp.).


title: Lieta C-462/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 28. jūlijā Puma SE iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2021. gada 19. maija spriedumu lietā T-510/19 Puma/EUIPO – Gemma Group (Lecoša kaķu dzimtas dzīvnieka attēlojums)

text:
               31.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/16

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 28. jūlijāPuma SE iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2021. gada 19. maija spriedumu lietā T-510/19 Puma/EUIPO – Gemma Group (Lecoša kaķu dzimtas dzīvnieka attēlojums)
      (Lieta C-462/21 P)
      (2022/C 51/20)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Puma SE (pārstāvis: P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      Ar 2021. gada 1. decembra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda Puma SE pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-468/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 19. jūlijā Electrodomésticos Taurus, S.L. iesniedza par Vispārējās tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 17. maija rīkojumu lietā T-328/20 Electrodomésticos Taurus, S.L./EUIPO – Shenzen Aukey E-Business Co. Ltd

text:
               31.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/16

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 19. jūlijāElectrodomésticos Taurus, S.L. iesniedza par Vispārējās tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 17. maija rīkojumu lietā T-328/20 Electrodomésticos Taurus, S.L./EUIPO – Shenzen Aukey E-Business Co. Ltd

      (Lieta C-468/21 P)
      (2022/C 51/21)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Electrodomésticos Taurus, S.L. (pārstāvis: E. Manresa Medina, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) un Shenzen Aukey E-Business Co. Ltd

      Ar 2021. gada 6. oktobra rīkojumu Tiesas priekšsēdētāja vietniece atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda Electrodomésticos Taurus, S.L. pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-565/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 14. septembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Caixabank S. A./X

text:
               31.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 14. septembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Caixabank S. A./X
      (Lieta C-565/21)
      (2022/C 51/22)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Supremo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Caixabank S. A.

         Atbildētājs: X

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 93/13/EEK (1) 3. panta 1. punktam, 4. un 5. pantam ir pretrunā tāda valsts tiesu judikatūra, kurā, ņemot vērā Spānijas tiesībās paredzēto īpašo tiesisko regulējumu par komisijas maksu par kredīta piešķiršanu, saskaņā ar kuru vienreiz un parasti līguma noslēgšanas brīdī ir jāmaksā atlīdzība par pakalpojumiem, kas attiecas uz hipotekārā kredīta vai aizdevuma izpēti, piešķiršanu vai apstrādi, vai citiem aizdevēja darbībai raksturīgiem pakalpojumiem, kas tiek sniegti saistībā kredītu vai aizdevumu piešķiršanu, tiek uzskatīts, ka noteikumā par šādu komisijas maksu ir paredzēts būtisks līguma elements, jo tā ir cenas galvenā sastāvdaļa, un ka tā negodīgumu nevar izvērtēt, ja tas ir formulēts vienkāršā un skaidri saprotamā valodā, kā tas ir noteikts Tiesas judikatūrā?

                  2)

                  Vai Direktīvas 93/13/EEK 4. panta 2. punktam ir pretrunā valsts tiesu judikatūra, kurā, lai izvērtētu, vai noteikums, kas ir hipotekārā aizdevuma līguma vai kredītlīguma būtisks elements, ir vienkāršs un skaidri saprotams, tiek ņemti vērā tādi elementi kā patērētāju vispārēja informētība par šādu noteikumu, informācija, kas finanšu iestādei ir obligāti jāsniedz iespējamam aizņēmējam saskaņā ar regulējumu par standartizētās informācijas lapu, banku reklāma, īpaša uzmanība, ko vidusmēra patērētāja tai pievērš, jo tā ir cenas sastāvdaļa un ir jāmaksā aizdevuma piešķiršanas brīdī pilnā apmērā, un veido būtisku ar aizdevumu saistīta finansiālā upura daļu, un saskaņā ar kuru noteikuma formulējums, atrašanās vieta un struktūra ļauj saprast, ka tas ir būtisks līguma elements?

                  3)

                  Vai Direktīvas 93/13/EEK 3. panta 1. punktam ir pretrunā tāda valsts tiesu judikatūra, kurā tiek uzskatīts, ka tāds līguma noteikums kā pamatlietā aplūkotais strīdīgais hipotekārā aizdevuma līguma vai kredītlīguma noteikums par komisijas maksu par kredīta piešķiršanu, kura priekšmets ir nodrošināt atlīdzību par pakalpojumiem, kas tiek sniegti saistībā ar aizdevuma vai kredīta pieteikuma izpēti, noformēšanu un individuālu apstrādi (aizdevuma dzīvotspējas, parādnieka maksātspējas, īpašuma stāvokļa, uz kuru attiecas hipotēka, u.c. izpēte) un kas ir priekšnosacījums [aizdevuma vai kredīta] piešķiršanai, kā tas valsts tiesiskajā regulējumā ir skaidri paredzēts kā atlīdzība par darbībām, kas ir raksturīgas kredīta vai aizdevuma piešķiršanai, nerada – pretēji godprātības prasībai, un, kaitējot patērētājam –, ievērojamu nelīdzsvarotību no līguma izrietošajās pušu tiesībās un pienākumos?

         (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.)


title: Tiesas spriedums (2021. gada 23. novembris) lietā E-16/20 Q un citi / Norvēģijas valdība, ko pārstāv Imigrācijas lietu apelācijas pārvalde (Utlendingsnemnda — UNE) (Uzturēšanās tiesību saglabāšana — Pabērns, EEZ valstspiederīgais — Atvasinātās tiesības vecākam aprūpētājam, kurš ir trešās valsts valstspiederīgais — Tiesību ļaunprātīga izmantošana — Fiktīva laulība — Regula (ES) Nr. 492/2011 — Direktīva 2004/38/EK) 2022/C 69/11

text:
               10.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/11

      TIESAS SPRIEDUMS
      (2021. gada 23. novembris)
      lietā E-16/20

         Q un citi / Norvēģijas valdība, ko pārstāv Imigrācijas lietu apelācijas pārvalde (Utlendingsnemnda — UNE)

            (Uzturēšanās tiesību saglabāšana — Pabērns, EEZ valstspiederīgais — Atvasinātās tiesības vecākam aprūpētājam, kurš ir trešās valsts valstspiederīgais — Tiesību ļaunprātīga izmantošana — Fiktīva laulība — Regula (ES) Nr. 492/2011 — Direktīva 2004/38/EK)

      (2022/C 69/11)
      Lietā E-16/20 Q un citi / Norvēģijas valdība, ko pārstāv Imigrācijas lietu apelācijas padome (Utlendingsnemnda — UNE), attiecībā uz Oslo apgabaltiesas (Oslo tingrett) LŪGUMU Tiesai saskaņā ar Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 34. pantu sniegt interpretāciju par Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, it īpaši 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, 12. panta 3. punktu un 35. pantu, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Páll Hreinsson (tiesnesis-referents), tiesnesis Per Christiansen un tiesnesis Bernd Hammermann, 2021. gada 23. novembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

                  1.

                  tāda EEZ valstspiederīgā bērnam, kurš iepriekš strādājis citā EEZ valstī, un bērna vecākam, kurš ir trešās valsts valstspiederīgais un kurš rūpējas par šo bērnu, ir atvasinātās uzturēšanās tiesības, pamatojoties uz 10. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 492/2011 (2011. gada 5. aprīlis) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā. Tas ir spēkā neatkarīgi no tā, vai bērns ir EEZ valstspiederīgā un laulātā kopīgs bērns, vai arī tikai laulātā bērns.

                  2.

                  Bērns, kas ir tikai EEZ valstspiederīgā tāda laulātā pēcnācējs, kurš ir trešās valsts valstspiederīgais un kuram ir piešķirtas uzturēšanās tiesības, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 492/2011 10. pantu, izmantojot EEZ pilsoni kā atsauces personu, saglabā šādas uzturēšanās tiesības pat tad, ja EEZ valstspiederīgais ir iesniedzis pieteikumu par laulības šķiršanu no šā bērna vecāka.

                  3.

                  Ja EEZ valsts iestādes ir konstatējušas, ka laulība starp EEZ valstspiederīgo un trešās valsts valstspiederīgo ir fiktīva laulība, EEZ valsts var veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai atteiktu, izbeigtu vai atsauktu tiesības, kas izriet no šādas ļaunprātīgas izmantošanas. Tomēr visiem šādiem pasākumiem ir jābūt samērīgiem un tajos jāņem vērā procesuālās garantijas.


title: Tiesas spriedums (2021. gada 10. novembris) lietā E-17/20 Zvonimir Cogelja / Veselības direktorāts (Embætti landlæknis), (Personu brīva pārvietošanās un pakalpojumu brīva aprite — Direktīva 2005/36/EK — Kvalifikāciju apliecinošs dokuments — Apliecinājuma izsniegšana — Kompetentā iestāde) 2022/C 69/12

text:
               10.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/12

      TIESAS SPRIEDUMS
      (2021. gada 10. novembris)
      lietā E-17/20

         Zvonimir Cogelja / Veselības direktorāts (Embætti landlæknis),

            (Personu brīva pārvietošanās un pakalpojumu brīva aprite — Direktīva 2005/36/EK — Kvalifikāciju apliecinošs dokuments — Apliecinājuma izsniegšana — Kompetentā iestāde)

      (2022/C 69/12)
      Lietā E-17/20 Zvonimir Cogelja / Veselības direktorāts (Embætti landlæknis) attiecībā uz Reikjavikas apgabaltiesas (Héraðsdómur Reykjavíkur) LŪGUMU Tiesai saskaņā ar Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 34. pantu sniegt interpretāciju par Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvu 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu un jo īpaši tās 25. pantu saistībā ar minētās direktīvas 3. panta 1. punkta c) apakšpunktu, 21. pantu un 26. pantu, ar pielāgojumiem Līgumam par Eiropas Ekonomikas zonu, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Páll Hreinsson, tiesnesis-referents Per Christiansen un tiesnesis Bernd Hammermann, 2021. gada 10. novembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
      lai EEZ valsts kompetentā iestāde varētu izsniegt specializētās medicīniskās apmācības kvalifikāciju apliecinošus dokumentus saskaņā ar 25. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvā 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu, tai jāspēj novērtēt un apstiprināt, ka ir izpildītas prasības kvalifikāciju apliecinošo dokumentu izsniegšanai. Tas ir iespējams, ja EEZ valsts savā teritorijā piedāvā specializētu medicīnisko apmācību, kas atbilst Direktīvā 2005/36/EK noteiktajām minimālajām prasībām. Pretējā gadījumā minētajai kompetentajai iestādei ir jābūt sistēmai, kas nodrošina atbilstības Direktīvas 2005/36/EK 25. pantā noteiktajām prasībām pārbaudi, piemēram, ieviešot mācību programmu vai tai līdzvērtīgu programmu, kas apraksta visaptverošu izglītības un apmācības programmu. Pretējā gadījumā minētā kompetentā iestāde nedrīkst izsniegt šādus kvalifikāciju apliecinošus dokumentus saskaņā ar Direktīvu 2005/36/EK.


title: Lieta C-598/20: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 1. decembra rīkojums (Satversmes tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Pilsētas zemes dienests” AS (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Nodokļu tiesību aktu saskaņošana – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Direktīva 2006/112/EK – Atbrīvojumi – 135. panta 1. punkta l) apakšpunkts un 2. punkts – Nekustamā īpašuma iznomāšana vai izīrēšana – Atbrīvojuma nepiemērošana zemes piespiedu iznomāšanai uz tās uzceltu nekustamo īpašumu īpašniekiem – Nodokļu neitralitātes princips)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/2

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 1. decembra rīkojums (Satversmes tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Pilsētas zemes dienests” AS
      (Lieta C-598/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Nodokļu tiesību aktu saskaņošana - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - Atbrīvojumi - 135. panta 1. punkta l) apakšpunkts un 2. punkts - Nekustamā īpašuma iznomāšana vai izīrēšana - Atbrīvojuma nepiemērošana zemes piespiedu iznomāšanai uz tās uzceltu nekustamo īpašumu īpašniekiem - Nodokļu neitralitātes princips)
      (2022/C 95/02)
      Tiesvedības valoda – latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Satversmes tiesa

         Pamatlietas puses

         Prasītāja:“Pilsētas zemes dienests” AS

         Piedaloties: Latvijas Republikas Saeimai

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 135. panta 1. punkta l) apakšpunkts un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru zemes iznomāšana piespiedu nomas gadījumā ir izslēgta no atbrīvojuma no pievienotās vērtības nodokļa.

         (1)  OV C 35, 1.2.2021.


title: Lieta C-602/20: Tiesas 2021. gada 17. novembra rīkojums (astotā palāta) (Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “AKZ – Burgas” EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Burgas (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā nodrošinājuma iemaksas – Nepamatoti samaksātu iemaksu atmaksa – Atmaksas procentu ierobežojums – Valsts procesuālā autonomija – Līdzvērtības princips – Efektivitātes princips – Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants – Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/2

      Tiesas 2021. gada 17. novembra rīkojums (astotā palāta) (Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “AKZ – Burgas”EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Burgas

      (Lieta C-602/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā nodrošinājuma iemaksas - Nepamatoti samaksātu iemaksu atmaksa - Atmaksas procentu ierobežojums - Valsts procesuālā autonomija - Līdzvērtības princips - Efektivitātes princips - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2022/C 95/03)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Varhoven administrativen sad

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: “AKZ – Burgas” EOOD

         Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Burgas

         piedaloties: Varhovna administrativna prokuratura na Republika Bulgaria

         Rezolutīvā daļa

         Varhoven administrativen sad (Augstākā administratīvā tiesa, Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas iesniegts ar 2020. gada 30. maija lēmumu, ir acīmredzami nepieņemams.

         (1)  OV C 28, 25.1.2021.


title: Lieta C-647/20: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 13. decembra rīkojums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – XG/Autoridade Tributária e Aduaneira (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Tiešie nodokļi – Kapitāla pieauguma no nekustamā īpašuma aplikšana ar nodokli – LESD 63., 64. un 65. pants – Kapitāla brīva aprite – Lielāks nodokļa slogs kapitāla pieaugumam no trešās valsts rezidentu veiktajiem darījumiem ar nekustamo īpašumu)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/3

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 13. decembra rīkojums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – XG/Autoridade Tributária e Aduaneira

      (Lieta C-647/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Tiešie nodokļi - Kapitāla pieauguma no nekustamā īpašuma aplikšana ar nodokli - LESD 63., 64. un 65. pants - Kapitāla brīva aprite - Lielāks nodokļa slogs kapitāla pieaugumam no trešās valsts rezidentu veiktajiem darījumiem ar nekustamo īpašumu)
      (2022/C 95/04)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: XG

         Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Rezolutīvā daļa

      LESD 63. pants un 65. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu fizisko personu ienākuma nodokļa jomā, saskaņā ar kuru trešās valsts rezidenta kapitāla pieaugums no šajā dalībvalstī esošā nekustamā īpašuma pārdošanas tiek aplikts ar lielāku nodokli nekā tas, ar kuru tiktu aplikts kapitāla pieaugums no šāda paša veida darījuma, ko veicis minētās dalībvalsts rezidents.

         (1)  OV C 53, 15.2.2021.


title: Lieta C-670/20: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 6. decembra rīkojums (Ráckevei Járásbíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EP, TA, FV, TB/ERSTE Bank Hungary Zrt (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Patērētāju tiesību aizsardzība – Direktīva 93/13/EEK – Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos – Aizdevuma līgums, kas ir izteikts ārvalsts valūtā – Līguma noteikumi, kas pakļauj aizņēmēju maiņas riskam – 4. panta 2. punkts – Saprotamības un pārskatāmības prasības – Ietekmes neesamība patērētāja paziņojumam, ka tas pilnībā apzinās potenciālos riskus, kas izriet no parakstīšanās uz aizņēmumu ārvalsts valūtā – Noteikuma formulējuma skaidrība un saprotamība)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/4

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 6. decembra rīkojums (Ráckevei Járásbíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EP, TA, FV, TB/ERSTE Bank Hungary Zrt

      (Lieta C-670/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Patērētāju tiesību aizsardzība - Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Aizdevuma līgums, kas ir izteikts ārvalsts valūtā - Līguma noteikumi, kas pakļauj aizņēmēju maiņas riskam - 4. panta 2. punkts - Saprotamības un pārskatāmības prasības - Ietekmes neesamība patērētāja paziņojumam, ka tas pilnībā apzinās potenciālos riskus, kas izriet no parakstīšanās uz aizņēmumu ārvalsts valūtā - Noteikuma formulējuma skaidrība un saprotamība)
      (2022/C 95/05)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Ráckevei Járásbíróság

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: EP, TA, FV, TB

         Atbildētāja: ERSTE Bank Hungary Zrt

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pārskatāmības prasība attiecībā uz ārvalsts valūtā izteikta aizdevuma līguma noteikumiem, kuri pakļauj aizņēmēju maiņas riskam, ir izpildīta tikai tad, ja komersants ir sniedzis šim aizņēmējam precīzu un pietiekamu informāciju par maiņas risku, kas ļauj samērā informētam, uzmanīgam un apdomīgam vidusmēra patērētājam novērtēt šādu līguma noteikumu risku un negatīvās ekonomiskās sekas, kas ir potenciāli ievērojamas, uz viņa finanšu saistībām visu līguma spēkā esamības laiku. Šajā nozīmē apstāklis, ka patērētājs paziņo, ka viņš pilnībā apzinās potenciālos riskus, kādi izriet no minētā līguma parakstīšanas, pats par sevi neietekmē novērtējumu par to, vai komersants ir izpildījis iepriekš minēto pārskatāmības prasību.

         (1)  OV C 98, 22.3.2021.


title: Lieta C-224/21: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 13. decembra rīkojums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VX/Autoridade Tributária e Aduaneira (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Tiešie nodokļi – Kapitāla pieauguma no nekustamā īpašuma aplikšana ar nodokļiem – LESD 63. un 65. pants – Kapitāla brīva aprite – Diskriminācija – Lielāka nodokļu nasta nerezidentu gūtajam kapitāla pieaugumam no nekustamā īpašuma – Iespēja izvēlēties tādu pašu aplikšanas ar nodokli kārtību, kāda tiek piemērota rezidentiem)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/4

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 13. decembra rīkojums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VX/Autoridade Tributária e Aduaneira

      (Lieta C-224/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Tiešie nodokļi - Kapitāla pieauguma no nekustamā īpašuma aplikšana ar nodokļiem - LESD 63. un 65. pants - Kapitāla brīva aprite - Diskriminācija - Lielāka nodokļu nasta nerezidentu gūtajam kapitāla pieaugumam no nekustamā īpašuma - Iespēja izvēlēties tādu pašu aplikšanas ar nodokli kārtību, kāda tiek piemērota rezidentiem)
      (2022/C 95/06)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: VX

         Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Rezolutīvā daļa

      LESD 63. panta un 65. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā dalībvalsts tiesiskais regulējums par fizisko personu ienākuma nodokli, saskaņā ar kuru saistībā ar kapitāla pieaugumu, kas izriet no šajā dalībvalstī esoša nekustamā īpašuma pārdošanas, nerezidenti sistemātiski tiek pakļauti lielākai nodokļu nastai nekā tā, kas par šāda paša veida darījumu tiktu uzlikta rezidentu gūtajam kapitāla pieaugumam, lai gan nerezidentiem tiek piedāvāta iespēja izvēlēties rezidentiem piemērojamo režīmu.

         (1)  OV C 252, 28.6.2021


title: Lieta C-273/21: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 26. novembra rīkojums (Budapest Környéki Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – WD/Agrárminiszter (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Lauksaimniecība – Kopējā lauksaimniecības politika – Regula (ES) Nr. 1307/2013 – Tiešā atbalsta shēmas – 4. panta 1. punkta c) un e) apakšpunkts – 32. panta 2. punkts – Vienotā platībmaksājuma pieteikums – Jēdziens “atbalsttiesīgs hektārs” – Zemes gabals, kas saskaņā ar zemesgrāmatu reģistru ir kvalificēts kā lidlauks – Faktiska izmantošana lauksaimnieciskajā darbībā)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/5

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 26. novembra rīkojums (Budapest Környéki Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – WD/Agrárminiszter

      (Lieta C-273/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Lauksaimniecība - Kopējā lauksaimniecības politika - Regula (ES) Nr. 1307/2013 - Tiešā atbalsta shēmas - 4. panta 1. punkta c) un e) apakšpunkts - 32. panta 2. punkts - Vienotā platībmaksājuma pieteikums - Jēdziens “atbalsttiesīgs hektārs” - Zemes gabals, kas saskaņā ar zemesgrāmatu reģistru ir kvalificēts kā lidlauks - Faktiska izmantošana lauksaimnieciskajā darbībā)
      (2022/C 95/07)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Budapest Környéki Törvényszék

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: WD

         Atbildētājs: Agrárminiszter

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1307/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 637/2008 un Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009, 4. panta 1. punkta c) un e) apakšpunkts, kā arī 32. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka platība, kurā – lai arī tā saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir klasificēta kā lidlauks – netiek veikta neviena ar lidlauka ekspluatāciju saistīta darbība, ir jākvalificē kā lauksaimnieciskajā darbībā izmantota lauksaimniecības platība, ja to faktiski izmanto pastāvīgām ganībām lauksaimniecības dzīvnieku audzēšanas mērķiem.

         (1)  OV C 252, 28.6.2021.


title: Lieta C-516/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. augustā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Finanzamt X/Y

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/6

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. augustā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Finanzamt X/Y
      (Lieta C-516/21)
      (2022/C 95/08)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesfinanzhof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Finanzamt X

         Atbildētājs: Y

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK (1) 135. panta 2. punkta c) apakšpunktu pienākums maksāt nodokli par pastāvīgi uzstādītu iekārtu un mehānismu izīrēšanu attiecas uz

                  —

                  vienīgi atsevišķu (autonomu) šāda veida iekārtu un mehānismu izīrēšanu vai arī

                  —

                  šāda veida iekārtu un mehānismu izīrēšanu (iznomāšanu), kas, pamatojoties uz to pašu pušu starpā noslēgtu vienošanos par ēkas iznomāšanu (un kā tās papildpakalpojums), ir atbrīvota no nodokļa saskaņā PVN direktīvas 135. panta 1. punkta l) apakšpunktu?

         (1)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu.


title: Lieta C-599/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 21. septembrī AM.VI. Srl, Quinam Limited – Fashioneast Sàrl tiesību pārņēmēja iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2021. gada 14. jūlija spriedumu lietā T-297/20 Fashioneast un AM.VI./EUIPO – Moschillo (“RICH JOHN RICHMOND”)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/6

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 21. septembrīAM.VI. Srl, Quinam Limited – Fashioneast Sàrl tiesību pārņēmēja iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2021. gada 14. jūlija spriedumu lietā T-297/20 Fashioneast un AM.VI./EUIPO – Moschillo (“RICH JOHN RICHMOND”)
      (Lieta C-599/21 P)
      (2022/C 95/09)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: AM.VI. Srl, Quinam Limited – Fashioneast Sàrl tiesību pārņēmēja (pārstāvji: A. Camusso, M. Baghetti, avvocati, A. Boros, ügyvéd)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2022. gada 17. janvāra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda AM.VI. un Quinam Limited pašām segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-612/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 30. septembrī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Gmina O./Dyrektorowi Krajowej Informacji Skarbowej

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/6

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 30. septembrī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Gmina O./Dyrektorowi Krajowej Informacji Skarbowej

      (Lieta C-612/21)
      (2022/C 95/10)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Naczelny Sąd Administracyjny

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Gmina O.

         Atbildētājs: Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) normas, it īpaši tās 2. panta 1. punkts, 9. panta 1. punkts un 13. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pašvaldība (valsts iestāde) rīkojas kā PVN maksātāja, īstenojot projektu, kura mērķis ir palielināt atjaunojamo energoresursu īpatsvaru, saskaņā ar civiltiesisko līgumu, kas noslēgts ar nekustamā īpašumu īpašniekiem, apņemoties izgatavot un uzstādīt atjaunojamo energoresursu sistēmas viņu nekustamajos īpašumos un – pēc noteikta laika – nodot īpašumtiesības uz šīm sistēmām nekustamā īpašuma īpašniekiem?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai summa, kurai uzliek nodokli [nodokļa bāze], minētās direktīvas 73. panta izpratnē ir jāiekļauj pašvaldības (valsts iestādes) saņemtajā Eiropas finanšu atbalstā atjaunojamo energoresursu projektu īstenošanai?

         (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-616/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 5. oktobrī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej/Gminie L.

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 5. oktobrī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej/Gminie L.

      (Lieta C-616/21)
      (2022/C 95/11)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Naczelny Sąd Administracyjny

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

         Atbildētāja: Gmina L.

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) noteikumi, it īpaši tās 2. panta 1. punkts, 9. panta 1. punkts un 13. panta 1. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka par PVN maksātāju ir atzīstama pašvaldība (valsts pārvaldes iestāde), kura īsteno azbesta likvidēšanas tās teritorijā esošajos iedzīvotājiem piederošos nekustamajos īpašumos programmu, kuriem par to nerodas nekādi izdevumi? Vai arī šāda darbība ir pašvaldības kā valsts pārvaldes iestādes darbība, kurā tā iesaistās, lai izpildītu savus uzdevumus, kuru mērķis ir aizsargāt iedzīvotāju veselību un dzīvību, kā arī aizsargātu apkārtējo vidi, un saistībā ar šo darbību pašvaldība nav uzskatāma par PVN maksātāju?

         (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-618/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 30. septembrī iesniedza Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie (Polija) – AR u.c./PK SA u.c.

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 30. septembrī iesniedza Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie (Polija) – AR u.c./PK SA u.c.
      (Lieta C-618/21)
      (2022/C 95/12)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: AR u.c.

         Atbildētājas: PK SA u.c.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  [V]ai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/103/EK (2009. gada 16. septembris) par civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību (1) 18. pants saistībā ar tās 3. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru cietušais, kurš izvirza tiešu prasību atlīdzināt kaitējumu, kas viņa transportlīdzeklim nodarīts saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu, pret apdrošināšanas sabiedrību, kura sedz nelaimes gadījuma izraisītāja civiltiesisko atbildību, var saņemt no apdrošināšanas sabiedrības tikai atlīdzību viņa īpašumam nodarītā zaudējuma faktiskajā un aktuālajā apmērā, t.i. starpību starp transportlīdzekli tādā stāvoklī, kāds bija pirms ceļu satiksmes negadījuma, un bojātu transportlīdzekli, tai pieskaitot faktiski jau radušās attaisnotās transportlīdzekļa remonta izmaksas, kā arī citas faktiski jau radušās attaisnotās izmaksas negadījuma dēļ, ņemot vērā, ka, ja tas pieprasītu novērst zaudējumus tieši atbildīgajai personai, tas pēc savas izvēles atlīdzības vietā varētu pieprasīt no tās atjaunot transportlīdzekli tādā stāvoklī, kādā tas bija pirms kaitējuma (pieprasīt, lai zaudējumu novērstu atbildīgā persona personīgi vai tās apmaksāta remontdarbnīca)?

                  2)

                  [J]a atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša – vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/103/EK (2009. gada 16. septembris) par civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību 18. pants saistībā ar tās 3. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru cietušais, kurš izvirza tiešu prasību atlīdzināt kaitējumu, kas viņa transportlīdzeklim nodarīts saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu, pret apdrošināšanas sabiedrību, kas sedz nelaimes gadījuma izraisītāja civiltiesisko atbildību, tā vietā, lai saņemtu atlīdzību viņa īpašumam nodarītā zaudējuma faktiskajā un aktuālajā apmērā, t.i. starpību starp transportlīdzekli tādā stāvoklī, kāds bija pirms negadījuma, un bojātu transportlīdzekli, tai pieskaitot faktiski jau radušās attaisnotās izmaksas, kā arī citas faktiski jau radušās attaisnotās izmaksas ceļu satiksmes negadījuma dēļ, var saņemt tikai summu, kura atbilst summai, kas nepieciešama, lai atjaunotu transportlīdzekli tādā stāvoklī, kāds bija pirms zaudējumu rašanās, ņemot vērā, ka, ja viņš pieprasītu novērst zaudējumus tieši no atbildīgās personas, tas pēc savas izvēles atlīdzības vietā varētu pieprasīt no atbildīgas personas atjaunot transportlīdzekli tādā stāvoklī, kāds bija pirms zaudējuma rašanās (nevis tikai dot līdzekļus šim nolūkam)?

                  3)

                  [J]a atbilde uz [1.] jautājumu ir apstiprinoša un atbilde uz [2.] jautājumu ir noliedzoša – vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/103/EK (2009. gada 16. septembris) par civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību 18. pants saistībā ar tās 3. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru apdrošināšanas sabiedrība, kurā mehānisko transportlīdzekļu izmantošanas rezultātā bojātā transportlīdzekļa īpašnieks vērsās ar lūgumu atlīdzināt hipotētiskus izdevumus, kuri tam nav radušies, bet kuri tam rastos, ja tas nolemtu atjaunot transportlīdzekli tādā stāvoklī, kāds bija pirms negadījuma, var:

                              a.

                              izmaksāt atlīdzību ar nosacījumu, ka cietušais ir pierādījis, ka tam ir faktisks nodoms remontēt transportlīdzeklī konkrētā veidā pie konkrēta mehāniķa par konkrētu detaļu un pakalpojuma cenu, un izmaksāt remontam paredzētos līdzekļus tieši šim mehāniķim (vai, pakārtoti, remontam nepieciešamo daļu pārdevējam), nosakot, ka šie līdzekļi ir jāatmaksā, ja mērķis, kuram tie tika izmaksāti, netiktu sasniegts, bet ja to nevar, tad:

                              b.

                              izmaksāt atlīdzību ar nosacījumu, ka patērētājs ir apņēmies noteiktā termiņā pierādīt, ka tas izmaksātos līdzekļus ir izmantojis transportlīdzekļa remontam, vai atdot tos apdrošināšanas sabiedrībai, bet ja to nevar, tad:

                              c.

                              pēc šo līdzekļu izmaksas ar norādi uz izmaksāšanas mērķi (to izmantošanas veidu) un nepieciešama laikposma beigām, kurā cietušais var veikt automobiļa remontu, pieprasīt tam pierādīt, ka šie līdzekļi tika izlietoti remontam, vai atmaksāt šos līdzekļus,

                        lai novērstu cietušā iedzīvošanos no kaitējuma?

                  4)

                  [J]a atbilde uz [1.] jautājumu ir apstiprinoša un atbilde uz [2.] jautājumu ir noliedzoša – vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/103/EK (2009. gada 16. septembris) par civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību 18. pants saistībā ar tās 3. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru cietušais, kurš vairs nav bojātā automobiļa īpašnieks, jo tas ir pārdevis to un saņēmis naudu, tādēļ tas vairs nevar remontēt šo transportlīdzekli – tādējādi nevar pieprasīt no apdrošināšanas sabiedrības, kas sedz nelaimes gadījuma izraisītāja civiltiesisko atbildību, atlīdzināt tāda remonta izmaksas, kurš būtu nepieciešams, lai atjaunotu transportlīdzekli tādā stāvoklī, kāds bija pirms zaudējuma rašanās, un viņa prasība ir attiecināta tikai uz pieprasījumu apdrošināšanas sabiedrībai izmaksāt atlīdzību tādā apmērā, kas atbilst faktiskajam un aktuālajam kaitējumam tā īpašumam, proti, starpībai starp transportlīdzekļa vērtību tādā stāvoklī, kāds bija pirms negadījuma, un summu, kas saņemta no transportlīdzekļa pārdošanas, pieskaitot faktiskas, jau radušās, attaisnotās transportlīdzekļa remonta izmaksas, kā arī citas faktiskas, jau radušās, attaisnotas izmaksas negadījuma dēļ?”

         (1)  OV 2009, L 263, 11. lpp.


title: Lieta C-628/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. oktobrī iesniedza Sąd Okręgowy w Warszawie (Polija) – TB

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. oktobrī iesniedza Sąd Okręgowy w Warszawie (Polija) – TB
      (Lieta C-628/21)
      (2022/C 95/13)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Okręgowy w Warszawie

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: TB

         Atbildētājas: Castorama Polska Sp. z o.o., “Knor” Sp. z o.o.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/48/EK (2004. gada 29. aprīlis) par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu (1) 8. panta 1. punkts kopsakarā ar šīs direktīvas 4. panta 1. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzības pasākumu, kas ir pieejams tikai tad, ja šajā vai citā tiesvedībā ir konstatēts, ka prasītājam ir intelektuālā īpašuma tiesības?
                  – Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša

                  2)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/48/EK (2004. gada 29. aprīlis) par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu 8. panta 1. punkts kopsakarā ar šīs direktīvas 4. panta 1. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka pietiek pamatot, ka šis pasākums attiecas uz pastāvošām intelektuālā īpašuma tiesībām, nevis pierādīt šo apstākli, it īpaši situācijā, kurā lūgums sniegt informāciju par preču vai pakalpojumu izcelsmi ir iesniegts, pirms tiek celta prasība par zaudējuma atlīdzību par intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumiem?

         (1)  OV 2004, L 157, 45. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 17. nodaļa 2. sējums, 32.–39. lpp.


title: Lieta T-263/15 RENV: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Gmina Miasto Gdynia un Port Lotniczy Gdynia–Kosakowo/Komisija (Valsts atbalsts – Lidostu infrastruktūra – Publisks finansējums, kuru Gdynia un Kosakowo pašvaldības ir piešķīrušas Gdynia-Kosakowo lidostas izveidei – Lēmums, ar ko atbalsts ir atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un ir uzdots to atgūt – Priekšrocība – Privāta tirgus ekonomikas dalībnieka princips – Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm – Konkurences apdraudējums – Atgūšana – Lēmuma atsaukšana – Formālas izmeklēšanas procedūras atkārtotas sākšanas neesamība – Ieinteresēto personu procesuālās tiesības – Tiesības uz aizstāvību – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/21

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Gmina Miasto Gdynia un Port Lotniczy Gdynia–Kosakowo/Komisija
      (Lieta T-263/15 RENV) (1)

      (Valsts atbalsts - Lidostu infrastruktūra - Publisks finansējums, kuru Gdynia un Kosakowo pašvaldības ir piešķīrušas Gdynia-Kosakowo lidostas izveidei - Lēmums, ar ko atbalsts ir atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un ir uzdots to atgūt - Priekšrocība - Privāta tirgus ekonomikas dalībnieka princips - Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm - Konkurences apdraudējums - Atgūšana - Lēmuma atsaukšana - Formālas izmeklēšanas procedūras atkārtotas sākšanas neesamība - Ieinteresēto personu procesuālās tiesības - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2022/C 95/27)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Gmina Miasto Gdynia (Polija), Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo sp. z o.o. (Gdiņa, Polija) (pārstāvji: T. Koncewicz, M. Le Berre, K. Gruszecka-Spychała un P. Rosiak, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: K. Herrmann, D. Recchia un S. Noë)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītāju prasījumu atbalstam: Polijas Republika (pārstāvji: B. Majczyna, M. Rzotkiewicz un S. Żyrek)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt 2.–5. pantu Komisijas 2015. gada 26. februāra Lēmumā (ES) 2015/1586 par pasākumu SA.35388 (13/C) (ex 13/NN un ex 12/N) – Polija – Gdynia-Kosakowo lidostas izveide (OV 2015, L 250, 165. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Gmina Miasto Gdynia un Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo sp. z o.o. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus Tiesā lietā C-56/18 P un Vispārējā tiesā lietās T-263/15 un T-263/15 RENV.

                  3)

                  Polijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 254, 3.8.2015.


title: Lieta T-177/17: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – EKETA/Komisija (Šķīrējklauzula – Līgums Ask-it, kas noslēgts atbilstoši Sestajai pamatprogrammai – Pieļaujamās izmaksas – Paziņojums par parādu, ko Komisija izdevusi, lai piedzītu avansā samaksātās summas – Darba laika uzskaites tabulu ticamība – Interešu konflikts – Apakšuzņēmuma līgums)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/22

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – EKETA/Komisija
      (Lieta T-177/17) (1)

      (Šķīrējklauzula - Līgums Ask-it, kas noslēgts atbilstoši Sestajai pamatprogrammai - Pieļaujamās izmaksas - Paziņojums par parādu, ko Komisija izdevusi, lai piedzītu avansā samaksātās summas - Darba laika uzskaites tabulu ticamība - Interešu konflikts - Apakšuzņēmuma līgums)
      (2022/C 95/28)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (Saloniki, Grieķija) (pārstāvis – V. Christianos, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Katsimerou, T. Adamopoulos un J. Estrada de Solà)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 272. pantu un ar ko tiek lūgts atzīt, pirmkārt, ka Komisijas 2016. gada 29. novembra paziņojumā par parādu Nr. 3241615292 izteiktais prasījums prasītājai atmaksāt Komisijai summu 211 185,95 EUR apmērā no dotācijas, ko šī sabiedrība saņēmusi par pētījumu, kas veikts saistībā ar pētniecības projektu Ask-it, ir nepamatots attiecībā uz summu 89 126,11 EUR un, otrkārt, ka šī summa atbilst pieļaujamajām izmaksām, kuras prasītājai nav jāatmaksā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 151, 15.5.2017.


title: Lieta T-189/17: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – EKETA/Komisija (Šķīrējklauzula – Līgums Humabio, kas noslēgts atbilstoši Sestajai pamatprogrammai – Pieļaujamās izmaksas – Paziņojums par parādu, ko Komisija izdevusi, lai piedzītu avansā samaksātās summas – Darba laika uzskaites tabulu ticamība – Interešu konflikts)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/23

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – EKETA/Komisija
      (Lieta T-189/17) (1)

      (Šķīrējklauzula - Līgums Humabio, kas noslēgts atbilstoši Sestajai pamatprogrammai - Pieļaujamās izmaksas - Paziņojums par parādu, ko Komisija izdevusi, lai piedzītu avansā samaksātās summas - Darba laika uzskaites tabulu ticamība - Interešu konflikts)
      (2022/C 95/29)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (Saloniki, Grieķija) (pārstāvis – V. Christianos, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Katsimerou, O. Verheecke, T. Adamopoulos un J. Estrada de Solà)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 272. pantu un ar ko tiek lūgts atzīt, pirmkārt, ka Komisijas 2016. gada 29. novembra paziņojumā par parādu Nr. 3241615288 izteiktais prasījums prasītājai atmaksāt Komisijai summu 64 720,19 EUR apmērā no dotācijas, ko šī sabiedrība saņēmusi par pētījumu, kas veikts saistībā ar pētniecības projektu Humabio, ir nepamatots attiecībā uz summu 10 436,36 EUR un, otrkārt, ka šī summa atbilst pieļaujamajām izmaksām, kuras prasītājai nav jāatmaksā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 151, 15.5.2017.


title: Lieta T-190/17: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – EKETA/Komisija (Šķīrējklauzula – Līgums Cater, kas noslēgts atbilstoši Sestajai pamatprogrammai – Pieļaujamās izmaksas – Paziņojums par parādu, ko Komisija izdevusi, lai piedzītu avansā samaksātās summas – Darba laika uzskaites tabulu ticamība – Interešu konflikts)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/23

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – EKETA/Komisija
      (Lieta T-190/17) (1)

      (Šķīrējklauzula - Līgums Cater, kas noslēgts atbilstoši Sestajai pamatprogrammai - Pieļaujamās izmaksas - Paziņojums par parādu, ko Komisija izdevusi, lai piedzītu avansā samaksātās summas - Darba laika uzskaites tabulu ticamība - Interešu konflikts)
      (2022/C 95/30)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (Saloniki, Grieķija) (pārstāvis – V. Christianos, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Katsimerou, T. Adamopoulos un J. Estrada de Solà)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 272. pantu un ar ko tiek lūgts atzīt, pirmkārt, ka Komisijas 2016. gada 29. novembra paziņojumā par parādu Nr. 3241615289 izteiktais prasījums prasītājai atmaksāt Komisijai summu 172 992,15 EUR apmērā no dotācijas, ko šī sabiedrība saņēmusi par pētījumu, kas veikts saistībā ar pētniecības projektu Cater, ir nepamatots attiecībā uz summu 28 520,08 EUR un, otrkārt, ka šī summa atbilst pieļaujamajām izmaksām, kuras prasītājai nav jāatmaksā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 151, 15.5.2017.


title: Apvienotās lietas T-721/18 un T-81/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Apostolopoulou un Apostolopoulou-Chrysanthaki/Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība – Dažādās Savienības programmās noslēgti dotācijas nolīgumi – Saņēmēja sabiedrības pieļauts līguma noteikumu pārkāpums – Attiecināmās izmaksas – OLAF izmeklēšana – Sabiedrības likvidācija – Atgūšana no minētās sabiedrības biedriem – Piespiedu izpilde – Komisijas pārstāvju paustie apgalvojumi valsts tiesās – Atbildētāja noteikšana – Formas prasību neievērošana – Daļēja nepieņemamība – Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/24

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Apostolopoulou un Apostolopoulou-Chrysanthaki/Komisija
      (Apvienotās lietas T-721/18 un T-81/19) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - Dažādās Savienības programmās noslēgti dotācijas nolīgumi - Saņēmēja sabiedrības pieļauts līguma noteikumu pārkāpums - Attiecināmās izmaksas - OLAF izmeklēšana - Sabiedrības likvidācija - Atgūšana no minētās sabiedrības biedriem - Piespiedu izpilde - Komisijas pārstāvju paustie apgalvojumi valsts tiesās - Atbildētāja noteikšana - Formas prasību neievērošana - Daļēja nepieņemamība - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums)
      (2022/C 95/31)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Zoï Apostolopoulou (Atēnas, Grieķija), Anastasia Apostolopoulou-Chrysanthaki (Atēnas) (pārstāvis: D. Gkouskos, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Estrada de Solà un T. Adamopoulos)

         Priekšmets

      Prasības, kuras pamatotas uz LESD 268. pantu un ar kurām būtībā tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājām esot nodarīts ar Komisijas pārstāvju paustajiem apgalvojumiem iebildumu procesā Protodikeio Athinon (Atēnu pirmās instances tiesa, Grieķija) un Efeteio Athinon (Atēnu apelācijas tiesa, Grieķija) pret 2014. gada 16. jūlija sprieduma Isotis/Komisija (T-59/11, EU:T:2014:679) un 2016. gada 4. februāra sprieduma Isotis/Komisija (T-562/13, nav publicēts, EU:T:2016:63) piespiedu izpildi attiecībā uz prasītājām.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasības noraidīt.

                  2)

                  Zoï Apostolopoulou un Anastasia Apostolopoulou-Chrysanthaki atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 54, 11.2.2019.


title: Lieta T-158/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 15. decembra spriedums – Breyer/REA (Piekļuve dokumentiem – Regula (EK) Nr. 1049/2001 – Pētniecības un inovācijas pamatprogramma “Apvārsnis 2020” (2014. – 2020. gads) – Regula (ES) Nr. 1290/2013 – Dokumenti par “iBorderCtrl: Intelligent Portable Border Control System” pētniecības projektu – Izņēmums saistībā ar trešās personas komerciālo interešu aizsardzību – Daļējs piekļuves atteikums – Sevišķas sabiedrības intereses)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/24

      Vispārējās tiesas 2021. gada 15. decembra spriedums – Breyer/REA

      (Lieta T-158/19) (1)

      (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Pētniecības un inovācijas pamatprogramma “Apvārsnis 2020” (2014. – 2020. gads) - Regula (ES) Nr. 1290/2013 - Dokumenti par “iBorderCtrl: Intelligent Portable Border Control System” pētniecības projektu - Izņēmums saistībā ar trešās personas komerciālo interešu aizsardzību - Daļējs piekļuves atteikums - Sevišķas sabiedrības intereses)
      (2022/C 95/32)
      * Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Patrick Breyer (Ķīle, Vācija) (pārstāvis: J. Breyer, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Pētniecības izpildaģentūra (pārstāvji: S. Payan-Lagrou un V. Canetti, kuriem palīdz R. van der Hout un C. Wagner, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Eiropas Pētniecības izpildaģentūras 2019. gada 17. janvāra lēmumu (ARES (2019) 266593) par daļēju piekļuvi dokumentiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Pētniecības izpildaģentūras (REA) 2019. gada 17. janvāra lēmumu (ARES (2019) 266593), pirmkārt, ciktāl REA nav lēmusi par Patrick Breyer pieteikumu piekļūt dokumentiem saistībā ar iBorderCtrl projekta atļaušanu un, otrkārt, ciktāl REA ir atteikusi sniegt pilnīgu piekļuvi dokumentam D 1.3, daļēju piekļuvi dokumentiem D 1.1, D 1.2, D 2.1, D 2.2 un D 2.3, kā arī plašāku piekļuvi dokumentiem D 3.1, D 7.3 un D 7.8, jo šajos dokumentos ir informācija, uz kuru neattiecas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem 4. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā norādītais izņēmums.

                  2)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                  P. Breyer sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar viņa 2021. gada 23. marta vēstules iesniegšanu, kā arī REA izdevumus saistībā ar 2021. gada 20. maija rakstveida apsvērumu iesniegšanu.

                  4)

                  P. Breyer sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem papildus izdevumiem saistībā ar 2021. gada 23. marta vēstules iesniegšanu.

                  5)

                  REA sedz savus tiesāšanās izdevumus, izņemot tos, kas ir saistīti ar tās 2021. gada 20. maija rakstveida apsvērumu iesniegšanu, kā arī atlīdzina pusi no P. Breyer tiesāšanās izdevumiem, kas nav saistīti ar P. Breyer 2021. gada 23. marta vēstules iesniegšanu.

         (1)  OV C 206, 17.6.2019.


title: Lieta T-703/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – DD/FRA (Prasība par kaitējuma atlīdzināšanu – Civildienests – Pagaidu darbinieki – Administratīvās izmeklēšanas sākšana – Civildienesta noteikumu 86. panta 2. punkts – Pienākums informēt – Procesa ilgums – Saprātīgs termiņš – Pienākums norādīt pamatojumu – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Administratīvās izmeklēšanas konfidencialitāte – Rūpības pienākums – Morālais kaitējums – Cēloņsakarība)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/25

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – DD/FRA

      (Lieta T-703/19) (1)

      (Prasība par kaitējuma atlīdzināšanu - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Administratīvās izmeklēšanas sākšana - Civildienesta noteikumu 86. panta 2. punkts - Pienākums informēt - Procesa ilgums - Saprātīgs termiņš - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Administratīvās izmeklēšanas konfidencialitāte - Rūpības pienākums - Morālais kaitējums - Cēloņsakarība)
      (2022/C 95/33)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: DD (pārstāvji: sākotnēji L. Levi un M. Vandenbussche, advokātes, vēlāk – L. Levi, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA) (pārstāvji: M. O’Flaherty, pārstāvis, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts būtībā piespriest prasītājam apgalvoti nodarītā morālā kaitējuma atlīdzinājumu ex æquo et bono50 000 EUR apmērā, ko esot radījusi FRA uzsāktā un veiktā administratīvās izmeklēšanas procedūra.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  DD sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 432, 23.12.2019.


title: Lieta T-795/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – HB/Komisija (Publiski pakalpojumu līgumi – Tehniskās palīdzības pakalpojumu sniegšana Haut Conseil judiciaire – Lēmums par iepirkuma līguma summas samazināšanu un jau izmaksāto summu atgūšanu – Atcelšanas prasība un prasība atlīdzināt zaudējumus – Akts, kurš ir saistīts tikai ar līgumiskām attiecībām un ir no tām nenodalāms – Šķīrējklauzulas neesamība – Nepieņemamība – Ar līgumu nesaistīta kaitējuma neesamība)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/26

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – HB/Komisija
      (Lieta T-795/19) (1)

      (Publiski pakalpojumu līgumi - Tehniskās palīdzības pakalpojumu sniegšana Haut Conseil judiciaire - Lēmums par iepirkuma līguma summas samazināšanu un jau izmaksāto summu atgūšanu - Atcelšanas prasība un prasība atlīdzināt zaudējumus - Akts, kurš ir saistīts tikai ar līgumiskām attiecībām un ir no tām nenodalāms - Šķīrējklauzulas neesamība - Nepieņemamība - Ar līgumu nesaistīta kaitējuma neesamība)
      (2022/C 95/34)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: HB (pārstāvis: L. Levi, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Baquero Cruz, J. Estrada de Solà un A. Katsimerou)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2019. gada 15. oktobra lēmumu C(2019) 7319 final par saistībā ar publiskā iepirkuma līgumu CARDS/2008/166-429 maksājamo summu samazināšanu un nepamatoti izmaksāto summu atgūšanu, un, otrkārt, prasība, kura pamatota ar LESD 340. panta otro daļu un ar kuru tiek lūgts piespriest, pirmām kārtām, atmaksāt jebkuras naudas summas, kuras Komisija eventuāli atgūtu, pamatojoties uz šo lēmumu, kā arī samaksāt pēdējo izrakstīto rēķinu un nokavējuma procentus, otrām kārtām, atdot bankas izsniegto galvojumu un atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājai esot nodarīti ar tā novēlotu atdošanu, un, trešām kārtām, simboliski atlīdzināt prasītājai nodarīto nemantisko kaitējumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu, ciktāl ar to tiek lūgts atcelt Komisijas 2019. gada 15. oktobra lēmumu C(2019) 7319 final par saistībā ar publiskā iepirkuma līgumu CARDS/2008/166-429 maksājamo summu samazināšanu un nepamatoti izmaksāto summu atgūšanu.

                  2)

                  Prasību noraidīt kā nepamatotu, ciktāl ar to tiek lūgts atzīt Eiropas Savienības ārpuslīgumisko atbildību.

                  3)

                  Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

         (1)  OV C 10, 13.1.2020.


title: Lieta T-796/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – HB/Komisija (Publiski pakalpojumu līgumi – Tehniskās palīdzības pakalpojumu sniegšana Ukrainas iestādēm – Lēmums par iepirkuma līguma summas samazināšanu un jau izmaksāto summu atgūšanu – Atcelšanas prasība un prasība atlīdzināt zaudējumus – Akts, kurš ir saistīts tikai ar līgumiskām attiecībām un ir no tām nenodalāms – Šķīrējklauzulas neesamība – Nepieņemamība – Ar līgumu nesaistīta kaitējuma neesamība)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/27

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – HB/Komisija
      (Lieta T-796/19) (1)

      (Publiski pakalpojumu līgumi - Tehniskās palīdzības pakalpojumu sniegšana Ukrainas iestādēm - Lēmums par iepirkuma līguma summas samazināšanu un jau izmaksāto summu atgūšanu - Atcelšanas prasība un prasība atlīdzināt zaudējumus - Akts, kurš ir saistīts tikai ar līgumiskām attiecībām un ir no tām nenodalāms - Šķīrējklauzulas neesamība - Nepieņemamība - Ar līgumu nesaistīta kaitējuma neesamība)
      (2022/C 95/35)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: HB (pārstāvis: L. Levi, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Baquero Cruz, J. Estrada de Solà un A. Katsimerou)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2019. gada 15. oktobra lēmumu C(2019) 7318 final par saistībā ar iepirkuma līgumu TACIS/2006/101-510 maksājamās summas samazināšanu un nepamatoti izmaksāto summu atgūšanu, un, otrkārt, prasība, kura pamatota ar LESD 340. panta otro daļu un ar kuru tiek lūgts piespriest, pirmām kārtām, atmaksāt jebkuras naudas summas, kuras Komisija eventuāli atgūtu, pamatojoties uz šo lēmumu, un nokavējuma procentus, un otrām kārtām – simboliski atlīdzināt prasītājai nodarīto nemantisko kaitējumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu, ciktāl ar to tiek lūgts atcelt Komisijas 2019. gada 15. oktobra lēmumu C(2019) 7318 final par saistībā ar iepirkuma līgumu TACIS/2006/101-510 maksājamās summas samazināšanu un nepamatoti izmaksāto summuatgūšanu.

                  2)

                  Prasību noraidīt kā nepamatotu, ciktāl ar to tiek lūgts atzīt Eiropas Savienības ārpuslīgumisko atbildību.

                  3)

                  Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

         (1)  OV C 10, 13.1.2020.


title: Lieta T-870/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Worldwide Spirits Supply/EUIPO – Melfinco (“CLEOPATRA QUEEN”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme “CLEOPATRA QUEEN” – Agrāka valsts vārdiska preču zīme “CLEOPATRA MELFINCO” – Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. un 57. pants (tagad Regulas (ES) 2017/1001 18. un 64. pants) – Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījums – Atzīšana par spēkā neesošu)

text:
               28.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/27

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedums – Worldwide Spirits Supply/EUIPO – Melfinco (“CLEOPATRA QUEEN”)
      (Lieta T-870/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “CLEOPATRA QUEEN” - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “CLEOPATRA MELFINCO” - Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. un 57. pants (tagad Regulas (ES) 2017/1001 18. un 64. pants) - Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījums - Atzīšana par spēkā neesošu)
      (2022/C 95/36)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Worldwide Spirits Supply, Inc. (Tortola, Britu Virdžīnu salas) (pārstāve: S. Demetriou, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Folliard-Monguiral un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Melfinco S.A. (Schaan, Lihtenšteina) (pārstāve: M. Gioti, advokāte)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 21. oktobra lēmumu lietā R 1820/2018-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Melfinco un Worldwide Spirits Supply.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Worldwide Spirits Supply, Inc. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Melfinco S.A. sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 77, 9.3.2020.