title: Lieta C-138/15 P: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 3. marta spriedums – Teva Pharma BV, Teva Pharmaceuticals Europe BV/Eiropas Zāļu aģentūra (EMA), Eiropas Komisija Apelācija — Zāles reti sastopamu slimību ārstēšanai — Regula (EK) Nr. 141/2000 — Regula (EK) Nr. 847/2000 — Atteikums izsniegt tirdzniecības atļauju zāļu imatinib mésilate reti sastopamu slimību ārstēšanai nepatentētai versijai

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/16

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 3. marta spriedums – Teva Pharma BV, Teva Pharmaceuticals Europe BV/Eiropas Zāļu aģentūra (EMA), Eiropas Komisija
   (Lieta C-138/15 P) (1)

   (Apelācija - Zāles reti sastopamu slimību ārstēšanai - Regula (EK) Nr. 141/2000 - Regula (EK) Nr. 847/2000 - Atteikums izsniegt tirdzniecības atļauju zāļu imatinib mésilate reti sastopamu slimību ārstēšanai nepatentētai versijai)
   (2016/C 156/22)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Teva Pharma BV, Teva Pharmaceuticals Europe BV (pārstāvji – K. Bacon, QC, E. Mackenzie, barristers, G. Morgan, solicitor)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Zāļu aģentūra (EMA) (pārstāvji – N. Rampal Olmedo, M. Tovar Gomis, S. Marino un T. Jabłoński), Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Sipos un M. Šimerdová)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Teva Pharma BV un Teva Pharmaceuticals Europe BV sedz savus un atlīdzina Eiropas Zāļu aģentūras (EMA) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 190, 8.6.2015.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 13. aprīlī lietā T-286/03 The Gillette Company pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “RIGHT GUARD XTREME sport” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme“WILKINSON SWORD XTREME III” — Sajaukšanas iespēja — Reģistrācijas atteikums — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/16

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 13. aprīlī
   lietā T-286/03 The Gillette Company pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “RIGHT GUARD XTREME sport” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme“WILKINSON SWORD XTREME III” - Sajaukšanas iespēja - Reģistrācijas atteikums - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2005/C 155/32)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā T-286/03 The Gillette Company, Bostona (Amerikas Savienotās Valstis), ko pārstāv A. Eberts-Veidenfellers [A. Ebert-Weidenfeller] un L. Kukers [L. Kouker], avocats, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji — G. Šneiders [G. Schneider] un J. Veberndērfers [J. Weberndörfer]), otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks un persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā, bija Wilkinson Sword GmbH, Zolingena (Vācija), ko pārstāv E. Keslers [E. Kessler], avocat, par prasību par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2003. gada 17. aprīļa lēmumu (lieta R 221/2002-4), ar ko atteikta grafiskas preču zīmes “RIGHT GUARD XTREME sport” reģistrācija, Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirungs [J. Pirrung], tiesneši A. V. H. Meijs [A. W. H. Meij] un I. Pelikānova [I. Pelikánová], sekretārs H. Palasio Gonsaless [J. Palacio González], galvenais administrators, 2005. gada 13. aprīlī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 251, 18.10.2003.


title: Lieta C-482/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. oktobrī – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/17

      Prasība, kas celta 2014. gada 30. oktobrī – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
      (Lieta C-482/14)
      (2015/C 016/27)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – W. Mölls, J. Hottiaux un T. Maxian Rusche)

         Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

         Prasītājas prasījumi:

                  1.

                  atzīt, ka, pieļaujot, dzelzceļa infrastruktūras uzņēmumam piešķirtos sabiedriskos līdzekļus var izmantot pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi tai Direktīvas 2012/34/ES (1) 6. panta 1. punktā (Direktīvas 91/440/EEK 6. panta 1. punkts) paredzētos pienākumus;

                  2.

                  atzīt, ka, nenodrošinot, ka aizlieguma dzelzceļa infrastruktūras uzņēmumam piešķirtos sabiedriskos līdzekļus izmantot pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai ievērošanu var uzraudzīt ar uzskaites palīdzību, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi tai Direktīvas 2012/34/ES 6. panta 4. punktā (Direktīvas 91/440/EEK 6. panta 1. punkts) paredzētos pienākumus;

                  3.

                  atzīt, ka, nenodrošinot, ka infrastruktūras maksas var izmantot vienīgi infrastruktūras pārvaldītāja saimnieciskās darbības finansēšanai, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi tai Direktīvas 2012/34/ES 31. panta 1. punktā (Direktīvas 91/440/EEK 7. panta 1. punkts) paredzētos pienākumus;

                  4.

                  atzīt, ka, nenodrošinot, ka sabiedriskie līdzekļi sabiedrisko pasažieru pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai atbilstošajos pārskatos nav atspoguļoti atsevišķi, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi tai Direktīvas 2012/34/ES 6. panta 3. punktā (Direktīvas 91/440/EEK 9. panta 4. punkts), kā arī Regulas (EK) Nr. 1370/2007 (2) 6. panta 1. punktā, lasot kopā ar tās pielikuma 5. punktu, paredzētos pienākumus;

                  5.

                  piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza šādus argumentus:
      Vācija pieļauj, ka Deutsche Bahn koncerns, pamatojoties uz nolīgumiem par peļņas sadali, dzelzceļa infrastruktūras pārvaldītāja ieņēmumus no infrastruktūras maksām un sabiedriskajiem līdzekļiem var izmantot arī citiem mērķiem, nevis tikai infrastruktūras darbībai. Šos līdzekļus var izmantot arī pārvadājumu pakalpojumiem. Tas ir pretrunā Direktīvas 2012/34/ES 6. panta 1. punktam un 31. panta 1. punktam.
      Turklāt uzskaite infrastruktūras pārvaldītājam neļauj uzraudzīt aizlieguma sabiedriskos līdzekļus izmantot pārvadājumiem izpildi. Vācija to pieļauj un tas ir pretrunā Direktīvas 2012/34/ES 6. panta 4. punktam.
      Visbeidzot Vācija nenodrošinot, ka sabiedriskie līdzekļi sabiedrisko pasažieru pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai atbilstošajos pārskatos tiek atspoguļoti atsevišķi. Tas ir pretrunā Direktīvas 2012/34/ES 6. panta 3. punktam, kā arī Regulas (EK) Nr. 1370/2007 6. panta 1. punktam, lasot kopā ar tās pielikuma 5. punktu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 21. novembra Direktīva 2012/34/ES, ar ko izveido vienotu Eiropas dzelzceļa telpu (OV L 343, 32. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Regula (EK) Nr. 1370/2007 par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70 (OV L 315, 1. lpp.).


title: Lieta F-22/13: Prasība, kas celta 2013. gada 11. jūlijā — ZZ /Komisija

text:
               5.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 291/7

         Prasība, kas celta 2013. gada 11. jūlijā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-22/13)
   2013/C 291/07
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — M. Pecyna, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru tika atteikts prasītāju pieņemt darbā tādēļ, ka viņš nav izpildījis pielaišanas nosacījumus, kas paredzēti paziņojumā par konkursu EPSO/AD/207/11

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāta B.2 nodaļas 2012. gada 26. septembrī pieņemto lēmumu atteikt ZZ pieņemt darbā Komisijā (ESTAT) no EPSO/AD/207/11 konkursa rezerves saraksta un ar kuru minētā konkursa rezerves sarakstā ir iekļauta piezīme, lai informētu Komisijas dienestus, ka prasītājs neatbilst šī konkursa pielaišanas nosacījumiem;

               —

               vajadzības gadījumā atcelt Eiropas Komisijas DG HR.D.2 direktora 2013. gada 25. februāra lēmumu, ar kuru tika noraidīta ZZ sūdzība (Nr. R/696/12);

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-55/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 21. maija spriedums – Formula One Licensing/ITSB – Idea Marketing (“F1H2O”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, kas attiecas uz Eiropas Kopienu — Vārdiska preču zīme “F1H2O” — Kopienas, starptautiskas, Beniluksa un valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “F1” — Relatīvi atteikuma pamati — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Netaisnīgi gūts labums no agrāku preču zīmju atšķirtspējas vai reputācijas — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts

text:
               6.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/9

         Vispārējās tiesas 2015. gada 21. maija spriedums – Formula One Licensing/ITSB – Idea Marketing (“F1H2O”)
   (Lieta T-55/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, kas attiecas uz Eiropas Kopienu - Vārdiska preču zīme “F1H2O” - Kopienas, starptautiskas, Beniluksa un valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “F1” - Relatīvi atteikuma pamati - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Netaisnīgi gūts labums no agrāku preču zīmju atšķirtspējas vai reputācijas - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   (2015/C 221/11)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Formula One Licensing BV (Roterdama, Nīderlande) (pārstāvji – sākotnēji B. Klingberg, vēlāk – K. Sandberg, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard–Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Idea Marketing SA (Lausanne, Šveice) (pārstāvji – B. Brisset, un O. Vanner, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2012. gada 20. novembra lēmumu lietā R 1247/2011–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Formula One Licensing BV un Idea Marketing SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Formula One Licensing BV sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Idea Marketing SA tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 101, 6.4.2013.


title: Lieta C-430/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija) 2006. gada 18. oktobra rīkojumu — Comunidad Autónoma de la Rioja pret Diputación Foral de Álava, Juntas Generales del Territorio Histórico de Álava, Confederación Empresarial Vasca

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija) 2006. gada 18. oktobra rīkojumu — Comunidad Autónoma de la Rioja pret Diputación Foral de Álava, Juntas Generales del Territorio Histórico de Álava, Confederación Empresarial Vasca

   (Lieta C-430/06)
   (2006/C 326/64)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Comunidad Autónoma de la Rioja

      Atbildētāji: Diputación Foral de Álava, Juntas Generales del Territorio Histórico de Álava, Confederación Empresarial Vasca

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai [EK] līguma 87. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Diputación Foral un Juntas Generales del Territorio Histórico de Álava pieņemtajiem nodokļu pasākumiem, ar kuriem jaunā redakcijā uzteikts uzņēmumu ienākuma nodokļa noteikumu 29. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 37. pants un kas piemērojami šīs ar autonomiju apveltītās valsts daļas teritorijā, piemīt selektivitāte, kuras dēļ tie uzskatāmi par minētajā tiesību normā paredzēto valsts atbalstu un tādēļ ir iepriekš jāpaziņo saskaņā ar Līguma 88. panta 3. punktu, tāpēc, ka tajos noteikta par Spānijas valsts likumā noteikto vispārējo likmi zemāka nodokļa likme un paredzētas valsts nodokļu tiesību sistēmā neparedzētas nodokļa atlaides?


title: Lieta F-16/13: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 10. aprīļa spriedums – Camacho-Fernandes /Komisija Civildienests — Ierēdņi — Sociālais nodrošinājums — Civildienesta noteikumu 73. pants — Arodslimība — Pakļaušana azbesta un citu vielu iedarbībai — Ārstu komisija — Atteikums atzīt par arodslimību tādu slimību, kas izraisījusi ierēdņa nāvi — Ārstu komisijas slēdziena tiesiskums — Koleģialitātes princips — Pilnvara — Pamatojums — Vienlīdzīgas attieksmes princips

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/38

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 10. aprīļa spriedums – Camacho-Fernandes/Komisija
   (Lieta F-16/13) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Sociālais nodrošinājums - Civildienesta noteikumu 73. pants - Arodslimība - Pakļaušana azbesta un citu vielu iedarbībai - Ārstu komisija - Atteikums atzīt par arodslimību tādu slimību, kas izraisījusi ierēdņa nāvi - Ārstu komisijas slēdziena tiesiskums - Koleģialitātes princips - Pilnvara - Pamatojums - Vienlīdzīgas attieksmes princips)
   2014/C 159/52
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Ivo Camacho-Fernandes (Funchal, Portugāle) (pārstāvis – N. Lhoëst, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall un V. Joris)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Kopējās veselības apdrošināšanas sistēmas lēmumu, ciktāl tas apstiprina lēmumprojektu, ar kuru noraidīts lūgums atzīt par arodslimību tādu slimību, kas izraisījusi prasītāja sievas, bijušās ierēdnes, nāvi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt,

               2)

               I. Camacho-Fernandes sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 108, 13.4.2013, 40. lpp.


title: Lieta T-110/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 27. aprīļa spriedums — Freixenet /ITSB — (melna slīpēta matēta stikla pudeles forma) (Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes melna slīpēta matēta stikla pudeles formā reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts) — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Regulas Nr. 40/94 73. pants (tagad — Regulas Nr. 207/2009 75. pants))

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/40

      Vispārējās tiesas 2010. gada 27. aprīļa spriedums — Freixenet/ITSB — (melna slīpēta matēta stikla pudeles forma)
      (Lieta T-110/08) (1)

      (Kopienas preču zīme - Kopienas preču zīmes melna slīpēta matēta stikla pudeles formā reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts) - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Regulas Nr. 40/94 73. pants (tagad - Regulas Nr. 207/2009 75. pants))
      (2010/C 161/61)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Freixenet, SA (Sant Sadurní d’Anoia, Spānija) (pārstāvji — F. de Visscher, E. Cornu un D. Moreau, avocats)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 20. novembra lēmumu lietā R 104/2001-1 attiecībā uz apzīmējuma melna slīpēta matēta stikla pudeles formā kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Freixenet, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 116, 09.05.2008.


title: Lieta T-239/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Black & Decker Corporation iesniedza 2005. gada 1. jūlijā

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/33

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Black & Decker Corporation iesniedza 2005. gada 1. jūlijā
   (Lieta T-239/05)
   (2005/C 205/60)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 1. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla The Black & Decker Corporation, Tovsona [Towson], Merilendas štats (ASV), kuru pārstāv P. Heris [P. Harris], Solicitor.

      Atlas Copco Aktiebolag, Stokholma (Zviedrija) arī piedalījās procesā ITSB Apelāciju padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 19. aprīļa lēmumu lietā R 727/2004-1;

               —

               pasludināt iebildumus B 497 596 par nepieņemamiem;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā procesā un apelācijas procesā.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītāja

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Krāsaina trīsdimensiju preču zīme melnā un dzeltenā krāsā instrumenta formā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē (pārnēsājamie rokas elektriskie instrumenti utt.)

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Atlas Copco Aktiebolag

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Nereģistrētas preču zīmes un apzīmējumi, kas tiek lietoti tirdzniecībā visās dalībvalstīs attiecībā uz elektriskajiem instrumentiem

               ITSB Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildumus noraidīt kā nepieņemamus

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Apstrīdēto lēmumu atcelt un nosūtīt to Iebildumu nodaļai atkārtotai izskatīšanai

               Izvirzītie pamati:

               Prasītāja apgalvo, ka iebildumi bija jānoraida kā nepieņemami, jo tajos netika pietiekami skaidri norādītas agrākās preču zīmes un apzīmējumi, uz kuriem tie ir balstīti, pārkāpjot Regulas Nr. 2868/1995 (1) 18. noteikuma 1. punktu.

      (1)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 15.12.1995., 1. lpp.).


title: Lieta F-34/11: Prasība, kas celta 2011. gada 4. aprīlī — ZZ / Europol

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/30

         Prasība, kas celta 2011. gada 4. aprīlī — ZZ/Europol

   (Lieta F-34/11)
   2011/C 204/54
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — D. Dane, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Europol)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru prasītājs ir ierindots AST 5 pakāpē

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2010. gada 19. decembra lēmumu, ar kuru atbildētājs paziņojis prasītājam, ka viņa darbības novērtējums tiks saglabāts AST 5 pakāpē;

               —

               piespriest Europol atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-268/11: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 8. novembra spriedums ( Hamburgisches Oberverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Atilla Gülbahce/Freie und Hansestadt Hamburg (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — EEK un Turcijas Asociācijas līgums — Asociācijas padomes Lēmums Nr. 1/80 — 6. panta 1. punkta pirmais ievilkums — Likumīgi nodarbinātu Turcijas darba ņēmēju tiesības — Uzturēšanās atļaujas atcelšana ar atpakaļejošu spēku)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/16

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 8. novembra spriedums (Hamburgisches Oberverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Atilla Gülbahce/Freie und Hansestadt Hamburg

   (Lieta C-268/11) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - EEK un Turcijas Asociācijas līgums - Asociācijas padomes Lēmums Nr. 1/80 - 6. panta 1. punkta pirmais ievilkums - Likumīgi nodarbinātu Turcijas darba ņēmēju tiesības - Uzturēšanās atļaujas atcelšana ar atpakaļejošu spēku)
   2013/C 9/24
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Hamburgisches Oberverwaltungsgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Atilla Gülbahce

      Atbildētāja: Freie und Hansestadt Hamburg

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hamburgisches Oberverwaltungsgericht — Asociācijas padomes 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 “Par Eiropas Ekonomikas Kopienas un Turcijas asociācijas attīstību” 10. panta 1. punkta un 13. panta interpretācija — Termiņuzturēšanās atļaujas un beztermiņa darba atļaujas piešķiršana Turcijas darba ņēmējam, kurš ir uzņemošās dalībvalsts pilsones laulātais — Lēmumu, ar kuriem pagarina uzturēšanās atļaujas termiņu, atcelšana ar atpakaļejošu spēku un tā laulātās atšķirtības dēļ, par ko nav paziņots kompetentajai iestādei — Nosacījumi uzturēšanās tiesību pamatošanai ar Lēmuma Nr. 1/80 10. panta 1. punktu, ņemot vērā beztermiņa darba atļauju

      Rezolutīvā daļa:

   Asociācijas padomes 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas izveidi, kas tika nodibināta ar nolīgumu, ar kuru izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas Kopienu un Turciju un kuru 1963. gada 12. septembrī Ankarā parakstīja Turcijas Republika, no vienas puses, un EEK dalībvalstis un Kopiena, no otras puses, un kas Kopienas vārdā noslēgts, apstiprināts un ratificēts ar Padomes 1963. gada 23. decembra Lēmumu 64/732/EEK, 6. panta 1. punkta pirmais ievilkums ir interpretējams tādējādi, ka tas nepieļauj, ka kompetentās valsts iestādes atsauc Turcijas darba ņēmēja uzturēšanās atļauju ar atpakaļejošu spēku no brīža, kad vairs nepastāv iemesls, kura dēļ uzturēšanās atļauja tikusi izsniegta saskaņā ar valsts tiesību aktiem, ja minēto darba ņēmēju nevar vainot nekādā krāpnieciskā rīcībā un ja šī atsaukšana notiek pēc minētā 6. panta 1. punkta pirmajā ievilkumā paredzētā viena gada likumīgas nodarbinātības laikposma beigām.

      (1)  OV C 269, 10.09.2011.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 27. maijā lietā T-61/03 Irwin Industrial Tool co. pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Vārdiskā preču zīme QUICK-GRIP — Pilnīgi noraidāms pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Reģistrācijas atteikums — Prasības acīmredzami iztrūkstošs likumīgs pamats)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/41

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2004. gada 27. maijā
   lietā T-61/03 Irwin Industrial Tool co. pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Vārdiskā preču zīme QUICK-GRIP - Pilnīgi noraidāms pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Reģistrācijas atteikums - Prasības acīmredzami iztrūkstošs likumīgs pamats)
   (2004/C 228/93)
   Tiesvedības valoda: angļu
   Lietā T-61/03 Irwin Industrial Tool Co., nodibināta Hoffman Estates, Illinois (Amerikas Savienotās Valstis), ko pārstāv G. Farrington, solicitor, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko pārstāv G. Humphreys un S. Laitinen, pārstāvji, iesniedza prasību par ITSB Trešās Apelācijas padomes 2002. gada 20. novembra lēmumu lietā R 110/2002-3 par atteikumu reģistrēt vārdisko tirdzniecības zīmi QUICK-GRIP kā Kopienas tirdzniecības zīmi, Tiesa, ceturtā palāta, (šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs H. Legal, tiesnese V. Tiili un tiesnesis M. Vilaras, sekretārs H. Jung) 2004. gada 27. maijā izdeva rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Prasītājs sedz izdevumus.

      (1)  OV C 101, 26. 4. 2003.


title: Lieta T-28/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. jūlija spriedums — Mars /ITSB — Ludwig Schokolade (šokolādes batoniņa forma) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas trīsdimensiju preču zīme — Šokolādes batoniņa forma — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība — Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkts (tagad Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts) — Tiesības tikt uzklausītam — Regulas Nr. 40/94 73. un 74. pants (tagad Regulas Nr. 207/2009 75. un 76. pants))

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/34

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. jūlija spriedums — Mars/ITSB — Ludwig Schokolade (šokolādes batoniņa forma)
   (Lieta T-28/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas trīsdimensiju preču zīme - Šokolādes batoniņa forma - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība - Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkts (tagad Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts) - Tiesības tikt uzklausītam - Regulas Nr. 40/94 73. un 74. pants (tagad Regulas Nr. 207/2009 75. un 76. pants))
   2009/C 205/61
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mars, Inc., McLean (Virginie, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — A. Bryson, barrister, un G. Mills, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Bullock)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG, Bergisch Gladbach (Vācija) (pārstāvji — M. Knitter un R. Jacobs, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 23. oktobra lēmumu lietā R 1325/2006-2 saistībā ar spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG un Mars, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Mars, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 92, 12.04.2008.


title: Lieta C-546/07: Prasība, kas celta 2007. gada 5. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/17

         Prasība, kas celta 2007. gada 5. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-546/07)
   (2008/C 64/26)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Traversa un P. Dejmek)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 49. pants un atturēšanās no darbības klauzula XII pielikuma 2. nodaļas “Personu brīva pārvietošanās” 13. punktā saskaņā ar 2003. gada 16. aprīļa Pievienošanās akta 24. pantu,

                           a)

                           tās administratīvajā praksē jēdzienu “otras puses uzņēmums”, kas minēts Vācijas — Polijas valdību 1990. gada 31. janvāra nolīgumā par Polijas uzņēmumu darbinieku nosūtīšanu uzņēmuma līgumu izpildei, saprotot kā “Vācijas uzņēmums”;

                           b)

                           ar tā dēvēto darba tirgus klauzulu paplašinot reģionālos ierobežojumus darba ņēmēju piekļuvei pēc 2003. gada 16. aprīļa, tas ir, pēc Polijas pievienošanās ES līguma parakstīšanas;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               A.

               Polijas darbinieku nosūtīšana uzņēmuma līgumu izpildei Vācijā ir regulēta 1990. gada 31. janvāra nolīgumā starp Vācijas Federatīvās Republikas un Polijas valdībām par Polijas uzņēmumu darbinieku nosūtīšanu uzņēmuma līgumu izpildei. Saskaņā ar Vācijas administratīvo praksi “otras puses uzņēmums” minētā nolīguma 1. punkta pirmajā daļā tiek interpretēts kā “Vācijas uzņēmums”.

               B.

               No tā izriet, ka tikai Vācijas uzņēmumi var noslēgt uzņēmuma līgumus saskaņā ar nolīgumu. Citu dalībvalstu uzņēmumiem, kas Vācijā grib veikt darbus, atliek tikai iespēja dibināt Vācijā meitas uzņēmumu. Citu dalībvalstu uzņēmumi tādējādi tiek atturēti no EKL 49. pantā paredzētās pakalpojumu sniegšanas brīvības izmantošanas, lai par darbiem, kas ir jāveic Vācijas Federatīvajā Republikā, slēgtu uzņēmuma līgumus ar Polijas uzņēmumiem saskaņā ar Vācijas — Polijas nolīgumu. Tātad ir runa par tiešu citu dalībvalstu, izņemot Vācijas, uzņēmumu diskrimināciju, pamatojoties uz pilsonību vai, attiecīgi, uz uzņēmuma reģistrācijas vietu.

               C.

               Saskaņā ar EKL 46. pantu, skatītu kopā ar EKL 55. pantu, diskriminējošu īpašu regulējumu var pamatot tikai ar sabiedriskās kārtības, drošības vai veselības interesēm. Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru uz EKL 46. pantā paredzēto attaisnojuma pamatu var atsaukties ar nosacījumu, ka diskriminējoša pasākuma saglabāšana ir nepieciešama, lai aizsargātos pret faktisku un pietiekami nozīmīgu apdraudējumu, kas skar sabiedrības pamatintereses.

               D.

               Šajā gadījumā šie nosacījumi nav izpildīti. Nolīguma atbilstošas īstenošanas uzraudzībai nav nepieciešams attiecināt tā iedarbību tikai uz Vācijā reģistrētiem uzņēmumiem, jo jebkurā gadījumā visi pieteikumi ir jāiesniedz Vācijas iestādēs. Attiecībā uz uzdevuma devēja atbildības par sociālās apdrošināšanas iemaksu samaksu īstenošanu un likumpārkāpumu novēršanu jāatzīmē, ka šie jautājumi nav īpaši saistīti ar nolīgumu par uzņēmuma līgumu, bet gan tie radās vispārīgi, citu dalībvalstu uzņēmumiem sniedzot pakalpojumus Vācijā. Nav arī saprotams, kāpēc divpusēja nolīguma noslēgšanas rezultātā attiecībā uz citu dalībvalstu uzņēmumiem varētu tikt nepareizi piemēroti vai apieti Pievienošanās līguma pārejas noteikumi. Nekādā gadījumā iespēja, ka pārejas noteikumi tiks nelikumīgi izmantoti, nav pietiekami nopietni draudi sabiedriskajai kārtībai un drošībai, kas varētu attaisnot diskriminējošu pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežošanu.

               E.

               Saskaņā ar 2003. gada 16. aprīļa Pievienošanās akta 24. pantu no atturēšanās no darbības klauzulas XII pielikuma 2. nodaļas 13. punktā teksta izriet, ka pienākums atturēties no darbības ir absolūts, un ir aizliegts pasliktināt Polijas uzņēmuma līgumu darbinieku piekļuvi Vācijas darba tirgum salīdzinājumā ar 2003. gada 16. aprīlī pastāvošo situāciju. Atbilstoši tā dēvētajai darba tirgus klauzulai, kas Bundesagentur für Arbeit administratīvajā praksē tiek konsekventi piemērota, principā nekādā gadījumā netiek pieļauti uzņēmuma līgumi, ja tie ir jāīsteno aģentūras iecirknī, kurā bezdarbs pēdējos 6 mēnešos vidēji vismaz par 30 % pārsniedz Vācijas Federatīvās Republikas bezdarba līmeni. Tie aģentūras iecirkņi, uz kuriem attiecas šis noteikums, tiek noteikti reizi gada ceturksnī. Sekojoši darba tirgus klauzula pārkāpj Pievienošanās akta atturēšanas no darbības klauzulu, jo pēc 2003. gada 16. aprīļa jauni iecirkņi ir iekļauti slēgto iecirkņu skaitā.


title: lieta T-33/02: Pirmās instances tiesas  2005. gada 29. novembra  spriedums —  Britannia Alloys & Chemicals  pret Komisiju (Konkurence — EKL 81. pants — Aizliegta vienošanās — Cinka fosfāta tirgus — Naudas sods — Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts — Atbilstīgs apgrozījums — Prasība atcelt tiesību aktu)

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/28

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 29. novembra spriedums — Britannia Alloys & Chemicals pret Komisiju
   (lieta T-33/02) (1)

   (Konkurence - EKL 81. pants - Aizliegta vienošanās - Cinka fosfāta tirgus - Naudas sods - Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts - Atbilstīgs apgrozījums - Prasība atcelt tiesību aktu)
   (2006/C 36/59)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Britannia Alloys & Chemicals Ltd Greivesenda [Gravesend] (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Mobleja [S. Mobley], H. Bardella [H. Bardell] un M. Komonss [M. Commons], solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Veinraits [R. Wainwright] un F. Kastilo de la Tore [F. Castillo de la Torre])
   Priekšmets
   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2001. gada 11. decembra Lēmumu 2003/437/EK par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/E-1/37.027 — Cinka fosfāts) (OV 2003, L 153, 1. lpp.), vai, pakārtoti, prasība samazināt prasītājai uzliktā naudas soda apmēru.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 109, 04.05.2002.


title: Lieta T-213/13: Prasība, kas celta 2013. gada 8. aprīlī — Square /ITSB — Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne ( SQUARE )

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/36

         Prasība, kas celta 2013. gada 8. aprīlī — Square/ITSB — Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne (“SQUARE”)
   (Lieta T-213/13)
   2013/C 207/60
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Square, Inc. (Sanfrancisko, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. Graf, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne (Serres-Castet, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 31. janvāra lēmumu lietā R 775/2012-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiskas preču zīmes “SQUARE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 35. un 38. klasē, starptautiska reģistrācija, kas attiecas uz Eiropas Savienību — starptautiska preču zīme, kas attiecas uz Eiropas Savienību Nr. W 1 032 395

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiska preču zīme “SQUARE-énergie” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 31., 35., 36., 38., 41., 42. un 44. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-224/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 7. jūlija rīkojums – Melitta France /Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Vide — Direktīva 94/62/EK — Iepakojums un izlietotais iepakojums — Direktīva 2013/2/ES — Ar lokanu materiālu aptīti rullīši, caurulītes un cilindri — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/52

         Vispārējās tiesas 2014. gada 7. jūlija rīkojums – Melitta France/Komisija
   (Lieta T-224/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Vide - Direktīva 94/62/EK - Iepakojums un izlietotais iepakojums - Direktīva 2013/2/ES - Ar lokanu materiālu aptīti rullīši, caurulītes un cilindri - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   2014/C 315/88
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Melitta France (Chezy-sur-Marne, Francija) (pārstāvis – H. Weil, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Alcover San Pedro un J.-F. Brakeland)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 7. februāra Direktīvu 2013/2/ES par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu I pielikuma grozījumiem (OV L 37, 10. lpp.), ciktāl Komisija ir iekļāvusi ražojumu piemēru sarakstā, kas paskaidro jēdziena “iepakojums” precizējošo kritēriju piemērošanu, ar lokanu materiālu aptītus rullīšus, caurulītes un cilindrus, izņemot tos, kas veidoti kā daļa no ražošanas iekārtas un kurus neizmanto, lai ražojumu iepakotu kā tirdzniecības vienību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Melitta France sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 15.6.2013.


title: Lieta C-299/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17. jūnijā iesniedza Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen (Vācija) – Vestische Arbeit Jobcenter Kreis Recklinghausen / Jovanna Garcia-Nieto  u.c.

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/38

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17. jūnijā iesniedza Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen (Vācija) – Vestische Arbeit Jobcenter Kreis Recklinghausen/Jovanna Garcia-Nieto u.c.
   (Lieta C-299/14)
   2014/C 315/61
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Vestische Arbeit Jobcenter Kreis Recklinghausen

      Atbildētāji: Jovanna Garcia-Nieto, Joel Pena Cuevas, Jovanlis Pena Garcia, Joel Luis Pena Cruz

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas (EK) Nr. 883/2004 (1) 4. pantā ietvertā vienlīdzīgas attieksmes prasība – izņemot Regulas (EK) Nr. 883/2004 70. panta 4. punktā paredzēto eksporta izslēgšanu – ir piemērojams arī attiecībā uz īpašiem no iemaksām neatkarīgiem naudas pabalstiem Regulas (EK) Nr. 883/2004 70. panta 1. un 2. punkta izpratnē?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša – vai un – attiecīgajā gadījumā – kādā apmērā Regulas (EK) Nr. 883/2004 4. pantā ietverto vienlīdzīgas attieksmes prasību var ierobežot ar valsts tiesību normās ietvertiem noteikumiem, ar kuriem tiek transponēts Direktīvas 2004/38/EK (2) 24. panta 2. punkts un saskaņā ar kuriem šie pabalsti bez izņēmumiem nav pieejami pirmos trīs uzturēšanās mēnešus, ja Savienības pilsoņi Vācijas Federatīvajā Republikā nav darba ņēmēji vai pašnodarbinātas personas un nav tiesīgi īstenot tiesības uz brīvu pārvietošanos saskaņā ar Freizügigkeitsgesetzes/EU (FreizügG/EU) 2. panta 3. punktu?

               3)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts noraidoši: vai citām primāro tiesību normām par vienlīdzīgas attieksmes prasību – it īpaši LESD 45. panta 2. punktam, to lasot kopā ar LESD 18. pantu, – ir pretrunā valsts tiesību norma, kurā Savienības pilsoņiem pirmajos trijos uzturēšanās mēnešos bez izņēmumiem liegts saņemt sociālo pabalstu, kura mērķis ir iztikas nodrošināšana un kurš vienlaicīgi arī atvieglo piekļuvi darba tirgum, ja šie Savienības pilsoņi nav darba ņēmēji vai pašnodarbinātas personas un nav tiesīgi īstenot tiesības uz brīvu pārvietošanos saskaņā ar FreizügG/EU 2. panta 3. punktu, bet var pierādīt patiesu saikni ar uzņemošo valsti un it īpaši ar uzņemošās valsts darba tirgu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 883/2004 par sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinēšanu, OV L 166, 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Eiropas Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un pastāvīgi dzīvot dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvu 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, OV L 158, 77. lpp.


title: Lieta C-146/14 PPU: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 5. jūnija spriedums ( Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedībā, kas attiecas uz Bashir Mohamed Ali Mahdi Vīzu politika, patvēruma politika, imigrācijas politika un cita politika, kas saistīta ar personu brīvu pārvietošanos — Direktīva 2008/115/EK — To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi — 15. pants — Aizturēšana — Aizturēšanas pagarināšana — Administratīvās vai tiesu iestādes pienākumi — Pārbaude tiesā — Trešās valsts valstspiederīgā personu apliecinošu dokumentu neesamība — Šķēršļi lēmuma par izraidīšanu izpildei — Attiecīgās trešās valsts vēstniecības atteikums izsniegt personu apliecinošu dokumentu, kas ļautu šīs valsts valstspiederīgā atgriešanos — Bēgšanas iespējamība — Pamatots iemesls izraidīšanai — Nesadarbošanās — Attiecīgās dalībvalsts iespējamais pienākums izsniegt pagaidu dokumentu par personas statusu

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/14

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 5. jūnija spriedums (Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedībā, kas attiecas uz Bashir Mohamed Ali Mahdi

   (Lieta C-146/14 PPU) (1)

   (Vīzu politika, patvēruma politika, imigrācijas politika un cita politika, kas saistīta ar personu brīvu pārvietošanos - Direktīva 2008/115/EK - To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi - 15. pants - Aizturēšana - Aizturēšanas pagarināšana - Administratīvās vai tiesu iestādes pienākumi - Pārbaude tiesā - Trešās valsts valstspiederīgā personu apliecinošu dokumentu neesamība - Šķēršļi lēmuma par izraidīšanu izpildei - Attiecīgās trešās valsts vēstniecības atteikums izsniegt personu apliecinošu dokumentu, kas ļautu šīs valsts valstspiederīgā atgriešanos - Bēgšanas iespējamība - Pamatots iemesls izraidīšanai - Nesadarbošanās - Attiecīgās dalībvalsts iespējamais pienākums izsniegt pagaidu dokumentu par personas statusu)
   2014/C 253/18
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Sofia-grad

      Pamatlietas dalībnieks

      Bashir Mohamed Ali Mahdi

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Administrativen sad Sofia-grad – Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV L 348, 98. lpp.), 15. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta, 3., 4. un 6. punkta, kā arī ES Pamattiesību hartas 6. un 47. panta interpretācija – Trešās valsts valstspiederīgā, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, izraidīšana – Administratīva aizturēšana – Šādas aizturēšanas pagarināšana – Aizturēšanas maksimālā ilguma pārsniegšanas varbūtēja pieļaujamība, pamatojoties uz personu apliecinošu dokumentu neesamību – Lēmuma par izraidīšanu izpildes šķēršļi – Pamatots iemesls izraidīšanai – Ieinteresētās personas izcelsmes valsts vēstniecības atteikums izsniegt atpakaļbraucienam nepieciešamo dokumentu – Varbūtējs attiecīgās dalībvalsts pienākums izsniegt personas statusu apliecinošu pagaidu dokumentu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 15. panta 3. un 6. punkts, lasot tos kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 6. un 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka katram lēmumam, kuru kompetentā iestāde pieņem par aizturēšanas turpināšanu, beidzoties trešās valsts valstspiederīgā sākotnējās aizturēšanas maksimālajam laikposmam, ir jābūt rakstveida akta formā un tajā ir jāietver faktiskie un tiesiskie iemesli šī lēmuma pamatojumam;

               2)

               Direktīvas 2008/115 15. panta 3. un 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pārbaudei, kas jāveic tiesu iestādei, kas izskata pieteikumu par trešās valsts valstspiederīgā aizturēšanas pagarināšanu, ir jāļauj šai iestādei katrā atsevišķā gadījumā pēc būtības lemt par attiecīgā valstspiederīgā aizturēšanas pagarināšanu, par iespēju aizstāt aizturēšanu ar vājāku piespiedu pasākumu vai šī valstspiederīgā atbrīvošanu, turklāt minētajai iestādei ir pilnvaras pamatoties uz administratīvās iestādes, kas tajā vērsusies, sniegtajiem faktiem un pierādījumiem, kā arī uz faktiem, pierādījumiem un apsvērumiem, kas tai, iespējams, tiktu iesniegti šīs procedūras laikā;

               3)

               Direktīvas 2008/115 15. panta 1. un 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir aplūkots pamatlietā, saskaņā ar kuru sākotnējo sešu mēnešu aizturēšanas laikposmu var pagarināt, pamatojoties tikai uz to, ka attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam nav personu apliecinošu dokumentu un ka tādējādi pastāv minētā valstspiederīgā bēgšanas iespējamība. Iesniedzējtiesai pašai ir katrā atsevišķā gadījumā jāizvērtē izskatāmās lietas faktiskie apstākļi, lai noteiktu, vai šim valstspiederīgajam var efektīvi piemērot vājāku piespiedu pasākumu un vai pastāv pēdējā minētā bēgšanas iespējamība;

               4)

               Direktīvas 2008/115 15. panta 6. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka var uzskatīt, ka trešās valsts valstspiederīgais, kurš tādos apstākļos, kādi aplūkoti pamatlietā, nav saņēmis personu apliecinošu dokumentu, kas ļautu viņu izraidīt no attiecīgās dalībvalsts, pierāda “atsacīšanos sadarboties” šīs tiesību normas izpratnē tikai tad, ja, izvērtējot minētā valstspiederīgā uzvedību aizturēšanas periodā, izriet, ka viņš nav sadarbojies, lai īstenotu izraidīšanas procedūru, un ka ir iespējams, ka šīs uzvedības dēļ šī procedūra ieilgst, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

               1)

               Direktīva 2008/115 ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij nevar noteikt pienākumu izsniegt atsevišķu uzturēšanās atļauju vai citu atļauju, ar kuru trešās valsts valstspiederīgajam, kuram nav personu apliecinošu dokumentu un kurš šādus dokumentus nav ieguvis savā izcelsmes valstī, tiek piešķirtas uzturēšanās tiesības, pēc tam, kad valsts tiesa šo valstspiederīgo ir atbrīvojusi, pamatojoties uz to, ka vairs nav pamatotu iemeslu izraidīšanai šīs direktīvas 15. panta 4. punkta izpratnē. Tomēr šai dalībvalstij šādā gadījumā minētajam valstspiederīgajam ir jāizsniedz rakstisks apstiprinājums par viņa situāciju.

      (1)  OV C 159, 26.5.2014.


title: Lieta C-461/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 18. novembrī ierosinājusi Elleniki Etaireia Pnevmatikis Idioktisias AE (AEPI) par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2006. gada 5. septembra spriedumu lietā T-242/05 AEPI pret Komisiju

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/45

         Apelācija, ko 2006. gada 18. novembrī ierosinājusi Elleniki Etaireia Pnevmatikis Idioktisias AE (AEPI) par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2006. gada 5. septembra spriedumu lietā T-242/05 AEPI pret Komisiju
   (Lieta C-461/06 P)
   (2006/C 326/91)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Elleniki Etaireia Pnevmatikis Idioktisias AE (AEPI) (pārstāvis — Theodoros K. Asprogerakas-Grivas, avvocato)

      Cita lietas dalībniece: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               Atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu;

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2006. gada 5. septembra rīkojumu Nr. 303852 lietā T-242/05;

               —

               lai Eiropas Kopienu Tiesa vai Pirmās instances tiesa, kas izdeva rīkojumu, pieņem un izskata pēc būtības apelācijas prasību, kas tika iesniegta 2005. gada 4. jūnijā (atbilstoši EKL 230. pantam), pret Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesu, tādā veidā, lai atzītu to atbilstoši noradītajam, jo īpaši attiecībā uz tās pamatojumiem;

               —

               piespriest atbildētājai apelācijas tiesvedībā atlīdzināt šīs tiesvedības tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Iepriekš minētajā apelācijas sūdzībā tiek apgalvots:

               a)

               apelācijas kārtībā pārsūdzētais rīkojums noraidīja prasību, apstiprinot Eiropas Kopienu Komisijas iebildi par nepieņemamību, neņemot vērā subjektīvās tiesības attiecībā uz tiesisko aizsardzību, kas nosaka, ka jebkurā gadījumā, kad kāds vēršas tiesā, viņa lieta tiek izskatīta pilnībā, un pieņemtā lēmuma pamatojumam ir jābūt atbilstoši juridiski pamatotam;

               b)

               apstrīdētais rīkojums, neskatoties uz to, ka tajā ir atzīts, ka konkurences pārkāpuma gadījumos Eiropas Kopienu Komisijai tiek piešķirta diskrecionārā vara rīkoties, tik un tā nav izskatījis, vai Komisija ir rīkojusies tai atļautās diskrecionārās varas robežās vai arī tā ir pārkāpusi šādas robežas, jo jebkurā gadījumā ir aizliegts jebkurai administratīvai iestādei pārkāpt atļautās diskrecionārās varas robežas, kas teorētiski ir tai piešķirtas;

               c)

               apstrīdētajā rīkojumā pilnīgi nepieņemamā veidā tiek apgalvots, ka konkurences noteikumu pārkāpuma gadījumā Eiropas Kopienu Komisija rīkojas un veic darbības bez jebkādas uzraudzības un gadījumā, ja tai tiek pieprasīts pamatojums, tai ir iespējams izvairīties, vienkārši atsaucoties uz iebildi par nepieņemamību.


title: Tiesas spriedums ( 2014. gada 28. augusts ) lietā E-25/13 – Gunnar V. Engilbertsson pret Íslandsbanki hf. (SCA (Nolīguma par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi) 34. pants – Apelācija pret prasību sniegt konsultatīvu atzinumu – Hipotekāro kredītu indeksācija – Direktīva 87/102/EEK – Direktīva 93/13/EEK – Efektivitātes un līdzvērtīguma principi)

text:
               19.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/31

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2014. gada 28. augusts)
   lietā E-25/13

      Gunnar V. Engilbertsson pret Íslandsbanki hf.

   (SCA (Nolīguma par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi) 34. pants – Apelācija pret prasību sniegt konsultatīvu atzinumu – Hipotekāro kredītu indeksācija – Direktīva 87/102/EEK – Direktīva 93/13/EEK – Efektivitātes un līdzvērtīguma principi)
   (2015/C 92/05)
   Lietā E-25/13 Gunnar V. Engilbertsson pret Íslandsbanki hf attiecībā uz Reikjavikas apgabaltiesas (Héraðsdómur Reykjavíkur) PRASĪBU Tiesai saskaņā ar Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 34. pantu sniegt interpretāciju par 1993. gada 5. aprīļa Direktīvu 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher (tiesnesis referents) un tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson, 2014. gada 28. augustā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Direktīva 93/13/EEK vispārējā veidā neaizliedz līguma noteikumus par hipotekārā kredīta indeksāciju līgumos starp pakalpojuma sniedzēju un patērētāju. Attiecīgā tiesa izvērtē, vai noteikums ir negodīgs. Novērtējumā jāņem vērā Tiesas interpretācija par “negodīga noteikuma” jēdzienu.

               2.

               Direktīva 93/13/EEK neierobežo EEZ valsts rīcības brīvību ar tiesību aktiem vai administratīviem noteikumiem noteikt faktorus, kas var izraisīt izmaiņas iepriekš noteiktā indeksā, piemēram, Islandes patērētāju cenu indeksā, kā arī metodes, ar ko nosaka šīs izmaiņas, ar noteikumu, ka tās līgumā ir skaidri aprakstītas.

               3.

               Kompetentajai valsts tiesai ir jānosaka, vai kāds konkrēts līguma noteikums ir apspriests individuāli Direktīvas 93/13/EEK 3. panta nozīmē.

               4.

               Kompetentajai valsts tiesai jānosaka, vai līguma noteikums par nekustamā īpašuma pirkuma finansēšanai paredzēta aizdevuma atmaksājamo daļu indeksāciju ir uzskatāms par tādu, kas patērētājam skaidri un saprotami paskaidrots. Šādā novērtējumā jāņem vērā attiecīgā līguma noteikumu precīzs formulējums un visi pārējie būtiskie apstākļi, tostarp apstākļi, kas noteikti valsts tiesas trešā uzdotā jautājuma a) un b) punktā, kā arī valsts tiesību akti par cenu indeksāciju.

               5.

               Direktīvas 93/13/EEK 6. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka gadījumos, ja valsts tiesa uzskata, ka konkrēts noteikums ir negodīgs direktīvas nozīmē, šai tiesai ir jānodrošina, ka šī klauzula nav saistoša patērētājam, ar noteikumu, ka līgums var pastāvēt bez negodīgā noteikuma, ciktāl saskaņā ar valsts tiesību normām šāda līguma pastāvēšana ir juridiski iespējama.


title: Lieta C-310/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 7. jūlija spriedums ( Curtea de Apel Bacău (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministerul Justiției și Libertăților Cetățenești/Ștefan Agafiței u.c. (Tiesnešu tiesības uz darba samaksu — Diskriminācija atkarībā no piederības sociāli profesionālai kategorijai vai darba vietai — Nosacījumi radīto zaudējumu atlīdzināšanai — Direktīvas 2000/43/EK un 2000/78/EK — Nepiemērojamība — Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu nepieņemamība)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/17

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 7. jūlija spriedums (Curtea de Apel Bacău (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministerul Justiției și Libertăților Cetățenești/Ștefan Agafiței u.c.
   (Lieta C-310/10) (1)

   (Tiesnešu tiesības uz darba samaksu - Diskriminācija atkarībā no piederības sociāli profesionālai kategorijai vai darba vietai - Nosacījumi radīto zaudējumu atlīdzināšanai - Direktīvas 2000/43/EK un 2000/78/EK - Nepiemērojamība - Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu nepieņemamība)
   2011/C 269/27
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Bacău

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Ministerul Justiției și Libertăților Cetățenești

      Atbildētāji: Ștefan Agafiței, Raluca Apetroaei, Marcel Bărbieru, Sorin Budeanu, Luminița Chiagă, Mihaela Crăciun, Sorin-Vasile Curpăn, Mihaela Dabija, Mia-Cristina Damian, Sorina Danalache, Oana-Alina Dogaru, Geanina Dorneanu, Adina-Cătălina Galavan, Gabriel Grancea, Mădălina Radu (Hobjilă), Nicolae Cătălin Iacobuț, Roxana Lăcătușu, Sergiu Lupașcu, Smaranda Maftei, Silvia Mărmureanu, Maria Oborocianu, Simona Panfil, Oana-Georgeta Pânzaru, Laurențiu Păduraru, Elena Pîrjol-Năstase, Ioana Pocovnicu, Alina Pușcașu, Cezar Ștefănescu, Roxana Ștefănescu, Ciprian Țimiraș, Cristina Vintilă

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Curtea de Apel Bacău — Padomes 2000. gada 29. jūnija Direktīvas 2000/43/EK, ar ko ievieš vienādas attieksmes principu pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības (OV L 180, 22. pp.), 15. panta interpretācija — Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.), 17. panta interpretāciju —Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir paredzēta nevienlīdzīga attieksme attiecībā uz tiesnešu darba samaksas tiesībām, pamatojoties uz D.N.A. (Nacionālā Korupcijas novēršanas direkcija) un D.I.I.C.O.T. (Organizētās noziedzības un terorisma noziegumu izmeklēšanas direkcija) strādājošo prokuroru īpašo darbības jomu — Diskriminācijas iespējamība objektīvu kritēriju saistībā ar īpašo prasību pēc augstākas kvalifikācijas neesamības gadījumā — Valsts tiesību normu par ieviešanu atzīšana par neatbilstošām konstitūcijai tiktāl, ciktāl ar tām valsts tiesām ir atļauts atcelt normatīvos aktus, kuri tiek uzskatīti par diskriminējošiem, un tiesas ceļā noteikt likumā neparedzētas darba samaksas tiesības

      Rezolutīvā daļa:

   Curtea de Apel Bacău (Rumānija) iesniegtais lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu nav pieņemams.

      (1)  OV C 234, 28.08.2010.


title: Lieta C-255/04: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 15. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Pieņemamība — Pretrunas starp pieteikumā par lietas ierosināšanu norādīto pamatojumu un prasījumiem — Norma, saskaņā ar kuru tiesa nevar lemt ultra petita — EKL 49. pants — Valsts tiesiskais regulējums, kurā licences izdošana ir atkarīga no tirgus vajadzībām — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir ieviesta nodarbinātības prezumpcija — Pierādīšanas pienākuma subjekta maiņa — Procesuālo noteikumu neesamība Peterbroeck judikatūras nozīmē — Sociālā aizsardzība — Saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 1408/71 piemērojamo tiesību aktu koordinācija — Cīņa pret slēpto darbu )

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/2

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 15. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku
   (Lieta C-255/04) (1)

   (Pieņemamība - Pretrunas starp pieteikumā par lietas ierosināšanu norādīto pamatojumu un prasījumiem - Norma, saskaņā ar kuru tiesa nevar lemt ultra petita - EKL 49. pants - Valsts tiesiskais regulējums, kurā licences izdošana ir atkarīga no tirgus vajadzībām - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir ieviesta nodarbinātības prezumpcija - Pierādīšanas pienākuma subjekta maiņa - “Procesuālo noteikumu neesamība” Peterbroeck judikatūras nozīmē - Sociālā aizsardzība - Saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 1408/71 piemērojamo tiesību aktu koordinācija - Cīņa pret “slēpto darbu”)
   (2006/C 190/03)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Traversa un A.-M. Rouchaud-Joët, pārstāvji)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un A. Hare, pārstāvji)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. un 49. pants — Francijas režīms licenču izsniegšanai māksliniekiem, kas ir reģistrēti citā dalībvalstī un kam nav licences, kura ir izsniegta apstākļos, kas ir tādi paši kā viņu izcelsmes valstī — Nodarbinātības prezumpcija, kas tiek piemērota māksliniekiem, kuri atzīti par pakalpojumu sniedzējiem un kuri ir reģistrēti savā izcelsmes valstī, kurā viņi parasti sniedz līdzīgus pakalpojumus
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nosakot, ka licences izdošana mākslinieku aģentiem, kas ir reģistrēti citā dalībvalstī, ir atkarīga no vajadzības māksliniekus iekārtot darbā, un

                           —

                           nodarbinātības prezumpciju attiecinot uz māksliniekiem, kas ir atzīti par pakalpojumu sniedzējiem un kas ir reģistrēti savā izcelsmes dalībvalstī, kurā viņi parasti sniedz līdzīgus pakalpojumus,

                           —

                           Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 49. pants;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija un Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevums pašas.

      (1)  OV C 217, 28.08.2004.


title: Lieta T-420/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 14. septembra spriedums – Brouillard/Eiropas Savienības Tiesa Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Ietvarlīgumu noslēgšana — Juridisko tekstu tulkošana uz franču valodu — Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu — Piedāvātā apakšuzņēmēja izslēgšana — Profesionālās spējas — Prasība par pabeigtu juridisko izglītību — Diplomu atzīšana — Samērīgums — Pārskatāmība

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/33

         Vispārējās tiesas 2015. gada 14. septembra spriedums – Brouillard/Eiropas Savienības Tiesa
   (Lieta T-420/13) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Ietvarlīgumu noslēgšana - Juridisko tekstu tulkošana uz franču valodu - Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu - Piedāvātā apakšuzņēmēja izslēgšana - Profesionālās spējas - Prasība par pabeigtu juridisko izglītību - Diplomu atzīšana - Samērīgums - Pārskatāmība)
   (2015/C 363/41)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Alain Laurent Brouillard (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji J.-M. Gouazé, vēlāk – J. Pertek un D. Dagyaran, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa (pārstāvis – A. Placco)

      Priekšmets

   Prasība atcelt 2013. gada 5. jūnija vēstules, kuras Eiropas Savienības Tiesa ir nosūtījusi IDEST Communication SA un ar kurām tā uzaicināja šo sabiedrību, pirmkārt, iesniegt piedāvājumus saistībā ar sarunu iepirkumu procedūru ar mērķi noslēgt ietvarlīgumus juridisko tekstu tulkošanai no noteiktām Eiropas Savienības oficiālajām valodām uz franču valodu (OV 2013/S 47–075037) un, otrkārt, apstiprināt, ka ar prasītāju netikšot noslēgts līgums par ar šo publisko iepirkumu aptverto pakalpojumu sniegšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Alain Laurent Brouillard atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 325, 9.11.2013.


title: Lieta T-140/10: Vispārējās tiesas 2010. gada 7. oktobra rīkojums — Söns /ITSB — Settimio ( GREAT CHINA WALL )

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/57

         Vispārējās tiesas 2010. gada 7. oktobra rīkojums — Söns/ITSB — Settimio (“GREAT CHINA WALL”)
   (Lieta T-140/10) (1)

   ()
   2010/C 328/90
   Tiesvedības valoda — angļu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 148, 05.06.2010.


title: Lieta C-385/13 P: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 6. novembra spriedums – Itālijas Republika/Eiropas Komisija Apelācija — Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) — 2000. – 2006. gada reģionālā darbības programma (RDP) Kampānijas reģionam — Regula (EK) Nr. 1260/1999 — 32. panta 3. punkta pirmās daļas f) apakšpunkts — Pārkāpuma process pret Itālijas Republiku saistībā ar atkritumu apsaimniekošanu Kampānijas reģionā — Lēmums neveikt starpposma maksājumus saistībā ar RDP pasākumu attiecībā uz atkritumu apsaimniekošanu un apglabāšanu

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/9

         Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 6. novembra spriedums – Itālijas Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta C-385/13 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) - 2000. – 2006. gada reģionālā darbības programma (RDP) Kampānijas reģionam - Regula (EK) Nr. 1260/1999 - 32. panta 3. punkta pirmās daļas f) apakšpunkts - Pārkāpuma process pret Itālijas Republiku saistībā ar atkritumu apsaimniekošanu Kampānijas reģionā - Lēmums neveikt starpposma maksājumus saistībā ar RDP pasākumu attiecībā uz atkritumu apsaimniekošanu un apglabāšanu)
   (2015/C 007/11)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Itālijas Republika (pārstāvis – G. Palmieri, pārstāvis, kam palīdz P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Recchia un A. Steiblytė)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 252, 31.8.2013.


title: Lieta C-357/05: Tiesas (piektā palāta) spriedums 2006. gada 16. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2003/55/EK — Dabasgāzes iekšējais tirgus — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/15

         Tiesas (piektā palāta) spriedums 2006. gada 16. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti
   (Lieta C-357/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/55/EK - Dabasgāzes iekšējais tirgus - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 331/25)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Schima un S. Pardo Quintillán, pārstāvji)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — F. Díez Moreno, pārstāvis)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību normu, kas vajadzīgas, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvu 2003/55/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 98/30/EK atcelšanu (OV L 176, 57. lpp.), nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvu 2003/55/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 98/30/EK atcelšanu, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 281, 12.11.2005.


title: Lieta T-178/12: Prasība, kas celta 2012. gada 17. aprīlī — Khwanda /Padome

text:
               16.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/27

         Prasība, kas celta 2012. gada 17. aprīlī — Khwanda/Padome
   (Lieta T-178/12)
   2012/C 174/45
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mahran Khwanda (Damaska, Sīrija) (pārstāvji — S. Jeffrey un S. Ashley, Solicitors, D. Wyatt, QC, un R. Blakeley, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 23. janvāra Īstenošanas lēmuma 2012/37/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 19, 33. lpp.), pielikuma 22. punktu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 23. janvāra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 55/2012, ar ko īsteno Regulas (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā 33. panta 1. punktu (OV L 19, 6. lpp.), pielikuma 22. punktu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atzīt, ka Padomes Lēmuma 2011/782/KĀDP (1) 18. panta 1. punkts un 19. panta 1. punkts nav piemērojams prasītājam;

               —

               atzīt, ka Padomes Regulas (ES) Nr. 36/2012 (2) 14. panta 1. punkts un 15. panta 1. punkts nav piemērojams prasītājam;

               —

               atzīt, ka Padomes Lēmuma 2012/37/KĀDP pielikuma 22. punkta un Padomes Regulas (ES) Nr. 55/2012 pielikuma 22. punkta atcelšanai ir tūlītējas sekas un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           prasītāja gadījumā nav ievēroti pamatkritēriji, pēc kuriem tika izraudzītas personas, kurām piemērot apstrīdētos pasākumus, jo nav nekāda juridiska vai faktiska pamata viņa izraudzīšanai, un Padome šajā ziņā ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā; turklāt Padome prasītāju izraudzījās, pamatojoties uz nepietiekamiem pierādījumiem;

                           —

                           prasītājs iesniedza uzticamus pierādījumus sava lūguma pamatošanai un viņš faktiski ir veicis aktīvu darbību, lai novērstu to, ka valdību atbalstošo grupējumu locekļi piekļūst Kadmous Tansport piederošajam autobusu parkam. Savukārt Padome nav iesniegusi pietiekamus pierādījumus, lai apstrīdētu šos apgalvojumus.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           prasītāja izraudzīšanās ir notikusi, pārkāpjot viņa cilvēktiesības un pamatbrīvības, tostarp viņa tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību un tiesības uz īpašumu, un/vai pārkāpjot samērīguma principu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           Padome katrā ziņā ir pārkāpusi procesuālās prasības: a) individuāli informēt prasītāju par viņa izraudzīšanos; b) norādīt atbilstošus un pietiekamus iemeslus viņa iekļaušanai sarakstā; c) ievērot viņa tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

      (1)  OV L 319, 56. lpp.

      (2)  OV L 16, 1. lpp.


title: Lieta C-219/05: Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 18. maijā

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/32

         Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 18. maijā
   (Lieta C-219/05)
   (2005/C 182/56)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 18. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Spānijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv D. Rekkia [D. Recchia], pārstāve, H. Rivass de Andress [J. Rivas de Andrés] un H. Gutjeress Gisberts [J. Gutiérrez Gisbert], abogados, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepakļaujot Suekas [Sueca] pilsētas, tās apkārtnes un noteiktu Lariberas [La Ribera] (Valesija) komunālos notekūdeņus piemērotai attīrīšanai pirms tie tiek izvadīti zonā, kas atzīta par jūtīgu, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (1) 3., 4. un 5. panta 2. punkts;

               2)

               piespriest Spānijas Karalisti atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               —

               Pienākumu neizpilde, ko Spānijas Karalistei uzliek iepriekš minētās direktīvas 3. pants; atbilstoši šim pantam dalībvalstis nodrošina, ka vēlākais līdz 1998. gada 31. decembrim dalībvalstis izveido kanalizācijas sistēmas notekūdeņu novadīšanai saņemošajos ūdeņos, ko uzskata par “jutīgajām zonām” no aglomerācijām, kuru cilvēka ekvivalents pārsniedz 10 000, Suekas aglomerācijā un lielākajā daļā Lariberas (Valensijas provincē) reģiona aglomerāciju ir lielāks iedzīvotāju skaits nekā 10 000 cilvēka ekvivalentu un tās izvada savus ūdeņus zonā, kas atzīta par “jūtīgu”. Tomēr neviena notekūdeņu kanalizācijas sistēma šajās aglomerācijās nav izveidota.

               —

               Pienākumu neizpilde, ko Spānijas Karalistei uzliek iepriekš minētās direktīvas 4. un 5. pants. Šie divi panti uzliek par pienākumu dalībvalstīm pakļaut notekūdeņus stingrākai attīrīšanai nekā otrreizējā attīrīšana no komunālajām aglomerācijām ar vairāk nekā 10 000 iedzīvotajiem vēlākais līdz 1998. gada 31. decembrim. Tomēr visi Suekas notekūdeņi nav pakļauti stingrākai attīrīšanai nekā atkārtotā attīrīšana pirms tie tiek izvadīti jūtīgajā zonā jūrā. Lielākā daļa reģiona Laribera aglomerāciju notekūdeņi nav pakļauti arī pielāgotai attīrīšanai pirms tie tiek izvadīti šajā pašā jūtīgajā zonā. Aglomerācijas, kas atrodas Suekas apkārtnē (Elpereijo [El Perelló], Lespameresa [Les Pameres], Mareni de Baraketsa [Mareny de Barraquetes], Plaija del Reija [Playa del Rey] un Boga de Mara [Boga de Mar]), kuru iedzīvotāju skaits ir no 37 000 līdz 51 000 personu, aprobežojas ar notekūdeņu, pirms to izvadīšanas šajā pašā jūtīgajā zonā, otrreizējo attīrīšanu.

      (1)  OV L 135, 30.05.1991., 40. lpp.


title: Lieta C-65/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) 2008. gada 18. februāra rīkojumu — Europol Frost-Food GmbH / Hauptzollamt Krefeld

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) 2008. gada 18. februāra rīkojumu — Europol Frost-Food GmbH/Hauptzollamt Krefeld

   (Lieta C-65/08)
   (2008/C 107/27)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Finanzgericht Düsseldorf
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Europol Frost-Food GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Krefeld

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Kombinētās Nomenklatūras 20. nodaļas 5. b) papildu piezīme Regulu (EK) Nr. 2388/2000 (1) un Nr. 2031/2001 (2) redakcijā ir spēkā?

      (1)  Komisijas 2000. gada 13. oktobra Regula (EK) Nr. 2388/2000, ar ko groza I pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 264, 1. lpp. un OV L 276, 92. lpp.).

      (2)  Komisijas 2001. gada 6. augusta Regula (EK) Nr. 2031/2001, ar ko groza I pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 279, 1. lpp.).


title: Lieta T-280/16: Prasība, kas celta 2016. gada 26. maijā – GeoClimaDesign/EUIPO – GEO Gesellschaft für ENERGIE und Oekologie (“GEO”)

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/48

         Prasība, kas celta 2016. gada 26. maijā – GeoClimaDesign/EUIPO – GEO Gesellschaft für ENERGIE und Oekologie (“GEO”)
   (Lieta T-280/16)
   (2016/C 260/59)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: GeoClimaDesign AG (Fürstenwalde/Spree, Vācija) (pārstāve – B. Lanz, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: GEO Gesellschaft für ENERGIE und Oekologie GmbH (Langenhorn, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “GEO” –Eiropas Savienības preču zīme Nr. 8 331 076

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. dada 29. marta lēmums lietā R 1679/205–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt aplūkoto preču zīmi par spēkā neesošu vai, pakārtoti, aplūkoto preču zīmi atzīt par spēkā neesošu attiecībā uz būvdarbu projektu organizatorisko sagatavošanu atjaunojamo energoresursu jomā, it īpaši saistībā ar vēja ģeneratoru iekārtām un vēja ģeneratoru parkiem, kas ietilpst 35. klasē, nekustamā īpašuma attīstītāja pakalpojumiem, īstenojot projektus atjaunojamo energoresursu jomā, it īpaši saistībā ar vēja ģeneratoru iekārtām un vēja ģeneratoru parkiem; vēja ģeneratoru labošanu un tehnisko apkopi, kas ietilpst 37. klasē, kā arī tehnisko projektu plānošanu energoapgādes jomā; tehnisko projektu plānošanu atjaunojamo energoresursu jomā, it īpaši saistībā ar vēja ģeneratoru iekārtām un vēja ģeneratoru parkiem; inženierpakalpojumiem atjaunojamo energoresursu jomā, it īpaši vēja ģeneratoru iekārtu jomā; tehnisko un saimniecisko atzinumu sagatavošanu, kas ietilpst 42. klasē;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopā ar 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-360/09: Prasība, kas celta 2009. gada 18. septembrī — E.ON Ruhrgas un E.ON /Komisija

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/50

         Prasība, kas celta 2009. gada 18. septembrī — E.ON Ruhrgas un E.ON/Komisija
   (Lieta T-360/09)
   2009/C 282/97
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas:
      E.ON Ruhrgas AG, Essen (Vācija), un E.ON AG, Diseldorfa (Vācija) (pārstāvji — G. Wiedemann un T. Klose, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               pakārtoti, samazināt prasītājām apstrīdētajā lēmumā uzliktā naudas soda apmēru;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas apstrīd Komisijas 2009. gada 8. jūlija Lēmumu C (2009) 5355, galīgā redakcija, lietā COMP/39.401 — E.ON/GDF. Apstrīdētajā lēmumā prasītājām un citiem uzņēmumiem tika uzlikts naudas sods par EK līguma 81. panta 1. punkta pārkāpumu, jo tās piedalījās aizliegtu vienošanos noslēgšanā un saskaņotu darbību veikšanā dabasgāzes nozarē.
   Savas prasības pamatojumam prasītājas izvirza sešus pamatus.
   Pirmkārt, prasītājas apšauba EKL 81. panta 1. punkta piemērojamību, jo Komisijas apstrīdētās vienošanās neesot pretrunā aizliegumam noslēgt aizliegtas vienošanās. Šajā sakarā tās it īpaši apgalvo, ka runa ir par pieņemamiem papildu ierobežojumiem Kopienu uzņēmuma MEGAL izveidei.
   Otrkārt, prasītājas pakārtoti norāda, ka Komisija, vērtēdama pārkāpuma ilgumu, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā. Šajā sakarā tās apgalvo, ka apstrīdētās vienošanās vairs nebija spēkā jau īsi pēc liberalizācijas sākuma un katrā ziņā ar 2004. gada 13. augusta formālo vienošanos par atcelšanu.
   Treškārt, prasītājas apgalvo, ka tās ir tikušas diskriminētas, salīdzinot ar Komisijas paralēli pieņemtā 2004. gada 26. oktobra lēmuma adresātiem lietā GDF/ENI un GDF/Enel. Šajā sakarā tās norāda, ka šajās lietās Komisija, atsaucoties uz liberalizāciju, atteicās uzlikt naudas sodus, kas tai esot bijis jādara arī šajā gadījumā, jo attiecīgās lietas no visiem būtiskajiem aspektiem ir salīdzināmas, pat identiskas.
   Ceturtkārt, prasītājas apgalvo, ka attiecībā uz nolīgumiem, kas it kā noslēgti 1975. gadā, jau ir iestājies noilgums, jo tās vairs nebija spēkā jau vairāk nekā piecus gadus pirms Komisijas uzsāktās izmeklēšanas.
   Piektkārt, prasītājas apgalvo, ka naudas sods ir aprēķināts nepareizi.
   Visbeidzot, tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi principus, kas attiecas uz atbildību par Konkurences tiesību pārkāpumiem, jo E.ON AG nevar būt ne tieši, ne netieši atbildīga par E.ON Ruhrgas AG, iespējams, izdarītajiem pārkāpumiem.


title: Lieta T-323/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 14. jūlija rīkojums — Fresyga /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība — Lēmums 2006/613/EK — Vidusjūras bioģeogrāfiskajā reģionā esošo Kopienas nozīmes teritoriju saraksts — Apstrīdams akts — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/41

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 14. jūlija rīkojums — Fresyga/Komisija
   (Lieta T-323/06) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Direktīva 92/43/EEK - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - Lēmums 2006/613/EK - Vidusjūras bioģeogrāfiskajā reģionā esošo Kopienas nozīmes teritoriju saraksts - Apstrīdams akts - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   (2008/C 223/69)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fresyga, SA, Almērija (Spānija)(pārstāvis — J. Rovira Daudí, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un D. Recchia)
   Priekšmets
   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 19. jūlija Lēmumu 2006/613/EK, ar ko atbilstīgi Padomes Direktīvai 92/43/EEK pieņem Kopienas nozīmes teritoriju sarakstu Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam (OV L 259, 1. lpp.), ciktāl vieta ar nosaukumu “Ramblas de Gergal, Tabernas y Sur de Sierra Alhamilla”, kurā atrodas prasītājas zemesgabals, tiek noteikta par Vidusjūras bioģeogrāfiskajā reģionā esošu Kopienas nozīmes teritoriju.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

                  Fresyga, SA sedz savus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta C-342/08: Tiesas (sestā palāta) 2009. gada 12. marta spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 96/82/EK — 11. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Ārējo operatīvās rīcības plānu neizstrādāšana — Daļēja transponēšana)

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/13

         Tiesas (sestā palāta) 2009. gada 12. marta spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-342/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 96/82/EK - 11. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Ārējo operatīvās rīcības plānu neizstrādāšana - Daļēja transponēšana)
   2009/C 113/26
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozet un A. Sipos)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvis — T. Materne)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Ārējo operatīvās rīcības plānu pasākumiem, kas veicami ārpus uzņēmumiem, kas paredzēti Padomes 1996. gada 9. decembra Direktīvas 96/82/EK par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kuros iesaistītas bīstamas vielas (OV 1997, L 10, 13. lpp.), 9. pantā, neizstrādāšana

      Rezolutīvā daļa

               1)

               nenodrošinot ārējā operatīvās rīcības plāna izstrādāšanu attiecībā uz visiem uzņēmumiem, kas paredzēti 9. pantā Padomes 1996. gada 9. decembra Direktīvā 96/82/EK par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kuros iesaistītas bīstamas vielas, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 16. decembra Direktīvu 2003/105/EK, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi ar šo direktīvu noteiktos pienākumus;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 285, 8.11.2008.


title: Lieta T-229/13 P: Vispārējās tiesas 2013. gada 14. novembra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Apelācija — Civildienests — Pirmajā instancē celtās prasības kā acīmredzami nepieņemamas noraidīšana — Pa faksu iesniegts prasības pieteikuma un vēlāk iesniegta oriģināla neidentiskums — Oriģināla iesniegšana ārpus termiņa — Novēlota prasība — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               18.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 15/17

         Vispārējās tiesas 2013. gada 14. novembra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta T-229/13 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pirmajā instancē celtās prasības kā acīmredzami nepieņemamas noraidīšana - Pa faksu iesniegts prasības pieteikuma un vēlāk iesniegta oriģināla neidentiskums - Oriģināla iesniegšana ārpus termiņa - Novēlota prasība - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2014/C 15/25
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Trikase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un G. Gattinara, piedaloties A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 21. februāra rīkojumu lietā F-113/11 Marcuccio/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), ar ko šo rīkojumu lūdz atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Luigi Marcuccio sedz savus tiesāšanās izdevumus pats, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 171, 15.6.2013.


title: Lietas T-313/01 izslēgšana no reģistra

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/40

         Lietas T-313/01 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 57/68)

      tiesvedības valoda – grieķu

   2004. gada 25. novembrī Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-313/01 R pret Eiropas Kopienu Komisiju.

      (1)  OV C 44, 16.02.2002.


title: Atzinums 1/13: Tiesas (virspalāta) 2014. gada 14. oktobra atzinums – Eiropas Komisija Atzinums, kas sniegts saskaņā ar LESD 218. panta 11. punktu — Konvencija par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem — Trešo valstu pievienošanās — Regula (EK) Nr. 2201/2003 — Kopienas ekskluzīvā ārējā kompetence — Apdraudējuma risks Savienības tiesību normu vienveidīgai un saskaņotai piemērošanai un ar tām izveidotās sistēmas pienācīgai darbībai

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/4

         Tiesas (virspalāta) 2014. gada 14. oktobra atzinums – Eiropas Komisija
   (Atzinums 1/13) (1)

   (Atzinums, kas sniegts saskaņā ar LESD 218. panta 11. punktu - Konvencija par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem - Trešo valstu pievienošanās - Regula (EK) Nr. 2201/2003 - Kopienas ekskluzīvā ārējā kompetence - Apdraudējuma risks Savienības tiesību normu vienveidīgai un saskaņotai piemērošanai un ar tām izveidotās sistēmas pienācīgai darbībai)
   (2014/C 462/05)
   Tiesvedības valoda – visas ES oficiālās valodas

      Pieteikuma iesniedzēja

   Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castillo de la Torre un A.-M. Rouchaud-Joët)

      Rezolutīvā daļa:

   Piekrišanas sniegšana faktam par trešās valsts pievienošanos Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem, kas noslēgta Hāgā 1980. gada 25. oktobrī, ir Eiropas Savienības ekskluzīvā kompetencē.

      (1)  OV C 226, 3.8.2013.


title: Lieta T-758/14: Prasība, kas celta 2014. gada 13. novembrī – Infineon Technologies/Komisija

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/28

      Prasība, kas celta 2014. gada 13. novembrī – Infineon Technologies/Komisija
      (Lieta T-758/14)
      (2015/C 107/38)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Infineon Technologies AG (Neubiberg, Vācija) (pārstāvji – I. Brinker, U. Soltész, P. Linsmeier, lawyers)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 3. septembra lēmumu lietā AT.39574 – Viedkaršu čipi (paziņots prasītājam 2014. gada 5. septembrī), it īpaši tā 1. panta a) punktu, 2. panta a) punktu un 4. panta 2. punktu;

                  —

                  pakārtoti, piespriest būtiski samazināt naudas sodu, kas piemērots Infineon Technologies AG saskaņā ar šī lēmuma 2. panta a) punktu; un

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar šo prasību prasītāja lūdz atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 3. septembra Lēmumu C(2014) 6250 final lietā AT.39574 – Viedkaršu čipi.
      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pārkāpusi prasītāja tiesības tikt uzklausītam, it paši nepieņemot jaunu paziņojumu par iebildumiem. Prasītāja apgalvo, ka:

                              —

                              Komisija neesot iesniegusi pierādījumus tādā veidā, kas ļautu prasītājai identificēt rīcību, par kuru saņemta sūdzība, un pienācīgi aizstāvēties;

                              —

                              Komisija esot pārkāpusi prasītājas procesuālās tiesības, iesniedzot būtiskus pierādījumus ļoti vēlā posmā un tādējādi Infineon nevarēja aizstāvēties aptverošā veidā pret paziņojumu par iebildumiem, un tai tika liegta iespēja atspēkot pierādījumus, kas izmantoti pret to mutvārdu procesā; un

                              —

                              daži Komisijas pamatojumam izmantotie dokumenti nav darīti zināmi Infineon un tādēļ nav pret to izmantojami.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi labas pārvaldības principu un Infineon tiesības uz aizstāvību, piemērojot “paātrināto procedūru”.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Infineon sazināšanās ar konkurentiem, uz kuru ir norādīts lēmumā, nepārkāpj LESD 101. panta 1. punktu. Prasītāja apgalvo, ka:

                              —

                              pierādījumi, uz kuriem balstījās Komisija, nav ticami un tādēļ nav pietiekami, lai pierādītu lēmumā aprakstītos faktus, neradot saprātīgas šaubas par tiem (in dubio pro reo); un

                              —

                              Komisijas aprakstītie fakti nav “ierobežojums atkarībā no priekšmeta”, kā apgalvo Komisija.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, piemērojot koncepciju par “vienu un ilgstošu pārkāpumu” (VIP), ņemot vērā, ka, pirmkārt, Infineon bija atbildīga tikai par septiņiem divpusējiem līgumiem (no 41 līgumiem kopā), otrkārt, tā par tiem nezināja, un, visbeidzot, tā arī nevarēja saprātīgi paredzēt divpusējos līgumus starp citiem dalībniekiem.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas naudas soda aprēķinā, no “pārdošanas vērtības” (pamats naudas soda aprēķinam) neizslēdzot apgrozījumu, par kuru ir skaidrs, ka pārkāpums to neietekmēja.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi pati savas pamatnostādnes un samērīguma principu, it īpaši nosakot “smaguma proporciju” vienādā līmenī visiem dalībniekiem.


title: Lieta T-211/10: Prasība, kas celta 2010. gada 3. maijā — Strålfors Aktiebolag /ITSB ( “ID SOLUTIONS” )

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/21

         Prasība, kas celta 2010. gada 3. maijā — Strålfors Aktiebolag/ITSB (“ID SOLUTIONS”)
   (Lieta T-211/10)
   2010/C 195/34
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Strålfors AB (Malmö, Zviedrija) (pārstāvis — M. Nielsen, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 25. janvāra lēmumu lietā R 1111/2009-2;

               —

               atļaut reģistrāciju saskaņā ar Kopienas preču zīmes “ID SOLUTIONS” reģistrācijas pieteikumu Nr. 8 235 202 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16. klasē: “etiķetes un kastes no papīra un kartona (nav paredzētas privātpersonu identificēšanai); grāmatu iesiešanas materiāli; līmvielas kancelejas vai mājturības vajadzībām; materiāli māksliniekiem; otas; rakstāmmašīnas un kancelejas preces (izņemot mēbeles); mācību un uzskates līdzekļi (izņemot aparatūru); sintētiskie iesaiņojuma materiāli (kas nav ietverti citās klasēs); iespiedburti; klišejas”; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ID SOLUTIONS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 235 202

      Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt daļā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt un apstrīdēto lēmumu atstāt spēkā

      Izvirzītie pamati: prasītāja apgalvo, ka būtu jāatļauj reģistrācija saskaņā ar Kopienas preču zīmes “ID SOLUTIONS” reģistrācijas pieteikumu Nr. 8 235 202 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16. klasē, tādēļ, ka [preču zīme] “ID SOLUTIONS” ir atšķirtspējīga attiecībā uz šīm precēm un līdz ar to atbilst Padomes Regulas Nr. 207/2009 4. pantā paredzētajām prasībām


title: Lieta T-472/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 3. septembra spriedums — Companhia Muller de Bebidas /ITSB — Missiato Industria e Comercio ( “61 A NOSSA ALEGRIA” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “61 A NOSSA ALEGRIA” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “CACHAÇA 51” un agrākas valsts grafiskas preču zīmes “Cachaça 51” un “Pirassununga 51” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/36

      Vispārējās tiesas 2010. gada 3. septembra spriedums — Companhia Muller de Bebidas/ITSB — Missiato Industria e Comercio (“61 A NOSSA ALEGRIA”)
      (Lieta T-472/08) (1)

      (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “61 A NOSSA ALEGRIA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “CACHAÇA 51” un agrākas valsts grafiskas preču zīmes “Cachaça 51” un “Pirassununga 51” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2010/C 288/68)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Companhia Muller de Bebidas (pārstāvji — G. Da Cunha Ferreira un I. Bairrão, avocats)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Missiato Industria e Comercio Ltda (Santa Rita Do Passa Quatro, Brazīlija)

         Priekšmets

      Prasība atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 4. jūlija lēmumu lietā R 1687/2007-1 attiecība uz iebildumu procesu starp Companhia Muller de Bebidas un Missiato Industria e Comercio Ltda

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 4. jūlija lēmumu lietā R 1687/2007-1;

                  2)

                  ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 6, 10.01.2009.


title: Lieta T-61/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 1. marta spriedums – 1&1 Internet/ITSB – Unoe Bank (“1e1”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “1e1” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “UNO E” un agrāka valsts grafiska preču zīme “unoe” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/33

         Vispārējās tiesas 2016. gada 1. marta spriedums – 1&1 Internet/ITSB – Unoe Bank (“1e1”)
   (Lieta T-61/15) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “1e1” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “UNO E” un agrāka valsts grafiska preču zīme “unoe” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 136/47)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: 1&1 Internet AG (Montabaur, Vācija) (pārstāvis – G. Klopp, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – L. Rampini)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Unoe Bank, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis – N. González Alberto Rodríguez, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas piektās padomes 2014. gada 4. decembra lēmumu lietā R 101/2014–5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Unoe Bank, SA un 1&1 Internet AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               ITSB Apelācijas piektās padomes 2014. gada 4. decembra lēmumu lietā R 101/2014–5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Unoe Bank, SA un 1&1 Internet AG atcelt;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina 1&1 Internet AG tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Unoe Bank, SA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 107, 30.3.2015.