title: Lieta C-436/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 13. septembrī iesniedza Cour d'appel de Mons (Beļģija) — État belge — SPF Finances/BLM SA

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 13. septembrī iesniedza Cour d'appel de Mons (Beļģija) — État belge — SPF Finances/BLM SA

   (Lieta C-436/10)
   ()
   2010/C 328/22
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Mons

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: État belge — SPF Finances

      Atbildētāja: BLM SA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (1), 6. panta 2. punkta pirmās daļas a) apakšpunkts un 13. panta B daļas b) punkts ir interpretējami tādējādi, ka ar tiem ir aizliegti tādi valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem tas, ka direktors un viņa ģimene savām vajadzībām izmanto daļu no ēkas, ko ir uzcēlusi un kuras nekustamā īpašuma mantiskās tiesības pieder nodokļa maksātājam juridiskai personai, ja par šo īpašumu samaksātie nodokļi ir atskaitāmi, tiek uzskatīts par no nodokļa atbrīvotu pakalpojuma sniegšanu kā nekustama īpašuma iznomāšana vai izīrēšana 13. panta B daļas b) punkta izpratnē?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta C-619/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. novembrī iesniedza Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) – Sebastian W. Kreuziger/Land Berlin

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. novembrī iesniedza Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) – Sebastian W. Kreuziger/Land Berlin

   (Lieta C-619/16)
   (2017/C 038/19)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Sebastian W. Kreuziger

      Atbildētāja apelācijas tiesvedībā: Land Berlin

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2003/88/EK (1) 7. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tādas valsts tiesību normas vai prakse, atbilstoši kurām tiesības uz finansiālu kompensāciju darba attiecību pārtraukšanas gadījumā ir liegtas, ja darba ņēmējs nav iesniedzis pieteikumu par apmaksāta ikgadējā atvaļinājuma piešķiršanu, lai gan viņš to varēja?

               2)

               Vai Direktīvas 2003/88/EK 7. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tādas valsts tiesību normas vai prakse, atbilstoši kurām tiesības uz finansiālu kompensāciju darba attiecību pārtraukšanas gadījumā tiek piešķirtas ar nosacījumu, ka darba ņēmējs no viņa gribas neatkarīgu iemeslu dēļ nav varējis savas tiesības uz apmaksātu ikgadējo atvaļinājumu īstenot pirms darba attiecību beigām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīva 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV L 299, 9. lpp.).


title: Lieta C-257/13: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 14. novembra rīkojums ( Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Anouthani Mlamali / Caisse d’allocations familiales des Bouches-du-Rhône Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas reglamenta 94. pants — Pietiekamu precizējumu par pamatlietas faktiskajiem apstākļiem un tiesisko regulējumu, kā arī iemeslu, kas pamato atbildes uz prejudiciālo jautājumu vajadzību, neesamība — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/11

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 14. novembra rīkojums (Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Anouthani Mlamali/Caisse d’allocations familiales des Bouches-du-Rhône

   (Lieta C-257/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas reglamenta 94. pants - Pietiekamu precizējumu par pamatlietas faktiskajiem apstākļiem un tiesisko regulējumu, kā arī iemeslu, kas pamato atbildes uz prejudiciālo jautājumu vajadzību, neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   2014/C 102/14
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Anouthani Mlamali

      Atbildētāja: Caisse d’allocations familiales des Bouches-du-Rhône

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône – 2003. gada 25. novembra Direktīvas 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (OV L 16, 44. lpp.), 11. panta interpretācija – Trešās valsts valstspiederīgā likumīga uzturēšanās – Tāda pieteikuma ģimenes pabalsta saņemšanai noraidīšana, kas iesniegts par apgādībā esošu nepilngadīgu bērnu, kurš pats ir trešās valsts valstspiederīgais – Noteikuma par ģimenes atkalapvienošanos apiešana – Atteikums, kas pamatots ar to, ka nav iesniegta Agence nationale de l'accueil des étrangers et des migrations izdota medicīniskā izziņa – Vienlīdzīga attieksme

      Rezolutīvā daļa:

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône (Francija) iesniegusi ar 2013. gada 13. maija lēmumu, ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


               10.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/7

         EBTA Uzraudzības iestādes 2013. gada 9. jūlijā iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-16/13)
   2013/C 294/07
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāvēja Markus Schneider un Catherine Howdle, 35 rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium, 2013. gada 9. jūlijā EBTA Tiesā iesniedza prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               pasludina, ka noteiktajā termiņā i) nepieņemot pasākumus vai ii) nekavējoties nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par pasākumiem, kuri jāīsteno saskaņā ar aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIX pielikuma 7.b punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 14. janvāra Direktīva 2008/122/EK par patērētāju aizsardzību attiecībā uz dažiem aspektiem, kas saistīti ar daļlaika lietojuma tiesībām, ilgtermiņa brīvdienu produktiem, tālākpārdošanas un apmaiņas līgumiem) un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un EEZ līguma 7. pantu;

               2)

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

         Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Šis EBTA Uzraudzības iestādes pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2012. gada 11. septembrim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada 11. jūlija argumentēto atzinumu par to, ka valsts nav ieviesusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 14. janvāra Direktīvu 2008/122/EK par patērētāju aizsardzību attiecībā uz dažiem aspektiem, kas saistīti ar daļlaika lietojuma tiesībām, ilgtermiņa brīvdienu produktiem, tālākpārdošanas un apmaiņas līgumiem (turpmāk “akts”), kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIX pielikuma 7.b punktā un pielāgota minētajam līgumam ar tā 1. protokolu.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka tai nav informācijas, kas liecinātu par to, ka akts ir pilnībā ieviests.


title: Lieta T-584/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 3. februāra spriedums — Cantiere navale De Poli /Komisija (Valsts atbalsts — Pagaidu aizsargpasākumu mehānisms kuģu būves nozarei — Itālijas iestāžu plānotas izmaiņas Komisijas iepriekš apstiprinātā atbalsta shēmā — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu)

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/15

         Vispārējās tiesas 2011. gada 3. februāra spriedums — Cantiere navale De Poli/Komisija
   (Lieta T-584/08) (1)

   (Valsts atbalsts - Pagaidu aizsargpasākumu mehānisms kuģu būves nozarei - Itālijas iestāžu plānotas izmaiņas Komisijas iepriekš apstiprinātā atbalsta shēmā - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu)
   2011/C 89/34
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cantiere navale De Poli SpA (Venēcija, Itālija) (pārstāvji — sākotnēji A. Abate un R. Longanesi Cattani, pēc tam A. Abate un A. Franchi, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Righini, C. Urraca Caviedes un V. di Bucci)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 21. oktobra Lēmumu 2010/38/EK par valsts atbalstu C-20/08 (ex N 62/08), kuru Itālija plāno īstenot, veicot izmaiņas shēmā N 59/04 par pagaidu aizsargpasākumu mehānismu kuģu būvei (OV 2010, L 17, 50. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Cantiere Navale De Poli SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009.


title: Lieta C-475/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Efeteio Athinon (Grieķija) 2006. gada 21. novembra rīkojumu — K.P. Marinopoulos — Anonimos Etairia Emporias kai Dianomis Pharmakeftikon Proiondon pret Glaxosmithkline Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Efeteio Athinon (Grieķija) 2006. gada 21. novembra rīkojumu — K.P. Marinopoulos — Anonimos Etairia Emporias kai Dianomis Pharmakeftikon Proiondon pret Glaxosmithkline Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon

   (Lieta C-475/06)
   (2007/C 20/10)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Efeteio Athinon
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: K.P. Marinopoulos — Anonimos Etairia Emporias kai Dianomis Pharmakeftikon Proiondon

      Atbildētāja: Glaxosmithkline Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma atteikums pilnā apmērā apmierināt farmaceitisko produktu vairumtirgotāju pasūtījumus, ar mērķi ierobežot attiecīgo uzņēmumu eksporta darbības un tādējādi samazināt zaudējumus, kas tam rodas saistībā ar paralēlo importu, per se ir ļaunprātīga stāvokļa izmantošana EKL 82. panta izpratnē? Vai šī jautājuma risinājumu iespaido apstāklis, ka paralēlā tirdzniecība ir ļoti ienesīga vairumtirgotājiem, tā kā valsts iejaukšanās rezultātā Eiropas Kopienu līmenī pastāv cenu atšķirības, proti, tādēļ, ka farmaceitisko produktu tirgus neatrodas pilnībā atvērtas konkurences apstākļos, bet gan ir raksturojams kā tirgus, kurā lielā mērā pastāv valsts iejaukšanās. Visbeidzot, vai ir pareizi iesniedzējai piemērot Kopienu konkurences tiesības tādā pat veidā attiecībā uz tādiem tirgiem, kas darbojas konkurences apstākļos un tirgiem, kuros konkurence ir izkropļota valsts iejaukšanās dēļ?

               2)

               Kā ir jāizvērtē iespējamais ļaunprātīgās izmantošanas gadījums, ja Tiesa nolemj, ka paralēlās tirdzniecības ierobežojums iepriekš minēto iemeslu dēļ ne vienmēr ir ļaunprātīga darbība, ko veic uzņēmums, kas atrodas dominējošā stāvoklī?

         It īpaši:

               2.1

               Vai ir atbilstīgi piemērot kritēriju saistībā ar procentuālo apjomu, par kādu tiek pārsniegts parastais patēriņš valstī, un/vai zaudējumiem, kas rodas dominējošā stāvoklī esošam uzņēmumam, ņemot vērā tā kopējo apgrozījumu un kopējos ienākumus? Gadījumā, ja atbilde ir apstiprinoša, kādā veidā ir jānosaka šī procentuālā apjoma apmērs un nodarīto zaudējumu kopsumma, kas sastāv no procentuālā apgrozījuma un no kopējiem ienākumiem, kuri rodas veicot rīcību, kas ir uzskatāma par ļaunprātīgu rīcību?

               2.2

               Vai ir jāpiemēro pieeja, kas balstās uz iesaistīto interešu izvērtēšanu [līdzsvaru] un, apstiprinošas atbildes gadījumā, kādas intereses ir jāņem vērā saistībā ar šo līdzsvaru?
               Precīzāk:

                           a)

                           vai šajā sakarā ir nozīmīgs apstāklis, ka slimnieks, gala patērētājs, no paralēlās tirdzniecības saņem ierobežotu ekonomisko priekšrocību; un

                           b)

                           vai un kādā apmērā ir jāņem vērā sociālā nodrošinājuma iestāžu interese iegūt lētākus farmaceitiskos produktus?

               2.3

               Kādi papildu kritēriji un nosacījumi ir uzskatāmi par atbilstīgiem šajā gadījumā?


title: Lieta C-518/07: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 9. marta spriedums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 95/46/EK — Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti — 28. panta 1. punkts — Valsts uzraudzības iestādes — Neatkarība — Šo iestāžu administratīvā pārraudzība)

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/3

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 9. marta spriedums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-518/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 95/46/EK - Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti - 28. panta 1. punkts - Valsts uzraudzības iestādes - Neatkarība - Šo iestāžu administratīvā pārraudzība)
   2010/C 113/04
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Docksey, C. Ladenburger un H. Krämer)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un J. Möller)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 31. lpp.) 28. panta 1. punkta otrā teikuma pārkāpums — Dalībvalstu pienākums nodrošināt, ka valsts uzraudzības iestādes, kas kontrolē personas datu apstrādi, savus uzdevumus veic pilnīgi neatkarīgi — Valsts pārraudzība pār personu datu apstrādes privātajā sektorā federālo zemju kompetentajām uzraudzības iestādēm

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Vācijas Federatīvā Republika, pakļaujot vairākās federālajās zemēs valsts pārraudzībai kompetentās iestādes, kas uzrauga personu datu apstrādi, ko veic privāto tiesību subjekti un publisko tiesību uzņēmumi, kuri konkurē tirgū (öffentlich-rechtliche Wettbewerbsunternehmen), tādējādi kļūdaini transponējot prasību, saskaņā ar kuru šīs iestādes veic savus pienākumus “pilnīgi neatkarīgi”, nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti 28. panta 1. punkta otrajā daļā Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvā 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas datu aizsardzības uzraudzītājs sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 37, 09.02.2008.


title: Lieta T-79/16: Prasība, kas celta 2016. gada 19. februārī – Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters u.c./Komisija

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/41

         Prasība, kas celta 2016. gada 19. februārī – Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters u.c./Komisija
   (Lieta T-79/16)
   (2016/C 118/48)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters (Hūnderlū, Nīderlande) un 21 cits prasītājs (pārstāvji – H. Viaene, D. Gillet un T. Ruys, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību atcelt tiesību aktu par pieņemamu;

               —

               atcelt Komisijas 2015. gada 2. septembra lēmumu par iespējami nelikumīgo valsts atbalstu saistībā ar dabas teritoriju subsidētu iegūšanu vai bezatlīdzības piešķiršanu (Valsts atbalsts SA.27301 (2015/NN) – Nīderlande), kā arī netieši izteikto Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters sūdzības noraidījumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības atbalstam prasītāji izvirza četrus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats izriet no LESD 108. panta 2. punktā noteikto procesuālo tiesību pārkāpuma. Komisija iepriekšējās izmeklēšanas noslēgumā neesot varējusi pietiekami droši izdarīt secinājumus par valsts atbalsta saderību šādu iemeslu dēļ:

                           —

                           iepriekšējās izmeklēšanas pārmērīgais ilgums;

                           —

                           apjomīgā sarakste dažādu iesaistīto personu starpā iepriekšējās izmeklēšanas laikā;

                           —

                           apstāklis, ka ar lēmumu apstiprinātais valsts atbalsts iepriekšējās izmeklēšanas laikā tika aizstāts ar citu valsts atbalstu;

                           —

                           Komisijas apstiprinātā jaunā valsts atbalsta saturs.

               2.

               Otrais pamats, kas izriet no atpakaļejoša spēka aizlieguma un tiesiskās noteiktības principu pārkāpuma.
               Komisija ar Nostādnēm par valsts atbalstu (1) kā kompensāciju par sabiedriskajiem pakalpojumiem, kas stājās spēkā 2012. gada 31. janvārī, esot pārkāpusi atpakaļejoša spēka aizlieguma un tiesiskās noteiktības principus, tās piemērojot valsts atbalsta shēmai, kura kopš 2011. gada vairs netiek īstenota un jau ir aizstāta ar citu, arī Komisijas apstiprinātu atbalsta shēmu.

               3.

               Trešais pamats, kas izriet no kļūdas tiesību piemērošanā un pienākuma norādīt pamatojumu neizpildes, piemērojot Nostādnes.

                           —

                           Komisija esot izdarījusi acīmredzami nepareizus secinājumus attiecībā uz nosacījuma par lēmumu, ar ko uztic veikt pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, piemērošanu, īpaši attiecībā uz uzticēšanas laikposma ilgumu. Turklāt tā esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas kompensācijas summas analīzē un neesot ņēmusi vērā nosacījumu par atsevišķu grāmatvedību.

                           —

                           Pārbaudot, vai pastāv nepieciešamais lēmums, ar ko uztic veikt pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, neesot pārbaudīts, vai dabas teritoriju piešķiršanas bez atlīdzības gadījumā runa ir par šādu uzticēšanas lēmumu. Turklāt Komisija neesot analizējusi garantijas pārmērīgu kompensāciju novēršanai, piešķirot teritorijas bez atlīdzības.

               4.

               Ceturtais pamats, kas izriet no LESD 106. panta 2. punkta pārkāpuma.

                           —

                           Piešķiršana bez atlīdzības un iegādes subsīdijas esot acīmredzami nevajadzīgas un nepiemērotas nospraustā dabas aizsardzības mērķa sasniegšanai.

                           —

                           Apstāklis, ka atbalsts bija pieejams 13 teritoriju apsaimniekošanas organizācijām, nekādā ziņā nav nepieciešams vai piemērots, lai izpildītu pienākumus sabiedrības labā dabas aizsardzības jomā.

      (1)  Komisijas 2011. gada 20. decembra Lēmums 2012/21/ES par Līguma par Eiropas Savienības darbību 106. panta 2. punkta piemērošanu valsts atbalstam attiecībā uz kompensāciju par sabiedriskajiem pakalpojumiem dažiem uzņēmumiem, kuriem uzticēts sniegt pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi (OV L 7, 3. lpp.), un Komisijas Paziņojums “Eiropas Savienības nostādnes par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu” (2011. gads) (OV 2012 C 8, 15. lpp.).


title: lieta C-13/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2005. gada 7. javnvāra Juzgado de lo Social Nr. 33 de Madrid rīkojumu lietā Sonia Chacón Navas pret Eurest Colectividades, S.A.

text:
               19.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2005. gada 7. javnvāra Juzgado de lo Social Nr. 33 de Madrid rīkojumu lietā Sonia Chacón Navas pret Eurest Colectividades, S.A.

   (lieta C-13/05)
   (2005/C 69/16)
   tiesvedības valoda - spāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 7. javnvāra Juzgado de lo Social Nr. 33 de Madrid (Spānija) rīkojumu lietā Sonia Chacón Navas pret Eurest Colectividades, S.A. un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 19. janvarī.

      Juzgado de lo Social Nr. 33 de Madrid lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Tā kā Direktīvas 2000/78 (1) pirmais pants nosaka sistēmu cīņai pret diskrimināciju invaliditātes dēļ, vai šī direktīva aizsargā darbinieci, kuru tās darba devējs atlaidis no darba tikai slimības dēļ?

               2.

               Pakārtoti, ja uz pirmo jautājumu sniegta negatīva atbilde, un ja jāuzskata, ka slimība nav iemesls, uz kuru attiecas Direktīvas 2000/78 izvirzītie aizsardzības pasākumi cīņai pret diskrimināciju invaliditātes dēļ, vai slimību var uzskatīt par papildus individuāla rakstura pazīmi, kas papildina tās pazīmes, kuru dēļ Direktīva 2000/78 aizliedz jebkāda veida diskrimināciju?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, OV L 303, 02.12.2000., 16. lpp.


title: Lieta C-346/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 22. maija spriedumu lietā T-546/10 Nordmilch AG /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2012. gada 19. jūlijā iesniedza DMK Deutsches Milchkontor GmbH (agrāk — Nordmilch AG )

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/26

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 22. maija spriedumu lietā T-546/10 Nordmilch AG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2012. gada 19. jūlijā iesniedza DMK Deutsches Milchkontor GmbH (agrāk — Nordmilch AG)
   (Lieta C-346/12 P)
   2012/C 287/51
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: DMK Deutsches Milchkontor GmbH (agrāk — Nordmilch AG) (pārstāvis — W. Berlit, Rechtsanwalt)

      Citi lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Lactimilk, SA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt 2012. gada 22. maija sprieduma lietā T-546/10 rezolutīvās dalās 1) un 2) punktu;

               —

               pilnībā apmierināt pirmajās instancē izvirzītos prasījumus;

               —

               piespriest Lactimilk, SA atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējai visā tiesvedībā radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pasūdzētais Vispārējās tiesas nolēmums esot jāatceļ tādēļ, ka Vispārējā tiesa kļūdaini ir konstatējusi līdzību starp apelācijas sūdzības iesniedzējas reģistrācijai pieteikto preču zīmi un Lactimilk SA preču zīmēm un tādējādi ar secinājumu, ka pastāv sajaukšanas iespēja, kļūdaini ir piemērojusi Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu. Vispārējā tiesa kļūdaini neesot savstarpēji salīdzinājusi faktiski pretstatītās preču zīmes reģistrācijai pieteiktajā vai attiecīgi reģistrētajā rakstībā (proti, drukātiem lielajiem burtiem), bet gan ir pārbaudījusi sajaukšanas iespēju, ņemot vērā abas preču zīmes atšķirīgā rakstībā. Tādējādi Vispārējā tiesa ir sagrozījusi faktus. Turklāt Vispārējā tiesa kļūdaini ir uzskatījusi, ka reģistrētajā preču zīmē uzsvars tiek likts uz otro zilbi, lai gan reģistrētā preču zīme ir rakstīta drukātiem lielajiem burtiem, un līdz ar to arī no spāņu valodas viedokļa nevar būt runa par uzsvara likšanu tikai uz reģistrācijai pieteiktās preču zīmes otro zilbi.


title: Lieta T-449/16: Prasība, kas celta 2016. gada 10. augustā – sheepworld/EUIPO (“Bester Opa”)

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/25

      Prasība, kas celta 2016. gada 10. augustā – sheepworld/EUIPO (“Bester Opa”)
      (Lieta T-449/16)
      (2016/C 364/26)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: sheepworld AG (Ursensollen, Vācija) (pārstāvis – S. von Rüden, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Bester Opa” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 169 528

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 26. maija lēmums lietā R 92/2016–4

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-371/12: Prasība, kas celta 2012. gada 20. augustā — American Express Marketing & Development /ITSB ( “EUROPEAN IP ZONE” )

text:
               20.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/14

         Prasība, kas celta 2012. gada 20. augustā — American Express Marketing & Development/ITSB (“EUROPEAN IP ZONE”)
   (Lieta T-371/12)
   2012/C 319/26
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: American Express Marketing & Development Corp. (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — V. Spitz, A. Gaul, T. Golda un S. Kirschstein-Freund, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 12. jūnija lēmumu lietā R 1453/2011-2;

               —

               pakārtoti, grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 12. jūnija lēmumu lietā R 1453/2011-2, nospriežot, ka apelācijas sūdzība ir pamatota; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt procesā Apelāciju padomē un tiesvedībā Tiesā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “EUROPEAN IP ZONE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9488041

      Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-259/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2014. gada 23. marta rīkojumu lietā T-110/14 ADR Center Srl /Eiropas Komisija 2014. gada 23. maijā iesniedza ADR Center Srl

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/17

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2014. gada 23. marta rīkojumu lietā T-110/14 ADR Center Srl/Eiropas Komisija 2014. gada 23. maijā iesniedza ADR Center Srl

   (Lieta C-259/14 P)
   (2015/C 046/23)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: ADR Center Srl (pārstāvji – L. Tantalo, advocate, G. De Palo, advocate)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
   Ar 2014. gada 4. decembra rīkojumu Tiesa (sestā palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Tiesas Spriedums (virspalāta) 2005. gada 16. jūnijā lietā C-105/03 (Tribunale di Firenze lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu): kriminālprocess pret Maria Pupino (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — LES 34. un 35. pants — Pamatlēmums 2001/220/TI — Cietušo statuss kriminālprocesā — Neaizsargātu personu aizsardzība — Nepilngadīgo kā liecinieku nopratināšana — Pamatlēmuma juridiskais spēks)

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2005. gada 16. jūnijā
   lietā C-105/03 (Tribunale di Firenze lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu): kriminālprocess pret Maria Pupino (1)

   (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - LES 34. un 35. pants - Pamatlēmums 2001/220/TI - Cietušo statuss kriminālprocesā - Neaizsargātu personu aizsardzība - Nepilngadīgo kā liecinieku nopratināšana - Pamatlēmuma juridiskais spēks)
   (2005/C 193/05)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā C-105/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LES 35. pantam, ko Tribunale di Firenze (Firences tiesa) (Itālija) pirmstiesas izmeklēšanas tiesnesis iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 3. februārī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 5. martā, kriminālprocesā pret Mariju Pupino [Maria Pupino], Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātu priekšsēdētāji P. Jāns [P. Jann], K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], A. Ross [A. Rosas], R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta] un E. Borgs Bartets [A. Borg Barthet], tiesneši N. Kolnerika [N. Colneric], S. fon Bārs [S. von Bahr], H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues] (referents), P. Kūris [P. Kūris], E. Juhāss [E. Juhász], Dž. Arestis [G. Arestis] un M. Ilešičs [M. Ilešič], ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretāre L. Hjūleta [L. Hewlett], galvenā administratore, 2005. gada 16. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Padomes 2001. gada 15. marta Pamatlēmuma 2001/220/TI par cietušo statusu kriminālprocesā 2. un 3. pants un 8. panta 4. punkts ir interpretējami tādā veidā, ka valsts tiesai ir jābūt iespējai ļaut maziem bērniem, pret kuriem, saskaņā ar viņu apgalvojumiem, [kāds] slikti izturējies — kā ir noticis pamata lietā, — dot liecību atbilstoši noteikumiem, kas var nodrošināt šiem bērniem pienācīgu aizsardzības pakāpi, piemēram, ārpus atklātas tiesas sēdes un pirms tās sākuma.

               2.

               Valsts tiesai ir jāņem vērā visas valsts tiesības kopumā un jāinterpretē tās, cik vien iespējams ņemot vērā minētā pamatlēmuma tekstu un mērķi.

      (1)  OV C 146, 21.06.2003.


title: Lieta C-209/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Dűsseldorf (Vācija) 2006. gada 8. maija rīkojumu — Canon Deutschland GmbH pret Hauptzollamt Krefeld

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Dűsseldorf (Vācija) 2006. gada 8. maija rīkojumu — Canon Deutschland GmbH pret Hauptzollamt Krefeld

   (Lieta C-209/06)
   (2006/C 224/34)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Dűsseldorf (Vācija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Canon Deutschland GmbH

      Atbildētājs: Hauptzollamt Krefeld

   Prejudiciālais jautājums
   Vai videokamera (camcorder), kas ievešanas brīdī (1) nevar ierakstīt ārējos video signālus, ir klasificējama KN apakšpozīcijā 8525 4099, ja video pieslēgumu tai var vēlāk ierīkot, noteiktus slēdžus izmantojot kā video signāla ieeju, lai gan ražotājs un pārdevējs šādu iespēju nav ne norādījuši, ne arī to atbalsta?

      (1)  I pielikuma interpretācija Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.).


title: Lieta C-154/09: Prasība, kas celta 2009. gada 4. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/28

         Prasība, kas celta 2009. gada 4. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (lieta C-154/09)
   2009/C 153/52
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Guerra e Andrade un A. Nijenhuis,)

      Atbildētāja: Portugāles Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka valsts tiesībās pareizi netransponējot Kopienu tiesību normas, kas reglamentē universālā pakalpojuma sniedzēja vai sniedzēju izraudzīšanos, vai katrā ziņa praksē negarantējot šo normu piemērošanu, Portugāles Republika nav izpildījusi Direktīvas 2002/22/EK (1) 3. panta 2. punktā un 8. panta 2. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Portugāles Likuma par elektroniskajām komunikācijām (2004. gada 10. februāra likums Nr. 5/2004) 121. pantā līdz 2025. gadam tiek saglabāts sabiedriskais pakalpojums, sabiedriskā pakalpojuma ekskluzīvā koncesija un attiecīgas tiesības un pienākumi, sabiedrisko telekomunikāciju pakalpojumu koncesijai esot PT Comunicações SA.
   Komisija apgalvo, ka attiecībā uz par universālā pakalpojuma sniegšanu atbildīgo sabiedrību izraudzīšanos Portugāles Likums par elektroniskajām komunikācijām ir neskaidrs, neloģisks un pretrunīgs.
   Tādējādi Portugāles Republika nav izraudzījusies par universāla pakalpojuma sniegšanu atbildīgo sabiedrību vai sabiedrības, izmantojot efektīvu, objektīvu, pārskatāmu un nediskriminējošu izraudzīšanās mehānismu, kā paredzēts Direktīvas 2002/22 8. panta 2. punktā saistība ar 3. panta 2. punktu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) (OVL 108, 51. lpp.)


title: Lieta T-690/15: Prasība, kas celta 2015. gada 29. novembrī – Marcas Costa Brava/ITSB – Excellent Brands JMI (“Cremcaffé”)

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/85

         Prasība, kas celta 2015. gada 29. novembrī – Marcas Costa Brava/ITSB – Excellent Brands JMI (“Cremcaffé”)
   (Lieta T-690/15)
   (2016/C 048/93)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Spānija) (pārstāvji – E. Manresa Medina un J. Manresa Medina, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Šveice)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme sarkanā un balta krāsā, kas ietver vārdisku elementu “Cremcaffé” – Kopienas preču zīme Nr. 11 407 021

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 29. septembra lēmums lietā R 2586/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt, ka Kopienas preču zīmes Nr. 2 423 705 izmantošana attiecībā uz 30. klasi ir pierādīta un ka Kopienas preču zīmes Nr. 11 407 021 reģistrācijas pieteikums ir nesaderīgs ar Kopienas preču zīmi Nr. 2 423 705;

               —

               piespriest ITSB un iespējamiem līdzatbildētājiem atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas par Kopienas preču zīmi 15. panta 1. punkta, 15. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta kļūdaina interpretācija.


               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/1

         2010/C 246/01
   Eiropas Savienības Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 234, 28.8.2010.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 221, 14.8.2010.

      OV C 209, 31.7.2010.

      OV C 195, 17.7.2010.

      OV C 179, 3.7.2010.

      OV C 161, 19.6.2010.

      OV C 148, 5.6.2010.

   Šie teksti pieejami arī
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta T-880/16: Prasība, kas celta 2016. gada 5. decembrī – RF/Komisija

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/35

         Prasība, kas celta 2016. gada 5. decembrī – RF/Komisija
   (Lieta T-880/16)
   (2017/C 053/44)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: RF (Gdynia, Polija) (pārstāvis – K. Komar-Komarowski, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 15. septembra lēmumu C(2016) 5925 final par prasības noraidīšanu lietā COMP AT.40251 – dzelzceļa transports, kravu pārvadāšana, un nodot lietu atpakaļ jaunai izskatīšanai Komisijā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.), 13. panta pārkāpums, kas pieļauts, to nepareizi interpretējot un, iespējams, kļūdaini piemērojot.

               2.

               Otrais pamats attiecas uz LESD 105. panta 1. punkta pārkāpumu.


title: Lieta C-574/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 9. novembrī iesniedza Tribunale di Varese (Itālija) – krimināllieta pret Mauro Scialdone

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 9. novembrī iesniedza Tribunale di Varese (Itālija) – krimināllieta pret Mauro Scialdone

   (Lieta C-574/15)
   (2016/C 048/18)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Varese

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Mauro Scialdone

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Savienības tiesības, it īpaši LES 4. panta 3. punkts, lasot to kopā ar LESD 325. pantu un Direktīvu 2006/112/EK (1), kas nosaka dalībvalstīm pienākumu pielīdzināt sodu politiku, var tikt interpretētas tādējādi, ka tās liedz pieņemt valsts tiesību normu, kurā paredzēts, ka PVN nesamaksāšana var būt par pamatu kriminālvajāšanai tad, ja tiek pārsniegts slieksnis naudas soda uzlikšanai, kas ir augstāks par slieksni, kurš noteikts saistībā ar tiešā ieņēmumu nodokļa nesamaksāšanu?

               2)

               Vai Eiropas Savienības tiesības, it īpaši LES 4. panta 3. punkts, lasot to kopā ar LESD 325. pantu un Direktīvu 2006/112/EK, kas nosaka dalībvalstīm pienākumu paredzēt efektīvus, atturošus un samērīgus sodus Savienības finanšu interešu aizsardzībai, var tikt interpretētas tādējādi, ka tās liedz pieņemt tādu valsts tiesību normu, kas izslēdz iespēju sodīt apsūdzēto personu (vai tas būtu direktors, juridiskais pārstāvis, persona, kas deleģēta veikt ar nodokļiem saistītas funkcijas, vai pārkāpuma līdzizdarītājs), ja vienība, kurai ir juridiskās personas statuss un kurā ietilpst iepriekš minētā persona, ir novēloti nomaksājusi nodokli un administratīvos sodus saistībā ar PVN, lai gan nodokļu pārbaude jau ir notikusi un ir jau sākts kriminālprocess, lieta ir nodota tiesai, tiesas procesā ir konstatēta procesuālā sacīkstes procesa uzsākšana [starp pusēm], un iekams nav nolasīts paziņojums par debašu sākšanu, sistēmā, kurā iepriekš minētajam direktoram, juridiskajam pārstāvim vai to deleģētai personai un pārkāpuma līdzizdarītājam netiek uzlikts neviens cits sods, pat ne administratīvs sods?

               3)

               Vai PIF konvencijas 1. pantā reglamentētā krāpnieciskā pārkāpuma jēdziens ir jāinterpretē tādējādi, ka ir jāuzskata, ka tajā ir iekļauts arī pievienotās vērtības nodokļa nesamaksāšanas un daļējas vai novēlotas nomaksas gadījums, un līdz ar to, vai iepriekš minētās konvencijas 2. pants nosaka dalībvalstij pienākumu uzlikt ar brīvības atņemšanu saistītu sodu par PVN nesamaksāšanu un daļēju vai novēlotu nomaksu, ja attiecīgās summas pārsniedz EUR 50 000?

         Ja atbilde ir noliedzoša, ir jānoskaidro, vai LESD 325. pantā ietvertais noteikums, kas nosaka dalībvalstīm pienākumu uzlikt atturošus, samērīgus un efektīvus sodus, arī krimināltiesiskus sodus, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā no krimināltiesiskās un administratīvās atbildības tiek atbrīvoti juridisko personu direktori un juridiskie pārstāvji, vai viņu deleģētās personas funkcijas izpildei un pārkāpuma līdzizdarītāji, par PVN nesamaksāšanu un daļēju vai novēlotu nomaksu, ja attiecīgās summas atbilst trīskāršiem vai pieckāršiem minimālajiem sliekšņiem, kuri noteikti krāpšanas gadījumā, kas atbilst EUR 50 000?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp).


title: Lieta C-272/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Swiss International Air Lines AG/The Secretary of State for Energy and Climate Change, Environment Agency Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2003/87/EK — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma — Pienākums nodot emisijas kvotas par lidojumiem starp Savienības dalībvalstīm un lielāko daļu trešo valstu — Lēmums Nr. 377/2013/ES — 1. pants — Pagaidu atkāpe — Lidojumu uz un no lidostām, kas atrodas Šveicē, izslēgšana — Atšķirīga attieksme attiecībā uz trešajām valstīm — Vispārējais vienlīdzīgas attieksmes princips — Nepiemērojamība

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/12

         Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Swiss International Air Lines AG/The Secretary of State for Energy and Climate Change, Environment Agency

   (Lieta C-272/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2003/87/EK - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Pienākums nodot emisijas kvotas par lidojumiem starp Savienības dalībvalstīm un lielāko daļu trešo valstu - Lēmums Nr. 377/2013/ES - 1. pants - Pagaidu atkāpe - Lidojumu uz un no lidostām, kas atrodas Šveicē, izslēgšana - Atšķirīga attieksme attiecībā uz trešajām valstīm - Vispārējais vienlīdzīgas attieksmes princips - Nepiemērojamība)
   (2017/C 053/14)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Swiss International Air Lines AG

      Atbildētājas: The Secretary of State for Energy and Climate Change, Environment Agency

      Rezolutīvā daļa:

   Izvērtējot Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 24. aprīļa Lēmumu Nr. 377/2013/ES par pagaidu atkāpi no Direktīvas 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā, saistībā ar vienlīdzīgas attieksmes principu, netika atklāts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt šī lēmuma spēkā esamību, ciktāl īslaicīgais izņēmums, kas tā 1. pantā paredzēts prasībām, kuras izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvas 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīvu 2008/101/EK, 12. panta 2.a punkta un 16. panta attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju kvotu nodošanu par lidojumiem, kas veikti 2012. gadā starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un lielāko daļu trešo valstu, nav piemērojams lidojumiem uz un no lidostām, kas atrodas Šveicē.

      (1)  OV C 279, 24.8.2015.


title: Lieta T-342/12: Prasība, kas celta 2012. gada 1. augustā — Fuchs /ITSB — Les Complices ( “Star” )

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/28

         Prasība, kas celta 2012. gada 1. augustā — Fuchs/ITSB — Les Complices (“Star”)
   (Lieta T-342/12)
   2012/C 295/51
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Max Fuchs (Freyung, Vācija) (pārstāvis — C. Onken, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Les Complices SA (Montreuil-sous-Bois, Francija

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju piektās padomes 2012. gada 8. maija lēmumu lietā R 2040/2011-5;

               —

               noraidīt iebildumus Nr. 1299967 pilnībā, un

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas attēlo melnu zvaigzni, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18., 24. un 25. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 5588694

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo baltu zvaigzni melnā riņķī, reģistrācija Nr. 632232 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 9., 14., 16., 18., 20., 24. un 28. klasē; Francijas grafiskas preču zīmes, kas attēlo baltu zvaigzni melnā riņķī, reģistrācija Nr. 1579557 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus daļā, kas attiecas uz apstrīdētajām precēm

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-26/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 20. janvārī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Beaudout Père et Fils SARL/Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Confédération nationale de la boulangerie et boulangerie-pâtisserie française, Fédération Générale Agroalimentaire — CFDT u.c.

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 20. janvārī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Beaudout Père et Fils SARL/Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Confédération nationale de la boulangerie et boulangerie-pâtisserie française, Fédération Générale Agroalimentaire — CFDT u.c.
   (Lieta C-26/14)
   2014/C 85/31
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Beaudout Père et Fils SARL

      Atbildētāji: Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Confédération nationale de la boulangerie et boulangerie-pâtisserie française, Fédération Générale Agroalimentaire — CFDT u.c.

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai no Līguma par Eiropas Savienības darbību 56. panta izrietošais pārskatāmības pienākums ir obligāts iepriekšējs priekšnoteikums, pirms dalībvalsts var attiecināt uz visiem kādas nozares uzņēmumiem koplīgumu, ar kuru vienam operatoram, kuru izraudzījušies sociālie partneri, tiek uzticēts pārvaldīt par labu darbiniekiem izveidoto obligāto papildu sociālā nodrošinājuma programmu?


title: Lieta T-28/16: Prasība, kas celta 2016. gada 26. janvārī – Vācija/Komisija

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/56

         Prasība, kas celta 2016. gada 26. janvārī – Vācija/Komisija
   (Lieta T-28/16)
   (2016/C 098/72)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un A. Lippstreu)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2015. gada 13. novembris Īstenošanas lēmuma (ES) 2015/2098, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), 1. pantu un pielikumu, ciktāl tajos no Savienības finansējuma izslēdz Vācijas Federatīvās Republikas kompetento iestāžu veiktos maksājumus atbilstoši ELFLA ar kopējo summu EUR 7 719 920,30,

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1698/2005 (1) 71. panta 2. punkts, lasot to kopā ar 2. panta e) punktu, ciktāl Komisija tajā paredz, ka atlases kritēriji ir jāpiemēro ne tikai konkrētai “darbībai” Regulas Nr. 1698/2005 2. panta e) punkta izpratnē, bet arī valsts lauksaimniecības zemes reorganizācijas un ciematu atjaunošanas procesa iepriekšējām stadijām, un ciktāl tā nav ievērojusi atlases kritērijiem piemērojamos nosacījumus.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1698/2005 6. pantā paredzētais partnerības princips, lojālas sadarbības princips (LES 4. panta 3. punkta pirmā daļa) un tiesiskās paļāvības aizsardzības princips, jo Komisija savu lēmumu par korekcijas izdarīšanu ir balstījusi uz pašas apstiprināto vai neapstrīdēto procedūru.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts subsidiaritātes princips (LES 5. pants), jo Komisija esot iejaukusies dalībvalstu procesuālajā autonomijā un plānošanas pilnvarās.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 (2) 52. panta 2. punkts, Regulas Nr. 1290/2005 (3) 31. panta 2. punkts un samērīguma princips, jo Komisija, piemērojot 10 % korekcijas koeficientu, nav ievērojusi iespējamā pārkāpuma, ka saistīts ar atlases kritērijiem, veidu un katrā ziņā – nelielo apmēru, kā arī neesot ņēmusi vērā, ka Eiropas Savienībai faktiski nav radušies finansiāli zaudējumi, ne arī jebkad ir pastāvējis risks, ka tie radīsies.

      (1)  Padomes 2005. gada 20. septembra Regula (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 277, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regula (ES) Nr. 1306/2013 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību un Padomes Regulu (EEK) Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 485/2008 atcelšanu (OV L 347, 549. lpp.).

      (3)  Padomes 2005. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 209, 1. lpp.).


title: Lieta C-241/16 P: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 1. februāra rīkojums – Darko Graf/Eiropas Komisija Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Akts par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai — Saistības attiecībā uz tiesu reformas stratēģiju — Tiesu izpildītāja amata izveide un tai sekojoša likvidēšana — Kaitējums, kas nodarīts personām, kuras tikušas ieceltas par tiesu izpildītājiem — Eiropas Komisijas pareizi veikta Horvātijas Republikas saistību pārraudzība — Prasības noraidīšana — Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/3

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 1. februāra rīkojums – Darko Graf/Eiropas Komisija
   (Lieta C-241/16 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Akts par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai - Saistības attiecībā uz tiesu reformas stratēģiju - Tiesu izpildītāja amata izveide un tai sekojoša likvidēšana - Kaitējums, kas nodarīts personām, kuras tikušas ieceltas par tiesu izpildītājiem - Eiropas Komisijas pareizi veikta Horvātijas Republikas saistību pārraudzība - Prasības noraidīšana - Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)
   (2017/C 129/04)
   Tiesvedības valoda – horvātu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Darko Graf (pārstāvis – L. Duvnjak, odvjetnik)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Ječmenica un G. Wils)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Darko Graf atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 251, 11.7.2016.


title: Lieta C-120/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 16. decembra spriedumu lietā T-62/09 Bernhard Rintisch /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2012. gada 5. martā iesniedza Bernhard Rintisch

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/9

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 16. decembra spriedumu lietā T-62/09 Bernhard Rintisch/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2012. gada 5. martā iesniedza Bernhard Rintisch

   (Lieta C-120/12 P)
   2012/C 165/15
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Bernhard Rintisch (pārstāvis — A. Dreyer, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), Bariatrix Europe Inc., SAS

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 16. decembra spriedumu lietā T-62/09;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka pārsūdzētais spriedums ir atceļams, jo Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 74. panta 2. punktu [tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 (2) 76. panta 2. punkts] un esot notikusi pilnvaru nepareiza izmantošana. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka nospriežot, ka Apelāciju padome pamatoti nav ņēmusi vērā apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniegtos dokumentus un pierādījumu, Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Regulas (EK) Nr. 40/94 74. panta 2. punktu. Vispārējā tiesa esot nepareizi nospriedusi, ka, atsakoties ņemt vērā minētos dokumentus, Apelāciju padome ir likumīgi atteikusies īstenot rīcības brīvību.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, OV L 11, 1. lpp.

      (2)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta C-487/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 30. novembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — INMOGOLF SA/Administración General del Estado

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 30. novembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — INMOGOLF SA/Administración General del Estado

   (Lieta C-487/09)
   2010/C 63/32
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: INMOGOLF SA

      Atbildētāja: Administración General del Estado

      Prejudiciālie jautājumi

   Ievērojot, ka Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvas 69/335/EEK (1) par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (tagad Direktīva 2008/7/EK) (2) 11. panta a) punktā tika aizliegts ar nodokli aplikt akciju, kapitāla daļu un citu tamlīdzīgu vērtspapīru tirgošanu, un direktīvas 12. panta 1. punkta a) apakšpunktā dalībvalstīm bija atļauts vienīgi iekasēt vērtspapīru pārvedumu nodokļus neatkarīgi no tā, vai nodokļi ir uzlikti saskaņā ar nemainīgu likmi vai ne, un ievērojot, ka [Spānijas 1988. gada] 28. jūlija Likuma Nr. 24/1988 par vērtspapīru tirgu 108. pantā (redakcijā, kas izriet no 1991. gada 6. jūnija Likuma Nr. 18/1991 12. papildnoteikuma), lai arī paredzot, ka vērtspapīru atsavināšana ir vispārīgi atbrīvota gan no pievienotās vērtības nodokļa, gan no īpašuma atsavināšanas nodokļa, šie darījumi tomēr tiek aplikti ar īpašuma atsavināšanas nodokli kā īpašuma atsavināšana pret atlīdzību, ja tie attiecas uz tādu uzņēmējsabiedrību kapitāla daļām, kuru aktīvi vismaz 50 % apmērā ir nekustama manta, un pircējs attiecīgās atsavināšanas iznākumā iegūst stāvokli, kurš tam ļauj īstenot kontroli pār uzņēmumu, līdzekļu pārvaldības uzņēmējsabiedrības nenošķirot no uzņēmējsabiedrībām, kuras veic saimniecisko darbību:

               1)

               Vai Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvā 69/335/EEK tiek liegts automātiski piemērot tādas dalībvalstu tiesību normas kā [Spānijas] Likuma Nr. 24/1988 par vērtspapīru tirgu 108. panta 2. punkts, saskaņā ar kuru ar nodokli tiek aplikta noteikta vērtspapīru atsavināšana, kurā ir apslēpta nekustamas mantas atsavināšana, pat ja nav bijis nolūka izvairīties no aplikšanas ar nodokli?

         Gadījumā, ja izvairīšanās nolūka esamība nav obligāta:

               2)

               Vai Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīva 69/335/EEK liedz tādus tiesību aktus kā Spānijas Likums Nr. 24/1988, kurā paredzēts ar nodokli aplikt līdzdalības vairākuma iegādi tādu uzņēmējsabiedrību kapitālā, kuru aktīvi galvenokārt ir nekustama manta, pat ja šīs uzņēmējsabiedrības pilnībā darbojas un pat ja nekustamo mantu nevar nodalīt no uzņēmējsabiedrības veiktās saimnieciskās darbības?

      (1)  OV L 249, 25. lpp. — OV Īpašais izdevums latviešu valodā 09/1. sēj., 11. lpp.

      (2)  OV L 46, 11. lpp.


title: Lieta C-450/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 25. maija spriedumu apvienotajās lietās T-422/15 un T-423/15 U-R LAB/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2016. gada 11. augustā iesniedza U-R LAB

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 25. maija spriedumu apvienotajās lietās T-422/15 un T-423/15 U-R LAB/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2016. gada 11. augustā iesniedza U-R LAB
   (Lieta C-450/16 P)
   (2017/C 070/12)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: U-R LAB (pārstāvis – A. Rudoni, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   Tiesa (desmitā palāta) ar 2016. gada 25. novembra rīkojumu noraidīja šo apelācijas sūdzību.


title: Lieta T-399/06: Pirmās instances tiesas 2009. gada 21. janvāra spriedums — giropay /ITSB ( GIROPAY ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes GIROPAY reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/22

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 21. janvāra spriedums — giropay/ITSB (“GIROPAY”)
   (Lieta T-399/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “GIROPAY’ reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2009/C 55/39)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: giropay GmbH, Frankfurte pie Mainas (pārstāvis — K. Gründig-Schnelle, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — B. Schmidt)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2006. gada 26. oktobra lēmumu lietā R 308/2005-4 attiecībā uz pieteikumu par vārdiskas preču zīmes “GIROPAY” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               giropay GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 42, 24.2.2007.


title: Lieta C-300/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 20. jūnijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Finanzamt Düsseldorf-Mitte/Ibero Tours GmbH

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 20. jūnijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Finanzamt Düsseldorf-Mitte/Ibero Tours GmbH

   (Lieta C-300/12)
   2012/C 287/31
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Finanzamt Düsseldorf-Mitte

      Atbildētāja: Ibero Tours GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas 1996. gada 24. oktobra sprieduma lietā C-317/94 Elida Gibbs (Recueil, I-5339. lpp.) principiem izplatīšanas ķēdē nodokļa aprēķina bāze ir jāsamazina arī tad, ja starpnieks (šajā gadījumā — ceļojumu birojs) saņēmējam (šajā gadījumā — klientam-ceļotājam) starpniecības darījumā, kuru veicis starpnieks (šajā gadījumā — ceļojumu rīkotāja pakalpojums klientiem-ceļotājiem), atlīdzina daļu no cenas par starpniecības darījumu?

               2)

               Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiktu atbildēts apstiprinoši: vai Eiropas Savienības Tiesas sprieduma lietā Elida Gibbs (Recueil, I-5339. lpp.) principi ir piemērojami arī tad, ja Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK (1) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 26. pantā paredzētais īpašais režīms attiecas tikai uz ceļojumu rīkotāja starpniecības darījumu, nevis arī uz ceļojumu biroja starpniecības pakalpojumu?

               3)

               Gadījumā, ja arī uz otro jautājumu tiktu atbildēts apstiprinoši: vai pakalpojuma, ko veicis starpnieks, atbrīvošanas no nodokļa gadījumā dalībvalstij, kas ir pienācīgi transponējusi Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 11. panta C. daļas 1. punktu, tikai tad ir tiesības atteikt nodokļa aprēķina bāzes samazināšanu, ja tā, īstenojot šajā tiesību normā piešķirto rīcības brīvību, ir noteikusi samazināšanas atteikuma papildu kritērijus?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (13.6.1977. OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta T-576/13: Prasība, kas celta 2013. gada 30. oktobrī — Verus /ITSB — Joie International ( “MIRUS” )

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/25

         Prasība, kas celta 2013. gada 30. oktobrī — Verus/ITSB — Joie International (“MIRUS”)
   (Lieta T-576/13)
   2014/C 24/45
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Verus Eood (Sofia, Bulgārija) (pārstāvis — C. Röhl, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Joie International Co. Ltd (Honkonga, Ķīna)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt Apelāciju piektās padomes 2013. gada 23. augusta lēmumu lietā R 715/2012-5 tādējādi, ka iebildumi tiek pilnībā apmierināti un Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9599416 noraidīts;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Joie International Co. Ltd

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “MIRUS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9599416

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiska preču zīme “MIRUS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12., 25. un 28. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas apstrīdēto lēmumu atcelt un iebildumus noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-251/14: Prasība, kas celta 2014. gada 22. aprīlī  – Promarc Technics /ITSB – PIS  (Durvju daļa)

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/36

         Prasība, kas celta 2014. gada 22. aprīlī – Promarc Technics/ITSB – PIS (Durvju daļa)
   (Lieta T-251/14)
   2014/C 212/47
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Promarc Technics s.c. Tomasz Pokrywa, Rafał Natorski (Zabierzów, Polija) (pārstāvis – J. Radłowski, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Petrycki i Sorys sp.j. (PIS) (Jasło, Polija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju trešās padomes 2014. gada 29. janvāra lēmumu R 1464/2012–3;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēts dizainparaugs, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: dizainparaugs Nr. 1608365–0001

      Dizainparauga īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: reģistrētais Kopienas dizainparaugs neesot jauns un tam neesot individuāla rakstura

      Anulēšanas nodaļas lēmums: dizainparaugu atzīt par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas dizainparaugiem 4.–9. panta pārkāpums


title: Lietas C-360/01 izslēgšana no reģistra

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/18

         Lietas C-360/01 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 271/33)

      Tiesvedības valoda — itāliešu

   2005. gada 4. aprīlī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-360/01 Itālijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija un Eiropas Savienības Padome.

      (1)  OV C 331, 24.11.2001.


title: Lieta F-51/08: Prasība, kas celta 2008. gada 21. maijā — Stols /Padome

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/34

         Prasība, kas celta 2008. gada 21. maijā — Stols/Padome
   (Lieta F-51/08)
   (2008/C 183/68)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Wilhelmus Louis Maria Stols, Halsteren (Nīderlande) (pārstāvji — S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Strīda priekšmets un apraksts
   Iecēlējinstitūcijas lēmuma neiekļaut prasītāju sarakstā par paaugstināšanu amatā AST 11 pakāpē, īstenojot paaugstināšanu amatā 2007. gadā, atcelšana.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu neiekļaut prasītāju sarakstā par paaugstināšanu amatā AST 11 pakāpē, īstenojot paaugstināšanu amatā 2007. gadā, atbilstoši tam, kā šis lēmums izriet no 2007. gada 16. jūlija paziņojuma darbiniekiem Nr. 136/07;

               —

               atcelt, ja nepieciešams, iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-282/06: Prasība, kas celta 2006. gada 9. oktobrī — Sun Chemical Group u.c. pret Komisiju

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/42

         Prasība, kas celta 2006. gada 9. oktobrī — Sun Chemical Group u.c. pret Komisiju
   (Lieta T-282/06)
   (2006/C 281/75)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Sun Chemical Group BV, Vēspa (Nīderlande), Siegwerk Druckfarben AG, Zīgburga (Vācija), Flint Group Germany GmbH, Štutgarte (Vācija) (pārstāvis — N. Dodoo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 29. maija Lēmumu COMP/M.4071 — Apollo/Akzo Nobel IAR;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasības pieteikums ir iesniegts saskaņā ar EKL 230. pantu par Komisijas 2006. gada 29. maija Lēmuma COMP/M.4071 — Apollo/Akzo Nobel IAR, ar kuru iepriekš paziņotu koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu, atcelšanu.
   Prasītājas apgalvo, ka Komisija koncentrāciju ir atļāvusi bez nosacījumiem, neveicot uzmanīgu, detalizētu un konsekventu pārbaudi, ko vajadzēja veikt, ņemot vērā svarīgus konkurences apsvērumus, ar kuriem šī koncentrācija ir saistīta. Prasītājas apgalvo, ka lēmuma pārskatīšana, prasītāju uz Komisijas tirgus izpēti attiecīgi sniegto atbilžu vērtējums un nozares galveno pazīmju vērtējums norāda, ka Komisija nav ņēmusi vērā vai arī gadījumos, kad tā apgalvo pretējo, ir ignorējusi pierādījumus, kas ir bijuši svarīgi paziņotās koncentrācijas pilnīgā un pareizā novērtēšanā.
   Turklāt prasītājas apgalvo, ka Komisija nav ņēmusi vērā ne tikai savas pamatnostādnes par horizontālo apvienošanos novērtēšanu (1), bet arī prasītāju sūdzības un iesniegtos pierādījumus. Vairākos aspektos Komisija acīmredzot pamatojās tikai uz apvienojošos dalībnieku sniegto informāciju, nepārbaudot tās pareizumu, un tādēļ Komisijas lēmumā ir pieļautas tiesību, faktu un vērtējuma kļūdas.
   Prasītājas apgalvo, ka, ņemot vērā iepriekš minētos apstākļus, Komisijai vajadzēja sniegt argumentētu pamatojumu, lai paziņoto apvienošanos atļautu. To nedarot, ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu un tādējādi EKL 253. pants.

      (1)  OV 2004, C 31, 5.–18. lpp.


title: Lieta T-47/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 27. marta spriedums – Intesa Sanpaolo /ITSB – equinet Bank  ( “EQUITER” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “EQUITER” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “EQUINET”  — Relatīvs atteikuma pamats — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               19.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/17

         Vispārējās tiesas 2014. gada 27. marta spriedums – Intesa Sanpaolo/ITSB – equinet Bank (“EQUITER”)
   (Lieta T-47/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “EQUITER” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “EQUINET” - Relatīvs atteikuma pamats - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2014/C 151/22
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Intesa Sanpaolo SpA (Turīna, Itālija) (pārstāvji – P. Pozzi, G. Ghisletti un F. Braga, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Bullock)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: equinet Bank AG (Frankfurte pie Mainas, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 6. oktobra lēmumu lietā R 2101/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp equinet Bank AG un Intesa Sanpaolo SpA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 6. oktobra lēmumu lietā R 2101/2010-1;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Intesa Sanpaolo SpA tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 109, 14.4.2012.


title: Lieta T-383/06: Prasība, kas celta 2006. gada 19. decembrī — Icuna.com pret Parlamentu

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/31

         Prasība, kas celta 2006. gada 19. decembrī — Icuna.com pret Parlamentu
   (Lieta T-383/06)
   (2007/C 20/48)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Icuna.com SCRL, Braîne-le-Château (Beļģija) (pārstāvji — J. Windey un P. de Bandt, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2006. gada 1. decembra lēmumu, ar ko pēc uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā EP/DGINFO/WEBTV/2006/0003 apstiprināts sabiedrības MOSTRA piedāvājums un noraidīts prasītājas piedāvājums;

               —

               atzīt Kopienas ārpuslīgumisko atbildību un piespriest Eiropas Parlamentam samaksāt prasītājai kompensāciju EUR 58 700 apmērā par izdevumiem, kas radušies saistībā ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā, un attiecīgu summu par morālo kaitējumu, jo tika grauta tās reputācija, ka arī iecelt ekspertu šī kaitējuma apmēra noteikšanai;

               —

               katrā ziņā piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt sakarā ar šo tiesvedību radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Eiropas Parlamenta lēmumu, ar ko ir noraidīts prasītājas iesniegtais piedāvājums pēc uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā EP/DGINFO/WEBTV/2006/0003, 2. daļa: pārraižu saturs, lai izveidotu Eiropas Parlamenta televīzijas kanālu globālajā tīmeklī (1).
   Prasības pamatojumam prasītāja vispirms atsaucas uz to, ka procedūra, kuras rezultātā tika pieņemts apstrīdētais lēmums, ir acīmredzami neatbilstīga akta autora nekompetences, Finanšu regulas (2) 101. panta pārkāpuma un Regulas Nr. 2342/2002 (3) 149. panta pārkāpuma dēļ.
   Turklāt prasītāja apgalvo, ka, pirmkārt, Parlaments ir pieņēmis lēmumu, kas ir pretrunā sākotnēji 2006. gada 7. augustā pieņemtajam, ar kuru tiesības noslēgt līgumu ir piešķirtas prasītājai, šīs izmaiņas nepamatojot, un ka, otrkārt, atlases kritēriji, kas ir ņemti vērā apstrīdētajā lēmumā, nav tie paši, kas piemēroti Parlamenta pirmajā lēmumā, kā arī kā tādi nav definēti uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā. Tādēļ nav ievēroti tajā ietvertie atlases kritēriji, kā arī vienlīdzīgas attieksmes princips, pārskatāmības princips un izpildīts pienākums norādīt pamatojumu.

      (1)  Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā “Globālā tīmekļa televīzijas Eiropas Parlamenta kanāls” (OV 2006, S 87-91412)

      (2)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.)

      (3)  Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 1. lpp.)


title: Lieta C-346/04: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 6. jūlijā ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Robert Hans Conijn pret Finanzamt Hamburg-Nord (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Ienākuma nodoklis — Ienākumu deklarācija — Nodokļu konsultācija — Tiesības uz izmaksu atskaitījumu)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/5

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 6. jūlijā (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Robert Hans Conijn pret Finanzamt Hamburg-Nord

   (Lieta C-346/04) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Ienākuma nodoklis - Ienākumu deklarācija - Nodokļu konsultācija - Tiesības uz izmaksu atskaitījumu)
   (2006/C 224/09)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Robert Hans Conijn

      Atbildētāja: Finanzamt Hamburg-Nord

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — EK līguma 52. panta (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem — EKL 43. pants) interpretācija — Valsts tiesību akti ienākuma nodokļa jomā — Tiesību atskaitīt izdevumus par nodokļu speciālista konsultāciju ienākumu deklarācijas sagatavošanai neattiecināšana uz nerezidentiem
   Rezolutīvā daļa:
   EK līguma 52. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem — EKL 43. pants) iestājas pret tādiem valsts tiesību aktiem, kas personai, kura ir daļēja nodokļu maksātāja, liedz no ienākumu summas, kam ir piemērojami nodokļi, kā ārkārtas izdevumus atskaitīt nodokļu konsultācijas izmaksas, kuras radušās, sagatavojot ienākumu deklarāciju, kā to varētu darīt nodokļa maksātājs, kam nodokli piemēro attiecībā uz visiem ienākumiem.

      (1)  OV C 251, 09.10.2004.


title: Lieta T-57/07: Prasība, kas celta 2007. gada 26. februārī — E.ON Ruhrgas un E.ON Földgáz Trade /Komisija

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/47

         Prasība, kas celta 2007. gada 26. februārī — E.ON Ruhrgas un E.ON Földgáz Trade/Komisija
   (Lieta T-57/07)
   (2007/C 95/95)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: E.ON Ruhrgas International AG, Esene (Vācija), un E.ON Földgáz Trade Zrt., Budapešta (Ungārija) (pārstāvji — G. Wiedemann un T. Lübbig, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2006. gada 19. decembraE.ON Ruhrgas International AG adresētā lēmuma lietā M.3696 — E.ON/MOL (dokuments Nr. *30783) 1. lapaspuses apakšā ietverto 4. punktu un atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2007. gada 16. janvāra arī E.ON Ruhrgas International AG adresēto lēmumu lietā M.3696 — E.ON/MOL (dokuments Nr. *924);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus šajā lietā.

         Pamati un galvenie argumenti
   2005. gada 21. decembra lēmumā Komisija atzina prasītājas E.ON Ruhrgas International AG veiktu divu Ungāru gāzes sabiedrību pārņemšanu par saderīgu ar kopējo tirgu un Eiropas Ekonomikas zonas līguma darbību ar nosacījumu, ka prasītāja ievēros noteiktus nosacījumus un pienākumus.
   Kā vienu no pienākumiem prasītāja E.ON Ruhrgas International AG uzņēmās organizēt un ieviest gāzes padeves sistēmu Ungārijas tirgū. Sākotnējā izsoles cena bija jānosaka 95 % apmērā no vidējām novērtētājām gāzes izmaksām ar nosacījumu, ka kopējie zaudējumi, kas prasītājām var rasties tāpēc, ka galīgā izsoles cena noteikta zemāk par novērtētājām vidējām gāzes izmaksām, nepārsniedz 26 miljonus EUR.
   Apstrīdētajās vēstulēs Komisija norādīja, ka prasītāju zaudējumi konkrētā izsolē ir jāatskaita no prasītāju peļņas citās izsolēs. Prasītājas to apstrīd un uzskata, ka zaudējumi, kas rodas gāzes padeves izsolēs, nav jāatskaita no potenciālās peļņas, kas nākotnē var tikt gūta izsolēs.
   Prasības pamatojumā prasītājas izvirza divus juridiskus pamatus.
   Pirmkārt, prasītājas apgalvo, ka Komisijai nav juridiska pamata palielināt finansiālo nastu un tādējādi vēlāk mainīt juridiskos pienākumus, kas izriet no Komisijas 2005. gada 21. decembra lēmuma.
   Otrkārt, prasītājas apgalvo, ka ir pārkāpts Komisijas Reglaments (1), jo abu apstrīdēto vēstuļu saturu nav apsprieduši visi Komisijas locekļi, kā arī Komisijas ģenerāldirektorāts nav atbilstoši pilnvarots saskaņā ar minētā reglamenta 14. pantu.

      (1)  OV 2000, L 308, 26. lpp., ar grozījumiem.


title: Lieta T-610/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 10. septembra spriedums – Laverana/ITSB (“BIO organic”) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes “BIO organic” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/38

         Vispārējās tiesas 2015. gada 10. septembra spriedums – Laverana/ITSB (“BIO organic”)
   (Lieta T-610/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “BIO organic” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2015/C 354/46)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laverana GmbH & Co.KG (Wennigsen, Vācija) (pārstāvji – J. Wachinger, M. Zöbisch un D. Chatterjee, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – D. Walicka un D. Botis)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 2. jūnija lēmumu lietā R 301/2014–4 attiecībā uz pieteikumu grafisku apzīmējumu “BIO organic” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Laverana GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 361, 13.10.2014.


title: Lieta T-873/16: Prasība, kas celta 2016. gada 8. decembrī – Groupe Canal +/Komisija

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/50

         Prasība, kas celta 2016. gada 8. decembrī – Groupe Canal +/Komisija
   (Lieta T-873/16)
   (2017/C 038/66)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Groupe Canal + (Issy-les-Moulineaux, Francija) (pārstāvji – P. Wilhelm, P. Gassenbach un O. de Juvigny, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               primāri,

                           —

                           atzīt 2016. gada 26. jūlija Lēmumu Nr. AT.40023 par spēkā neesošu (LESD 264. pants);

               —

               pakārtoti,

                           —

                           atcelt apstrīdēto 2016. gada 26. jūlija Lēmumu Nr. AT.40023, ciktāl runa ir par Francijas tirgu un GROUPE CANAL + pastāvošiem un nākotnes līgumiem;

                           —

                           pieņemt jebkādus rīkojumus, ko Vispārējā tiesa atzīs par atbilstošiem;

                           —

                           piespriest Komisijai atlīdzināt visus izdevumus, kas radušies sabiedrībai GROUPE CANAL +.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats, kas ir balstīts uz acīmredzamu kļūdu Komisijas vērtējumā, kad tā atzina starp GROUPE CANAL + un Pictures Internationa Limited (turpmāk tekstā – “Paramount”) noslēgto līgumu, vērtējot tā priekšmetu, par pretrunā esošu ar LESD 101. panta 1. punktu, un kad tā uzskatīja, ka Paramount piedāvātās saistības neietekmēja kultūras daudzveidību un, vispārīgāk runājot, filmu finansēšanu un izmantošanu EEZ. Šis pamats ir sadalīts divās daļās.

                           —

                           Pirmā daļa ir balstīta uz aizliegto noteikumu saderību ar tiesībām aizliegtu vienošanos jomā. Pirmkārt, apstrīdētais lēmums tika pieņemts, balstoties uz plašu un juridiski kļūdainu pret konkurenci vērsta mērķa jēdziena interpretāciju, kuras rezultātā Eiropas Komisija neizvērtēja vai vismaz nepierādīja teritorialitātes klauzulu ietekmi. Otrkārt, teritorialitātes klauzulas, iespējams, pret konkurenci vērstā rakstura vērtējums izriet tikai no maksas televīzijas tirgus funkcionēšanas nepareizas interpretācijas. Treškārt, teritoriālās ekskluzivitātes klauzulas, ko Komisija uzskata par vērstām pret konkurenci, ir, gluži pretēji, nepieciešamas efektīvai konkurencei pēc nopelniem maksas televīzijas tirgū.

                           —

                           Otrā daļa ir balstīta uz negatīvu ietekmi uz kultūras daudzveidību, filmu finansēšanu un izmantošanu pēc apstrīdētā lēmuma. Pirmkārt, apstrīdētais lēmums ierobežo sākotnēji franču valodā sagatavotā audiovizuālā piedāvājuma finansējumu, izkropļojot konkurenci maksas televīzijas tirgū. Otrkārt, ierobežojot audiovizuālā piedāvājuma finansējumu, apstrīdētais lēmums ierobežo patērētājiem sniegtā piedāvājuma kvalitāti un dažādību.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot acīmredzami pārsniegusi savas rīcības brīvības robežas, pieņemot saistības attiecībā uz to, kā reaģēt uz konkurences problēmām, kuras tā nebija izteikusi savā sākotnējā vērtējumā. Šis pamats ir sadalīts divās daļās.

                           —

                           Pirmā daļa ir balstīta uz to, ka apstrīdētais lēmums bija piemērojams saistībām, kas attiecās uz visiem līgumiem, kas bija noslēgti ar televīzijas raidorganizācijām EEZ, kaut arī sākotnējais vērtējums attiecās vienīgi uz līgumiem par ekskluzīvām tiesībām Apvienotajā Karalistē un Īrijā.

                           —

                           Otrā daļa ir balstīta uz tādu saistību izstrādi, kuru rezultātā tika izslēgta to piemērošana Apvienotajā Karalistē, tiklīdz pēdējā minētā izstāsies no Eiropas Savienības, kaut arī šīs saistības turpinās piemērot citiem tirgiem, kas netika minēti Paziņojumā par iebildumiem un kurus Komisija nebija analizējusi.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot acīmredzami pārkāpusi samērīguma principu. Šis pamats ir sadalīts trīs daļās.

                           —

                           Pirmā daļa ir balstīta uz to, ka saistības, kas tika padarītas par obligātām ar apstrīdēto lēmumu, neatbilda bažām par konkurenci, kādas iepriekš bija izteikusi Komisija.

                           —

                           Otrā daļa ir balstīta uz to, ka ar saistībām, kas tika padarītas par obligātām ar apstrīdēto lēmumu, netika ievērotas trešo personu intereses, kā rezultātā tika pārkāpts šo pasākumu samērīguma princips un kas pamatoja to atcelšanu.

                           —

                           Trešā daļa ir balstīta uz to, ka Vispārējai tiesai būtu jāatzīst nepieciešamība Komisijai nodrošināt saistību samērīgumu ar trešo personu interesēm.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot ļaunprātīgi izmantojusi pilnvaras, jo saistības, kuras tai uzlika par pienākumu iesaistīties likumdošanas procedūrā Eiropas Parlamentā, kurš izteica atrunas un bažas par teritorialitātes licenču atcelšanu audiovizuālajā nozarē, ietekmēja filmu finansēšanu, koncentrāciju nozarē un kultūras daudzveidību. Komisija neņēma vērā iepriekš minēto, pārrunu ceļā ar vienu no ārpus Eiropas darbojošos uzņēmumu, proti, Paramount, paredzot rezultātu svarīgām likumdošanas debatēm. Šis pamats ir sadalīts divās daļās.

                           —

                           Pirmā daļa ir balstīta uz to, ka apstrīdētais lēmums izpildīja mērķi, kas ietilpst likumdevēja un nevis Komisijas, kas tādējādi aizstāja Eiropas likumdevēju, kompetencēs un mērķos.

                           —

                           Otrā daļa ir balstīta uz to, ka GROUPE CANAL + norāžu kopums ir uzskatāms par pietiekamu sākotnējo pierādījumu, lai radītu nopietnas šaubas par Komisijas atbildību par apstrīdēto lēmumu.


title: Lieta C-636/13 P: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 26. janvāra spriedums – Roca Sanitario SA/Komisija Apelācija — Aizliegtas vienošanās — Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi — Pārdošanas cenu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa — 2006. gada pamatnostādnes naudas soda apmēra aprēķināšanai — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Samērīgums — Neierobežotas kompetences īstenošana

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/7

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 26. janvāra spriedums – Roca Sanitario SA/Komisija
   (Lieta C-636/13 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi - Pārdošanas cenu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa - 2006. gada pamatnostādnes naudas soda apmēra aprēķināšanai - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Samērīgums - Neierobežotas kompetences īstenošana)
   (2017/C 104/11)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Roca Sanitario SA (pārstāvji – J. Folguera Crespo, P. Vidal Martínez un E. Navarro Varona, abogados)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castilla Contreras, F. Castillo de la Torre un F. Jimeno Fernández)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Roca Sanitario SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014.


title: Lieta T-92/13: Prasība, kas celta 2013. gada 15. februārī — Philips /Komisija

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/35

         Prasība, kas celta 2013. gada 15. februārī — Philips/Komisija
   (Lieta T-92/13)
   2013/C 108/84
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Koninklijke Philips Electronics NV (Eindhoven, Nīderlande) (pārstāvji — J. De Pree un S. Molin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 5. decembra lēmumu par Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru lietā COMP/39.437 — Televizoru un datoru monitoru lampas — tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Koninklijke Philips Electronics N.V.;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantā Koninklijke Philips Electronics N.V uzliktos naudas sodus vai samazināt šos naudas sodus; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 101. pants, EEZ līguma 53. pants un tiesiskās noteiktības princips, jo Komisija konstatēja Philips Group pārkāpumus un atbildību piedēvēja prasītājai.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 101. pants, EEZ līguma 53. pants, Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 27. panta 1. punkts, tiesības uz aizstāvību, tostarp tiesības tikt uzklausītam un labas pārvaldības princips, jo Komisija nenoteica, ka LG Philips Sisplays (turpmāk tekstā — “LPD”) ir atbildīga par saviem apgalvotajiem pārkāpumiem.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, Regulas (EK) Nr. 1/2003 27. pants un Regulas (EK) Nr. 773/2004 (2) 15. pants, kā arī tiesības uz aizstāvību, tostarp labas pārvaldības princips un tiesības tikt uzklausītam, jo Komisija uzņēmumiem, uz kuriem attiecas tā pati procedūra, piemēroja atšķirīgus standartus, nosakot atbildību par apgalvotajiem pārkāpumiem, kā arī Komisija piemēroja atšķirīgus standartus, nosakot naudas sodu uzņēmumiem, uz kuriem attiecas tā pati procedūra.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 101. pants un EEZ līguma 53. pants, Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. pants un paskaidrojošās pamatnostādnes (3), kā arī vienlīdzīgas attieksmes princips, jo Komisija attiecīgajā apgrozījumā, lai aprēķinātu soda naudas pamatsummu, iekļāva pārdevumus ārpus EEZ.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. pants un pamatnostādnes, jo Komisija neaprēķināja attiecīgo apgrozījumu, pamatojoties uz pēdējo pilno uzņēmējdarbības gadu, kad tā piedalījās apgalvotajos pārkāpumos.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. pants, jo LPD Group apgrozījumam nav piemērota maksimālā robeža 10 % apmērā no apgrozījuma saistībā ar naudas sodiem, kas noteikti par apgalvotajiem LPD Group pārkāpumiem.

               7)

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts saprātīga termiņa princips, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. un 47. pants un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. pants.

               8)

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips; prasība, lai Tiesa īsteno savu neierobežoto kompetenci saskaņā ar LESD 261. pantu un Regulas (EK) Nr. 1/2003 31. pantu samazināt prasītājai noteiktos naudas sodus.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regula (EK) Nr. 773/2004 par lietas izskatīšanu saskaņā ar EK Līguma 81. un 82. pantu, ko vada Komisija (OV, L 123, 18. lpp.).

      (3)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV, C 210, 2. lpp.).


title: Lieta T-353/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 26. janvāra rīkojums – European Social Enterprise Law Association/EUIPO (“EUROPEAN SOCIAL ENTERPRISE LAW ASSOCIATION”) Eiropas Savienības preču zīme — Prasītāja pārstāvība ar advokāta, kuram nav trešās personas statusa, starpniecību — Nepieņemamība

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/32

         Vispārējās tiesas 2017. gada 26. janvāra rīkojums – European Social Enterprise Law Association/EUIPO (“EUROPEAN SOCIAL ENTERPRISE LAW ASSOCIATION”)
   (Lieta T-353/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Prasītāja pārstāvība ar advokāta, kuram nav trešās personas statusa, starpniecību - Nepieņemamība)
   (2017/C 078/45)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: European Social Enterprise Law Association (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – L. Fletcher, solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – L. Rampini)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 26. aprīļa lēmumu lietā R 2208/2015-4 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “EUROPEAN SOCIAL ENTERPRISE LAW ASSOCIATION” reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               European Social Enterprise Law Association atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 314, 29.8.2016.


title: Lieta T-369/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 13. septembra rīkojums — Diadikasia Symbouloi Epicheiriseon /Komisija u.c. (Prasība par zaudējumu atlīdzību — Pirmspievienošanās palīdzības instruments — Trešā valsts — Valsts publiskais iepirkums — Decentralizēta vadība — Nepieņemamība — Kompetences neesamība)

text:
               10.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/16

         Vispārējās tiesas 2012. gada 13. septembra rīkojums — Diadikasia Symbouloi Epicheiriseon/Komisija u.c.
   (Lieta T-369/11) (1)

   (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Pirmspievienošanās palīdzības instruments - Trešā valsts - Valsts publiskais iepirkums - Decentralizēta vadība - Nepieņemamība - Kompetences neesamība)
   2012/C 343/26
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Diadikasia Symbouloi Epicheiriseon AE (Chalandri, Grieķija) (pārstāvis — A. Krystallidis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Erlbacher un P. van Nuffel), Eiropas Savienības delegācija Turcijā (Ankara, Turcija) un Central Finance & Contracts Unit (CFCU) (Ankara, Turcija)

      Priekšmets

   Prasība atlīdzināt zaudējumus, kas esot nodarīti ar CFCU2011. gada 5. aprīļa lēmumu un ikvienu tam sekojošu lēmumu, ar kuru tika atcelta līguma “Eiropas un Turcijas uzņēmējdarbības centru tīkla paplašināšana Sivas, Antakya, Batman un Van — EuropeAid/128621/D/SER/TR” piešķiršana konsorcijam Diadikasia business Consultants SA (GR) — Wyg International Ltd (UK) — Deleeuw International Ltd (TR) — Cyberpark (TR) saistībā ar apgalvotiem nepatiesiem paziņojumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Diadikasia Symbouloi Epicheiriseon AE sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 282, 24.09.2011.