title: Lieta C-202/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 17. aprīlī iesniedza High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Sean Ambrose McCarthy , Helena Patricia McCarthy Rodriguez , Natasha Caley McCarthy Rodriguez / Secretary of State for the Home Department

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 17. aprīlī iesniedza High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Sean Ambrose McCarthy, Helena Patricia McCarthy Rodriguez, Natasha Caley McCarthy Rodriguez/Secretary of State for the Home Department

   (Lieta C-202/13)
   2013/C 189/12
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Sean Ambrose McCarthy, Helena Patricia McCarthy Rodriguez, Natasha Caley McCarthy Rodriguez

      Atbildētājs: Secretary of State for the Home Department

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2004/38/EK (1) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā (turpmāk tekstā — “Direktīva”) 35. pants dod tiesības dalībvalstij veikt vispārpiemērojamus pasākumus, lai liegtu, izbeigtu vai atsauktu tiesības, kuras ir atzītas ar Direktīvas 5. panta 2. punktu un saskaņā ar kurām ES pilsoņa ģimenes locekļi, kuri nav nevienas dalībvalsts valstspiederīgie un kuriem ir atbilstoši Direktīvas 10. pantam izsniegtā uzturēšanās atļauja (turpmāk tekstā — “uzturēšanās atļaujas turētāji”), ir atbrīvoti no prasības saņemt vīzu?

               2)

               Vai 20. protokola par Līguma par Eiropas Savienības darbību 26. panta dažu aspektu piemērošanu Apvienotajai Karalistei un Īrijai 1. pants var piešķirt Apvienotajai Karalistei tiesības prasīt, lai uzturēšanās atļaujas turētājiem būtu ieceļošanas vīza, kas būtu jāsaņem pirms ierašanās pie robežas?

               3)

               Ja atbilde uz 1. vai 2. jautājumu ir apstiprinoša, vai Apvienotās Karalistes pieeja attiecībā uz uzturēšanās atļaujas turētājiem šajā gadījumā ir attaisnota, ņemot vērā pierādījumus, kas kopsavilkuma veidā ir izklāstīti iesniedzējtiesas spriedumā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.).


title: Lieta T-7/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. novembra spriedums — Shaker /ITSB Limiñana y Botella ( Limoncello della Costiera Amalfitana shaker ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes Limoncello della Costiera Amalfitana shaker reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka vārdiska preču zīme LIMONCHELO — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Apelācija — Lietas nodošana otrreizējai izskatīšanai)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/19

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. novembra spriedums — Shaker/ITSB Limiñana y Botella (“Limoncello della Costiera Amalfitana shaker”)
   (Lieta T-7/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Limoncello della Costiera Amalfitana shaker’ reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “LIMONCHELO’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Apelācija - Lietas nodošana otrreizējai izskatīšanai)
   (2009/C 6/37)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Shaker di L. Laudato & C. Sas, Vietri-sul-Mare [Vietri sul Mare] (Itālija), (pārstāvis — F. Šaudone [F. Sciaudone], advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — O. Montalto [O. Montalto] un P. Buloks [P. Bullock])

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Limiñana y Botella, SL, Monforte del Sida [Monforte del Cid] (Spānija)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās palātas 2003. gada 24. oktobra lēmumu lietā R 933/2002-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Limiñana y Botella, SL un Shaker di L. Laudato & C. Sas.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Shaker di L. Laudato & C. Sas atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus procesā Pirmās instances tiesā un Tiesā.

      (1)  OV C 59, 6.3.2004.


title: Lieta C-368/12: Tiesas (devītā palāta) 2013. gada 18. aprīļa rīkojums ( Cour administrative d'appel de Nantes (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Adiamix / Ministre de l'Économie et des Finances (Reglamenta 53.panta 2. punkts — Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Valsts atbalsts — Komisijas lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Atbalsta atgūšana — Savienības tiesību akta spēkā esamības novērtējums — Precizējumu par iemesliem, kas pamato nepieciešamību saņemt atbildi uz prejudiciālajiem jautājumiem, neesamība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/48

         Tiesas (devītā palāta) 2013. gada 18. aprīļa rīkojums (Cour administrative d'appel de Nantes (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Adiamix/Ministre de l'Économie et des Finances

   (Lieta C-368/12) (1)

   (Reglamenta 53.panta 2. punkts - Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Valsts atbalsts - Komisijas lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Atbalsta atgūšana - Savienības tiesību akta spēkā esamības novērtējums - Precizējumu par iemesliem, kas pamato nepieciešamību saņemt atbildi uz prejudiciālajiem jautājumiem, neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   2013/C 225/84
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour administrative d'appel de Nantes

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Adiamix

      Atbildētājs: Ministre de l'Économie et des Finances

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour administrative d'appel de Nantes — Komisijas 2003. gada 16. decembra Lēmuma 2004/343/EK par atbalsta shēmu, ko Francija ieviesusi attiecībā uz grūtībās esošu uzņēmumu pārņemšanu (OV L 108, 38. lpp.), spēkā esamība

      Rezolutīvā daļa:

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Cour administrative d'appel de Nantes (Francija) iesniegusi ar 2013. gada 26. jūlija lēmumu, ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 295, 29.9.2012.


title: Lieta T-568/15: Prasība, kas celta 2015. gada 24. septembrī – Morgese u.c./ITSB – All Star

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/68

         Prasība, kas celta 2015. gada 24. septembrī – Morgese u.c./ITSB – All Star

   (Lieta T-568/15)
   (2015/C 398/82)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Giuseppe Morgese (Barletta, Itālija), Pasquale Morgese (Barletta, Itālija), Felice D’Onofrio (Barletta, Itālija) (pārstāvis – D. Russo, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: All Star CV (Hilversum, Nīderlande)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēji: prasītāji

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “2 STAR 2S” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 161 065

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 1. jūlija lēmums lietā R 1906/2014–5

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Apelācijas padomes lēmumu un tā rezolutīvo daļu;

               —

               piešķirt prasītājiem to izdevumu atlīdzību, kas ir radušies saistībā ar šo prasību un procesu Apelācijas piektajā padomē, kā arī veikt ikvienu turpmāku vai citu pasākumu un/vai pieņemt lēmumu, ko Vispārējā tiesa uzskatītu par nepieciešamu.

      Izvirzītais pamats:

               —

               apstrīdētajā lēmumā esot izdarīts kļūdains secināums par preču zīmju un to elementu raksturu, kas var radīt būtikas sekas attiecīgajiem patērētājiem


title: Lieta C-331/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 8. jūlijā iesniedza Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) – Petar Kezić s.p. Trgovina Prizma /Slovēnijas Republika – Finanšu ministrija

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 8. jūlijā iesniedza Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) – Petar Kezić s.p. Trgovina Prizma/Slovēnijas Republika – Finanšu ministrija
   (Lieta C-331/14)
   2014/C 303/38
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Iesniedzējtiesa

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Petar Kezić s.p. Trgovina Prizma

      Atbildētāja: Slovēnijas Republika – Finanšu ministrija

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Sestās direktīvas (1) 2. panta 1. punkta un 4. panta 1. punkta noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka tādos apstākļos, kādi pastāv šajā lietā – kurā persona iegādājas zemes gabalus kā fiziska persona, kurai šajā situācijā netiek piemērots nekāds PVN kā priekšnodoklis, un pēc tam uz šiem zemes gabaliem kā neatkarīgs komersants uzbūvē tirdzniecības centru, pēc tam sava uzņēmuma pamatlīdzekļos, pamatojoties uz valsts grāmatvedības noteikumiem, ietver tikai daļu no zemes gabaliem, uz kuriem būvē tirdzniecības centru, lai pēc tam šo centru kopā ar visiem zemes gabaliem pārdotu uzbūvētās ēkas pircējam –, ir jāuzskata, ka šī persona jau tāpēc vien, ka zemes gabalus neietver sava uzņēmuma pamatlīdzekļos, šos zemes gabalus neietver PVN sistēmā un tādējādi, tos pārdodot, nav nodokļu maksātājs, kuram ir pienākums iekasēt un pēc tam samaksāt PVN, kas piemērots kā priekšnodoklis?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta T-589/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 4. jūlija rīkojums — Just Music Fernsehbetriebs /ITSB — France Télécom ( “Jukebox” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Agrākas Kopienas preču zīmes atcelšanas pamati — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/41

         Vispārējās tiesas 2013. gada 4. jūlija rīkojums — Just Music Fernsehbetriebs/ITSB — France Télécom (“Jukebox”)
   (Lieta T-589/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Agrākas Kopienas preču zīmes atcelšanas pamati - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 260/72
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Just Music Fernsehbetriebs GmbH (Landshut, Vācija) (pārstāvis — T. Kaus, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: France Télécom (Parīze, Francija) (pārstāvis — C. Bertheux Scotte, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 14. oktobra lēmumu lietā R 1408/2009-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp France Télécom un Just Music Fernsehbetriebs GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

                  Just Music Fernsehbetriebs GmbH un France Télécom sedz savus, kā arī katra no tām atlīdzina pusi no Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 72, 5.3.2011.


title: Lieta C-497/10 PPU: Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 22. decembra spriedums ( Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Barbara Mercredi/Richard Chaffe (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 2201/2003 — Laulības lietas un vecāku atbildība — Neprecētu vecāku bērns — Zīdaiņa “pastāvīgās dzīvesvietas” jēdziens — “Aizgādības tiesību” jēdziens)

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/17

         Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 22. decembra spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Barbara Mercredi/Richard Chaffe

   (Lieta C-497/10 PPU) (1)

   (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 2201/2003 - Laulības lietas un vecāku atbildība - Neprecētu vecāku bērns - Zīdaiņa “pastāvīgās dzīvesvietas” jēdziens - “Aizgādības tiesību” jēdziens)
   2011/C 55/30
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Barbara Mercredi

      Atbildētājs: Richard Chaffe

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Padomes 2003. gada 27. novembra Regulas (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (OV L 338, 1. lpp.) 8. un 10. panta interpretācija — Pastāvīgās dzīvesvietas jēdziens — Bērns, kas ir dzimis Apvienotajā Karalistē, kura tēvs ir Lielbritānijas pilsonis un māte — Francijas pilsone, un kuram ir mātes pilsonība, situācijā, kad vecāki nav precēti — Bērns, ko māte ir izvedusi uz Reinjonu — Attiecīgajā brīdī likumīga izvešana, jo attiecīgajā laikā mātei bija vecāku atbildība par bērnu — Turpmāki pieteikumi par vecāku atbildības piešķiršanu, kopīgu dzīvesvietu un sazināšanos, kurus tēvs bija iesniedzis Lielbritānijas tiesās — High Court rīkojums, saskaņā ar kuru bērnam bija jāatgriežas Apvienotajā Karalistē — Rīkojums, ko māte apstrīdēja, izvirzot pamatu, ka bērna pastāvīgā dzīvesvieta vairs nebija Apvienotajā Karalistē brīdī, kad tiesā tika iesniegts pieteikums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               “pastāvīgās dzīvesvietas” jēdziens Padomes 2003. gada 27. novembra Regulas (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu 8. un 10. panta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka šī dzīvesvieta atbilst vietai, ko raksturo bērna zināma integrācija sociālajā un ģimenes vidē. Šim nolūkam un ja tiek aplūkota zīdaiņa situācija, kurš dalībvalstī, kura nav tā pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalsts un uz kuru viņš ir aizvests, kopā ar savu māti uzturas tikai dažas dienas, jāņem vērā, pirmkārt, uzturēšanās šīs dalībvalsts teritorijā ilgums, regularitāte, apstākļi un iemesli un mātes pārcelšanās uz minēto valsti iemesli, kā arī, otrkārt, galvenokārt bērna vecuma dēļ, mātes ģeogrāfiskā un ģimenes izcelsme, kā arī ģimenes un sociālās saiknes, kādas mātei un bērnam ir šajā dalībvalstī. Bērna pastāvīgā dzīvesvieta ir jānosaka valsts tiesai, ņemot vērā visus katrā konkrētā gadījumā pastāvošos faktiskos apstākļus.
               Gadījumā, ja iepriekš minēto kritēriju piemērošanas rezultātā pamata lietā būtu jāsecina, ka bērna pastāvīgo dzīvesvietu nevar noteikt, tiesas, kurai ir piekritība, noteikšana būtu jāveic, pamatojoties uz “bērna atrašanās” kritēriju regulas 13. panta izpratnē;

               2)

               dalībvalsts tiesas nolēmumi, ar kuriem atbilstoši Hāgas 1980. gada Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem ir noraidīts lūgums par bērna tūlītēju atgriešanos citas dalībvalsts jurisdikcijā un kuri ir saistīti ar vecāku atbildību attiecībā uz šo bērnu, neietekmē nolēmumus, kuri šajā citā dalībvalstī ir jāpieņem par prasībām saistībā ar vecāku atbildību, kuras tajā ir iesniegtas agrāk un tiek izskatītas joprojām.

      (1)  OV C 328, 4.12.2010.


title: Lieta T-46/09: Prasība, kas celta 2009. gada 6. februārī – Grieķijas Republika/Komisija

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/27

         Prasība, kas celta 2009. gada 6. februārī – Grieķijas Republika/Komisija
   (Lieta T-46/09)
   2009/C 90/44
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji – B. Kontolaimos, I. Chalkias un S. Charitaki, valsts juridiskie pārstāvji, un S. Papaioannou, Valsts juridiskā dienesta pārstāvis procesā)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt un grozīt apstrīdēto lēmumu saskaņā ar turpinājumā detalizēti norādīto un piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību tiek apstrīdēts Komisijas 2008. gada 8. decembra Lēmums C (2008) 7820, galīgā redakcija, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz dažus izdevumus, kas dalībvalstīm radušies Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļas un Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) ietvaros, par kuru prasītāja tika informēta ar paziņojumu SG-Greffe (2008) D 207864/09-12-2008.
   Savas prasības atbalstam prasītāja norāda uz divpadsmit pamatiem.
   Proti, attiecībā uz citrusaugļkopības nozari un saskaņā ar pirmo atcelšanas pamatu prasītāja apgalvo, ka Komisija tiktāl, ciktāl runa ir par ierosināto korekciju, ir nepareizi interpretējusi un kļūdaini piemērojusi Komisijas aktus AGRI VI 5330/97, AGRI 61495/2002/REV I un AGRI/60637/2006 (ELVGF Garantiju nodaļas grāmatojumu noskaidrošanas finanšu seku aprēķināšana – Prasījumu nepamatojums – Recidīvs), jo nebija pamatuzraudzības nepietiekamība, kā arī nebija nepilnības atbalsta citrusaugļkopības nozarei regulējumā, bet saskaņā ar otro atcelšanas pamatu tā apgalvo, ka Komisija ir kļūdaini izvērtējusi faktiskos apstākļus un noteikusi nesamērīgu finanšu korekciju, jo bija veiktas administratīvās un grāmatvedības pārbaudes, un samaksa, kas tika veikta skaidrā naudā, attiecās tikai uz vienu gadījumu.
   Attiecībā uz valsts atbalstu kokvilnas nozarei un, balstoties uz trešo atcelšanas pamatu, prasītāja norāda uz pieciem īpašiem argumentiem: a) pēc tās uzskatiem korekcija ir patvaļīga un nesamērīga, jo netika ņemti vērā sistēmas uzlabojumi un grozījums, kas novēloti 2001. gadā tika izdarīts attiecībā uz valsts atbalstu kokvilnas nozarē; b) ņemot vērā, ka pārbaudes sistēma attiecībā uz diviem periodiem nebija viena un tā pati, korekcijai attiecībā uz katru gadu vajadzēja būt atšķirīgai; c) Integrēto administrācijas un kontroles sistēmu (IAKS) bija nodrošinājis valsts atbalsta kokvilnas nozarei; d) vides pasākumi bija pārbaudīti savlaicīgi un e) virsmu (5 %) uzraudzība vietā un laikā bija savlaicīga un efektīva.
   Tiktāl, ciktāl attiecībā uz prēmijām, kas tika piešķirtas liellopu gaļas nozarē, un saskaņā ar ceturto atcelšanas pamatu prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums ir kļūdains, jo tas tika pieņemts, pārkāpjot saprātīgu grāmatošanas procedūras termiņu, un tas ir jāatceļ, jo to pieņēma ratione temporis [attiecīgajā brīdī] nekompetenta iestāde un/vai tas tika pieņemts pēc tam, kad bija pārkāptas Komisijas tiesības un/vai ar to tiek pārkāpta dalībvalstu tiesiskā drošība.
   Ar piekto atcelšanas pamatu prasītāja pakārtoti apgalvo, ka Komisijas lēmums ir jāatceļ tādēļ, ka, nosakot korekciju, šis lēmums attiecas uz laika periodu, kurš bija pirms kopīgās vēstules par kompromisu vai, jā tādas nebija, pirms apsvērumu vēstules nosūtīšanas.
   Ar sesto atcelšanas pamatu un it īpaši attiecībā uz korekcijas noteikšanas iemesliem, prasītāja apgalvo, ka ir kļūdaini interpretēts un piemērots Regulas (EK) Nr. 1258/99 (1) 7. pants un norādes, kļūdaini izvērtēti faktiskie apstākļi un pierādījumi un tāpat pieļautas kļūdas faktos, kā arī nav sniegts pamatojums.
   Attiecībā uz valsts atbalstu olīveļļas nozarei un saskaņā ar septīto atcelšanas pamatu prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir kļūdains, jo tas tika pieņemts, pārsniedzot saprātīgu grāmatojuma procedūrai noteikto termiņu, un tas ir jāatceļ, jo to pieņēma iestāde, kura attiecīgajā brīdī ratione temporis nebija nekompetenta, un/vai tas tika pieņemts pēc tam, kad bija pārkāptas Komisijas tiesības un/vai tiktāl, ciktāl ar to tiek pārkāptas dalībvalstu tiesiskā drošība.
   Ar astoto atcelšanas pamatu prasītāja pakārtoti apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir kļūdains, jo korekcija tika noteikta par laika periodu pirms kopīgās vēstules par kompromisu vai, ja tādas nebija, pirms apsvērumu vēstules nosūtīšanas.
   Ar devīto atcelšanas pamatu un it īpaši tiktāl, ciktāl attiecībā uz korekcijas piemērošanas iemesliem, prasītāja apgalvo, ka apstrīdēto lēmumu ir jāatceļ, jo ir kļūdaini interpretēta Regula (EK) Nr. 1258/99 un Regula (EK) Nr. 1663/95 (2), Norādes VI/5330/97 un AGRI/61495/2002 un atsevišķi Regulas (EEK) Nr. 2261/84 (3) (16. pants), Regulas (EK) Nr. 2366/98 (4) (27. un 28. pants) un Regulas (EK) Nr. 1638/98 (5) (2. pants un 2 a pants) noteikumi, kļūdas faktos, nepareizi izvērtēti faktiskie apstākļi, trūkst pamatojuma, kā arī pārkāpts samērīguma princips.
   Visbeidzot, attiecībā uz maksimālā korekciju/novēloto maksājumu finanšu sliekšņa pārsniegšanu un ar desmito atcelšanas pamatu prasītāja apgalvo, ka ir jāatceļ apstrīdētais lēmums tiktāl, ciktāl tas attiecas uz izmeklēšanu FA/2005/70, jo ar to tiek pārkāptas tiesību normas attiecībā uz grāmatojumu noskaidrošanas procedūru un Regula (EK) Nr. 817/2004 (6), kā arī tajā nav norādīts pamatojums un ar to tiek pārkāpts samērīguma princips.
   Ar vienpadsmito atcelšanas pamatu prasītāja apgalvo, ka Komisijas lēmumu ir jāatceļ arī tādēļ, ka nodaļā, kas attiecas uz revīzijas izmeklēšanu FA/2006/108, ir pārkāptas tiesību normas attiecībā uz grāmatojumu noskaidrošanas procedūru un kļūdaini piemērota Regula (EK) Nr. 296/96 (7), nepareizi izvērtēti fakti, trūkst pamatojuma un pārkāpts samērīguma princips, savukārt nobeigumā ar divpadsmito atcelšanas pamatu prasītāja apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma nodaļā attiecībā uz izmeklēšanu FA/2006/137 nav norādīts pietiekošs pamatojums.

      (1)  Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1258/1999 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 160, 103. lpp.).

      (2)  Komisijas 1995. gada 7. jūlija Regula (EK) Nr. 1663/95, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EEK) Nr. 729/70 attiecībā uz ELVGF Garantiju nodaļas grāmatojumu noskaidrošanas procedūru (OV L 159, 6. lpp.).

      (3)  Padomes 1984. gada 17. jūlija Regula (EEK) Nr. 226/841, ar ko paredz vispārīgus noteikumus attiecībā uz atbalsta piešķiršanu par olīveļļas ražošanu un atbalstu olīveļļas ražotāju organizācijām (OV L 208, 3. lpp.).

      (4)  Komisijas 1998. gada 30. oktobra Regula (EK) Nr. 2366/98, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus olīveļļas ražošanas atbalsta sistēmas piemērošanai 1998./1999., 1999./2000. un 2000./2001. tirdzniecības gadam (OV L 293, 50. lpp.).

      (5)  Padomes 1998. gada 20. jūlija Regula (EK) Nr. 1638/98, ar ko groza Regulu Nr. 136/66/EEK par eļļas un tauku tirgus kopīgo organizāciju (OV L 210, 32. lpp.).

      (6)  Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 817/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1257/1999 par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai (OV L 153, 31. lpp.).

      (7)  Komisijas 1996. gada 16. februāra Regula (EK) Nr. 296/96 par datiem, kas dalībvalstīm jānosūta, un par izdevumu, kurus finansē Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļa, ikmēneša iegrāmatošanu, un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 2776/88 (OV L 39, 5. lpp.).


title: Lieta T-174/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 22. septembra spriedums — ara /ITSB — Allrounder ( A burta ar diviem ragiem attēls) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu — Grafiska preču zīme, kas attēlo A burtu ar diviem ragiem — Agrāka valsts vārdiska preču zīme A — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/18

         Vispārējās tiesas 2011. gada 22. septembra spriedums — ara/ITSB — Allrounder (“A” burta ar diviem ragiem attēls)
   (Lieta T-174/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Grafiska preču zīme, kas attēlo “A” burtu ar diviem ragiem - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “A” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 319/36
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ara AG (Langenfeld, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji M. Gail, pēc tam M. Gail un H. Pernez, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Allrounder SARL (Sarrebourg, Francija) (pārstāvis — N. Boespflug, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 26. janvāra lēmumu lietā R 481/2009-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp ara AG un Allrounder SARL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               ara AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 179, 03.07.2010.


title: Lieta C-211/13: Prasība, kas celta 2013. gada 19. aprīlī — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/23

         Prasība, kas celta 2013. gada 19. aprīlī — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-211/13)
   2013/C 171/45
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — W. Mölls un W. Roels)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               1)

               atzīt, ka, pieņemot un paturot spēkā tādas tiesību normas, atbilstoši kurām, piemērojot mantojuma un dāvinājuma nodokli saistībā ar Vācijas teritorijā atrodošos nekustamo īpašumu, tiek piemērota tikai neliela ar nodokli neapliekamā summa, ja dāvinātājs vai mantojuma atstājējs un ieguvējs mantošanas vai dāvināšanas brīdī ir dzīvojuši citā dalībvalstī, bet, ja vismaz viena no abām personām attiecīgajā laikā ir dzīvojusi Vācijā, neapliekamā summa ir ievērojami augstāka, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi LESD 63. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apliekot ar nodokli mantojumu un dāvinājumu, atbilstoši Vācijas tiesībām tiek piemērotas samērā lielas ar nodokli neapliekamās summas, īpaši gadījumos, kad mantošana vai dāvinājums notiek laulāto, vecāku un bērnu, kā arī noteiktu radinieku starpā. Šīs augstās neapliekamās summas tomēr ir piemērojamas tikai tad, ja Vācijas nodokļu piemērošanas pilnvaras ir neierobežotas, savukārt, ja tās ir ierobežotas, var piemērot vien nelielu fiksētu neapliekamo summu. Atbilstoši kritērijiem, kurus Tiesa izklāstījusi spriedumā lietā Mattner
       (1), šis tiesiskais regulējums neatbilst LESD 63. pantam.

      (1)  2010. gada 22. aprīļa spriedums lietā C-510/08 Mattner, Krājums, I-3553. lpp.


title: Lieta C-134/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 19. martā iesniedza Sächsisches Oberverwaltungsgericht (Vācija) – Lidl Dienstleistungs-GmbH & Co. KG/Freistaat Sachsen

text:
               22.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 19. martā iesniedza Sächsisches Oberverwaltungsgericht (Vācija) – Lidl Dienstleistungs-GmbH & Co. KG/Freistaat Sachsen

   (Lieta C-134/15)
   (2015/C 205/20)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Sächsisches Oberverwaltungsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Lidl Dienstleistungs-GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Freistaat Sachsen

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas (EK) Nr. 543/2008 (1) 5. panta 4. punkta b) apakšpunkts ir saderīgs ar Līguma par Eiropas Savienību (LES) 6. panta 1. punkta pirmo daļu, skatītu kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (Pamattiesību harta) 15. panta 1. punktu un 16. pantu?

               2)

               Vai Regulas (EK) Nr. 543/2008 5. panta 4. punkta b) apakšpunkts ir saderīgs ar LESD 40. panta 2. punkta otro daļu?

      (1)  Komisijas 2008. gada 16. jūnija Regula (EK) Nr. 543/2008 par kārtību, kādā piemērojama Padomes Regula (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz mājputnu gaļas tirdzniecības standartiem (OV L 157, 46. lpp.).


title: Lieta C-259/08: Prasība, kas celta 2008. gada 17. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/32

         Prasība, kas celta 2008. gada 17. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-259/08)
   (2008/C 209/48)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakia un D. Recchia)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveicot visus vajadzīgos pasākumus, kas vajadzīgi, lai pilnībā un/vai pareizi transponētu pienākumus, kas izriet no Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (1) 3. panta 1. un 2. punkta, 4. panta 1. punkta, 5. panta un 8. panta 1. punkta, Grieķijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Komisija izvērtēja Grieķijas Republikas veikto pasākumu Direktīvas 79/409/EEK transponēšanai saderību ar Kopienu tiesībām. Šajā pārbaudē tika atklāts, ka atsevišķi Direktīvas noteikumi nav transponēti pilnībā un/vai nav transponēti pareizi.

               2.

               It īpaši Komisija uzskata, ka Grieķijas Republika nav pareizi transponējusi Direktīvas 79/409/EEK 3. panta 1. punktu, jo nav veikusi visus vajadzīgos pasākumus, lai pietiekamā mērā saglabātu, uzturētu vai atjaunotu visu 1. pantā minēto putnu sugu dzīvotņu daudzveidību un teritoriju.

               3.

               Tāpat Komisija uzskata, ka Grieķijas Republika nav pilnīgi un pareizi transponējusi Direktīvas 79/409/EEK 3. panta 2. punktu, jo pārņemšanas aktā nav paredzēts neviens noteikums, pamatojoties uz ko var pārbaudīt zonas klasifikācijas tiesiskumu kā aizsargājamās zonas (IAT), nav noteikts jebkāds noteikums attiecībā uz dzīvotnēm, kuras atrodas ārpus IAT, bet kuras robežojas ar tām, kā arī nav paredzēts neviens noteikums attiecībā uz iznīcināto biotopu atjaunošanu un jaunu biotropu izveidošanu, kas ir ļoti nozīmīgi direktīvas mērķi.

               4.

               Komisija uzsver, ka tāpat nav pareizi transponēts Direktīvas 79/409/EEK 4. panta 1. punkts, jo nav paredzēta neviena formāla procedūra, lai klasificētu zonas kā IAT, nav paredzēta attiecīga norāde un saistība starp sugām, kuras minētas I pielikumā, un pienākumu noteikt IAT, kā arī nav veikta norāde uz pienākumu ņemt vērā aizsargāto sugu populācijas attīstības tendences un svārstības.

               5.

               Komisija secina, ka nav pilnībā un pareizi transponēts Direktīvas 79/409/EEK 5. pants, jo Grieķijas tiesiskajā regulējumā nav paredzēts jebkāds vispārējs noteikums, lai sugas aizsargātu saskaņā ar direktīvā noteikto un tas ir vairāk orientēts, lai veiktu medības. Turklāt nav transponēti aizliegumi apzināti nonāvēt vai apzināti lasīt putnu olas.

               6.

               Visbeidzot, Komisija uzskata, ka nav pareizi transponēts Direktīvas 79/409/EEK 8. panta 1. punkts, jo Grieķijas tiesiskajā regulējumā nav paredzēts jebkāds vispārējs aizliegums attiecībā uz visiem līdzekļiem, ierīcēm vai paņēmieniem, kurus izmantojot var radīt kādas sugas masveidīgu vai neselektīvu sagūstīšanu vai nonāvēšanu.

               7.

               Līdz ar to Komisija uzskata, ka Grieķijas Republika nav transponējusi pareizi un/vai pilnībā pienākumus, kas tai uzlikti Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību 3. panta 1. un 2. punktā, 4. panta 1. punktā, 5. pantā un 8. panta 1. punktā.

      (1)  OV L 103, 25.4.1979, 1. lpp.


title: Lieta C-311/06: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 29. janvāra spriedums ( Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Consiglio Nazionale degli Ingegneri / Ministero della Giustizia , Marco Cavallera (Diplomu atzīšana — Direktīva 89/48/EEK — Kvalifikācijas pielīdzināšana — Inženieris)

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/3

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 29. janvāra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Consiglio Nazionale degli Ingegneri/Ministero della Giustizia, Marco Cavallera

   (Lieta C-311/06) (1)

   (Diplomu atzīšana - Direktīva 89/48/EEK - Kvalifikācijas pielīdzināšana - Inženieris)
   (2009/C 69/03)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Consiglio di Stato
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Consiglio Nazionale degli Ingegneri

      Atbildētāji: Ministero della Giustizia, Marco Cavallera

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Consiglio di Stato — Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību (OV L 19, 16. lpp.), interpretācija — Piemērojamība Itālijas pilsonim, kurš ir uzņemts Spānijas Inženieru apvienībā, bet kurš nav nekad veicis šo profesiju Spānijā, un kurš lūdz to uzņemt Itālijas Inženieru apvienībā, pamatojoties uz diploma pielīdzināšanu, ko tas saņēmis Spānijā
   Rezolutīvā daļa:
   kvalifikācijas, kuru ir piešķīrusi citas dalībvalsts iestāde, ar kuru netiek apliecināta izglītība šīs dalībvalsts izglītības sistēmas ietvaros, un kas nav atkarīga ne no eksāmena, ne no profesionālās pieredzes, kas būtu iegūta šajā valstī, ieguvējs nevar atsaukties uz Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību, tiesību normām, lai veiktu reglamentētu profesiju minētajā dalībvalstī.

      (1)  OV C 249, 14.10.2006.


title: Lieta C-74/11: Prasība, kas celta 2011. gada 21. februārī — Eiropas Komisija/Somijas Republika

text:
               9.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/9

         Prasība, kas celta 2011. gada 21. februārī — Eiropas Komisija/Somijas Republika
   (Lieta C-74/11)
   2011/C 113/18
   Tiesvedības valoda — somu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — I. Koskinen un D. Triantafyllou)

      Atbildētāja: Somijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pieļaujot, ka ar pievienotās vērtības nodokli apliekamo personu grupā tiek iekļautas personas, kas nemaksā pievienotās vērtības nodokli, un grupu reģistrācijas sistēmu piemēro tikai finanšu un apdrošināšanas pakalpojumu piedāvātājiem, Somijas Republika nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 9. un 11. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Somijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Atbilstoši Direktīvas par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 11. pantam dalībvalstis vairākas personas, kas gan juridiski ir neatkarīgas, bet ir cieši saistītas finansiāli, ekonomiski un organizatoriski, var uzskatīt kopā par vienu nodokļa maksātāju. Direktīvas 9. panta 1. punktā ir definēts jēdziens “nodokļa maksātājs”, kas ir piemērojams pievienotās vērtības nodokļa jomā.
   Kā uzskata Komisija, ar Direktīvu 2006/112/EK neesot atļauts iekļaut ar pievienotās vērtības nodokli apliekamo personu grupā personas, kas nav nodokļa maksātāji, un līdz ar to attiecināt nodokļu maksātāju tiesības un pienākumus uz nodokļu nemaksātājiem. Somijas valdība, kas pieļauj nodokļu nemaksātāju iekļaušanu ar pievienotās vērtības nodokli apliekamo personu grupā, tādējādi neesot izpildījusi direktīvu. Komisijas interpretācija atbilstot 11. panta mērķim vienkāršot pārvaldi un novērst nodokļu nemaksāšanu.
   Turklāt Somijas tiesību normās regulētā grupu reģistrācija pārkāpjot Direktīvas 2006/112/EK 11. pantu, ciktāl Somijas pievienotās vērtības nodokļa tiesībās grupu reģistrācijas ir piemērojama tikai uzņēmumiem, kas darbojas finanšu vai, attiecīgi, apdrošināšanas jomā. Grupu reģistrācijas sistēmai esot jābūt piemērojamai visiem šajā dalībvalstī reģistrētajiem uzņēmumiem, neatkarīgi no tā, kādu darbību uzņēmums veic. Kopējā pievienotās vērtības nodokļa sistēma esot vienota sistēma; ja tajā tiek iekļauts īpašs noteikums, tam principā ir jābūt vispārpiemērojamām. Direktīvas 2006/112/EK 11. panta formulējums neietverot norādes uz to, ka dalībvalsts drīkst ar pievienotās vērtības nodokli apliekamo personu grupas reģistrāciju piemērot tikai noteiktām grupām, kas darbojas konkrētā jomā. Arī attiecībā uz tā mērķi 11. pants esot jāinterpretē tā, ka tas aptver visus uzņēmumus, neatkarīgi no to darbības jomas. Tādējādi Somijas pievienotās vērtības nodokļa tiesību normas esot pretrunā Savienības tiesību vispārīgajam vienlīdzīgas attieksmes principam, jo tajās grupu reģistrācija ir paredzēta tikai noteiktām grupām.

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta F-131/07: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 2. decembra spriedums — Baniel-Kubinova /Eiropas Parlaments (Civildienests — Pagaidu darbinieki un palīgdarbinieki, kas iecelti ierēdņu amatā uz pārbaudes laiku — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 10. pants — Tiesības saņemt dienas naudu pēc tam, kad saņemta daļa no iekārtošanās pabalsta)

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/37

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 2. decembra spriedums — Baniel-Kubinova/Eiropas Parlaments
   (Lieta F-131/07) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieki un palīgdarbinieki, kas iecelti ierēdņu amatā uz pārbaudes laiku - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 10. pants - Tiesības saņemt dienas naudu pēc tam, kad saņemta daļa no iekārtošanās pabalsta)
   (2009/C 19/72)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Barbora Baniel-Kubinova, Alzingen (Luksemburga) un trīspadsmit citi Eiropas Parlamenta ierēdņi (pārstāvji — S. Orlandi, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — R. Ignătescu un S. Seyr)
   Priekšmets
   Vairāku Parlamenta iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar kuriem prasītājiem atteikts piešķirt Civildienesta noteikumu VII pielikuma 10. pantā paredzēto dienas naudu, atcelšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 183, 19.7.2008., 32. lpp.


title: Lieta T-155/06: Vispārējās tiesas 2010. gada 9. septembra spriedums — Tomra Systems u.c./Komisija (Konkurence — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Izlietotu dzērienu iepakojumu savākšanas ierīču tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 82. panta un EEZ līguma 54. panta pārkāpums — Ekskluzīvo tiesību līgumi, nolīgumi par daudzumu un lojalitātes atlaides, kas ietilpst stratēģijā konkurentu izslēgšanai no tirgus — Naudas sods — Samērīgums)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/31

      Vispārējās tiesas 2010. gada 9. septembra spriedums — Tomra Systems u.c./Komisija
      (Lieta T-155/06) (1)

      (Konkurence - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Izlietotu dzērienu iepakojumu savākšanas ierīču tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 82. panta un EEZ līguma 54. panta pārkāpums - Ekskluzīvo tiesību līgumi, nolīgumi par daudzumu un lojalitātes atlaides, kas ietilpst stratēģijā konkurentu izslēgšanai no tirgus - Naudas sods - Samērīgums)
      (2010/C 288/58)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājasa: Tomra Systems ASA (Askere, Norvēģija), Tomra Europe AS (Askere), Tomra Systems GmbH (Hildena, Vācija), Tomra Systems BV (Apeldorna, Nīderlande), Tomra Leergutsysteme GmbH (Vīne, Austrija), Tomra Systems AB (Sollentūna, Zviedrija), un Tomra Butikksystemer AS (Askere) (pārstāvji — sākotnēji A. Ryan, solicitor, un J. Midthjell, advokāts, pēc tam A. Ryan un N. Frey, solicitors)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — É. Gippini Fournier)

         Priekšmets

      Komisijas 2006. gada 29. marta Lēmuma C(2006) 734, galīgā red., par [EKL] 82. panta un EEZ līguma 54. panta piemērošanu (lieta COMP/E-1/38-113/Prokent-Tomra)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB un Tomra Butikksystemer AS sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 190, 12.08.2006.


title: Lieta C-480/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 8. septembra spriedumu lietā T-303/05 AceaElectrabel Produzione SpA /Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 26. novembrī iesniegusi AceaElectrabel Produzione SpA

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/40

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 8. septembra spriedumu lietā T-303/05 AceaElectrabel Produzione SpA/Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 26. novembrī iesniegusi AceaElectrabel Produzione SpA

   (Lieta C-480/09 P)
   2010/C 24/70
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: AceaElectrabel Produzione SpA (pārstāvji — L. Radicati di Brozolo, M. Merola, T. Ubaldi un E. Marasà, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               apmierināt prasījumus, kas jau ir izteikti pirmās instances tiesai adresētajā prasības pieteikumā, vai, pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai atbilstoši Tiesas Statūtu 61. panta noteikumiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevums abās tiesu instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Prasības pamatu sagrozīšana, kļūdas tiesību piemērošanā, kā arī neatbilstošs un pretrunīgs pamatojums attiecībā uz atbalsta saņēmēja noteikšanu un Komisijas rīcības brīvības izvērtēšanu, nosakot atbalsta saņēmēju.
               Ar pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja AceaElectrabel Produzione S.p.A. (turpmāk tekstā — “AEP” vai “apelācijas sūdzības iesniedzēja”) vērš uzmanību uz to, ka spriedums ir prettiesisks daļā, kurā Pirmās instances tiesa ir noraidījusi prasības pamatu, kas attiecas uz atbalsta saņēmēja kļūdainu noteikšanu, kas bija subjektīvs nosacījums tam, lai varētu piemērot Deggendorf judikatūrā noteikto principu (saskaņā ar kuru jauna atbalsta pārskaitījums, kas pats par sevi ir atzīts par saderīgu, zināmos apstākļos var tikt apturēts līdz brīdim, kad tas pats uzņēmums ir atmaksājis tam iepriekš piešķirto nelikumīgo atbalstu). Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja apstrīd atzinumu par šī pamata nepieņemamību tiktāl, ciktāl tas attiecas uz EKL 88. panta un Regulas Nr. 659/1999 (1) pārkāpumu. AEP norāda, ka Pirmās instances tiesa ir sagrozījusi šo pamata daļu, ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzēja tikai vēlējās atbalsta saņēmēja noteikšanas kļūdu reducēt uz vienu no tipiskām administratīvā akta prettiesiskuma pazīmēm. Apgalvojot, ka jautājums par atbalsta atgūšanas noteikumu pārkāpšanu vispār neattiecas uz šo lietu, Pirmās instances tiesa ir parādījusi, ka tā ir sagrozījusi argumentus, ar kuriem bija pamatota šī prasības daļa. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja apstrīd [Pirmās instances tiesas] spriedumu daļā, kurā tā nav kritizējusi lēmumu, neraugoties uz to, ka AEP (jaunā atbalsta saņēmēja) kļūdaini tikusi identificēta ar ACEA grupu (neatmaksātā atbalsta saņēmēju), pamatojoties uz kļūdainu, neloģisku un pretrunīgu Kopienu judikatūrā izstrādātā uzņēmumu grupas ekonomiskās vienības jēdziena piemērošanu. Apelācijas sūdzības iesniedzēja iebilst pret to, ka šis jēdziens varētu tikt piemērots joint venture gadījumā, kad to kopīgi kontrolē divas dažādas grupas (kā tas ir AEP gadījumā), jo pastāvīgajā judikatūrā uzņēmumu ekonomiskās vienības jomā ir minēti tikai tie gadījumi, kad vairākus uzņēmumus kontrolē tikai viens veidojums. Vēl lielāku kļūdu Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi, uzskatot, ka nav nozīmes tam, ka 70 % no AEP kapitāla ir konsolidēts citā ekonomiskā grupā, kurai nav nekāda sakara ar neatmaksātā atbalsta saņēmēju. Tāpat Pirmās instances tiesa ir kļūdaini piemērojusi funkcionāli neatkarīga uzņēmuma jēdzienu, apgalvojot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēju nevar uzskatīt par funkcionāli neatkarīgu, jo tā ir pakļauta divu uzņēmumu kopīgai kontrolei.

               2)

               Prasības pamatu sagrozīšana, kļūda tiesību piemērošanā, kā arī pretrunīgs un nepietiekams pamatojums attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēja izteiktajiem argumentiem par Deggendorf judikatūras piemērojamību šīs konkrētās lietas izvērtēšanā.
               Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda uz kļūdu spriedumā attiecībā uz Deggendorf judikatūras piemērošanu, jo tajā ir apstiprināts Komisijas vērtējums arī attiecībā uz objektīva nosacījuma izpildi, lai piemērotu Deggendorf judikatūru. Apelācijas sūdzības iesniedzēja īpaši apstrīd Pirmās instances tiesas apsvērumus daļā, kurā tā apstiprina, ka Komisijai nebija jāsniedz precīzi un konkrēti pierādījumi, lai pierādītu, ka pirmā un otrā atbalsta summēšanās ir radījusi tādas kaitīgas sekas Kopienas tirdzniecībai, kas jauno atbalstu padara par nesaderīgu ar kopējo tirgu. Pierādīšanas pienākumu attiecībā uz paziņota atbalsta nesaderīguma izvērtēšanu nevar patvaļīgi apvērst, it īpaši tad, ja Komisija nav izmantojusi instrumentus, kuri tai ir pieejami saskaņā ar reglamenta noteikumiem. Pirmās instances tiesa nav izvērtējusi šos apelācijas sūdzības iesniedzēja argumentus un ir nekritiski apstiprinājusi Komisijas lēmumu. Visbeidzot Pirmās instances tiesa nav ne sapratusi, ne izvērtējusi apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirzīto prasības pamatu, kurā tā norādīja, ka Deggendorf doktrīna nav paredzēta, lai radītu līdzekli to uzņēmumu sodīšanai, kuri nav atmaksājuši iepriekšējo atbalstu, bet ir paredzēta tikai, lai novērstu to, ka vairāku atbalstu summēšanās vienā uzņēmumā rada tādu kaitējumu Kopienas tirdzniecībai, kas jauno atbalstu padara par nesaderīgu līdz brīdim, kad tiek atmaksāts iepriekšējais atbalsts.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-517/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 16. februāra spriedums – Gruppe Nymphenburg Consult/EUIPO (“Limbic® Sales”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Limbic® Sales” reģistrācijas pieteikums — Aprakstoša rakstura neesamība — Absolūts atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/47

         Vispārējās tiesas 2017. gada 16. februāra spriedums – Gruppe Nymphenburg Consult/EUIPO (“Limbic® Sales”)
   (Lieta T-517/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Limbic® Sales” reģistrācijas pieteikums - Aprakstoša rakstura neesamība - Absolūts atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2017/C 104/66)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gruppe Nymphenburg Consult AG (Minhene, Vācija) (pārstāvji – R. Kunze un G. Würtenberger, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – M. Fischer)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 23. jūnija lēmumu lietā R 1972/2014–1 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi vārdisku apzīmējumu “Limbic® Sales”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 23. jūnija lēmumu lietā R 1972/2014–1;

               2)

               EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Gruppe Nymphenburg Consult AG tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 354, 26.10.2015.


title: Lieta T-92/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 28. martā ierosinājis Jacques Frankin u.c. par Civildienesta tiesas 2007. gada 16. janvāra spriedumu lietā F-3/06 Frankin  u.c./Komisija

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/31

         Apelācija, ko 2007. gada 28. martā ierosinājis Jacques Frankin u.c. par Civildienesta tiesas 2007. gada 16. janvāra spriedumu lietā F-3/06 Frankin u.c./Komisija
   (Lieta T-92/07 P)
   (2007/C 117/48)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Jacques Frankin, Sorée (Beļģija) un 482 citi prasītāji (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2007. gada 16. janvāra spriedumu lietā F-3/06, kuras galvenais priekšmets bija prasība atcelt 2005. gada 10. jūnija tieši izteikto lēmumu, kurā Komisija atteica prasītajiem sniegt palīdzību saskaņā ar Civildienesta noteikumu 24. pantu;

               —

               pieņemt lēmumu par izmaksām, tiesāšanās izdevumiem un honorāriem un piespriest Komisijai tos atlīdzināt.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumā prasītāji norāda, ka, noraidot viņu prasību pirmajā instancē, Civildienesta tiesa, izskatot pirmajā instancē izvirzītos pamatus, pirmkārt, par Civildienesta noteikumu 24. panta pārkāpumu un pienākuma ņemt vērā ierēdņu intereses neizpildi un, otrkārt, par nediskriminācijas principa pārkāpumu, esot pieļāvusi juridiskas kļūdas.


title: Lieta T-249/15: Prasība, kas celta 2015. gada 3. jūlijā – JT/ITSB – Carrasco Pirard u.c. (“QUILAPAYÚN”)

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/13

         Prasība, kas celta 2015. gada 3. jūlijā – JT/ITSB – Carrasco Pirard u.c. (“QUILAPAYÚN”)
   (Lieta T-249/15)
   (2015/C 337/16)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: JT (Parīze, Francija) (pārstāve – A. Mena Valenzuela, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Citi procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieki: Eduardo Carrasco Pirard (Santjago, Čīle), Guillermo García Campos (Brisele, Beļģija), Luis Hernán Gómez Larenas (Parīze, Francija), Hugo Lagos Vásquez (Tavernī, Francija), Ismael Oddo Méndez (Santjago, Čīle), Carlos Quezada Salas (Kolomba, Francija), Ricardo Venegas Carhart (Santjago, Čīle), Sebastián Quezada (Parīze, Francija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “QUILAPAYÚN” – reģistrācijas pieteikums Nr. 9 267 287

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas otrās padomes 2015. gada 13. marta lēmums lietā R 354/2014–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atsaukt vai atcelt apstrīdēto lēmumu un

               —

               noraidīt grafiskas preču zīmes “QUILAPAYÚN” reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 41. klasē, ko ITSB 2010. gada 16. septembrī iesnieguši pieteicēji Eduardo Carrasco Pirard, Guillermo García Campos, Luis Hernán Gómez Larenas, Hugo Lagos Vásquez, Ismael Oddo Méndez, Carlos Quezada Salas, Ricardo Venegas Carhart un Sebastián Quezada

      Izvirzītais pamats:

   Nepareiza [Regulas (EK) Nr. 207/2009] 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 2. punkta c) apakšpunkta, aplūkota kopsakarā ar Parīzes konvencijas 6.a panta 1. punktu, interpretācija


title: Lieta T-529/14: Prasība, kas celta 2014. gada 14. jūlijā  – adp Gauselmann /ITSB ( “Multi Win” )

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/53

         Prasība, kas celta 2014. gada 14. jūlijā – adp Gauselmann/ITSB (“Multi Win”)
   (Lieta T-529/14)
   2014/C 303/63
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Vācija) (pārstāvis – P. Koch Moreno, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 29. aprīļa lēmumu lietā R 1326/2013–1;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Multi Win” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 28. un 41. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 2 06  364

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums


title: Apvienotās lietas C-229/11 un C-230/11: Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 8. novembra spriedums ( Arbeitsgericht Passau (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Alexander Heimann (C-229/11) un Konstantin Toltschin (C-230/11)/ Kaiser GmbH (Sociālā politika — Direktīva 2003/88/EK — Saīsināts darba laiks ( “Kurzarbeit” ) — Tiesību uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu samazināšana atkarībā no saīsinātā darba laika — Finansiāla atlīdzība)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/14

         Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 8. novembra spriedums (Arbeitsgericht Passau (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Alexander Heimann (C-229/11) un Konstantin Toltschin (C-230/11)/Kaiser GmbH

   (Apvienotās lietas C-229/11 un C-230/11) (1)

   (Sociālā politika - Direktīva 2003/88/EK - Saīsināts darba laiks (“Kurzarbeit”) - Tiesību uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu samazināšana atkarībā no saīsinātā darba laika - Finansiāla atlīdzība)
   2013/C 9/21
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Arbeitsgericht Passau

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Alexander Heimann (C-229/11) un Konstantin Toltschin (C-230/11)

      Atbildētāja: Kaiser GmbH

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Arbeitsgericht Passau — Pamattiesību hartas (OV C 83, 389. lpp.) 31. panta 2. punkta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV L 299, 9. lpp.) 7. panta 1. punkta interpretācija — Uzņēmumā noteiktā parastā darba stundu skaita samazināšana saistībā ar saīsinātu darba laiku (“Kurzarbeit”) — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta tiesību uz ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu samazināšana atkarībā no saīsinātā darba laikā nostrādāto dienu skaita

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 2. punkts un Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem atbilst tādas valsts tiesību normas un prakse, kā, piemēram, starp uzņēmumu un uzņēmuma padomi noslēgtais sociālais plāns, saskaņā ar kurām darba ņēmēja, kurš ir nodarbināts saīsinātu darba laiku, tiesības uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu aprēķina atbilstoši prorata temporis noteikumam.

      (1)  OV C 269, 10.09.2011.


title: Lieta T-18/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. jūnija spriedums — Marcuccio /Komisija (Sociālais nodrošinājums — Lūgums segt medicīniskos izdevumus — Klusējot izteikts lūguma noraidījums)

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/18

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. jūnija spriedums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta T-18/04) (1)

   (Sociālais nodrošinājums - Lūgums segt medicīniskos izdevumus - Klusējot izteikts lūguma noraidījums)
   (2008/C 183/37)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvji — sākotnēji A. Distante, tad G. Cipressa, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un J. Curral, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)
   Priekšmets
   Pirmkārt, prasība atcelt iecēlējinstitūcijas netiešo lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāja 2002. gada 25. novembra lūgums, kas iesniegts, lai saņemtu medicīnisko izdevumu atmaksu 100 % apmērā saskaņā ar Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 72. pantu, otrkārt, prasība atcelt netiešo lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja sūdzība par 2002. gada pieteikuma noraidīšanu, treškārt, prasība konstatēt prasītāja tiesības Civildienesta noteikumu 72. panta nozīmē uz medicīnisko izdevumu, kas radušies, lai ārstētu viņa iegūtās patoloģijas, atmaksu 100 % apmērā un, ceturtkārt, prasība, kas vērsta uz to, lai panāktu, ka Komisijai piespriež samaksāt 100 % no šiem medicīniskajiem izdevumiem
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               netiešo lēmumu, ar kuru ir noraidīts 2002. gada 25. novembra pieteikums, atcelt;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 71, 20.3.2004.


title: Lieta C-372/06: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 13. decembrī ( VAT and Duties Tribunal , Londona (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Asda Stores Ltd. / The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs (Kopienas Muitas kodekss — Īstenošanas pasākumi — Regula (EEK) Nr. 2454/93 — 11. pielikums — Preču nepreferenciāla izcelsme — Televīzijas uztvērēju aparatūra — Būtiskas apstrādes vai pārstrādes jēdziens — Pievienotās vērtības kritērijs — Spēkā esamība un interpretācija — EEK un Turcijas Asociācijas līgums — Asociācijas padomes Lēmums Nr. 1/95 — Tieša iedarbība — Interpretācija)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/21

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 13. decembrī (VAT and Duties Tribunal, Londona (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Asda Stores Ltd./The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

   (Lieta C-372/06) (1)

   (Kopienas Muitas kodekss - Īstenošanas pasākumi - Regula (EEK) Nr. 2454/93 - 11. pielikums - Preču nepreferenciāla izcelsme - Televīzijas uztvērēju aparatūra - “Būtiskas apstrādes vai pārstrādes’ jēdziens - Pievienotās vērtības kritērijs - Spēkā esamība un interpretācija - EEK un Turcijas Asociācijas līgums - Asociācijas padomes Lēmums Nr. 1/95 - Tieša iedarbība - Interpretācija)
   (2008/C 51/33)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      VAT and Duties Tribunal, Londona
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Asda Stores Ltd

      Atbildētājs: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — VAT and Duties Tribunal, Londona — Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, kas nosaka izpildes kārtību Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.) 11. pielikuma spēkā esamība — Preces nepreferenciālas izcelsmes noteikšanas kritēriji — Turcijā ražoti televizori, kuros iebūvētas Ķīnā vai Korejā ražotas katodstaru lampas
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Pirmā uzdotā jautājuma izvērtēšana nav sniegusi nevienu faktu, kas varētu ietekmēt Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, 11. pielikumā paredzētās Kombinētās nomenklatūras 8528. pozīcijas 3. ailē ietverto noteikumu spēkā esamību;

               2)

               Regulas Nr. 2454/93 11. pielikumā paredzētās Kombinētās nomenklatūras 8528. pozīcijas 3. ailē ietvertie noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai veiktu krāsu televīzijas uztvērēju aparatūras ražošanas procesā iegūtās pievienotās vērtības aprēķinu tādos apstākļos kā pamata lietā, nav atsevišķi jānosaka konkrētas detaļas, piemēram, šasijas, nepreferenciālā izcelsme;

               3)

               EEK un Turcijas Asociācijas padomes 1995. gada 22. decembra Lēmuma Nr. 1/95 par Muitas savienības noslēguma posma ieviešanu 44. pantam, lasot to kontekstā ar Papildprotokola, kas parakstīts 1970. gada 23. novembrī Briselē un kas Kopienas vārdā noslēgts, parakstīts un ratificēts ar 1972. gada 19. decembra Padomes Regulu (EEK) Nr. 2760/72, kas pievienots Nolīgumam par asociācijas izveidošanu starp Turciju un Eiropas Ekonomikas kopienu, ko 1963. gada 12. septembrī Ankarā parakstīja Turcijas Republika no vienas puses un Eiropas Ekonomikas kopienas dalībvalstis un Kopiena no otras puses un kas Kopienas vārdā ir noslēgts, parakstīts un ratificēts ar Padomes 1963. gada 23. decembra Lēmumu 64/732/EEK, 47. panta 1.–3. punktu, un minētā Lēmuma Nr. 1/95 45. un 46. punktam nav tiešas iedarbības valsts tiesās un tātad tie neļauj atsevišķiem tirgus dalībniekiem atsaukties uz šo normu pārkāpumu, apstrīdot antidempinga nodevu noteikšanu, kas pretējā gadījumā būtu jāmaksā. Lēmuma Nr. 1/95 47. panta noteikumiem ir tieša iedarbība, un privātpersonām, kam tie ir piemērojami, ir tiesības uz tiem atsaukties dalībvalstu tiesās;

               4)

               Lēmuma Nr. 1/95 47. panta noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka tie neprasa, lai tirgus dalībniekiem tiktu paziņota informācija, kura līgumslēdzējām pusēm, kas ir veikušas antidempinga pasākumus, ir jāsniedz atbilstoši Lēmuma Nr. 1/95 46. pantam Muitas savienības Apvienotajai komitejai vai atbilstoši Papildprotokola 47. panta 2. punktam Asociācijas padomei.

      (1)  OV C 294, 2.12.2006.


title: Lieta C-438/14: Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedums (Amtsgericht Karlsruhe (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nabiel Peter Bogendorff von Wolffersdorff/Standesamt der Stadt Karlsruhe, Zentraler Juristischer Dienst der Stadt Karlsruhe Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Savienības pilsonība — LESD 21. pants — Brīva pārvietošanās un uzturēšanās dalībvalstīs — Dalībvalsts likums, ar kuru tiek atceltas privilēģijas un aizliegts piešķirt jaunus dižciltības titulus — Pilngadīga šīs valsts pilsoņa uzvārds, kas iegūts, pastāvīgi uzturoties citā dalībvalstī, kuras pilsonība tam arī ir — Dižciltības apliecinājumus ietverošs personvārds — Rezidēšana pirmajā dalībvalstī — Pirmās dalībvalsts iestāžu atteikums ierakstīt civilstāvokļa aktu reģistrā personvārdu, kas iegūts otrā dalībvalstī — Pamatojums — Sabiedriskā kārtība — Nesaderīgums ar Vācijas tiesību pamatprincipiem

text:
               8.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/8

         Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedums (Amtsgericht Karlsruhe (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nabiel Peter Bogendorff von Wolffersdorff/Standesamt der Stadt Karlsruhe, Zentraler Juristischer Dienst der Stadt Karlsruhe

   (Lieta C-438/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Savienības pilsonība - LESD 21. pants - Brīva pārvietošanās un uzturēšanās dalībvalstīs - Dalībvalsts likums, ar kuru tiek atceltas privilēģijas un aizliegts piešķirt jaunus dižciltības titulus - Pilngadīga šīs valsts pilsoņa uzvārds, kas iegūts, pastāvīgi uzturoties citā dalībvalstī, kuras pilsonība tam arī ir - Dižciltības apliecinājumus ietverošs personvārds - Rezidēšana pirmajā dalībvalstī - Pirmās dalībvalsts iestāžu atteikums ierakstīt civilstāvokļa aktu reģistrā personvārdu, kas iegūts otrā dalībvalstī - Pamatojums - Sabiedriskā kārtība - Nesaderīgums ar Vācijas tiesību pamatprincipiem)
   (2016/C 287/09)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Karlsruhe

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Nabiel Peter Bogendorff von Wolffersdorff

      Atbildētāji: Standesamt der Stadt Karlsruhe, Zentraler Juristischer Dienst der Stadt Karlsruhe

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts iestādēm nav pienākuma atzīt šīs dalībvalsts pilsoņa personvārdu, ja viņam ir arī kādas citas tādas dalībvalsts pilsonība, kurā viņš ir ieguvis šo brīvi izvēlēto personvārdu, kas ietver vairākus dižciltības apliecinājumus, kuri nav pieļauti pirmās dalībvalsts tiesībās, ja ir pierādīts – un tas jānoskaidro iesniedzējtiesai –, ka šāds atzīšanas atteikums šajā kontekstā ir attaisnots ar sabiedriskās kārtības apsvērumiem, jo tas ir piemērots un vajadzīgs, lai nodrošinātu, ka tiek ievērots princips, ka visi minētās dalībvalsts pilsoņi ir līdztiesīgi.

      (1)  OV C 462, 22.12.2014.


title: Lieta T-145/06: Prasība, kas celta  2006. gada 18. maijā  —  Omya  pret Komisiju

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/32

         Prasība, kas celta 2006. gada 18. maijā — Omya pret Komisiju
   (Lieta T-145/06)
   (2006/C 165/64)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Omya AG, Oftringen (Šveice) (pārstāvji — C. Ahlborn un C. Berg, solicitors, un C. Pinto Correira, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 8. marta lēmumu lietā COMP/M.3796 — Omya/J.M. Huber PCC;

               —

               atzīt, ka koncentrācijas darbība, uz ko attiecas lieta COMP/M.3796 — Omya/J.M. Huber PCC, tiek uzskatīta par tādu, kas atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasības mērķis ir panākt, ka tiek atcelts Komisijas 2006. gada 8. marta Lēmums C (2006)795 apvienošanās lietā COMP/M.3796, kurā prasītājai saskaņā ar EK Apvienošanās Regulas (1) 11. panta 3. punktu tiek prasīts sniegt Komisijai patiesu un pilnīgu informāciju par to, kā tā no J.M Huber pārņēma “izgulsnēta kalcija karbonāta” ražošanas darbību (turpmāk tekstā — “Apstrīdētais lēmums”). Apstrīdētā lēmuma rezultātā apvienošanās grafiks tika atcelts, galīgā lēmuma par paziņoto apvienošanos pieņemšanai noteikto termiņu pārceļot no 2006. gada 31. marta uz 2006. gada 28. jūniju.
   Apstrīdētajā lēmumā Komisija norāda, ka, atbildot uz iepriekšējo lūgumu sniegt informāciju, prasītāja bija sniegusi informāciju, kas vismaz daļēji bija nepatiesa. Prasītāja apgalvo, ka tas ir pretrunā ar Komisijas iepriekšējo vēstuli, kurā tā bija atzinusi, ka ir saņēmusi pilnīgu informāciju.
   Prasības pamatojumam prasītāja atsaucas uz EK Apvienošanās Regulas 11. panta 1. un 3. punkta pārkāpumu, jo 1) Apstrīdētajā lēmumā pieprasītā informācija nebija nepieciešama apvienošanās darbības novērtēšanai; 2) visa pieprasītā informācija jau bija sniegta iepriekš un 3) pretēji tiesiskās drošības principam Komisija nebija rīkojusies nekavējoties.
   Prasītāja turklāt norāda, ka, pieņemot Apstrīdēto lēmumu, Komisija ir nepareizi izmantojusi pilnvaras, kas tai piešķirtas saskaņā ar EK Apvienošanās Regulas 11. panta 3. punktu, jo, kā uzskata prasītāja, Komisijas galvenais mērķis, pieņemot Apstrīdēto lēmumu, bija iegūt iepriekš minētajā regulā noteikto termiņu pagarinājumu, nevis saņemt vajadzīgo informāciju.
   Prasītāja arī apgalvo, ka Apstrīdētais lēmums ir pretrunā ar tās tiesisko paļāvību uz to, ka tā ir izpildījusi savu pienākumu sniegt pieprasīto informāciju un ka termiņš galīgā lēmuma par paziņotās apvienošanās projektu pieņemšanai bija 2006. gada 31. marts. Prasītāja norāda, ka šo tiesisko paļāvību radīja iepriekšējā Komisijas vēstule, kurā tā bija atzinusi, ka ir saņēmusi pilnīgu informāciju, kā arī Komisijas vēlākā rīcība.

      (1)  Padomes 2004. gada 20. janvāra Regula (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (“EK Apvienošanās Regula”) (OV L 24, 1. lpp.).


title: Lieta T-152/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 8. septembra spriedums — Kido /ITSB — Amberes ( “SCORPIONEXO” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Vārdiskas preču zīmes “SCORPIONEXO” — Agrāka valsts grafiska preču zīme “ESCORPION” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/34

      Vispārējās tiesas 2010. gada 8. septembra spriedums — Kido/ITSB — Amberes (“SCORPIONEXO”)
      (Lieta T-152/08) (1)

      (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Vārdiskas preču zīmes “SCORPIONEXO” - Agrāka valsts grafiska preču zīme “ESCORPION” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2010/C 288/64)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Kido International Ltd (Yangcheon-gu, Koreja) (pārstāvis — M. Mall, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Amberes, SA (Igualada, Spānija)

         Priekšmets

      Prasība atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 31. janvāra lēmumu lietā R 287/2007-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Amberes, SA un Kido Industrial Ltd

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Kido Industrial Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 158, 21.06.2008.


title: Lieta C-363/08: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 26. novembra spriedums ( Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Romana Slanina/Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Wien (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Ģimenes pabalsti — Atteikums — Valsts pilsone, kura ar savu bērnu iekārtojusies uz dzīvi citā dalībvalstī, taču bērna tēvs dzīvo valsts teritorijā)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/12

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 26. novembra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Romana Slanina/Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Wien

   (Lieta C-363/08) (1)

   (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - Ģimenes pabalsti - Atteikums - Valsts pilsone, kura ar savu bērnu iekārtojusies uz dzīvi citā dalībvalstī, taču bērna tēvs dzīvo valsts teritorijā)
   2010/C 24/18
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Romana Slanina

      Atbildētājs: Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Wien

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.), 73. panta interpretācija — Valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem personām, kas dzīvo valsts teritorijā, ir tiesības uz ģimenes pabalstu (Familienbeihilfe) par to apgādībā esošo bērnu — Atteikums piešķirt pabalstu pilsonei, kura ar savu bērnu dzīvo citā dalībvalstī, savukārt tēvs dzīvo valsts teritorijā un tur veic profesionālo darbību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, 73. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šķirta persona, kurai tās dalībvalsts kompetenta iestāde ir pārskaitījusi ģimenes pabalstu, kurā viņa ir dzīvojusi un kurā viņas bijušais vīrs dzīvo un strādā, saglabā par savu bērnu tiesības šo pabalstu saņemt ar nosacījumu, ka šis bērns ir atzīstams par bijušā vīra “ģimenes locekli” tās pašas regulas 1. panta f) un i) punkta izpratnē, kaut arī šī persona atstāj šo valsti, lai ar savu bērnu iekārtotos uz dzīvi citā dalībvalstī, kurā viņa nestrādā, un kaut arī bijušais vīrs ir varējis minēto pabalstu saņemt savas dzīvesvietas dalībvalstī;

               2)

               ja tādā kā situācijā, kādā atrodas prasītāja pamata lietā, esoša persona uzsāk strādāt savā dzīvesvietas dalībvalstī, kas faktiski tai dod tiesības uz ģimenes pabalstu, tas ir pamats, piemērojot Regulas Nr. 1408/71 76. pantu, kas grozīta un atjaunināta ar Regulu Nr. 118/97, apturēt tiesības saņemt ģimenes pabalstu saskaņā ar tās dalībvalsts regulējumu, kurā strādā šīs personas bijušais vīrs, līdz tiks noteikta šīs personas dzīvesvietas dalībvalsts tiesību aktos paredzētā summa.

      (1)  OV C 285, 08.11.2008.


title: Lieta T-324/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. jūlija spriedums – Endoceutics /ITSB – Merck  ( “FEMIVIA” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “FEMIVIA” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “FEMIBION”  — Agrākas grafiskas preču zīmes “femibion”  starptautiska reģistrācija, kas attiecināta uz Eiropas Kopienu — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/43

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. jūlija spriedums – Endoceutics/ITSB – Merck (“FEMIVIA”)
   (Lieta T-324/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “FEMIVIA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “FEMIBION” - Agrākas grafiskas preču zīmes “femibion” starptautiska reģistrācija, kas attiecināta uz Eiropas Kopienu - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 292/53
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Endoceutics, Inc. (Kvebeka, Kanāda) (pārstāvis – M. Wahlin, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Merck KGaA (Darmstadt, Vācija) (pārstāvji – M. Best, U. Pfleghar un S. Schäffner, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 15. aprīļa lēmumu lietā R 1021/2012–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Merck KGaA un Endoceutics, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Endoceutics, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 252, 31.8.2013.


title: Lieta T-258/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 2. jūlija rīkojums — Mederer /ITSB — Katjes Fassin ( “SOCCER GUMS” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               10.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/10

         Vispārējās tiesas 2013. gada 2. jūlija rīkojums — Mederer/ITSB — Katjes Fassin (“SOCCER GUMS”)
   (Lieta T-258/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 233/17
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mederer GmbH (Fürth, Vācija) (pārstāvji — O. Ruhl un C. Sachs, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — G. Marten un R. Pethke)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Katjes Fassin GmbH & Co. KG (Emmerich s. Rhein, Vācija) (pārstāvji — T. Schmitz un C. Osterrieth, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 10. aprīļa lēmumu lietā R 225/2011-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Mederer GmbH un Katjes Fassin GmbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja un persona, kas iestājusies lietā, pašas sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi no atbildētāja tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 217, 21.7.2012.


title: Lieta C-91/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) 2008. gada 28. februāra rīkojumu — Wall AG / Stadt Frankfurt am Main, Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES)

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) 2008. gada 28. februāra rīkojumu — Wall AG/Stadt Frankfurt am Main, Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES)

   (Lieta C-91/08)
   (2008/C 142/17)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Landgericht Frankfurt am Main
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Wall AG

      Atbildētāja: Stadt Frankfurt am Main, Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES)

   Persona, kas iestājusies lietā: DSM Deutsche Städte Medien GmbH
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EKL 12., 43. un 49. pantā noteiktais vienlīdzīgas attieksmes princips un Kopienu tiesībās noteiktais diskriminācijas aizliegums pilsonības dēļ ir interpretējami tādējādi, ka attiecīgi valsts iestādei saistošais pārskatāmības pienākums, kas nozīmē garantēt konkurences adekvātu atklātību attiecībā uz pakalpojumu koncesijām un piešķiršanas procedūru objektivitātes kontroli (skat. Tiesas 2000. gada 7. decembra spriedumu Lietā C-324/98 Telaustria, Recueil, I-10745. lpp., 60.–62. punkts, 2005. gada 21. jūlija spriedumu Lietā C-231/03 Coname, Krājums, I-7287. lpp., 17.–22. punkts, 2005. gada 13. oktobra spriedumu Lietā C-458/03 Parking Brixen, Krājums, I-8585. lpp., 46.–50. punkts, 2006. gada 6. aprīļa spriedumu Lietā C-410/04 ANAV, Krājums, I-3303. lpp., 21. punkts, un 2007. gada 13. septembra spriedumu lietā C-260/04 Komisija/Itālija, Krājumā vēl nav publicēts, 24. punkts), pieprasa, lai valsts tiesību aktos tiktu paredzēta iespēja, ka pretendentam, kuram lēmums ir nelabvēlīgs, ir tiesības izvirzīt prasību izbeigt iespējamu šo pienākumu pārkāpumu un/vai prasību izbeigt turpināt šo pienākumu pārkāpšanu?

               2)

               Gadījumā, ja uz 1. prejudiciālo jautājumu tiktu atbildēts noraidoši: vai iepriekš minētie pārskatāmības pienākumi pieder pie Eiropas Kopienu paražu tiesībām tādā izpratnē, ka tie jau tiek ilgstoši un pastāvīgi, vienlīdzīgi un vispārēji piemēroti, un visas dalībvalstis tos ir atzinušas kā saistošas tiesību normas?

               3)

               Vai 1. prejudiciālajā jautājumā norādītie pārskatāmības pienākumi pieprasa, lai gadījumos, kad tiek lūgts veikt grozījumus pakalpojumu koncesiju līgumā, ieskaitot konkursa laikā norādīta apakšuzņēmuma nomaiņu, par šo jautājumu ir jāuzsāk jauns konkurss, garantējot adekvātu atklātību, respektīvi, pamatojoties uz kādiem kritērijiem šāda konkursa atklāšana būtu obligāta prasība?

               4)

               Vai 1. prejudiciālajā jautājumā norādītie pārskatāmības pienākumi ir interpretējami tādejādi, ka pienākumu pārkāpumu gadījumā, kas īstenots saistībā ar pakalpojumu koncesijām, ir uzteicams līgums, kas noslēgts pārkāpuma rezultātā un ir vērsts uz ilgstošu saistību tiesību attiecību pamatojumu vai grozījumu?

               5)

               Vai 1. prejudiciālajā jautājumā norādītie principi un pārskatāmības pienākumi un EKL 86. panta 1. punkts, vajadzības gadījumā apvienojumā ar 2. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 2. punktu Komisijas 1980. gada 25. jūnija Direktīvā 80/723/EEK par dalībvalstu un publisku uzņēmumu finansiālo attiecību pārskatāmību (1) un 1. panta 9. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvā 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (2), ir interpretējami tādejādi, ka uzņēmumam kā publiskam uzņēmumam, respektīvi, līgumslēdzēja iestādei ir jāievēro pārskatāmības pienākumi, ja

                           —

                           to dibinājusi vietējā iestāde, lai tas īstenotu atkritumu savākšanas un ielu tīrīšanas darbus, bet tas īsteno saimniecisko darbību arī brīvajā tirgū,

                           —

                           šai iestādei pieder 51 % kapitāla daļu no šī uzņēmuma, taču sabiedrības dalībnieku lēmumi var tikt pieņemti tikai ar trīs ceturtdaļu vairākumu,

                           —

                           šī iestāde veido tikai vienu ceturtdaļu no šī uzņēmuma uzraudzības padomes dalībniekiem, ieskaitot uzraudzības padomes priekšsēdētāju, un

                           —

                           tas vairāk kā pusi no apgrozījuma gūst, pateicoties savstarpējiem līgumiem par atkritumu savākšanu un ielu tīrīšanu šīs iestādes teritorijā, turklāt tā refinansējumu gūst no iedzīvotāju apmaksātajām pašvaldības nodevām?

      (1)  OV L 195, 35. lpp.; Komisijas 2000. gada 26. jūlija Direktīva 2000/52/EK, ar ko groza Direktīvu 80/723/EEK par dalībvalstu un publisko uzņēmumu finansiālo attiecību pārredzamību (OV L 193, 75. lpp.).

      (2)  OV L 134, 114. lpp.


title: Lieta T-212/12: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra rīkojums — Ålands Industrihus /Komisija

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/38

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra rīkojums — Ålands Industrihus/Komisija
   (Lieta T-212/12) (1)

   2012/C 355/83
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 227, 28.07.2012.


title: Lieta F-35/09: Prasība, kas celta 2009. gada 2. aprīlī — Visser-Fornt Raya/Eiropols

text:
               18.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 167/26

         Prasība, kas celta 2009. gada 2. aprīlī — Visser-Fornt Raya/Eiropols
   (Lieta F-35/09)
   2009/C 167/49
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Maria Teresa Visser-Fornt Raya, Hāga (Nīderlande) (pārstāvis — P. de Casparis)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Eiropols)

      Strīda priekšmets un apraksts

   2008. gada 12. jūnija lēmuma, ar kuru prasītāja tiek informēta par neiespējamību piedāvāt viņai pastāvīgu amatu, kā arī 2009. gada 7. janvāra lēmuma, ar kuru tiek noraidīta par pirmo lēmumu iesniegtā sūdzība, atcelšana

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2008. gada 12. jūnija lēmumu, ar kuru atbildētājs prasītājai ir norādījis, ka nevar viņai piedāvāt pastāvīgu darbu, kā arī par viņas sūdzību pieņemto 2009. gada 7. janvāra lēmumu, kurā par nepamatotiem atzīti iebildumi, kurus prasītāja ir izvirzījusi pret 2008. gada 12. jūnija lēmumu;

               —

               piespriest Eiropolam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-337/12: Prasība, kas celta 2012. gada 30. jūlijā — El Hogar Perfecto del Siglo XXI /ITSB — Wenf International Advisers ( “Sacacorchos” )

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/38

         Prasība, kas celta 2012. gada 30. jūlijā — El Hogar Perfecto del Siglo XXI/ITSB — Wenf International Advisers (“Sacacorchos”)
   (Lieta T-337/12)
   2012/C 287/68
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: El Hogar Perfecto del Siglo XXI, SL (Madride, Spānija) (pārstāvji — C. Ruiz Gallegos un E. Veiga Conde, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Wenf International Advisers LTD (Tortola, Virdžīnu salas)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju trešās padomes 2012. gada 1. jūnija lēmumu lietā R 89/2011-3;

               —

               piespriest ITSB un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēts Kopienas modelis, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: koŗķvilķa modelis — reģistrēts Kopienas modelis Nr. 0 0083 0831-0001

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Wenf International Advisers LTD

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: agrāks valsts modelis pudeļu attaisāmajam

      Anulēšanas nodaļas lēmums: prasību apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 6/2002 4. un 6. panta 1. punkta pārkāpums

               —

               Regulas Nr. 6/2002 4. un 6. panta 2. punkta pārkāpums


title: Lieta C-586/08: Tiesas (astotā palāta) 2009. gada 17. decembra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Angelo Rubino/Ministero dell'Università e della Ricerca (Direktīva 2005/36/EK — Diplomu atzīšana — Jēdziens reglamentēta profesija — Iepriekš noteikta skaita kandidātu atlase uz salīdzinoša vērtējuma pamata, piešķirot kvalifikāciju uz noteiktu laiku — Valsts zinātniskā kvalifikācija — Universitātes profesors)

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/11

         Tiesas (astotā palāta) 2009. gada 17. decembra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Angelo Rubino/Ministero dell'Università e della Ricerca
   (Lieta C-586/08) (1)

   (Direktīva 2005/36/EK - Diplomu atzīšana - Jēdziens “reglamentēta profesija” - Iepriekš noteikta skaita kandidātu atlase uz salīdzinoša vērtējuma pamata, piešķirot kvalifikāciju uz noteiktu laiku - Valsts zinātniskā kvalifikācija - Universitātes profesors)
   2010/C 51/17
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Angelo Rubino

      Atbildētājs: Ministero dell'Università e della Ricerca

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — EKL 3. panta 1. punkta c) apakšpunkta un 47. panta, Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru neatzīst citā dalībvalstī iegūtu universitātes profesora profesionālo kvalifikāciju

      Rezolutīvā daļa:

   Fakts, ka sākt strādāt šādā profesijā var tikai tie kandidāti, kas ir veiksmīgi izturējuši atlases procedūru, kurā tiek izvēlēts iepriekš noteikts personu skaits, pamatojoties uz kandidātu salīdzinošu izvērtēšanu, nevis piemērojot vispārējus kritērijus, un kuras rezultātā tiek piešķirta kvalifikācija uz precīzi noteiktu laiku, nenozīmē, ka minētā profesija ir reglamentēta profesija Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē.
   Tomēr ar EKL 39. un 43. pantu tiek pieprasīts, lai citās dalībvalstīs iegūtās kvalifikācijas tiek atbilstīgi un pienācīgi ņemtas vērā šādas procedūras ietvaros.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009.


title: Lieta F-53/10: Civildienesta tiesas 2010. gada 3. septembra rīkojums — Hecq /Komisija

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/69

         Civildienesta tiesas 2010. gada 3. septembra rīkojums — Hecq/Komisija
   (Lieta F-53/10)
   ()
   2011/C 30/138
   Tiesvedības valoda — franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.


title: Lieta C-550/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 29. decembrī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) — Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof/E un F

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 29. decembrī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) — Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof/E un F

   (Lieta C-550/09)
   2010/C 148/18
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Düsseldorf

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

      Atbildētāji: E un F

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tādas organizācijas iekļaušana sarakstā, pamatojoties uz Padomes 2001. gada 27. decembra Regulas (EK) Nr. 2580/2001 (1) 2. pantu, kas nav cēlusi prasību par attiecīgo lēmumu atcelšanu, — attiecīgā gadījumā, ņemot vērā grozīto procedūru, kas paredzēta Eiropas Savienības Padomes 2007. gada 28. jūnija Lēmumā (2007/445/EK (2)), — ir uzskatāma par spēkā esošu jau no paša sākuma, pat tad, ja minētā iekļaušana sarakstā ir notikusi, pārkāpjot procesuālās pamatgarantijas?

               2)

               Vai Padomes 2001. gada 27. decembra Regulas (EK) Nr. 2580/2001 2. un 3. pants ir interpretējami tādējādi, ka līdzekļi, citi finanšu aktīvi un saimnieciskie resursi ir darīti pieejami šīs regulas 2. panta 3. punktā minētajā sarakstā iekļautajai juridiskajai personai, grupai vai organizācijai, vai ka ir notikusi līdzdalība tādās darbībās, kuru mērķis ir izvairīties no šī noteikuma piemērošanas, arī tādā gadījumā, ja šos resursus nodevusī persona pati ir attiecīgās juridiskās personas, grupas vai organizācijas locekle?

               3)

               Vai Padomes 2001. gada 27. decembra Regulas (EK) Nr. 2580/2001 2. un 3. pants ir interpretējami tādējādi, ka līdzekļi, citi finanšu aktīvi un saimnieciskie resursi ir darīti pieejami šīs regulas 2. panta 3. punktā minētajā sarakstā iekļautajai juridiskajai personai, grupai vai organizācijai, vai ka ir notikusi līdzdalība tādās darbībās, kuru mērķis ir izvairīties no šī noteikuma piemērošanas, arī tādā gadījumā, ja attiecīgajai juridiskajai personai, grupai vai organizācijai paredzētie finanšu aktīvi (kaut vai tikai netieši) jau atrodas to rīcībā?

      (1)  Padomes 2001. gada 27. decembra Regula (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām (OV L 344, 70. lpp.).

      (2)  Padomes 2007. gada 28. jūnija Lēmums Nr. 2007/445/EK, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Lēmumus 2006/379/EK un 2006/1008/EK (OV L 169, 58. lpp.).


title: Lieta T-753/14: Prasība, kas celta 2014. gada 14. novembrī  – Ice Mountain Ibiza /ITSB – Etyam  ( “ocean beach club ibiza” )

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/36

         Prasība, kas celta 2014. gada 14. novembrī – Ice Mountain Ibiza/ITSB – Etyam (“ocean beach club ibiza”)
   (Lieta T-753/14)
   (2015/C 026/47)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ice Mountain Ibiza, SL (San Antonio, Spānija) (pārstāvji – J. L. Gracia Albero un F. Miazzetto, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Etyam, SL (Baleāru salas, Spānija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “ocean beach club ibiza” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 610 491

      Process ITSB: daļējs iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 31. jūlija lēmums lietā R 2293/2013–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot visus izdevumus, kas līdz šim datumam ir radušies procesā ITSB Iebildumu nodaļā, Apelāciju pirmajā padomē un iepriekšējās stadijās, kā rezultātā ir tikusi celta šī prasība.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšunkta pārkāpums.


title: Lieta C-594/14: Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 10. decembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Simona Kornhaas/Thomas Dithmar, Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd maksātnespējas administrators Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Maksātnespējas procedūras — Regula (EK) Nr. 1346/2000 — 4. panta 1. punkts — Piemērojamo tiesību noteikšana — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā sabiedrības vadītājam ir paredzēts pienākums atlīdzināt tai maksājumus, kas veikti pēc maksātnespējas iestāšanās — Šī tiesiskā regulējuma piemērošana sabiedrībai, kas dibināta citā dalībvalstī — LESD 49. un 54. pants — Brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojums — Neesamība

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/5

         Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 10. decembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Simona Kornhaas/Thomas Dithmar, Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd maksātnespējas administrators
   (Lieta C-594/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Maksātnespējas procedūras - Regula (EK) Nr. 1346/2000 - 4. panta 1. punkts - Piemērojamo tiesību noteikšana - Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā sabiedrības vadītājam ir paredzēts pienākums atlīdzināt tai maksājumus, kas veikti pēc maksātnespējas iestāšanās - Šī tiesiskā regulējuma piemērošana sabiedrībai, kas dibināta citā dalībvalstī - LESD 49. un 54. pants - Brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojums - Neesamība)
   (2016/C 048/07)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Simona Kornhaas

      Atbildētājs: Thomas Dithmar, Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd maksātnespējas administrators

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tā piemērošanas jomā ietilpst prasība, kas ir vērsta pret sabiedrības, kura dibināta saskaņā ar Anglijas vai Velsas tiesībām un attiecībā uz kuru Vācijā ir uzsākta maksātnespējas procedūra, vadītāju un ko Vācijas tiesā cēlis šīs sabiedrības administrators, prasot uz tādas valsts tiesību normas kā GmbHG 64. panta 2. punkta pirmais teikums pamata atmaksāt maksājumus, ko šis vadītājs veicis pirms maksātnespējas procedūras sākšanas, bet pēc dienas, kurā šīs sabiedrības maksātnespējas iestāšanās tikusi konstatēta;

               2)

               LESD 49. un 54. pants pieļauj tādas valsts tiesību normas kā GmbHG 64. panta 2. punkta pirmais teikums piemērošanu tādas sabiedrības vadītājam, kura ir dibināta saskaņā ar Anglijas vai Velsas tiesībām un attiecībā uz kuru Vācijā ir tikusi uzsākta maksātnespējas procedūra.

      (1)  OV C 127, 20.4.2015.