title: Lieta C-683/13: Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 19. jūnija rīkojums ( Tribunal do Trabalho da Covilhã – Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA  u.c./ Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Personas datu apstrāde — Direktīva 95/46/EK — 2. pants — “Personas datu” jēdziens — 6. un 7. pants — Principi, kas saistīti ar datu kvalitāti un datu apstrādes likumīgumu — 17. pants — Datu apstrādes drošība — Darba ņēmēju darba laiks — Darba laika reģistrs — Valsts kompetentās iestādes darba apstākļu uzraudzības jautājumos piekļuve — Darba devēja pienākums darīt pieejamu darba laika reģistru veidā, kas dotu tam tūlītēju piekļuvi

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/11

         Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 19. jūnija rīkojums (Tribunal do Trabalho da Covilhã – Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA u.c./Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT)

   (Lieta C-683/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Personas datu apstrāde - Direktīva 95/46/EK - 2. pants - “Personas datu” jēdziens - 6. un 7. pants - Principi, kas saistīti ar datu kvalitāti un datu apstrādes likumīgumu - 17. pants - Datu apstrādes drošība - Darba ņēmēju darba laiks - Darba laika reģistrs - Valsts kompetentās iestādes darba apstākļu uzraudzības jautājumos piekļuve - Darba devēja pienākums darīt pieejamu darba laika reģistru veidā, kas dotu tam tūlītēju piekļuvi)
   2014/C 261/18
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunal do Trabalho da Covilhã

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA, Domingos Sequeira de Almeida, Luis Mesquita Soares Moutinho, Rui Teixeira Soares de Almeida, André de Carvalho e Sousa

      Atbildētāja: Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti 2. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādam darba laika reģistram, kāds ir aplūkots pamatlietā, kurā attiecībā uz katru darbinieku ir norādīts darba laika sākuma un beigu laiks, iekļaujot attiecīgos pārtraukumus vai pauzes, ir piemērojams “personas datu” jēdziens šīs tiesību normas izpratnē;

               2)

               Direktīvas 95/46 6. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts, kā arī 7. panta c) un e) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds aplūkots pamatlietā, ar kuru darba devējam ir noteikts pienākums darīt pieejamu darba laika reģistru valsts kompetentajai iestādei darba apstākļu uzraudzības jautājumos veidā, kas dotu tam tūlītēju piekļuvi, ciktāl šis pienākums ir nepieciešams, lai šī iestāde varētu veikt savu uzdevumu uzraudzīt tiesiskā regulējuma darba apstākļu jomā piemērošanu, īpaši attiecībā uz darba laiku;

               3)

               Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai darba devējam noteiktais pienākums sniegt valsts kompetentajai iestādei darba apstākļu uzraudzības jautājumos pieeju darba laika reģistram veidā, kas dotu tam tūlītēju piekļuvi, var tikt uzskatīts par nepieciešamu, lai šī iestāde varētu izpildīt savu uzraudzības uzdevumu, veicinot efektīvāku tiesiskā regulējuma darba apstākļu jomā, īpaši tiesiskā regulējuma attiecībā uz darba laiku, piemērošanu, un, apstiprinošas atbildes gadījumā, – vai piemērotās sankcijas nolūkā nodrošināt Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvā 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem noteikto prasību efektīvu piemērošanu atbilst samērīguma principam.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014.


title: lieta C-508/04: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 10. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība — Transpozīcijas pasākumi)

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/2

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 10. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika
   (lieta C-508/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 92/43/EEK - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - Transpozīcijas pasākumi)
   (2007/C 140/03)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. van Bēks [M. van Beek] un B. Šima [B. Schima], pārstāvji, M. Langs [M. Lang], avocat)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāvji — E. Rīdls [E. Riedl] un H. Dosi [H. Dossi], pārstāvji
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.) nepilnīga un nepareiza transponēšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar 1. panta e), g) un i) punktu, 6. panta 1. un 2. punktu, 12. un 13. pantu, kā arī 16. panta 1. punktu un 22. panta b) punktu Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvā 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību;

               2)

               pārējā daļā prasība ir noraidīta;

               3)

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 45, 19.02.2005.


title: Lieta C-347/09: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 15. septembra spriedums ( Bezirksgericht Linz (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Jochen Dickinger, Franz Ömer (Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts monopols kazino spēļu rīkošanai internetā — Pieļaujamības nosacījumi — Ekspansionistiska komercdarbības politika — Citās dalībvalstīs veikta azartspēļu rīkotāju kontrole — Monopola piešķiršana vienai privāto tiesību sabiedrībai — Iespēja iegūt monopolu vienīgi kapitālsabiedrībām, kuru juridiskā adrese ir valsts teritorijā — Aizliegums monopola īpašniekam izveidot filiāli ārvalstīs ārpus reģistrācijas dalībvalsts)

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 15. septembra spriedums (Bezirksgericht Linz (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Jochen Dickinger, Franz Ömer

   (Lieta C-347/09) (1)

   (Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts monopols kazino spēļu rīkošanai internetā - Pieļaujamības nosacījumi - Ekspansionistiska komercdarbības politika - Citās dalībvalstīs veikta azartspēļu rīkotāju kontrole - Monopola piešķiršana vienai privāto tiesību sabiedrībai - Iespēja iegūt monopolu vienīgi kapitālsabiedrībām, kuru juridiskā adrese ir valsts teritorijā - Aizliegums monopola īpašniekam izveidot filiāli ārvalstīs ārpus reģistrācijas dalībvalsts)
   2011/C 319/04
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bezirksgericht Linz

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Jochen Dickinger, Franz Ömer

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bezirksgericht Linz — EKL 43. un 49. panta interpretācija — Tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru, paredzot sankcijas, ir aizliegts rīkot azartspēles bez kompetentas iestādes piešķirtas koncesijas, bet kurā ir paredzēta šāda iespēja koncesiju saņemt uz maksimums 15 gadiem kapitālsabiedrībai ar atrašanās vietu valsts teritorijā, kurai nav meitas sabiedrības ārvalstīs

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Savienības tiesības, it īpaši EKL 49. pants, nepieļauj kriminālsodu piemērošanu, ja tiek pārkāpts tāds azartspēļu organizēšanas monopols kā kazino spēļu, kas tiek piedāvātas internetā, organizēšanas monopols, kāds ir paredzēts pamata lietā minētajā valsts tiesiskajā regulējumā, ja tāds tiesiskais regulējums neatbilst šo tiesību normām;

               2)

               EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams azartspēļu pakalpojumiem, kurus internetā uzņemošās dalībvalsts teritorijā piedāvā pakalpojuma sniedzējs, kurš reģistrēts citā dalībvalstī, neraugoties uz to, ka šis pakalpojuma sniedzējs:

                           —

                           uzņemošajā dalībvalstī ir apgādāts ar konkrētu informācijas tehnoloģiju infrastruktūru, piemēram, ar serveri, un

                           —

                           izmanto uzņemošajā dalībvalstī reģistrēta pakalpojumu sniedzēja informātikas atbalsta pakalpojumus, lai sniegtu savus pakalpojumus patērētājiem, kas arī atrodas tajā pašā dalībvalstī;

               3)

               EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           a)

                           dalībvalstij, kura patērētāju aizsardzību azartspēļu jomā tiecas nodrošināt īpaši augstā līmenī, var būt pamats uzskatīt, ka, piešķirot tikai vienu monopolu par labu vienai struktūrai, kura atrodas stingrā valsts iestāžu kontrolē, ir iespējams kontrolēt ar šo nozari saistīto noziedzību un pietiekami efektīvi īstenot mērķi novērst pamudinājumu uz pārmērīgiem tēriņiem saistībā ar spēlēm un cīnīties pret atkarību no tām;

                           b)

                           valsts tiesiskajam regulējumam, ar ko tiek ieviests monopols azartspēļu jomā, kas ļauj tā īpašniekam īstenot ekspansionistisku politiku, lai tas būtu saderīgs ar mērķiem cīnīties pret noziedzību un mazināt iespējas spēlēt azartspēles, ir:

                                       —

                                       jāpamatojas uz atzinumu, ka attiecīgajā dalībvalstī ar azartspēlēm saistītās noziedzīgās vai krāpnieciskās darbības un atkarība no azartspēlēm ir problēma, kuru var atrisināt, izvēršot atļautas un reglamentētas darbības, un

                                       —

                                       jāatļauj tikai tāda reklāma, kas ir samērīga un kuras apjoms nepārsniedz to, kāds vajadzīgs, lai virzītu patērētājus izmantot kontrolētus spēļu tīklus;

                           c)

                           apstāklis, ka viena dalībvalsts ir izvēlējusies tādu aizsardzības sistēmu, kas atšķiras no tās, ko pieņēmusi otra dalībvalsts, nevar ietekmēt novērtējumu par šajā jomā pieņemto noteikumu nepieciešamību un samērīgumu; tas ir jāizvērtē tikai atkarībā no attiecīgās dalībvalsts valsts iestāžu izvirzītajiem mērķiem un aizsardzības līmeņa, ko tās paredzējušas nodrošināt.

      (1)  OV C 282, 21.11.2009.


title: Lietas T-437/03 izslēgšana no reģistra

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/64

         Lietas T-437/03 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 217/137)

      (tiesvedības valoda — franču)

   2005. gada 7. jūnijā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-437/03 Anne-Marie Mathieu/Eiropas Kopienu Komisija.

      (1)  OV C 59, 06.03.2004.


title: Lieta T-235/08: Vispārējās tiesas 2013. gada 7. februāra spriedums — Acron un Dorogobuzh /Padome (Dempings — Krievijas izcelsmes amonija nitrāta šķīdumu imports — Pieteikums veikt daļēju starpposma pārskatīšanu — Normālā vērtība — Eksporta cena — Regulas (EK) Nr. 384/96 1. un 2. pants (tagad–Regulas (EK) Nr. 1225/2009 1. un 2. pants))

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/15

         Vispārējās tiesas 2013. gada 7. februāra spriedums — Acron un Dorogobuzh/Padome
   (Lieta T-235/08) (1)

   (Dempings - Krievijas izcelsmes amonija nitrāta šķīdumu imports - Pieteikums veikt daļēju starpposma pārskatīšanu - Normālā vērtība - Eksporta cena - Regulas (EK) Nr. 384/96 1. un 2. pants (tagad–Regulas (EK) Nr. 1225/2009 1. un 2. pants))
   2013/C 101/32
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Acron OAO (Maskava, Krievija) un Dorogobuzh OAO (Maskava) (pārstāvji — sākotnēji P. Vander Schueren, vēlāk B. Evtimov, advokāti, un D. O’Keeffe, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix un B. Driessen, pārstāvji, kuriem sākotnēji palīdzēja, G. Berrisch un G. Wolf, avocats, vēlāk G. Berrisch)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un K. Talabér-Ritz) un Fertilizers Europe (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — B. O’Connor, solicitor, un S. Gubel, avocat)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2008. gada 10. marta Regulu (EK) Nr. 236/2008, ar ko izbeidz saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 3. punktu veikto daļēju starpposma antidempinga maksājuma pārskatīšanu Krievijas izcelsmes amonija nitrāta importam (OV L 75, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Acron OAO un Dorogobuzh OAO sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes un Fertilizers Europe tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 209, 15.08.2008.


title: Lieta T-466/08: Prasība, kas celta 2008. gada 21. oktobrī — Lancôme /ITSB — Focus Magazin Verlag ( ACNO FOCUS )

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/36

         Prasība, kas celta 2008. gada 21. oktobrī — Lancôme/ITSB — Focus Magazin Verlag (“ACNO FOCUS”)
   (Lieta T-466/08)
   (2009/C 6/72)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Parīze (Francija) (pārstāvji — A. von Mühlendahl un J. Pagenberg, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Focus Magazin Verlag GmbH, Minhene (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 29. jūlija lēmumu lietā R 1796/2007-1;

               —

               noraidīt otras procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces iesniegto iebildumu pret attiecīgās Kopienas preču zīmes reģistrāciju, ciktāl iebildums ir balstīts uz preču zīmi, kas pretstatīta iebildumu procesā, un turklāt ir balstīts uz sajaukšanas iespēju Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tiesāšanās izdevumus, kas prasītājai radušies procesā Apelāciju padome; un

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tiesāšanās izdevumus, kas prasītājai radušies procesā Apelāciju padomē, ja otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece iestātos izskatāmajā lietā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ACNO FOCUS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3272705

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas preču zīmes reģistrācija Nr. 39407564 vārdiskai preču zīmei “FOCUS” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5., 6., 7., 8., 9., 14., 15., 16., 18., 20., 21., 24., 25., 26., 28., 29., 30., 33., 34., 36., 38., 39., 41. un 42. klasē; Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 453720 attiecībā uz precēm, kas cita starpā ietilpst 3. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā apmierināt iebildumu

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 42. panta 3. punkta saistībā ar 43. panta 2. punktu pārkāpums, jo Apelāciju padome pieļāvusi kļūdu savā nostājā, ka otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece var atsaukties uz precēm, kas ietilpst 3. klasē, lai iebilstu pret attiecīgās Kopienas preču zīmes reģistrāciju; Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome pieļāvusi kļūdu, atzīstot, ka pastāv attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja.


title: Lieta T-224/13: Prasība, kas celta 2013. gada 22. aprīlī — Melitta France /Komisija

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/36

         Prasība, kas celta 2013. gada 22. aprīlī — Melitta France/Komisija
   (Lieta T-224/13)
   2013/C 171/68
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Melitta France (Chezy-sur-marne, Francija) (pārstāvis — H. Weil, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt, lēmumam stājoties spēkā nekavējoties, pamatojoties uz LESD 263. pantu, Komisijas 2013. gada 7. februāra Direktīvu 2013/2/ES par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu I pielikuma grozījumiem, ciktāl ar to “ar lokanu materiālu (piemēram, plastikāta plēvi, alumīniju vai papīru) aptīti rullīši, caurulītes un cilindri” ir ietverti iepakojumu paraugu sarakstā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pirmajiem pieciem lietā T-202/13 Group’Hygiène/Komisija izvirzītajiem pamatiem.


title: Lieta T-211/15 P: Vispārējās tiesas 2015. gada 23. novembra rīkojums – Necci/Komisija

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/75

         Vispārējās tiesas 2015. gada 23. novembra rīkojums – Necci/Komisija
   (Lieta T-211/15 P) (1)

   (2016/C 038/101)
   Tiesvedības valoda – franču
   Apelācijas palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 205, 22.6.2015.


title: Lieta C-355/06: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 18. oktobrī ( Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — J. A. van der Steen / Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht-Gooi/kantoor Utrecht (Sestā PVN direktīva — Neatkarīga saimnieciskā darbība — Sabiedrība ar ierobežotu atbildību — Darbību izpilde, ko sabiedrības vārdā veic viena fiziska persona, kas vienlaikus ir administrators, akcionārs un nodarbinātais)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/19

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 18. oktobrī (Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — J. A. van der Steen/Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht-Gooi/kantoor Utrecht

   (Lieta C-355/06) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Neatkarīga saimnieciskā darbība - Sabiedrība ar ierobežotu atbildību - Darbību izpilde, ko sabiedrības vārdā veic viena fiziska persona, kas vienlaikus ir administrators, akcionārs un nodarbinātais)
   (2007/C 315/31)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Gerechtshof te Amsterdam
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: J. A. van der Steen

      Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht-Gooi/kantoor Utrecht

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gerechtshof te Amsterdam — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem interpretācija — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) 4. panta 1. punkta interpretācija — Patstāvīgas saimnieciskas darbības jēdziens — Fiziska persona, kuras vienīgais pienākums ir izpildīt darbus, kas izriet no sabiedrības ar ierobežotu atbildību darbībām, kuras vienīgais izpilddirektors, akcionārs un personāla loceklis ir minētā persona
   Rezolutīvā daļa:
   Piemērojot Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze 4. panta 4. punkta otro daļu, fiziska persona, kas pilnībā darbojas sabiedrības, kas ir nodokļa maksātāja, vārdā un uz tās rēķina, pamatojoties uz darba līgumu, kas to saista ar šo sabiedrību, turklāt esot vienīgais tās dalībnieks, vadītājs un personāla loceklis, pati nav uzskatāma par nodokļa maksātāju minētās direktīvas 4. panta 1. punkta izpratnē.

      (1)  OV C 294, 2.12.2006.


title: Lieta C-52/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. janvārī iesniedza Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – “SEGRO” Kft./Vas Megyei Kormányhivatal Sárvári Járási Földhivatala

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. janvārī iesniedza Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – “SEGRO” Kft./Vas Megyei Kormányhivatal Sárvári Járási Földhivatala

   (Lieta C-52/16)
   (2016/C 136/22)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: “SEGRO” Kft.

      Atbildētāja: Vas Megyei Kormányhivatal Sárvári Járási Földhivatala

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. un 63. pants un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. un 47. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā apstrīdētais, kurā – neizsverot citus kritērijus – ir noteikts pienākums atcelt lietošanas tiesības uz lauksaimniecības nekustamo īpašumu, kas ir reģistrētas uz komercsabiedrību vai fizisko personu vārda, kuras nav īpašnieka tuvi radinieki, vienlaikus nenosakot izbeigto lietošanas tiesību īpašniekiem atlīdzību par tiem nodarītajiem mantiskajiem zaudējumiem, kas, lai arī nav paredzēta saistībā ar norēķinu starp līgumslēdzējām pusēm, izriet no spēkā esošajiem līgumiem?

               2)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. un 63. pants un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. un 47. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā apstrīdētais, kurā – neizsverot citus kritērijus – ir noteikts pienākums atcelt lietošanas tiesības uz lauksaimniecības nekustamo īpašumu, kas ir reģistrētas uz komercsabiedrību vai fizisko personu vārda, kuras nav īpašnieka tuvi radinieki, saskaņā ar pirms 2014. gada 30. aprīļa noslēgtajiem līgumiem, un vienlaikus izbeigto lietošanas tiesību īpašniekiem ir noteikta atlīdzība par mantiskajiem zaudējumiem, kas, lai arī nav paredzēta saistībā ar norēķinu starp līgumslēdzējām pusēm, izriet no spēkā esošajiem līgumiem?


title: Lieta C-192/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Korkein hallinto-oikeus (Somija) 2008. gada 8. maija rīkojumu — TeliaSonera Finland Oyj

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Korkein hallinto-oikeus (Somija) 2008. gada 8. maija rīkojumu — TeliaSonera Finland Oyj

   (Lieta C-192/08)
   (2008/C 197/12)
   Tiesvedības valoda — somu
   Iesniedzējtiesa
   Korkein hallinto-oikeus
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: TeliaSonera Finland Oyj

      Atbildētājs: Viestintävirasto, iMEZ Ab

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/19/EK (1) par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (Piekļuves direktīva) 4. panta 1. punkts, ko skata kopā, pirmkārt, ar direktīvas preambulas piekto, sesto un astoto apsvērumu un, otrkārt, ar direktīvas 8. un 5. pantu, ir interpretējams tādējādi, ka:

                           a)

                           tādā valsts tiesību normā kā Komunikāciju tirgus likuma 39. panta 1. punkts var noteikt, ka katram telekomunikāciju uzņēmumam ir pienākums pārrunāt savstarpēju savienojumu ar citiem telekomunikāciju uzņēmumiem, un, ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša,

                           b)

                           valsts pārvaldes iestāde pienākumu veikt pārrunas var uzskatīt par neizpildītu, ja telekomunikāciju uzņēmums, kam nav būtiskas ietekmes tirgū, ir piedāvājis citam uzņēmumam savstarpēju savienojumu ar nosacījumiem, kas, kā uzskata iestāde, ir pilnīgi vienpusēji izdevīgi un kavē konkurences tirgus attīstību gala lietotāju līmenī, jo tie faktiski traucē otrajam uzņēmumam saviem klientiem piedāvāt iespēju sūtīt MMS gala lietotājiem, kas ir pieslēgti telekomunikāciju uzņēmuma tīklam, un, ja arī uz šo jautājumu atbilde ir apstiprinoša,

                           c)

                           valsts pārvaldes iestāde ar savu lēmumu minētajam telekomunikāciju uzņēmumam, kam tātad nav būtiskas ietekmes tirgū, var uzdot labā ticībā veikt pārrunas par SMS un MMS pakalpojumu savstarpēju savienojumu starp uzņēmumu sistēmām tādējādi, ka komerciālajās pārrunās tiek ņemti vērā mērķi, kurus cenšas panākt ar savstarpēju savienojumu, un pārrunas tiek veiktas, pamatojoties uz to, ka ir jāpanāk SMS un MMS pakalpojumu savietojamība starp uzņēmumu sistēmām, kā rezultātā lietotāji var izmantot telekomunikāciju uzņēmumu komunikāciju pakalpojumus?

               2.

               Vai atbildes uz šiem jautājumiem ir atkarīgas no tā, kāda ir iMEZ Ab tīkla būtība un tā, vai iMEZ Ab ir uzskatāms par publisko elektronisko komunikāciju tīklu operatoru?

      (1)  OV L 108, 7. lpp.


title: Lieta T-418/17: Prasība, kas celta 2017. gada 4. jūlijā – Eduard Meier/EUIPO – Calzaturificio Elisabet (“Safari Club”)

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/55

         Prasība, kas celta 2017. gada 4. jūlijā – Eduard Meier/EUIPO – Calzaturificio Elisabet (“Safari Club”)
   (Lieta T-418/17)
   (2017/C 277/79)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eduard Meier GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvji – S. Schicker un M. Knitter, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Calzaturificio Elisabet Srl (Monte Urano, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Safari Club” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 186 036

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 2. maija lēmums lietā R 1158/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-675/13: Prasība, kas celta 2013. gada 16. decembrī — K Chimica/ECHA

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/41

         Prasība, kas celta 2013. gada 16. decembrī — K Chimica/ECHA

   (Lieta T-675/13)
   2014/C 45/72
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: K Chimica Srl (Mirano (VE), Itālija) (pārstāvji — R. Buizza un M. Rota, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ECHA2013. gada 15. oktobra Lēmumu (2013) 3665 un atzīt K Chimica MVU statusu;

               —

               piemērot MVU paredzēto samazināto nodevu;

               —

               atcelt rēķinu Nr. 10029302 EUR 9 300 apmērā, kas tika aprēķināti kā starpība, kas jāmaksā par K Chimica piemēroto pilnas summas nodevu;

               —

               atcelt administratīvo sodu EUR 19 900 apmērā, kas uzlikts ECHA atbilstoši rēķinam Nr. 10043954.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats ir saistīts ar Komisijas Ieteikuma 2003/361/EK par mikro, mazo un vidējo uzņēmumu definīciju interpretāciju.

                           —

                           Šajā sakarā prasītāja norāda, ka, lai uzņēmumu klasificētu MVU kategorijā, jāpārbauda, vai attiecīgais uzņēmums ir neatkarīgs, vai arī tas ir ietverts uzņēmumu grupā. Atkarībā no šī uzņēmuma lomas, ir jāņem vērā grupas uzņēmumu un it īpaši “asociēto” un “saistīto” uzņēmumu finanšu dati.

                           —

                           Šajā sakarā tā paskaidro, ka atbilstoši pamatnormai par attiecīgā uzņēmuma izmēra novērtēšanu šī uzņēmuma datiem ir jāpievieno:

                                       i)

                                       Dati no iespējami asociētajiem uzņēmumiem, kuru pozīcija ir tūlīt pirms vai pēc šī aplūkojamā uzņēmuma atbilstoši līdzdalībai kapitālā vai piederošo balsošanas tiesību procentuālajai daļai. Izvēlētajiem šādi aprēķinātajiem datiem par uzņēmumiem, kuri ir asociēti ar attiecīgo uzņēmumu, ir jāpievieno visi dati saistībā ar tiem uzņēmumiem, kas, iespējams, ir “saistīti” ar šādiem “asociētajiem” uzņēmumiem.

                                       ii)

                                       Visi dati saistībā ar iespējamiem tieši vai netieši ar attiecīgo uzņēmumu “saistītiem” uzņēmumiem. Visiem datiem par ar attiecīgo uzņēmumu saistītiem uzņēmumiem — atbilstoši līdzdalībai kapitālā vai piederošo balsošanas tiesību procentuālajai daļai — ir jāpievieno dati par iespējamiem tiem uzņēmumiem, kas ir asociēti ar tiem, kuri ir saistīti ar attiecīgo uzņēmumu un kuru pozīcija ir tūlīt pirms vai pēc šiem pēdējiem minētajiem uzņēmumiem.

               2)

               Otrais pamats ir par K Chimica neatzīšanu par MVU.

                           —

                           Šajā sakarā prasītāja norāda, ka atbilstoši Ieteikuma pielikuma 6. pantam attiecīgi dati, kas ļauj K Chimica klasificēt kā MVU, ir šādi:

                                       i)

                                       visi dati saistībā ar K Chimica;

                                       ii)

                                       visi dati saistībā ar I.C.B. S.r.l.;

                                       iii)

                                       40 % no datiem saistībā ar Medini Ltd;

                                       iv)

                                       36,66 % no datiem saistībā ar ALO Immobilien GmbH.


title: Lieta F-44/11: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 28. jūnija rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Reglamenta 34. panta 1. un 6. punkts — Prasības pieteikums, kas ir nosūtīts pa faksu prasības celšanai noteiktajā termiņā, kuram, pamatojoties uz apsvērumiem par attālumu, ir pieskaitītas desmit dienas — Pa pastu iesniegts prasības pieteikums nākamo desmit dienu laikā — Abu prasības pieteikumu identiskuma trūkums — Novēlota prasība)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/85

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 28. jūnija rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-44/11) (1)

   (Civildienests - Reglamenta 34. panta 1. un 6. punkts - Prasības pieteikums, kas ir nosūtīts pa faksu prasības celšanai noteiktajā termiņā, kuram, pamatojoties uz apsvērumiem par attālumu, ir pieskaitītas desmit dienas - Pa pastu iesniegts prasības pieteikums nākamo desmit dienu laikā - Abu prasības pieteikumu identiskuma trūkums - Novēlota prasība)
   2013/C 225/196
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Trikase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un J. Baquero Cruz, piedaloties A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība piespriest Komisijai izmaksāt atlīdzību par zaudējumiem, kuri prasītājam esot nodarīti tādēļ, ka Komisijas ārsts — padomnieks nosūtīja prasītāja ārstam lūgumu sniegt konkrētu informāciju par prasītājam nodrošināto ārstēšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un kā daļēji acīmredzami nepamatotu;

               2)

               L. Marcuccio sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 186, 25.6.2011, 34. lpp.


title: Fürstliches Obergericht 2010. gada 19. maija lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Dr. Joachim Kottke pret Präsidial Anstalt un Sweetlye Stiftung (Lieta E-5/10)

text:
               2.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/22

      Fürstliches Obergericht2010. gada 19. maija lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Dr. Joachim Kottke pret Präsidial Anstalt un Sweetlye Stiftung

   (Lieta E-5/10)
   2010/C 325/06
   Firstistes apelācijas tiesa (Fürstliches Obergericht) ar 2010. gada 19. maija vēstuli, kuru Tiesas kanceleja saņēma 2010. gada 27. maijā, EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Dr. Joachim Kottke pret Präsidial Anstalt un Sweetlye Stiftung, par šādiem jautājumiem.

               1.

               Vai Līgums par Eiropas Ekonomikas zonu, kas Lihtenšteinā stājās spēkā 1995. gada 1. maijā, ir (daudzpusējs) līgums, ar kuru diskriminācijas aizlieguma dēļ, kas īpaši ietverts tā 4. pantā, aizliedz pienākumu sniegt garantiju, ka netiks radītas izmaksas prasītājiem, kuri dzīvo citā EEZ dalībvalstī, ja prasītajiem, kuri dzīvo Lihtenšteinā, minētā izmaksu garantija nav jāsniedz?
               Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, lūdzam atbildēt uz otru jautājumu.

               2.

               Vai Lihtenšteinas Civilprocesa kodeksa (Zivilprozessordnung) 57.2. iedaļas 1. punktā ir ietverts noteikums, saskaņā ar kuru prasītājus, kuri uzturas citā valstī, atbrīvo no garantijas sniegšanas pienākuma, ja pastāv piemērošanas iespēja dzīvesvietas valstī atbilstīgi EEZ līgumam, īpaši diskriminācijas vispārīgajam aizliegumam saskaņā ar tā 4. pantu, ciktāl tas attiecas uz prasītajiem, kuri uzturas kādā no EEZ dalībvalstīm?


title: Lieta C-286/03: Tiesas (virspalāta) spriedums  2006. gada 21. februārī  ( Oberster Gerichtshof  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Silvia Hosse  pret  Land Salzburg  (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 4. panta 2.b punkts — Speciāli uz iemaksām nebalstīti pabalsti — Austrijas pabalsts aprūpes riska iestāšanās situācijai — Pabalsta kvalificēšana un dzīvesvietas nosacījuma likumība no Regulas Nr. 1408/71 viedokļa — Apdrošinātā tiesību pārņēmējs)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/4

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 21. februārī (Oberster Gerichtshof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Silvia Hosse pret Land Salzburg

   (Lieta C-286/03) (1)

   (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - 4. panta 2.b punkts - Speciāli uz iemaksām nebalstīti pabalsti - Austrijas pabalsts aprūpes riska iestāšanās situācijai - Pabalsta kvalificēšana un dzīvesvietas nosacījuma likumība no Regulas Nr. 1408/71 viedokļa - Apdrošinātā tiesību pārņēmējs)
   (2006/C 131/07)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Silvia Hosse

      Atbildētāja: Land Salzburg

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberster Gerichtshof — 4. panta 2.b punkta un 19. panta interpretācija Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97 (OV L 28, 1. lpp.) un Padomes 1972. gada 21. marta Regulu (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka īstenošanas kārtību Regulai Nr. 1408/71, Regulas Nr. 118/97 grozījumu redakcijā — Zalcburgas federālās zemes tiesību akti, saskaņā ar kuriem tiesības uz pabalstu par bērna invalīda, kas ir darba ņēmēja ģimenes loceklis, aprūpes riska iestāšanās situācijā ir pakļautas dzīvesvietas nosacījumam — Jēdziens “speciāls uz iemaksām nebalstīts pabalsts” — Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.) 7. panta interpretācija — Sociāls labums
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               aprūpes pabalsts, kas paredzēts Zalcburgas likumā par aprūpes pabalstu, ir nevis speciāls uz iemaksām nebalstīts pabalsts Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, 4. panta 2.b punkta izpratnē, bet gan slimības pabalsts šīs regulas 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē;

               2)

               Zalcburgas federālajā zemē nodarbināta darba ņēmēja, kas kopā ar ģimeni dzīvo Vācijā, ģimenes loceklis, izpildot pārējos pabalsta piešķiršanas nosacījumus, var pieprasīt kompetentajai iestādei darba ņēmēja nodarbinātības vietā izmaksāt aprūpes pabalstu, kas paredzēts Zalcburgas likumā par aprūpes pabalstu, kā naudas pabalstu slimības gadījumiem, kas paredzēts Regulas Nr. 1408/71 19. pantā, ja ģimenes loceklim nav tiesību saņemt līdzīgu pabalstu saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kurā tas dzīvo.

      (1)  OV C 226, 20.09.2003.


title: Lieta T-536/11: Prasība, kas celta 2011. gada 2. oktobrī — European Dynamics Luxembourg u.c./Komisija

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/27

         Prasība, kas celta 2011. gada 2. oktobrī — European Dynamics Luxembourg u.c./Komisija
   (Lieta T-536/11)
   2011/C 355/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luksemburga), European Dynamics Belgium SA (Brisele, Beļģija), Evropaïki Dynamiki-Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannakis un M. Dermitzakis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Publikāciju biroja lēmumu, ar kuru nolemts izraudzīties prasītāju piedāvājumu, kas iesniegts, atsaucoties uz paziņojumu par publisko iepirkumu AO 10340 (1., 3. un 4. daļa) “Datorpakalpojumi — programmatūras izstrāde, uzturēšana, konsultācijas un palīdzība dažāda veida IT lietotnēm” (1) kā trešo darbuzņēmēju daudzpakāpju sistēmā attiecībā uz 1. un 4. daļu un kā otro darbuzņēmēju daudzpakāpju sistēmā attiecībā uz 3. daļu, par ko prasītājiem tika paziņots ar 2011. gada 22. jūlija vēstuli, un visus Biroja saistītos lēmumus, tostarp lēmumus par attiecīgo līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu pirmajam un otrajam darbuzņēmējam daudzpakāpju sistēmā; un

               —

               piespriest Eiropas Savienības Publikāciju birojam atlīdzināt prasītājiem zaudējumus, kas tiem radušies saistībā ar iespējas zaudēšanu, un to reputācijai un uzticamībai nodarīto kaitējumu EUR 3 450 000 apmērā; un

               —

               piespriest Eiropas Savienības Publikāciju birojam atlīdzināt prasītāju tiesāšanās un citus izdevumus, kas tiem radušies saistībā ar šo prasības pieteikumu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatojumam prasītāji izvirza trīs pamatus attiecībā uz katru daļu.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           Eiropas Savienības Publikāciju birojs ir pārkāpis pienākumu norādīt pamatojumu, ka tas nav darījis zināmu izraudzīto pretendentu salīdzinošo izdevīgumu un, galvenokārt, ka tas nav ievērojis Finanšu regulas 100. panta 2. punkta noteikumus;

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           Eiropas Savienības Publikāciju birojs ir pārkāpis iepirkuma procedūras noteikumus, kā arī piemērojis piešķiršanas kritēriju, kas ir pretrunā Finanšu regulas 97. pantam un Īstenošanas noteikumu138. pantam;

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, ka novērtēšanas komitejas apsvērumi ir neskaidri un nepamatoti, ka ir grozīts paziņojumā par publisko iepirkumu a posteriori iekļautais piešķiršanas kritērijs, nepaziņojot pretendentiem jaunos kritērijus pienācīgā laikā, kā arī sajaucot atlases un piešķiršanas kritērijus.

      (1)  OV 2011/S 66 — 106099


title: Lieta C-241/04 un C-242/04: Tiesas priekšsēdētāja  2006. gada 11. janvāra  rīkojums — ( Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)  Acquedotto De Ferrari Galliera SpA  pret  Provincia di Genova  u.c. (C-241/04) un  Acquedotto Nicolay SpA  pret  Provincia di Genova  u.c. (C-242/04)

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/12

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 11. janvāra rīkojums — (Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Acquedotto De Ferrari Galliera SpA pret Provincia di Genova u.c. (C-241/04) un Acquedotto Nicolay SpA pret Provincia di Genova u.c. (C-242/04)
   (Lieta C-241/04 un C-242/04) (1)

   (2006/C 154/27)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 217, 28.08.2004.


title: Lieta F-47/15: Prasība, kas celta 2015. gada 24. martā – ZZ/Komisija

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/35

         Prasība, kas celta 2015. gada 24. martā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-47/15)
   (2015/C 190/41)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – É. Boigelot, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu neapmierināt lūgumu piešķirt apgādājamā bērna pabalstu attiecībā uz diviem prasītāja laulātās bērniem, kuri pie viņas dzīvo katru otro nedēļu, ar atpakaļejošu spēku, sākot no laulības noslēgšanas dienas, kā arī prasība atlīdzināt kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2014. gada 9. decembra lēmumu, kas tika paziņots 2014. gada 16. decembrī, bet tikai tiktāl, ciktāl iecēlējinstitūcija, pēc tam, kad tā bija apmierinājusi sūdzību šajā ziņā un pamatoti nolēmusi atcelt 2014. gada 19. jūnija lēmumu un līdz ar to piešķirt prasītājam apgādājamā bērna pabalstu, kā arī no tā izrietošās priekšrocības, tomēr nolēma nepiešķirt prasītājam attiecīgo pabalstu ar atpakaļejošu spēku, sākot no laulības noslēgšanas dienas, piešķirot viņam tiesības uz apgādājamā bērna pabalstu un no tā izrietošās priekšrocības tikai no 2014. gada 1. marta, proti, no tā mēneša pirmās dienas, kurā prasītājs iesniedza pārskatīšanas lūgumu;

               —

               katrā ziņā saistībā ar kaitējuma atlīdzību un saskaņā ar Civildienesta tiesas neierobežoto kompetenci piespriest atbildētājai samaksāt summu EUR 33  375,99 apmērā, ar iespēju šo summu paaugstināt tiesvedības gaitā, pieskaitot nokavējuma procentus atbilstoši likumā noteiktajai likmei, ko Beļģijā piemēro aplūkotajiem gadiem, kurus sāk skaitīt no 2011. gada 1. septembra līdz dienai, kad maksājums tiks veikts pilnībā, kā atlīdzību par kaitējumu, kas nodarīts atbildētājas kļūdas dēļ;

               —

               katrā ziņā piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Eiropas Savienības Civildienesta tiesas Reglamenta 87. panta 1. punktu.


title: Lieta C-264/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hof van Cassatie van België (Beļģija) 2008. gada 19. jūnija rīkojumu — Belgische Staat / Direct Parcel Distribution Belgium NV

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hof van Cassatie van België (Beļģija) 2008. gada 19. jūnija rīkojumu — Belgische Staat/Direct Parcel Distribution Belgium NV

   (Lieta C-264/08)
   (2008/C 247/05)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hof van Cassatie van België
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Belgische Staat

      Atbildētāja kasācijas instancē: Direct Parcel Distribution Belgium NV

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai iegrāmatošana Muitas kodeksa (1) 221. panta nozīmē ir iegrāmatošana 217. panta nozīmē, kurā ir noteikts, ka muitas dienesti muitas nodokļa summu ieraksta uzskaites dokumentos vai jebkurā citā līdzvērtīgā dokumentā?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kādā veidā ir jāizpilda Muitas kodeksa 217. pantā noteiktais pienākums, saskaņā ar kuru muitas nodokļa summa jāieraksta “uzskaites dokumentos vai jebkurā citā līdzvērtīgā dokumentā”? Vai ar to ir saistītas konkrētas minimālas tehniskas vai formas prasības vai arī 217. pants sīkāk izstrādātu noteikumu pieņemšanu par muitas nodokļa summas iegrāmatošanas praksi pilnībā atstāj dalībvalstu ziņā, nesaistot to ar minimālajām prasībām? Vai iegrāmatošana atšķiras no prasījumu ierakstīšanas kontos par pašu resursiem atbilstoši 6. pantam Padomes 2000. gada 22. maija Regulā (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (2)?

               3)

               Vai Muitas kodeksa 221. panta 1. punkts ir jāsaprot tādējādi, ka muitas iestādes paziņojums parādniekam par muitas nodokļa summu saskaņā ar attiecīgajām procedūrām tikai tad ir uzskatāms par muitas nodokļa summas paziņojumu parādniekam 221. panta 1. punkta nozīmē, ja muitas iestādes muitas nodokļa summu ir iegrāmatojušas pirms tās paziņošanas parādniekam? Ko turklāt nozīmē 221. panta 1. punktā lietotais jēdziens “saskaņā ar attiecīgajām procedūrām”?

               4)

               Ja atbilde uz trešo jautājumu ir apstiprinoša, vai tad var pastāvēt pieņēmums par labu valstij, ka muitas nodokļa iegrāmatojums ir veikts pirms tā paziņošanas parādniekam? Vai valsts tiesa var pamatoties uz pieņēmumu par muitas iestāžu deklarācijas pareizību, ka muitas nodokļa summa ir iegrāmatota pirms tās paziņošanas parādniekam, vai arī iestādēm valsts tiesā ir sistemātiski jāiesniedz rakstiski pierādījumi par muitas nodokļa summas iegrāmatošanu?

               5)

               Vai Muitas kodeksa 221. panta 1. punktā paredzētā muitas nodokļa summas iegrāmatošana ir jāveic pirms tās paziņošanas parādniekam, lai izvairītos no spēkā neesamības vai tiesību uz muitas parāda piedzīšanu vai pēcmuitošanas piedzīšanu dzēšanas? Vai, citiem vārdiem, 221. panta 1. punkts ir jāsaprot tādējādi, ka muitas nodokļa summu nevar piedzīt, ja muitas iestādes to saskaņā ar attiecīgajām procedūrām paziņo parādniekam, lai gan pirms paziņošanas muitas parāds nav ticis iegrāmatots, kā rezultātā muitas iestādēm, lai summu varētu piedzīt vēlāk, muitas nodokļa summa no jauna saskaņā ar attiecīgajām procedūrām ir jādara zināma parādniekam pēc tam, kad tā ir tikusi iegrāmatota, un ievērojot Muitas kodeksa 221. pantā noteikto noilguma termiņu?

               6)

               Ja atbilde uz piekto jautājumu ir apstiprinoša: kādas sekas izriet no tā, ja parādnieks samaksā muitas nodokļa summu, kas tam ir paziņota bez iepriekšējas iegrāmatošanas? Vai tas nav uzskatāms par parāda maksājumu, ko viņš valstij var prasīt atlīdzināt?

      (1)  OV 1992, L 302, 1. lpp.

      (2)  OV L 130, 1. lpp.


title: Lieta C-411/06: Prasība, kas celta 2006. gada 9. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Eiropas Parlamentu, Eiropas Savienības Padomi

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/34

         Prasība, kas celta 2006. gada 9. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Eiropas Parlamentu, Eiropas Savienības Padomi
   (Lieta C-411/06)
   (2006/C 294/59)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Konstantinidis, M. Huttunen)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Regulu (EK) Nr. 1013/2006 (1) par atkritumu sūtījumiem;

               —

               atzīt, ka atceltās regulas sekas ir galīgas, kamēr Regulu aizstās saprātīgā laika periodā ar Eiropas Parlamenta un Padomes pieņemtu tiesību aktu, pamatojoties uz atbilstošu juridisku EKL 175. panta 1. punkta un 133. panta pamatojumu, kas ir attiecīgi pamatots tās apsvērumos;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam, Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija norāda, ka lēmums par divpusēja juridiskā pamata izvēli tika pieņemts saskaņā ar Kopienu Tiesas judikatūrā noteiktajiem kritērijiem, proti, akta mērķis un saturs. Šīs izvēles pamatā bija apsvērums, ka Regula gan attiecībā uz mērķiem, kurus ir domāts ar to sasniegt, gan uz tās saturu ietver divus saistītus komponentus, no kuriem nevienu nevar uzskatīts par mazāk svarīgu vai netiešu salīdzinājumā ar otru; viena ietilpst kopējās tirdzniecības politikas jomā un otra — vides aizsardzības jomā.
   Komisija uzskata, ka, pamatojot Regulu tikai ar EKL 175. panta 1. punktu un svītrojot EKL 133. pantu kā šīs regulas otro juridisko pamatu, Eiropas Parlaments un Padome ir pārkāpuši Līgumu. Saskaņā ar EKL 231. panta 1. punktu Regulas atcelšana ir piemērots līdzeklis, lai labotu šo pārkāpumu.

      (1)  OV L 190, 1. lpp.


title: lieta T-372/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Coopérative d'Exportation du Livre Français (C.E.L.F.) iesniedza 2004. gada 15. septembrī

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/45

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Coopérative d'Exportation du Livre Français (C.E.L.F.) iesniedza 2004. gada 15. septembrī
   (lieta T-372/04)
   (2004/C 300/88)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 15. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Coopérative d'Exportation du Livre Français (C.E.L.F.), Parīze, kuru pārstāv Olivier Schmitt, avocat.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               Atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2004. gada 10. aprīļa lēmumu Nr. C (2004) 1361 final par Francijas sniegto atbalstu Coopérative d'Exportation du Livre Français (C.E.L.F.), ciktāl 1. panta pirmais teikums Francijas atbalstu CELF franču grāmatu mazo pasūtījumu apstrādei laikā no 1980. līdz 2001. gadam kvalificē kā valsts atbalstu EKL 87. panta 1. punkta izpratnē;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus 5000,00 eiro apmērā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs tieši nodarbojas ar grāmatu, brošūru un citu komunikācijas materiālu ārzemju pasūtījumu apstrādi un plašāk – ar visa veida darbību, kas vērsta uz franču kultūras popularizēšanu visā pasaulē. Prasītājs norāda, ka, īstenojot šo vispārības interesēs esošo nodarbošanos, tas ir baudījis dažādas Francijas valsts piešķirtās subsīdijas. Subsīdija, uz kuru attiecas šī lieta, ir darbošanās subsīdija, kas prasītajam piešķirta, lai kompensētu papildus izmaksas, ko rada ārzemēs atrodošos grāmattirgotāju mazo pasūtījumu apstrāde.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītājs atsaucas, pirmkārt, uz nepietiekamu apstrīdētā lēmuma pamatojumu. Otrkārt, prasītājs atsaucas uz EKL 86. panta 2. punkta un 87. panta 1. punkta pārkāpumu.
   Prasītājs apgalvo, ka kā uzņēmumam, kas sniedz pakalpojumus vispārējās ekonomiskās interesēs, tam bija uzdots veikt skaidri noteiktus pienākumus valsts pakalpojumu jomā. Tādējādi valsts piešķirtās naudas summas neietilpst valsts atbalsta kategorijā, uz kuru attiecas EKL 87. panta 1. punkts.


title: Lieta T-269/00: Vispārējās tiesas 2013. gada 29. janvāra rīkojums — Sagar /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Sociālā nodrošinājuma maksājumu atvieglojumi uzņēmumiem, kas darbojas Venēcijā un Kjodžā — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots atgūt izmaksāto atbalstu — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/15

         Vispārējās tiesas 2013. gada 29. janvāra rīkojums — Sagar/Komisija
   (Lieta T-269/00) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Sociālā nodrošinājuma maksājumu atvieglojumi uzņēmumiem, kas darbojas Venēcijā un Kjodžā - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots atgūt izmaksāto atbalstu - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   2013/C 86/23
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sagar Srl (Segrate, Itālija) (pārstāvji — A. Vianello, M. Merola un M. Pappalardo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci, pārstāvis, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Itālijas Republika (pārstāvji — sākotnēji U. Leanza, vēlāk I. Braguglia, vēlāk R. Adam un visbeidzot I. Bruni, pārstāvji, kam palīdz G. Aiello un P. Gentili, avvocati dello Stato)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 1999. gada 25. novembra Lēmumu 2000/394/EK par atbalsta pasākumiem uzņēmumiem, kas darbojas Venēcijā un Kjodžā, kuri paredzēti Likumos Nr. 30/1997 un Nr. 206/1995, ar ko ievieš sociālā nodrošinājuma maksājumu atvieglojumus (OV 2000, L 150, 50. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Komisijas izvirzīto iebildi par nepieņemamību izskatīt, lemjot par lietu pēc būtības;

               2)

               prasību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               3)

               Sagar Srl sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 355, 9.12.2000.


title: Lieta C-452/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija) 2008. gada 16. oktobra rīkojumu — Emilia Flores Fanega / Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) , Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) un Bolumburu S.A.

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija) 2008. gada 16. oktobra rīkojumu — Emilia Flores Fanega/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) un Bolumburu S.A.

   (Lieta C-452/08)
   (2009/C 6/21)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Emilia Flores Fanega

      Citi lietas dalībnieki: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) un Bolumburu S.A.

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1996. gada 3. jūnija Direktīvas 96/34/EK (1) [pielikuma] 2. noteikuma 6. punkts jāinterpretē tādējādi, ka iegūšanas stadijā esošo tiesību saglabāšana attiecas uz mūža pensiju sakarā ar paliekošu pilnīgu darbnespēju, kas liedz nodarboties ar ierasto arodu un ir iestājusies vienu gadu ilga saīsināta darba laika un samazinātas darba samaksas formā esoša bērna kopšanas atvaļinājuma izmantošanas laikā tādas arodslimības dēļ, kas iegūta, strādājot atvaļinājumu piešķīrušajā uzņēmumā, un konstatēta tā izmantošanas laikā, ņemot vērā, ka pabalstu sociālā nodrošinājuma iestādes maksā, aizstājot darba devēju saistībā ar profesionālās darbības risku, kas saistīti ar nelaimes gadījumiem darbā un arodslimībām, obligātās apdrošināšanas attiecībām?

               2)

               Vai gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, iepriekš minētais punkts jāinterpretē tādējādi, ka tajā noteikto garantiju aizskar valsts tiesību norma, kurā, lai noteiktu pensijas summu arodslimības izraisītas pastāvīgas darbnespējas gadījumā, ņem vērā attiecīgā darba ņēmēja saņemto darba samaksu un saistībā ar to faktiski veiktās iemaksas pēdējos divpadsmit mēnešos pirms tās pamatā esošā apstākļa iestāšanās, ja lielāko daļu no šā laika viņš izmantojis minēto atvaļinājumu ar darba laika [saīsinājumu], darba samaksas un iemaksu bāzes samazinājumu, neparedzot nevienu korekcijas faktoru, kas ļautu nodrošināt Kopienu tiesību normā noteiktā mērķa sasniegšanu?

               3)

               Vai katrā ziņā un neatkarīgi no atbildes uz iepriekšējiem jautājumiem iepriekš minētā [direktīvas pielikuma] noteikuma 8. punkts un tās pašas direktīvas [pielikuma] 4. noteikuma 2. punkts jāinterpretē tādējādi, ka ar tajos paredzētajiem pienākumiem un noteikumiem nav saderīga tāda aprēķina kārtība kā aprakstītā?

               4)

               Vai neatkarīgi no atbildes uz iepriekšējiem jautājumiem Padomes 1978. gada 19. decembra Direktīvas 79/7/EEK par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos (2) 4. panta 1. punkts saistībā ar 5. pantu interpretējams tādējādi, ka vienlīdzīgai attieksmei pabalstu aprēķināšanā ir pretrunā tāda aprēķina formula kā norādītā, ņemot vērā, ka saskaņā ar statistikas datiem iepriekš aprakstīto bērna kopšanas atvaļinājumu ievērojamā vairākumā gadījumu izmanto strādājošās sievietes?

      (1)  Direktīva 96/34/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu (OV L 145, 4. lpp.).

      (2)  OV L 6, 24. lpp.


title: Lieta C-226/06: Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 5. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 89/391/CEE — Pasākumi darba ņēmēju drošības un veselības darbā uzlabošanai — 2. pants, 10. panta 1. punkts, kā arī 12. panta 3. un 4. punkts — Nesaderīga transpozīcija)

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 5. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-226/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 89/391/CEE - Pasākumi darba ņēmēju drošības un veselības darbā uzlabošanai - 2. pants, 10. panta 1. punkts, kā arī 12. panta 3. un 4. punkts - Nesaderīga transpozīcija)
   (2008/C 183/02)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozet un I. Kaufmann-Bühler)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un C. Bergeot-Nunes)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu tiesību normu nepieņemšana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1989. gada 12. jūnija Direktīvas par pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā (OV L 183, 1. lpp.), 2. panta, 10. panta 1. punkta un 12. panta 3. un 4. punkta prasības
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1989. gada 12. jūnija Direktīvas par pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā, 2. panta, 10. panta 1. punkta un 12. panta 3. un 4. punkta prasības, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti šajā direktīvā;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 165, 15.07.2006.


title: Lieta T-406/12 P: Vispārējās tiesas 2014. gada 22. maija spriedums – BG /Ombuds Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Disciplinārie pasākumi — Sods atstādināšana no amata bez pensijas tiesību zaudēšanas — Iepriekšējas izmeklēšanas esamība valsts tiesā lēmuma par atstādināšanu no amata pieņemšanas brīdī — Vienlīdzīga attieksme — Aizliegums atlaist no darba grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma laikā

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/27

         Vispārējās tiesas 2014. gada 22. maija spriedums – BG/Ombuds
   (Lieta T-406/12 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Disciplinārie pasākumi - Sods atstādināšana no amata bez pensijas tiesību zaudēšanas - Iepriekšējas izmeklēšanas esamība valsts tiesā lēmuma par atstādināšanu no amata pieņemšanas brīdī - Vienlīdzīga attieksme - Aizliegums atlaist no darba grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma laikā)
   2014/C 212/33
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: BG (Strasbūra, Francija) (pārstāvji – L. Levi un A. Blot, avocats)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Ombuds (pārstāvji – J. Sant’Anna, pārstāvis, kam palīdz D. Waelbroeck un A. Duron, avocats)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 17. jūlija spriedumu lietā F-54/11 BG/Ombuds (Krājumā vēl nav publicēts), kurā lūgts atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               BG sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina tos, kas šajā instancē radušies Eiropas Ombudam.

      (1)  OV C 156, 1.6.2013.


title: Apvienotās lietas C-344/13 un C-367/13: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 22. oktobra spriedums ( Commissione tributaria provinciale di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Cristiano Blanco (C-344/13), Pier Paolo Fabretti (C-367/13)/ Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale I di Roma – Ufficio Controlli Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Ierobežojumi — Nodokļu tiesību akti — Ienākumi no azartspēļu laimestiem — Atšķirīga nodokļa piemērošana laimestiem, kas ir gūti ārvalstis, un tiem, kas gūti uzņēmumos valstī

text:
               8.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 439/8

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 22. oktobra spriedums (Commissione tributaria provinciale di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Cristiano Blanco (C-344/13), Pier Paolo Fabretti (C-367/13)/Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale I di Roma – Ufficio Controlli

   (Apvienotās lietas C-344/13 un C-367/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Ierobežojumi - Nodokļu tiesību akti - Ienākumi no azartspēļu laimestiem - Atšķirīga nodokļa piemērošana laimestiem, kas ir gūti ārvalstis, un tiem, kas gūti uzņēmumos valstī)
   (2014/C 439/11)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione tributaria provinciale di Roma

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Cristiano Blanco (C-344/13), Pier Paolo Fabretti (C-367/13)

      Atbildētāja: Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale I di Roma – Ufficio Controlli

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 52. un 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj dalībvalsts tiesību aktus, kuros ienākuma nodoklis tiek uzlikts citās dalībvalstīs esošajos azartspēļu uzņēmumos gūtiem laimestiem un atbrīvo no šī nodokļa līdzīgus ienākumus, ja tie ir gūti tās valsts teritorijā esošajos uzņēmumos

      (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: Lieta C-38/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 27. janvārī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija) — Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa — Extranjeria/Samir Zaizoune

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 27. janvārī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija) — Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa — Extranjeria/Samir Zaizoune

   (Lieta C-38/14)
   2014/C 93/32
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa — Extranjeria

      Atbildētājs: Samir Zaizoune

      Prejudiciālais jautājums

   Vai, ņemot vērā lojālas sadarbības un direktīvu lietderīgas iedarbības principus, Direktīvas 2008/115/EK (1) 4. panta 2. un 3. punkts un 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds tiesiskais regulējums, kādas ir pamatlietā apstrīdētās valsts tiesību normas un judikatūra, kurā tās ir interpretētas, saskaņā ar kuru ārzemnieka nelikumīgu uzturēšanos var sodīt, piemērojot tikai ekonomiskas sankcijas, kas turklāt nav saderīgas ar sodu izraidīšanas veidā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīva 2008/115/EEK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV L 348, 98. lpp.).


title: Lieta T-397/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 19. janvārī  rīkojums —  MobilCom  pret Komisiju

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/32

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 19. janvārī rīkojums — MobilCom pret Komisiju
   (Lieta T-397/04) (1)

   (2006/C 74/61)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 314, 18.12.2004.


title: Lieta T-451/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 21. jūlija rīkojums — Fuchshuber Agrarhandel /Komisija (Prasība par zaudējumu atlīdzību — Kopējā lauksaimniecības politika — Pastāvīgi konkursi, lai pārdotu tālāk labību Kopienas tirgū — Komisijas kontroles pilnvaras — Tādas tiesību normas acīmredzams būtisks pārkāpums, kas privātpersonām piešķir tiesības — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/21

         Vispārējās tiesas 2011. gada 21. jūlija rīkojums — Fuchshuber Agrarhandel/Komisija
   (Lieta T-451/10) (1)

   (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Kopējā lauksaimniecības politika - Pastāvīgi konkursi, lai pārdotu tālāk labību Kopienas tirgū - Komisijas kontroles pilnvaras - Tādas tiesību normas acīmredzams būtisks pārkāpums, kas privātpersonām piešķir tiesības - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   2011/C 282/43
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fuchshuber Agrarhandel GmbH (Hörsching, Austrija) (pārstāvis — G. Lehner, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. von Rintelen un D. Triantafyllou)

      Priekšmets

   Prasība par tādu zaudējumu atlīdzību, ko prasītāja esot cietusi tāpēc, ka Komisija nav kontrolējusi nosacījumus pastāvīgo konkursu īstenošanai, lai pārdotu tālāk labību Kopienas tirgū, šajā gadījumā — attiecībā uz Ungārijas intervences aģentūras rīcībā esošo kukurūzu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               2)

               Fuchshuber Agrarhandel GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 317, 20.11.2010.


title: Lieta T-295/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 5. septembra rīkojums — Document Security Systems /ECB (Monetārā savienība — Euro banknošu emisija — Viltošanas novēršanai paredzēta patentēta izgudrojuma varbūtēja izmantošana — Prasība sakarā ar Eiropas patenta nelikumīgu izmantošanu — Pirmās instances tiesas kompetences neesamība — Nepieņemamība — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/48

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 5. septembra rīkojums — Document Security Systems/ECB
   (Lieta T-295/05) (1)

   (Monetārā savienība - Euro banknošu emisija - Viltošanas novēršanai paredzēta patentēta izgudrojuma varbūtēja izmantošana - Prasība sakarā ar Eiropas patenta nelikumīgu izmantošanu - Pirmās instances tiesas kompetences neesamība - Nepieņemamība - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2007/C 269/85)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Document Security Systems, Inc., Rochester, Ņujorka (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — L. Cohen, H. Sheraton, B. Uphoff, solicitors, un C. Stanbrook, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā Banka (ECB) (pārstāvji — C. Zilioli un P. Machado, pārstāvji, kam palīdz E. Garayar Gutiérrez un G. de Ulloa y Suelves, advokāti)
   Priekšmets
   Prasība sakarā ar patenta nelikumīgu izmantošanu, kurā lūgts konstatēt, ka ECB ir pārkāpusi prasītājas Eiropas patentu tiesības, un prasība atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājam varbūtēji nodarīts, pārkāpjot patentu tiesības.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību sakarā ar patenta nelikumīgu izmantošanu noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasību izmaksāt kompensāciju noraidīt;

               3)

                  Document Security Systems, Inc. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Centrālās bankas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 229, 17.9.2005.


title: Apvienotās lietas F-1/14 un F-48/14: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 22. janvāra spriedums – Kakol /Komisija Civildienests — Konkurss — Vispārējais konkurss EPSO/AD/177/10 — Dalības tiesību nosacījumi — Nepielaišana konkursā — Pamatojuma nesniegšana — Pielaišana agrākam konkursam līdzīgā konkursā — Pienākums norādīt īpašu pamatojumu — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība atlīdzināt zaudējumus

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/45

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 22. janvāra spriedums – Kakol/Komisija
   (Apvienotās lietas F-1/14 un F-48/14) (1)

   (Civildienests - Konkurss - Vispārējais konkurss EPSO/AD/177/10 - Dalības tiesību nosacījumi - Nepielaišana konkursā - Pamatojuma nesniegšana - Pielaišana agrākam konkursam līdzīgā konkursā - Pienākums norādīt īpašu pamatojumu - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība atlīdzināt zaudējumus)
   (2015/C 089/54)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Danuta Kakol (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji – sākotnēji F. Frabetti, advokāts, vēlāk R. Duta, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall un G. Gattinara)

      Priekšmets

      F-1/14: Prasība atcelt EPSO lēmumu nepielaist prasītāju pie novērtēšanas posma viņas izglītības līmeņa dēļ, kas neatbilst pilnam vismaz trīs gadu universitātes studiju ciklam, ko apliecina diploms saistībā ar amata pienākumiem, vai pienācīga līmeņa profesionālai apmācībai/kvalifikācijai saistībā ar amata pienākumiem.

      F-48/14: Prasība, pirmkārt, atcelt atlases procedūrā EU Careers EPSO/AD/177/10-AUDIT2013 izveidotās atlases komisijas 2014. gada 14. februāra pēc pārbaudes apstiprināto atlases komisijas 2013. gada 3. oktobra sākotnējo lēmumu nepielaist prasītāju novērtējuma centra posmam viņas izglītības līmeņa dēļ, kas neatbilst pabeigtam universitātes vismaz trīs gadu studiju ciklam, ko apliecina diploms, saistībā ar amata pienākumiem, vai pienācīga līmeņa profesionālai apmācībai/kvalifikācijai saistībā ar amata pienākumiem, un, otrkārt, ciktāl nepieciešams, atcelt atlases komisijas 2013. gada 3. oktobra sākotnējo lēmumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izslēgt lietu F-1/14 no Civildienesta tiesas reģistra;

               2)

               atcelt konkursa EPSO/AD/177/10 atlases komisijas 2014. gada 14. februāra lēmumu nepielaist D. Kakol dalībai konkursā EPSO/AD/177/10;

               3)

               pārējā daļā prasību lietā F-48/14 noraidīt;

               4)

               lietā F-1/14 Eiropas Komisija atlīdzina D. Kakol tiesāšanās izdevumus, kā arī sedz pati savus tiesāšanās izdevumus;

               5)

               lietā F-48/14 Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina D. Kakol tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014., 54. lpp., un OV C 235, 21.7.2015., 35. lpp.


title: Lieta C-467/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 28. jūnijā ( Tribunale di Milano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess/ Giovanni Dell'Orto (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Pamatlēmums 2001/220/TI — Direktīva 2004/80/EK — Cietušā jēdziens kriminālprocesā — Juridiska persona — Kriminālprocesa ietvaros konfiscētas mantas atgūšana)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/9

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 28. jūnijā (Tribunale di Milano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess/Giovanni Dell'Orto

   (Lieta C-467/05) (1)

   (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2001/220/TI - Direktīva 2004/80/EK - “Cietušā’ jēdziens kriminālprocesā - Juridiska persona - Kriminālprocesa ietvaros konfiscētas mantas atgūšana)
   (2007/C 199/14)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Milano (Itālija)
   Lietas dalībnieks pamata procesā
   Giovanni Dell'Orto
   Piedaloties: Saipem SpA
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale di Milano — Padomes 2001. gada 15. marta Pamatlēmuma par cietušo statusu kriminālprocesā 2. un 9. panta interpretācija un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/80/EK par kompensāciju noziegumos cietušajiem (OV L 261, 15. lpp.) 17. panta interpretācija — Cietušā jēdziens, kas iekļauj “citas noziegumos skartas personas” — Šādu personu tiesības uz atlīdzību
   Rezolutīvā daļa
   Padomes 2001. gada 15. marta Pamatlēmums 2001/220/TI par cietušo statusu kriminālprocesā ir jāinterpretē tādējādi, ka kriminālprocesā un, konkrētāk, izpildes procesā pēc galīga notiesājoša sprieduma, kā tas ir pamata lietā, “cietušā” jēdziens Pamatlēmuma nozīmē neietver juridiskas personas, kurām ir nodarīts kaitējums, ko tieši izraisījusi darbība vai bezdarbība, kas ir kādas dalībvalsts krimināltiesību pārkāpums.

      (1)  OV C 74, 25.3.2006.


title: lieta C-459/04: Prasība pret Zviedrijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 29. oktobrī

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/12

         Prasība pret Zviedrijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 29. oktobrī
   (lieta C-459/04)
   (2005/C 45/24)
   tiesvedības valoda - zviedru
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 29. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Zviedrijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv H. Kreppel un J. Enegren, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nedefinējot spējas un prasmi, kas nepieciešamas darba ņēmējiem, ko darba devējs norīkojis veikt darbības saistībā ar aizsardzību pret risku veselībai un drošībai un šī riska profilaksi, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi savus pienākumus saskaņā ar 7. panta 8. punktu Padomes 1989. gada 12. jūnija Direktīvā 89/391/EEK (1) par pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā;

               2)

               piespriest Zviedrijas Karalistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 7. panta 8. punkts nepieprasa pilnībā saskaņot dalībvalstīs to darba ņēmēju spējas un prasmi, kas piedalās aizsardzības un profilakses dienestu darbībās, bet gan ļauj dalībvalstīm pašām noteikt saskaņā ar šo normu nepieciešamās zināšanas. Tomēr definīcijām valsts tiesībās jāietver nosacījumu minimums, lai Direktīva tiktu piemērota pienācīgi.
   Valsts tiesību aktiem vismaz jāparedz objektīva metode, lai atzītu, ka attiecīgā persona ir pabeigusi prasīto apmācību [kursu] un tai tik tiešām ir vajadzīgā pieredze un zināšanas.
   Ne Arbetsmiljöverket (kompetentā iestāde darba drošības un veselības jomā) noteikumi, ne vadlīnijas neietver definīciju to darba ņēmēju spējām un prasmei, kas piedalās darbībās saistībā ar aizsardzību pret arodrisku un šī riska profilaksi, definīciju, kas vajadzīga 7. panta 8. punkta pareizai transpozīcijai.

      (1)  OV L 183, 1. lpp.


title: Lieta F-147/15: Prasība, kas celta 2015. gada 17. decembrī – ZZ/Parlaments

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/46

         Prasība, kas celta 2015. gada 17. decembrī – ZZ/Parlaments
   (Lieta F-147/15)
   (2016/C 068/59)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvis – M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu par prasītājas darba līguma izbeigšanu

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto 2015. gada 24. februāra lēmumu;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt 2015. gada 9. septembra noraidošo lēmumu;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-721/15: Prasība, kas celta 2015. gada 9. decembrī – BASF/ITSB – Evonik Industries (“DINCH”)

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/32

         Prasība, kas celta 2015. gada 9. decembrī – BASF/ITSB – Evonik Industries (“DINCH”)
   (Lieta T-721/15)
   (2016/C 068/41)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Vācija) (pārstāvji – A. Schulz un C. Onken, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Evonik Industries AG (Marl, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “DINCH” – Kopienas preču zīme Nr. 2 563 856

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 23. septembra lēmums lietā R 2080/2014-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt apstrīdēto lēmumu tādējādi, lai otrās procesa dalībnieces sūdzība Apelācijas padomē tiktu noraidīta;

               —

               pakārtoti: atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-412/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2016. gada 25. maija spriedumu lietā T-5/15 Ice Mountain Ibiza/EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (“ocean beach club ibiza”) 2016. gada 27. jūlijā iesniedza Ice Mountain Ibiza, S.L.

text:
               13.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2016. gada 25. maija spriedumu lietā T-5/15 Ice Mountain Ibiza/EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (“ocean beach club ibiza”) 2016. gada 27. jūlijā iesniedza Ice Mountain Ibiza, S.L.

   (Lieta C-412/16 P)
   (2017/C 046/13)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ice Mountain Ibiza, S.L. (pārstāvji – J. L. Gracia Albero un F. Miazzetto, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 25. maija spriedumu lietā T-5/15 Ice Mountain Ibiza, S.L./Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (EU:T:2016:311);

               —

               taisīt spriedumu, ar kuru tiktu pilnībā apmierināti apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi, kurus tā izvirzīja tiesvedībā Vispārējā tiesā;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kā arī izdevumus, kas radušies saistībā ar šīs lietas izskatīšanu procesā minētā biroja Apelācijas pirmajā padomē, un tiesvedības izdevumus, kas radušies tiesvedībā Eiropas Savienības Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzība ir balstīta uz nepareizu Regulas Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanu, konkrēti, uz šādiem apgalvojumiem vai pamatiem.

               1.

                  Pārsūdzētajā spriedumā esot kļūdaini konstatēta elementa “OCEAN” atšķirtspēja

               Esot sagrozīti lietā esošie pierādījumi, un tie esot neloģiski novērtēti.
               Papildus iepriekš minētajam pārsūdzētajā spriedumā neesot piemērota atbilstošā judikatūra attiecīgajā jomā, proti, Eiropas Savienības Tiesas judikatūra spriedumos lietā C-479/12 (2) (sniegtie pierādījumi novērtēti pārmērīgi strikti, ņemot vērā pierādīšanas objekta sarežģītību) un lietā C-24/05 P (3) (neesot ņemts vērā, kā preču zīmi uztver konkrētais patērētājs).

               2.

                  Pārsūdzētajā spriedumā atsevišķiem elementiem esot kļūdaini piešķirta dominējoša nozīme

               Esot pieļauta faktu sagrozīšana. Spriedumā esot izmantoti nesaskaņoti argumenti, lai pamatotu vārdisko elementu dominējošo nozīmi.
               Neesot piemērota Eiropas Savienības Tiesas judikatūra spriedumā lietā C-251/95 (4) un C-342/97 (5) (spriedumā esot izmantota atsauce uz konkrēto patērētāju, kura vērtējums pilnībā sagrozīts).
               Esot nepareizi piemērota Eiropas Savienības Vispārējās tiesas judikatūra lietā T-134/06 (6) (esot neatbilstoši piemērota definīcija, kas izriet no “dominējošā elementa” jēdziena).
               Neesot piemērota Eiropas Savienības Vispārējās tiesas judikatūra apvienotajās lietās T-83/11 un T-84/11 (7). Spriedumā neesot ņemta vērā pastāvošā judikatūra attiecībā uz gadījumiem, kuros ir runa par konkrētā tirgus piesātinātību.

               3.

                  Pārsūdzētajā spriedumā esot kļūdaini piešķirta nozīme eksistējošai preču zīmju līdzībai, neievērojot šim vērtējumam atbilstošos apstākļus

               Neesot piemērota Eiropas Savienības Tiesas judikatūra spriedumā lietā C-251/95 kopsakarā ar Eiropas Savienības Vispārējās tiesas judikatūru spriedumos lietā C-361/04 P (8) un lietā C-342/97 (9).

               4.

                  Pārsūdzētajā spriedumā esot kļūdaini secināts, ka pastāv sajaukšanas iespēja.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.).

      (2)  EU:C:2014:75.

      (3)  EU:C:2006:421.

      (4)  EU:C:1997:528.

      (5)  EU:C:1999:323.

      (6)  EU:T:2007:387.

      (7)  EU:C:2012:592.

      (8)  EU:C:2006:25.

      (9)  EU:C:1999:323.


title: Lieta T-432/08: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. aprīļa spriedums — AKM /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Autortiesības attiecībā uz muzikālo darbu publisko izpildījumu interneta, satelītapraides un kabeļu retranslācijas ceļā — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Ģeogrāfiskā tirgus sadale — Divpusēji nolīgumi starp valstu mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijām — Saskaņota darbība, kas izslēdz iespēju izsniegt daudzteritoriālas un daudzrepertuāru licences — Pierādījumi — Nevainīguma prezumpcija)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/35

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. aprīļa spriedums — AKM/Komisija
   (Lieta T-432/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Autortiesības attiecībā uz muzikālo darbu publisko izpildījumu interneta, satelītapraides un kabeļu retranslācijas ceļā - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Ģeogrāfiskā tirgus sadale - Divpusēji nolīgumi starp valstu mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijām - Saskaņota darbība, kas izslēdz iespēju izsniegt daudzteritoriālas un daudzrepertuāru licences - Pierādījumi - Nevainīguma prezumpcija)
   2013/C 156/61
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger reg. Gen. mbH (AKM) (Vīne, Austrija) (pārstāvji — H. Wollmann un F. Urlesberger, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis un O. Weber)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Austrijas Republika (pārstāvji — G. Hesse, C. Pesendorfer, E. Riedl, M. Fruhmann un A. Posch)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu C(2008) 3435, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmuma C(2008) 3435, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. pantu, ciktāl tas attiecas uz Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger reg. Gen. mbH (AKM);

               2)

               atcelt Lēmuma C(2008) 3435, galīgā redakcija, 4. pantu, ciktāl tajā ir ietverta atsauce uz šī lēmuma 3. pantu daļā, kurā tas attiecas uz AKM;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina pusi no AKM tiesāšanās izdevumiem;

               5)

               AKM sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem;

               6)

               Austrijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 327, 20.12.2008.


title: Lieta T-336/03: Pirmās instances tiesas  2005. gada 27. oktobra  spriedums — Éditions Albert René/ITSB (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas un valsts agrāka vārdiska preču zīme  OBELIX  — Kopienas vārdiskas preču zīmes  MOBILIX  reģistrācijas pieteikums — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts)

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/19

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 27. oktobra spriedums — Éditions Albert René/ITSB
   (Lieta T-336/03) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas un valsts agrāka vārdiska preču zīme “OBELIX” - Kopienas vārdiskas preču zīmes “MOBILIX” reģistrācijas pieteikums - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts)
   (2005/C 330/46)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Les Éditions Albert René, Parīze (Francija), (pārstāvis — J. Pagenbergs [J. Pagenberg], advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāve — S. Laitinena [S. Laitinen])

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks un persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Orange A/S, Kopenhāgena (Dānija), (pārstāvis — J. Balings [J. Balling], advokāts)
   Priekšmets
   Par prasību par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2003. gada 14. jūlija lēmumu lietā R 0559/2002-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Les Éditions Albert René un Orange A/S.
   Sprieduma rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 85, 03.04.2004.


title: Lieta C-182/14 P: Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 19. marta spriedums – Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Kopienas vārdiskas preču zīmes “MAGNEXT” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “MAGNET 4” īpašnieka iebildumi — Sajaukšanas iespēja

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/6

         Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 19. marta spriedums – Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-182/14 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Kopienas vārdiskas preču zīmes “MAGNEXT” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “MAGNET 4” īpašnieka iebildumi - Sajaukšanas iespēja)
   (2015/C 155/07)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug (pārstāvji – A. Nordemann un M. Maier, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – V. Melgar)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas sprieduma Mega Brands/ITSB – Diset (“MAGNEXT”) (T–604/11 un T–292/12, EU:T:2014:56) rezolutīvās daļas 4) punktu;

               2)

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta T-162/11: Prasība, kas celta 2011. gada 17. martā — Cofra /ITSB — O2 ( “can do” )

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/27

         Prasība, kas celta 2011. gada 17. martā — Cofra/ITSB — O2 (“can do”)
   (Lieta T-162/11)
   2011/C 139/51
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cofra Holding AG (Zug, Šveice) (pārstāvji — K.-U. Jonas un J. Bogatz, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: O2 Holdings Ltd (Slough, Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 10. janvāra lēmumu lietā R 242/2009-4;

               —

               piespriest atbildētājam un attiecīgajā gadījumā otrajai lietas dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: O2 Holdings Ltd

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “can do” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 25., 35., 36., 38. un 43. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “CANDA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 15. panta un 42. panta 2. punkta, kā arī Regulas (EK) Nr. 2868/95 (2) 22. noteikuma pārkāpums, jo Apelāciju padome pierādījumu par tiesību saglabājošu izmantošanu izvērtēšanā esot izmantojusi pārāk šaurus kritērijus un neesot pietiekami ņēmusi vērā īpašo tirdzniecības situāciju prasītājas uzņēmumā. Turklāt Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 2. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini neesot ņēmusi vērā dažādus dokumentus, kas tika iesniegti, lai pierādītu pretstatītās preču zīmes tiesību saglabājošo izmantošanu. Visbeidzot, Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. panta otrā teikuma pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot informējusi prasītāju par to, ka iesniegtos izmantošanas pierādījumus uzskata par nepietiekamiem, un neesot prasītājai devusi iespēju mutvārdu procesā iesniegt citus pierādījumus.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 1. lpp.).


title: lieta C-246/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberster Patent- und Markensenat 2005. gada 9. februāra lēmumu lietā Armin Häupl pret Lidl Stiftung & Co KG

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberster Patent- und Markensenat 2005. gada 9. februāra lēmumu lietā Armin Häupl pret Lidl Stiftung & Co KG
   (lieta C-246/05)
   (2005/C 193/32)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Oberster Patent- und Markensenat (Augstākā Patentu un preču zīmju palāta) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 9. februāra lēmumu lietā Armin Häupl pret Lidl Stiftung & Co KG un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 10. jūnijā.

      Oberster Patent- und Markensenat lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai 10. panta 1. punkts Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvā 89/104/EEK (1), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, ir interpretējams tādējādi, ka “reģistrācijas procedūras pabeigšanas diena” nozīmē aizsardzības perioda sākumu?

               2.

               Vai 12. panta 1. punkts Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvā 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, ir interpretējams tādējādi, ka pastāv atbilstīgi iemesli preču zīmes neizmantošanai, ja preču zīmes īpašnieka komercdarbības stratēģijas īstenošanu kavē apstākļi, kas nav uzņēmējsabiedrības kontrolē, vai arī preču zīmes īpašnieka pienākums ir mainīt savu komercdarbības stratēģiju, lai laicīgi varētu izmantot savu preču zīmi?

      (1)  OV L 40, 1. lpp.


title: Lieta C-124/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Gerechtshof te ’s-Gravenhage2005. gada 3. marta lēmumu lietā Federatie Nederlandse Vakbeweging pret Staat der Nederlanden

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Gerechtshof te `s-Gravenhage2005. gada 3. marta lēmumu lietā Federatie Nederlandse Vakbeweging pret Staat der Nederlanden

   (Lieta C-124/05)
   (2005/C 155/03)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Gerechtshof te `s-Gravenhage [Hāgas Apelācijas tiesa] (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 3. marta lēmumu lietā Federatie Nederlandse Vakbeweging pret Staat der Nederlanden un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 16. martā.

      Gerechtshof te `s-Gravenhage lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai ir saderīgs ar Kopienu tiesībām un it sevišķi Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīvas 93/104/EK (1) 7. panta 2. punktu dalībvalsts tiesisks priekšraksts, kas rada iespēju noslēgt rakstisku līgumu darba līguma spēkā esamības laikā par to, ka darbinieks, kurš vienu gadu nav izmantojis minimālo ikgadējo atvaļinājumu vai nav izmantojis minimālo ikgadējo atvaļinājumu pilnībā, var saņemt finansiālu kompensāciju par šo atvaļinājumu nākošajā gadā?
   Jautājums ir balstīts uz priekšnosacījumu, ka kompensācija netiek piešķirta attiecībā uz darbinieka tiesībām uz minimālo ikgadējo atvaļinājumu tekošajā gadā vai tam sekojošos gados.

      (1)  Direktīvu 93/104/EK atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīva 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV L 299, 9. lpp.).