title: Lieta T-561/12: Prasība, kas celta 2012. gada 19. decembrī — Beninca/Komisija

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/23

         Prasība, kas celta 2012. gada 19. decembrī — Beninca/Komisija
   (Lieta T-561/12)
   2013/C 46/42
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jürgen Beninca (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvis — C. Zschocke, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 9. oktobra lēmumu, ar kuru atsaka piekļuvi koncentrācijas ietvaros sagatavotajam dokumentam (Lieta COMP/M.6166 — NYSE Euronext/Deutsche Börse) un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka neesot piemērojams neviens no Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 4. pantā minētajiem izņēmumiem. It īpaši tas attiecas uz izņēmumu, kuru lēmumā norāda Komisija, proti, minētās Regulas 4. panta 3. punkta otro daļu un 4. panta 2. punkta pirmo ievilkumu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, ja būtu piemērojams kāds no šiem izņēmumiem, tad lēmumā neesot pienācīgi aplūkots, vai ir iespējama vismaz daļēja (vai ierobežota) piekļuve pieprasītajam dokumentam atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 6. punktam.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka prasītājam bija tiesības piekļūt pieprasītajam dokumentam, jo pastāvēja sevišķas sabiedrības intereses šī dokumenta publiskošanā atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. un 3. punktam.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta C-586/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 15. decembrī iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) — Bianca Kücük/Land Nordrhein-Westfalen

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 15. decembrī iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) — Bianca Kücük/Land Nordrhein-Westfalen

   (Lieta C-586/10)
   2011/C 89/09
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesarbeitsgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Bianca Kücük

      Atbildētāja: Land Nordrhein-Westfalen

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK (1) pielikumā atrodamā UNICE, CEEP un EAK noslēgtā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku [turpmāk tekstā — “Pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku”] 5. panta 1. punktam būtu pretrunā tas, ja tāda valsts tiesību norma, kurā — tāpat kā Likuma par nepilna laika un noteikta laika darbu (Teilzeit- und Befristungsgesetz; turpmāk tekstā — “TzBfG”) 14. panta 1. punkta otrā teikuma 3) apakšpunktā — ir paredzēts, ka objektīvs iemesls darba līguma atjaunošanai pastāv tad, ja darba ņēmējs tiek nodarbināts, aizstājot citu darba ņēmēju, tiktu interpretēta un piemērota tādējādi, ka objektīvs iemesls pastāv arī pastāvīgas aizvietošanas vajadzības gadījumā, lai arī vajadzību aizvietot varētu apmierināt arī, pieņemot darbā attiecīgo darba ņēmēju uz nenoteiktu laiku un katru reizi viņam uzticot aizvietot regulāri prombūtnē esošo darba ņēmēju, tomēr darba devējs patur sev tiesības katru reizi no jauna izlemt, kā rīkoties konkrētajā darba ņēmēja prombūtnes gadījumā?

               2)

               Ja Tiesa uz 1. jautājumu atbild apstiprinoši:
               Vai 1. jautājumā aprakstītā tādas valsts tiesību normas kā TzBfG 14. panta 1. punkta otrā teikuma 3) apakšpunkts interpretācija un piemērošana turpat izklāstītajos apstākļos ir pretrunā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. panta 1. punktam arī tad, ja valsts likumdevējs ar tādu tiesību normu kā Federālā likuma par bērna kopšanas pabalsta un atvaļinājuma piešķiršanu (BEEG) 21. panta 1. punkts ir noteicis, ka objektīvam aizvietošanas iemeslam terminēta darba līguma noslēgšanai katrā ziņā ir arī sociālpolitisks mērķis — atvieglot to, ka darba devēji piešķir un darba ņēmēji saņem īpašos atvaļinājumus, piemēram, mātes aizsardzībai vai bērnu kopšanai?

      (1)  OV L 175, 43. lpp.


title: Lieta T-288/06: Pirmās instances tiesas 2009. gada 1. jūlija spriedums — Regionalny Fundusz Gospodarczy/Komisija (Valsts atbalsts — Polijas Republikas tērauda ražotājam piešķirtā pārstrukturēšanas atbalsta shēma — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzlikts pienākums to atgūt — 8. protokols par Polijas tērauda rūpniecības pārstrukturēšanu — Nesaderīgā atbalsta atmaksai piemērojamā procentu likme — Ciešas sadarbības ar dalībvalsti pienākums — Regulas (EK) Nr. 794/2004 9. panta 4. punkts un 11. panta 2. punkts)

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/17

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 1. jūlija spriedums — Regionalny Fundusz Gospodarczy/Komisija
   (Lieta T-288/06) (1)

   (Valsts atbalsts - Polijas Republikas tērauda ražotājam piešķirtā pārstrukturēšanas atbalsta shēma - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzlikts pienākums to atgūt - 8. protokols par Polijas tērauda rūpniecības pārstrukturēšanu - Nesaderīgā atbalsta atmaksai piemērojamā procentu likme - Ciešas sadarbības ar dalībvalsti pienākums - Regulas (EK) Nr. 794/2004 9. panta 4. punkts un 11. panta 2. punkts)
   2009/C 193/24
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Regionalny Fundusz Gospodarczy S.A. (agrāk — Huta Częstochowa S.A.), Čestohova (Polija) (pārstāvji — K. Sadkovskis [C. Sadkowski] un D. Salajevskis [D. Sałajewski], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Žiolito [C. Giolito] un A. Stobjecka-Kuika [A. Stobiecka-Kuik])

      Priekšmets

   Lūgums daļēji atcelt Komisijas 2005. gada 5. jūlija Lēmumu 2006/937/EK par valsts atbalstu Nr. C 20/04 (ex NN 25/04) par labu tērauda ražotājam Huta Częstochowa S.A (OV 2006, L 366, 1. lpp.), ciktāl tajā noteikta atbalsta daļa ir atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu un Polijas Republikai uzlikts pienākums to atgūt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Regionalny Fundusz Gospodarczy S.A. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 294, 2.12.2006.


title: Lieta C-573/07: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Sea s.r.l./Comune di Ponte Nossa (Publiskā iepirkuma līgumi — Piešķiršanas procedūra — Publiskā iepirkuma līgumi par sadzīves atkritumu savākšanas, pārvadāšanas un likvidēšanas pakalpojumiem — Piešķiršana bez paziņojuma par konkursu — Piešķiršana akciju sabiedrībai ar pilnībā pašvaldībām piederošu kapitālu, bet kuras statūtos ir paredzēta iespēja privātā kapitāla līdzdalībai)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/14

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Sea s.r.l./Comune di Ponte Nossa
   (lieta C-573/07) (1)

   (Publiskā iepirkuma līgumi - Piešķiršanas procedūra - Publiskā iepirkuma līgumi par sadzīves atkritumu savākšanas, pārvadāšanas un likvidēšanas pakalpojumiem - Piešķiršana bez paziņojuma par konkursu - Piešķiršana akciju sabiedrībai ar pilnībā pašvaldībām piederošu kapitālu, bet kuras statūtos ir paredzēta iespēja privātā kapitāla līdzdalībai)
   2009/C 267/24
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja:
      Sea s.r.l.

      Atbildētāja:
      Comune di Ponte Nossa

      Piedaloties:
      Servizi Tecnologici Comuni — Se.T.Co. SpA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Amministrativo Regionale la Lombardia (Itālija) — EKL 12., 43., 49. un 86. panta interpretācija –Publisko iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras — Sadzīves atkritumu savākšanas, pārvadāšanas un likvidēšanas publiskie pakalpojumi — Tieša piešķiršana akciju sabiedrībai ar pilnībā publisku kapitālu, bet kuras statūtos ir paredzēta iespēja privātā kapitāla līdzdalībai

      Rezolutīvā daļa:

   Ar EKL 43. un 49. pantu, kā arī vienlīdzīgas attieksmes principu, diskriminācijas aizliegumu pilsonības dēļ un tāpat no tiem izrietošie pienākumi par pārskatāmību pieļauj tiešu sabiedrisko pakalpojumu piešķiršanu sabiedrībai ar pilnībā publisku kapitālu, ko veic valsts iestāde, kas ir līgumslēdzēja iestāde un kas šo sabiedrību kontrolē tāpat kā savus dienestus un ja sabiedrība lielāko daļu darba veic kopā ar šo iestādi vai citām pašvaldībām, kurām tā pieder.
   Atstājot iesniedzējtiesas kompetencē attiecīgo statūtu noteikumu atbilstības pārbaudi, pamatlietā esošajos apstākļos kontroli, kuru pašvaldības akcionāres īsteno pār minēto sabiedrību, kurai piešķirtas līgumslēgšanas tiesības, var uzskatīt par tādu pašu kontroli, ko tās īsteno pār saviem dienestiem, ja:

               —

               minētā sabiedrība darbības veic tikai attiecīgo pašvaldību teritorijā un tikai to labā; un

               —

               ar statūtos izveidoto iestāžu starpniecību, kurās ir pašvaldību pārstāvji un kuras noteicošā mērā ietekmē gan šīs sabiedrības stratēģiskos mērķus, gan arī svarīgus lēmumus.

      (1)  OV C 64, 08.03.2008.


title: Lieta C-537/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 8. septembra spriedumu lietā T-29/05 Deltafina /Komisija 2010. gada 19. novembrī iesniedza Deltafina SpA

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/22

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 8. septembra spriedumu lietā T-29/05 Deltafina/Komisija 2010. gada 19. novembrī iesniedza Deltafina SpA

   (Lieta C-537/10 P)
   ()
   2011/C 13/41
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Deltafina SpA (pārstāvji — J. F. Bellis un F. Di Gianni, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               grozīt pārsūdzēto spriedumu tajā daļā, kurā tiek apstiprināts Deltafina piemērotais naudas sods, to atceļot vai, pakārtoti, samazinot Deltafina piemērotā naudas soda summu;

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu tajā daļā, kurā Deltafina tiek piemērots naudas sods, vai, pakārtoti, samazināt Deltafina piemērotā naudas soda summu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda divus pamatus:

               1)

               pirmajā pamatā, kas ir norādīts kā galvenais, norādīts, ka Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā vienlīdzīgas attieksmes principu, jo tā nav atbilstoši izskatījusi prasītājas pamatu par vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, nosakot piemērojamo naudas sodu.
               Šī pamata pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Komisija noteica Deltafina lielāku sākotnējo naudas soda summu, pamatojoties uz apstākli, ka Deltafina bija lielākā Spānijā apstrādātās tabakas iepircēja. Savukārt citiem pārkāpuma dalībniekiem uzņēmumiem piemērotais naudas sods (ieskaitot Deltafina māsas uzņēmumu Taes) tika noteikts, tikai pamatojoties uz viņu stāvokli Spānijas jēltabakas tirgū, kas ir tirgus, kurā norisinājās pārkāpums. Deltafina piemērotais naudas sods pārkāpj vienlīdzīgas attieksmes principu, jo Cetarse, kā arī uzņēmumi Dimon/Agroexpansión un Standart/WWTW bija arī vertikāli integrēti uzņēmumi un tiem bija vērā ņemams stāvoklis Spānijas apstrādātās tabakas tirgū. Tomēr šis apstāklis netika ņemts vērā, nosakot viņu atbilstošo naudas soda apmēru. Tādēļ, nosakot Deltafina piemērojamo naudas sodu, Komisija ir ņēmusi vērā apstākli, kurš nav izmantots attiecībā uz citiem uzņēmumiem.

               2)

               otrais pamats, kurš ir pakārtots pirmajam, ir par Vispārējās tiesas kļūdaini piemēroto “uzņēmuma” jēdzienu, uz kuru ir norādīts EKL 81. pantā, ar pretrunīgu un pretlikumīgu argumentu noraidot apelācijas iesniedzējas pamatu par to, ka Deltafina nav piešķirts tāds pats naudas soda samazinājums, kāds ir piešķirts tās māsas uzņēmumam Taes pēc Taes un Deltafina kopīgā iesnieguma par labvēlīgas attieksmes piemērošanu šiem abiem uzņēmumiem, ņemot vērā to abu atrašanos mātes uzņēmuma Universal kontrolē.
               Šāda pamata atbalstam apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa kļūdaini ir piemērojusi EKL 81. pantā norādīto “uzņēmuma” jēdzienu, tādējādi atkāpjoties no Eiropas Tiesas judikatūras šajā jomā, it īpaši to, kas izriet no lietas Akzo C-97/08 P. Komisijas 1996. gada paziņojumu par naudas sodu neuzlikšanu vai to apmēra samazināšanu lietās par aizliegtām vienošanās (OV C 207, 4. lpp.), bija jāpiemēro abiem uzņēmumiem Taes/Deltafina kopā un nevis katrai sabiedrībai atsevišķi, jo šis paziņojums attiecas uz “uzņēmumiem” un nevis uz atsevišķām juridiskām personām. Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Komisijas norādītie argumenti, lai liegtu Deltafina naudas soda samazinājumus, kas tika piešķirts Taes, nav pamatoti. Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka, ņemot vērā šos argumentus, Deltafina un Taes bija vienots uzņēmums un tādēļ Deltafina bija jāpiemēro tāds pats naudas soda samazinājums kā Taes.


title: Apvienotās lietas T-15/15 un T-197/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 12. maija spriedums – Costa/Parlaments Parlamenta deputātu atalgojums — Izdienas pensija — Atcelšana — Atgūšana — Noteikums par pārklāšanās novēršanu — Noteikumi par Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām — Atsauce uz valsts tiesību aktiem — Noteikumu par deputātu mūža pabalstiem 12. panta 2.a punkta v) apakšpunkts — Atlīdzības saņemšana par Itālijas ostas iestādes priekšsēdētāja amata pienākumu veikšanu — Tiesiskā paļāvība

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/25

         Vispārējās tiesas 2017. gada 12. maija spriedums – Costa/Parlaments
   (Apvienotās lietas T-15/15 un T-197/15) (1)

   (Parlamenta deputātu atalgojums - Izdienas pensija - Atcelšana - Atgūšana - Noteikums par pārklāšanās novēršanu - Noteikumi par Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām - Atsauce uz valsts tiesību aktiem - Noteikumu par deputātu mūža pabalstiem 12. panta 2.a punkta v) apakšpunkts - Atlīdzības saņemšana par Itālijas ostas iestādes priekšsēdētāja amata pienākumu veikšanu - Tiesiskā paļāvība)
   (2017/C 213/33)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Paolo Costa (Venēcija, Itālija) (pārstāvji – G. Orsoni un M. Romeo, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – G. Corstens un S. Seyr)

      Priekšmets

   Divas prasības atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Parlamenta Prezidija 2014. gada 20. oktobra un 2015. gada 9. februāra lēmumus, kas attiecīgi skar prasītājam piešķirtās pagaidu vecuma pensijas atcelšanu un šajā ziņā samaksātās summas EUR 49 770,42 apmērā atgūšanu, kā arī 2015. gada 23. februāra paziņojumu par parādu 2015-239 saistībā ar minētās summas atgūšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Paolo Costa sedz tiesāšanās izdevumus un tostarp tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 81, 9.3.2015.


title: Lieta F-118/06: Prasība, kas celta 2006. gada 2. oktobrī — Di Bucci pret Komisiju

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/67

         Prasība, kas celta 2006. gada 2. oktobrī — Di Bucci pret Komisiju
   (Lieta F-118/06)
   (2006/C 294/133)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Vittorio Di Bucci, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — M. van der Woude, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt nopelnu sarakstu un to ierēdņu sarakstu, kas 2005. gadā paaugstināti A*12 pakāpē, kuri sagatavoti atbilstoši Civildienesta noteikumu 45. panta vispārējo īstenošanas noteikumu 10. panta 3. un 4. punktam un kuri publicēti 2005. gada 23. novembra Administratīvajā paziņojumā Nr. 85-2005, un jebkurā gadījumā atcelt lēmumu neiekļaut prasītāja vārdu paaugstināto ierēdņu sarakstā;

               —

               vajadzības gadījumā atcelt visus tiesību aktus, kuru rezultātā tika pieņemts minētais lēmums, un tostarp lēmumus, ar kuriem tika noteikts prasītājam piešķiramo punktu skaits;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, kas ir Juridiskā dienesta ierēdnis, kurš savas pakāpes un sava dienesta ietvaros pastāvīgi ir saņēmis visaugstāko novērtējumu nopelnu punktu (NP) formā, vispirms norāda, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 45. pants, kā arī tā vispārējie īstenošanas noteikumi, kas paredz, ka nopelni ir noteicošais kritērijs ģenerāldirektorāta prioritātes punktu (ĢDPP) piešķiršanai un paaugstināšanai amatā. Tas, ka prasītājs netika paaugstināts, ir saistīts, pirmkārt, ar pārkāpumiem, uz ko prasītājs norādīja jau prasībā lietās F-98/05 (1) un T-312/04 (2); otrkārt, kritērijiem ĢDPP piešķiršanai Juridiskajā dienestā, kurā priekšroka tiek dota ierēdņiem, kas jau ilgāku laiku ir attiecīgajā pakāpē, neatkarīgi no viņu nopelniem; treškārt, dažām nepilnībām, ko paaugstināšanas komiteja pieļāvusi, piešķirot punktus citiem ierēdņiem.
   Prasītājs turklāt apgalvo, ka ar apstrīdētajiem tiesību aktiem ir pārkāpts arī vienlīdzīgas attieksmes princips un princips, kas paredz ierēdņu tiesības veidot karjeru, ka tajos ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un ka, tos pieņemot, nepareizi ir izmantotas pilnvaras. Turklāt tajos ir pieļautas vairākas procesuālas vai formas kļūdas.
   Visbeidzot prasītājs atsaucas uz vispārējo īstenošanas noteikumu prettiesiskumu, uzsverot, ka:

               —

               neņemot vērā uzliktās atbildības līmeni un dažādu valodu lietojumu darba uzdevumu izpildē, ar vispārējiem īstenošanas noteikumiem ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 45. pants tā jaunajā redakcijā;

               —

               paredzot, ka paaugstināšana ir atkarīga no prioritātes punktu piešķiršanas, kam netiek norādīts pamatojums, atbilstoši katram ĢD vai paaugstināšanas komitejas priekšlikumam, ar vispārējo īstenošanas noteikumu 2., 4., 5., 6., 8., 9., 10., 12. un 13. pantu ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 25. panta 2. punkts un 45. pants;

               —

               katram ĢD piešķirot punktu vienotu kvotu uz vienu ierēdni, ar vispārējo īstenošanas noteikumu 4. un 6. pantu ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 45. pants, kā arī princips, kas paredz ierēdņu tiesības veidot karjeru, un vienlīdzīgas attieksmes princips;

               —

               paredzot, ka tiek piešķirti pārejas prioritātes punkti, pamatojoties galvenokārt uz attiecīgajā pakāpē nostrādāto laiku, ar vispārējo īstenošanas noteikumu 13. panta 2. punktu un II pielikumu ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 45. pants;

               —

               paredzot, ka Personāla komitejas prioritātes punktus piešķir par dažiem iestādes interesēs veiktiem papildu uzdevumiem, kas jau tikuši ņemti vērā, piešķirot NP un ĢDPP, ar vispārējo īstenošanas noteikumu 9. pantu un I pielikumu ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 45. pants, kā arī princips, kas paredz ierēdņu tiesības veidot karjeru, un vienlīdzīgas attieksmes princips;

               —

               paredzot labvēlīgāku attieksmi pret to ĢD vai dienestu ierēdņiem, kuros ir mazāk darbinieku, un ierēdņiem, kas norīkoti darbā Komisijas locekļu kabinetos, ar vispārējo īstenošanas noteikumu 6. pantu ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 45. pants, kā arī princips, kas paredz ierēdņu tiesības veidot karjeru, un vienlīdzīgas attieksmes princips.

      (1)  OV C 10, 14.01.2006., 24. lpp. (Lieta, kas sākotnēji reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-381/05 un Eiropas Savienības Civildienesta tiesai nodota ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu).

      (2)  OV C 262, 23.10.2004., 45. lpp.


title: Lieta C-491/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/43

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-491/09)
   2010/C 24/74
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Sénéchal un S. La Pergola)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Direktīvas 2007/63/EK, ar ko Padomes Direktīvas 78/855/EEK un 82/891/EEK groza saistībā ar prasību par neatkarīga eksperta ziņojumu akciju sabiedrību apvienošanās vai sadalīšanas gadījumā, (1) prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šīs direktīvas 4. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš Direktīvas 2007/63/EK transponēšanai beidzās 2008. gada 31. decembrī. Tomēr šīs prasības celšanas brīdī atbildētāja vēl nebija veikusi šo direktīvu transponēšanai vajadzīgos pasākumus vai katrā ziņā nebija par to paziņojusi Komisijai.

      (1)  OV L 300, 47. lpp.


title: Lieta C-168/04: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 21. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 49. pants — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Uzņēmums, kas nodarbina darba ņēmējus trešo valstu pilsoņus — Uzņēmums, kas sniedz pakalpojumus citā dalībvalstī — Norīkošanas darbā Eiropā apstiprinājums )

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/4

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 21. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku
   (Lieta C-168/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 49. pants - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Uzņēmums, kas nodarbina darba ņēmējus trešo valstu pilsoņus - Uzņēmums, kas sniedz pakalpojumus citā dalībvalstī - “Norīkošanas darbā Eiropā apstiprinājums”)
   (2006/C 281/06)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāviji — B. Egersa [B. Eggers], E. Traversa [E. Traversa] un G. Brauns [G. Braun])

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāvji — E. Rīdls [E. Riedl], K. Pesendorfere [C. Pesendorfer] un G. Hese [G. Hesse])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Darba ņēmēju — trešās valsts pilsoņu norīkošana darbā, ko, sniedzot pakalpojumus, veic uzņēmumi, kas veic uzņēmējdarbību citā dalībvalstī, kam piemēro apstrīdēto reģistrācijas sistēmu, kas faktiski ir atļaujas sistēma, jo, ja šādas atļaujas nav, ir paredzēti naudas sodi un iebraukšanas un uzturēšanās aizliegums attiecīgajiem norīkotajiem darbiniekiem.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pirmkārt, darba ņēmēja — trešās valsts pilsoņa — norīkošanu darbā, ko veic citā dalībvalstī dibināts uzņēmums, pakārtojot “Norīkošanas darbā Eiropā apstiprinājuma” saņemšanai, kas paredzēts Austrijas Likuma par ārvalstu darba ņēmēju norīkošanu darbā (Ausländerbeschäftigungsgesetz) 18. panta 12.–16. punktā un kura izdošanai nepieciešams gan, lai attiecīgie darba ņēmēji būtu nodarbināti šajā uzņēmumā vismaz vienu gadu vai ar to būtu saistīti ar beztermiņa darba līgumu, gan pierādījums par Austrijas darba un atalgojuma nosacījumu ievērošanu, un, otrkārt, paredzot Likuma par ārvalstniekiem (Fremdengesetz) 10. panta 1. punkta 3) apakšpunktā iebraukšanas un uzturēšanās atļaujas automātiska atteikuma iemeslu bez izņēmumiem, tādējādi neļaujot legalizēt darba ņēmēju — trešās valsts pilsoņu, ko norīkojis darbā citā dalībvalstī dibināts uzņēmums, situāciju, ja šie darba ņēmēji ir ieceļojuši valsts teritorijā bez vīzas, Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar EKL 49. pantu;

               2)

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 146, 29.05.2004.


title: Lieta F-144/15: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 28. jūnija spriedums – Lorenzet/EASA Civildienests — Pagaidu darbinieki — Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta f) punkts — Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums — Neapmaksāts atvaļinājums — Atvaļinājums personisku iemeslu dēļ — Atteikums pagarināt neapmaksātu atvaļinājumu uz vienu papildu gadu — Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 52. pants

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/34

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 28. jūnija spriedums – Lorenzet/EASA

   (Lieta F-144/15) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta f) punkts - Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums - Neapmaksāts atvaļinājums - Atvaļinājums personisku iemeslu dēļ - Atteikums pagarināt neapmaksātu atvaļinājumu uz vienu papildu gadu - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 52. pants)
   (2016/C 326/57)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Andrea Lorenzet (Parīze, Francija) (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Aviācijas drošības aģentūra (pārstāvji – sākotnēji F. Manuhutu un A. Haug, pārstāvji, D. Waelbroeck un I. Antypas, advokāti, vēlāk F. Manuhutu un A. Haug, pārstāvji, A. Duron un C. Dekemexhe, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Aviācijas drošības aģentūras lēmumu nepagarināt prasītājas neapmaksātu atvaļinājumu personisku iemeslu dēļ uz vienu papildu gadu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Andrea Lorenzet sedz savus un atlīdzina Eiropas Aviācijas drošības aģentūras tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 48, 8.2.2016., 102. lpp.


title: Lieta C-297/13: Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 15. maija spriedums ( Finanzgericht München (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Data I/O GmbH / Hauptzollamt München Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tarifu klasifikācija — Kopējais muitas tarifs — Kombinētā nomenklatūra — XVI sadaļas 2. piezīme — Pozīcijas 8422, 8456, 8473, 8501, 8504, 8543, 8544 un 8473 — Jēdzieni “daļas” un “piederumi”  — Programmēšanas sistēmām paredzētas daļas un piederumi (motori, barošanas bloki, lāzeri, ģeneratori, kabeļi un termolīmēšanas ierīces) — Prioritāras klasificēšanas pozīcijā 8473 salīdzinājumā ar pārējām 84. un 85. nodaļā ietvertajām pozīcijām neesamība

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/10

         Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 15. maija spriedums (Finanzgericht München (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Data I/O GmbH/Hauptzollamt München

   (Lieta C-297/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tarifu klasifikācija - Kopējais muitas tarifs - Kombinētā nomenklatūra - XVI sadaļas 2. piezīme - Pozīcijas 8422, 8456, 8473, 8501, 8504, 8543, 8544 un 8473 - Jēdzieni “daļas” un “piederumi” - Programmēšanas sistēmām paredzētas daļas un piederumi (motori, barošanas bloki, lāzeri, ģeneratori, kabeļi un termolīmēšanas ierīces) - Prioritāras klasificēšanas pozīcijā 8473 salīdzinājumā ar pārējām 84. un 85. nodaļā ietvertajām pozīcijām neesamība)
   2014/C 212/10
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht München

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Data I/O GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt München

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Finanzgericht München – Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2001. gada 6. augusta Regulu (EK) Nr. 2031/2001 (OV L 279, 1. lpp.), 2002. gada 1. augusta Regulu Nr. 1832/2002 (OV L 290, 1. lpp.), 2003. gada 11. septembra Regulu Nr. 1789/2003 (OV L 281, 1. lpp.) un 2004. gada 7. septembra Regulu Nr. 1810/2004 (OV L 327, 1. lpp.), un it īpaši tās XVI sadaļas 2. piezīmes a) un b) punkta interpretācija – Daļu un piederumu (motori, ģeneratori, lāzeri, kabeļi un termolīmēšanas ierīces), kas paredzēti programmēšanas sistēmām, klasifikācija pozīcijā 8473 – Šīs pozīcijas iespējamā prioritāte pār pārējām 84. un 85. nodaļā ietvertajām pozīcijām

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, tās redakcijās, kas izriet no Komisijas 2001. gada 6. augusta Regulas (EK) Nr. 2031/2001, Komisijas 2002. gada 1. augusta Regulas (EK) Nr. 1832/2002, Komisijas 2003. gada 11. septembra Regulas (EK) Nr. 1789/2003 un Komisijas 2004. gada 7. septembra Regulas (EK) Nr. 1810/2004, I pielikumā ietvertās kombinētās nomenklatūras XVI sadaļas 2. piezīmes a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka prece, kas var tikt klasificēta gan šīs nomenklatūras pozīcijā 8473 kā mašīnas, kas ietilpst minētās nomenklatūras pozīcijā 8471, daļa, gan kādā no šīs pašas nomenklatūras pozīcijām 8422, 8456, 8501, 8504, 8543 un 8544 kā atsevišķa prece, ņemot vērā tās attiecīgās raksturiezīmes, ir jāklasificē kā atsevišķa prece kādā no šīm pēdējām minētajām pozīcijām.

      (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: Lieta C-265/05: Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 16. janvārī ( Cour de cassation — Chambre civile (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — José Perez Naranjo pret Caisse régionale d'assurance maladie Nord-Picardie (Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 4. panta 2.a punkts, 10.a pants un 95.b pants — Vecuma papildu pabalsts — Valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem šī pabalsta piešķiršana ir atkarīga no nosacījuma par dzīvesvietu — Īpašs uz iemaksām nebalstīts pabalsts — Iekļaušana Regulas Nr. 1408/71 II a pielikumā)

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/5

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 16. janvārī (Cour de cassation — Chambre civile (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — José Perez Naranjo pret Caisse régionale d'assurance maladie Nord-Picardie

   (Lieta C-265/05) (1)

   (Regula (EEK) Nr. 1408/71 - 4. panta 2.a punkts, 10.a pants un 95.b pants - Vecuma papildu pabalsts - Valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem šī pabalsta piešķiršana ir atkarīga no nosacījuma par dzīvesvietu - Īpašs uz iemaksām nebalstīts pabalsts - Iekļaušana Regulas Nr. 1408/71 II a pielikumā)
   (2007/C 42/09)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour de cassation — Chambre civile
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: José Perez Naranjo

      Atbildētāja: Caisse régionale d'assurance maladie Nord-Picardie

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation — Chambre civile — Parīze — Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.), ar tajā izdarītajiem grozījumiem, 4. panta 2.a punkta, 10.a panta, 19. panta 1. punkta un 95.b panta interpretācija — Valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem papildu pabalsta piešķiršana no Nacionālā solidaritātes fonda ir atkarīga no nosacījuma par dzīvesvietu — Pabalsta iekļaušana Regulas (EEK) Nr. 1408/71 II a pielikumā
   Rezolutīvā daļa:
   Tāds pabalsts kā papildu pabalsts, kas minēts Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, II a pielikumā zem virsraksta “Francija”, ir uzskatāms par īpašu pabalstu. Papildu pabalsta finansēšanas kārtības pārbaude, pamatojoties uz Tiesai iesniegtajiem lietas materiāliem, atklāj, ka nepastāv pietiekami identificējama saistība starp vispārējām sociālās apdrošināšanas iemaksām un attiecīgo pabalstu, kā rezultātā jāsecina, ka papildu pabalstam ir uz iemaksām nebalstīts raksturs. Tomēr iesniedzējtiesai ir jāpārbauda šī sprieduma 48.-52. punktā minēto apstākļu precizitāte, lai konstatētu, vai šim pabalstam ir uz iemaksām balstīts raksturs vai nav.

      (1)  OV C 217, 3.9.2005.


title: Lieta T-513/10: Prasība, kas celta 2010. gada 1. novembrī — Hamberger Industriewerke /ITSB ( Atrium )

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/29

         Prasība, kas celta 2010. gada 1. novembrī — Hamberger Industriewerke/ITSB (“Atrium”)
   (Lieta T-513/10)
   ()
   2011/C 13/57
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hamberger Industriewerke GmbH (Stephanskirchen, Vācija) (pārstāvis –T. Schmidpeter, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 26. augusta lēmumu lietā R 291/2010-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Atrium” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 19. un 27. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktajai Kopienas preču zīmei esot atšķirtspēja un tā neesot pilnībā aprakstoša

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-660/14: Prasība, kas celta 2014. gada 12. septembrī – SV Capital/EBI

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/29

         Prasība, kas celta 2014. gada 12. septembrī – SV Capital/EBI
   (Lieta T-660/14)
   (2014/C 431/52)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SV Capital OÜ (Tallina, Igaunija) (pārstāvis – M. Greinoman, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Banku iestāde (EBI)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt EBI 2014. gada 21. februāra Lēmumu Nr. EBA C 2013 002;

               —

               atcelt Eiropas Uzraudzības iestāžu Apelāciju Padomes Lēmumu Nr. BoA 2014-CI-02 daļā, kurā ir noraidīta apelācijas sūdzība;

               —

               nodot atpakaļ lietu EBI kompetentajai struktūrai, lai tā pārskatītu SV Capital OÜ2012. gada 24. oktobra sūdzību (papildināto) pēc būtības;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā, ieskaitot izdevumus, kas radušies, izpildot Vispārējās tiesas spriedumu vai rīkojumu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas faktu kļūdas, jo apstrīdētajā lēmumā Nr. EBA C 2013 002 ir norādīts, ka “ne [RR], ne [OP] nebija Nordea Bank Finland filiāles vadītāji vai personas, kas pilda pamatfunkcijas, EBI Atbilstīguma pamatnostādņu nozīmē”, lai gan Apelāciju padome pieņēma prasītājas pierādījumus par pretējo.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav īstenojusi savu rīcības brīvību, jo tā neņēma vērā to, ka i) Nordea ir iekļauta Finanšu stabilitātes padomes 29 sistēmiski svarīgo finanšu iestāžu sarakstā, ka ii) tā ir finanšu konglomerāts, ka iii) tās Igaunijas filiāle ir būtiska filiāle un ka iv) apgalvotie pārkāpumi ir nopietni.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts EBI Regulas (1) 39. panta 1. punkts un EBI Labas administratīvās prakses kodeksa (2) 16. pants, jo prasītājai netika sniegta iespēja paust savus uzskatus par atbildētājas argumentāciju un faktu izklāstiem pirms apstrīdētā lēmuma EBA C 2013 002 pieņemšanas, jo atbildētāja neinformēja prasītāju par tā nodomu nesākt Nordea Bank Finland lūgto izmeklēšanu un nesniedza tam pamatojumu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts EBI Iekšējo noteikumu (3) 3. panta 3., 4. un 5. punkts, jo EBI priekšsēdētāja vietnieks netika informēts, pamatojoties uz anonimizētu informāciju, par paredzēto lēmumu nesākt izmeklēšanu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvota EBI pilnvaru nepareiza izmantošana un nepamatota rīcība, jo atbildētāja nebija objektīva un, ņemot vērā laiku un pūles, ko atbildētāja patērēja uz sūdzību un tās pieņemamību, nebija nekāda pamata izbeigt lietas izskatīšanu, nepieņemot motivētu lēmumu pēc būtības.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Regula (ES) Nr. 1093/2010, ar ko izveido Eiropas Uzraudzības iestādi (Eiropas Banku iestādi), groza Lēmumu Nr. 716/2009/EK un atceļ Komisijas Lēmumu 2009/78/EK (OV 2010 L 331, 12. lpp.).

      (2)  Valdes 2011. gada 12. janvāra Lēmums DC 006 par EBI Labas administratīvās prakses kodeksu.

      (3)  Uzraudzības Padomes 2012. gada 5. jūlija Lēmums DC 054 par Iekšējiem izskatīšanas noteikumiem saistībā ar Savienības tiesību pārkāpumu izmeklēšanu.


title: Lieta C-179/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 21. aprīlī iesniedza Fővárosi Törvényszék (Ungārija) – Daimler AG/Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.

text:
               13.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 21. aprīlī iesniedza Fővárosi Törvényszék (Ungārija) – Daimler AG/Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.

   (Lieta C-179/15)
   (2015/C 228/05)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Törvényszék

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Daimler AG

      Atbildētājs: Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (1), 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādejādi, ka preču zīmes īpašnieks var vērsties pret trešo personu, kas minēta interneta sludinājumā, kurā ietverts apzīmējums, kuru var sajaukt ar preču zīmi un kurā ietverta atsauce uz šīs trešās personas pakalpojumiem, kas ir identiski precēm vai pakalpojumiem, attiecībā uz ko ir reģistrēta preču zīme, veidā, ka sabiedrībai var rasties maldīgs priekšstats, ka starp šīs trešās personas uzņēmumu un preču zīmes īpašnieku pastāv oficiālas komercattiecības, pat tad, ja sludinājumu internetā nav izvietojusi tajā minētā persona un tas arī nav darīts tās vārdā, vai ja šim sludinājumam internetā iespējams piekļūt, neraugoties uz to, ka tajā norādītā persona ir darījusi visu no tas saprātīgi sagaidāmo, lai panāktu tā izņemšanu, bet nesekmīgi?

      (1)  OV 1989 L 40, 1. lpp.


title: Lieta C-590/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 17. decembrī iesniedza Amtsgericht Winsen ( Luhe ) (Vācija) — Andrea Merten/ERGO Lebensversicherung AG

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 17. decembrī iesniedza Amtsgericht Winsen (Luhe) (Vācija) — Andrea Merten/ERGO Lebensversicherung AG

   (Lieta C-590/12)
   2013/C 46/31
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Winsen (Luhe)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Andrea Merten

      Atbildētāja: ERGO Lebensversicherung AG

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 90/619/EEK (1) 15. panta 1. punkta pirmais teikums, ņemot vērā Direktīvas 92/96/EEK (2) 31. panta 1. punktu attiecīgi 35. un 36. panta redakcijā, skatot kopā ar Direktīvas 2002/83/EK (3) 32. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds regulējums, kā Vācijas Likuma par apdrošināšanas līgumiem (“VVG”) 5.a panta 2. punkta ceturtais teikums 1994. gada 21. jūlija Trešā likuma par to, kā īstenot Eiropas Kopienu Padomes direktīvas apdrošināšanas jomā (Drittes Durchführungsgesetz/EWG zum VAG), redakcijā, saskaņā ar kuru apdrošinājuma ņēmēja atteikuma tiesības vai tiesības iebilst izbeidzas vēlākais vienu gadu pēc pirmās apdrošināšanas prēmijas samaksas, pat ja apdrošinājuma ņēmējs nav ticis pienācīgi informēts par tiesībām atteikties vai iebilst?

      (1)  Padomes 1990. gada 8. novembra Otrā direktīva 90/619/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo dzīvības apdrošināšanu un par noteikumiem pakalpojumu sniegšanas brīvības efektīvākai izmantošanai, un par grozījumiem Direktīvā 79/267/EEK (Otrā dzīvības apdrošināšanas direktīva) (OV L 330, 50. lpp.).

      (2)  Padomes 1992. gada 10. novembra Direktīva 92/96/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo dzīvības apdrošināšanu un par grozījumiem Direktīvā 79/267/EEK un Direktīvā 90/619/EEK (Trešā dzīvības apdrošināšanas direktīva) (OV L 360, 1. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 5. novembra Direktīva 2002/83/EK par dzīvības apdrošināšanu (OV L 345, 1. lpp.).


title: Lieta F-19/08 R: Civildienesta tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 25. aprīļa rīkojums — Bennett u.c./ITSB (Civildienests — Pagaidu noregulējuma tiesvedība — Pieteikuma par tiesību akta piemērošanas apturēšanu — Konkursa paziņojums — Steidzamība — Neesamība)

text:
               21.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 158/24

         Civildienesta tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 25. aprīļa rīkojums — Bennett u.c./ITSB
   (Lieta F-19/08 R)
   (Civildienests - Pagaidu noregulējuma tiesvedība - Pieteikuma par tiesību akta piemērošanas apturēšanu - Konkursa paziņojums - Steidzamība - Neesamība)
   (2008/C 158/43)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Kelly-Marie Bennett, Alikante (Spānija) un citi (pārstāvis — G. Vandersanden, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji — I. de Medrano Caballero un E. Maurage)
   Priekšmets
   Pieteikums par konkursa paziņojuma OHMI/AD/02/07 OHIM/AD/02/07 piemērošanas apturēšanu līdz brīdim, kad tiks pieņemts lēmums pēc būtības, nosakot, ka prasītājiem nav jāpiedalās pārbaudījumos un tādējādi viņu līgumus nevar pārtraukt tādēļ, ka viņi nav ietverti rezerves sarakstā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

               2)

               Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta F-47/08: Prasība, kas celta 2008. gada 30. aprīlī — Buschak /Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonds

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/52

         Prasība, kas celta 2008. gada 30. aprīlī — Buschak/Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonds
   (Lieta F-47/08)
   (2008/C 171/104)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Willy Buschak (Bonna, Vācija) (pārstāvji — L. Lévi un C. Ronzi, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonds
   Strīda priekšmets un apraksts
   Lēmuma, ar kuru grozīts prasītāja darba apraksts, atcelšana un lūgums piespriest atbildētājam samaksāt prasītājam atlīdzību par mantisko un morālo kaitējumu.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ko Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonda direktors nodeva prasītājam 2007. gada 4. jūlijā un ar kuru grozīts prasītāja darba apraksts;

               —

               atcelt daļā, kurā tas nepieciešams, 2008. gada 29. vai 30. janvāra lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība;

               —

               piespriest Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fondam samaksāt kaitējuma atlīdzību EUR 50 000 apmērā;

               —

               piespriest Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fondam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-229/02: Pirmās instances tiesas 2008. gada 3. aprīļa spriedums — PKK /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām — Līdzekļu iesaldēšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Pamatojums)

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/23

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 3. aprīļa spriedums — PKK/Padome
   (Lieta T-229/02) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām - Līdzekļu iesaldēšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Pamatojums)
   (2008/C 142/40)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Osman Ocalan, Kurdistan Workers' Party (PKK) vārdā (pārstāvji — M. Muller, QC, E. Grieves un P. Moser, barristers, kā arī J.G. Pierce, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji M. Vitsentzatos un M. Bishop, vēlāk M. Bishop un E. Finnegan)

      Personas, kas iestājušās lietā: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — sākotnēji R. Caudwell, vēlāk E. Jenkinson, pārstāvji, kam palīdz S. Lee, barrister); un Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Kuijper un C. Brown, vēlāk P. Hetsch un P. Aalto)
   Priekšmets
   Pirmkārt, lūgums atcelt Padomes 2002. gada 17. jūnija Lēmumu 2002/460/EK, ar ko tiek īstenots 2. panta 3. punkts Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar ko atceļ Lēmumu 2002/334/EK (OV L 160, 26. lpp.), un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

                  Padomes 2002. gada 17. jūnija Lēmums 2002/460/EK, ar ko tiek īstenots 2. panta 3. punkts Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar ko atceļ Lēmumu 2002/334/EK, ir atcelts tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Kurdistan Workers' Party (PKK);

               2)

                  Padome sedz ne tikai savus, bet arī atlīdzina Osman Ocalan, kas rīkojās Kurdistan Workers' Party (PKK) vārdā, tiesāšanās izdevumus Pirmās instances tiesā un Tiesā;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 233, 28.9.2002.


title: Lieta C-449/16: Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 21. jūnija spriedums (Corte d'appello di Genova (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kerly Del Rosario Martinez Silva/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Comune di Genova Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālais nodrošinājums — Regula (EK) Nr. 883/2004 — 3. pants — Ģimenes pabalsti — Direktīva 2011/98/ES — 12. pants — Tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi — Trešo valstu valstspiederīgie, kuriem ir vienota atļauja

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/19

         Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 21. jūnija spriedums (Corte d'appello di Genova (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kerly Del Rosario Martinez Silva/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Comune di Genova

   (Lieta C-449/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālais nodrošinājums - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 3. pants - Ģimenes pabalsti - Direktīva 2011/98/ES - 12. pants - Tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi - Trešo valstu valstspiederīgie, kuriem ir vienota atļauja)
   (2017/C 277/26)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte d'appello di Genova

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Kerly Del Rosario Martinez Silva

      Atbildētāji: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Comune di Genova

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Direktīvas 2011/98/ES par vienotu pieteikšanās procedūru, lai trešo valstu valstspiederīgajiem izsniegtu vienotu uzturēšanās un darba atļauju dalībvalsts teritorijā, un par vienotu tiesību kopumu trešo valstu darba ņēmējiem, kuri kādā dalībvalstī uzturas likumīgi, 12. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, saskaņā ar kuru trešās valsts valstspiederīgais, kuram ir vienota atļauja šīs direktīvas 2. panta c) punkta nozīmē, nevar saņemt tādu pabalstu kā pabalsts ģimenēm ar vismaz trim nepilngadīgiem bērniem, kas izveidots ar 1998. gada 23. decembra legge n. 448 – Misure di finanza pubblica per la stabilizzazione e lo sviluppo (Likums Nr. 448 par valsts finanšu pasākumiem stabilizācijai un attīstībai).

      (1)  OV C 410, 7.11.2016.


title: Lieta T-396/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 30. marta rīkojums – Herm. Sprenger/EUIPO – web2get (Elastīga kāpšļa forma) Eiropas Savienības preču zīme — Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu — Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/48

         Vispārējās tiesas 2017. gada 30. marta rīkojums – Herm. Sprenger/EUIPO – web2get (Elastīga kāpšļa forma)
   (Lieta T-396/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2017/C 283/74)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Herm. Sprenger GmbH & Co. KG (Iserlohn, Vācija) (pārstāvis – V. Schiller, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – A. Söder un A. Schifko)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: web2get GmbH & Co. KG (Dülmen, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 22. aprīļa lēmumu lietā R 520/2014-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp web2get GmbH & Co. KG un Herm. Sprenger GmbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Herm. Sprenger GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 302, 14.9.2015.


title: Lieta T-34/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. septembra rīkojums – Canon Europa /Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Muitas savienība — Kopējais muitas tarifs — Tarifu un statistikas nomenklatūra — Klasifikācija Kombinētajā nomenklatūrā — Tarifu apakšpozīcijas — Muitas nodokļi, kas piemērojami precēm, kas klasificētas šajās tarifu apakšpozīcijās — Reglamentējošs akts, kas saistīts ar īstenošanas pasākumiem — Nepieņemamība

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/38

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. septembra rīkojums – Canon Europa/Komisija
   (Lieta T-34/11) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Muitas savienība - Kopējais muitas tarifs - Tarifu un statistikas nomenklatūra - Klasifikācija Kombinētajā nomenklatūrā - Tarifu apakšpozīcijas - Muitas nodokļi, kas piemērojami precēm, kas klasificētas šajās tarifu apakšpozīcijās - Reglamentējošs akts, kas saistīts ar īstenošanas pasākumiem - Nepieņemamība)
   2014/C 409/54
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Canon Europa NV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji – P. De Baere un P. Muñiz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal un L. Keppenne)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2010. gada 5. oktobra Regulas (ES) Nr. 861/2010, ar ko groza I pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 284, 1. lpp.), pielikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               nav jālemj par Konica Minolta Business Solutions Europe GmbH un Olivetti SpA pieteikumiem iestāties lietā;

               3)

               Canon Europa NV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 12.3.2011.


title: Lieta T-6/08: Prasība, kas celta 2008. gada 4. janvarī — Nestlé /ITSB — Master Beverage Industries ( Golden Eagle Deluxe )

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/55

         Prasība, kas celta 2008. gada 4. janvarī — Nestlé/ITSB — Master Beverage Industries (“Golden Eagle Deluxe”)
   (Lieta T-6/08)
   (2008/C 64/89)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société des Produits Nestlé SA, Vevey (Šveice) (pārstāvis — A. von Mühlendahl, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Master Beverage Industries Pte Ltd, Singapūra (Singapūra)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt atbildētāja Apelāciju otrās padomes 2007. gada 1. oktobra lēmumu lietā R 568/2006-2 (Kopienas preču zīme 3 156 924);

               —

               nolemt, ka ir noraidāms apstrīdētais Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 3 156 924 “RED MUG” norāde ar “Golden Eagle Deluxe”;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas prasītājai radušies procesā Apelāciju padomē;

               —

               piespriest Master Beverage, otrai procesa Apelāciju padomē dalībniecei, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tiesāšanās izdevumus, kas prasītājai radušies procesā Apelāciju padomē, ja tā kļūtu par personu, kas iestājusies lietā, šajā lietā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Master Beverage Industries Pte Ltd

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Golden Eagle Deluxe” attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 30. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 156 924

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas, starptautiskas un valsts grafiskas un vārdiskas preču zīmes “Red Cup”, “Gold Blend” un tases attēli, tostarp tases kafijai

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā noraidīt iebildumu

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelāciju

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums, jo konfliktējošajām preču zīmēm ir augsta vizuālās līdzības pakāpe tādēļ, ka gan reģistrācijai pieteiktajā preču zīmē, gan vairumā agrāko preču zīmju, kurām piemīt raksturīgā atšķirtspēja, atrodamie deviņi elementi ir izvietoti identiski.


title: Lieta T-244/15: Prasība, kas celta 2015. gada 15. maijā – Klyuyev/Padome

text:
               13.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/23

         Prasība, kas celta 2015. gada 15. maijā – Klyuyev/Padome
   (Lieta T-244/15)
   (2015/C 228/29)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Andriy Klyuyev (Doņecka, Ukraina) (pārstāvis – R. Gherson, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2015. gada 5. marta Lēmumu (KĀDP) 2015/364, ar kuru groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV, L 62, 25. lpp.), un Padomes 2015. gada 5. marta Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 2015/357, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV, L 62, 1. lpp.), ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               pakārtoti, atzīt, ka 2014. gada 5. marta Lēmuma 2014/119/KĀDP 1. panta 1. punkts (redakcijā ar grozījumiem) un Padomes 2014. gada 5. marta Regulas (ES) Nr. 208/2014 3. panta 1. punkts (redakcijā ar grozījumiem) nav piemērojami, ciktāl tie attiecas uz prasītāju, tādēļ, ka ir prettiesiski;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka 2014. gada 5. marta Lēmums 2014/119/KĀDP, redakcijā ar grozījumiem, (turpmāk tekstā – “Lēmums”), ciktāl tajā prasītājam ir noteikti ierobežojoši pasākumi, neatbilst Lēmuma skaidri norādītajiem mērķiem (proti, demokrātija; tiesiskums; cilvēktiesību ievērošana) un neietilpst kopējās ārpolitikas un drošības politikas (turpmāk tekstā – “KĀDP”) principiem un mērķiem, kas paredzēti LES 21. pantā. Tātad Lēmumā nav izpildīti nosacījumi atsaucei uz LES 29. pantu. Tā kā Lēmums bija prettiesisks, Padome neesot varējusi atsaukties uz LESD 215. panta 2. punktu, lai pieņemtu Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014, redakcijā ar grozījumiem (turpmāk tekstā – “Regula”). Nesenie notikumi skaidri liecinot, ka prasītājam netiks nodrošināta taisnīga, neatkarīga vai objektīva lietas izskatīšana Ukrainas izmeklēšanas iestādēs un tiesās.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka prasītājs neatbilst iekļaušanas Lēmuma un Regulas pielikumā kritērijiem (turpmāk tekstā kopā – “strīdīgie pasākumi”). Sarakstā iekļaušanas datumā pret prasītāju Ukrainas iestādes nebija uzsākušas kriminālvajāšanu par valsts līdzekļu vai mantas prettiesisku piesavināšanos vai varas ļaunprātīgu izmantošanu, tādējādi radot zaudējumus Ukrainas valsts līdzekļiem vai mantai.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi prasītāja tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā. Prasītājam neesot tikuši sniegti nekādi nopietni vai ticami, vai konkrēti pierādījumi tam, kādēļ būtu attaisnojama ierobežojošo pasākumu piemērošana viņam. Konkrēti, neesot pierādījumu par jebkādas rūpīgas vai objektīvas pārbaudes veikšanu par to, vai apgalvotie iemesli, ar kuriem esot attaisnota atkārtota iekļaušana sarakstā, ir pamatoti, ņemot vērā prasītāja nostāju.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav sniegusi prasītājam pietiekamu pamatojumu viņa iekļaušanai sarakstā. Norādītie iemesli neietverot detalizētu informāciju, bet tikai vispārīgus, uz stereotipiem balstītus, formulējumus.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome būtiski ir pārkāpusi prasītāja pamattiesības uz īpašumu un aizskārusi viņa reputāciju. Ierobežojošie pasākumi neesot bijuši “noteikti tiesību aktā”; tie esot tikuši īstenoti, nesniedzot atbilstošas garantijas prasītājam, kas viņam ļautu efektīvi izklāstīt savu nostāju Padomei; tie neesot attiecināti uz kādu konkrētu īpašumu, kas atbilstu prettiesiski piesavinātajiem valsts līdzekļiem vai pat atbilstu summām, kuras esot tikušas prettiesiski piesavinātas; tie esot tikuši uzskatīti par norādi par vainu, kuru dēļ tikušas uzsāktas nelabvēlīgas tiesvedības citās tiesību sistēmās.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pamatojusies uz pēc būtības neprecīziem faktiem. Apgalvojums, ka Ukrainas iestādes attiecībā uz prasītāju ir uzsākušas kriminālprocesu par valsts līdzekļu vai mantas prettiesisku piesavināšanos vai par pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, šādi radot zaudējumus Ukrainas valsts līdzekļiem vai mantai, vai par iespējamu viņa vainu par šīm darbībām, ir acīmredzami nepareizs.

               7.

               Ar septīto pamatu, kas ir ticis izvirzīts prettiesiskuma pamatošanai, tiek apgalvots, ka, ja Lēmuma 1. panta 1. punkts un Regulas 3. panta 1. punkts ir interpretējami tādējādi, ka tie attiecas uz: a) jebkādu izmeklēšanu, ko veic Ukrainas iestādes, neraugoties uz to, vai ir ticis pieņemts kāds tiesas nolēmums vai notiek kāds process, kas būtu šīs izmeklēšanas pamatā, kas to kontrolētu vai pārraudzītu; un/vai b) jebkādu “pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu kā valsts amatpersonai, lai gūtu nepamatotu labumu”, neraugoties uz to, vai tiek apgalvots, ka ir notikusi prettiesiska valsts līdzekļu piesavināšanās, iekļaušanas sarakstā kritērijam – ņemot vērā patvaļīgo plašumu un tvērumu, kas izrietētu no tik plašas interpretācijas, – nebūtu atbilstoša juridiskā pamata un/vai tas būtu nesamērīgs ar Lēmuma un Regulas mērķiem. Līdz ar to iekļaušanas sarakstā kritērijs būtu prettiesisks.


title: Lieta C-96/12: Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 21. marta rīkojums ( Tribunal da Relação de Guimarães (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Domingos Freitas , Maria Adília Monteiro Pinto / Companhia de Seguros Allianz Portugal SA (Reglamenta 99. pants — Civiltiesiskās atbildības apdrošināšana saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu — Direktīvas 72/166/EEK, 84/5/EEK un 90/232/EEK — Tiesības uz atlīdzību, pamatojoties uz mehānisko transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu — Apdrošinātās personas civiltiesiskā atbildība — Cietušās personas līdzdarbība kaitējuma nodarīšanā — Tiesību uz atlīdzinājumu izslēgšana vai ierobežošana)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/43

         Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 21. marta rīkojums (Tribunal da Relação de Guimarães (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Domingos Freitas, Maria Adília Monteiro Pinto/Companhia de Seguros Allianz Portugal SA

   (Lieta C-96/12) (1)

   (Reglamenta 99. pants - Civiltiesiskās atbildības apdrošināšana saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu - Direktīvas 72/166/EEK, 84/5/EEK un 90/232/EEK - Tiesības uz atlīdzību, pamatojoties uz mehānisko transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu - Apdrošinātās personas civiltiesiskā atbildība - Cietušās personas līdzdarbība kaitējuma nodarīšanā - Tiesību uz atlīdzinājumu izslēgšana vai ierobežošana)
   2013/C 225/74
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal da Relação de Guimarães

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Domingos Freitas, Maria Adília Monteiro Pinto

      Atbildētāja: Companhia de Seguros Allianz Portugal SA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal da Relação de Guimarães — Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīvas 72/166/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību (OV L 103, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 6. nod., 1. sēj., 10. lpp.), Padomes 1983. gada 30. decembra Direktīvas 84/5/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu (OV 1984, L 8, 17. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 6. nod., 7. sēj., 3. lpp.), Padomes 1990. gada 14. maija Direktīvas 90/232/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu (OV L 129, 33. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 6. nod., 1. sēj., 249. lpp., it īpaši tās 1.a panta), Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. maija Direktīvas 2000/26/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu lietošanas civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, ar kuru tiek grozītas Padomes Direktīvas 73/239/EEK un 88/357/EEK (Ceturtā direktīva par mehānisko transportlīdzekļu apdrošināšanu) (OV L 181, 65. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 6. nod., 3. sēj., 331. lpp.) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/14/EK, ar ko groza Padomes Direktīvas 72/166/EEK, 84/5/EEK, 88/357/EEK un 90/232/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/26/EK attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu lietošanu (OV L 149, 14. lpp.) interpretācija — Valsts tiesību normas, kurās cietušā tiesības uz negadījumā nodarītā kaitējuma atlīdzinājumu tiek izslēgtas vai ierobežotas, pamatojoties uz vērtējumu par viņa līdzdarbību paša ciestā kaitējuma nodarīšanā — Mehāniskā transportlīdzekļa un velosipēdista starpā šā pēdējā izraisīts negadījums

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīva 72/166/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību, Padomes 1983. gada 30. decembra Otrā direktīva 84/5/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu un Padomes 1990. gada 14. maija Trešā direktīva 90/232/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu ir jāinterpretē tādējādi, ka tām nav pretrunā civiltiesisko atbildību reglamentējošās valsts tiesību normas, kas negadījumā cietušās personas tiesības prasīt atlīdzinājumu no negadījumā iesaistītā mehāniskā transportlīdzekļa civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas ļauj izslēgt vai ierobežot, pamatojoties uz to, ka konkrētajā gadījumā ir konstatēts, ka šai cietušajai personai nodarītā kaitējuma nodarīšanā ir vai nu tikai un vienīgi, vai daļēji vainojama viņa pati.

      (1)  OV C 138, 12.5.2012.


title: Lieta F-88/08 RENV: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 30. aprīļa rīkojums – Michel / ETF

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/47

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 30. aprīļa rīkojums – Michel/ETF

   (Lieta F-88/08 RENV)
   2014/C 184/80
   Tiesvedības valoda – franču
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.


title: Lieta T-194/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko the Bavarian Lager Company iesniedza 2004. gada 27. maijā

text:
               7.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/21

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko the Bavarian Lager Company iesniedza 2004. gada 27. maijā
   (Lieta T-194/04)
   (2004/C 201/44)
   Tiesvedības valoda: angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 27. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla the Bavarian Lager Company, Clitheroe, Apvienotā Karaliste, kuru pārstāv J. Pearson un C. Bright, solicitors, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka Komisijas piekrišana Apvienotās Karalistes Valdības Supply of Beer (Tied Estate) Order (Alus piegādes (alus darītavu) rīkojuma) 1989 (S.I. 1989 Nr. 2390) 7. panta 2. punkta a) apakšpunkta (“viesu alus noteikums”) grozījumam pārkāpj EK Līguma 28. pantu (tā laikā redakcijā - 30. pantu);

               —

               atzīt, ka Komisijai nevajadzēja piekrist augstāk minētajam grozījumam un, piekrītot tam, Komisija pati pārkāpj EK Līguma 28. pantu (tā laikā redakcijā - 30. pantu);

               —

               atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2004. gada 18. marta lēmumu par atteikumu rast pieeju prasītājam noteiktiem dokumentiem;

               —

               uzlikt Komisijai par pienākumu uzrādīt pilnu to personu sarakstu, kuras apmeklēja 1996. gada 11. oktobra sanāksmi, kurā piedalījās Iekšējā tirgus ģenerāldirektorāta ierēdņi, UK Government Department of Trade and Industry (Apvienotās Karalistes Valdības Tirdzniecības un industrijas departamenta) pārstāvji un Conféderation des Brasseurs du Marché Commun pārstāvji, un

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja uzņēmums tika nodibināts 1992. gada 28. maijā nolūkā veikt vācu alus importu Apvienotajā Karalistē pārdošanai alus bāros. 1993. gadā prasītājs iesniedza Komisijā sūdzību par minēto EKL 28. panta (tā laikā redakcijā - 30. panta) pārkāpumu saistībā ar “viesu alus” noteikumu Apvienotās Karalistes normatīvajos aktos. Saskaņā ar šo noteikumu alus darītavām ir uzlikts par pienākumu atļaut alus bāriem, kuri ir saistīti ar alus darītavām pamatojoties uz ekskluzīvas iepirkšanas līgumiem, piedāvāt “viesu” alu no citas alus darītavas. Viesu alum jābūt alum, kas ir izgājis fermentāciju un fermentācija notikusi mucā, no kura tas tiek pārdots – alus veids, kas tiek ražots gandrīz vienīgi Apvienotajā Karalistē. Šīs noteikums neattiecās uz prasītāja pārdodamo alu, tāpat kā lielāko daļu ārpus Apvienotās Karalistes ražoto alu, un prasītājs uzskatīja to par pasākumu ar līdzvērtīgu iedarbību kā importa kvantitatīvie ierobežojumi. Ar 1997. gada 21. aprīļa vēstuli Komisija informēja prasītāju par to, ka, ņemot vērā ierosinātos grozījumus “viesu alus noteikumā”, tiesvedība pret Apvienoto Karalisti ir apturēta un līdz ar grozījuma pieņemšanu tiks slēgta.
   2003. gada 5. decembrī, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (1), prasītājs pieprasīja Komisijai piešķirt tam pieeju sapulces saistībā ar šo jautājumu, kura notika 1996. gada 11. oktobrī starp Komisijas pārstāvjiem, Apvienotās Karalistes valdību un alus darītavām, protokolam. Jo īpaši, prasītājs pieprasīja Komisijai atklāt noteiktu personu identitāti, kuru vārdi tika izdzēsti no protokola, kas jau iepriekš prasītājam bija nodots. Komisija noraidīja pieteicēja pieprasījumu un savu atteikumu apstiprināja 2004. gada 18. marta prasītājam adresētajā ģenerālsekretariāta vēstulē. Lai pamatotu atteikuma tā norādīja personu, kuras ir piedalījušas sanāksmē, personas datu aizsardzības nepieciešamību, kā arī potenciālo risku Komisijas spējai veikt izmeklēšanu šādās lietās, ja personu, kuras sniedz Komisijai informāciju, identitāte tiktu nodota atklātībai.
   Prasītājs pieprasa, pirmkārt, paziņojumu pret Komisijas lēmumu apturēt tiesvedību pret Apvienoto Karalisti. Šajā sakarā prasītājs atsaucas uz EKL 28. un 12. panta pārkāpumu.
   Attiecībā uz Komisijas atteikumu piešķirt pieeju pieprasītajiem dokumentiem, prasītājs apgalvo, ka Regulas (EK) Nr. 1049/2001 2. pants uzliek Komisijai par pienākumu veikt personu, kuras ir apmeklējušas attiecīgo sanāksmi, identitātes atklāšanu pilnā apmērā, un ka netiek piemērots neviens no 4. pantā minētajiem izņēmumiem. Tālāk prasītājs apgalvo, ka 4. panta 3. punktā noteikto izņēmumu var neņemt vērā, jo saistībā ar atklāšanas faktu pastāv ļoti liela sabiedrības interese.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 31.5.2001., 43. – 48. lpp.).


title: Lieta T-200/14: Prasība, kas celta 2014. gada 27. martā  – Ben Ali /Padome

text:
               30.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/23

         Prasība, kas celta 2014. gada 27. martā – Ben Ali/Padome
   (Lieta T-200/14)
   2014/C 202/30
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Saint-Étienne-du-Rouvray, Francija) (pārstāvis – A. de Saint Remy, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               veikt procesa organizatorisko pasākumu atbilstoši [Vispārējās] tiesas Reglamenta 64. pantam, lai Komisija publiskotu “visus dokumentus saistībā ar [apstrīdētās regulas] pieņemšanu”;

               —

               pirmkārt, atcelt Eiropas Savienības Padomes (ESP) 2014. gada 30. janvāra Lēmumu 2014/49/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/72/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā, un, otrkārt, atcelt Eiropas Savienības Padomes (ESP) 2014. gada 30. janvāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 81/2014, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 101/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Tunisijā;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei izmaksāt prasītājam kopējo summu EUR 1 00  000 apmērā kā atlīdzību par visiem nodarītajiem zaudējumiem;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei izmaksāt prasītājam summu EUR 30  000 apmērā par atlīdzību pārstāvjiem šīs prasības ietvaros, turklāt atbilstoši Reglamenta 91. pantam arī atlīdzināmos tiesāšanās izdevumus – atlīdzību pārstāvjiem;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus, kuri ir būtībā vienādi ar vai līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-301/11 Ben Ali/Komisija (1).

      (1)  OV 2011, C 226, 29. lpp.


title: Apvienotās lietas C-629/15 P un C-630/15 P: Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 28. jūnija spriedums – Novartis Europharm Ltd/Eiropas Komisija, Teva Pharma BV (C-629/15 P), Hospira UK Ltd (C-630/15 P) Apelācija — Cilvēkiem paredzētas zāles — Tirdzniecības atļauja — Regula (EEK) Nr. 2309/93 — Savienības līmenī centralizēta procedūra — Tādu zāļu izstrāde, uz kurām attiecas tirdzniecības atļauja citām terapeitiskajām indikācijām — Atsevišķa tirdzniecības atļauja un jauns komercnosaukums — Direktīva 2001/83/EK — 6. panta 1. punkta otrā daļa un 10. panta 1. punkts — “Visaptverošas atļaujas” jēdziens — Datu normatīvas aizsardzības laikposms

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/4

         Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 28. jūnija spriedums – Novartis Europharm Ltd/Eiropas Komisija, Teva Pharma BV (C-629/15 P), Hospira UK Ltd (C-630/15 P)
   (Apvienotās lietas C-629/15 P un C-630/15 P) (1)

   (Apelācija - Cilvēkiem paredzētas zāles - Tirdzniecības atļauja - Regula (EEK) Nr. 2309/93 - Savienības līmenī centralizēta procedūra - Tādu zāļu izstrāde, uz kurām attiecas tirdzniecības atļauja citām terapeitiskajām indikācijām - Atsevišķa tirdzniecības atļauja un jauns komercnosaukums - Direktīva 2001/83/EK - 6. panta 1. punkta otrā daļa un 10. panta 1. punkts - “Visaptverošas atļaujas” jēdziens - Datu normatīvas aizsardzības laikposms)
   (2017/C 283/05)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Novartis Europharm Ltd (pārstāvis – C. Schoonderbeek, advocaat)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji – K. Mifsud-Bonnici, A. Sipos un M. Šimerdová), Teva Pharma BV (pārstāvji – K. Bacon, QC, ko pārstāv M. C. Firth, solicitor) (C-629/15 P), Hospira UK Ltd (pārstāvji – J. Stratford, QC, ko pārstāv E. Vickers un N. Stoate, solicitors) (C-630/15 P)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzības lietās C-629/15 P un C-630/15 P noraidīt;

               2)

               Novartis Europharm Ltd sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas, Teva Pharma BV un Hospira UK Ltd tiesāšanās izdevumus lietās C-629/15 P un C-630/15 P.

      (1)  OV C 38, 1.2.2016.


title: Lieta F-56/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedums — Strobl /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Iecelšana amatā — Kandidāti, kas ir iekļauti rezerves sarakstā pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā — Klasificēšana pakāpē, piemērojot jaunas, mazāk labvēlīgas normas — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. pants — Tiesiskā paļāvība — Vienlīdzības princips — Diskriminācija vecuma dēļ)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/21

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedums — Strobl/Komisija
   (Lieta F-56/05) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Iecelšana amatā - Kandidāti, kas ir iekļauti rezerves sarakstā pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā - Klasificēšana pakāpē, piemērojot jaunas, mazāk labvēlīgas normas - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. pants - Tiesiskā paļāvība - Vienlīdzības princips - Diskriminācija vecuma dēļ)
   2012/C 138/38
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Peter Strobl (Greifenberg-Beuern, Vācija) (pārstāvis — H.-J. Rüber, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji J. Currall un H. Krämer, pārstāvji, vēlāk J. Currall, pārstāvis, un B. Wägenbaur, avocat)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Simm un I. Šulce)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar ko prasītāju, kas bija iekļauts rezerves sarakstā pirms jauno Civildienesta noteikumu spēkā stāšanās, klasificē, piemērojot viņam mazāk labvēlīgas Civildienesta noteikumu normas (Regulas (EK, Euratom) Nr. 723/2004, ar ko groza Civildienesta noteikumus, XIII pielikuma 12. pants)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats;

               3)

               Eiropas Savienības Padome, persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 229, 17.09.2005., 28. lpp. (lieta, kas sākotnēji reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-260/05 un nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu.


title: Lieta F-34/13: Prasība, kas celta 2013. gada 16. aprīlī — ZZ /Komisija

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/58

         Prasība, kas celta 2013. gada 16. aprīlī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-34/13)
   2013/C 207/97
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — R. Duta, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt konkursa EPSO/AD/231/12 atlases komisijas lēmumu par prasītāja nepielaišanu pie minētā konkursa vērtēšanas pārbaudījumiem

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, kas 2013. gada 31. janvārī pieņemts par prasītāja 2012. gada 25. septembra sūdzību;

               —

               atcelt 2012. gada 28. jūnija un 2012. gada 16. jūlija lēmumus, ar kuriem prasītājam tiek paziņots par nepielaišanu par “Vērtēšanas centru” dēvētajam iepriekšējās atlases posmam EPSO/AD/230-231/12 konkursā, kurā viņš piedalījās;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-316/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2011. gada 15. aprīļa rīkojumu lietā T-96/11 Longevity Health Products, Inc. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2011. gada 22. jūnijā iesniedza Longevity Health Products, Inc.

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/28

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2011. gada 15. aprīļa rīkojumu lietā T-96/11 Longevity Health Products, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2011. gada 22. jūnijā iesniedza Longevity Health Products, Inc.

   (Lieta C-316/11 P)
   2011/C 269/52
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Longevity Health Products, Inc. (pārstāvis — J. Korab, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pieņemt sabiedrības Longevity Health Products, Inc. iesniegto pārsūdzību;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 15. aprīļa rīkojumu lietā T-96/11;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzība norāda, ka pārsūdzētais rīkojums ir jāatceļ šādu pamatu dēļ:

               —

               Vispārējās tiesas pamatojums ir nepilnīgs;

               —

               Vispārējā tiesa neesot izskatījusi preču zīmes īpašnieka izvirzītos argumentus.


title: Lieta C-296/15: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 8. jūnija spriedums (Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Medisanus d.o.o./Splošna Bolnišnica Murska Sobota Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publiski līgumi — Cilvēkiem paredzētas zāles — Direktīva 2004/18/EK — 2. pants un 23. panta 2. un 8. punkts — LESD 34. un 36. pants — Publiskais līgums par piegādi slimnīcai — Valsts tiesiskais regulējums, kurā noteikts pienākums prioritāri slimnīcām piegādāt zāles, kas izgatavotas no šajā valstī savāktas plazmas — Vienlīdzīgas attieksmes princips

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/3

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 8. jūnija spriedums (Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Medisanus d.o.o./Splošna Bolnišnica Murska Sobota

   (Lieta C-296/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski līgumi - Cilvēkiem paredzētas zāles - Direktīva 2004/18/EK - 2. pants un 23. panta 2. un 8. punkts - LESD 34. un 36. pants - Publiskais līgums par piegādi slimnīcai - Valsts tiesiskais regulējums, kurā noteikts pienākums prioritāri slimnīcām piegādāt zāles, kas izgatavotas no šajā valstī savāktas plazmas - Vienlīdzīgas attieksmes princips)
   (2017/C 249/03)
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Iesniedzējtiesa

      Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Medisanus d.o.o.

      Atbildētājs: Splošna Bolnišnica Murska Sobota

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu [būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publisko līgumu] slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 2. pants un 23. panta 2. un 8. punkts, kā arī LESD 34. pants, to lasot kopā ar LESD 36. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu klauzulu publiskā iepirkuma tehniskajās specifikācijās, kurā atbilstoši tās dalībvalsts tiesību aktiem, kurai pieder līgumslēdzēja iestāde, ir pieprasīts, lai no plazmas izgatavotās zāles, par kurām ir konkrētais publiskais iepirkums, būtu ražotas no šajā dalībvalstī iegūtas plazmas.

      (1)  OV C 346, 19.10.2015.


title: Lieta T-398/12: Prasība, kas celta 2012. gada 6. septembrī — Cosma Moden /ITSB — s.Oliver Bernd Freier ( “COSMA” )

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/30

      Prasība, kas celta 2012. gada 6. septembrī — Cosma Moden/ITSB — s.Oliver Bernd Freier (“COSMA”)
      (Lieta T-398/12)
      (2012/C 331/58)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Cosma Moden GmbH & Co. KG (Emsdetten, Vācija) (pārstāvis — J. Meyer, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG (Rottendorf, Vācija)

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 4. jūlija lēmumu lietā R 2011/2010-4 attiecībā uz Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 6 589 808 un grozīt tādējādi, ka apelācijas sūdzība ir pamatota un līdz ar to iebildumi arī pārējā daļā ir noraidāmi;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

         Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “COSMA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 24., 25. un 35. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6 589 808

         Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: s.Oliver Bernd Freier GmbH &Co. KG

         Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “comma,”, un valsts vārdiska preču zīme “comma,” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 6., 9., 14., 18., 20., 25., 26., 28. un 35. klasē

         Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

         Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

         Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-567/10: Prasība, kas celta 2010. gada 16. decembrī — Vivendi /Komisija

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/18

         Prasība, kas celta 2010. gada 16. decembrī — Vivendi/Komisija
   (Lieta T-567/10)
   2011/C 72/31
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vivendi (Parīze, Francija) (pārstāvji — O. Fréget, J.-Y. Ollier un M. Struys, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 1. oktobra lēmumu, ar kuru tā noraidīja 2009. gada 2. martā iesniegto Vivendi sūdzību (reģistrēta ar Nr. 2009/4269) par to, ka Francijas Republika esot pārkāpusi 2002. gada 16. decembra Direktīvu 2002/77/EK par konkurenci elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu tirgū un līdz ar to — LESD 106. pantu, piešķirot normatīva rakstura priekšrocības saistībā ar telefona abonēšanas līmeņa noteikšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītāja pēc būtības izvirza trīs pamatus.

               1)

               Pirmais pamats ir par labas pārvaldības principa pārkāpumu, jo Komisija prasītājas tai iesniegto sūdzību izskatīja kopsavilkuma veidā.

               2)

               Otrais pamats ir par kļūdu tiesību piemērošanā, novērtējot īpašo un ekskluzīvo tiesību jēdzienu Direktīvas 2002/77/CE (1) un LESD 106. panta 3. punkta izpratnē.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka Komisijai nebija jāatturas no sodīšanas par to, ka Francijas Republika France Télécom ir piešķīrusi normatīva rakstura priekšrocības, noteikdama universālā pakalpojuma telefona abonēšanas tarifu līmenī, kas izslēdz jebkādus France Télécom konkurentu piedāvājumus, atsaucoties uz to, ka neviens privāts operators nav iesniedzis pieprasījumu atcelt šīs normatīvā rakstura priekšrocības.

                           —

                           Pakārtoti prasītāja apgalvo, ka šādi pieprasījumi esot tikuši izteikti.

               3)

               Trešais pamats ir par acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz valsts regulatora pienākumiem, kas izriet no direktīvām elektronisko komunikāciju jomā, jo dalībvalsts rīcību nevarot attaisnot tiesiskā regulējuma nepilnīgums vai neprecizitāte.

      (1)  Komisijas 2002. gada 16. decembra Direktīva 2002/77/EK par konkurenci elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu tirgū (OV L 249, 21. lpp.).


title: Lieta T-162/13: Prasība, kas celta 2013. gada 18. martā — Magic Mountain Kletterhallen u.c./Komisija

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/25

         Prasība, kas celta 2013. gada 18. martā — Magic Mountain Kletterhallen u.c./Komisija
   (Lieta T-162/13)
   2013/C 147/46
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Magic Mountain Kletterhallen GmbH (Berlīne, Vācija); Kletterhallenverband Klever e.V. (Leipciga, Vācija); Neoliet Beheer BV (Son, Nīderlande) un Pedriza BV (Haarlem, Nīderlande) (pārstāvji — M. von Oppen un A. Gerdung, advokātes)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atbilstoši LESD 264. panta 1. punktam atcelt Komisijas 2012. gada 5. decembra Lēmumu C(2012) 8761, galīgā redakcija, par valsts atbalstu SA.33952 (2012/NN) — Vācija, Deutscher Alpenverein alpīnisma iekārtas;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.
               Šajā prasības pamatā prasītājas apgalvo, ka Komisija nepamatoti ir atzinusi aplūkojamo valsts atbalstu par saderīgu ar iekšējo tirgu, jo neesot izpildīti LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta nosacījumi. Prasītājas apgalvo, ka valsts atbalsts neesot kopīgās interesēs. Šajā ziņā tostarp tiek apgalvots, ka uz šādas kopīgas intereses varot izrietēt tikai no tirgus darbības traucējumiem, kas šajā gadījumā nav pierādīti. Turpinājumā prasītājas apgalvo, ka neesot nekādas vienošanās, pamatojoties uz LESD 106. panta 2. punktu. Turklāt, pēc prasītāju uzskatiem, valsts atbalsts neesot piemērots, lai novērstu apgalvoto tirgus efektivitātes problēmu. Tāpat valsts atbalstam neesot nekādas stimulējošas iedarbības. Komisija tikai pieņemot stimulējošas iedarbības esamību. Turklāt valsts atbalsts neesot samērīgs. Komisija tikai pieņemot, ka valsts iestādes nodrošina atsevišķo atbalstu samērīgumu, un šo pieņēmumu kļūdaini balstot uz attiecīgās apvienības sabiedriskā labuma statusu. Prasītājas iebilst arī, ka Komisijas veiktā līdzsvara pārbaude esot kļūdaina. Komisija neesot pretstatījusi valsts atbalsta negatīvo un pozitīvo iedarbību. Visbeidzot, šajā ziņā tiek apgalvots, ka šaubu gadījumā darbības atbalsts (un piešķirtais atbalsts ir galvenokārt darbības atbalsts) nav saderīgs ar iekšējo tirgu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvota nepareiza formālās pārbaudes procedūras nesākšana
               Prasītājas šajā ziņā apgalvo, ka Komisija nepamatoti nav sākusi formālo pārbaudes procedūru, neraugoties uz būtiskajām grūtībām, novērtējot valsts atbalsta saderību ar iekšējo tirgu. Uz būtiskām grūtībām norādot iepriekšējās pārbaudes procedūras ilgums — šajā gadījumā tā bija ilgāka par gadu. Tāpat arī Komisija neesot nodrošinājusi novērtēšanai nepieciešamo faktu pietiekamu izmeklēšanu. Pēc prasītāju uzskatiem, vajadzīgā alpīnisma zāļu tirgus sīkā izpēte varēja notikt tikai formālajā pārbaudes procedūrā. Tāpat Komisijas izskatītā sūdzība radīja sarežģītus tiesību jautājumus par valsts atbalstiem sabiedriskā labuma apvienību profesionālajai darbībai. Prasītājas arī apgalvo, ka tās kā konkurējoši uzņēmumi vai attiecīgi uzņēmumu apvienības ir ieinteresētās personas atbilstoši Regulas (EK) Nr. 659/1999 1. panta h) punktam un tām ir tiesības iesniegt piezīmes formālajā pārbaudes procedūrā atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam; šīs tiesības tām esot liegtas, nepareizi neuzsākot procedūru.


title: Lieta C-450/15: Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 28. jūnija rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Italsempione – Spedizioni Internazionali SpA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts — Regula (EK) Nr.°1/2003 — 23. panta 2. punkta a) apakšpunkts — Interpretācija, ievērojot samērīguma principu — Naudas soda apmēra noteikšana — Kritēriji — Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai — Valsts prakse — Naudas soda pamatsummas korekcija — Atbildību pastiprinošu vai mīkstinošu apstākļu ņemšana vērā — Maksimālās robežas 10 % apmērā no kopējā apgrozījuma piemērošana — Tiesas kompetences neesamība — Acīmredzama kompetences neesamība

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/13

         Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 28. jūnija rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Italsempione – Spedizioni Internazionali SpA

   (Lieta C-450/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts - Regula (EK) Nr.o1/2003 - 23. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Interpretācija, ievērojot samērīguma principu - Naudas soda apmēra noteikšana - Kritēriji - Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai - Valsts prakse - Naudas soda pamatsummas korekcija - Atbildību pastiprinošu vai mīkstinošu apstākļu ņemšana vērā - Maksimālās robežas 10 % apmērā no kopējā apgrozījuma piemērošana - Tiesas kompetences neesamība - Acīmredzama kompetences neesamība)
   (2016/C 343/19)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Atbildētāja: Italsempione – Spedizioni Internazionali SpA

      Rezolutīvā daļa:

   Tiesas kompetencē acīmredzami nav atbildēt uz lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, kuru ar 2015. gada 16. jūnija lēmumu ir iesniegusi Consiglio di Stato (Valsts padome, Itālija).

      (1)  OV C 381, 16.11.2015.