title: Lieta F-92/08: Prasība, kas celta 2008. gada 4. novembrī — Bertolete u.c./Komisija

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/75

         Prasība, kas celta 2008. gada 4. novembrī — Bertolete u.c./Komisija
   (Lieta F-92/08)
   (2009/C 44/133)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Marli Bertolete, Woluwé-Saint-Lambert (Beļģija), un citi (pārstāvis — L. Vogel, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un apraksts
   Atcelt lēmumu, ar kuru ir izveidots jauns prasītāju atlīdzības aprēķins, izpildot Civildienesta tiesas 2007. gada 5. jūlija spriedumus lietās F-24/06, F-25/06 un F-26/06.
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt iestādes, kas ir atbildīga par darba līgumu noslēgšanu, 2008. gada 18. jūlija lēmumu, ar kuru tā noraidīja prasītāju sūdzības par 2008. gada 23. janvārī pieņemto lēmumu, kurš ieviesa prasītāju atlīdzības jaunu aprēķinu, izpildot Eiropas Civildienesta tiesas 2007. gada 5. jūlija trīs spriedumus par šo prasītāju prasības pieteikumiem, un par daudziem vēlāk izdarītiem grozījumiem šajā aprēķinā, kā arī par prasītājiem izsniegtām algas lapām, piemērojot 2008. gada 23. janvāra lēmumu, par 2008. gada februāri, martu un aprīli;

               —

               tiktāl, ciktāl tas ir nepieciešami, atcelt arī minētos lēmumus, par kuriem tika iesniegtas prasītāju sūdzības;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-134/11: Prasība, kas celta 2011. gada 15. decembrī — ZZ un ZZ /Komisija

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/23

         Prasība, kas celta 2011. gada 15. decembrī — ZZ un ZZ/Komisija
   (Lieta F-134/11)
   2012/C 65/44
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ un ZZ (pārstāvji — S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu noraidīt prasītāju pieteikumu par palīdzību atbilstoši Civildienesta noteikumu 24. pantam pēc tam, kad tika atsaukts pārskaitīšanas priekšlikums, kam piekrita prasītāji, un bija beidzies saprātīgs termiņš iespējas pārskaitīt viņu pensijas tiesības izmantošanai

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt 2011. gada 9. marta lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāju pieteikums par palīdzību, ko viņi iesnieguši nolūkā saņemt visu atbilstošo informāciju, lai, vajadzības gadījumā, nolemtu pārskaitīt savas pensijas tiesības;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt EUR 500 par katru mēnesi, kurā ir nokavēts pienācīgi nodot piedāvājumu pārskaitīt prasītāju pensijas tiesības, no dienas, kad PMO nolēma atsaukt piedāvājumu, kam piekrita prasītāji un pensiju kases, proti, no 25. janvāra attiecībā uz pirmo prasītāju un no 5. februāra attiecībā uz otro prasītāju, vai vismaz no viņu pieteikuma par palīdzību noraidīšanas 2011. gada 9. martā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-573/15: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 9. marta spriedums (Cour d'appel de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – État belge/Oxycure Belgium SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — 98. panta 2. punkts — III pielikuma 3. un 4. punkts — Nodokļu neitralitātes princips — Medicīniskā skābekļa terapija — Samazinātā PVN likme — Skābekļa baloni — PVN pamatlikme — Skābekļa koncentratori

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/10

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 9. marta spriedums (Cour d'appel de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – État belge/Oxycure Belgium SA

   (Lieta C-573/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - 98. panta 2. punkts - III pielikuma 3. un 4. punkts - Nodokļu neitralitātes princips - Medicīniskā skābekļa terapija - Samazinātā PVN likme - Skābekļa baloni - PVN pamatlikme - Skābekļa koncentratori)
   (2017/C 144/12)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Liège

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: État belge

      Atbildētāja: Oxycure Belgium SA

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 98. panta 1. un 2. punkts un tās III pielikuma 3. un 4. punkts, ievērojot nodokļu neitralitātes principu, neliedz tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir pamatlietā, kurā ir paredzēts, ka skābekļa koncentratoru piegādei vai nomai ir piemērojama pievienotās vērtības nodokļa pamatlikme, lai gan šajā tiesiskajā regulējumā ir paredzēts, ka skābekļa balonu piegādei ir piemērojama samazināta pievienotās vērtības nodokļa likme.

      (1)  OV C 38, 1.2.2016.


title: Lieta C-141/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 21. martā iesniedza Södertörns tingsrätt (Zviedrija) — Torsten Hörnfeldt/Posten Meddelande AB

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 21. martā iesniedza Södertörns tingsrätt (Zviedrija) — Torsten Hörnfeldt/Posten Meddelande AB

   (Lieta C-141/11)
   2011/C 152/29
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

   Södertörns tingsrätt

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Torsten Hörnfeldt

      Atbildētājs: Posten Meddelande AB

      Prejudiciālie jautājumi

      Tingsrätt lūdz Eiropas Savienības Tiesai atbildēt uz šādiem jautājumiem par to, kā interpretēt vispārējo tiesību principu par diskriminācijas vecuma dēļ aizliegumu un Padomes Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1), 6. pantu:

               1)

               vai valsts tiesību norma, kura tāpat kā, piemēram, norma par 67 gadu vecumu, ir par pamatu tiešai atšķirīgai attieksmei vecuma dēļ, var būt leģitīma pat tad, ja no konteksta, kādā norma ir ieviesta, vai citas informācijas nevar skaidri noteikt tās mērķi?

               2)

               vai tāda valsts tiesību norma par pensionēšanās vecumu kā norma par 67 gadu vecumu, no kuras nav izņēmumu un kurā nav ņemti vērā tādi faktori kā pensija, ko indivīds galu galā saņems, pārsniedz to, kas būtu piemērots un nepieciešams izvirzītā mērķa sasniegšanai?

      (1)  OV L 303, 16. lpp.


               11.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/20

         Tiesneša, kas aizstāj Civildienesta tiesas priekšsēdētāju pagaidu noregulējuma tiesneša statusā, norīkošana
   2009/C 270/08
   2009. gada 7. oktobrī Civildienesta tiesa atbilstoši Reglamenta 103. panta 2. punktam nolēma, ka laika posmā no 2009. gada 1. oktobra līdz 2010. gada 30. septembrim tiesnesis S. ŽERVAZONĪ [S. GERVASONI], kurš ir pirmās palātas priekšsēdētājs, aizstās Civildienesta tiesas priekšsēdētāju viņa prombūtnē vai tad, ja viņš nevar piedalīties, pagaidu noregulējuma tiesneša statusā.


title: Lieta T-69/15: Prasība, kas celta 2015. gada 12. februārī – NK Rosneft u.c./Padome

text:
               13.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/15

         Prasība, kas celta 2015. gada 12. februārī – NK Rosneft u.c./Padome
   (Lieta T-69/15)
   (2015/C 228/18)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieces

      Prasītājas: NK Rosneft OAO (Maskava, Krievija); RN-Shelf-Arctic OOO (Maskava); RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO (Južnosahaļinska, Krievija); RN-Exploration OOO (Maskava); un Tagulskoe OOO (Krasnojarska, Krievija) (pārstāvis – T. Beazley, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2014. gada 4. decembra Lēmuma 2014/872/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2014/512/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā, un Lēmumu 2014/659/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2014/512/KĀDP (1) (“otrais grozījumu lēmums”), 1. panta 1. punktu;

               —

               atcelt Padomes 2014. gada 4. decembra Regulas (ES) Nr. 1290/2014, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 833/2014 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 960/2014, ar kuru groza Regulu (ES) Nr. 833/2014 (2) (“otrā grozījumu regula”), 1. panta 3.–8. punktu;

               —

               turklāt vai pakārtoti atcelt Padomes Lēmumu 2014/872/KĀDP un Padomes Regulu (ES) Nr. 1290/2014, ciktāl tie attiecas uz prasītājām, un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza deviņus galvenos pamatus. Ar šiem pamatiem prasītājas apgalvo, ka Padomei nebija pilnvaru noteikt, vai ja tai būtu pilnvaras, tā nevarētu tiesiski noteikt otros grozījumu pasākumus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar otrajiem grozījumu pasākumiem nav sniegti pietiekami iemesli, kuri ļauj veikt tiesiskuma kontroli un ar tiem ir pārkāptas prasītāju tiesības uz aizstāvību un viņu tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka otro grozījumu pasākumu mērķis nav leģitīms KĀDP mērķis.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka otrie grozījumu pasākumi ir pretrunā ar Savienības starptautisko tiesību saistībām, kādas izriet no Partnerības un sadarbības nolīguma ar Krieviju un/vai Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (GATT).

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ar otrajiem grozījumu pasākumiem nav atklāta saprātīga saikne starp lēmuma mērķiem un līdzekļiem, ar kādiem vēlas tos sasniegt.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ar otrajiem grozījumu pasākumiem netiek piešķirta pienācīga iedarbība lēmuma normām to materiālajos aspektos.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka otrie grozījumu pasākumi ir pretrunā ar vienlīdzīgas attieksmes un patvaļas aizlieguma principiem.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka otrie grozījumu pasākumi ir nesamērīgi ar lēmuma mērķi un līdz ar to ar tiem tiek nepamatoti pārkāptas Savienības likumdevēja pilnvaras un ar tiem notiek nesamērīga iejaukšanās prasītāju pamattiesībās.

               8.

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka otrie grozījumu pasākumi rada pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu.

               9.

               Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka ar otrajiem grozījumu pasākumiem tiek pārkāpts tiesiskās noteiktības princips galveno nosacījumu skaidrības trūkuma dēļ.

      (1)  OV L 349, 5.12.2014., 58. lpp.

      (2)  OV L 349, 5.12. 2014., 20. lpp.


title: Lieta T-727/15: Prasība, kas celta 2015. gada 14. decembrī – Justice & Environment/Komisija

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/41

         Prasība, kas celta 2015. gada 14. decembrī – Justice & Environment/Komisija
   (Lieta T-727/15)
   (2016/C 059/47)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Association Justice & Environment, z.s. (Brno, Čehijas Republika) (pārstāve – S. Podskalská, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošiem Eiropas Komisijas Ģenerāldirektorāta Vides jautājumos 2015. gada 19. augusta lēmumu ar numuru Ref GestDem No 2015/4284, ar ko tika noraidīts pieteikums piekļūt dokumentiem, un Ģenerālsekretāra Eiropas Komisijas vārdā pieņemto 2015. gada 15. oktobra lēmumu ar numuru Ares(2015)4311297, ar ko tika noraidīts atkārtotais pieteikums, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības atbalstam prasītāja norāda, ka apstrīdētie lēmumi ir prettiesiski, jo tie ir pretrunā: i) Līguma par Eiropas Savienības darbību 15. pantam (bijušais EKL 255. pants); ii) Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 2. punktam; iii) Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (2) 6. panta 1. punktam un iv) Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas Konvencijai par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju vērsties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (Orhūsas konvencija), lasot kopā ar Padomes 2005. gada 17. februāra lēmumu par to, ka Eiropas Kopienas vārdā noslēdz Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (2005/370/EK) (3).

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 264, 13. lpp.).

      (3)  OV L 124, 1. lpp.


               23.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/72

         Process, ko 2004. gada 1. septembrī pret EBTA Uzraudzības iestādi uzsākusi Norvēģijas Karaliste
   (Lieta E-7/04)
   (2004/C 319/14)
   EBTA Tiesā 2004. gada 1. septembrī pret EBTA Uzraudzības iestādi griezās Norvēģijas Karaliste, ko pārstāv Ketil Bøe Moen, advokāta palīdze Ģenerālprokurora birojā (civillietas) un Ingeborg Djupvik, padomniece Ārlietu ministrijā, abiem darbojoties kā Oslo ģenerālprokurora (civillietas) nodrošinātiem pārstāvjiem.
   Prasītājs uzskata, ka Tiesai būtu jāveic šādi pasākumi:

               1.

               jāanulē EBTA Uzraudzības iestādes 2004. gada 30. jūnija Lēmums 148/04/COL un

               2.

               jānorīko EBTA Uzraudzības iestāde samaksāt tiesas procesa izdevumus.

         Sniegta juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības tiesiskais pamats:

               —

               EBTA Uzraudzības iestādes 2004. gada 30. jūnija Lēmums 148/04/COL (“lēmums”) attiecas uz dabas resursu nodokļa pasākumiem Norvēģijā.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde lēmumā inter alia atzīst, ka četri Norvēģijas nodokļa pasākumi ir valsts atbalsts EEZ līguma 61. panta 1. punkta nozīmē.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde lēmumā norīko atgūt atbalstu, kas sniegts ar diviem no šiem nodokļa pasākumiem, pamatojoties uz apgalvojumu, ka attiecīgās atbalsta shēmas no 2002. gada 1. janvāra ir kļuvušas par jaunu atbalstu.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde ir pārkāpusi EEZ līguma 61. panta 1. punktu.

               —

               Attiecīgie nodokļa pasākumi nav jauns atbalsts.

               —

               Attiecīgā atbalsta atgūšanai no prasītājiem nav juridiska pamata.


title: Lieta T-47/10: Prasība, kas celta 2010. gada 27. janvārī — Akzo Nobel u.c./Komisija

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/54

         Prasība, kas celta 2010. gada 27. janvārī — Akzo Nobel u.c./Komisija
   (Lieta T-47/10)
   2010/C 100/80
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājasi: Akzo Nobel NV (Amsterdama, Nīderlande), Akzo Nobel Chemicals GmbH (Düren, Vācija), Akzo Nobel Chemicals B.V. (Amersfoort, Nīderlande), Akcros Chemicals Ltd (Stratford-upon-Avon, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — C. Swaak un Marc van der Woude, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. un 2. punktu, un/vai

               —

               samazināt apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. un 2. punktā uzliktos naudas sodus, un/vai

               —

               atzīt, ka Akzo Nobel Chemicals GmbH un Akzo Nobel Chemicals B.V. nevar uzskatīt par atbildīgām par pārkāpumiem līdz 1993. gadam, ka Akzo Nobel NV nevar uzskatīt par atbildīgu par pārkāpumiem laikā no 1987. gada līdz 1998. gadam nedz atsevišķi, nedz solidāri ar uzņēmumiem, kas pieder Elementis grupai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmumu C(2009) 8682, galīgā redakcija, par EK līguma 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/38.589 — Siltuma stabilizatori) tiktāl, ciktāl Komisija ir atzinusi prasītāju atbildību par EKL 81. panta (tagad — LESD 101. panta) un EEZ līguma 53. panta pārkāpumiem saistībā ar cenu noteikšanu, tirgu sadali ar piegādes kvotām, klientu sadali un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņu it īpaši par klientiem, ražošanu un tirdzniecību alvas stabilizatoru nozarē. Pakārtoti, prasītājas lūdz būtiski samazināt tām uzlikto naudas sodu.
   Prasītājas apgalvo, ka, atzīstot viņu atbildību, Komisija ir pieļāvusi vairākas kļūdas tiesību piemērošanā un faktos, un savu prasījumu pamatošanai tās izvirza trīs pamatus.
   Pirmajā pamatā prasītājas apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi administratīvās rūpības un samērīga termiņa principus, kā arī tiesības uz aizstāvību, veicot izmeklēšanu par iespējamajiem pārkāpumiem alvas stabilizatoru un ESBO/esteru nozarē. Kavēšanās Komisijas izmeklēšanā nav pārtraukums Regulas Nr. 1/2003 (1) 25. panta 6. punkta nozīmē. Turklāt prasītājas apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi to tiesības uz aizstāvību, nesniedzot piekļuvi visiem lietas materiālos ietvertajiem attaisnojošiem un inkriminējošiem dokumentiem.
   Otrajā pamatā prasītājas norāda, ka Komisija nav pierādījusi pārkāpumu esamību un prasītāju atbildību par visu apgalvoto periodu. Pakārtoti, prasītājas apgalvo, ka Komisija nav pierādījusi pārkāpuma esamību attiecībā uz vienu no apgalvotā perioda daļu, kā rezultātā vajadzēja aprēķināt mazāku naudas sodu. Komisija ir pārkāpusi desmit gadu noilguma normu, kas ir noteikts Regulas Nr. 1/2003 25. pantā, un noilgums tai liedz uzlikt prasītājām jebkādu naudas sodu.
   Prasītāju trešais pamats ir pakārtots un tam ir nozīme tikai tad, ja Vispārējā tiesa uzskatīs, ka Komisijai nav piemērojams noilgums, lai vērstos pret prasītājām, un/vai ja pirmajā pamatā izklāstītie pārkāpumi neizraisīs visa lēmuma atcelšanu. Pirmkārt, Komisija ir nepareizi atzinusi Pure Chemicals Ltd un Akzo Nobel N.V. atbildību par Akcros J.V. darbībām, jo tikai pēdējā ir pati atbildīga par konkurenci ierobežojošo darbību. Otrkārt, Komisija noilguma dēļ nevar vērsties pret Akzo Nobel Chemicals GmbH un Akzo Nobel Chemicals B.V. par periodu pirms kopuzņēmuma (J.V.). Prasītājas apgalvo, ka Komisijai atbildība bija jānosaka atsevišķi attiecībā uz prasītājām un Elementis grupu (grupas uzņēmumiem) par kopuzņēmuma periodu. Turklāt Komisija naudas soda aprēķinos ir nepamatoti divkārši ieskaitījusi kopuzņēmuma apgrozījumu.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 17. martā lietā T-192/98 Eiropas Savienības Kokvilnas un saistīto tekstilrūpniecības nozaru komiteja (Eurocoton) pret Eiropas Savienības Padomi (Dempings — Komisijas priekšlikuma pieņemt regulu, ar kuru uzliek noteiktus antidempinga maksājumus, noraidīšana no Padomes puses — Regulas pieņemšanai vajadzīgā vienkāršā vairākuma trūkums — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/22

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 17. martā
   lietā T-192/98 Eiropas Savienības Kokvilnas un saistīto tekstilrūpniecības nozaru komiteja (Eurocoton) pret Eiropas Savienības Padomi (1)

   (Dempings - Komisijas priekšlikuma pieņemt regulu, ar kuru uzliek noteiktus antidempinga maksājumus, noraidīšana no Padomes puses - Regulas pieņemšanai vajadzīgā vienkāršā vairākuma trūkums - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2005/C 132/40)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā T-192/98 Eiropas Savienības Kokvilnas un saistīto tekstilrūpniecības nozaru komiteja (Eurocoton), Brisele (Beļģija), ko pārstāv K. Stanbrūks [C. Stanbrook], QC, un A. Dašvuds [A. Dashwood], barrister, pret Eiropas Savienības Padomi (pārstāvis — S. Markuarts [S. Marquardt], kam palīdz G. M. Berišs [G. M. Berrisch], advokāts), ko atbalsta Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — sākotnēji M. Evinga [M. Ewing], vēlāk K. Mandžī [K. Manji]) par prasību atcelt Padomes 1998. gada 5. oktobra lēmumu, ar kuru noraidīts priekšlikums pieņemt Padomes regulu (EK), ar kuru nosaka antidempinga maksājumus, ko uzliek nebalinātas kokvilnas drēbei, kas ražota Ķīnas Tautas Republikā, Ēģiptē, Indija, Indonēzijā un Pakistānā, noteiktu pagaidu maksājumu iekasēšanu, ko uzliek Komisijas 1998. gada 7. aprīļa Regula (EK) Nr.773/98 (OV L 111, 19. lpp.), un izbeidz procedūru attiecībā uz šīs drēbes importēšanu no Turcijas, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 1998. gada 21. septembrī [dokument COM (1998) 540 final], Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) šādā sastāvā: priekšsēdētājs I. Legāls [H. Legal], tiesneši P. Linda [P. Lindh], P. Mengoci [P. Mengozzi], I. Višņevska-Bjalecka [I. Wiszniewska-Białecka] un V. Vadapals [V. Vadapalas], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 17. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt Padomes 1998. gada 5. oktobra lēmumu, ar kuru noraidīts priekšlikums pieņemt Padomes regulu (EK), ar kuru nosaka antidempinga maksājumus, ko uzliek nebalinātas kokvilnas drēbei, kas ražota Ķīnas Tautas Republikā, Ēģiptē, Indija, Indonēzijā un Pakistānā, noteiktu pagaidu maksājumu iekasēšanu, ko uzliek Komisijas 1998. gada 7. aprīļa Regula (EK) Nr.773/98 (OV L 111, 19. lpp.), un izbeidz procedūru attiecībā uz šīs drēbes importēšanu no Turcijas, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 1998. gada 21. septembrī [dokument COM (1998) 540 final];

               2)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 160, 05.06.1999.


title: lieta C-422/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 7. jūlija Bundesverwaltungsgericht lēmumu lietā ISIS Multimedia Net GmbH & Co. KG pret Vācijas Federatīvo Republiku

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 7. jūlija Bundesverwaltungsgericht lēmumu lietā ISIS Multimedia Net GmbH & Co. KG pret Vācijas Federatīvo Republiku
   (lieta C-422/04)
   (2004/C 284/25)
   Eiropas Kopienu Tiesā ir iesniegts izskatīšanai lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Bundesverwaltungsgericht 2004. gada 7. jūlija lēmumu lietā ISIS Multimedia Net GmbH & Co. KG pret Vācijas Federatīvo Republiku, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 4. oktobrī.
   Bundesverwaltungsgericht lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai nodevas par licenci, kas ir iepriekš aprēķināta, pamatojoties uz vispārīgo administratīvo izdevumu attiecīgās valsts iestādē summām laika posmā pirms 30 gadiem, paaugstināšana ir pretrunā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 10. aprīļa Direktīvas 97/13/EK (1) par kopīgiem ietvariem vispārīgajām atļaujām un individuālajām licencēm telekomunikāciju pakalpojumu jomā (Licencēšanas direktīva) 11. panta 1. daļu?
               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir pozitīva:

               2.

               Vai EKL 10. pants un Licencēšanas direktīvas 11. pants ir jāsaprot tā, ka tie piedāvā lēmumu par nodevām, ar kuru tiek noteiktas nodevas pirmā jautājuma nozīmē un kas nav apstrīdēts, kaut arī valsts tiesības to pieļauj, atcelt, ja valsts tiesības to pieļauj, bet nepieprasa?

      (1)  OV L 117, 15. lpp.


title: Lieta C-16/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 20. septembrī ( House of Lords (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Queen , Veli Tum , Mehmet Dari / Secretary of State for the Home Department (EEK un Turcijas Asociācijas nolīgums — Papildu protokola 41. panta 1. punkts — Atturēšanās no darbības atruna — Piemērojamība — Dalībvalsts tiesību akti, ar ko pēc Papildu protokola stāšanās spēkā ievieš jaunus ierobežojumus tādu Turcijas pilsoņu uzņemšanai savā teritorijā, kas paredz izmantot brīvību veikt uzņēmējdarbību)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/4

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 20. septembrī (House of Lords (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Queen, Veli Tum, Mehmet Dari/Secretary of State for the Home Department

   (Lieta C-16/05) (1)

   (EEK un Turcijas Asociācijas nolīgums - Papildu protokola 41. panta 1. punkts - “Atturēšanās no darbības’ atruna - Piemērojamība - Dalībvalsts tiesību akti, ar ko pēc Papildu protokola stāšanās spēkā ievieš jaunus ierobežojumus tādu Turcijas pilsoņu uzņemšanai savā teritorijā, kas paredz izmantot brīvību veikt uzņēmējdarbību)
   (2007/C 269/09)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa
   House of Lords
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: The Queen, Veli Tum, Mehmet Dari

      Atbildētājs: Secretary of State for the Home Department

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — House of Lords — 1970. gada 23. novembrī Briselē parakstītā un Nolīgumam par asociācijas izveidošanu starp Eiropas Ekonomisko Kopienu un Turciju un par veicamajiem pasākumiem saistībā ar tās spēkā stāšanos (OV 1972, L 293, 4. lpp.) pievienotā Papildus Protokola 41. panta 1. punkta interpretācija — Dalībvalsts tiesības ieviest jaunus ierobežojumus Turcijas pilsoņu ieceļošanai, lai šīs valsts teritorijā uzsāktu uzņēmējdarbību
   Rezolutīvā daļa:
   41. panta 1. punkts 1970. gada 23. novembrī Briselē parakstītajā papildu protokolā, kas Kopienas vārdā noslēgts, apstiprināts un ratificēts ar Padomes 1972. gada 19. decembra Regulu (EEK) Nr. 2760/72, ir interpretējams tādējādi, ka tas kopš papildu protokola stāšanās spēkā attiecīgajā dalībvalstī aizliedz ieviest jaunus ierobežojumus brīvības veikt uzņēmējdarbību izmantošanai, ieskaitot tādus, kas attiecas uz pamata un/vai procedūras nosacījumiem tādu Turcijas pilsoņu pirmreizējai uzņemšanai šīs valsts teritorijā, kas paredz tajā veikt profesionālo darbību kā pašnodarbinātas personas.

      (1)  OV C 69, 19.3.2005.


title: Lieta F-78/13: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 13. novembra spriedums – de Loecker /EĀDD Civildienests — EĀDD personāls — Pagaidu darbinieks — Delegācijas vadītājs trešā valstī — Delegācijas vadītāja amata pienākumu pirmstermiņa izbeigšana — Pārcelšana uz EĀDD mītni — Tiesības uz aizstāvību — Dienesta intereses — Pamatojums

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/47

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 13. novembra spriedums – de Loecker/EĀDD
   (Lieta F-78/13) (1)

   (Civildienests - EĀDD personāls - Pagaidu darbinieks - Delegācijas vadītājs trešā valstī - Delegācijas vadītāja amata pienākumu pirmstermiņa izbeigšana - Pārcelšana uz EĀDD mītni - Tiesības uz aizstāvību - Dienesta intereses - Pamatojums)
   (2015/C 007/53)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Stéphane de Loecker (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji J.-N. Louis, A. Coolen un É. Marchal, advokāti, vēlāk J.-N. Louis, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (pārstāvji – S. Marquardt un M. Silva)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu par prasītāja pārcelšanu no delegācijas Burundi uz amata vietu EĀDD mītnē Briselē.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               S. de Loecker sedz savus un atlīdzina Eiropas Ārējās darbības dienesta tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 291,5. 10. 13., 7. lpp.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 15. jūnijā lietā T-7/04 Shaker di L. Laudato & C. Sas pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Grafiskas preču zīmes “Limoncello della Costiera Amalfitana shaker” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “LIMONCHELO” — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/20

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 15. jūnijā
   lietā T-7/04 Shaker di L. Laudato & C. Sas pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Grafiskas preču zīmes “Limoncello della Costiera Amalfitana shaker” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “LIMONCHELO” - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2005/C 205/35)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā T-7/04 Shaker di L. Laudato & C. Sas, Vietri-sul-Mare [Vietri sul Mare] (Itālija), ko pārstāv F. Šaudone [F. Sciaudone], advokāts, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāve — M. Kapostaņjo [M. Capostagno],) otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks — Limiñana y Botella, SL, Manforte-del-Sida [Monforte del Cid] (Spānija), par prasību par ITSB Apelāciju otrās padomes 2003. gada 24. oktobra lēmumu (lieta R 933/2002-2) attiecībā uz iebildumu procesu starp Limiñana y Botella, SL un Shaker di L. Laudato & C. Sas, Pirmās instances tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Jēgers [M. Jaeger], tiesneši J. Azizi [J. Azizi] un E. Kremona [E. Cremona], sekretāre B. Pastora [B. Pastor], sekretāra palīdze, 2005. gada 15. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2003. gada 24. oktobra lēmumu (lieta R 933/2002-2) un grozīt to tādējādi, ka prasītājas Apelāciju padomē iesniegtā apelācija ir pamatota un ka iebildums līdz ar to ir noraidāms;

               2)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 59, 06.03.2004.


title: lieta T-206/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Jean-Marc Colombani iesniedza 2005. gada 27. maijā

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/35

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Jean-Marc Colombani iesniedza 2005. gada 27. maijā
   (lieta T-206/05)
   (2005/C 193/59)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 27. maijā ir iesniegta izskatīšanai prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Žans Marks Kolombani [Jean-Marc Colombani], ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), kuru pārstāv Stefans Rodrigess [Stéphane Rodrigues] un Alise Žoma [Alice Jaume], kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2005. gada 7. marta lēmumu un ar to saistītos pasākumus, kas veikti attiecībā uz prasītāja algu;

               —

               veikt visus pasākumus, kas nepieciešami lai nodrošinātu prasītāja tiesības un intereses, jo īpaši attiecībā uz minimālo iztikas līdzekļu apjomu, kas bija viņam jānodrošina.

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus zaudējumus EUR 10 002 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, Komisijas ierēdnis, līdz 2004. gada 31. augustam atradās atvaļinājumā personisku iemeslu dēļ. Beidzoties atvaļinājumam, pēc viņa lūguma par atjaunošanu darbā, ar 2004. gada 28. septembra lēmumu viņš tika atjaunots darbā Ārējo attiecību ģenerāldirektorātā (DG RELEX). Tomēr minētajā lēmumā netika tieši norādīts ieņemamais amats, tajā nosakot vienīgi to, ka precīzs amats viņam tiks paziņots vēlāk.
   Ar 2005. gada 7. marta paziņojumu administrācija informēja prasītāju, ka viņš kopš 2004. gada 5. oktobra atrodas prombūtnē un attiecībā uz viņu tiks veikti atbilstoši pasākumi. Viņš nesaņēma savu mēnešalgu par aprīli un viņa paziņojumā par algu bija norādīts, ka viņš Komisijai ir parādā summu, ko viņš saņēma kā algu sākot ar 2004. gada oktobri.
   Ceļot šo prasību, prasītājs apstrīd 2005. gada 7. marta paziņojumu un ar to saistītos pasākumus. Viņš atsaucas uz to, ka ir pārkāptas viņa tiesības uz aizstāvēšanos, apgalvojot, ka viņam nebija iespējams aizstāvēt savas intereses pirms apstrīdēto lēmumu pieņemšanas. Tāpat arī viņš apgalvo, ka ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, kā arī pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā. Jo īpaši viņš uzsver, ka nekad nav ticis informēts par viņa iecelšanu amatā RELEX/C.1 nodaļā. Prasītājs apstrīd arī apgalvojumu, ka viņš neesot pieņēmis attiecīgo darba piedāvājumu.
   Prasītājs apgalvo, ka pārkāpts Civildienesta noteikumu 40. pants, kas, kā apgalvo prasītājs, ļauj viņam noraidīt pirmo darba piedāvājumu. Tāpat arī viņš uzsver, ka pārkāpts Civildienesta noteikumu 60. pants, jo viņa apgalvotā prombūtne nav pienācīgi konstatēta un nav tikusi pirmām kārtām atskaitīta no viņa ikgadējā atvaļinājuma. Prasītājs tāpat arī apgalvo, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu VIII un IX pielikums, kas nodrošina viņam iztikas minimuma samaksu. Visbeidzot, viņš apgalvo, ka ir pārkāpti labas pārvaldības princips un pienākums ievērot ierēdņu intereses.
   Papildus apstrīdēto dokumentu atcelšanai prasītājs prasa arī atlīdzību par materiālajiem zaudējumiem un morālo kaitējumu, kas viņam, iespējams, ir nodarīts.


title: Lieta F-28/14: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 9. septembra spriedums – De Loecker/EĀDD Civildienests — EĀDD personāls — Pagaidu darbinieks — Delegācijas vadītājs trešajā valstī — Uzticības saiknes zudums — Pārcelšana uz EĀDD mītnes vietu — Darba līguma izbeigšana pirms termiņa — Uzteikums — Lēmuma pamatojums — Civildienesta noteikumu 26. pants — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības tikt uzklausītam

text:
               19.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/38

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 9. septembra spriedums – De Loecker/EĀDD

   (Lieta F-28/14) (1)

   (Civildienests - EĀDD personāls - Pagaidu darbinieks - Delegācijas vadītājs trešajā valstī - Uzticības saiknes zudums - Pārcelšana uz EĀDD mītnes vietu - Darba līguma izbeigšana pirms termiņa - Uzteikums - Lēmuma pamatojums - Civildienesta noteikumu 26. pants - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības tikt uzklausītam)
   (2015/C 346/42)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Stéphane De Loecker (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji J.-N. Louis un D. de Abreu Caldas, advokāti, vēlāk J.-N. Louis un N. de Montigny, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (pārstāvji – S. Marquardt un M. Silva)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Savienības Augstā pārstāvja lēmumus izbeigt prasītāja pagaidu darbinieka darba līgumu, atteikties viņu uzklausīt par psiholoģiskas vardarbības faktiem, noraidīt viņa lūgumu iecelt ārštata izmeklētāju un viņa sūdzību reģistrēt kā prasību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               S. De Loecker sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina visus Eiropas Ārējās darbības dienesta tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 184, 16.6.2014., 44. lpp.


title: Lieta C-598/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 22. novembrī iesniedza Curtea de Apel Suceava (Rumānija) — Casa Județeană de Pensii Botoșani/Polixeni Guletsou

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 22. novembrī iesniedza Curtea de Apel Suceava (Rumānija) — Casa Județeană de Pensii Botoșani/Polixeni Guletsou

   (Lieta C-598/13)
   2014/C 24/21
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Suceava

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Casa Județeană de Pensii Botoșani

      Atbildētāja: Polixeni Guletsou

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Regulas (EEK) Nr. 1408/71 (1) 7. panta 2. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tā piemērošanas jomā ietilpst divpusējs nolīgums, kas starp divām dalībvalstīm noslēgts pirms šīs regulas piemērošanas dienas, pamatojoties uz kuru dalībvalstis ir vienojušās izbeigt pienākumu saistībā ar sociālā nodrošinājuma pabalstiem, kas no vienas valsts pienākas otras valsts pilsoņiem, kuriem bijis politisko bēgļu statuss pirmās valsts teritorijā un kuri repatriēti otras valsts teritorijā, par ko apmaiņā pirmā valsts samaksā vienreizēju summu, kura paredzēta pensiju izmaksai un kura attiecas uz periodu, par ko pirmajā dalībvalstī ir veiktas sociālās apdrošināšanas iemaksas?

      (1)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.).


title: Lieta C-21/05: Tiesas sestās palātas priekšsēdētāja  2006. gada 15. februāra  rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/23

         Tiesas sestās palātas priekšsēdētāja 2006. gada 15. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku
   (Lieta C-21/05) (1)

   (2006/C 165/44)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 69, 19.03.2005.


title: Lieta T-186/17: Prasība, kas celta 2017. gada 23. martā – Unipreus/EUIPO – Wallapop (“wallapop”)

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/34

         Prasība, kas celta 2017. gada 23. martā – Unipreus/EUIPO – Wallapop (“wallapop”)
   (Lieta T-186/17)
   (2017/C 161/49)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Unipreus, SL (Lleida, Spānija) (pārstāve – C. Rivadulla Oliva, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Wallapop, SL (Barselona, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “wallapop” – Reģistrācijas pieteikums Nr. 13 268 941

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 18. janvāra lēmums lietās R 2350/2015-5 un R 2530/2015-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pasludināt spriedumu, grozot apstrīdēto lēmumu un noraidot Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 13 268 941 “wallapop” reģistrāciju attiecībā uz šādiem pakalpojumiem, kuri ietilpst 35. klasē: “Tirdzniecības pakalpojumi tiešsaistē, it īpaši tirgus attīstīšana tiešsaistē preču un pakalpojumu pārdevējiem un pircējiem; darījumi tiešsaistē, kur pārdevēji ar interneta starpniecību paziņo par preču vai pakalpojumu tirdzniecību vai to pārdošanu izsolē, lai atvieglotu trešo personu iespējas pārdot precas vai pakalpojumus datortīklā; vērtējuma un klasifikācijas atsauču par pārdevēju precēm un pakalpojumiem, to vērtību un cenu, pircēju un pārdevēju sniegumu un vispārējo pieredzi saistītajā tirdzniecībā sniegšana; vadlīniju par tiešsaitē izmantojamu reklāmas, ar kuru piedāvā piegādātāju preces un pakalpojumus, sniegšana; tiešsaistē izmantojamas novērtējuma datu bāzes pārdevējiem un pircējiem sniegšana; tirgus izpētes pakalpojumi, pētniecības pakalpojumi, atskaišu sniegšana, padomdevēju un konsultatīvie pakalpojumi par tirgus darbību; tirdzniecības informācijas sniegšana par precēm un/vai pakalpojumiem, to vērtējumu un klasifikāciju, kā arī par to pircējiem un pārdevējiem; izpētes, meklēšanas, apkopojuma, sistematizēšanas un apstrādes pakalpojumu sniegšana trešajām personām”.

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā.

      Izvirzītie pamati:

   Regulas Nr. 207/2009 8. panta pārkāpums. Proti, šajā ziņā tiek apgalvots, ka Apelācijas padome savā lēmumā neesot veikusi pareizu šīs tiesību normas interpretāciju attiecībā uz konfliktējošajiem pakalpojumiem, kurus aptver preču zīme “WALA” un “WALLAPOP”, jo nav ņemti vērā 1998. gada 29. septembra sprieduma lietā C-39/97 Canon Kabushiki Kaisha/Metro-Goldwyn Mayer (EU:C:1998:342) noteiktie interpretācijas kritēriji


title: Lietas C-472/04 izslēgšana no reģistra

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/12

         Lietas C-472/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 330/27)

      (tiesvedības valoda — itāļu)

   2005. gada 7. septembrī Eiropas Kopienu Tiesas piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-472/04 Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika.

      (1)  OV C 6, 08.01.2005.


title: Lieta T-227/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 3. decembra rīkojums — RSA Security Ireland /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Kopējais muitas tarifs — Klasifikācija Kombinētajā nomenklatūrā — Persona, kas nav skarta individuāli — Nepieņemamība)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/46

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 3. decembra rīkojums — RSA Security Ireland/Komisija
   (Lieta T-227/06) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Kopējais muitas tarifs - Klasifikācija Kombinētajā nomenklatūrā - Persona, kas nav skarta individuāli - Nepieņemamība)
   (2009/C 44/80)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: RSA Security Ireland Ltd, Šenona [Shannon] (Īrija) (pārstāvji — B. Konvejs [B. Conway], barrister, un S. Dalī [S. Daly], solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Lūiss [X. Lewis] un Ž. Otjo [J. Hottiaux])
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2006. gada 16. jūnija Regulu (EK) Nr. 888/2006 par atsevišķu preču klasifikāciju Kombinētajā nomenklatūrā (OV L 165, 6. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

                  RSA Security Ireland Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 249, 14.10.2006.


title: Lieta T-175/13: Prasība, kas celta 2013. gada 25. martā — Omega /ITSB — Omega Engineering ( “Ω OMEGA” )

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/28

         Prasība, kas celta 2013. gada 25. martā — Omega/ITSB — Omega Engineering (“Ω OMEGA”)
   (Lieta T-175/13)
   2013/C 147/51
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Omega SA (Biel/Bienne, Šveice) (pārstāvis — P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Omega Engineering, Inc. (Stamford, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 10. janvāra lēmumu apvienotajās lietās R 2055/2011-1 un R 2186/2011-1 un piešķirt pieteiktās preču zīmes aizsardzību attiecībā uz visām pieteikumā norādītajām precēm;

               —

               piespriest ITSB un Omega Engineering, Inc. atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: starptautiskā grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “Ω OMEGA”, reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 9. klasē — starptautiskā reģistrācija Nr. 997036, ko attiecina uz Eiropas Savienību

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Omega Engineering, Inc.

      Pretstatītās preču zīmes vai apzīmējumi: valsts un Kopienas vārdiskas preču zīmes “OMEGA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 7., 9., 11., 16., 35., 38., 41. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumus un daļēji noraidīt pieteikto preču zīmi

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību un daļēji vēl plašākā apjomā noraidīt pieteikto preču zīmi

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-579/13: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 4. jūnija spriedums (Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – P, S/Commissie Sociale Zekerheid Breda, College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amstelveen Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tādu trešo valstu valstspiederīgo statuss, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji — Direktīva 2003/109/EK — 5. panta 2. punkts un 11. panta 1. punkts — Valsts tiesiskais regulējums, kurā trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri ir ieguvuši pastāvīgā iedzīvotāja statusu, ir paredzēts integrācijas pienākums, to apliecinot ar eksāmenu, un par tā neizpildi ir paredzēts naudas sods

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/10

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 4. jūnija spriedums (Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – P, S/Commissie Sociale Zekerheid Breda, College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amstelveen

   (Lieta C-579/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tādu trešo valstu valstspiederīgo statuss, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji - Direktīva 2003/109/EK - 5. panta 2. punkts un 11. panta 1. punkts - Valsts tiesiskais regulējums, kurā trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri ir ieguvuši pastāvīgā iedzīvotāja statusu, ir paredzēts integrācijas pienākums, to apliecinot ar eksāmenu, un par tā neizpildi ir paredzēts naudas sods)
   (2015/C 236/13)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Centrale Raad van Beroep

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: P, S

      Atbildētāji: Commissie Sociale Zekerheid Breda, College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amstelveen

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvai 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji, it īpaši tās 5. panta 2. punktam un 11. panta 1. punktam, nav pretējs tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir pamatlietā, kurā trešo valstu valstspiederīgajiem, kuriem jau ir pastāvīgā iedzīvotāja statuss, ir paredzēts pienākums nokārtot integrācijas eksāmenu, par tā neizpildi paredzot naudas sodu, ar nosacījumu, ka šie piemērošanas noteikumi nevar apdraudēt minētās direktīvas mērķu īstenošanu, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. Šajā ziņā nav nozīmes tam, vai pastāvīgā iedzīvotāja statuss ir iegūts pirms pienākuma nokārtot integrācijas eksāmenu nokārtošanas vai pēc tam.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta F-93/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 23. oktobra spriedums — D'Agostino /Komisija (Civildienests — Līgumdarbinieks — Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 3.a pants — Līguma nepagarināšana — Rūpības pienākums — Dienesta intereses — Pilnīga un detalizēta pārbaude visos dienestos attiecībā uz iespējām personu nodarbināt atbilstoši līgumā paredzētiem pienākumiem)

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/24

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 23. oktobra spriedums — D'Agostino/Komisija
   (Lieta F-93/12) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieks - Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 3.a pants - Līguma nepagarināšana - Rūpības pienākums - Dienesta intereses - Pilnīga un detalizēta pārbaude visos dienestos attiecībā uz iespējām personu nodarbināt atbilstoši līgumā paredzētiem pienākumiem)
   2013/C 352/47
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi D'Agostino (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — M.-A. Lucas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Gattinara un D. Martin)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu nepagarināt prasītāja līgumdarbinieka līgumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 1. decembra lēmumu nepagarināt L. D'Agostino darba līgumu;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina trešdaļu no L. D'Agostino tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               L. D'Agostino sedz divas trešdaļas savu tiesāšanās izdevumu pats.

      (1)  OV C 343, 10.11.2012., 23. lpp.


title: Lieta T-218/14: Prasība, kas celta 2014. gada 8. aprīlī – Mabrouk /Padome

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/29

         Prasība, kas celta 2014. gada 8. aprīlī – Mabrouk/Padome
   (Lieta T-218/14)
   2014/C 194/37
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mohamed Marouen Ben Ali Bel Ben Mohamed Mabrouk (Kartāga, Tunisija) (pārstāvji – J. Farthouat, J. Mignard, N. Boulay, advokāti, un S. Crosby, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2014. gada 30. janvāra Lēmumu 2014/49/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/72/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā (OV L 28, 38. lpp.), un Padomes 2014. gada 30. janvāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 81/2014, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 101/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Tunisijā (OV L 28, 2. lpp.), ciktāl ar minēto lēmumu un regulu prasītājam tiek piemēroti ierobežojoši pasākumi, kas ietver līdzekļu iesaldēšanu ES, un

               —

               piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdētos tiesību aktus, atbildētāja palīdz kriminālizmeklēšanā Tunisijā un līdz ar to rīkojos tiesas statusā krimināltiesību kontekstā un ka juridiskas pamats, uz kura balstās atbildētāja, proti, LESD 29. pants un LESD 215. panta 2. punkts nepiešķir kompetenci šādi rīkoties.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie tiesību akti tika pieņemti, lai palīdzētu tiesu iestādēm Tunisijā, nevis to iemeslu dēļ, kas norādīti, lai pamatotu juridiskā pamata izvēli; līdz ar to ir pārkāpts juridiskais pamats.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota a) acīmredzama kļūda vērtējumā saistībā ar to, ka pastāv saikne starp prasītāja līdzekļiem ES un tiesas izmeklēšanu Tunisijā, b) acīmredzama kļūda vērtējumā saistībā ar apgalvojumu, ka apstrīdēto tiesību aktu operatīvajās daļās ir pamatota prasītāja vārda paturēšana to personu sarakstā, kuru līdzekļi ir iesaldēti, un c) acīmredzama kļūda vērtējumā saistībā ar faktisko pamatu, ar kuru atbildētāja paredz pamatot apstrīdētos tiesību aktus.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas prasītāja tiesības uz aizstāvību un pamattiesības, proti: nevainīguma prezumpcija, tiesības iepazīties ar pierādījumiem, kurus atbildētāja izvirza pret prasītāju, tiesības tikt uzklausītam, tiesības uz procesuālo vienlīdzību, tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, samērīguma princips un tiesības uz īpašumu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvota pienācīga pamatojuma nenorādīšana.


title: Lieta T-317/07: Prasība, kas celta 2007. gada 27. augustā — Komisija/ B2Test

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/50

         Prasība, kas celta 2007. gada 27. augustā — Komisija/B2Test

   (Lieta T-317/07)
   (2007/C 269/90)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — L. Escobar Guerrero, pārstāvis, un E. Bouttier, avocat)

      Atbildētāja: B2Test, Gardanne (Francija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest sabiedrībai B2Test izmaksāt prasītājai EUR 50 110,72 (pamatsumma — EUR 43 437,94 un kavējuma procenti līdz 2004. gada 23. decembrim — EUR 6 672,78);

               —

               piespriest sabiedrībai B2Test izmaksāt EUR 8,03 dienā kā kavējuma procentus ar tādu pašu likmi, no 2004. gada 24. decembra līdz pilnīgai samaksai;

               —

               piespriest sabiedrībai B2Test atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību, kas balstīta uz šķīrējklauzulu, prasītāja lūdz piespriest atbildētājai atlīdzināt Kopienas pārskaitītā avansa summu, kā arī kavējuma procentus, jo nav izpildīts līgums Nr. BRST-CT-98-5452, kas noslēgts īpašas pētījumu un tehniskās attīstības, ieskaitot demonstrēšanu, programmā rūpnieciskās tehniskās un materiālu tehnikas jomā (1994-1998) (1) un kas attiecas uz projektu “Research and development of a new safety flooring based on recycled plastic and rubber materials for an environmental and economical added value”.
   Saskaņā ar līgumu atbildētājai bija periodiski jāiesniedz Komisijai tajā minētie zinātniskie un finanšu dokumenti. Prasītāja apgalvo, ka atbildētāja trīs gadus vēlāk nekā paredzēts iesniedza tikai daļu no līgumā paredzētajiem dokumentiem. Projekta nobeiguma atskaite tā arī netika iesniegta. Tādējādi prasītāja apgalvo, ka atbildētāja nav izpildījusi līgumiskos pienākumus un tai ir jāatmaksā Komisijai avansa līdzekļi, ko tā sākotnēji pārskaitīja atbildētājai.

      (1)  OV 1994, L 222, 19. lpp.


title: Lieta C-125/10: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 8. decembra spriedums ( Bundespatentgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Merck Sharp & Dohme Corporation (agrāk — Merck & Co. )/ Deutsches Patent- und Markenamt (Intelektuālais un rūpnieciskais īpašums — Patenti — Regula (EEK) Nr. 1768/92 — 13. pants — Papildu aizsardzības sertifikāts zālēm — Iespēja izsniegt šo sertifikātu, ja laika posms no pieteikuma pamatpatentam iesniegšanas brīža līdz brīdim, kad zālēm pirmo reizi tikusi izsniegta tirdzniecības atļauja Savienības tirgū, ir īsāks par pieciem gadiem — Regula (EK) Nr. 1901/2006 — 36. pants — Papildu aizsardzības sertifikāta spēkā esamības laika pagarinājums)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/6

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 8. decembra spriedums (Bundespatentgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Merck Sharp & Dohme Corporation (agrāk — Merck & Co.)/Deutsches Patent- und Markenamt

   (Lieta C-125/10) (1)

   (Intelektuālais un rūpnieciskais īpašums - Patenti - Regula (EEK) Nr. 1768/92 - 13. pants - Papildu aizsardzības sertifikāts zālēm - Iespēja izsniegt šo sertifikātu, ja laika posms no pieteikuma pamatpatentam iesniegšanas brīža līdz brīdim, kad zālēm pirmo reizi tikusi izsniegta tirdzniecības atļauja Savienības tirgū, ir īsāks par pieciem gadiem - Regula (EK) Nr. 1901/2006 - 36. pants - Papildu aizsardzības sertifikāta spēkā esamības laika pagarinājums)
   2012/C 32/10
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundespatentgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Merck Sharp & Dohme Corporation (agrāk — Merck & Co.)

      Atbildētājs: Deutsches Patent- und Markenamt

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundespatentgericht — Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regulas (EK) Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm (OV L 152, 1. lpp.) 13. panta 1. punkta interpretācija — Iespēja izsniegt minēto sertifikātu, ja laika posms no pieteikuma pamatpatentam iesniegšanas brīža līdz brīdim, kad zālēm pirmo reizi tikusi izsniegta tirdzniecības atļauja Kopienas tirgū, ir īsāks par pieciem gadiem

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1992. gada 18. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1768/92 par papildu aizsardzības sertifikāta izstrādi zālēm, kurā grozījumi ir izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Regulu (EK) Nr. 1901/2006, 13. pants kopsakarā ar Regulas Nr. 1901/2006 36. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka zālēm var izsniegt papildu aizsardzības sertifikātu, ja laika posms no pieteikuma pamatpatentam iesniegšanas brīža līdz brīdim, kad pirmo reizi tika izsniegta tirdzniecības atļauja Savienībā, ir īsāks par pieciem gadiem. Šādā gadījumā šajā pēdējā minētajā regulā paredzēto pediatriskā pagarinājuma termiņu sāk skaitīt no datuma, kuru nosaka, no patenta spēkā esamības laika beigu datuma atņemot starpību starp pieciem gadiem un laikposmu, kurš pagājis kopš patenta pieteikuma iesniegšanas un pirmās tirdzniecības atļaujas saņemšanas.

      (1)  OV C 161, 19.06.2010.


title: Lieta T-269/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 19. novembra spriedums — Rautaruukki /ITSB ( RAUTARUUKKI ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes RAUTARUUKKI reģistrācijas pieteikums — Absolūti reģistrācijas atteikuma pamatojumi — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 7. panta 3. punkts — Piedāvātie pierādījumi)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/22

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 19. novembra spriedums — Rautaruukki/ITSB (“RAUTARUUKKI”)
   (Lieta T-269/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “RAUTARUUKKI’ reģistrācijas pieteikums - Absolūti reģistrācijas atteikuma pamatojumi - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 7. panta 3. punkts - Piedāvātie pierādījumi)
   (2009/C 6/44)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Rautaruukki Oyj, Helsinki (Somija) (pārstāvis — P. Hagman, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Laitinen)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2006. gada 20. jūlija lēmumu lietā R 48/2006-4 attiecībā uz vārdiskas preču zīmes “RAUTARUUKKI” reģistrāciju par Kopienas preču zīmi
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Rautaruukki Oyj atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 281, 18.11.2006.


title: Lieta T-205/17: Prasība, kas celta 2017. gada 4. aprīlī – SSP Europe/EUIPO (“SECURE DATA SPACE”)

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/40

         Prasība, kas celta 2017. gada 4. aprīlī – SSP Europe/EUIPO (“SECURE DATA SPACE”)
   (Lieta T-205/17)
   (2017/C 161/56)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SSP Europe GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis – B. Bittner, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “SECURE DATA SPACE” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 056 998

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 27. janvāra lēmums lietā R 2467/2015–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu (piegādāts 2017. gada 9. februārī);

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-464/08: Tiesas (astotā palāta) 2009. gada 3. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Igaunijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2005/65/EK — Transporta politika — Ostu iekārtu aizsardzība — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/6

         Tiesas (astotā palāta) 2009. gada 3. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-464/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2005/65/EK - Transporta politika - Ostu iekārtu aizsardzība - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2009/C 256/11
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Simonsson un K. Saaremäel-Stoilov)

      Atbildētāja: Igaunijas Republika (pārstāvis — L. Uibo)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu aktu nepieņemšana noteiktajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvas 2005/65/EK par ostu aizsardzības pastiprināšanu (OV L 310, 28. lpp.) prasības

      Rezolutīvā daļa

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvas 2005/65/EK par ostu aizsardzības pastiprināšanu prasības, Igaunijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Igaunijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 327, 20.12.2008.


title: Lieta C-201/11 P: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums — Union des associations européennes de football ( UEFA )/Eiropas Komisija, Beļģijas Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Apelācija — Televīzijas apraide — Direktīva 89/552/EEK — 3.a pants — Apvienotās Karalistes pasākumi saistībā ar šīs dalībvalsts sabiedrībai īpaši svarīgiem notikumiem — Eiropas futbola čempionāts — Lēmums atzīt pasākumus par saderīgiem ar Savienības tiesībām — Pamatojums — EKL 49. un 86. pants — Tiesības uz īpašumu)

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/3

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums — Union des associations européennes de football (UEFA)/Eiropas Komisija, Beļģijas Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-201/11 P) (1)

   (Apelācija - Televīzijas apraide - Direktīva 89/552/EEK - 3.a pants - Apvienotās Karalistes pasākumi saistībā ar šīs dalībvalsts sabiedrībai īpaši svarīgiem notikumiem - Eiropas futbola čempionāts - Lēmums atzīt pasākumus par saderīgiem ar Savienības tiesībām - Pamatojums - EKL 49. un 86. pants - Tiesības uz īpašumu)
   2013/C 260/03
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Union des associations européennes de football (UEFA) (pārstāvji — B. Keane un T. McQuail, solicitors, pilnvarojumā D. Anderson, QC, un D. Piccinin, barrister)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Montaguti un N. Yerrell, kā arī A. Dawes, kam palīdz M. Gray, barrister), Beļģijas Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — L. Seeboruth un J. Beeko, kam palīdz T. de la Mare, barrister)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 17. februāra spriedumu lietā T-55/08 UEFA/Komisija, ar kuru noraidīta prasība atcelt Komisijas 2007. gada 16. oktobra Lēmumu 2007/730/EK, ar kuru par saderīgiem ar Kopienu tiesībām atzīti Apvienotās Karalistes pasākumi, kuri pieņemti saskaņā ar 3.a panta 1. punktu Padomes Direktīvā 89/552/EEK par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos (OV L 295, 12. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Union des associations européennes de football (UEFA) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 204, 9.7.2011.


title: Lieta C-1/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 29. marta spriedums (Verwaltungsgericht Mainz (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH/Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM) (Vide — Regula (EK) Nr. 1013/2006 — 18. panta 1. un 4. punkts — Noteiktu atkritumu sūtījumi — 3. panta 2. punkts — Obligāta informācija — Atkritumu radītāja identitāte — Starpnieka nenorādīta informācija — Komercnoslēpumu aizsardzība)

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/8

         Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 29. marta spriedums (Verwaltungsgericht Mainz (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH/Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM)
   (Lieta C-1/11) (1)

   (Vide - Regula (EK) Nr. 1013/2006 - 18. panta 1. un 4. punkts - Noteiktu atkritumu sūtījumi - 3. panta 2. punkts - Obligāta informācija - Atkritumu radītāja identitāte - Starpnieka nenorādīta informācija - Komercnoslēpumu aizsardzība)
   2012/C 151/15
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Mainz

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH

      Atbildētāja: Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgericht Mainz — Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Regulas (EK) Nr. 1013/2006 par atkritumu sūtījumiem (OV L 190, 1. lpp.) 18. panta 1. un 4. punkta interpretācija — Minētās regulas VII pielikumā norādītais dokuments, kurā ir iekļauta informācija saistībā ar noteiktu atkritumu pārvadāšanu — Starpnieka tiesības nenorādīt šajā dokumentā atkritumu radītāju identitāti, lai aizsargātu savus klientus attiecībā pret pircēju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Regulas (EK) Nr. 1013/2006 par atkritumu sūtījumiem, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2009. gada 15. aprīļa Regulu (EK) Nr. 308/2009, 18. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek atļauts starpniekam, kas organizē atkritumu sūtījumu, neizpaust atkritumu radītāju identitāti sūtījuma adresātam, kā tas paredzēts šī panta 1. punktā, skatot to kopsakarā ar šīs regulas VII pielikumu, lai arī šāda neizpaušana varētu būt nepieciešama, lai aizsargātu starpnieka komercnoslēpumu;

               2)

               Regulas Nr. 1013/2006, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 308/2009, 18. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā saistībā ar atkritumu sūtījumu, uz ko attiecas šī tiesību norma, starpniekam ir noteikts pienākums aizpildīt Regulas Nr. 1013/2006, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 308/2009, VII pielikumā minētā sūtījuma dokumenta 6. aili un nosūtīt to saņēmējam, un šī pienākuma apjomu nevar ierobežot tiesības uz komercnoslēpuma aizsardzību.

      (1)  OV C 95, 26.03.2011.


title: Lieta C-206/09: Prasība, kas celta 2009. gada 5. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/35

         Prasība, kas celta 2009. gada 5. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (lieta C-206/09)
   2009/C 180/60
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — L. Pignataro)

      Atbildētāja: Itālijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2007. gada 27. novembra Direktīvas 2007/68/EK (1), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/13/EK (2) III a pielikumu attiecībā uz dažām pārtikas sastāvdaļām, prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Itālijas Republika nav izpildījusi iepriekš minētās direktīvas 2. panta 1. punkta pirmajā daļā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš Direktīvas 2007/68/EK transponēšanai beidzās 2008. gada 31. maijā.

      (1)  OV L 310, 11. lpp.

      (2)  OV L 109, 29. lpp.


title: Lieta T-10/16: Prasība, kas celta 2016. gada 14. janvārī – GABO:mi/Komisija

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/28

         Prasība, kas celta 2016. gada 14. janvārī – GABO:mi/Komisija
   (Lieta T-10/16)
   (2016/C 111/33)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (Minhene, Vācija) (pārstāvji – M. Ahlhaus un C. Mayer, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt apstrīdētos lēmumus par spēkā neesošiem un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus, tostarp prasītajai radušos, tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja lūdz atcelt šādus atbildētājas lēmumus:

               —

               2015. gada 2. decembra lēmums (ref. Ares (2015) 5513293) par FP 7 piešķīruma līgumiem un 2015. gada 2. decembra vēstule (ref. Ares (2015) 5513293) par FP 6 piešķīruma līgumu saistībā ar atbildētājas lēmumu veikt piedziņu pēc audita (RAIA000024) par pabeigtajiem FP 7 piešķīruma līgumiem un audita (RAIA000027) par FP6 līgumiem;

               —

               lēmums paziņojumā par parādu Nr. 3241514917 (ref. Ares (2015) 5513293) prasītājai uzdot līdz 2016. gada 15. janvārim samaksāt EUR 1 770 417,29 atbildētājas bankas kontā; un

               —

               lēmums ar 2015. gada 16. decembra vēstulēm (ref. Ares (2015)5894346, ref. Ares (2015)5898040, ref. Ares (2015)5899627), 2015. gada 21. decembra vēstuli (BUDG/DGA/C4/DB – 025798.4) un 2016. gada 14. janvāra vēstuli (BUDG/DGA/C4/DB – 025798.1) veikt ieskaitu starp katru attiecīgo maksājumu un apgalvoto prasītājas parādu, kas izriet no paziņojuma par parādu Nr. 3241514917 (ref. Ares (2015) 5513293).

         Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie lēmumi ir prettiesiski, jo visas pieteiktās izmaksas atbilst Piešķīruma līguma II.14.1. pantā noteiktajiem atbilstības kritērijam.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie lēmumi neatbilst piemērojamajām formas un procesuālajām prasībām un tajos nav ievēroti labas pārvaldības principi.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajos lēmumos ir izdarīti samērīguma principa pārkāpumi.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajos lēmumos ir prettiesiski piemēroti iepriekš līgumā noteiktie zaudējumi (liquidated damages), jo prasītāja nesaņēma nepamatotus finansiālus maksājumus.


title: Lieta C-437/04: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 22. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Protokols par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās — Kopienu nomāts nekustamais īpašums — Briseles galvaspilsētas reģions — Nodoklis, ko uzliek īpašniekiem)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/6

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 22. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-437/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Protokols par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās - Kopienu nomāts nekustamais īpašums - Briseles galvaspilsētas reģions - Nodoklis, ko uzliek īpašniekiem)
   (2007/C 96/08)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — Ž. F. Paskjē [J.-F. Pasquier])

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāve — E. Dominkovica [E. Dominkovits])

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītāju: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — Dž. Maganca [G. Maganza] un A. M. Kolerta [A.-M. Colaert])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — 1965. gada 8. aprīļa Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās 3. panta, kas atbrīvo Kopienas, to aktīvus, ieņēmumus un citus īpašumus no visiem tiešajiem nodokļiem, pārkāpums — Valsts tiesību norma, ar ko tiek ieviests nodoklis tāda nekustamā īpašuma īpašniekiem, kas tiek iznomāts profesionālai darbībai, kas atrodas Briseles galvaspilsētas reģionā un kura platība pārsniedz noteiktu robežvērtību — Izdevumi, kurus faktiski sedz Kopienas kā nomnieks vai nu nomas līgumā iekļauto noteikumu dēļ, vai sakarā ar šo izdevumu iekļaušanu nomas maksā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 300, 4.12.2004.


title: Lieta T-86/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. decembra spriedums — K & L Ruppert Stiftung /ITSB — Lopes de Almeida Cunha u.c. ( CORPO livre ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes CORPO livre reģistrācijas pieteikums — Valsts un starptautiskas vārdiskas preču zīmes LIVRE — Agrāko preču zīmju izmantošanas pierādījumu novēlota iesniegšana)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/40

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. decembra spriedums — K & L Ruppert Stiftung/ITSB — Lopes de Almeida Cunha u.c. (“CORPO livre”)
   (Lieta T-86/05) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “CORPO livre’ reģistrācijas pieteikums - Valsts un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “LIVRE’ - Agrāko preču zīmju izmantošanas pierādījumu novēlota iesniegšana)
   (2008/C 22/74)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG, Weilheim (Vācija) (pārstāvji — D. Špona [D. Spohn] un A. Kokleiners [A. Kockläuner], avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Šneiders [G. Schneider])
   Otras procesa Apelāciju padomē dalībnieces: Natalja Kristina Lopeša di Almeida Kunja [Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha], Vilanovā di Gajā [Vila Nova de Gaia] (Portugāle), Klaudja Koto Simoiša [Cláudia Couto Simões], Vilanovā di Gajā, Marli Lima Žatoba [Marly Lima Jatobá], Vilanovā di Gajā
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 7. decembra lēmumu lietā R 328/2004-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG un Natalju Kristinu Lopešu di Almeidu Kunju, Klaudju Koto Simoišu un Marli Limu Žatobu
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja, K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG, atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 25.6.2005.


title: Lieta T-60/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2007. gada 29. novembra spriedumu lietā F-19/07 Kerelov /Komisija 2009. gada 12. janvārī iesniedzis Georgi Kerelov

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/39

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2007. gada 29. novembra spriedumu lietā F-19/07 Kerelov/Komisija 2009. gada 12. janvārī iesniedzis Georgi Kerelov

   (Lieta T-60/08 P)
   (2009/C 69/91)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Georgi Kerelov, Pazardzhik (Bulgārija) (pārstāvis — A. Kerelov, advokāts)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2007. gada 29. novembra spriedumu lietā F-19/07 Kerelov/Komisija;

               —

               apmierināt prasījumus, ko apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirzījis pirmajā instancē;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo apelācijas sūdzību tās iesniedzējs lūdz atcelt Civildienesta tiesas 2007. gada 29. novembra spriedumu lietā F-19/07 Kerelov/Komisija, ar ko ir noraidīta prasība, kurā prasītājs bija lūdzis, pirmkārt, atcelt atklātā konkursa EPSO/AD/43/06 atlases komisijas lēmumus viņu neiekļaut minētā konkursa rezerves sarakstā un viņu izslēgt no tā, kā arī, otrkārt, izmaksāt atlīdzību par viņam iespējami nodarīto kaitējumu.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam prasītājs norāda desmit pamatus, kas pamatoti ar vai attiecas uz:

               —

               to principu pārkāpumu, kas reglamentē administratīvo procesu jautājumā par pierādījumiem, jo Civildienesta tiesa ir mainījusi pierādīšanas pienākumu;

               —

               sacīkstes principa pārkāpumu, jo Civildienesta tiesa nav prasītājam noteikusi pietiekamu termiņu, lai viņš varētu izteikt savu nostāju par jaunajiem lietas materiālos iekļautajiem dokumentiem;

               —

               procedūras atklātuma principa pārkāpumu, jo Civildienesta tiesa nav noorganizējusi jaunu tiesas sēdi pēc tam, kad tika iesniegti jauni dokumenti;

               —

               objektivitātes pienākuma pārkāpumu, jo Civildienesta tiesa nav veikusi pasākumus, kas vajadzīgi, lai izskatīti lietas materiālus;

               —

               kļūdu tiesību piemērošanā, jo Civildienesta tiesa uzskatīja, ka tiesības izslēgt kandidātu ir konkursa atlases komisijai, nevis Eiropas Kopienu Eiropas personāla atlases biroja (EPSO) direktoram;

               —

               kļūdu tiesību piemērošanā, jo Civildienesta tiesa uzskatīja, ka aizliegums konkursa kandidātiem sazināties ar atlases komisijas locekļiem pārstāj darboties brīdī, kad rezerves saraksts tiek publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, nevis brīdī, kad atlases komisija beidz darboties;

               —

               administratīvo materiālo tiesību principu pārkāpumu, apstiprinot atlases komisijas 2007. gada 2. februāra lēmumu izslēgt prasītāju no konkursa, tiktāl, ciktāl:

                           —

                           lietas materiālos netika iekļauta minētā lēmuma oriģinālā versija;

                           —

                           minētajā lēmumā nebija iekļauts pietiekami precīzs faktisks pamatojums, lai tā adresāts varētu uzzināt konkrētus faktus, ar kuriem ir pamatots lēmums, un

                           —

                           atlases komisija nebija aicinājusi prasītāju sniegt paskaidrojumus par faktiem, kas uz viņu tika attiecināti, proti, divu vēstuļu nosūtīšanu atlases komisijai;

               —

               to, lai pēc savas ierosmes tiktu pārbaudīti visi citi piemērojamo tiesību normu pārkāpumi, ko Civildienesta tiesa varētu būt izdarījusi.


title: Lieta C-425/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 31. augustā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) — Barbara Szeja, Maria-Magdalena Szeja, Marlon Szeja/Land Berlin

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 31. augustā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) — Barbara Szeja, Maria-Magdalena Szeja, Marlon Szeja/Land Berlin

   (Lieta C-425/10)
   ()
   2010/C 301/19
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Barbara Szeja, Maria-Magdalena Szeja, Marlon Szeja

      Atbildētāja: Land Berlin

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2004/38/EK (1) 16. panta 1. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, kas tas sniedz Savienības pilsonim, kas ir vairāk nekā piecus gadus likumīgi uzturējies dalībvalsts teritorijā tikai saskaņā ar valsts tiesībām, bet šajā periodā nav izpildījis Direktīvas 2004/38/EK 7. panta 1. punktā noteiktos nosacījumus, tiesības pastāvīgi uzturēties šajā dalībvalstī?

               2)

               Vai Savienības pilsoņa uzturēšanās periodi uzņēmējā dalībvalstī pirms izcelsmes dalībvalsts iestāšanās Eiropas Savienībā arī ir jāieskaita likumīgas uzturēšanās periodā Direktīvas 2004/38/EK 16. panta 1. punkta izpratnē?

      (1)  OV L 158, 77. lpp.


title: Lieta C-422/13: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 2. jūlija spriedums (Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein/Dr. med. vet. Uta Wree Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Lauksaimniecība — Kopējā lauksaimniecības politika — Vienotā maksājuma shēma — Regula (EK) Nr. 73/2009 — 34. panta 2. punkta a) apakšpunkts — Jēdziens “atbalsttiesīgā platība” — Jēdziens “lauksaimniecības zeme” — Platība, kuru veido slēgta atkritumu poligona apzaļumots segslānis — Izmantošana lauksaimnieciskai darbībai — Pieļaujamība

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 2. jūlija spriedums (Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein/Dr. med. vet. Uta Wree

   (Lieta C-422/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Lauksaimniecība - Kopējā lauksaimniecības politika - Vienotā maksājuma shēma - Regula (EK) Nr. 73/2009 - 34. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Jēdziens “atbalsttiesīgā platība” - Jēdziens “lauksaimniecības zeme” - Platība, kuru veido slēgta atkritumu poligona apzaļumots segslānis - Izmantošana lauksaimnieciskai darbībai - Pieļaujamība)
   (2015/C 294/03)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

      Atbildētāja: Dr. med. vet. Uta Wree

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2009. gada 19. janvāra Regulas (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003, 34. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka platība, kuru veido apsaimniekošanas posmā pēc slēgšanas esoša atkritumu poligona segslānis, ir “lauksaimniecības zeme” šīs tiesību normas izpratnē, ja vien tā tiek faktiski izmantota pastāvīgām ganībām.

      (1)  OV C 304, 19.10.2013.


title: Lieta C-285/14: Tiesas (desmitā palāta) 2015. gada 4. jūnija spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne/Brasserie Bouquet SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Direktīva 92/83/EEK — Akcīzes nodoklis — Alus — 4. pants — Patstāvīgas mazās alus darītavas — Pazemināta akcīzes nodokļa likme — Nosacījumi — Ražošanas ar darbības licenci neesamība — Ražošana atbilstoši trešajai personai piederošam ražošanas procesam un ar tās atļauju — Atļauja izmantot šīs trešās personas preču zīmes

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/18

         Tiesas (desmitā palāta) 2015. gada 4. jūnija spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne/Brasserie Bouquet SA

   (Lieta C-285/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Direktīva 92/83/EEK - Akcīzes nodoklis - Alus - 4. pants - Patstāvīgas mazās alus darītavas - Pazemināta akcīzes nodokļa likme - Nosacījumi - Ražošanas ar darbības licenci neesamība - Ražošana atbilstoši trešajai personai piederošam ražošanas procesam un ar tās atļauju - Atļauja izmantot šīs trešās personas preču zīmes)
   (2015/C 236/25)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne

      Atbildētāja: Brasserie Bouquet SA

      Rezolutīvā daļa:

   Pazeminātās akcīzes nodokļa likmes piemērošanai alum nolūkā Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/83/EEK par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, 4. panta 2. punktā paredzētais nosacījums, atbilstoši kuram alus darītava nedrīkst ražot ar darbības licenci, nav izpildīts, ja attiecīgā alus darītava ražo alu saskaņā ar līgumu, atbilstoši kuram tai ir atļauts izmantot trešās personas preču zīmes un ražošanas procesu.

      (1)  OV C 261, 11.8.2014.


title: Lieta T-543/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 12. oktobra rīkojums – Lysoform Dr. Hans Rosemann u.c./ECHA Prasība atcelt tiesību aktu – Iekļaušana aktīvo vielu piegādātāja statusā Regulas (ES) Nr. 528/2012 95. pantā paredzētajā sarakstā – Tieša skāruma neesamība – Nepieņemamība

text:
               5.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 454/25

      Vispārējās tiesas 2016. gada 12. oktobra rīkojums – Lysoform Dr. Hans Rosemann u.c./ECHA

      (Lieta T-543/15) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Iekļaušana aktīvo vielu piegādātāja statusā Regulas (ES) Nr. 528/2012 95. pantā paredzētajā sarakstā - Tieša skāruma neesamība - Nepieņemamība)
      (2016/C 454/45)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlīne, Vācija), Ecolab Deutschland GmbH (Monheim, Vācija), Schülke & Mayr GmbH (Norderstedt, Vācija) un Diversey Europe Operations BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji – K. Van Maldegem, M. Grunchard un P. Sellar, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (pārstāvji – C. Buchanan, W. Broere un M. Heikkilä, pārstāvji, kuriem palīdz P. Oliver, barrister)

         Priekšmets

      Prasība, kas balstīta uz LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt ECHA2015. gada 17. jūnija lēmumu par Oxea GmbH, kas reģistrēta Vācijā, iekļaušanu aktīvo vielu piegādātājas statusā Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 22. maija Regulas (ES) Nr. 528/2012 par biocīdu piedāvāšanu tirgū un lietošanu (OV 2012, L 167, 1. lpp.) 95. panta 1. punktā paredzētajā sarakstā

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt kā nepieņemamu;

                  2)

                  vairs nav jālemj par Oxea GmbH un BASF SE lūgumiem iestāties lietā;

                  3)

                  Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH, Schülke & Mayr GmbH un Diversey Europe Operations BV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) tiesāšanās izdevumus, izņemot ar lūgumiem iestāties lietā saistītos tiesāšanās izdevumus;

                  4)

                  Lysoform Dr. Hans Rosemann, Ecolab Deutschland, Schülke & Mayr, Diversey Europe Operations, ECHA, Oxea un BASF katrs sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar lūgumiem iestāties ietā.

         (1)  OV C 406, 7.12.2015.


title: Lieta T-486/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 11. jūnija spriedums – Golam /ITSB – Pentafarma ( “METABOL” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “METABOL” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “METABOL-MG”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/11

         Vispārējās tiesas 2014. gada 11. jūnija spriedums – Golam/ITSB – Pentafarma (“METABOL”)
   (Lieta T-486/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “METABOL” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “METABOL-MG” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 245/15
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sofia Golam (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – N. Trovas, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Pentafarma-Sociedade Tecnico Medicinal, SA (Prior Velho, Portugāle)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 19. jūlija lēmumu lietā R 1901/2011–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Pentafarma-Sociedade Tecnico-Medicinal, SA un Sofia Golam k-dzi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Sofia Golam k-dze atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 9, 12.1.2013.


               10.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/5

         EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 12. augustā iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-20/15)
   (2015/C 410/04)
   EBTA Uzraudzības iestāde (35, Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium), ko pārstāv tās pārstāvji Øyvind Bø un Íris Ísberg, 2015. gada 12. augustā EBTA Tiesā iesniedza prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1.

               atzīst, ka, noteiktajā termiņā neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai īstenotu aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma VIII nodaļas 1. punktā (Komisijas Direktīva 2013/10/ES, ar ko groza Padomes Direktīvu 75/324/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz aerosola izsmidzinātājiem, lai tajā paredzētos marķēšanas noteikumus pielāgotu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu) un pielāgots Līgumam ar tā 1. protokolu, Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar minētā akta 3. pantu un Līguma 7. pantu;

               2.

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats.

               —

               Pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2015. gada 28. martam nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 28. janvārī izdoto argumentēto atzinumu par to, ka valsts nav īstenojusi savā tiesību sistēmā Komisijas Direktīvu 2013/10/ES, ar ko groza Padomes Direktīvu 75/324/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz aerosola izsmidzinātājiem, lai tajā paredzētos marķēšanas noteikumus pielāgotu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu, kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma VIII nodaļas 1. punktā un pielāgota minētajam Līgumam ar tā 1. protokolu (“akts”).

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot akta īstenošanai vajadzīgos pasākumus, nav izpildījusi saistības saskaņā ar minētā akta 3. pantu un EEZ līguma 7. pantu.


title: Lieta C-306/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 30. maijā iesniedza Tribunal da Relação do Porto (Portugāle) – António Fernando Maio Marques da Rosa/Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 30. maijā iesniedza Tribunal da Relação do Porto (Portugāle) – António Fernando Maio Marques da Rosa/Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

   (Lieta C-306/16)
   (2016/C 326/19)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal da Relação do Porto

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: António Fernando Maio Marques da Rosa

      Atbildētāja: Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai saskaņā ar 5. pantu Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīvā 93/104/EK (1) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvā 2003/88/EK (2), kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. pantu tādu darba ņēmēju gadījumā, kuri strādā maiņās ar rotācijas kārtībā noteiktu atpūtas laiku un ir nodarbināti uzņēmumā, kurš atvērts apmeklētājiem katru dienu, bet kurā nav nepārtrauktu produktīvu periodu visas 24 stundas diennaktī, obligātā atpūtas diena, uz kuru darba ņēmējam ir tiesības, noteikti ir jāpiešķir katrā septiņu dienu laikposmā, proti, vismaz septītajā dienā pēc sešām secīgām darba dienām?

               2)

               Vai ar šīm direktīvām un tiesību normām ir saderīga interpretācija, ka darba devējs katru nedēļu var brīvi piešķirt šiem darba ņēmējiem atpūtas dienas, uz kurām viņiem ir tiesības, tādējādi, ka tas var prasīt darba ņēmējiem strādāt līdz pat desmit darba dienām pēc kārtas (piemēram, pēc atpūtas dienām pirmdienā un otrdienā no vienas nedēļas trešdienas līdz nākamās nedēļas piektdienai, kurai seko brīva sestdiena un svētdiena), nemaksājot atlīdzību par virsstundu darbu?

               3)

               Vai ar šīm direktīvām un tiesību normām ir saderīga interpretācija, ka 24 stundu nepārtraukts atpūtas laikposms var tikt piešķirts jebkurā nedēļas dienā katrā septiņu dienu laikposmā un ka nākamais 24 stundu nepārtrauktais atpūtas laikposms (kam pieskaita 11 stundu ikdienas atpūtu) arī var tikt piešķirts jebkurā nedēļas dienā katrā septiņu dienu laikposmā, kas seko iepriekš minētajam periodam?

               4)

               Vai ar šīm direktīvām un tiesību normām, ņemot vērā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK 16. panta a) punktu, ir saderīga interpretācija, ka darba ņēmējs tā vietā, lai izmantotu 24 stundu nepārtrauktu atpūtas laikposmu (kurām pieskaita 11 stundu ikdienas atpūtu) katrā septiņu dienu laikposmā, var izmantot divus secīgus vai nesecīgus 24 stundu nepārtrauktas atpūtas laikposmus jebkurās 4 dienās katrā 14 dienu atsauces periodā?

      (1)  Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīva 93/104/EK par dažiem darba laika organizācijas aspektiem (OV 1993, L 307, 18. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 5. nod., 2. sēj., 197. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīva 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV 2003, L 299, 9. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 5. nod., 4. sēj., 381. lpp.).


title: Lieta T-476/07: Prasība, kas celta 2007. gada 13. decembrī — Evropaïki Dynamiki / FRONTEX

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/55

         Prasība, kas celta 2007. gada 13. decembrī — Evropaïki Dynamiki/FRONTEX

   (Lieta T-476/07)
   (2008/C 51/100)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, Atēnas (Grieķija) (pārstāvis — N. Korogiannakis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (FRONTEX)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt FRONTEX lēmumu novērtēt prasītāja piedāvājumu kā neveiksmīgu un piešķirt līgumu veiksmīgajam dalībniekam;

               —

               piespriest FRONTEX samaksāt minētās konkursa procedūras rezultātā prasītāja ciestos zaudējumus EUR 500 000 apmērā;

               —

               piespriest Komisijai (DIGIT) samaksāt prasītāja tiesāšanās izdevumus un citas izmaksas, kas radušās saistībā ar pieteikumu, pat ja šis prasības pieteikums tiek noraidīts;

               —

               piespriest FRONTEX atlīdzināt prasītāja tiesāšanās un citus izdevumus un izmaksas, kas radušās saistībā ar šo pieteikumu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs iesniedza savu piedāvājumu, atsaucoties uz atbildētājas paziņojumu par atklātu konkursu saistībā ar informātikas pakalpojumu sniegšanu un aparatūras un datorprogrammu piegādi (OV 2007/S 114-139890). Prasītājs apstrīd atbildētājas 2007. gada 3. oktobra lēmumu, ar ko tika noraidīts prasītāja piedāvājums un tas tika informēts, ka līgums tiks piešķirts citam konkursa dalībniekam.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs norāda, ka atbildētāja nav norādījusi pamatojumus atbilstoši EKL 253. pantam un ir izmantojusi novērtēšanas kritērijus, kas nebija skaidri ietverti konkursa paziņojumā. Turklāt prasītājs apgalvo, ka atbildētāja pieļāva acīmredzamas kļūdas vērtējumā.