title: Lieta T-232/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 21. janvāra spriedums — Wilmar Trading /ITSB — Agroekola ( “ULTRA CHOCO” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “ULTRA CHOCO” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ultra choco” — Agrāka nereģistrēta preču zīme “ULTRA CHOCO” , kas tikusi izmantota komercdarbībā Eiropas Savienībā un Bulgārijā — Regulas (EK) Nr. 207/2009 60. pants — Pienākuma samaksāt apelācijas nodevas summu noteiktajā termiņā neievērošana — Apelāciju padomes lēmums, ar kuru atzīts, ka apelācijas sūdzība uzskatāma par neiesniegtu)

text:
               1.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/9

         Vispārējās tiesas 2014. gada 21. janvāra spriedums — Wilmar Trading/ITSB — Agroekola (“ULTRA CHOCO”)
   (Lieta T-232/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ULTRA CHOCO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ultra choco” - Agrāka nereģistrēta preču zīme “ULTRA CHOCO”, kas tikusi izmantota komercdarbībā Eiropas Savienībā un Bulgārijā - Regulas (EK) Nr. 207/2009 60. pants - Pienākuma samaksāt apelācijas nodevas summu noteiktajā termiņā neievērošana - Apelāciju padomes lēmums, ar kuru atzīts, ka apelācijas sūdzība uzskatāma par neiesniegtu)
   2014/C 61/14
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wilmar Trading Pte Ltd (Singapūra, Singapūra) (pārstāvis — E. Miller, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — C. Negro un D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Agroekola EOOD (Sofija, Bulgārija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 27. marta lēmumu lietā R 87/2012-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Wilmar Trading Pte Ltd un Agroekola EOOD

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Wilmar Trading Pte Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 243, 11.8.2012.


title: Lieta C-117/07: Prasība, kas celta 2007. gada 27. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/30

         Prasība, kas celta 2007. gada 27. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-117/07)
   (2007/C 95/56)
   Tiesvedības valoda — čehu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un M. Šimerdová)

      Atbildētāja: Čehijas Republika
   Prasītājas prasījumi:
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2005. gada 8. aprīļa Direktīvu 2005/28/EK (1), ar ko nosaka labas klīniskās prakses principus un sīki izstrādātas pamatnostādnes attiecībā uz pētāmām cilvēkiem paredzētām zālēm, kā arī prasības attiecībā uz šādu zāļu ražošanas vai importēšanas atļauju, vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Čehijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 31. panta 1. punkts;

               —

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2006. gada 29. oktobrī.

      (1)  OV L 91, 13. lpp.


title: Lieta C-334/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 15. jūnijā iesniedza Audiencia Provincial de Albacete (Spānija) – José Luís Núñez Torreiro/Seguros Chartis Europe S.A.

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 15. jūnijā iesniedza Audiencia Provincial de Albacete (Spānija) – José Luís Núñez Torreiro/Seguros Chartis Europe S.A.

   (Lieta C-334/16)
   (2016/C 305/25)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Albacete

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: José Luís Núñez Torreiro

      Atbildētāja: Seguros Chartis Europe S.A.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai jēdziens “transportlīdzekļu lietošana” jeb “izmantošana ceļu satiksmē” kā civiltiesiskās atbildības apdrošināts risks saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu lietošanu un izmantošanu ceļu satiksmē, kas minēts Savienības tiesību aktos (tostarp Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. decembra Direktīvas 2009/103/EK (1) 3. pantā), dalībvalsts tiesību aktos var tikt definēts atšķirīgi no tā, kā tas ir darīts Savienības tiesību aktos?

               2)

               Vai apstiprinošas atbildes gadījumā no šā jēdziena var izslēgt (papildus konkrētām personām, transportlīdzekļu zīmēm vai veidiem, kā noteikts minētās direktīvas 5. panta 1. un 2. punktā) arī izmantošanas gadījumus atkarībā no vietas, kurā tā notikusi – uz ceļu satiksmei “nepiemērotiem” ceļiem vai tai “nepiemērotās” platībās?

               3)

               Vai no jēdziena “izmantošana ceļu satiksmē” var izslēgt arī kādu konkrētu transportlīdzekļa izmantošanu saistībā ar vai nu tā paredzēto mērķi (piemēram, sportam, ražošanas vai lauksaimniecības darbiem), vai autovadītāja nodomu (piemēram, tīša noziedzīga nodarījuma izdarīšana ar transportlīdzekli)?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīva 2009/103/EK par civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību (OV 2009, L 263, 11. lpp.).


title: Lieta C-450/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 1. jūlija spriedumu lietā T-64/08 Nuova Terni Industrie Chimiche SpA /Eiropas Komisija 2010. gada 15. septembrī iesniedza Nuova Terni Industrie Chimiche SpA

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/21

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 1. jūlija spriedumu lietā T-64/08 Nuova Terni Industrie Chimiche SpA/Eiropas Komisija 2010. gada 15. septembrī iesniedza Nuova Terni Industrie Chimiche SpA

   (Lieta C-450/10 P)
   ()
   2010/C 317/38
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Nuova Terni Industrie Chimiche SpA (pārstāvji — T. Salonico, G. Barone un A. Marega, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu (1) un lēmumu (2) tiktāl, ciktāl tajos nav atzīts strīdīgā pasākuma atlīdzinošais un kompensējošais raksturs, bet šis pasākums, tieši pretēji, ir atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu valsts atbalstu, un/vai

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu tiktāl, ciktāl tajā nav atzīts, ka lēmumā ietvertais rīkojums par atbalsta atgūšanu ir pretrunā tiesiskās paļāvības principam, un līdz ar to atcelt lēmumu daļā, kurā Itālijai ir noteikts pienākums nekavējoties atgūt attiecīgo atbalstu kopā ar procentiem, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka pārsūdzētais spriedums ir kļūdains un ka tas līdz ar to ir atceļams šādu iemeslu dēļ:

               1)

               LESD 107. un 108. panta pārkāpums, kā arī pretrunīgs pamatojums un acīmredzama kļūda pierādījumu sagrozīšanas dēļ tiktāl, ciktāl šajā spriedumā strīdīgais pasākums ir atzīts par valsts atbalstu, nevis par kompensējošu pasākumu apelācijas sūdzības iesniedzēja labā. Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, šauri interpretēdama apelācijas sūdzības iesniedzēja pirmajā instancē norādītos valsts tiesību aktus un judikatūru, no kuriem izrietot, ka strīdīgais pasākums nav uzskatāms par valsts atbalstu, bet ka tam joprojām ir Itālijas likumdevēja 1962. gadā sākotnēji paredzētais atlīdzinoša rakstura mērķis, ko bija atzinusi arī Komisija un Vispārējā tiesa;

               2)

               Regulas (EK) Nr. 659/1999 (3) 14. panta 1. punkta, kā arī sacīkstes principa pārkāpums un nepietiekams pamatojums tiktāl, ciktāl Vispārējā tiesa ir secinājusi, ka lēmumā ietvertais rīkojums par atbalsta atgūšanu nav pretrunā tiesiskās paļāvības principam. Vispārējās tiesas spriedums esot kļūdains un nav pienācīgi pamatots daļā, kurā tajā nav atzīts, ka Komisijas ilgstošā kavēšanās saistībā ar Itālijas iestāžu 1991. gada beigās sniegtajiem paskaidrojumiem par to, ka Terni tarifa pirmais pagarinājums joprojām ir saistīts ar tā sākotnējo kompensējošo mērķi, ir uzskatāma par apstākli, kas apelācijas sūdzības iesniedzējam varēja radīt tiesisko paļāvību par to, ka Terni tarifa pagarinājumi, tostarp arī strīdīgais pasākums, nav uzskatāmi par valsts atbalstu.

      (1)  Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 1. jūlija spriedums lietā T-62/08.

      (2)  Komisijas 2007. gada 20. novembra Lēmums 2008/408/EK par valsts atbalstu C 36/A/06 (ex NN 38/06), ko Itālija sniegusi uzņēmumiem ThyssenKrupp, Cementir un Nuova Terni Industrie Chimiche (OV 2008, L 144, 37. lpp.).

      (3)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [EKL 88]. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta C-284/05: Tiesas (virspalāta) 2009. gada 15. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Somijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Militāra aprīkojuma imports, nemaksājot muitas nodokļus)

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/2

         Tiesas (virspalāta) 2009. gada 15. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Somijas Republika
   (Lieta C-284/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Militāra aprīkojuma imports, nemaksājot muitas nodokļus)
   2010/C 51/02
   Tiesvedības valoda — somu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Wilms un P. Aalto)

      Atbildētāja: Somijas Republika (pārstāvji — T. Pynnä, E. Bygglin, J. Heliskoski un A. Guimares-Purokoski)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste, (pārstāvis — J. Molde), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un U. Forsthoff), Grieķijas Republika (pārstāvji — E.-M. Mamouna un K. Boskovits), Itālijas Republika (pārstāvji — I. M. Braguglia, pārstāvis, un G. De Bellis, avvocato dello Stato), Portugāles Republika (pārstāvis — L. Inez Fernandes), Zviedrijas Karaliste (pārstāve — A. Falk)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1989. gada 29. maija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1552/89, ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EEK, Euratom, par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 155, 1. lpp.), un — pēc 2000. gada 31. maija — Padomes 2000. gada 22. maija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 130, 1. lpp.), 2., 9., 10. un 11. panta pārkāpums — Militārā ekipējuma un militārām un civilām vajadzībām izmantojamu preču imports, nemaksājot muitas nodokļus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Somijas Republika, laikā no 1998. līdz 2002. gadam atbrīvojot no muitas nodokļa militārā aprīkojuma importu, nav izpildījusi EKL 26. pantā, Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 20. pantā un tādējādi kopīgajā muitas tarifā paredzētos pienākumus un, atsakoties aprēķināt, konstatēt un nodot Eiropas Kopienu Komisijas rīcībā ar to saistītos pašu resursus, kā arī atsakoties maksāt nokavējuma procentus sakarā ar šo pašu resursu nenodošanu Eiropas Kopienu Komisijas rīcībā, nav izpildījusi arī 1989. gada 29. maija Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89 par Lēmuma 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu piemērošanu, kas grozīta ar Padomes 1996. gada 8. jūlija Regulu (Euratom, EK) Nr. 1355/96, 2. un 9.–11. pantā, kā arī tajos pašos pantos Padomes 2000. gada 22. maija Regulā (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, paredzētos pienākumus;

               2)

               Somijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Dānijas Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika, Grieķijas Republika, Itālijas Republika, Portugāles Republika un Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 271, 29.10.2005.


title: Lieta F-66/09: Prasība, kas celta 2009. gada 9. jūlijā — Saracco /ECB

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/51

         Prasība, kas celta 2009. gada 9. jūlijā — Saracco/ECB
   (Lieta F-66/09)
   2009/C 205/94
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Roberta Saracco, Arona (Itālija) (pārstāvji — F. Parrat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā Banka

      Strīda priekšmets un apraksts

   ECB lēmuma, ar kuru atteikts pagarināt prasītājai piešķirto atvaļinājumu personīgu iemeslu dēļ, atcelšana

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru prasītājai atteikts piešķirt atvaļinājumu personīgu iemeslu dēļ, sākot no 2008. gada 1. novembra;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumus, ar kuriem atteikts pārskatīt pieņemto lēmumu un noraidīta sūdzība;

               —

               piespriest Eiropas Centrālajai Bankai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-145/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 22. janvāra rīkojumu lietā T-218/00 Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl , iepriekš — Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl /Eiropas Komisija 2013. gada 22. martā iesniedza Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C.

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/2

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 22. janvāra rīkojumu lietā T-218/00 Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, iepriekš — Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl/Eiropas Komisija 2013. gada 22. martā iesniedza Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C.

   (Lieta C-145/13 P)
   2013/C 207/02
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. (pārstāvji — R. Volpe un C. Montagner, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, iepriekš — Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl un Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               apmierināt šo apelācijas sūdzību un

                           —

                           tādējādi atcelt Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 22. janvāra rīkojumu, par kuru paziņots 2013. gada 24. janvārī, un līdz ar to atcelt Komisijas 1999. gada 25. novembra Lēmumu 2000/394/EK, un

                           —

                           pakārtoti, atcelt šā lēmuma 5. pantu, ciktāl tajā ir uzdots atgūt piešķirtos atbrīvojumus no sociālā nodrošinājuma maksājumiem un ciktāl atbilstoši tam papildus atgūstamajai atbrīvojumu no sociālā nodrošinājuma maksājumiem summai ir piedzenams arī procentu maksājums par nolēmumā paredzētajiem laikposmiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās tiesvedības instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar 2013. gada 22. janvāra rīkojumu (turpmāk tekstā — “pārsūdzētais rīkojums”) Vispārējā tiesa atzina Ghezzo Giovanni & C. Snc celto prasību atcelt Komisijas Lēmumu 2000/394/EK par atbrīvojumu no sociālā nodrošinājuma maksājumiem par daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji par juridiski nepamatotu.
   Ar pirmo šīs apelācijas sūdzības pamatu tiek apgalvots, ka attiecībā uz iepriekš minēto Vispārējā tiesā celtās prasības atzīšanu par nepieņemamu nav ticis norādīts nekāds pamatojums un līdz ar to pārsūdzētā rīkojuma 58. punktā ir ticis pieļauts vispārējā principa norādīt tiesību aktu pamatojumu pārkāpums un konkrēti — Vispārējās tiesas Reglamenta 81. panta pārkāpums.
   Otrajā apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirzītajā pamatā tiek apgalvots, ka nav atbilstoši un pilnīgi interpretēts EKL 87. panta 1. punkts (jaunajā redakcijā — LESD 107. panta 1. punkts).
   Tāpat tiek apgalvots, ka ir pārkāpts EKL 87. panta 1. punkts, jo ir ticis pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas princips, ciktāl 22 uzņēmumi ir atzīti par atbrīvotiem no tiem piešķirtā atbalsta atgūšanas, pamatojoties uz to, ka tie ir norādījuši izsmeļošus šī piešķīruma iemeslus, kamēr attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju ir ticis uzskatīts, ka tas nav norādījis izsmeļošus šī piešķīruma iemeslus.
   Ar pārsūdzēto rīkojumu esot pārkāpts arī nediskriminācijas princips, ciktāl ar to ir apstiprināts Komisijas lēmuma tiesiskums, atbilstoši kuram atbalsta atgūšana saskaņā ar EKL 87. panta 1. punktu ir izslēgta attiecībā uz pašvaldības uzņēmumiem (kuriem Komisija šā lēmuma īstenošanas posmā esot atļāvusi sniegt papildu informāciju, kas nepieciešama, lai varētu izvērtēt piešķirtā atbalsta likumīgumu), kamēr apelācijas sūdzības iesniedzējam pirms atbalsta atgūšanas uzsākšanas nekad nav tikusi pieprasīta nekāda papildu informācija.
   Apgalvojumu par EKL 87. panta 1. punkta pārkāpumu pamatojumam apelācijas sūdzībā ir arī norādīts, ka pārsūdzētajā rīkojumā nav norādīts nekāds pamatojums secinājumam par to, ka apelācijas sūdzības iesniedzējam piešķirtais atbalsts ir ietekmējis Kopienas iekšējo tirdzniecību. Vispirms Komisija un tad arī Vispārējā tiesa esot secinājušas, ka attiecīgais atbrīvojums ir bijis prettiesisks, atsaucoties uz Kopienas iekšējās tirdzniecības izkropļojumu kā uz elementu, kas ir raksturīgs atbalsta piešķīrumam zivsaimniecības nozares uzņēmumiem, neveicot nekādu konkrētā tirgus pārbaudi vai nenorādot nekādu pamatojumu šim secinājumam.
   Ar pārsūdzēto rīkojumu esot pārkāpts arī EKL 87. panta 3. punkta a) apakšpunkts (jaunajā redakcijā — LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunkts), ciktāl tajā nav izvērtēti nosacījumi attiecīgā izņēmuma piemērošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja situācijai. It īpaši — Kjodžas pilsētā esot ļoti zems dzīves līmenis ar pārmērīgi augstiem bezdarba rādītājiem.
   Tāpat ar pārsūdzēto rīkojumu esot pārkāpts EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunkts (jaunajā redakcijā — LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts) tiktāl, ciktāl tajā ir secināts, ka attiecīgais izņēmums apelācijas sūdzības iesniedzēja situācijai nav piemērojams, kaut arī šajā ziņā nav ticis norādīts nekāds pamatojums, kā arī EKL 87. panta 3. punkta d) apakšpunkts (jaunajā redakcijā — LESD 107. panta 3. punkta d) apakšpunkts), ciktāl tajā ir secināts, ka izņēmums, kas, pārkāpjot nediskriminācijas principu, tika atzīts par piemērojamu attiecībā uz citiem Venēcijas uzņēmumiem, nebija piemērojams apelācijas sūdzības iesniedzēja situācijai.
   Visbeidzot tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini interpretējusi “pastāvoša atbalsta” neesamību, tādējādi pārkāpdama Regulas Nr. 659/1999 (1) 1., 14. un 15. pantu. Neesot noliedzams, ka spēkā esošo noteikumu pēctecība nozīmē turpinātu sociālā nodrošinājuma maksājumu atvieglojumu vairāku desmitu gadu garumā.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-136/10: Prasība, kas celta 2010. gada 16. martā — M/EMEA

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/37

         Prasība, kas celta 2010. gada 16. martā — M/EMEA

   (Lieta T-136/10)
   2010/C 148/63
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: M (pārstāvji — C. Thomann, Barrister un I. Khawaja, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra (EMEA)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               par kaitējumu, kas radies pārkāpumu rezultātā, saskaņā ar LESD 340. pantu atlīdzināt zaudējumus, kuri tiks aprēķināti vai kuru atbilstīgo apmēru noteiks Vispārējā tiesa;

               —

               atlīdzināt procentus par maksājamajām summām saskaņā ar likmi, kas ir ekvivalenta tai, kuri tiek piemērota saskaņā ar Supreme Court Act 1982 35A sadaļu, vai atbilstoši tam, ko Vispārējā tiesa uzskatītu par atbilstīgu;

               —

               atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               veikt citus papildu pasākumus, kurus Vispārējā tiesa uzskata par atbilstīgiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā prasītājs lūdz, lai Vispārējā tiesa nospriestu, lai viņam tiktu atlīdzināti zaudējumi saskaņā ar LESD 340. pantu par kaitējumu, kas viņam radās sakarā ar negadījumu darbā. Viņš apgalvo, ka viņam tika nodarīti miesas bojājumi sakarā ar to, ka atbildētāja netika izpildījusi savus pienākums pret viņu kā pret savu darbinieku.
   Prasītājs citu starpā pamatojas uz Direktīvas 89/391/EEK (1) 6. panta 3. punktu, Padomes Direktīvas 89/654/EEK (2) I pielikuma 15. pantu un Direktīvas 89/665/EEK (3) 3. pantu saistībā ar minimālajām drošības un veselības aizsardzības prasībām darba vietā.
   Ar to, ka atbildētāja netika izpildījusi veselības aizsardzības un drošības pienākumus saistībā ar riska novērtējumu un samazināšanu, ar piešķirto iekārtu atbilstīgumu un tīru darba virsmu nodrošināšanu darba vietā, netika izpildīti atbildētājas pienākumi saskaņā ar United Kingdom Health and Safety Law (Apvienotās Karalistes Veselības aizsardzības un drošības likums) un tās parastais rūpības pienākums. Prasītājs apgalvo, ka tam ir tikuši nodarīti miesas bojājumi, finansiāli zaudējumi un morālais kaitējums sakarā ar iepriekš minēto pienākumu neizpildi, un viņš uzskata, ka tam ir tiesības uz atbilstīgu kompensāciju par minēto.

      (1)  Padomes 1989. gada 12. jūnija Direktīva par pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā (OV L 183, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1989. gada 30. novembris Direktīva par minimālajām prasībām attiecībā uz drošību un veselības aizsardzību darba vietā (pirmā atsevišķā direktīva saskaņā ar Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punktu) (OV L 393, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 1989. gada 30. novembra Direktīva par drošības un veselības aizsardzības minimālajām prasībām, darba ņēmējiem lietojot darba aprīkojumu darbā (otrā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. daļas nozīmē) (OV L 393, 13. lpp.).


title: Lieta C-375/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesverwaltungsgericht  2005. gada 23. augusta  rīkojumu lietā Ehrard Geuting pret Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westphalen

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesverwaltungsgericht 2005. gada 23. augusta rīkojumu lietā Ehrard Geuting pret Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westphalen
   (Lieta C-375/05)
   (2005/C 330/17)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 23. augusta rīkojumu lietā Ehrard Geuting pret Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westphalen un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 12. oktobrī.

      Bundesverwaltungsgericht lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai, ņemot vērā Padomes 1968. gada 27. jūnija Regulas (EEK) Nr. 805/68 (1), ko groza ar Padomes 1992. gada 30. jūnija Regulu (EEK) Nr. 2066/92 (2), 4.a panta trešā ievilkuma ii) apakšpunktu:

                           a)

                           grūsna tele ir zīdītājgovs minētās regulas 1. nodaļas izpratnē tikai tad, ja tā aizvieto zīdītājgovi, par kuru iesniegts prēmijas pieteikums?

                           b)

                           grūsna tele ir zīdītājgovs minētās regulas 1. nodaļas izpratnē arī tad, ja iepriekšējā ražošanas gadā tā bija aizvietojusi zīdītājgovi, par kuru iesniegts un apstiprināts prēmijas pieteikums?

                           c)

                           var apstiprināt prēmijas pieteikumu, kas iesniegts par grūsnu teli, ja tā atnesas pirms termiņa beigām, kas paredzēts prēmijas pieteikuma iesniegšanai?

               2.

               Tiesai tiek uzdoti arī šādi jautājumi par Komisijas 1992. gada 23. decembra Regulas (EEK) Nr. 3886/92 (3) Komisijas 1996. gada 2. decembra Regulas Nr. 2311/96 (4) redakcijā 33. panta 2. un 4. punkta interpretāciju:

               a)

               Vai var uzskatīt, ka ražotājs ražošanas gada laikā nav izmantojis tiesības uz prēmiju, ja viņš ir iesniedzis šādu pieteikumu, bet tas ir noraidīts, jo to nevarēja apstiprināt par attiecīgajiem dzīvniekiem?
               Vai tas attiecas arī uz gadījumu, kur nekas neļauj domāt, ka tika iesniegts nepamatots pieteikums?
               Vai šī situācija ir saderīga ar Kopienas tiesību samērīguma principu?

               b)

               Var Regulas (EEK) Nr. 3886/92 33. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādās lietās kā šī, ražotājam saglabājas tiesības uz prēmiju, jo šis ir (likumīgi pamatots) izņēmuma gadījums?

               c)

               Vai, izbeidzoties divu gadu pārtraukšanas periodam, šādam ražotājam būtu prioritārā kārtībā jāpiešķir tiesības, kas tam atņemtas, pamatojoties uz Regulas (EEK) Nr. 3886/92 33. panta 4. punktu, jo, lai gan minētais ražotājs 1998. ražošanas gadā izmantoja vairāk nekā 70 %, tas bija izmantojis mazāk nekā 90 % no šīm tiesībām?

      (1)  OV L 148, 24. lpp.

      (2)  OV L 215, 49. lpp.

      (3)  OV L 391, 20. lpp.

      (4)  OV L 313, 9. lpp.


title: Lieta C-121/07: Prasība, kas celta 2007. gada 28. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/31

         Prasība, kas celta 2007. gada 28. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-121/07)
   (2007/C 95/59)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un C. Zadra)

      Atbildētāja: Francijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu Eiropas Kopienu Tiesas 2004. gada 15. jūlija spriedumu lietā C-419/03 (1) par to, ka tā savās iekšējās tiesībās nav transponējusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē un Padomes Direktīvas 90/220/EEK atcelšanu (2) noteikumus, kas atšķiras vai pārsniedz Padomes 1990. gada 23. aprīļa Direktīvas 90/220/EEK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē (3) noteikumus, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar Eiropas Kopienu dibināšanas līguma 228. panta 1. punktu;

               —

               piespriest Francijas Republikai samaksāt Eiropas Kopienu Komisijai kavējuma naudu EUR 366 744 apmērā, ieskaitot to “Eiropas Kopienu pašu līdzekļu ”kontā, par katru sprieduma lietā C-419/03 neizpildes dienu, sākot no sprieduma pasludināšanas dienas līdz dienai, kad lietā pasludinātais spriedums ir pilnībā izpildīts;

               —

               piespriest Francijas Republikai samaksāt Eiropas Kopienu Komisijai vienotas likmes summu EUR 43 660 apmērā, ieskaitot to “Eiropas Kopienu pašu līdzekļu ”kontā, par katru sprieduma lietā C-419/03 neizpildes dienu, sākot no sprieduma pasludināšanas dienas līdz:

                           —

                           dienai, kad lietā C-419/03 pasludinātais spriedums ir pilnībā izpildīts (gadījumā, ja tas notiek pirms sprieduma pasludināšanas pašreizējā lietā);

                           —

                           dienai, kad spriedums tiek pasludināts pašreizējā lietā (gadījumā, ja lietā C-419/03 pasludinātais spriedums līdz tam brīdim nav pilnībā izpildīts);

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Vairāk kā četrus gadus pēc termiņa, kas bija paredzēts Direktīvas 2001/18 transponēšanai, un vairāk kā 28 mēnešus pēc Tiesas 2004. gada 15. jūlija sprieduma lietā C-419/03, kurā tika atzīta šī valsts transponēšanas pienākuma neizpilde, Francijas Republika joprojām nav veikusi vajadzīgos pasākumus minētā sprieduma izpildei. Tāpēc Komisija iesaka piespriest šai valstij naudas sodu, kā arī kavējuma naudu, kas atspoguļo šī pārkāpuma smagumu un tā ietekmi uz Kopienu likumdevēja nosprausto mērķu īstenošanu.

      (1)  Krājumā nav publicēts.

      (2)  OV L 106, 1. lpp.

      (3)  OV L 117, 15. lpp.


title: Lieta T-389/10: Prasība, kas celta 2010. gada 13. septembrī — SLM /Komisija

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/46

         Prasība, kas celta 2010. gada 13. septembrī — SLM/Komisija
   (Lieta T-389/10)
   ()
   2010/C 301/74
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) (Ceprano, Itālija) (pārstāvji — G. Belotti, avvocato, F. Covone, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

   Vispirms vai galvenokārt:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumu C(2010) 4387, galīgā redakcija, lietā COMP.38.344 — Stiegrojuma tērauds.

         Pakārtoti:

               —

               samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā apstrīdētais lēmums ir tas pats, kas tiek apstrīdēts lietā T-385/10 Arcelormittal Wire France u.c./Komisija.
   Prasītāja savu izvirzīto prasījumu atbalstam norāda:

               attiecībā uz prasījumu atcelt lēmumu: administratīvās procedūras neraksturīgais un nepamatotais ilgums, kā rezultātā tika nopietni pārkāptas prasītājas tiesības uz aizstāvību it īpaši attiecībā uz notikumiem, kuri norisinājās divu gadu laikā no 1997. līdz 1999. gadam, proti, 10 gadus pirms 2008. gada septembra paziņojuma par iebildumiem;

               attiecībā uz prasītājai noteiktā naudas soda apmēra samazināšanu:

               pamatojuma nenorādīšana, nosakot naudas soda apmēru, jo nav pilnībā saprotams, pamatojoties uz kādu aprēķinu un ņemot vērā kādu apgrozījuma apmēru, Komisija sodīja prasītāju;

               pārkāpts 10 % no apgrozījuma slieksnis;

               pamatojuma nenorādīšana, nosakot palielināšanu;

               kļūdaini piemērotas 2006. gada Pamatnostādnes naudas sodu aprēķināšanai, kā arī 1998. gada Pamatnostādnes, kuras bija spēkā ne vien attiecīgo faktu norises laikā, bet arī procedūras norises pirmo četru gadu laikā;

               kļūdaini novērtēts prasītājas piedalīšanās ilgums aizliegtajā vienošanās, jo šis novērtējums nav pamatots ar objektīviem apstākļiem;

               netika ņemti vērā atbildību mīkstinošie apstākļi, šajā gadījumā — prasītājas pierādītā sekundārā loma inkriminētajā darbībā, tās ierobežotā tirgus daļa, kā arī aizliegtās vienošanās neefektivitāte;

               ir iestājies noilgums, jo piecu gadu laikā pēc veiktās pārbaudes nav veikts neviens pasākums, lai apturētu noilguma tecējumu.


title: Lieta C-326/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 12. jūlija spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV/Staatssecretaris van Financiën (Sestā PVN direktīva — 13. panta B daļas g) punkts, lasot to kopā ar 4. panta 3. punkta a) apakšpunktu — Ēku un zem tām esošās zemes nodošana — Ēkas, kurā notiek būvdarbi, nodošana, lai pārbūves rezultātā uzceltu jaunu ēku — Pircēja pēc nodošanas turpinātie un pabeigtie būvdarbi — Atbrīvojums no PVN)

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/16

         Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 12. jūlija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-326/11) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 13. panta B daļas g) punkts, lasot to kopā ar 4. panta 3. punkta a) apakšpunktu - Ēku un zem tām esošās zemes nodošana - Ēkas, kurā notiek būvdarbi, nodošana, lai pārbūves rezultātā uzceltu jaunu ēku - Pircēja pēc nodošanas turpinātie un pabeigtie būvdarbi - Atbrīvojums no PVN)
   2012/C 287/27
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) 13. panta B daļas g) punkta un 4. panta 3. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Sestajā direktīvā paredzētie atbrīvojumi no nodokļa — Ēku un zem tām esošās zemes nodošanas atbrīvojums no nodokļa — Ēkas, kas tiek pārbūvēta, lai uzceltu jaunu ēku, nodošana — Būvdarbu turpināšana un pabeigšana, ko pircējs veic pēc nodošanas

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta B daļas g) punkts, lasot to kopā ar šīs direktīvas 4. panta 3. punkta a) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka atbrīvojums no PVN, kas ir paredzēts šajā pirmajā tiesību normā, aptver tādu nekustamā īpašuma, kas sastāv no zemes gabala un vecās ēkas, kura tiek pārbūvēta par jaunu ēku, nodošanas darījumu kā pamatlietā, jo šīs nodošanas brīdī vecā ēka bija tikai daļēji nojaukta un vismaz daļēji joprojām kā tāda tika izmantota.

      (1)  OV C 269, 10.9.2011.


title: Lieta T-190/10: Prasība, kas celta 2010. gada 22. aprīlī — Egan un Hackett /Parlaments

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/55

      Prasība, kas celta 2010. gada 22. aprīlī — Egan un Hackett/Parlaments
      (Lieta T-190/10)
      (2010/C 161/87)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Kathleen Egan (Athboy, Īrija) un Margaret Hackett (Borris-in-Ossory, Īrija) (pārstāvji — C. MacEochaidh SC un J. Goode, Barristers un K. Neary, Solicitor)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasītāju prasījumi:

                  —

                  atzīt prasību par pieņemamu;

                  —

                  saskaņā ar LESD 263. pantu atcelt Eiropas Parlamenta 2010. gada 12. februāra Lēmumu (A(2010)579) liegt piekļuvi informācijai, kuru prasītājas lūgušas savā sākotnējā 2009. gada 16. decembra pieteikumā un tam sekojošajā atkārtotajā 2010. gada 28. janvāra pieteikumā; un

                  —

                  piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies prasītājām.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar šo prasību prasītājas saskaņā ar LESD 263. pantu lūdz atcelt Eiropas Parlamenta 2010. gada 12. februāra Lēmumu (A(2010)579) liegt piekļuvi dokumentiem, kuri ietver Eiropas Parlamenta locekļu palīgu, kuru starpā ir gan akreditēti, gan neakreditēti palīgi, publiskos reģistrus un kuros ir norādīti šo asistentu vārdi un/vai šo palīgu finanšu intereses.
      Lai pamatotu savu prasību, prasītājas apgalvo, ka Parlaments nepamatoti balstījās uz Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (1) un uz Regulu (EK) Nr. 45/2001 (2), lai liegtu piekļuvi sabiedrībai jau pieejamiem dokumentiem. Tādēļ prasītājas izvirza vairākus pamatus.
      Pirmkārt, Parlaments nav pietiekami pamatojis apstrīdēto lēmumu, tādējādi pārkāpjot Regulas (EK) Nr. 1049/2001 8. pantu.
      Otrkārt, apstrīdētajā lēmumā ir pieļautas kļūdas vērtējumā saistībā ar izņēmumu, kas norādīts Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā, jo minētajā lēmumā ir norādīts, ka ar attiecīgo dokumentu atklāšanu tiktu aizskartas attiecīgo personu tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību, un/vai minētajā lēmumā nav izprasta 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta īstā būtība, un/vai ir konstatēts, ka sabiedrības interese piekļūt Eiropas Parlamenta locekļa palīgu publiskajiem reģistriem mazinās pēc tam, kad attiecīgā persona vairs nav šādā amatā.
      Turklāt apstrīdētajā lēmumā ir pārkāptas būtiskas procesuālās prasības, jo prasītājas netika informētas par viņām pieejamajiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem atkārtotā pieteikuma noraidīšanas gadījumā, kā tas ir paredzēts Regulas (EK) Nr. 1049/2001 8. pantā.
      Visbeidzot, ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts demokrātijas princips, pārskatāmības princips, samērīguma princips, vienlīdzīgas attieksmes princips un diskriminācijas aizlieguma princips sakarā ar to, ka tika liegta piekļuve publiskiem dokumentiem, ievērojot, ka tie agrāk bija pieejami prasītājām saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1049/2001.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem, OV L 145, 43. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti, OV L 8, 1. lpp.


title: Lieta T-137/16: Prasība, kas celta 2016. gada 25. martā – Uniwersytet Wrocławski/Komisija un REA

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/27

         Prasība, kas celta 2016. gada 25. martā – Uniwersytet Wrocławski/Komisija un REA

   (Lieta T-137/16)
   (2016/C 200/39)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Uniwersytet Wrocławski (Wrocław, Polija) (pārstāvis – W. Dubis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija un Pētniecības izpildaģentūra (REA)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Pētniecības izpildaģentūras (REA) lēmumu uzteikt dotāciju nolīgumu Nr. 252908 par COSSAR (Cooperative Spectrum Sensing Algorithms for Cognitive Radio Networks) (PIEF-GA-2009–252908), kas tika noslēgts 2010. gada 26. jūlijā Eiropas Savienības Septītās pamatprogrammas ietvaros – Marijas Kirī [Marie Curie] vārdā nosaukts Eiropas pētniecības un izglītības projekts karjeras attīstības jomā, un piespriest prasītājai atmaksāt daļu no dotācijas EUR 36 508,37 un EUR 58 031,38 apmērā, garantiju fonda garantiju EUR 6 286,68 apmērā, kā arī samaksāt līgumsodu EUR 5 803,14 apmērā;

               —

               piespriest REA atlīdzināt prasītājai dotācijas daļu EUR 36 508,37 un EUR 58 031,38 apmērā, garantiju fonda garantiju EUR 6 286,68 apmērā, kā arī samaksāto līgumsodu EUR 5 803,14 apmērā ar procentiem no attiecīgā maksājuma izdarīšanas dienas līdz atmaksas dienai;

               —

               piespriest REA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu, kas attiecas uz dotāciju nolīguma III pielikuma III.3. panta [1. punkta 6. apakšpunkta] j) daļas interpretāciju.

               —

               Prasītāja apgalvo, ka dotāciju nolīgumā nav iekļauta strīdīgajās tiesību normās ietvertā formulējuma legāla definīcija; katrā ziņā tā parastā izpratne ir pretrunā REA apgalvotajai. Tā atsaucas uz atbilstoši Beļģijas tiesībām, kas saskaņā ar dotāciju nolīgumu ir piemērojamas papildus, spēkā esošajiem gramatiskās, funkcionālās un teleoloģiskās interpretācijas noteikumiem.


title: Lieta T-339/06: Prasība, kas celta 2006. gada 30. novembrī — Grieķijas Republika pret Komisiju

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/80

         Prasība, kas celta 2006. gada 30. novembrī — Grieķijas Republika pret Komisiju
   (Lieta T-339/06)
   (2006/C 326/162)
   Tiesvedības valoda: grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — I. Khalkias un S. Papaioánnou)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt vai grozīt apstrīdēto Komisijas lēmumu tajā daļā, kas attiecas uz finansējuma sadalījumu, kas piešķirts Grieķijas vīna dārzu pārstrukturēšanai un pārveidei, ņemot vērā pareizo statistikas informāciju, kuru prasītāja 2006. gada 22. septembrī iesniedza Komisijai, un iedalīt finansējumu Grieķijai.

         Pamati un galvenie argumenti
   Grieķijas Republika apstrīd Komisijas 2006. gada 4. oktobra Lēmumu K(2006) 4348, galīgais lēmums (OV L 275, 62. lpp.), ar ko 2006. finanšu gadam nosaka galīgo finansiālo asignējumu sadalījumu dalībvalstīm par noteikta lieluma platību hektāros, ņemot vērā vīna dārzu pārstrukturēšanu un pārveidi saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1493/1999, Grieķijas Republika lūdz atcelt vai grozīt lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Grieķiju, jo atbilstoši tās apgalvojumiem, Komisija:

               (a)

               neņemot vērā informāciju, kuru prasītāja tai iesniedza, ir pārkāpusi pienākumu sadarboties, kurš regulē attiecības starp to un dalībvalstīm;

               (b)

               neatzīstot pilnīgi skaidru datora kļūdu, par kuru tika savlaicīgi paziņots, izdarot attiecīgo labojumu, ir pārkāpusi labas ticības un labas pārvaldības principu;

               (c)

               ir pārkāpusi vienlīdzības un samērīguma principu, tā kā Grieķijas finansu atbalsta zaudējums (EUR 1 129 015) ir nesamērīgs, salīdzinot ar minēto datora kļūdas labojumu informācijā, kas tai tika sākotnēji nosūtīta, un, visbeidzot;

               (d)

               ir pārkāpusi principu, ka ir jāsasniedz labvēlīgs rezultāts, ņemot vērā to, ka vīna dārzu pārstrukturēšana un pārveide (Regulas (EK) Nr. 1493/1999 (1) 11., 13. un 14. pants un Regulas (EK) Nr. 1227/2000 (2) 16. un 17. pants) ir būtisks pasākums, lai uzlabotu Kopienu vīna dārzu kvalitāti, savukārt finansiālā asignējuma nepamatota samazināšana Grieķijai liedz īstenot šo Kopienas mērķi.

      (1)  OV L 179, 1.–84. lpp.

      (2)  OV L 143, 1.–21 lpp.


title: Lieta C-190/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 16. aprīlī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (GENESIS)/Boys Toys S.A. un Administración del Estado

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 16. aprīlī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (GENESIS)/Boys Toys S.A. un Administración del Estado

   (Lieta C-190/10)
   2010/C 195/04
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (GENESIS)

      Atbildētājas: Boys Toys S.A. un Administración del Estado

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) par Kopienas preču zīmi 27. pantu var interpretēt tādējādi, lai būtu iespējams ņemt vērā ne tikai datumu, bet arī stundu un minūti, kad ir iesniegts Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums ITSB (ja šāda informācija ir reģistrēta), lai noteiktu prioritāti laikā attiecībā pret valsts preču zīmi, kuras reģistrācijas pieteikums ir iesniegts tajā pašā dienā, ja valsts tiesību aktos par valsts preču zīmes reģistrāciju pieteikuma iesniegšanas laikam ir nozīme?

      (1)  OV 1994, L 11, 1. lpp.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2005. gada 21. jūlijā lietā C-149/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Zvejas kvotu režīms — 1991. līdz 1996. zvejas gads)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 21. jūlijā
   lietā C-149/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Zvejas kvotu režīms - 1991. līdz 1996. zvejas gads)
   (2005/C 217/11)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-149/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 1. aprīlī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — T. van Reins [T. van Rijn]) pret Beļģijas Karalisti (pārstāve — A. Snoeksa [A. Snoecx], kam palīdz H. Hiljams [H. Gilliams]), Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši Ž. P. Puisošē [J.-P. Puissochet] (referents), S. fon Bārs [S. von Bahr], J. Malenovskis [J. Malenovský] un U. Lehmuss [U. Lõhmus] ģenerāladvokāte K. Štiksa-Hakla [C. Sticx-Hackl], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 21. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Beļģijas Karaliste,

                           —

                           nenoteikdama atbilstošu tai 1991. līdz 1996. zvejas gadam piešķirto kvotu izmantošanas kārtību,

                           —

                           attiecībā uz katru no šiem gadiem nerūpējoties par Kopienu tiesiskā regulējuma par zivsaimniecības resursu saglabāšanu ievērošanu ar zvejas darbību kontroles un piestāšanās krastā un lomu reģistrācijas attiecīgas uzraudzības palīdzību,

                           —

                           attiecībā uz katru no šiem gadiem savlaicīgi uz laiku neaizliedzot zvejot tiem kuģiem, kas peld zem tās karoga vai ir reģistrēti tās teritorijā, pēc tam, kad tai piemērojamā kvota bija uzskatāma par izsmeltu,

                           —

                           pēc aizliegumu spēkā stāšanās nepieņemot administratīva vai krimināla rakstura pasākumus pret personām, kas atbildīgas par zveju,

                     nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1983. gada 25. janvāra Regula (EEK) Nr. 170/83, kas izveido Kopienas zvejas resursu saglabāšanas un pārvaldības sistēmu, 5. panta 2. punkts, Padomes 1992. gada 20. decembra Regulas (EEK) Nr. 3760/92, kas izveido Kopienas sistēmu zivsaimniecībai un akvakultūrai, 9. panta 2. punkts, Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2241/87, kas nosaka dažus kontroles pasākumus zvejas darbībām, 1. pants un 11. panta 1. un 2. punkts un Padomes 1993. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2847/93, ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai, 2. pants, 21. panta 1. un 2. punkts, kā arī 31. pants

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 135, 07.06.2003.


title: Lieta C-345/13: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 19. jūnija spriedums ( Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Karen Millen Fashions Ltd / Dunnes Stores , Dunnes Stores (Limerick) Ltd Regula (EK) Nr. 6/2002 — Kopienas dizainparaugs — 6. pants — Individuāls raksturs — Atšķirīgs kopējais iespaids — 85. panta 2. punkts — Nereģistrēts Kopienas dizainparaugs — Spēkā esamība — Nosacījumi — Pierādīšanas pienākums

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/15

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 19. jūnija spriedums (Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Karen Millen Fashions Ltd/Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd

   (Lieta C-345/13) (1)

   (Regula (EK) Nr. 6/2002 - Kopienas dizainparaugs - 6. pants - Individuāls raksturs - Atšķirīgs kopējais iespaids - 85. panta 2. punkts - Nereģistrēts Kopienas dizainparaugs - Spēkā esamība - Nosacījumi - Pierādīšanas pienākums)
   2014/C 282/20
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

   Supreme Court

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Karen Millen Fashions Ltd

      Atbildētājas: Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2001. gada 12. decembra Regulas (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem 6. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai kāds dizainparaugs varētu tikt uzskatīts par apveltītu ar savdabīgumu, kopiespaidam, ko šis dizainparaugs rada informētam lietotājam, ir jāatšķiras no kopiespaida, ko šādam lietotājam rada nevis vairāku agrāku dizainparaugu atsevišķu iezīmju apvienojums, bet gan viens vai vairāki agrāki dizainparaugi atsevišķi;

               2)

               Regulas Nr. 6/2002 85. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai Kopienas dizainparaugu tiesa nereģistrētu Kopienas dizainparaugu uzskatītu par spēkā esošu, tā īpašniekam nav jāpierāda, ka šim dizainparaugam piemīt savdabīgums šīs regulas 6. panta izpratnē, bet tikai jānorāda, kā minētā dizainparauga savdabīgums izpaužas, proti, jāidentificē attiecīgā dizainparauga iezīme vai iezīmes, kas, pēc šā īpašnieka domām, to apvelta ar savdabīgumu.

      (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: Palātu priekšsēdētāju ievēlēšana

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/2

      Palātu priekšsēdētāju ievēlēšana
      (2010/C 288/03)
      2010. gada 15. septembrī Vispārējā tiesa saskaņā ar Reglamenta 15. pantu par palātu piecu tiesnešu un trīs tiesnešu sastāvā priekšsēdētājiem uz laika posmu no 2010. gada 15. septembra līdz 2013. gada 31. augustam ievēlēja J. Azizi [J. Azizi], N. Dž. Forvudu [N. J. Forwood], O. Cūcu [O. Czúcz], I. Pelikānovu [I. Pelikánová], S. Papasavu [S. Papasavvas], E. Moavero Milanezi [E. Moavero Milanesi], A. Ditrihu [A. Dittrich] un L. Trišo [L. Truchot].


title: Lieta C-419/04: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 22. jūnijā [ Cour d'appel de Poitiers (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu] — Conseil général de la Vienne pret Directeur général des douanes et droits indirects (Ievedmuitas nodokļu vēlāka piedziņa — Ievedmuitas nodokļu atlaišana — Nosacījumi — Kopienas Muitas kodeksa īstenošanas regulas 871. pants — Pienākuma vērsties Komisijā piemērošanas joma — Papildus maksu, kurām vajadzēja būt iekļautām ievesto preču muitas vērtībā, nedeklarēšana no labticīga nodokļu maksātāja puses)

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/3

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 22. jūnijā [Cour d'appel de Poitiers (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu] — Conseil général de la Vienne pret Directeur général des douanes et droits indirects

   (Lieta C-419/04) (1)

   (Ievedmuitas nodokļu vēlāka piedziņa - Ievedmuitas nodokļu atlaišana - Nosacījumi - Kopienas Muitas kodeksa īstenošanas regulas 871. pants - Pienākuma vērsties Komisijā piemērošanas joma - Papildus maksu, kurām vajadzēja būt iekļautām ievesto preču muitas vērtībā, nedeklarēšana no labticīga nodokļu maksātāja puses)
   (2006/C 190/05)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Poitiers

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Conseil général de la Vienne

      Atbildētājs: Directeur général des douanes et droits indirects

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour d'appel de Poitiers — Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.) 871. panta interpretācija — Muitas parāda piedziņa — Pienākuma vērsties Komisijā, gadījumā ja pastāv šaubas attiecībā uz kritēriju par no muitas parāda izrietošo nodokļu piedziņu vai atlaišanu obligātais raksturs
   Rezolutīvā daļa:
   871. pants Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kas grozīta ar Komisijas 1998. gada 29. jūlija Regulu (EK) Nr. 1677/98, ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka valsts muitas dienestiem piedziņas vai neievākto muitas nodokļu atlaišanas procedūras ietvaros nav jānodod lieta Komisijai, lai tā to atrisinātu ne tad, ja to izteiktās šaubas attiecībā uz Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 220. panta 2. punkta b) apakšpunktā minēto kritēriju piemērošanas jomu konkrētajā gadījumā ir izkliedētas pat pēc tam, kad minētās iestādes ir darījušas zināmu savu nodomu vērsties Komisijā, ne arī tad, ja izteiktās šaubas ir attiecībā uz to, ka vēlāk nav tikuši iegrāmatoti neievāktie muitas nodokļi sakarā ar to, ka labticīgs importētājs nav deklarējis maksas, kurām vajadzēja būt iekļautām ievesto preču muitas vērtībā.

      (1)  OV C 284, 20.11.2004.


title: Lieta C-330/07: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 4. decembra spriedums ( Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Jobra Vermögensverwaltungs-Gesellschaft mbH / Finanzamt Amstetten Melk Scheibbs (Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Nodokļu tiesību akti — Investīciju prēmija — Valsts tiesību akti, kuros paredzēta nodokļa priekšrocība valsts teritorijā esošā pastāvīgā uzņēmumā izmantotajiem ražošanas līdzekļiem — Par atlīdzību rīcībā nodotu un galvenokārt citās dalībvalstīs izmantotu ražošanas līdzekļu izslēgšana — Transportlīdzekļu līzings — Izvairīšanās no ļaunprātīgas prakses)

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/6

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 4. decembra spriedums (Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Jobra Vermögensverwaltungs-Gesellschaft mbH/Finanzamt Amstetten Melk Scheibbs

   (Lieta C-330/07) (1)

   (Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Nodokļu tiesību akti - Investīciju prēmija - Valsts tiesību akti, kuros paredzēta nodokļa priekšrocība valsts teritorijā esošā pastāvīgā uzņēmumā izmantotajiem ražošanas līdzekļiem - Par atlīdzību rīcībā nodotu un galvenokārt citās dalībvalstīs izmantotu ražošanas līdzekļu izslēgšana - Transportlīdzekļu līzings - Izvairīšanās no ļaunprātīgas prakses)
   (2009/C 19/09)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Jobra Vermögensverwaltungs-Gesellschaft mbH

      Atbildētājs: Finanzamt Amstetten Melk Scheibbs

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien — EKL 43. un 49. panta interpretācija — Valsts tiesību akti, kurā nodokļu atvieglojums (investīciju pieauguma prēmija) ir paredzēta tikai uzņēmējiem, kuri šos uzņēmuma ražošanas līdzekļus izmanto iekšzemes uzņēmumā
   Rezolutīvā daļa:
   ar EKL 49. pantu netiek pieļauts tāds kā pamata lietā minētais dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru tiek atteikts piešķirt investīciju prēmiju uzņēmumiem, kas iegādājas ķermenisku ražošanas līdzekļus, par kuriem šādu prēmiju var pieprasīt un kuri tiek nodoti rīcībā par atlīdzību, tikai tādēļ, ka tie galvenokārt tiek lietoti citās dalībvalstīs.

      (1)  OV C 269, 10.11.2007.


title: Lieta T-186/08: Prasība, kas celta 2008. gada 9. maijā — Liga para a Protecção da Natureza /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/25

         Prasība, kas celta 2008. gada 9. maijā — Liga para a Protecção da Natureza/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta T-186/08)
   (2008/C 183/49)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Liga para a Protecção da Natureza (LPN), Lisabona (Portugāle) (pārstāve — P. Vinagre e Silva, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2008. gada 28. februāra lēmumu [minēts Eiropas Kopienu Komisijas Liga para a Protecção da Natureza (turpmāk tekstā — “LPN”) adresētā 2008. gada 3. aprīļa vēstulē], ar kuru noraidīta sūdzība Nr. 2003/4523 par Baixo Sabor dambja celtniecību, tiktāl, ciktāl šajā lēmumā ir kļūdaini uzskatīts, ka ir izpildītas būtiskās formalitātes, lai sūdzības iesniedzēja (LPN) varētu izmantot tiesības piedalīties iepriekšējā administratīvā procedūrā par projektu “Baixo Sabor dambis”, kas ierosināta ar Eiropas Kopienu Komisijai adresēto sūdzību Nr. 2003/4523;

               —

               atcelt arī Komisijas ģenerālsekretariāta vārdos neizteikto lēmumu noraidīt atkārtoto pieteikumu, ko LPN iesniedza 2008. gada 19. februārī saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 8. pantu;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt LPN simbolisku atlīdzību par tiesiskās paļāvības, kas tai bija attiecībā uz to, ka minētā iestāde rīkosies taisnīgi un ievēros procesuālās normas, aizskārumu;

               —

               likt Komisijai saskaņā ar Pirmās instances tiesas Reglamenta 64. un turpmākajiem pantiem iesniegt Pirmās instances tiesai minēto 2008. gada 28. februāra lēmumu par sūdzības noraidīšanu, kas prasītājai nebija paziņots, kā arī nebija publicēts;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Par lēmumu noraidīt sūdzību
   Lēmums noraidīt sūdzību neesot spēkā, jo tas esot balstīts uz acīmredzamu pašas Komisijas LPN piešķirtu tiesību iesniegt iepriekšējus apsvērumus pārkāpumu.
   Komisija it īpaši esot liegusi iepazīties ar jebkādiem lietas materiālos esošiem dokumentiem, kas būtu ļāvuši izmantot tiesības iesniegt iepriekšējus apsvērumus, un neesot paskaidrojusi, uz kādu “iekšējo normu” (kuru esamību minētā iestāde apliecināja) pamata bija piešķirtas minētās tiesības sniegt apsvērumus.
   Turklāt esot pieļauts tādu pamatprincipu pārkāpums kā labas ticības princips, taisnīguma princips, pārskatāmības princips, labas pārvaldības princips, jo līdz galīgā lēmuma noraidīt sūdzību pieņemšanai nebija iespējams izanalizēt iepriekšējos apsvērumus (ko skaidri apliecina tas vien, ka starp šo iepriekšējo apsvērumu, kas bija formulēti uz četrdesmit lappusēm portugāļu valodā, izklāstot jaunus faktus un argumentus, nosūtīšanu Komisijai un lēmumu noraidīt sūdzību pagāja mazāk nekā 24 stundas).
   Par vārdos neizteikto lēmumu noraidīt pieteikumu
   Ņemot vērā Regulu Nr. 1367/2006 (2) un Regulu Nr. 1049/2001, kurās ir nepārprotami apstiprinātas tiesības iepazīties ar Komisijas “iekšējām normām”, ar kurām ir pamatotas tiesības iesniegt iepriekšējus apsvērumus, vispirms Komisijas un vēlāk ģenerālsekretariāta, kuram bija iesniegts atkārtotais pieteikums, bezdarbība nav izskaidrojama un skaidri pārkāpj šajās regulās paredzētās tiesības uz piekļuvi dokumentiem un informācijai.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 164, 13. lpp.).


title: Lieta C-140/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. martā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itālija) – Edra Costruzioni Soc. coop., Edilfac Srl/Comune di Maiolati Spontini

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. martā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itālija) – Edra Costruzioni Soc. coop., Edilfac Srl/Comune di Maiolati Spontini

   (Lieta C-140/16)
   (2016/C 200/10)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Edra Costruzioni Soc. coop., Edilfac Srl

      Atbildētāja: Comune di Maiolati Spontini

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kopienu tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskās noteiktības principi, kopā ar preču brīvas aprites, brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības principiem, kas paredzēti Līgumā par Eiropas Savienības darbību (LESD), kā arī no tiem atvasinātajiem principiem, piemēram, vienlīdzīgas attieksmes principu, nediskriminācijas principu, savstarpēju atzīšanu, samērīgumu un pārskatāmību, kas (visnesenāk) paredzēti Direktīvā 2014/24/ES (1), pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir Itālijas tiesiskais regulējums, kurš izriet no 2006. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 163 87. panta 4. punkta un 86. panta 3.a punkta, kopsakarā ar 2008. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 81 26. panta 6. punktu, atbilstoši vienveidīgai tiesiskai interpretācijai saskaņā ar Codice del processo amministrativo 99. pantu, kas sniegta Adunanza plenaria del Consiglio di Stato 2015. gada spriedumos Nr. 3 un Nr. 9, atbilstoši kurai tas, ka publisko būvdarbu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā iesniegtajos ekonomiskajos piedāvājumos nav atsevišķi norādītas uzņēmuma drošības izmaksas, katrā ziņā izraisa uzņēmuma, kurš iesniedzis piedāvājumu, izslēgšanu arī gadījumā, ja atsevišķas norādīšanas pienākums nav konkrēti norādīts nedz konkursa nolikumā, nedz tam pievienotajā veidlapā, kura aizpildāma, lai iesniegtu piedāvājumus, un arī neatkarīgi no tā, ka pēc būtības piedāvājumā ir ievērotas minimālās uzņēmuma drošības izmaksas?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīva 2014/24/ES par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV L 94, 65. lpp.).


title: lieta T-305/05: Prasība, kas celta 2005. gada 1. augustā — Balabanis un Le Dour/Komisija

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/20

         Prasība, kas celta 2005. gada 1. augustā — Balabanis un Le Dour/Komisija
   (lieta T-305/05)
   (2005/C 271/40)
   (Tiesvedības valoda — franču)
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Panagiotis Balabanis [Panagiotis Balabanis] (Brisele, Beļģija) un Olivjē le Dūrs [Olivier Le Dour] (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — M. K. Martēns [X. Martin M.], S. Orlandi [S. Orlandi], A. Kūlens [A. Coolen], Ž.-N. Luī [J.-N. Louis], E. Maršals [E. Marchal], avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu neņemt vērā prasītāju nopelnus 2004. gadā veicamās paaugstināšanas ietvaros un viņus nepaaugstināt nākamajā viņiem atbilstošās funkciju grupas augstākā pakāpē;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā prasītāji, kas 2002. gada 16. martā ieguva pārbaudāmo statusu un kas atbilstoši Civildienesta noteikumu 45. panta jaunajai redakcijai 2004. gada 16. martā bija nostrādājuši ne mazāk kā divus gadus savā pakāpē, iebilst pret iecēlējinstitūcijas atteikumu viņus uzskatīt par atbilstošiem pretendentiem uz paaugstinājumu 2004. gadā un viņus paaugstināt nākamajā viņiem atbilstošās funkciju grupas augstākā pakāpē šīs paaugstināšanas ietvaros.
   Savu prasījumu pamatojumam viņi apgalvo, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 45. pants. Saskaņā ar šo jauno normu, aprēķinot attiecīgajā pakāpē nostrādāto minimālo laiku, ir jāņem vērā nostrādātais pārbaudes laiks.


title: lieta T-338/05: Pirmās instances tiesas  2005. gada 9. decembra  rīkojums —  Raymond Claudel  pret Revīzijas palātu

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/44

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 9. decembra rīkojums — Raymond Claudel pret Revīzijas palātu
   (lieta T-338/05) (1)

   (2006/C 48/82)

      Tiesvedības valoda — franču

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 296, 26.11.2005.


title: Lieta C-321/10: Prasība, kas celta 2010. gada 5. jūlijā — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/28

         Prasība, kas celta 2010. gada 5. jūlijā — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-321/10)
   ()
   2010/C 246/47
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un J. Sénéchal)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 14. marta Direktīvas 2007/2/EK, ar ko izveido Telpiskās informācijas infrastruktūru Eiropas Kopienā (INSPIRE) (1), prasības, un katrā ziņā tos nedarot zināmus Komisijai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas 2007/2/EK transponēšanas termiņš beidzās 2009. gada 14. maijā. Līdz šīs prasības celšanas dienai atbildētāja joprojām nebija veikusi visus direktīvas transponēšanai vajadzīgos pasākumus vai katrā ziņā tos nebija darījusi zināmus Komisijai.

      (1)  OV L 108, 1. lpp.


title: Lieta C-203/08: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 3. jūnija spriedums ( Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Sporting Exchange Ltd , kura darbojas ar nosaukumu “Betfair ” / Minister van Justitie (EKL 49. pants — Pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojums — Azartspēles — Azartspēļu rīkošana internetā — Tiesiskais regulējums, ar ko atļauju paredz piešķirt tikai vienam uzņēmējam — Atļaujas pagarināšana, neizsludinot konkursu — Vienlīdzīgas attieksmes princips un pārskatāmības pienākums — Piemērošana azartspēļu jomā)

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/4

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 3. jūnija spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Sporting Exchange Ltd, kura darbojas ar nosaukumu “Betfair”/Minister van Justitie

   (Lieta C-203/08) (1)

   (EKL 49. pants - Pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojums - Azartspēles - Azartspēļu rīkošana internetā - Tiesiskais regulējums, ar ko atļauju paredz piešķirt tikai vienam uzņēmējam - Atļaujas pagarināšana, neizsludinot konkursu - Vienlīdzīgas attieksmes princips un pārskatāmības pienākums - Piemērošana azartspēļu jomā)
   2010/C 209/05
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Sporting Exchange Ltd, kura darbojas ar nosaukumu “Betfair”

      Atbildētājs: Minister van Justitie

      Piedaloties: Stichting de Nationale Sporttotalisator

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Raad van State — EKL 49. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, ar ko tiek aizliegta azartspēļu organizēšana un derību rīkošana bez atļaujas un ar ko atļauju paredz piešķirt tikai vienam tirgus dalībniekam, lai aizsargātu sociālo labklājību un sabiedrības veselību — Atļaujas atteikums tirgus dalībniekam (internetā), kas jau ir saņēmis atļauju citās dalībvalstīs, tostarp dalībvalstī, kurā atrodas tā juridiskā adrese — Šādas atļaujas atjaunošana bez konkursa rīkošanas — Primāri vispārējo interešu iemesli

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā pamata lietā, saskaņā ar kuru azartspēļu organizēšanai un piedāvāšanai ir piemērojama ekskluzīvo atļauju sistēma par labu vienam uzņēmējam un saskaņā ar kuru jebkuram citam uzņēmējam, tostarp citā dalībvalstī dibinātam uzņēmējam, ir aizliegts attiecīgajā dalībvalstī piedāvāt internetā pakalpojumus, uz kuriem attiecas šī sistēma;

               2)

               EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka vienlīdzīgas attieksmes princips un no tā izrietošais pārskatāmības pienākums ir piemērojami tādām atļauju piešķiršanas un atjaunošanas procedūrām azartspēļu jomā, saskaņā ar kurām atļauja tiek piešķirta vai atjaunota vienam uzņēmējam, ja vien minētais uzņēmējs nav valsts uzņēmums, kurš ir pakļauts valsts vai tāda privāta uzņēmuma tiešai kontrolei, pār kura darbībām valsts īsteno stingru uzraudzību.

      (1)  OV C 197, 02.08.2008.


title: Lieta C-91/06: Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 30. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/27

         Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 30. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku
   (Lieta C-91/06) (1)

   (2007/C 82/53)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 96, 22.4.2006.


title: Lieta T-34/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. februārī — Goncharov pret ITSB — DSB ( DSBW )

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/43

         Prasība, kas celta 2007. gada 7. februārī — Goncharov pret ITSB — DSB (“DSBW”)
   (Lieta T-34/07)
   (2007/C 82/92)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Karen Goncharov, Maskava (Krievijas Federācija) (pārstāvji — G. Hasselblatt un A. Späth, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: DSG, Kopenhāgena (Dānija)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2006. gada 4. decembra lēmumu lietā R 1330/2005-2;

               —

               piespriest ITSB segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus;

               —

               gadījumā, ja DSG iestājas lietā, piespriest tai segt savus tiesāšanās izdevumus pašai.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “DSBW ”attiecībā uz 39., 41., 43. un 44. klasē ietilpstošiem pakalpojumiem (reģistrācijas pieteikums Nr. 2852143)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: DSB

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “DSB ”(Kopienas preču zīme Nr. 2292290) attiecībā uz 35.-37., 39., 41. un 42. klasē ietilpstošiem pakalpojumiem, turklāt iebildumi ir vērsti pret reģistrāciju 39., 41. un 43. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu un apmierināt apelāciju

      Izvirzītie pamati: Apelāciju padome nepamatoti uzskatīja, ka preču zīmes “DSBW ”reģistrāciju nepieļauj Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā norādītais reģistrācijas atteikuma pamatojums; starp pretstatītajām preču zīmēm nav sajaukšanas iespējas

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-118/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 15. jūnija spriedums — Actega Terra /ITSB ( “TERRAEFFEKT matt & gloss” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “TERRAEFFEKT matt & gloss” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/33

         Vispārējās tiesas 2010. gada 15. jūnija spriedums — Actega Terra/ITSB (“TERRAEFFEKT matt & gloss”)
   (Lieta T-118/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “TERRAEFFEKT matt & gloss” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
   2010/C 209/48
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Actega Terra GmbH (Lehrte, Vācija) (pārstāvis — A. Andorfer-Erhard, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 7. janvāra lēmumu lietā R 1467/2007-1 attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “TERRAEFFEKT matt & gloss” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Actega Terra GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 107, 26.04.2008.


title: Lieta C-456/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Juzgado Contencioso Administrativo n o 3 de Pontevedra (Spānija) 2009. gada 23. novembra rīkojumu — Ana María Iglesias Torres/Consejería de Educación de la Junta de Galicia

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/34

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Juzgado Contencioso Administrativo no 3 de Pontevedra (Spānija) 2009. gada 23. novembra rīkojumu — Ana María Iglesias Torres/Consejería de Educación de la Junta de Galicia

   (Lieta C-456/09)
   2010/C 24/62
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado Contencioso Administrativo no 3 de Pontevedra

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Ana María Iglesias Torres

      Atbildētāja: Consejería de Educación de la Junta de Galicia

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīva 1999/70/EK (1) ir piemērojama attiecībā uz Galisijas Autonomā novada pagaidu darbiniekiem?

               2)

               Vai Likuma Nr. 7/2007 25. panta 2. punktu ir iespējams uzskatīt par valsts tiesību normu, ar kuru transponē šo direktīvu, ja minētajā likumā nav nevienas norādes uz Kopienu tiesību aktiem?

               3)

               Vai gadījumā, ja uz otro jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, minētais EBEP 25. panta 2. punkts noteikti jāuzskata par transponējošu valsts tiesību normu Tiesas 2008. gada 15. aprīļa sprieduma (lietā Impact) (2) rezolutīvās daļas 4. punkta izpratnē vai arī Spānijas valstij jāatzīst atpakaļejošs spēks tikai tām tiesībām uz atalgojumu, kuras izriet no saskaņā ar direktīvu atzītajām tiesībām uz trīsgadu darba stāža piemaksām?

               4)

               Vai gadījumā, ja uz otro jautājumu tiek atbildēts noliedzoši, šajā lietā Direktīvu 1999/70/EK var piemērot tieši atbilstoši Tiesas spriedumā lietā Del Cerro Alonso
                   (3) noteiktajam?

      (1)  Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.).

      (2)  Lieta C-268/06 Impact (Krājums, I-2483. lpp.).

      (3)  Lietā C-307/05 Del Cerro Alonso (Krājums, I-7109. lpp.).


title: Lieta T-38/11: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. decembra spriedums – Cathay Pacific Airways/Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Eiropas kravu aviopārvadājumu tirgus — Nolīgumi un saskaņotas darbības attiecībā uz kravu aviopārvadājumu pakalpojumu cenas elementiem (degvielas piemaksas un drošības piemaksas noteikšana, atteikums maksāt komisijas maksu par piemaksām) — LESD 101. pants, EEZ līguma 53. pants un Eiropas Kopienas un Šveices nolīguma par gaisa transportu 8. pants — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/32

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. decembra spriedums – Cathay Pacific Airways/Komisija
   (Lieta T-38/11) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Eiropas kravu aviopārvadājumu tirgus - Nolīgumi un saskaņotas darbības attiecībā uz kravu aviopārvadājumu pakalpojumu cenas elementiem (degvielas piemaksas un drošības piemaksas noteikšana, atteikums maksāt komisijas maksu par piemaksām) - LESD 101. pants, EEZ līguma 53. pants un Eiropas Kopienas un Šveices nolīguma par gaisa transportu 8. pants - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2016/C 048/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cathay Pacific Airways Ltd (Queensway, Honkonga, Ķīna) (pārstāvji – sākotnēji D. Vaughan, QC, R. Kreisberger, barrister, B. Bär-Bouyssière, avocat, un M. Rees, solicitor, pēc tam D. Vaughan, R. Kreisberger un M. Rees)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Noë, N. von. Lingen un J. Bourke, pēc tam A. Dawes, kuriem palīdz J. Holmes, barrister)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 9. novembra Lēmumu C (2010) 7694, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu, EEZ līguma 53. pantu un Nolīguma starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par gaisa transportu 8. pantu piemērošanu (Lieta COMP/39258 – Airfreight), ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, pakārtoti, samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2010. gada 9. novembra Lēmuma C (2010) 7694, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu, EEZ līguma 53. pantu un Nolīguma starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par gaisa transportu 8. pantu (Lieta COMP/39258 – Airfreight) 2., 3. un 5. pantu, ciktāl tie attiecas uz Cathay Pacific Airways Ltd;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Cathay Pacific Airways tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 72, 5.3.2011.


title: Lieta C-41/07: Prasība, kas celta 2007. gada 1. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/9

         Prasība, kas celta 2007. gada 1. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku
   (Lieta C-41/07)
   (2007/C 69/19)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Caeiros un B. Stromsky)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pirmkārt, atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2005. gada 8. aprīļa Direktīvas 2005/28/EK (1), ar ko nosaka labas klīniskās prakses principus un sīki izstrādātas pamatnostādnes attiecībā uz pētāmām cilvēkiem paredzētām zālēm, kā arī prasības attiecībā uz šādu zāļu ražošanas atļauju vai importēšanu, prasības, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs Direktīvas 31. pants;

               —

               pakārtoti — atzīt, ka, nedarot šos aktus Komisijai, Portugāles Republika jebkurā gadījumā nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Direktīvas 31. pants;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2005/29/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2006. gada 29. janvārī.

      (1)  OV L 91, 13. lpp.


title: Lieta C-135/12: Prasība, kas celta 2012. gada 9. martā — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/10

         Prasība, kas celta 2012. gada 9. martā — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-135/12)
   2012/C 126/19
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — Z. Maluskova un D. Milanowska, pārstāves)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2009. gada 26. novembra Direktīvu 2009/145/EK, ar ko paredz dažas atkāpes attiecībā uz tādu dārzeņu savvaļas sugu un šķirņu atzīšanu, kas ir tradicionāli audzētas noteiktos apvidos un reģionos un ko apdraud ģenētiskā erozija, un tādu dārzeņu šķirņu atzīšanu, kam nav būtiskas vērtības attiecībā uz komerciālu augkopību, bet kas ir izveidotas audzēšanai noteiktos apstākļos un šo savvaļas sugu un šķirņu sēklu tirdzniecībai, (1) un katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Polijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 36. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesību sistēmā beidzās 2010. gada 31. decembrī.

      (1)  OV 2009, L 312, 44. lpp.


title: Lieta T-575/13: Prasība, kas celta 2013. gada 30. oktobrī — Lesaffre et Compagnie /ITSB — Louis Baking Company ( “BAKING CENTER BY TECHNOLINE” )

text:
               1.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/11

         Prasība, kas celta 2013. gada 30. oktobrī — Lesaffre et Compagnie/ITSB — Louis Baking Company (“BAKING CENTER BY TECHNOLINE”)
   (Lieta T-575/13)
   2014/C 31/20
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lesaffre et Compagnie (Parīze, Francija) (pārstāvji — T. De Haan un P. Péters, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Louis Baking Company, SL (Gérone, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 30. augusta lēmumu lietā R 2333/2012-4 un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas Lesaffre radušies tiesvedībā Vispārējā tiesā un procesā Apelāciju ceturtajā padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Louis Baking Company, SL

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska krāsaina preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “BAKING CENTER By TECHNOLINE”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 30., 35. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 195 793

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Francijas preču zīme “BAKING CENTER” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 41. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-327/06: Prasība, kas celta 2006. gada 26. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/29

         Prasība, kas celta 2006. gada 26. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku
   (Lieta C-327/06)
   (2006/C 224/55)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Enegren un L. Pignataro)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Direktīvu 2002/14/EK, ar ko izveido vispārēju sistēmu darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Eiropas Kopienā (1), vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 11. pants;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2005. gada 23. martā.

      (1)  OV L 80, 29. lpp.


title: Lieta T-106/15: Prasība, kas celta 2015. gada 25. februārī – Opko Ireland Global Holdings/ITSB – Teva Pharmaceutical Industries (“ALPHAREN”)

text:
               13.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/16

         Prasība, kas celta 2015. gada 25. februārī – Opko Ireland Global Holdings/ITSB – Teva Pharmaceutical Industries (“ALPHAREN”)
   (Lieta T-106/15)
   (2015/C 228/19)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Opko Ireland Global Holdings Ltd (Dublina, Īrija) (pārstāvji – S. Malynicz, Barrister, un A. Smith, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Jeruzaleme, Izraēla)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “ALPHAREN” – reģistrācijas pieteikums Nr. 4 320 297

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2014. gada 26. novembra lēmums lietā R 2387/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 216/1996 1. panta d) punkta 2. apakšpunkta pārkāpums, jo viens Apelācijas padomes, kas pieņēma sākotnējo Apelācijas padomes 2009. gada lēmumu, loceklis bija arī tās Apelācijas padomes loceklis, kura pieņēma apstrīdēto lēmumu;

               —

               Īstenošanas regulas 50. panta pārkāpums, jo esot tikuši ņemti vērā jauni pierādījumi, kas netika aplūkoti ITSB procesā, pirmo reizi izskatot iebildumus;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo pienākums pierādīt attiecīgo preču līdzību iebildumu procesā neesot ticis noteikts iebildumu iesniedzējam;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu, nosakot konkrēto sabiedrības daļu un veicot visaptverošu sajaukšanas iespējas novērtēšanu.


title: Lieta F-120/10: Civildienesta tiesas 2011. gada 27. aprīļa rīkojums — AR /Komisija

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/43

         Civildienesta tiesas 2011. gada 27. aprīļa rīkojums — AR/Komisija
   (Lieta F-120/10) (1)

   2011/C 232/80
   Tiesvedības valoda — franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 72, 05.03.2011., 35. lpp.


title: Lieta C-338/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 7. jūlijā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) — Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)/Hauptzollamt Hamburg-Stadt

text:
               25.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 7. jūlijā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) — Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)/Hauptzollamt Hamburg-Stadt

   (Lieta C-338/10)
   ()
   2010/C 260/07
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Prejudiciālais jautājums

   Vai regula par antidempinga maksājuma piemērošanu, kuru Eiropas Komisija pieņēmusi tādas procedūras ietvaros, kas īstenota atbilstoši Padomes 1995. gada 22. decembra Regulai (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (1), ir spēkā neesoša, ņemot vērā to, ka Komisija šo regulu ir pieņēmusi, pamatojoties uz normālo vērtību, kas noteikta, par pamatu ņemot “citu samērīgu bāzi” (šajā gadījumā cenu, kāda Kopienā ir faktiski samaksāta vai ir maksājama par līdzīgu preci), neveicot papildu pārbaudi, lai noskaidrotu normālo vērtību, pēc tam, kad valstī, kuru Komisija sākotnēji bija atzinusi par analogo valsti, tā bija vērsusies pie diviem uzņēmumiem — viens no kuriem vispār neatsaucās un otrs, lai gan sākotnēji piekrita sadarboties, tomēr vēlāk neatbildēja uz tam nosūtītās anketas jautājumiem — un attiecīgie lietas dalībnieki bija vērsuši Komisijas uzmanību uz vēl vienu iespējamo analogo valsti?

      (1)  OV L 56, 1. lpp.


               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/1

         Tiesneša, kas aizstāj priekšsēdētāju kā pagaidu noregulējuma tiesnesi, norīkošana
   2010/C 148/02
   2010. gada 12. maijā Vispārējā tiesa atbilstoši Reglamenta 106. pantam nolēma norīkot tiesnesi S. Papasavu [S. Papasavvas], lai viņš aizstātu Vispārējās tiesas priekšsēdētāju pagaidu noregulējuma tieneša statusā viņa prombūtnes vai nespējas pildīt pienākumus laikā no 2010. gada 1. jūlija līdz 2010. gada 31. augustam.


title: Lieta C-475/07: Prasība, kas celta 2007. gada 25. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/23

         Prasība, kas celta 2007. gada 25. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-475/07)
   (2008/C 22/43)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — W. Mölls un K. Herrmann)

      Atbildētāja: Polijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka līdz 2006. gada 1. janvārim nepielāgojot nodokļa uzlikšanas elektorenerģijai sistēmu Padomes Direktīvas 2003/96/EK (1), kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, 21. panta 5. punkta prasībām, Polijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanas valsts tiesībās beidzās 2006. gada 1. janvārī.

      (1)  OV L 283, 31.10.2003, 51.-70. lpp.


               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/3

         Saraksti iztiesāšanas sastāvu noteikšanai
   (2008/C 301/04)
   Tiesa 2008. gada 30. septembra sapulcē izveidoja šādu Reglamenta 11.c panta 2. punkta otrajā daļā paredzēto sarakstu palātu, kurās ir trīs tiesneši, sastāva noteikšanai:
   Piektā palāta:
   A. Ticano
   E. Borgs Bartets
   E. Levits
   Ž. Ž. Kasels
   Sestā palāta:
   K. Šīmans
   J. Makarčiks
   P. Kūris
   L. Bejs Larsens
   K. Toadere
   Septītā palāta:
   H. N. Kunja Rodrigess
   J. Klučka
   U. Lehmuss
   P. Linda
   A. Arabadžijevs
   Astorā palāta:
   R. Silva de Lapuerta
   E. Juhāss
   Dž. Arestis
   J. Malenovskis


title: Lieta T-162/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 16. septembra spriedums — Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia/Padome un Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība — Muitas savienība — Pierādījums par jūras zvejas produktu Kopienas izcelsmi — Nespēja kā pierādījumu uzrādīt atsevišķus dokumentus — Pietiekami būtisks tiesību normas, kas piešķir tiesības privātpersonām, pārkāpums — Kopienas atbildība, nepastāvot tās iestāžu prettiesiskai rīcībai)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/57

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 16. septembra spriedums — Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia/Padome un Komisija
   (lieta T-162/07) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Muitas savienība - Pierādījums par jūras zvejas produktu Kopienas izcelsmi - Nespēja kā pierādījumu uzrādīt atsevišķus dokumentus - Pietiekami būtisks tiesību normas, kas piešķir tiesības privātpersonām, pārkāpums - Kopienas atbildība, nepastāvot tās iestāžu prettiesiskai rīcībai)
   2009/C 267/98
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia, Moschato (Grieķija) (pārstāvji — N. Skandamis un E. Perakis, avocats)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji F. Florindo Gijón un M.-M. Joséphidès, pēc tam F. Florido Gijón un M. Balta) un Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji E. Cujo, S. Schønberg un M. Konstantinidis, pēc tam S. Schønberg un M. Patakia)

      Priekšmets

   Prasība par zaudējumu atlīdzību, lai kompensētu zaudējumus, kuri prasītājai, iespējams, radušies, Padomei un Komisijai nepieņemot tiesību normas, kas ļautu dalībvalstu muitas iestādēm kā pierādījumu par jūras zvejas produktu Kopienas izcelsmi pieņemt citus dokumentus, izņemot T2M dokumentu, kas paredzēts Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulā Nr. 2454/93/EEK, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 07.07.2007.


title: Lieta T-401/06: Prasība, kas celta 2006. gada 28. decembrī — Brosmann Footwear ( HK ) u.c. pret Padomi

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/34

         Prasība, kas celta 2006. gada 28. decembrī — Brosmann Footwear (HK) u.c. pret Padomi
   (Lieta T-401/06)
   (2007/C 42/61)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Brosmann Footwear (HK) Ltd, Kowloon (Honkonga), Seasonable Footwear (Zhong Shan) Ltd, Banfu (Ķīna), Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Guangzhou (Ķīna), Risen Footwear (HK) Co. Ltd, Kowloon (Honkonga) (pārstāvji — L. Ruessmann, A. Willems, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Padomes Regulu (EK) Nr. 1472/2006 tiktāl, ciktāl ar to prasītāju eksportam tiek uzlikti antidempinga maksājumi;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Iesniedzot šo prasību, prasītāji lūdz atcelt apstrīdēto regulu tiktāl, ciktāl ar šo regulu to eksportam uz Eiropas Savienību tiek uzlikti antidempinga maksājumi. Savas prasības pamatojumam prasītāji atsaucas uz:

               —

               Padomes Regulas (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (“Pamatregula”), 2. panta 7. punkta b) apakšpunkta un 9. panta 5. punkta, VVTT VI panta, kā arī nediskriminācijas principa, nemo auditur principa un tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu, jo Kopienu iestādes nav atsevišķi izskatījušas katru lūgumu piemērot tirgus ekonomikas režīmu (“TER”) un individuālu režīmu (“IR”);

               —

               Pamatregulas 18. un 20. panta pārkāpumu un prasītāju tiesību uz aizstāvību pārkāpumu, jo Kopienu iestādes nav informējušas prasītājus par lūgumu piemērot TER un IR izskatīšanas rezultātiem;

               —

               acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kā arī Pamatregulas 5. panta 4. punkta pārkāpumu, novērtējot Kopienu ražotāju sniegto atbalstu izmeklēšanas veikšanā, Pamatregulas 1. panta 4. punkta pārkāpumu, nosakot preces tirgu, Pamatregulas 17. panta un EKL 253. panta pārkāpumu, atlasot eksportējamo preču paraugus, Pamatregulas 3. panta 2. punkta un EKL 253. panta pārkāpumu, nosakot zaudējumus, Pamatregulas 3. panta 2. punkta pārkāpumu, novērtējot cēloņsakarību starp importu par dempinga cenām un zaudējumiem, un, visbeidzot, Pamatregulas 9. panta 4. punkta pārkāpumu, aprēķinot atlīdzināmo zaudējumu apmēru.