title: Lieta C-46/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. janvārī iesniedza Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) – Jürgen Kaiser / Condor Flugdienst GmbH

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. janvārī iesniedza Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) – Jürgen Kaiser/Condor Flugdienst GmbH

   (Lieta C-46/14)
   2014/C 142/13
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Jürgen Kaiser

      Atbildētāja: Condor Flugdienst GmbH

      Prejudiciālais jautājums

   Vai gaisa pārvadātājam, lai varētu sev prasīt regulas (1) 5. panta 3. punktā paredzēto iespēju atbrīvot no pienākuma, ir jāizskaidro un jāpierāda, ka tas ir veicis visus iespējamos pasākumus, lai izvairītos no ārkārtēja apstākļa, kas izpaužas kā atcelšana vai ilga kavēšanās, gaidāmajām sekām, vai ka tam nav bijis šādi iespējams veikt šādus pasākumus?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta T-693/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 12. maija spriedums – Hamr - Sport/Komisija Valsts atbalsts — Bezpeļņas organizāciju sniegtais sporta aprīkojums — Ekspluatācijas vai ieguldījumu subsīdijas, kuru mērķis ir ļaut uzcelt, izmantot, uzturēt, pārveidot vai attīstīt sporta aprīkojumu bezpeļņas nolūkā — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu — LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts — Prasība atcelt tiesību aktu — Individuāls skārums — Ieinteresētās puses jēdziens — Pieņemamība — Tirdzniecības nosacījumu izmaiņu neesamība, kas ir pretrunā kopīgām interesēm — Šaubu neesamība, kas pamato formālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/13

         Vispārējās tiesas 2016. gada 12. maija spriedums – Hamr - Sport/Komisija
   (Lieta T-693/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Bezpeļņas organizāciju sniegtais sporta aprīkojums - Ekspluatācijas vai ieguldījumu subsīdijas, kuru mērķis ir ļaut uzcelt, izmantot, uzturēt, pārveidot vai attīstīt sporta aprīkojumu bezpeļņas nolūkā - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts - Prasība atcelt tiesību aktu - Individuāls skārums - Ieinteresētās puses jēdziens - Pieņemamība - Tirdzniecības nosacījumu izmaiņu neesamība, kas ir pretrunā kopīgām interesēm - Šaubu neesamība, kas pamato formālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu)
   (2016/C 232/16)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hamr - Sport a.s. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis – T. Capoušek, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un P. Němečková)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvji – M. Smolek, J. Vláčil un T. Müller)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 236. pantam atcelt Komisijas 2014. gada 11. jūnija lēmumu C (2014) 3602 final saistībā ar valsts atbalstu SA.33575 (2013/NN) –– Čehijas Republikas valsts atbalsts par labu bezpeļņas sporta aprīkojumam, ko piešķīra valsts centrālās iestādes

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Hamr - Sport a.s. atlīdzina tiesāšanās izdevumus, izņemot tos, kas radušies Čehijas Republikai;

               3)

               Čehijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 7, 12.1.2015.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 12. janvārīApvienotajās lietās T-367/02 līdz T-369/02 Wieland-Werke AG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi; ITSB) (Kopienas preču zīme — Vārdiskas preču zīmes “SnTEM”, “SnPUR” un “SnMIX” — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               19.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/14

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 12. janvārī

      Apvienotajās lietās T-367/02 līdz T-369/02

         Wieland-Werke AG

      pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi; ITSB)
       (1)

   (Kopienas preču zīme - Vārdiskas preču zīmes “SnTEM”, “SnPUR” un “SnMIX” - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2005/C 69/26)
   tiesvedības valoda - vācu
   Apvienotajās lietās T-367/02 līdz T-369/02 Wieland-Werke AG, Ulm (Vācija), ko pārstāv S. Gruber un F. Graf von Stosch, avocats, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi; ITSB) (pārstāvji T. L. Eichenberg un G. Schneider) par prasību, kas celta pret trim ITSB Apelāciju pirmās padomes 2002. gada 25. septembra lēmumiem (lietas R 338/2001-1, R 337/2001-1 un R 335/2001-1) par vārdisku preču zīmju “SnTEM”, “SnPUR” un “SnMIX” kā Kopienas preču zīmju reģistrācijas pieteikumiem, Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs H. Legal, tiesnese V. Tiili un tiesnesis M. Vilaras, sekretāre D. Christensen, administratore, 2005. gada 12. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               piespriest prasītājai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 55, 08.03.2003.


title: Lieta F-15/14: Prasība, kas celta 2014. gada 19. februārī  – ZZ /Parlaments

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/40

         Prasība, kas celta 2014. gada 19. februārī – ZZ/Parlaments
   (Lieta F-15/14)
   2014/C 184/66
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      ZZ (pārstāvis – A. Salerno, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Parlamenta lēmumu izbeigt prasītāja darba līgumu pēc viņa pārbaudes laika pagarinājuma beigām

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2013. gada 12. aprīļa lēmumu par atlaišanu, sākot ar 2013. gada 15. jūliju;

               —

               noteikt zaudējumu atlīdzību EUR 45 000 apmērā, pieskaitot nokavējuma procentus, kas jāmaksā prasītājam, ja Eiropas Parlaments atsauktos uz juridisku neiespējamību viņu atkārtoti pieņemt darbā pastāvīgā amatā;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-181/11: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 3. februāra spriedumu lietā T-33/05 Compañía Española de Tabaco en Rama, S.A. (Cetarsa) /Eiropas Komisija 2011. gada 15. aprīlī iesniedza Compañía Española de Tabaco en Rama, S.A.

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 3. februāra spriedumu lietā T-33/05 Compañía Española de Tabaco en Rama, S.A. (Cetarsa)/Eiropas Komisija 2011. gada 15. aprīlī iesniedza Compañía Española de Tabaco en Rama, S.A.

   (Lieta C-181/11)
   2011/C 186/24
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Compañía Española de Tabaco en Rama, S.A. (Cetarsa) (pārstāvji — M. Araujo Boyd, J. Buendía Sierra un Á. Givaja Sanz, abogados)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 20. oktobra Lēmumu par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C.38.238/B.2 — neapstrādāta tabaka — Spānija);

               —

               pakārtoti, samazināt pārsūdzētā lēmuma 3. pantā noteikto naudas sodu, to no jauna nosakot EUR 1 000 apmērā un, vēl pakārtoti — ja uzliktais naudas sods nebūs tāds pats kā ražotājiem noteiktais, tad to noteikt EUR 2 905 200 apmērā, kas iegūts, piemērojot atlaidi 40 % apmērā atbildību mīkstinošu apstākļu dēļ, nosakot augstāko robežu 10 % apmērā no kopējā apgrozījuma, neietekmējot tādējādi piemērojamo atlaidi Cetarsa tās sadarbības izmeklēšanas ietvaros dēļ, kā to arī atzinusi Vispārējā tiesa;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja apgalvo, ka pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā daļā par valsts tiesību normu ietekmi uz Cetarsa rīcības likumību.
   Prasītāja arī apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, jo tā esot sagrozījusi ar pārkāpuma izdarīšanas laikā spēkā esošajiem valsts tiesību aktiem saistītos faktus, kas kļūdaini ir bijis pamats secinājumam, ka pārstrādātāju rīcība esot bijusi vēl ļaunāka nekā ražotāju izdarītais un ka ar savu rīcību pārstrādātāji esot pārsnieguši to, kas tiem ļauts saskaņā ar tiesību normām.
   Visbeidzot, prasītāja norāda, ka atšķirībā no iesaistītajiem uzņēmumiem piešķirtā atlaide atbilstoši neskaidrībai, kas radīta ar valsts tiesību aktiem, nekādi neesot ietekmējusi Cetarsa uzliktā naudas soda aprēķinu.


title: Apvienotās lietas no T-427/16 līdz T-429/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 29. jūnija spriedums – Martín Osete/EUIPO – Rey (“AN IDEAL WIFE E.A.”) Eiropas Savienības preču zīme — Atcelšanas process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “AN IDEAL WIFE”, “AN IDEAL LOVER” un “AN IDEAL HUSBAND” — Preču zīmju faktiskas izmantošanas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Pamatotu neizmantošanas iemeslu neesamība

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/42

         Vispārējās tiesas 2017. gada 29. jūnija spriedums – Martín Osete/EUIPO – Rey (“AN IDEAL WIFE E.A.”)
   (Apvienotās lietas no T-427/16 līdz T-429/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “AN IDEAL WIFE”, “AN IDEAL LOVER” un “AN IDEAL HUSBAND” - Preču zīmju faktiskas izmantošanas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Pamatotu neizmantošanas iemeslu neesamība)
   (2017/C 277/62)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Isabel Martín Osete (Parīze, Francija) (pārstāvis – V. Wellens, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – D. Gája)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Danielle Rey (Tulūza, Francija) (pārstāvji – P. Wallaert un J. Cockain-Barere, advokāti)

      Priekšmets

   Prasības par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 21. aprīļa lēmumiem lietās R 1528/2015-2, R 1527/2015-2 un R 1526/2015-2 attiecībā uz atcelšanas procesiem starp Rey k-dzi un Martín Osete k-dzi.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Isabel Martín Osete k-dze atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 343, 19.9.2016.


title: Lieta C-205/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 1. februāra rīkojumu lietā T-142/14 SolarWorld AG u.c./Eiropas Savienības Padome, 2016. gada 11. aprīlī iesniedza SolarWorld AG

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/6

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 1. februāra rīkojumu lietā T-142/14 SolarWorld AG u.c./Eiropas Savienības Padome, 2016. gada 11. aprīlī iesniedza SolarWorld AG

   (Lieta C-205/16 P)
   (2016/C 232/07)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: SolarWorld AG (pārstāvji – L. Ruessmann, Avocat, J. Beck, Solicitor)

      Pārējās lietas dalībnieces: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas rīkojumu lietā T-142/14;

               —

               lemt pēc būtības un atcelt Regulas 1239/2013 2. pantu, vai arī nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai nolēmuma pieņemšanai pēc būtības par prasību atcelt tiesību aktu, un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā secinādama, ka Regulas 1239/2013 (1) 2. pants nav nodalāms no pārējās regulas. Pasākumu formas grozīšana nenozīmē izmaiņas regulas, ar kuru tos paredz, piemērošanas jomā. Kompensācijas pasākumu piemērošanas jomā ietilpst viss imports no ražotājiem, kuri ir iesaistījušies zaudējumus izraisošā subsidēšanā, un šo pasākumu mērķis, neatkarīgi no to formas, ir būt piemērotiem, lai novērstu ES ražotājiem izraisītos zaudējumus. Šī piemērošanas joma netiek grozīta ar 2. panta atcelšanu.
   Ar apstrīdēto kārtību tiek pārkāptas apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantam, jo ar to ES ražošanas nozarei ir liegti tiesību aizsardzības līdzekļi tirdzniecības aizsardzības lietās pret galīgajiem pasākumiem, kuri ir pretrunā ar Pamatregulā noteiktajiem kritērijiem. Turklāt ar apstrīdēto kārtību ir pārkāptas apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. pantam, jo eksportējošie ražotāji tiek nostādīti izdevīgākā situācijā nekā ES ražošanas nozare tādēļ, ka judikatūrā ir atzītas šo ražotāju tiesības iesniegt pārsūdzību.

      (1)  Padomes 2013. gada 2. decembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1239/2013, ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kurus nosūta no Ķīnas Tautas Republikas (OV L 325, 66. lpp.).


title: Lieta C-633/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 13. jūlija spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – London Borough of Ealing/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Direktīva 2006/112/EK — Ar sportu cieši saistītu pakalpojumu atbrīvojums — 133. pants — Atbrīvojuma nepiemērošana, ja pastāv risks radīt konkurences izkropļojumus, nostādot neizdevīgā stāvoklī uzņēmumus, kas ir PVN maksātāji — Pakalpojumu sniegšana, ko veic publisko tiesību bezpeļņas organizācijas

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/3

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 13. jūlija spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – London Borough of Ealing/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

   (Lieta C-633/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - Ar sportu cieši saistītu pakalpojumu atbrīvojums - 133. pants - Atbrīvojuma nepiemērošana, ja pastāv risks radīt konkurences izkropļojumus, nostādot neizdevīgā stāvoklī uzņēmumus, kas ir PVN maksātāji - Pakalpojumu sniegšana, ko veic publisko tiesību bezpeļņas organizācijas)
   (2017/C 293/03)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: London Borough of Ealing

      Atbildētājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112 par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 133. panta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tā pieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā ir likts ievērot šīs direktīvas 133. panta pirmās daļas d) punktā paredzēto nosacījumu, piešķirot atbrīvojumu no pievienotās vērtības nodokļa (PVN) publisko tiesību subjektiem, kas sniedz pakalpojumus, kuri cieši saistīti ar sportu vai fizisko audzināšanu, minētās direktīvas 132. panta 1. punkta m) apakšpunkta izpratnē, lai gan, pirmkārt, 1989. gada 1. janvārī šī dalībvalsts neaplika visus šos pakalpojumus ar PVN un, otrkārt, aplūkotie pakalpojumi nebija atbrīvoti no PVN, pirms netika noteikta minētā nosacījuma ievērošana.

               2)

               Direktīvas 2006/112 133. panta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds tiek aplūkots pamatlietā, jo tajā PVN atbrīvojuma piešķiršana bezpeļņas publisko tiesību subjektiem, kas sniedz pakalpojumus, kuri ir cieši saistīti ar sportu vai fizisko audzināšanu, minētās direktīvas 132. panta 1. punkta m) apakšpunkta izpratnē ir pakārtota minētās direktīvas 133. panta pirmās daļas d) punktā paredzētajam nosacījumam, vienlaicīgi nepiemērojot šo nosacījumu citām bezpeļņas organizācijām, kas nav publisko tiesību subjekti, kuras sniedz šādus pakalpojumus.

      (1)  OV C 59, 15.2.2016.


title: Lieta T-204/14: Prasība, kas celta 2014. gada 28. martā – Victor International /ITSB – Ovejero Jiménez and Becerra Guibert  ( “VICTOR” )

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/14

         Prasība, kas celta 2014. gada 28. martā – Victor International/ITSB – Ovejero Jiménez and Becerra Guibert (“VICTOR”)
   (Lieta T-204/14)
   2014/C 245/20
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Victor International GmbH (Elmshorn, Vācija) (pārstāvji – R. Kaase un J. Plate, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Pārējie procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieki: Gregorio Ovejero Jiménez un María Luisa Cristina Becerra Guibert (Alicante, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2014. gada 22. janvāra lēmumu lietā R 2208/2012-2, ciktāl ar to tikuši apmierināti iebildumi;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt procesā ITSB radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “VICTOR” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25., 28. un 35. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 4 09  963

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieki: Gregorio Ovejero Jiménez un María Luisa Cristina Becerra Guibert

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vairākas valsts grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “Victoria”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25. un 35. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu daļēji noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta, aplūkojot kopsakarā ar Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 4. punktu un Regulas Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. un 4. punktu, pārkāpums; Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta a) apakšpunkta, aplūkojot kopsakarā ar 42. panta 2. un 3. punktu, pārkāpums un Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta F-125/13: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 18. februārī rīkojums – Sesma Merino/ITSB

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/45

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 18. februārī rīkojums – Sesma Merino/ITSB
   (Lieta F-125/13) (1)

   (2016/C 111/57)
   Tiesvedības valoda – franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 129, 28.4.2014., 37. lpp.


title: Lieta T-397/05 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja  2006. gada 10. janvāra  rīkojums —  ArchiMEDES  pret Eiropas Kopienu Komisiju (Pagaidu noregulējuma tiesvedība — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Šķīrējklauzula — Steidzamība — Trūkums)

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/29

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 10. janvāra rīkojums — ArchiMEDES pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta T-397/05 R)
   (Pagaidu noregulējuma tiesvedība - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Šķīrējklauzula - Steidzamība - Trūkums)
   (2006/C 86/59)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki
   Prasītājs: Architecture, microclimat, énergies douces — Europe et Sud (ArchiMEDES) SARL, Ganges (Francija), (pārstāvji — P.-P. Van Gehuchten, J. Sambon un P. Reyniers, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Kańska un E. Manhaeve)
   Priekšmets
   Pieteikums par izpildes apturēšanu, pirmkārt, 2005. gada 5. oktobra vēstulē ietvertajam Komisijas Lēmumam, kurā prasītājam tiek ierosināta parādu kompensācija un, otrkārt, 2005. gada 30. augusta vēstulē ietvertajam Komisijas Lēmumam, un, treškārt, 2005. gada 23. augusta debeta rēķinam Nr. 3240705638.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu pasākumu noteikšanu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšana tiek atlikta.


title: Lieta T-287/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 28. jūnija spriedums – Tayto Group/EUIPO – MIP Metro (“real”) Eiropas Savienības preču zīme — Atcelšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “real” — Faktiska izmantošana — Forma, kas atšķiras elementos, kuri nemaina atšķirtspēju — Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkts — Preču zīmes izmantošana, ko veic trešā persona — Regulas Nr. 207/2009 15. panta 2. punkts — Faktiskas izmantošanas pierādījums — Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/34

         Vispārējās tiesas 2017. gada 28. jūnija spriedums – Tayto Group/EUIPO – MIP Metro (“real”)
   (Lieta T-287/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “real” - Faktiska izmantošana - Forma, kas atšķiras elementos, kuri nemaina atšķirtspēju - Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkts - Preču zīmes izmantošana, ko veic trešā persona - Regulas Nr. 207/2009 15. panta 2. punkts - Faktiskas izmantošanas pierādījums - Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2017/C 277/50)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tayto Group Ltd (Korbi, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – G. Würtenberger un R. Kunze, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – D. Gája)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji – J.-C. Plate un R. Kaase, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 16. marta lēmumu lietā R 2285/2013-4 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Tayto Group un MIP Metro Group Intellectual Property

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Tayto Group Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 279, 24.8.2015.


title: Lieta T-588/13: Prasība, kas celta 2013. gada 7. novembrī — Deutsche Rockwool Mineralwoll /ITSB — A. Weber ( “JETROC” )

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/28

         Prasība, kas celta 2013. gada 7. novembrī — Deutsche Rockwool Mineralwoll/ITSB — A. Weber (“JETROC”)
   (Lieta T-588/13)
   2014/C 24/51
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Vācija) (pārstāvis — J. Krenzel, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: A. Weber SA (Rouhling, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 28. augusta lēmumu lietā R 257/2013-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “JETROC” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1., 17. un 19. klasē — starptautiska reģistrācija Nr. 940 180, ko attiecina uz Eiropas Savienību

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: sajaukšanas iespēja atbilstoši Regulas par Kopienas preču zīmi (RKPZ) 53. panta 1. punkta a) apakšpunktam kopsakarā ar RKPZ 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: RKPZ 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-387/13: Prasība, kas celta 2013. gada 26. jūlijā — Federación Nacional de Cafeteros de Colombia /ITSB — Hautrive ( “COLOMBIANO HOUSE” )

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/21

         Prasība, kas celta 2013. gada 26. jūlijā — Federación Nacional de Cafeteros de Colombia/ITSB — Hautrive (“COLOMBIANO HOUSE”)
   (Lieta T-387/13)
   2013/C 274/35
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Federación Nacional de Cafeteros de Colombia (Bogota, Kolumbija) (pārstāvji — A. Pomares Caballero un M. Pomares Caballero, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Nadine Helene Jeanne Hautrive (Chatou, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju piektās padomes 2013. gada 17. maija lēmumu lietā R 757/2012-5, atzīstot, ka šajā lietā ir iestājušies nosacījumi Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punktā paredzētā relatīva reģistrācijas atteikuma pamata piemērošanai;

               —

               vai, ja tas netiek izdarīts, atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               un katrā ziņā piespriest ITSB segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Nadine Helene Jeanne Hautrive

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “COLOMBIANO HOUSE”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 25. un 43. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 225 798

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde, kas ietver vārdiskus elementus “Café de Colombia”

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 510/2006 14. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta, to aplūkojot kopsakarā ar Regulas Nr. 510/2006 13. pantu, pārkāpums;

               —

               procedūras noteikumu pārkāpums pamatojuma neesamības dēļ.


title: Apvienotās lietas C-473/13 un C-514/13: Tiesas (virspalāta) 2014. gada 17. jūlija spriedums ( Bundesgerichtshof, Landgericht München I (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Adala Bero / Regierungspräsidium Kassel (C-473/13), Ettayebi Bouzalmate / Kreisverwaltung Kleve (C-514/13) Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Direktīva 2008/115/EK — Kopīgi standarti un procedūras attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi — 16. panta 1. punkts — Turēšana apsardzībā izraidīšanas nolūkā — Turēšana apsardzībā soda izciešanas iestādē — Iespējas neesamība izvietot trešo valstu valstspiederīgos īpašās aizturēšanas telpās — Šādu telpu neesamība federālajā zemē, kurā trešās valsts valstspiederīgais ir aizturēts

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/22

         Tiesas (virspalāta) 2014. gada 17. jūlija spriedums (Bundesgerichtshof, Landgericht München I (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Adala Bero/Regierungspräsidium Kassel (C-473/13), Ettayebi Bouzalmate/Kreisverwaltung Kleve (C-514/13)
   (Apvienotās lietas C-473/13 un C-514/13) (1)

   (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Direktīva 2008/115/EK - Kopīgi standarti un procedūras attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi - 16. panta 1. punkts - Turēšana apsardzībā izraidīšanas nolūkā - Turēšana apsardzībā soda izciešanas iestādē - Iespējas neesamība izvietot trešo valstu valstspiederīgos īpašās aizturēšanas telpās - Šādu telpu neesamība federālajā zemē, kurā trešās valsts valstspiederīgais ir aizturēts)
   2014/C 315/33
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof, Landgericht München I

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Adala Bero (C-473/13), Ettayebi Bouzalmate (C-514/13)

      Atbildētāji: Regierungspräsidium Kassel (C-473/13), Kreisverwaltung Kleve (C-514/13)

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 16. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij principā trešo valstu pilsoņi, kuri uzturas [valstī] nelikumīgi, izraidīšanas nolūkos ir jāpatur apsardzībā šīs dalībvalsts īpašās aizturēšanas telpās, lai gan šai dalībvalstij ir federāla struktūra un federālajai zemei, kuras kompetencē ir lemt par šādu izvietošanu un to izpildīt saskaņā ar valsts tiesībām, nav šādu aizturēšanas telpu.

      (1)  OV C 336, 16.11.2013.

      OV C 367, 14.12.2013.


title: Lieta T-408/15: Prasība, kas celta 2015. gada 24. jūlijā – Globo Comunicação e Participações/ITSB (skaņas “PLIM PLIM”)

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/36

         Prasība, kas celta 2015. gada 24. jūlijā – Globo Comunicação e Participações/ITSB (skaņas “PLIM PLIM”)
   (Lieta T-408/15)
   (2015/C 320/53)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Globo Comunicação e Participações S. A. (Riodežaneiro, Brazīlija) (pārstāvis: E. Gaspar, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas skaņu preču zīme “PLIM PLIM” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 826 368

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 18. maija lēmums lietā R 2945/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka Kopienas preču zīme Nr. 12 826 368 ir derīga attiecībā uz 9., 38. un 41. klasi;

               —

               daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir noraidīts Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-173/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Vācija) 2007. gada 2. aprīļa rīkojumu — Emirates Airlines Direktion für Deutschland / Diether Schenkel

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Vācija) 2007. gada 2. aprīļa rīkojumu — Emirates Airlines Direktion für Deutschland/Diether Schenkel

   (Lieta C-173/07)
   (2007/C 155/16)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Oberlandesgericht Frankfurt am Main
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Emirates Airlines Direktion für Deutschland

      Atbildētājs: Diether Schenkel

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (1), 3. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir interpretējams tādejādi, ka jēdziens “reiss” ietver lidojumu no izlidošanas vietas līdz galamērķim un atpakaļ tikai gadījumā, ja uzreiz ticis rezervēts lidojums turp un atpakaļ?

      (1)  OV L 46, 1. lpp.


title: Lieta C-443/10: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 6. oktobra spriedums ( Tribunal administratif de Limoges (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Philippe Bonnarde/Agence de Services et de Paiement (Preču brīva aprite — Kvantitatīvie ierobežojumi — Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību — Dalībvalstī ievests rezidenta transportlīdzeklis, kas citā dalībvalstī jau ir reģistrēts — Ekoloģijas prēmija — Nosacījumi — Reģistrācijas apliecība, kas apliecina izmēģinājumu transportlīdzekļa statusu)

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/6

         Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 6. oktobra spriedums (Tribunal administratif de Limoges (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Philippe Bonnarde/Agence de Services et de Paiement

   (Lieta C-443/10) (1)

   (Preču brīva aprite - Kvantitatīvie ierobežojumi - Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību - Dalībvalstī ievests rezidenta transportlīdzeklis, kas citā dalībvalstī jau ir reģistrēts - Ekoloģijas prēmija - Nosacījumi - Reģistrācijas apliecība, kas apliecina izmēģinājumu transportlīdzekļa statusu)
   2011/C 347/08
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif de Limoges

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Philippe Bonnarde

      Atbildētāja: Agence de Services et de Paiement

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal administratif de Limoges — Padomes 1999. gada 29. aprīļa Direktīvas 1999/37/EK par transportlīdzekļu reģistrācijas dokumentiem (OV L 138. 57. lpp.), kas grozīta ar Komisijas 2003. gada 23. decembra Direktīvu 2003/127/EK (OV 2004, L 10, 29. lpp.), interpretācija — Citā dalībvalstī jau reģistrēta transportlīdzekļa imports, ko veic persona, kura ir Francijas rezidents –Valsts tiesiskais regulējums, kurā vides prēmijas piešķiršanai ir paredzēts nosacījums par tāda sertifikāta iesniegšanu, kas apliecina transportlīdzekļa kā izmēģinājuma transportlīdzekļa raksturu — Kvantitatīvie ierobežojumi — Pasākums ar līdzvērtīgu iedarbību

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 34. un 36. pants nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā tiek prasīts, ka, lai saņemtu atbalstu ar nosaukumu “Bonus écologique — Grenelle de l’environnement”, reģistrējot ievestus izmēģinājumu automobiļus šajā dalībvalstī, šo transportlīdzekļu pirmajā reģistrācijas apliecībā ir jābūt norādei “izmēģinājumu transportlīdzeklis”.

      (1)  OV C 317, 20.11.2010.


title: Lieta C-220/11: Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 1. marta rīkojums ( Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Star Coaches s.r.o./Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — PVN direktīva — Īpaši nodokļu pasākumi ceļojumu aģentūrām — Nekādu citu kā vien autotransporta pakalpojumu sniegšana ceļojumu aģentūrām)

text:
               4.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/4

         Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 1. marta rīkojums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Star Coaches s.r.o./Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu

   (Lieta C-220/11) (1)

   (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - PVN direktīva - Īpaši nodokļu pasākumi ceļojumu aģentūrām - Nekādu citu kā vien autotransporta pakalpojumu sniegšana ceļojumu aģentūrām)
   2012/C 235/05
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Star Coaches s.r.o.

      Atbildētāja: Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nejvyšší správní soud — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347., 1. lpp.) 306. panta interpretācija — Īpašā ceļojumu aģentūru režīma piemērošana saimnieciskās darbības veicējam, kurš, nebūdams ceļojumu aģentūra, sniedz ceļojumu aģentūrām autobusu transporta pakalpojumus, izslēdzot citus ceļojumu pakalpojumus

      Rezolutīvā daļa:

   Tāda pārvadājumu sabiedrība, kura nodrošina vienīgi pārvadājumu pakalpojumus, sniedzot autotransporta pakalpojumus ceļojumu aģentūrām, un kura nesniedz nekādus citus pakalpojumus, kā, piemēram mītnes, gida vai konsultāciju pakalpojumus, neveic darbības, kurām ir piemērojams Padomes 2006. gada 28 novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 306. pantā paredzētais īpašais režīms ceļojumu aģentūrām.

      (1)  OV C 219, 23.07.2011.


title: Lieta T-491/07 RENV: Vispārējās tiesas 2016. gada 30. jūnija spriedums – CB/Komisija Konkurence — Uzņēmumu apvienības lēmums — Maksājuma karšu izdošanas tirgus Francijā — Lēmums, ar ko tiek konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Tarifu pasākumi, ko piemēro “jaunpienācējiem” — Iestāšanās tiesības un “pircēja funkcijas regulēšanas” un “pasīvo aktivizēšanas” mehānismi — Konkrētais tirgus — Konkurences ierobežojums seku dēļ — EKL 81. panta 3. punkts — Acīmredzamas kļūdas vērtējumā — Labas pārvaldības princips — Samērīgums — Tiesiskā noteiktība

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/22

         Vispārējās tiesas 2016. gada 30. jūnija spriedums – CB/Komisija
   (Lieta T-491/07 RENV) (1)

   (Konkurence - Uzņēmumu apvienības lēmums - Maksājuma karšu izdošanas tirgus Francijā - Lēmums, ar ko tiek konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Tarifu pasākumi, ko piemēro “jaunpienācējiem” - Iestāšanās tiesības un “pircēja funkcijas regulēšanas” un “pasīvo aktivizēšanas” mehānismi - Konkrētais tirgus - Konkurences ierobežojums seku dēļ - EKL 81. panta 3. punkts - Acīmredzamas kļūdas vērtējumā - Labas pārvaldības princips - Samērīgums - Tiesiskā noteiktība)
   (2016/C 305/30)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Groupement des cartes bancaires (CB) (Parīze, Francija) (pārstāvji – F. Pradelles un J. Ruiz Calzado, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – V. Bottka un B. Mongin)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: BNP Paribas (Parīze) (pārstāvji – O. de Juvigny un J. Caminati, advokāti); BPCE, iepriekš – Caisse Nationale des Caisses d’Epargne et de Prévoyance (CNCEP) (pārstāvji – A. Choffel un S. Hautbourg, advokāti), un Société générale (Parīze) (pārstāvji – P. Guibert un P. Patat, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Komisijas 2007. gada 17. oktobra lēmumu C(2007) 5060, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru (COMP/D1/38606 – Groupement des Cartes Bancaires“CB”)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2007. gada 17. oktobra lēmumu C(2007) 5060, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru (COMP/D1/38606 – Groupement des Cartes Bancaires “CB”) daļā, kur Eiropas Komisija 2. pantā ir noteikusi Groupement “nākotnē atturēties no jebkāda pasākuma veikšanas vai no rīcības ar identisku vai līdzīgu priekšmetu”;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Groupement des cartes bancaires (CB) un Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas, ieskaitot tos, kas saistīti ar tiesvedību Tiesā;

               4)

               BNP Paribas, BPCE un Société générale sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas, ieskaitot tos, kas saistīti ar tiesvedību Tiesā.

      (1)  OV C 64, 8.3.2008.


title: Hæstiréttur Íslands 2012. gada 6. decembra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Jan Anfinn Wahl pret Islandes valsti (Lieta E-15/12)

text:
               25.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/36

      Hæstiréttur Íslands2012. gada 6. decembra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Jan Anfinn Wahl pret Islandes valsti
   (Lieta E-15/12)
   2013/C 118/11

      Hæstiréttur Íslands (Islandes Augstākā Tiesa) ar 2012. gada 6. decembra vēstuli, ko Tiesas kanceleja saņēma 2012. gada 6. decembrī, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Jan Anfinn Wahl pret Islandes valsti par šādiem jautājumiem.

               1.

               Vai dalībvalstis, kas ir Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu līgumslēdzējas puses, saistībā ar līguma 7. pantu var izvēlēties veidu un metodi, kā savā iekšējā tiesību sistēmā īstenot noteikumus, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā?

               2.

               Vai Direktīvas 2004/38/EK 27. panta 1. punkts būtu jāinterpretē tā, ka pats fakts, ka EEZ dalībvalsts kompetentās iestādes, pamatojoties uz draudu novērtējumu, uzskata, ka organizācija, kurai attiecīgais indivīds ir piederīgs, ir saistīta ar organizēto noziedzību, un šis novērtējums ir balstīts uz uzskatu, ka organizētā noziedzība ir pieaugusi vietās, kur šādas organizācijas tikušas nodibinātas, ir pietiekams, lai Savienības pilsoni uzskatītu par draudu sabiedriskajai kārtībai un valsts drošībai attiecīgajā valstī?

               3.

               Saistībā ar atbildi uz otro jautājumu – vai tam ir kāda nozīme, ka dalībvalsts organizāciju, kurai attiecīgais indivīds ir piederīgs, ir pasludinājusi par nelikumīgu un ka dalība šādā organizācijā valstī ir aizliegta?

               4.

               Vai ir pietiekams pamats uzskatīt, ka pastāv draudi sabiedriskai kārtībai un valsts drošībai Direktīvas 2004/38/EK 27. panta 1. punkta izpratnē, ja EEZ dalībvalsts, kas ir Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu līgumslēdzēja puse, savos tiesību aktos kā sodāmu ir definējusi slepenu sadarbību ar citu personu saistībā ar tādas darbības veikšanu, kas tiek organizēta noziedzīgas organizācijas darbību ietvaros, vai arī šādi tiesību akti ir uzskatāmi par vispārēju profilaksi direktīvas 27. panta 2. punkta nozīmē. Šā jautājuma pamatā ir fakts, ka “organizētā noziedzība” valsts tiesību aktos attiecas uz trīs vai vairāku personu apvienību, kuras galvenais mērķis ir peļņas nolūkos tieši vai netieši veikt apzinātu noziedzīgu darbību vai kuras rīcība lielā mērā ietver šādas darbības veikšanu.

               5.

               Vai Direktīvas 2004/38/EK 27. panta 2. punkts būtu jāsaprot tādā nozīmē, ka direktīvas 27. panta 1. punktā minētos pasākumus attiecībā uz konkrētu indivīdu var piemērot tikai tad, ja dalībvalsts pierāda iespējamību, ka attiecīgais indivīds plāno iesaistīties darbībās, kuras ietver kādu noteiktu rīcību vai atturēšanos no tās, lai varētu uzskatīt, ka indivīda darbība rada faktiskus, attiecīgajā brīdī esošus un pietiekami nopietnus draudus, kas skar vienu no sabiedrības pamatinteresēm?


title: Lieta C-422/14: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 11. novembra spriedums (Juzgado de lo Social n° 33 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Christian Pujante Rivera/Gestora Clubs Dir SL, Fondo de Garantía Salarial Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Kolektīvā atlaišana — Direktīva 98/59/EK — 1. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunkts — Attiecīgajā uzņēmumā “parasti nodarbināto darba ņēmēju” jēdziens — 1. panta 1. punkta otrā daļa — “Atlaišanas” un “atlaišanai pielīdzinātas darba līguma izbeigšanas” jēdzieni — Atlaisto darba ņēmēju skaita aprēķināšanas noteikumi

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/12

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 11. novembra spriedums (Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Christian Pujante Rivera/Gestora Clubs Dir SL, Fondo de Garantía Salarial

   (Lieta C-422/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Kolektīvā atlaišana - Direktīva 98/59/EK - 1. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunkts - Attiecīgajā uzņēmumā “parasti nodarbināto darba ņēmēju” jēdziens - 1. panta 1. punkta otrā daļa - “Atlaišanas” un “atlaišanai pielīdzinātas darba līguma izbeigšanas” jēdzieni - Atlaisto darba ņēmēju skaita aprēķināšanas noteikumi)
   (2016/C 016/13)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social no33 de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Christian Pujante Rivera

      Atbildētāji: Gestora Clubs Dir SL, Fondo de Garantía Salarial

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvas 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu 1. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka darba ņēmēji, kas ir nodarbināti atbilstoši līgumam, kurš ir noslēgts uz noteiktu laiku vai noteikta uzdevuma veikšanai, ir uzskatāmi par “parasti” nodarbinātiem attiecīgajā uzņēmumā minētās tiesību normas izpratnē;

               2)

               lai noteiktu, vai pastāv “kolektīvā atlaišana” Direktīvas 98/59 1. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunkta izpratnē, kuras dēļ tiek piemērota šī direktīva, šīs tiesību normas otrajā daļā minētais nosacījums, ka “atlaišanas gadījumi ir vismaz pieci”, ir interpretējams tādējādi, ka tas attiecas nevis uz darba līgumu izbeigšanām, kas ir pielīdzināmas atlaišanai, bet vienīgi uz atlaišanām šaurā nozīmē;

               3)

               Direktīva 98/59 ir jāinterpretē tādējādi, ka fakts, ka darba devējs vienpusēji un darba ņēmējam par sliktu izdara būtiskus grozījumus viņa darba līguma būtiskajos nosacījumos ar konkrēto darba ņēmēju nesaistītu iemeslu dēļ, ietilpst šīs direktīvas 1. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā minētajā jēdzienā “atlaišana”.

      (1)  OV C 421, 24.11.2014.


title: Lieta T-202/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 5. aprīļa  spriedums —  Madaus  pret ITSB (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska agrāka vārdiska preču zīme  ECHINACIN  — Kopienas vārdiskas preču zīmes  ECHINAID  reģistrācijas pieteikums — Relatīvs atteikuma pamatojums — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/39

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 5. aprīļa spriedums — Madaus pret ITSB
   (Lieta T-202/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska agrāka vārdiska preču zīme “ECHINACIN” - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ECHINAID” reģistrācijas pieteikums - Relatīvs atteikuma pamatojums - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2006/C 131/73)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Madaus AG, Ķelne (Vācija) (pārstāvis — I. Valdelomars Serāno [I. Valdelomar Serrano], advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — H. Novaiss Gonsalvess [J. Novais Gonçalves])
   Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Optima Healthcare Ltd, Kārdifa (Apvienotā Karaliste)
   Priekšmets
   Prasība atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2004. gada 30. marta lēmumu lietā R 714/2002–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Madaus AG un Optima Healthcare Ltd.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 201, 07.08.2004.


title: Lieta T-301/04: Pirmās instances tiesas 2009. gada 9. septembra spriedums — Clearstream/Komisija (Konkurence — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Finanšu pakalpojumi — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 82. panta pārkāpums — Atteikums sniegt pārrobežu klīringa un norēķinu pakalpojumus — Diskriminējošas cenas — Konkrētais tirgus — Pārkāpjošo darbību attiecināmība)

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/21

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 9. septembra spriedums — Clearstream/Komisija
   (Lieta T-301/04) (1)

   (Konkurence - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Finanšu pakalpojumi - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 82. panta pārkāpums - Atteikums sniegt pārrobežu klīringa un norēķinu pakalpojumus - Diskriminējošas cenas - Konkrētais tirgus - Pārkāpjošo darbību attiecināmība)
   2009/C 256/35
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas:
      Clearstream Banking AG, Frankfurte pie Mainas (Vācija) un Clearstream International SA, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvji — H. Sackijs [H. Satzky] un B. Māsens [B. Maassen], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji T. Hristoforu [T. Christoforou], A. Neijenheiss [A. Nijenhuis] un M. Šneiders [M. Schneider], pēc tam A. Neijenheiss un R. Zauers [R. Sauer], pārstāvji)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2004. gada 2. jūnija lēmumu C(2004) 1958, galīgā redakcija, par [EKL] 82. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/38.096 — Clearstream (klīrings un norēķini)).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Clearstream Banking AG un Clearstream International SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta C-428/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 16. augustā iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) — Purely Creative Ltd u.c./ Office of Fair Trading

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 16. augustā iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) — Purely Creative Ltd u.c./Office of Fair Trading

   (Lieta C-428/11)
   2011/C 311/42
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Purely Creative Ltd, Strike Lucky Games Ltd, Winners Club Ltd, McIntyre & Dodd Marketing Ltd, Dodd Marketing Ltd, Adrian Williams, Wendy Ruck, Catherine Cummings, Peter Henry

      Atbildētāja: Office of Fair Trading

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Direktīvas 2005/29/EK (1) I pielikuma 31. punktā izklāstītās prakses aizliegumu tirgotājiem ir aizliegts patērētājus informēt, ka tie ir laimējuši balvu vai līdzvērtīgu priekšrocību, ja saistībā ar pieteikšanos balvai vai līdzvērtīgai priekšrocībai patērētājam patiesībā ir jāsedz kādas izmaksas, tostarp niecīgas izmaksas?

               2)

               Vai, ja tirgotājs patērētājam vairākas iespējamas metodes, ka pieteikties balvai vai līdzvērtīgai priekšrocībai, I pielikuma 31. punkts ir pārkāpts, ja jebkuras darbības veikšana saistībā ar kādu no pieteikšanās metodēm ir pakārtota nosacījumam, ka patērētājam rodas izmaksas, tostarp niecīgas izmaksas?

               3)

               Kā valsts tiesai gadījumā, ja I pielikuma 31. punkts nav pārkāpts, ja pieteikšanās metode ir saistīta tikai ar niecīgām izmaksām patērētājam, ir jāspriež par to, vai šīs izmaksas ir niecīgas? Konkrēti, vai šīs izmaksas ir vajadzīgas tikai un vienīgi:

                           a)

                           lai tirdzniecības veicināšanas pasākumu organizētājs noteiktu balvu laimējušo patērētāju kā, un/vai

                           b)

                           lai patērētājs iegūtu balvu savā valdījumā, un/vai

                           c)

                           lai patērētājs izbaudītu par balvu uzdoto pieredzi?

               4)

               Vai, lai valsts tiesa konstatētu, ka 31. punkta noteikumi ir tikuši pārkāpti, ar 31. punkta vārdkopas “nepatiess priekšstats [iespaids]” lietojumu tiek noteikts kāds nosacījums papildus tam, ka saistībā ar pieteikšanos balvai patērētājs maksā naudu vai tam rodas izmaksas?

               5)

               Kā gadījumā, ja tas tā ir, valsts tiesai ir jānosaka, vai šāds “nepatiess priekšstats [iespaids]” ir radīts? Konkrēti, vai valsts tiesai, lemjot, vai ir radīts “nepatiess priekšstats [iespaids]”, ir jāņem vērā balvas relatīvā vērtība salīdzinājumā ar izmaksām saistībā ar pieteikšanos tai? Vai gadījumā, ja tas tā ir, attiecīgā “relatīvā vērtība” ir jānosaka, ņemot vērā:

                           a)

                           tirdzniecības veicināšanas pasākumu organizētāja izmaksas saistībā ar balvas vienības iegādi; vai

                           b)

                           tirdzniecības veicināšanas pasākumu organizētāja izmaksas saistībā ar balvas vienības nodošanu patērētājam; vai

                           c)

                           vērtību, kādu balvai iespējami piešķir patērētājs, ņemot vērā līdzvērtīgas preces “tirgus vērtības” novērtējumu, tās iegādes gadījumā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV L 149, 22. lpp.)


title: Apvienotās lietas C-659/13 un C-34/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 4. februāra spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber), Finanzgericht München (Vācija, Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C & J Clark International Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (C-659/13), Puma SE/Hauptzollamt Nürnberg (C-34/14) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pieņemamība — Dempings — Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu ar ādas virsu imports — Regulas (EK) Nr. 1472/2006 un Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1294/2009 spēkā esamība — PTO Antidempinga nolīgums — Regula (EK) Nr. 384/96 — 2. panta 7. punkts — Dempinga konstatēšana — Imports no valstīm, kurās nav tirgus ekonomikas — Lūgums iegūt tādas sabiedrības statusu, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos — Termiņš — 9. panta 5. un 6. punkts — Lūgumi piemērot individuālu attieksmi — 17. pants — Atlase — 3. panta 1., 5. un 6. punkts, 4. panta 1. punkts un 5. panta 4. punkts — Savienības ražošanas nozares sadarbība — 3. panta 2. un 7. punkts — Kaitējuma konstatēšana — Citi zināmie faktori — Kopienas Muitas kodekss — 236. panta 1. un 2. punkts — Maksājumu, kas nav maksājami pēc likuma, atmaksa — Termiņš — Neparedzēti apstākļi vai nepārvarama vara — Regulas, ar kuru tika noteikti antidempinga maksājumi, spēkā neesamība

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/2

         Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 4. februāra spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber), Finanzgericht München (Vācija, Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C & J Clark International Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (C-659/13), Puma SE/Hauptzollamt Nürnberg (C-34/14)
   (Apvienotās lietas C-659/13 un C-34/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pieņemamība - Dempings - Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu ar ādas virsu imports - Regulas (EK) Nr. 1472/2006 un Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1294/2009 spēkā esamība - PTO Antidempinga nolīgums - Regula (EK) Nr. 384/96 - 2. panta 7. punkts - Dempinga konstatēšana - Imports no valstīm, kurās nav tirgus ekonomikas - Lūgums iegūt tādas sabiedrības statusu, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos - Termiņš - 9. panta 5. un 6. punkts - Lūgumi piemērot individuālu attieksmi - 17. pants - Atlase - 3. panta 1., 5. un 6. punkts, 4. panta 1. punkts un 5. panta 4. punkts - Savienības ražošanas nozares sadarbība - 3. panta 2. un 7. punkts - Kaitējuma konstatēšana - Citi zināmie faktori - Kopienas Muitas kodekss - 236. panta 1. un 2. punkts - Maksājumu, kas nav maksājami pēc likuma, atmaksa - Termiņš - Neparedzēti apstākļi vai nepārvarama vara - Regulas, ar kuru tika noteikti antidempinga maksājumi, spēkā neesamība)
   (2016/C 106/02)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      First-tier Tribunal (Tax Chamber), Finanzgericht München

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: C & J Clark International Ltd (C-659/13), Puma SE (C-34/14)

      Atbildētāji: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (C-659/13), Hauptzollamt Nürnberg (C-34/14)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 5. oktobra Regula (EK) Nr. 1472/2006, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, nav spēkā, ciktāl tā pārkāpj Padomes 1995. gada 22. decembra Padomes Regulas (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, kurā izdarīti grozījumi ar Padomes 2004. gada 8. marta Regulu (EK) Nr. 461/2004, 2. panta 7. punkta b) apakšpunktu un 9. panta 5. punktu.
               Prejudiciālo jautājumu izvērtēšana nav likusi konstatēt nevienu elementu, kas varētu ietekmēt Regulas Nr. 1472/2006 spēkā esamību, ņemot vērā LESD 296. pantu, kā arī Regulas Nr. 384/96, kurā izdarīti grozījumi ar Regulu Nr. 461/2004, 2. panta 7. punkta c) apakšpunktu, 3. panta 1., 2. un 5.–7. punktu, 4. panta 1. punktu, 5. panta 4. punktu, 9. panta 6. punktu vai 17. pantu, kas ir jāapskata atsevišķi vienu un kopā citu šo pantu un noteikumu gadījumā;

               2)

               Padomes 2009. gada 22. decembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1294/2009, ar ko pēc termiņa beigu pārskatīšanas, kuru veica saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 2. punktu, uzliek galīgo antidempinga maksājumu, ko piemēro dažu tādu Vjetnamas un Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, un ko attiecina arī uz šā paša ražojuma importu no Makao īpašās pārvaldes apgabala, neatkarīgi no tā, vai ražojumi ir vai nav deklarēti ar izcelsmi Makao īpašās pārvaldes apgabalā, nav spēkā, ciktāl nav spēkā Regula Nr. 1472/2006;

               3)

               tādā situācijā kā pamatlietās dalībvalstu tiesas nevar paļauties uz spriedumiem, kuros Eiropas Savienības tiesa ir atcēlusi regulu, ar ko noteikti antidempinga maksājumi, ciktāl tā skāra noteiktus ražotājus un eksportētājus, uz kuriem attiecās šī regula, lai uzskatītu, ka nav likumisks pienākums Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 236. panta 1. punkta izpratnē veikt maksājumus, kas uzlikti to citu ražotāju un eksportētāju precēm, uz kuriem attiecas šī regula un kuri atrodas tādā pašā situācijā kā ražotāji un eksportētāji, attiecībā uz kuriem šī regula tika atcelta. Tā kā šādu regulu nav atcēlušas iestādes, kas to pieņēma, un Savienības tiesa vai Tiesa to nav atzinusi par spēkā neesošu, ciktāl ar to tiek noteikti maksājumi šo citu ražotāju un eksportētāju precēm, minētie maksājumi paliek likumīgā spēkā šīs normas izpratnē;

               4)

               Regulas Nr. 2913/92 236. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka fakts, ka regula, ar kuru nosaka antidempinga maksājumus, ir atzīta par pilnībā vai daļēji spēkā neesošu, nav uzskatāms par neparedzētu gadījumu vai force majeure šīs normas izpratnē.

      (1)  OV C 71, 8.3.2014.

      OV C 194, 24.6.2014.


title: Tiesas rīkojums (Ceturtā palāta) 2004. gada 10. jūnijā lietā C-555/03 (Tribunal du travail de Charleroi lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Magali Warbecq pret Ryanair Ltd (Regula (EK) Nr. 44/2001 — Jurisdikcija civillietās un komerclietās — Tiesai, kura EKL 68. panta nozīmē ir kompetenta uzdot Tiesai prejudiciālu jautājumu — Tiesas nekompetence)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/19

      TIESAS RĪKOJUMS

   (Ceturtā palāta)
   2004. gada 10. jūnijā
   lietā C-555/03 (Tribunal du travail de Charleroi lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Magali Warbecq pret Ryanair Ltd (1)

   (Regula (EK) Nr. 44/2001 - Jurisdikcija civillietās un komerclietās - Tiesai, kura EKL 68. panta nozīmē ir kompetenta uzdot Tiesai prejudiciālu jautājumu - Tiesas nekompetence)
   (2004/C 228/36)
   Tiesvedības valoda: franču
   Lietā C-555/03 par lūgumu, ko Tiesai atbilstoši EKL 68. pantam iesniedza Tribunal de travail Charleroi (Charleroi Darba tribunāls) nolūkā saņemt prāvā, kuru iztiesā šī tiesa, starp Magali Warbecq un Ryanair Ltd prejudiciālu nolēmumu par to, kā interpretēt Padomes 2000. gada 22. decembra Regulu (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.), Tiesa, ceturtā palāta, (šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. N. Cunha Rodrigues (referents), tiesneši tiesneši K. Schiemann un E. Juhász, ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretārs R. Grass) ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Eiropas Kopienu Tiesa acīmredzami nav kompetenta atbildēt uz Tribunal du travail de Charleroi (Beļģija) ar 2003. gada 15. decembra nolēmumu uzdotajiem jautājumiem.

      (1)  OV C 47, 21.2.2004.


title: Lieta T-199/14: Prasība, kas celta 2014. gada 28. martā – Vanbreda Risk & Benefits /Komisija

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/36

         Prasība, kas celta 2014. gada 28. martā – Vanbreda Risk & Benefits/Komisija
   (Lieta T-199/14)
   2014/C 159/49
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Vanbreda Risk & Benefits (Antverpene, Beļģija) (pārstāvji – P. Teerlinck un P. de Bandt, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 30. janvāra lēmumu (ats. Ares(2014)221245), ar kuru Komisija nolēma neizvēlēties VANBREDA RISK & BENEFITS SA piedāvājumu attiecībā uz līguma 2013/S 155-269617 (uzaicinājums iesniegt piedāvājumu Nr. OIB.DR.2/PO/2013/062/591) 1. daļu un piešķirt līguma slēgšanas tiesības sabiedrībai Marsh SA;

               —

               piespriest iesniegt prasības pieteikuma III daļā (procesa organizatoriskie pasākumi) minētos dokumentus;

               —

               konstatēt Komisijas ārpuslīgumisko atbildību un piespriest tai samaksāt prasītājai summu EUR 1 000 000 apmērā kā atlīdzību par iespējas uzvarēt konkursā zaudēšanu, atsauksmju zaudēšanu, kā arī par nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza vienu pamatu, ar kuru tā apgalvo, ka Komisija esot pretlikumīgi piešķīrusi līguma slēgšanas tiesības sabiedrībai, kura, neievērojot konkursa specifikācijas, savam piedāvājumam nebija pievienojusi Līgumu/Pilnvaru, pamatojoties uz kuru, visi konsorcijā ietilpstošie apdrošinātāji bija apņēmušies solidāri izpildīt līgumu.
   Pamats ir iedalīts trīs daļās, ar kurām tiek apgalvots, ka Komisija:

               —

               esot pārkāpusi pretendentu vienlīdzības principu, Finanšu regulas (1) 111. panta 5. punktu un 113. panta 1. punktu, kā arī Īstenošanas regulas (2) 146. panta 1. un 2. punktu, 149. panta 1. punktu un 158. panta 1. un 3. punktu, kā arī konkursa specifikāciju noteikumus, atzīstot Marsh piedāvājumu par pieņemamu, lai gan šī sabiedrība nebija iesniegusi Līgumu/Pilnvaru, ko pienācīgi būtu parakstījuši visi konsorcijā ietilpstošie apdrošinātāji atbilstoši konkursa specifikāciju noteikumiem;

               —

               esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem principu un Finanšu regulas 112. panta 1. punktu, kā arī Īstenošanas regulas 160. pantu, atļaujot Marsh grozīt savu piedāvājumu pēc piedāvājuma iesniegšanas termiņa beigām;

               —

               esot pārkāpusi pārskatāmības principu, skatot to kopsakarā ar Finanšu regulas 102. panta 1. punktu, atsakoties sniegt konkrētu atbildi uz jautājumu, ko prasītāja bija uzdevusi, lai noskaidrotu, vai Līgumu/Pilnvaru bija parakstījuši visi apdrošinātāji, kuri ir Marsh konsorcija dalībnieki, un vai šis dokuments bija pievienots Marsh piedāvājumam.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV L 298, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2012. gada 29. oktobra Deleģētā regula (ES) Nr. 1268/2012 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem (OV L 362, 1. lpp.).


title: Lieta C-106/06: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko  2006. gada 22. februārī  iesniedza Eiropas Kopienu Komisija

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/21

         Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko 2006. gada 22. februārī iesniedza Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-106/06)
   (2006/C 86/42)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 22. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisiju, kuru pārstāv B. Schima un J. Hottiaux, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, neiesniedzot valsts ziņojumu par biodegvielas izmantošanas veicināšanu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 8. maija Direktīvas 2003/30/EK par biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas izmantošanas veicināšanu transportā (1) 4. panta 1. punkts;

               2)

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Luksemburgas Lielhercogiste joprojām nav iesniegusi Komisijai pirmo ziņojumu par biodegvielas izmantošanas veicināšanu, kas bija jāizdara līdz 2004. gada 1. jūlijam.

      (1)  OV L 123, 42. lpp.


title: Lieta T-287/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 20. jūlija spriedums – Beļģija/Komisija ELGF un ELFLA — No finansējuma izslēgti izdevumi — Beļģijas izdevumi — Eksporta kompensācijas — Atgūšanas neesamība, kas izriet no dalībvalsts iestādei piedēvējamas nolaidības — Visu tiesību aizsardzības līdzekļu neizsmelšana — Samērīgums

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/30

         Vispārējās tiesas 2017. gada 20. jūlija spriedums – Beļģija/Komisija
   (Lieta T-287/16) (1)

   (ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Beļģijas izdevumi - Eksporta kompensācijas - Atgūšanas neesamība, kas izriet no dalībvalsts iestādei piedēvējamas nolaidības - Visu tiesību aizsardzības līdzekļu neizsmelšana - Samērīgums)
   (2017/C 293/34)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji – sākotnēji J.-C. Halleux un M. Jacobs, vēlāk M. Jacobs, L. Van den Broeck un J. Van Holm, pārstāvji, kam palīdz É. Grégoire un J. Mariani, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Bouquet un P. Ondrůšek)

      Priekšmets

   Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru lūdz atcelt Komisijas 2016. gada 17. marta Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/417, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2016, L 75, 16. lpp.), ciktāl ar to no minētā finansējuma attiecībā uz Beļģijas Karalisti tiek izslēgta summa EUR 9 601 619,00 apmērā.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 270, 25.7.2016.


title: Lieta T-55/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 14. jūlija spriedums – Genossenschaftskellerei Rosswag-Mühlhausen/ITSB (“Lembergerland”) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Lembergerland” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Preču zīme vīnam, kas ietver ģeogrāfiskās izcelsmes norādes — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta j) apakšpunkts

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/51

         Vispārējās tiesas 2015. gada 14. jūlija spriedums – Genossenschaftskellerei Rosswag-Mühlhausen/ITSB (“Lembergerland”)
   (Lieta T-55/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Lembergerland” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Preču zīme vīnam, kas ietver ģeogrāfiskās izcelsmes norādes - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta j) apakšpunkts)
   (2015/C 302/65)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Genossenschaftskellerei Rosswag-Mühlhausen eG (Faihingena pie Encas, Vācija) (pārstāvis – H. Steffan, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Poch)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2013. gada 14. novembra lēmumu lietā R 566/2013–1 attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “Lembergerland” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Genossenschaftskellerei Rosswag-Mühlhausen eG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 78, 15.3.2014.


title: Lieta T-549/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 26. novembra rīkojums — MIP Metro /ITSB — Real Seguros ( “real,- BIO” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Agrāku valsts preču zīmju atcelšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/47

         Vispārējās tiesas 2012. gada 26. novembra rīkojums — MIP Metro/ITSB — Real Seguros (“real,- BIO”)
   (Lieta T-549/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Agrāku valsts preču zīmju atcelšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 26/94
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji — J.-C. Plate un R. Kaase, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Real Seguros, SA (Porto, Portugāle)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 17. augusta lēmumu lietā R 115/2011-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Real Seguros, SA un MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks pats sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      (1)  OV C 6, 7.1.2012.


title: Lieta C-255/11: Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 30. novembra rīkojums ( Amtsgericht Geldern (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nadine Büsch, Björn Siever/Ryanair Ltd

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/15

         Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 30. novembra rīkojums (Amtsgericht Geldern (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nadine Büsch, Björn Siever/Ryanair Ltd

   (Lieta C-255/11) (1)

   2013/C 63/26
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 226, 30.07.2011.


title: Lieta F-17/12: Prasība, kas celta 2012. gada 8. februārī — ZZ /Komisija

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/33

         Prasība, kas celta 2012. gada 8. februārī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-17/12)
   2012/C 138/77
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība piespriest Komisijai atlīdzināt kaitējumu, ko prasītājs esot cietis tādas procedūras pārmērīga ilguma rezultātā, kuras ietvaros tiek atzīts viņa pārciestās slimības smagais raksturs

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu — neatkarīgi no tā pieņemšanas formas —, ar kuru Komisija ir noraidījusi prasītāja iecēlējinstitūcijai nosūtīto 2010. gada 23. novembra lūgumu;

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 24. janvāra paziņojumu, kura augšējās daļas labajā malā ir norādīta atsauce “Ref Ares(2011) 74616 — 24/11/2011”;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumu — neatkarīgi no tā pieņemšanas formas —, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība par 2011. gada 24. janvāra paziņojumu;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt 2011. gada 23. septembra paziņojumu, kura augšējās daļas labajā malā ir norādīta atsauce “Ref Ares (2011) 1010393 — 23/09/2011”;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, apstiprināt, ka procedūra, kas tika ierosināta pēc prasītāja lūguma atzīt tā tiesības saņemt medicīnisko izdevumu atmaksu 100 % apmērā atbilstoši Civildienesta noteikumu 72. pantam iesniegšanas, ir ilgusi vairāk nekā piecus gadus;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atzīt, ka attiecīgās procedūras ilgums ir bijis nesaprātīgs;

               —

               tādējādi piespriest Komisijai atlīdzināt kaitējumu, kuru prasītājs jau ir netaisnīgi cietis attiecīgās procedūras nesaprātīgā ilguma dēļ, samaksājot viņam naudas summu EUR 10 000 apmērā vai jebkādu lielāku vai mazāku naudas summu, kuru Civildienesta tiesa uzskatītu par atbilstīgu un taisnīgu;

               —

               piespriest Komisijai no nākamās dienas, kad Komisija bija saņēmusi 2010. gada 23. novembra lūgumu, līdz EUR 10 000 faktiskai samaksai, samaksāt prasītājam procentus par šo naudas summu kopā ar ikgadējo kapitalizāciju ar likmi 10 % gadā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-179/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Stradeblu s.r.l. iesniedza 2005. gada 6. maijā

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/31

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Stradeblu s.r.l. iesniedza 2005. gada 6. maijā
   (Lieta T-179/05)
   (2005/C 155/59)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 6. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisija, ko cēla sabiedrība Stradeblu, Kaljāri [Cagliari], kuru pārstāv un aizstāv Alberto M. Rossi [Alberto M. Rossi], lai atceltu 2004. gada 16. marta Lēmumu (2005/163/EK) par valsts atbalstiem, ko Itālija izmaksājusi kuģniecības sabiedrībām Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar un Toremar (Gruppo Tirrenia), un jo īpaši tā 1. pantu, saskaņā ar kuru “Izņemot 2. punktu, atbalsti, ko Itālija, sākot no 1992. gada 1. janvāra, piešķīrusi Adriatica kā atlīdzību par sabiedriskajiem pakalpojumiem, ir saderīgi ar kopējo tirgu atbilstoši Līguma 86. panta 2. punktam”.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt apstrīdēto lēmumu, un jo īpaši minētā lēmuma 1. pantu, ciktāl tajā par pamatotiem atzīti atbalsti, kas piešķirti sabiedrībai, kuras nosaukums tolaik bija Adriatica (pašreiz Tirrenia di Navigazione S.p.A.), par pakalpojumu sniegšanu satiksmes līnijā Dženova (Voltri) — Palermo (Termini Imprese);

               2)

               uzdot atmaksāt atbalstus, ko Adriatica (pēc 2004. gada 26. jūlija — Tirrenia di Navigazione S.p.A.) ieguvusi prettiesiski attiecībā uz transporta pakalpojumiem satiksmes līnijā Dženova (Voltri) — Palermo (Termini Imprese);

               3)

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība celta saistībā ar Komisijas lēmumu par valsts atbalstiem, ko Itālija piešķīrusi kuģniecības sabiedrībām Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar un Toremar (Gruppo Tirrenia) (1), un jo īpaši šī lēmuma 1. pantu, saskaņā ar kuru “Izņemot 2. punktu, atbalsti, ko Itālija, sākot no 1992. gada 1. janvāra, piešķīrusi Adriatica kā atlīdzību par sabiedriskajiem pakalpojumiem, ir saderīgi ar kopējo tirgu atbilstoši Līguma 86. panta 2. punktam”.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītāja uzsver, ka apstrīdētais lēmums ir neloģisks, ņemot vērā 2001. gada 21. jūnija Lēmumu Nr. 2001/851/EK par valsts atbalstiem, ko Itālija piešķīrusi kuģniecības sabiedrībai Tirrenia di Navigazione S.p.A.. Šajā lēmumā atbildētāja rakstiski apstiprinājusi Itālijas iestāžu apņemšanos pārtraukt Tirrenia piedāvātos pakalpojumus satiksmes līnijā Dženova (Voltri) — Palermo (Termini Imprese) nākamajos piecos gados, kā rezultātā šī satiksmes līnija vairs netiktu ņemta vērā, aprēķinot atlīdzību par sniegtajiem sabiedriskajiem pakalpojumiem. Lēmumā turklāt norādīts, ka iepriekšminētajā satiksmes līnijā privāto uzņēmumu piedāvātie pakalpojumi ir pietiekami, lai izpildītu sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas pienākumu, kas paredzēts ar valsti noslēgtajos līgumos, ņemot vērā pārvadājumu apjomu un biežumu.
   Savukārt apstrīdētajā lēmumā Komisija:

               —

               nav veikusi nekādus pasākumus attiecībā pret Itālijas iestādēm, ņemot vērā to, ka tās nav izpildījušas formālās saistības, ko uzņēmušās atbildētājas klātbūtnē, lai pārtrauktu satiksmi šajā jūras maršrutā;

               —

               atzīst, ka par šo pašu maršrutu Voltri — Termini Imprese, ko Adriatica joprojām izmanto kopīgi ar citiem privātiem uzņēmējiem, var saņemt subsīdijas, jo “šo uzņēmēju piedāvājums tomēr nav salīdzināms ar Adriatica piedāvājumu saistībā ar pārvadājumu regularitāti, biežumu un kuģu veidiem, ņemot vērā prasības, ko Itālijas iestādes izvirzījušas līgumā par sabiedriskajiem pakalpojumiem” (lēmuma 103. punkts).

         Visbeidzot, papildus Regulas Nr. 3577/92 (2) pārkāpumam prasītāja norāda uz to, ka apstrīdētajā lēmumā nav norādīts un/vai sniegts pretrunīgs pamatojums.

      (1)  Komisijas 2004. gada 16. marta Lēmums par valsts atbalstiem, ko Itālija piešķīrusi kuģniecības sabiedrībām Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar un Toremar (Gruppo Tirrenia) [paziņots ar numuru C(2004) 470] (2005/163/EK) (OV L 53, 26.02.2005., 29. lpp.).

      (2)  Padomes 1992. gada 7. decembra Regula (EEK) Nr. 3577/92, ar ko piemēro principu, kurš paredz jūras transporta pakalpojumu sniegšanas brīvību dalībvalstīs (jūras kabotāža) (OV L 364, 12.12.1992., 7. lpp.).


title: Lieta C-129/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 18. martā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Kamino International Logistics BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 18. martā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Kamino International Logistics BV/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-129/13)
   2013/C 171/22
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Kamino International Logistics BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai tiesību uz aizstāvību ievērošanas no administrācijas puses Savienības tiesību princips var tikt tieši piemērots valsts tiesā?

               2)

               Ja uz 1. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde:

                           a)

                           Vai tiesību uz aizstāvību ievērošanas no administrācijas puses Savienības tiesību princips ir jāinterpretē tādējādi, ka šis princips ir pārkāpts tad, ja paredzama lēmuma adresāts gan nav ticis uzklausīts pirms tam, kad administrācija pret viņu ir pieņēmusi nelabvēlīgu pasākumu, bet tam ir tikusi dota iespēja tikt uzklausītam turpmāk sekojošajā administratīvā procesa (sūdzības) posmā, kurš notiek pirms prasības celšanas valsts tiesā?

                           b)

                           Vai tiesību uz aizstāvību ievērošanas Savienības tiesību principa pārkāpuma, ko ir pieļāvusi administrācija, tiesiskās sekas tiek noteiktas atbilstoši valsts tiesībām?

               3)

               Ja uz 2.b jautājumu tiek sniegta noraidoša atbilde: kādus apstākļus valsts tiesa var ņemt vērā, nosakot tiesiskās sekas, un vai tā it īpaši var ņemt vērā to, vai ir jāpieņem, ka, ja nepastāvētu tiesību uz aizstāvību ievērošanas Savienības tiesību principa pārkāpums, ko ir pieļāvusi administrācija, procesa norise būtu bijusi citāda?


title: Lieta C-41/11: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 28. februāra spriedums ( Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Inter-Environnement Wallonie ASBL, Terre wallonne ASBL/Région wallonne (Vides aizsardzība — Direktīva 2001/42/EK — 2. un 3. pants — Noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējums — Ūdeņu aizsardzība pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti — Plāns vai programma — Iepriekšēja vides novērtējuma neesamība — Plāna vai programmas atcelšana — Iespēja saglabāt plāna vai programmas tiesiskās sekas — Nosacījumi)

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/6

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 28. februāra spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Inter-Environnement Wallonie ASBL, Terre wallonne ASBL/Région wallonne

   (Lieta C-41/11) (1)

   (Vides aizsardzība - Direktīva 2001/42/EK - 2. un 3. pants - Noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējums - Ūdeņu aizsardzība pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti - Plāns vai programma - Iepriekšēja vides novērtējuma neesamība - Plāna vai programmas atcelšana - Iespēja saglabāt plāna vai programmas tiesiskās sekas - Nosacījumi)
   2012/C 118/09
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Inter-Environnement Wallonie ASBL, Terre wallonne ASBL

      Atbildētājs: Région wallonne

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Conseil d'État (Beļģija) — Noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējums — Ūdeņu aizsardzība pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti — Tādas valsts tiesību normas atcelšana, ko tiesa atzinusi par pretēju Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīvai 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu paredzēto procedūru (OV L 197, 30. lpp.) — Iespēja uz īsu laika posmu saglabāt šīs normas iedarbību

      Rezolutīvā daļa:

   Iesniedzējtiesai, saskaņā ar savām valsts tiesībām izskatot prasību atcelt valsts tiesību aktu, kas ir “plāns” vai “programma” Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīvas 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu izpratnē, un konstatējot, ka šāds “plāns” vai “programma” ir pieņemta, neievērojot minētajā direktīvā paredzēto pienākumu veikt iepriekšēju vides novērtējumu, ir pienākums veikt visus savās valsts tiesībās paredzētos vispārīgos vai īpašos pasākumus, lai labotu šāda novērtējuma neveikšanu, tostarp apstrīdētais “plāns” vai “programma” iespējami ir jāaptur vai jāatceļ. Tomēr, ņemot vērā pamatlietas īpašos apstākļus, iesniedzējtiesai izņēmuma kārtā varētu tikt atļauts izmantot savu valsts tiesību noteikumu, kas tai dod iespēju saglabāt zināmas atcelta valsts tiesību akta tiesiskās sekas, ar nosacījumu, ka:

               —

               šis valsts tiesību akts ir pareizs Padomes 1991. gada 12. decembra Direktīvas 91/676/EEK attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti, transponēšanas pasākums;

               —

               tāda jauna valsts tiesību akta pieņemšana un stāšanās spēkā, kurā ir ietverta rīcības programma šīs direktīvas 5. panta izpratnē, neļauj novērst videi nelabvēlīgu iedarbību, kas izriet no apstrīdētā tiesību akta atcelšanas;

               —

               šī apstrīdētā tiesību akta atcelšanas rezultātā tiktu radīts juridisks vakuums attiecībā uz Direktīvas 91/676 transpozīciju, kas videi būtu vēl nelabvēlīgāk tādējādi, ka šāda atcelšana nozīmētu mazāku ūdeņu aizsardzību pret lauksaimnieciskas izcelsmes nitrātu radītu piesārņojumu un tas būtu pretrunā šīs direktīvas galvenajam mērķim, un

               —

               šāda tiesību akta tiesisko seku saglabāšana izņēmuma kārtā attiecas tikai uz laiku, kas ir absolūti nepieciešams, lai veiktu pasākumus, kuri ļauj labot konstatēto prettiesiskumu.

      (1)  OV C 113, 09.04.2011.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 10. martā lietā C-196/02 (Eirinodikeio Athinon lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Vasiliki Nikoloudi pret Organismos Tilepikoinonion Ellados AE (Sociālā politika — Vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmēji — EK līguma 119. pants (EK līguma 117. līdz 120. pantu aizstāj EKL 136. līdz 143. pants) — Direktīva 75/117/EEK — Vienlīdzīga darba samaksa — Direktīva 76/207/EEK — Vienlīdzīga attieksme — Nepilna darba laika pagaidu darba vietas — Liegta iespēja kļūt par štata darbinieku — Darba stāža aprēķināšana — Pierādīšanas pienākums)

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 10. martā
   lietā C-196/02 (Eirinodikeio Athinon lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Vasiliki Nikoloudi pret Organismos Tilepikoinonion Ellados AE
       (1)

   (Sociālā politika - Vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmēji - EK līguma 119. pants (EK līguma 117. līdz 120. pantu aizstāj EKL 136. līdz 143. pants) - Direktīva 75/117/EEK - Vienlīdzīga darba samaksa - Direktīva 76/207/EEK - Vienlīdzīga attieksme - Nepilna darba laika pagaidu darba vietas - Liegta iespēja kļūt par štata darbinieku - Darba stāža aprēķināšana - Pierādīšanas pienākums)
   (2005/C 106/01)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Lietā C-196/02 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Eirinodikeio Athinon [Atinonas miertiesa] (Grieķija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2002. gada 13. maijā un kas Tiesā reģistrēts 2002. gada 27. maijā, tiesvedībā Vasiliki Nikoloudi pret Organismos Tilepikoinonion Ellados AE, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jāns [P. Jann], tiesneši A. Ross [A. Rosas] (referents), A. La Pergola, S. fon Bārs [S. von Bahr] un K. Šīmans [K. Schiemann], ģenerāladvokāte K. Štiksa-Hakla [C. Stix-Hackl], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 10. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Kopienu tiesības, jo īpaši EK līguma 119. pants (EK līguma 117. līdz 120. pantu aizstāj EKL 136. līdz 143. pants) un Padomes 1976. gada 9. februāra Direktīva 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba, profesionālās izglītības un izaugsmes iespējām un darba apstākļiem, jāinterpretē tādējādi, ka tādas normas pastāvēšana un piemērošana kā Organismos Tilepikoinonion Ellados personāla nolikuma 24a. panta 2. punkta a) apakšpunkts, kas paredz, ka tikai apkopējas un tātad tikai sievietes var pieņemt nepilna laika darbā ar līgumu, kas noslēgts uz nenoteiktu laiku, pati par sevi neveido sievietēm nelabvēlīgu tiešu diskrimināciju dzimuma dēļ. Tomēr, sekojoši liedzot darbinieku kategorijām, ko, saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu, kam ir likuma spēks, veido vienīgi sievietes, iespēju tikt ieceltiem par štata darbiniekiem ar atsauci, kas ir šķietami neitrāla attiecībā uz darbinieka dzimumu, veido tiešu diskrimināciju dzimuma dēļ Direktīvas 76/207 nozīmē. Lai nepastāvētu tieša diskriminācija dzimuma dēļ, faktoram, kas raksturo kategoriju, kurai pieder izslēgtais darbinieks, jābūt tādam, kas šo darbinieku nostāda objektīvi atšķirīgā situācijā attiecībā uz iecelšanu par štata darbinieku, salīdzinot ar tiem darbiniekiem, kuriem šāda iespēja ir.

               2)

               Gadījumā, ja premisa, saskaņā ar kuru tikai apkopējām, kas strādā nepilnu darba laiku, tika liegta iespēja kļūt par štata darbiniekiem, izrādītos kļūdaina, un ja daudz lielāku procentu sieviešu nekā vīriešu skāra 1987. gada 27. novembra un 1991. gada 10. maija specifisko koplīgumu normas, tajos noteiktais aizliegums iecelt par štata darbiniekiem pagaidu personālu, kas strādā nepilnu darba laiku, veido netiešu diskrimināciju. Šāda situācija ir pretrunā Direktīvas 76/207 3. pantam, ja vien atšķirīgu attieksmi pret šiem darbiniekiem un darbiniekiem, kas strādā pilnu darba laiku, neattaisno faktori, kam nav nekāda sakara ar diskrimināciju dzimuma dēļ. Valsts tiesai piekrīt pārliecināties, vai tas tā ir.

               3)

               Ja tā skar daudz lielāku procentu darbinieku–sieviešu nekā darbinieku–vīriešu, pilnīga nepilna laika darba izslēgšana, aprēķinot darba stāžu, veido netiešu diskrimināciju dzimuma dēļ, kas ir pretrunā Direktīvai 76/207, ja vien šo izslēgšanu neizskaidro faktori, kas ir objektīvi attaisnoti un kam nav nekāda sakara ar diskrimināciju dzimuma dēļ. Valsts tiesas kompetencē ir novērtēt, vai tas tā ir. Nepilna laika darba proporcionāla ieskaitīšana, veicot šo aprēķināšanu, arī ir pretrunā šai direktīvai, ja vien darba devējs nepierāda, ka to attaisno faktori, kuru objektivitāte ir atkarīga it īpaši no mērķa, kādu vēlas sasniegt, ņemot vērā darba stāža ilgumu, un gadījumā, ja runa ir par iegūtās pieredzes atzīšanu, — no saistības starp veikto pienākumu raksturu un pieredzi, ko šādu pienākumu veikšana dod pēc noteikta nostrādāto stundu skaita.

               4)

               Ja darbinieks apgalvo, ka vienlīdzīgas attieksmes princips ir pārkāpts viņam par sliktu un viņš uzrāda faktus, no kuriem var prezumēt, ka ir notikusi tieša vai netieša diskriminācija, Kopienu tiesības, proti, Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīva 97/80/EK par pierādīšanas pienākumu diskriminācijas gadījumos, kas pamatojas uz dzimumu, jāinterpretē tādējādi, ka atbildētajam ir jāpierāda, ka šis princips nav pārkāpts.

      (1)  OV C 169, 13.07.2002.


title: Lieta C-486/15 P: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 30. novembra spriedums – Eiropas Komisija/Francijas Republika, Orange, Vācijas Federatīvā Republika Apelācija — Valsts atbalsts — Finanšu pasākumi par labu France Télécom — Akcionāra avansa projekts — Publiski Francijas valsts pārstāvju paziņojumi — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Jēdziens “atbalsts” — Jēdziens “ekonomiska priekšrocība” — Informēta privātā ieguldītāja kritērijs — Vispārējās tiesas pienākums norādīt pamatojumu — Pārbaudes tiesā robežas — Apstrīdētā lēmuma sagrozīšana

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/12

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 30. novembra spriedums – Eiropas Komisija/Francijas Republika, Orange, Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-486/15 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Finanšu pasākumi par labu France Télécom - Akcionāra avansa projekts - Publiski Francijas valsts pārstāvju paziņojumi - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Jēdziens “atbalsts” - Jēdziens “ekonomiska priekšrocība” - Informēta privātā ieguldītāja kritērijs - Vispārējās tiesas pienākums norādīt pamatojumu - Pārbaudes tiesā robežas - Apstrīdētā lēmuma sagrozīšana)
   (2017/C 030/12)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Giolito, B. Stromsky, D. Grespan un T. Rusche)

      Pārējie lietas dalībnieki: Francijas Republika (pārstāvji – G. de Bergues, D. Colas un J. Bousin), Orange, agrāk – France Télécom (pārstāvji – S. Hautbourg un S. Cochard-Quesson, advokāti), Vācijas Federatīvā Republika

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus

      (1)  OV C 381, 16.11.2015.


title: Lieta C-139/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 24. martā iesniedza Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) – Mineralquelle Zurzach AG / Hauptzollamt Singen

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 24. martā iesniedza Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) – Mineralquelle Zurzach AG/Hauptzollamt Singen

   (Lieta C-139/14)
   2014/C 194/14
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Baden-Württemberg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Mineralquelle Zurzach AG

      Atbildētāja: Hauptzollamt Singen

      Prejudiciālie jautājumi:

               1.

               vai bezalkoholisks dzēriens, kas sastāv galvenokārt no ūdens, bet kurā ir arī 12 % augļu sulas un papildus cukuram arī vitamīnu maisījums, kas būtiski pārsniedz vitamīnu saturu dabiskajās augļu sulās, ir klasificējams kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 2202 10 00?

               2.

               Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde:
               vai šāda dzēriena gadījumā runa ir par augļu sulu, kas atšķaidīta ar ūdeni, ar TARIC kodu 2202 90 10 11?

               3.

               Ja uz pirmajiem diviem jautājumiem tiek sniegta noliedzoša atbilde:
               vai šāda produkta gadījumā runa ir par preci ar TARIC kodu 2202 90 10 19?


title: Lieta T-351/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. decembra spriedums — Somm /ITSB (Noēnota nojume) (Kopienas preču zīme — Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Noēnota nojume — Absolūti atteikuma pamatojumi — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Atšķirtspējas, kas iegūta izmantošanas rezultātā, neesamība — Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkts)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/32

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. decembra spriedums — Somm/ITSB (Noēnota nojume)
   (Lieta T-351/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Noēnota nojume - Absolūti atteikuma pamatojumi - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Atšķirtspējas, kas iegūta izmantošanas rezultātā, neesamība - Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkts)
   (2009/C 32/61)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Somm Srl, San Mauro Torinese (Itālija) (pārstāvis — M. Ferro, avvocato)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — O. Montalto un P. Bullock)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 28. jūnija lēmumu (lieta R 1653/2006-1) par trīsdimensiju apzīmējuma, kas attēlo noēnotu nojumi, kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Somm Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 283, 24.11.2007.


title: Lieta T-38/17: Vispārējās tiesas 2017. gada 17. jūlija rīkojums – DQ u.c./Parlaments

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/40

         Vispārējās tiesas 2017. gada 17. jūlija rīkojums – DQ u.c./Parlaments
   (Lieta T-38/17) (1)

   (2017/C 293/52)
   Tiesvedības valoda – franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 104, 3.4.2017.