title: Apvienotās lietas C-341/06 P un C-342/06 P: Tiesas (virspalāta) 2008. gada 1. jūlija spriedums — Chronopost SA (C-341/06 P), La Poste (C-342/06 P)/ Union française de l'express (UFEX) , DHL Express (France) SAS , Federal express international (France) SNC , CRIE SA , Eiropas Kopienu Komisija, Francijas Republika (Apelācija — Tiesvedības Pirmās instances tiesā pienācīga norise — Pirmās instances tiesas spriedums — Atcelšana — Lietas nodošana otrreizējai izskatīšanai — Otrais Pirmās instances tiesas spriedums — Iztiesāšanas sastāvs — Valsts atbalsts — Pasta joma — Valsts uzņēmums, kam uzticēta pakalpojuma ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi sniegšana — Loģistikas un tirdzniecības atbalsts meitas sabiedrībai — Meitas sabiedrība, kas nedarbojas rezervētā nozarē — Eksprespasta darbības nodošana šai meitas sabiedrībai — Valsts atbalsta jēdziens — Komisijas lēmums — Atbalsts un nodošana, kas nav uzskatāmi par valsts atbalstu — Pamatojums)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/7

         Tiesas (virspalāta) 2008. gada 1. jūlija spriedums — Chronopost SA (C-341/06 P), La Poste (C-342/06 P)/Union française de l'express (UFEX), DHL Express (France) SAS, Federal express international (France) SNC, CRIE SA, Eiropas Kopienu Komisija, Francijas Republika
   (Apvienotās lietas C-341/06 P un C-342/06 P) (1)

   (Apelācija - Tiesvedības Pirmās instances tiesā pienācīga norise - Pirmās instances tiesas spriedums - Atcelšana - Lietas nodošana otrreizējai izskatīšanai - Otrais Pirmās instances tiesas spriedums - Iztiesāšanas sastāvs - Valsts atbalsts - Pasta joma - Valsts uzņēmums, kam uzticēta pakalpojuma ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi sniegšana - Loģistikas un tirdzniecības atbalsts meitas sabiedrībai - Meitas sabiedrība, kas nedarbojas rezervētā nozarē - Eksprespasta darbības nodošana šai meitas sabiedrībai - “Valsts atbalsta’ jēdziens - Komisijas lēmums - Atbalsts un nodošana, kas nav uzskatāmi par valsts atbalstu - Pamatojums)
   (2008/C 209/09)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Chronopost SA (pārstāvis — D. Berlēns [D. Berlin], avocat) (C-341/06 P), La Poste (pārstāvis — H. Lēmans [H. Lehman], avocat) (C-342/06 P)

      Pretējā puse procesā: Union française de l'express (UFEX), DHL Express (France) SAS, Federal express international (France) SNC, CRIE SA (pārstāvji — Ē. Morgans de Riverī [E. Morgan de Rivery] un Ž. Derenns [J. Derenne], avocats), Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — K. Žiolito [C. Giolito]), Francijas Republika (pārstāvji — Ž. de Bergess [G. de Bergues] un F. Mijons [F. Million])
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2006. gada 7. jūnija spriedumu lietā T-613/97 Ufex u.c./Komisija, ar kuru tika atcelts Komisijas 1997. gada 1. oktobra Lēmums 98/365/EK par Francijas piešķirto atbalstu SFMI-Chronopost daļā, kurā tajā konstatēts, ka nedz loģistikas un tirdzniecības atbalsts, ko La Poste sniegusi savai meitas sabiedrībai SFMI-Chronopost, nedz Postadex nodošana nav uzskatāma par valsts atbalstu SFMI-Chronopost labā — Tiesību uz lietas taisnīgu izskatīšanu pārkāpums Pirmās instances tiesas neobjektivitātes dēļ (iztiesāšanas sastāvs, kurš daļēji ir tāds pats kā iztiesāšanas sastāvs, kas taisīja iepriekš pasludināto, Tiesas atcelto, spriedumu) — Pilnvaru nepareiza izmantošana un EKL 230. un 253. panta pārkāpums — Valsts atbalsta jēdziena un līdz ar to EKL 87. panta pārkāpums
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2006. gada 7. jūnija spriedumu lietā T-613/97 UFEX u.c./Komisija, pirmkārt, tiktāl, ciktāl tajā atcelts Komisijas 1997. gada 1. oktobra Lēmums 98/365/EK par Francijas piešķirto atbalstu SFMI-Chronopost daļā, kurā tajā konstatēts, ka nedz loģistikas un tirdzniecības atbalsts, ko La Poste sniegusi savai meitas sabiedrībai SFMI-Chronopost, nedz Postadex nodošana nav uzskatāma par valsts atbalstu SFMI-Chronopost labā, un, otrkārt, tiktāl ciktāl šajā spriedumā noteikta tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanas kārtība;

               2)

               Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-613/97 celto prasību noraidīt;

               3)

               lietas dalībnieki, kā arī Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 249, 14.10.2006.


title: Lieta T-659/11: Prasība, kas celta 2011. gada 21. decembrī — Komisija/ITSB — European Alliance for Solutions and Innovations ( “EASI European Alliance Solutions Innovations” )

text:
               25.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 58/14

         Prasība, kas celta 2011. gada 21. decembrī — Komisija/ITSB — European Alliance for Solutions and Innovations (“EASI European Alliance Solutions Innovations”)
   (Lieta T-659/11)
   2012/C 58/27
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Berenboom, A. Joachimowicz un M. Isgour, advokāti, J. Samnadda un F. Wilman)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: European Alliance for Solutions and Innovations Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 11. oktobra lēmumu lietā R 1991/2010-4;

               —

               tāpēc atzīt par spēkā neesošu Kopienas preču zīmi Nr. 6112403, ko 2008. gada 17. oktobrī reģistrējusi otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, attiecībā uz 36., 37., 44. un 45. klasi, un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme “EASI European Alliance Solutions Innovations”“dzeltenā, gaiši zilā, zilā krāsā” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 36., 37., 44. un 45. klasē, — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 611240

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: persona, kas lūdz preču zīmi atzīt par spēkā neesošu, savu pieteikumu pamatoja ar absolūtu pamatu, kas paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunktā kopsakarā ar 7. panta 1. punkta c) un h) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: apstrīdētais lēmums pārkāpj Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta h) apakšpunktu saistībā ar Parīzes konvencijas 6.b panta 1. punktu, ciktāl Kopienas preču zīme ir reģistrēta, lai gan tās reģistrācija ietilpst šajās tiesību normās paredzētā aizlieguma piemērošanas jomā. Apstrīdētais lēmums pārkāpj arī 7. panta 1. punkta g) apakšpunktu, ciktāl šāda reģistrācija maldinātu sabiedrību, liekot tai domāt, ka preces un pakalpojumus, attiecībā uz ko reģistrēta šī Kopienas preču zīme, atzinīgi novērtē vai iesaka Eiropas Savienība vai kāda no tās iestādēm


title: Lieta C-323/12: Tiesas (desmitā palāta) 2014. gada 6. februāra spriedums ( Curtea de Apel București (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — E. ON Global Commodities SE , iepriekš E.On Energy Trading SE/Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București — Serviciul de administrare a contribuabililor nerezidenți (Direktīva 79/1072/EEK — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma — Nodokļa maksātāji, kas ir reģistrēti citā dalībvalstī — PVN atmaksāšanas kārtība — Nodokļa maksātāji, kas ir izraudzījušies nodokļu pārstāvi saskaņā ar valsts noteikumiem, kuri ir pieņemti pirms pievienošanās Savienībai — Izslēgšana — Jēdziens “nodokļa maksātājs, kas nav reģistrēts attiecīgajā valstī” — Nosacījums par reģistrācijas neesamību — Nosacījums par preču piegādes vai pakalpojumu sniegšanas neesamību — Elektrības piegāde tirgotājiem, kas ir nodokļa maksātāji — Direktīva 2006/112/EK — 171. pants)

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/7

         Tiesas (desmitā palāta) 2014. gada 6. februāra spriedums (Curtea de Apel București (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — E. ON Global Commodities SE, iepriekš E.On Energy Trading SE/Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București — Serviciul de administrare a contribuabililor nerezidenți

   (Lieta C-323/12) (1)

   (Direktīva 79/1072/EEK - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma - Nodokļa maksātāji, kas ir reģistrēti citā dalībvalstī - PVN atmaksāšanas kārtība - Nodokļa maksātāji, kas ir izraudzījušies nodokļu pārstāvi saskaņā ar valsts noteikumiem, kuri ir pieņemti pirms pievienošanās Savienībai - Izslēgšana - Jēdziens “nodokļa maksātājs, kas nav reģistrēts attiecīgajā valstī” - Nosacījums par reģistrācijas neesamību - Nosacījums par preču piegādes vai pakalpojumu sniegšanas neesamību - Elektrības piegāde tirgotājiem, kas ir nodokļa maksātāji - Direktīva 2006/112/EK - 171. pants)
   2014/C 93/11
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel București

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: E. ON Global Commodities SE, iepriekš E.On Energy Trading SE

      Atbildētājas: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor un Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București — Serviciul de administrare a contribuabililor nerezidenți

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Curtea de Apel Bucuresti — Padomes 1979. gada 6. decembra Astotās direktīvas 79/1072/EEK par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — kārtība pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti attiecīgajā valstī (OV L 331, 11. lpp.), 1., 3., 4. un 6. panta interpretācija — PVN atmaksāšana kādā dalībvalstī tiem nodokļu maksātājiem, kas reģistrēti citā dalībvalstī un kas pirmajā valstī ir izraudzījušies nodokļu pārstāvi atbilstoši valsts tiesību normām, kuras ir piemērojamas pirms šīs valsts iestāšanās Savienībā — Nosacījums par to, ka nodokļu maksātājs nav reģistrējies attiecīgajā dalībvalstī nodokļu atmaksai — Jēdziens “papildu nosacījums” salīdzinājumā ar Direktīvas 79/1072/EEK 3. un 4. pantā paredzētajiem nosacījumiem — Saderīgums, ņemot vērā šīs pašas direktīvas 6. panta noteikumus — Direktīvas 79/1072/EEK 3. un 4. panta tiešā iedarbība

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1979. gada 6. decembra Astotās direktīvas 79/1072/EEK par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — kārtība pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti attiecīgajā valstī, noteikumi, aplūkoti kopā ar Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kas grozīta ar Padomes 2007. gada 20. decembra Direktīvu 2007/75/EK, 38., 171. un 195. pantu, ir interpretējami tādējādi, ka nodokļa maksātājam, kas ir reģistrēts kādā dalībvalstī un kas ir veicis elektrības piegādes tirgotājiem, kuri ir nodokļa maksātāji un kuri ir reģistrēti citā dalībvalstī, ir tiesības atsaukties uz Astoto direktīvu 79/1072 šajā otrajā valstī, lai iegūtu iepriekš samaksātā pievienotās vērtības nodokļa atmaksu. Šīs tiesības neizslēdz tas vien, ka ir izraudzīts nodokļu pārstāvis, kas pievienotās vērtības nodokļa nolūkā ir identificēts šajā pēdējā valstī.

      (1)  OV C 295, 29.9.2012.


title: Lieta T-495/10: Prasība, kas celta 2010. gada 7. oktobrī — Bank Saderat /Padome

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/55

         Prasība, kas celta 2010. gada 7. oktobrī — Bank Saderat/Padome
   (Lieta T-495/10)
   ()
   2010/C 328/85
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bank Saderat plc (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Gadhia, S. Ashley, Solicitors, D. Anderson, QC un R. Blakeley, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes Īstenošanas Regulas (ES) Nr. 668/2010 (1) pielikuma B tabulas 5. punktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes Lēmuma 2010/413/KĀDP (2) II pielikuma B tabulas 7. punktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atzīt Padomes Regulas (EK) Nr. 423/2007 (3) 7. panta 2. punkta d) apakšpunktu par nepiemērojamu attiecībā uz prasītāju; un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā prasītāja lūdz daļēji atcelt Padomes Īstenošanas Regulu Nr. 668/2010 un Padomes Lēmumu 2010/413/KĀDP tiktāl, ciktāl prasītāja ir iekļauta fizisko un juridisko personu, vienību un organizāciju sarakstā, kuru aktīvi un ekonomiskie līdzekļi tiek iesaldēti saskaņā ar šo tiesību normu. Turklāt prasītāja saskaņā ar LESD 277. pantu lūdz atzīt Padomes Regulas (EK) Nr. 423/2007 7. panta 2. punkta d) apakšpunkta nepiemērojamību.
   Pamati un galvenie argumenti, kurus izvirza prasītāja, ir identiski vai līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-492/10 Melli Bank/Padome.

      (1)  Padomes 2010. gada 26. jūlija Īstenošanas Regula (ES) Nr. 668/2010, ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 195, 25. lpp.).

      (2)  Padomes 2010. gada 26. jūlijs Lēmums, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.).

      (3)  Padomes 2007. gada 19. aprīļa Regula (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 103, 1. lpp.).


title: Lieta T-48/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. jūlija spriedums – Euroscript  – Polska /Parlaments Pakalpojumu publisko iepirkumu līgumi — Publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūra — Tulkošanas pakalpojumu sniegšana poļu valodā — Lēmums, ar kuru grozīts lēmums prasītāju ierindot pirmajā vietā izvēlēto pretendentu sarakstā — Galvenā pamatlīguma piešķiršana citam pretendentam — Pieprasījums veikt atkārtotu vērtēšanu — Termiņš — Procedūras apturēšana — Pārskatāmība — Vienlīdzīga attieksme

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/33

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. jūlija spriedums – Euroscript – Polska/Parlaments
   (Lieta T-48/12) (1)

   (Pakalpojumu publisko iepirkumu līgumi - Publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūra - Tulkošanas pakalpojumu sniegšana poļu valodā - Lēmums, ar kuru grozīts lēmums prasītāju ierindot pirmajā vietā izvēlēto pretendentu sarakstā - Galvenā pamatlīguma piešķiršana citam pretendentam - Pieprasījums veikt atkārtotu vērtēšanu - Termiņš - Procedūras apturēšana - Pārskatāmība - Vienlīdzīga attieksme)
   2014/C 292/39
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Euroscript – Polska Sp. z o.o. (Krakova, Polija) (pārstāvis – J.-F. Steichen, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – L. Darie un P. Biström)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Parlamenta 2011. gada 9. decembra lēmumu, ar kuru grozīts 2011. gada 18. oktobra lēmums prasītāju klasificēt izvēlēto pretendentu saraksta pirmajā vietā un publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras PL/2011/EU ietvaros tai piešķirt galveno līgumu par tulkošanas pakalpojumu sniegšanu poļu valodā (OV 2011/S 56–090361), un pakārtoti – prasība atcelt šo publiskā iepirkuma procedūru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Parlamenta 2011. gada 9. decembra lēmumu, ar kuru grozīts 2011. gada 18. oktobra lēmums Euroscript – Polska Sp. z o.o. klasificēt izvēlēto pretendentu saraksta pirmajā vietā un publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras PL/2011/EU ietvaros tai piešķirt galveno līgumu par tulkošanas pakalpojumu sniegšanu poļu valodā (OV 2011/S 56–090361);

               2)

               Parlaments atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 109, 14.4.2012.


title: Lieta T-160/08 P: Vispārējās tiesas 2010. gada 8. jūlija spriedums — Komisija/ Putterie-De-Beukelaer (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Karjeras attīstības ziņojuma atcelšana pirmajā instancē — 2005. gada novērtējums — Piemērojamais tiesiskais regulējums — Sadaļa “Potenciāls” — Novērtējuma procedūra — Atestācijas procedūra)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/32

         Vispārējās tiesas 2010. gada 8. jūlija spriedums — Komisija/Putterie-De-Beukelaer

   (Lieta T-160/08 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Karjeras attīstības ziņojuma atcelšana pirmajā instancē - 2005. gada novērtējums - Piemērojamais tiesiskais regulējums - Sadaļa “Potenciāls” - Novērtējuma procedūra - Atestācijas procedūra)
   2010/C 234/55
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāves — C. Berardis-Kayser un K. Hermann)

      Otrs lietas dalībnieks: Françoise Putterie-De-Beukelaer (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — É. Boigelot, avocat)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 21. februāra spriedumu lietā F-31/07 Putterie-De-Beukelaer/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), ar ko tiek lūgts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 21. februāra spriedumu lietā F-31/07 Putterie-De-Beukelaer/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts),

               2)

               nodot lietu otrreizējai izskatīšanai Eiropas Savienības Civildienesta tiesai,

               3)

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

      (1)  OV C 183, 19.07.2008.


title: Lieta T-1/16: Prasība, kas celta 2016. gada 4. janvārī – Hitachi-LG Data Storage un Hitachi-LG Data Storage Korea/Komisija

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/50

         Prasība, kas celta 2016. gada 4. janvārī – Hitachi-LG Data Storage un Hitachi-LG Data Storage Korea/Komisija
   (Lieta T-1/16)
   (2016/C 098/65)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Hitachi-LG Data Storage, Inc. (Tokija, Japāna) un Hitachi-LG Data Storage Korea, Inc. (Seula, Korejas Republika) (pārstāvji – L. Gyselen un N. Ersbøll, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               samazināt naudas soda summu, kas prasītājām ir uzlikts ar Komisijas 2015. gada 21. oktobra lēmuma lietā AT.39639 – Optiskie diskdziņi 2. panta d) punktu saistībā ar procesu atbilstoši LESD 101. pantam un EEZ līguma 53. pantam, tādējādi atspoguļojot lietas konkrētos apstākļus, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi labas pārvaldības principu un nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, jo tā nav atbildējusi uz prasītāju lūgumu atbilstoši 37. punktam Komisijas 2006. gada Pamatnostādnēs naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (turpmāk tekstā – “Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai”):

                           —

                           Komisijā notiekošajā administratīvajā procesā prasītājas iesniedza Komisijai lūgumu samazināt naudas sodu, ņemot vērā “konkrētus apstākļus” Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai 37. punkta izpratnē. Par lietas izskatīšanu atbildīgā Komisijas darba grupa uz šo lūgumu neatbildēja, un Komisija to neaplūkoja savā lēmumā. Prasītājām ir jāizdara pieņēmums, ka Komisijas dienesti vai nu vispār nav izvērtējuši iesniegto lūgumu, vai ka tie šo izvērtējumu nav darījuši zināmu padomdevējai komitejai un komisāru kolēģijai, lai tās to pārbaudītu. Tādējādi nevar izslēgt, ka, ja tie būtu to izdarījuši, prasītājām galarezultātā uzliktais naudas sods varētu būt zemāks. Līdz ar to Komisija ir pārkāpusi labas pārvaldības principu un nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, jo tā, ņemot vērā lietas konkrētos apstākļus un prasītāju lomu, nav atkāpusies no Pamatnostādnēs naudas soda piemērošanai paredzētās metodoloģijas, lai samazinātu prasītājām uzlikto naudas sodu. “Konkrētie apstākļi” Pamatnostādņu naudas soda piemērošanai 37. punkta izpratnē ir šādi:

                           —

                           prasītājas, kuras lielāko daļu savu ieņēmumu gūst no viena produkta (optiskie diskdziņi), 2014. gadā diversificēja savu uzņēmējdarbību – tas bija gads, ko Komisija izmantoja kā atsauces gadu, lai aprēķinātu Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktā noteikto 10 % maksimālo apmēru;

                           —

                           no sabiedrībām, kurām ir uzlikts naudas sods, vienīgi prasītājas ir apņēmušās turpināt darbību optisko diskdziņu tirgū, un tām uzliktā naudas soda līmenis negatīvi ietekmēs to spēju ilgtspējīgi apkalpot klientus šajā tirgū, un

                           —

                           prasītājas saskaras ar nedrošu finansiālo situāciju un vienlaikus pieliek būtiskas pūles, lai pārvarētu savas finansiālās grūtības.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-527/09: Prasība, kas celta 2009. gada 17. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Igaunijas Republika

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/26

         Prasība, kas celta 2009. gada 17. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-527/09)
   2010/C 63/43
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Braun un E. Randvere)

      Atbildētāja: Igaunijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Direktīvas 2006/43/EK, ar ko paredz gada pārskatu un konsolidēto pārskatu obligātās revīzijas, groza Padomes Direktīvu 78/660/EEK un Padomes Direktīvu 83/349/EEK un atceļ Padomes Direktīvu 84/253/EEK (1) prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Igaunijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Igaunijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesību sistēmā beidzās 2008. gada 29. jūnijā.

      (1)  OV L 157, 87. lpp.


title: Lieta C-646/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 3. decembrī iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 3. decembrī iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

   (Lieta C-646/15)
   (2016/C 048/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements

      Atbildētāji: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar brīvību veikt uzņēmējdarbību vai kapitāla brīvu apriti, vai arī pakalpojumu sniegšanas brīvību ir saderīgi, ja dalībvalsts ievieš un uztur spēkā tiesību normas, piemēram, Taxation of Chargeable Gains Act 1992 [1992. gada likuma par pelņu, kas apliekama ar nodokli] 80. pantu, saskaņā ar kuru nodoklis tiek iekasēts par negūto peļņu no aktīvu vērtības, kas ir iekļauta trasta fondā, ja par trasta pārvaldniekiem jebkurā brīdī kļūst personas, kurām šajā dalībvalstī nav domicils vai parastā dzīvesvieta?

               2)

               Pamatojoties uz pieņēmumu, ka šāda nodokļa iekasēšana ierobežo attiecīgās brīvības īstenošanu, vai šāda iekasēšana ir pamatota saskaņā ar līdzsvarotu nodokļu piemērošanas pilnvaru sadalījumu un vai šāda iekasēšana ir samērīga, ja likumdošanā pilnvarotajiem netiek piešķirta iespēja atlikt nodokļa iekasēšanu vai maksāt pa daļām, kā arī netiek ņemta vērā jebkura turpmākā trasta aktīvu vērtības samazināšanās?

               3)

               Vai ar kādu no pamatbrīvībām ir saistīts tas, ka dalībvalsts iekasē nodokli par negūto kapitāla pieaugumu par trastiem piederošo aktīvu vērtības pieaugumu laikā, kad lielākajai daļai pilnvaroto šajā dalībvalstī vairs nav domicila vai parastās dzīvesvietas?

               4)

               Vai brīvības ierobežojums, ko radījusi šī rezidences maiņas maksa, ir attaisnojams, lai nodrošinātu līdzsvarotu aplikšanas ar nodokļiem pilnvaru sadalījumu apstākļos, kad bija iespējams, ka kapitāla pieauguma nodoklis vēl aizvien varētu tikt piemērots gūtajai peļņai, bet tikai tad, ja nākotnē rodas specifiski apstākļi?

               5)

               Vai samērīgums ir jānosaka ar konkrētās lietas faktiem? Konkrēti, vai šāds ar nodokļu iekasēšanu izveidots ierobežojums ir samērīgs apstākļos, kad:

                           (a)

                           tiesību aktos nav paredzēta iespēja atlikt nodokļa samaksu vai veikt samaksu pa daļām, vai ņemt vērā jebkādu sekojošās trasta aktīvu vērtības samazināšanos pēc rezidences maiņas;

                           (b)

                           konkrētos pārsūdzētā nodokļa aprēķina apstākļos aktīvi tika pārdoti pirms bija jāmaksā nodoklis un nenotika attiecīgo aktīvu vērtības samazināšanās starp trasta pārvietošanas un pārdošanas datumu.


title: Lieta T-245/06: Prasība, kas celta 2006. gada 4. septembrī — Euro-Information pret ITSB ( CYBERGUICHET )

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/26

         Prasība, kas celta 2006. gada 4. septembrī — Euro-Information pret ITSB (“CYBERGUICHET”)
   (Lieta T-245/06)
   (2006/C 261/49)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Européenne de traitement de l'information SAS (Euro-Information), Strasbūra (Francija) (pārstāvji — P. Greffe, A. Jacquet un J. Schouman, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 5. jūlija lēmumu lietā R 67/2006-1, ar kuru noraidīts tās reģistrācijas pieteikums Nr. 4 114 575 Kopienas preču zīmei “CYBERGUICHET” attiecībā uz visām precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 9., 36. un 38. klasē;

               —

               reģistrēt Kopienas preču zīmi “CYBERGUICHET”, reģistrācijas pieteikums Nr. 4 114 575, attiecībā uz visām pieteiktajām precēm un pakalpojumiem.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme: Vārdiska preču zīme “CYBERGUICHET” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 9., 36. un 38. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 114 575);

      Iebildumu nodaļas lēmums: Atteikt reģistrāciju

      Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Prasītāja apgalvo, ka, pretēji tam, ko konstatējusi ITSB Apelāciju padome Apstrīdētajā lēmumā, tās preču zīme esot patvaļīga un tai piemītot pietiekama atšķirtspēja — kā to prasa Padomes Regula Nr. 40/94 (1) — attiecībā uz reģistrācijai pieteiktajām precēm un pakalpojumiem.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.)


title: Lieta T-107/08: Prasība, kas celta 2008. gada 28. februārī — TNC Kazchrome un ENRC Marketing /Padome un Komisija

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/23

         Prasība, kas celta 2008. gada 28. februārī — TNC Kazchrome un ENRC Marketing/Padome un Komisija
   (Lieta T-107/08)
   (2008/C 116/43)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: akciju sabiedrība Transnational Company Kazchrome (TNC Kazchrome), Aktobe (Kazahstāna), ENRC Marketing AG, Kloten (Šveice) (pārstāvji — L. Ruessmann un A. Willems, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto regulu daļā, kurā ir paredzēts piemērot antidempinga pasākumus SiMn, kuru ražo un/vai pārdod prasītājas, importam;

               —

               piespriest Padomei un Komisijai solidāri un pilnībā atlīdzināt prasītājām zaudējumus, tai skaitā procentus par kaitējumu, kas tika nodarīts sakarā ar nepamatotu tiesvedības uzsākšanu, kļūdainiem faktiem un kļūdainu vērtējumu, tai skaitā ar to, ka Komisija pārkāpa Kopienu tiesību pamatprincipus un nelikumīgu Padomes Regulas (EK) Nr. 1420/2007 pieņemšanu;

               —

               piespriest Komisijai un Padomei segt savus, kā arī atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest Komisijai segt savus tiesāšanās izdevumus pašai, kā arī solidāri un pilnībā atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus tiktāl, ciktāl tos nav atlīdzinājusi Padome.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājas, kas ir attiecīgi silīcijmangāna ražotājas un eksportētājas uz Eiropas Savienību, lūdz atcelt Padomes 2007. gada 4. decembra Regulu (EK) Nr. 1420/2007, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas un Kazahstānas izcelsmes silīcijmangāna importam un izbeidz procedūru attiecībā uz Ukrainas izcelsmes silīcijmangāna importu (1).
   Savas prasības atbalstam prasītājas apgalvo, ka atbildētājas pieļāva acīmredzamas kļūdas vērtējumā, pārkāpa Pamatregulu (2) un nenorādīja pamatojumu saskaņā ar EKL 253. pantu, uzsākot antidempinga izmeklēšanu attiecībā uz Kazahstānu, bet to pārtraucot attiecībā uz Indiju, noraidot prasītāju apgalvojumu, saskaņā ar kuru tās darbojās kā vienota ekonomiska vienība, nosakot prasītājiem piemērojamo eksporta cenu, novērtējot to, vai un kādā mērā silīcijmangāna imports no Kazahstānas radīja zaudējumus Kopienas rūpniecībai, apvienojot importu no Kazahstānas ar importu no Ķīnas, lai veiktu minēto novērtēšanu, un izvērtējot Komisijas intereses.
   Turklāt prasītājas apgalvo, ka Kopienu iestādes pārkāpa viņu tiesības tikt uzklausītām un labas pārvaldības, prasītāju leģitīmo interešu aizsardzības, nediskriminācijas un samērīguma principu, jo, cita starpā, prasītājām netika dota pieeja informācijai, uz kuras pamata Kopienu iestādes izdarīja secinājumus, un tika noraidīts prasītāju piedāvātais maksājums.

      (1)  OV 2007 L 317, 5. lpp.

      (2)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1996 L 56, 1. lpp.).


title: Lieta F-2/09: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 24. februāra spriedums — Menghi /ENISA (Civildienests — Pagaidu darbinieki — Atlaišana pārbaudes laika beigās — Psiholoģiska vardarbība)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/57

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 24. februāra spriedums — Menghi/ENISA
   (Lieta F-2/09) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Atlaišana pārbaudes laika beigās - Psiholoģiska vardarbība)
   2010/C 234/104
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Riccardo Achille Menghi, Cagliari (Itālija) (pārstāvis — L. Defalque, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Tīklu un informācijas drošības aģentūra (ENISA) (pārstāvji — E. Maurage, pārstāvis, kam palīdz B. Wägenbaur, avocat)

      Priekšmets

   Lēmuma neapstiprināt prasītāja līgumu pēc pārbaudes laika beigām atcelšana, kā arī lūgums atlīdzināt ciesto mantisko un morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009, 53. lpp.


title: Lieta C-148/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. martā iesniedza Högsta domstolen (Zviedrija) – Riksåklagaren/Zenon Robert Akarsar

text:
               17.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. martā iesniedza Högsta domstolen (Zviedrija) – Riksåklagaren/Zenon Robert Akarsar

   (Lieta C-148/16)
   (2016/C 175/14)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Högsta domstolen

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Riksåklagaren

      Atbildētājs: Zenon Robert Akarsar

      Prejudiciālais jautājums

               1)

               Jautājums ir par Padomes 2002. gada 13. jūnija pamatlēmuma par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (2002/584/TI (1)) interpretāciju.
               Vai dalībvalsts var atteikties izpildīt Eiropas apcietināšanas orderi, kurā ir paredzēta brīvības atņemšanas soda, kas piespriests par vairākiem nodarījumiem, izpilde, ja par vienu no šiem nodarījumiem saskaņā ar izpildes dalībvalsts tiesībām nav paredzēts sods un izsniegšanas dalībvalstī nav iespējas sodu sadalīt?
               Attiecīgā darbība nav kāds no nodarījumiem Pamatlēmuma 2. panta 2. punkta izpratnē, saistībā ar kuriem nevar atsaukties uz priekšnosacījumu par abpusējo sodāmību.

      (1)  OV L 190, 1. lpp.


title: Lieta F-55/08 RENV: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 11. novembra spriedums – Carlo De Nicola /EIB Civildienests — Lietas nodošana atpakaļ Vispārējai tiesai pēc nolēmuma atcelšanas — EIB personāls — Novērtējums — Pārsūdzību izskatīšanas komitejas lēmuma prettiesiskums — Tiesvedības izbeigšana attiecībā uz prasību par zaudējumu atlīdzību

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/33

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 11. novembra spriedums – Carlo De Nicola/EIB
   (Lieta F-55/08 RENV) (1)

   (Civildienests - Lietas nodošana atpakaļ Vispārējai tiesai pēc nolēmuma atcelšanas - EIB personāls - Novērtējums - Pārsūdzību izskatīšanas komitejas lēmuma prettiesiskums - Tiesvedības izbeigšana attiecībā uz prasību par zaudējumu atlīdzību)
   (2014/C 462/46)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis – L. Isola, advokāts)

      Atbildētāja: EIB (pārstāvji – G. Nuvoli un F. Martin, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība daļēji atcelt Pārsūdzību izskatīšanas komitejas lēmumu attiecībā uz prasītāja 2006. gada novērtējumu, un, otrkārt, prasība konstatēt, ka prasītājs ir cietis no psiholoģiskas vardarbības, kā arī noteikt pienākumu atbildētājai izbeigt šādu rīcību un atlīdzināt morālo un materiālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Investīciju bankas Pārsūdzību izskatīšanas komitejas 2007. gada 14. decembra lēmumu;

               2)

               izbeigt tiesvedību lietā par prasījumiem, ar kuriem tika lūgts atcelt 2007. gada 13. jūlija lēmumu nepaaugstināt prasītāju, par prasījumiem, ar kuriem tika lūgts atcelt 2006. gada novērtējuma ziņojumu, un par prasījumiem, ar kuriem tika lūgts atlīdzināt apgalvoto kaitējumu sakarā ar psiholoģisko vardarbību;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               Eiropas Investīciju banka sedz savus, kā arī atlīdzina C. De Nicola tiesāšanās izdevumus lietās F-55/08, T-37/10 P un F-55/08 RENV.

      (1)  OV C 209, 15.8.2008, 73. lpp.


title: Lieta C-346/05: Tiesas (piektā palāta) spriedums 2006. gada 9. novembrī ( Cour du travail de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Monique Chateignier pret Office national de l'emploi ( ONEM ) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — EKL 39. pants, kā arī Regulas (EEK) Nr. 1408/71 3. un 67. pants — Bezdarbnieka pabalsta piešķiršana, kas ir atkarīga no nodarbinātības laika posma pabeigšanas kompetentajā dalībvalstī)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/18

         Tiesas (piektā palāta) spriedums 2006. gada 9. novembrī (Cour du travail de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Monique Chateignier pret Office national de l'emploi (ONEM)
   (Lieta C-346/05) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - EKL 39. pants, kā arī Regulas (EEK) Nr. 1408/71 3. un 67. pants - Bezdarbnieka pabalsta piešķiršana, kas ir atkarīga no nodarbinātības laika posma pabeigšanas kompetentajā dalībvalstī)
   (2006/C 326/36)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour du travail de Liège
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Monique Chateignier

      Atbildētājs: Office national de l'emploi (ONEM)
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour du travail de Liège — EKL 39. panta 2. punkta, kā arī 3. panta 1. punkta un 67. panta 3. punkta interpretācija Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.) — Tiesību akta noteikums, saskaņā ar kuru bezdarbnieka pabalsta piešķiršana Kopienu pilsonim ir atkarīga no nodarbinātības laika posma pabeigšanas dzīvesvietas dalībvalstī, lai gan valsts tiesību akti šādu prasību neparedz nedz attiecībā uz Kopienu pilsoņiem, nedz attiecībā uz trešo valstu pilsoņiem
   Rezolutīvā daļa:
   EKL 39. panta 2. punkts un 3. panta 1. punkts Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, ir interpretējami tādējādi, ka tiem ir pretēji tādi valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem dzīvesvietas dalībvalsts kompetentā iestāde atsaka citas dalībvalsts pilsonim tiesības uz bezdarbnieka pabalstu, pamatojoties uz to, ka pieteikuma par bezdarbnieka pabalsta piešķiršanu iesniegšanas laikā attiecīgā persona minētās dzīvesvietas dalībvalsts teritorijā nebija pabeigusi konkrētu nodarbinātības laika posmu, lai gan no šīs pēdējās minētās dalībvalsts pilsoņiem šāds nosacījums netiek prasīts.

      (1)  OV C 315, 10.12.2005.


title: Lieta C-548/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 30. novembrī iesniedza Landgericht Krefeld (Vācija) — Marc Brogsitter/Fabrication de Montres Normandes Eurl., Karsten Fräßdorf

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 30. novembrī iesniedza Landgericht Krefeld (Vācija) — Marc Brogsitter/Fabrication de Montres Normandes Eurl., Karsten Fräßdorf

   (Lieta C-548/12)
   2013/C 101/11
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Krefeld

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Prasītājs un atbildētājs pretprasībā: Marc Brogsitter

      Atbildētāji un prasītāji pretprasībā: Fabrication de Montres Normandes Eurl., Karsten Fräßdorf

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Regulas [(EK) Nr. 44/2001] par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka prasības pieteikuma iesniedzējs, kurš apgalvo, ka tam esot nodarīts kaitējums tādas citā dalībvalstī reģistrēta līgumpartnera rīcības rezultātā, kas saskaņā ar Vācijas tiesībām uzskatāma par neatļautu darbību un vērtējama kā pret konkurenci vēsta darbība, pret šo līgumpartneri izvirza ar līgumu saistītus prasījumus arī tad, ja tie viņa prasībā ir pamatoti ar deliktu tiesībām?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.).


title: Lieta T-379/10: Prasība, kas celta 2010. gada 8. septembrī — Keramag Keramische Werke u.c./Komisija

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/40

         Prasība, kas celta 2010. gada 8. septembrī — Keramag Keramische Werke u.c./Komisija
   (Lieta T-379/10)
   ()
   2010/C 301/66
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Keramag Keramische Werke AG (Ratingen, Vācija) Koralle Sanitärprodukte GmbH (Vlotho, Vācija); Koninklijke Sphinx BV (Māstrihta, Nīderlande); Allia SAS (Avon, Francija); Produits Céramique de Touraine SA (PCT) (Selles sur Cher, Francija) un Pozzi Ginori SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji — J. Killick, Barrister, P. Lindfelt, jurists, I. Reynolds, Solicitor, un K. Struckmann, jurists)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt, ka prasītājas nav vainojamas pret konkurenci vērstu darbību veikšanā ūdenskrānu tirgū un, ja nepieciešams, atcelt lēmumu tiktāl, ciktāl prasītājas nav vainojamas;

               —

               arī vai pakārtoti samazināt naudas soda apmēru;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               izdot jebkuru rīkojumu, ko tā atzīst par piemērotu lietas apstākļos.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas lūdz atcelt Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmumu C(2010) 4185, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. pantu (lieta COMP/39.092) tiktāl, ciktāl tās ir atzītas par ilgstošas aizliegtas vienošanās vai saskaņotu darbību dalībniecēm vannas istabu iekārtu un ierīču tirgū Vācijā, Austrijā, Itālijā, Francijā, Austrijā un Nīderlandē.
   Prasības pamatojumā prasītājas izvirza septiņus pamatus.
   Pirmkārt, tās apgalvo, ka Komisija nav novērtējusi vai izmeklējusi ekonomiskos apstākļus un tādējādi nav pierādījusi apgalvoto pārkāpumu pret konkurenci vērsto mērķi atbilstoši prasītajiem juridiskajiem kritērijiem. Prasītājas apgalvo, ka Komisija nebija tiesīga pieņemt (kā arī atzīt), ka apspriedēm i) starp personām, kas nav konkurenti, ii) par neekonomisku cenu, ko nemaksā neviens no tirgus dalībniekiem, bija pret konkurenci vērsts mērķis.
   Otrkārt, tās apgalvo, ka Komisija kļūdaini sauc pie atbildības prasītājas par pārkāpumu ūdenskrānu tirgū, ņemot vērā pirmo pamatu un to, ka prasītājas neražo ūdenskrānus.
   Treškārt, prasītājas apgalvo, ka Komisija nav pierādījusi apgalvotā pārkāpuma faktu atbilstoši prasītajiem juridiskajiem kritērijiem, it īpaši tāpēc, ka tās veiktā pierādījumu analīze par Franciju, Itāliju un saistībā ar Keramag Keramische Werke Aktiengesellschaft Vācijā bija kļūdaina.
   Ceturtkārt, tās apgalvo, ka Komisijai nebija intereses atzīt pārkāpuma izdarīšanu Nīderlandē, jo tam bija iestājies noilgums.
   Piektkārt, prasītājas apgalvo, ka Komisija:

               i)

               paziņojumā par iebildumiem neatbilstoši norādīja savus iebildumus;

               ii)

               nesavāca un nenorādīja nozīmīgus un, iespējams, attaisnojošus pierādījumus.

         Šie procesuālie pārkāpumi, pēc prasītāju domām, aizskāra to tiesības uz aizstāvību.
   Sestkārt, prasītājas apgalvo, ka šīs lietas izmeklēšana bija selektīva un patvaļīga, ņemot vērā to, ka vairāki uzņēmumi, kas esot piedalījušies, kā tiek apgalvots, nelikumīgajās sapulcēs un apspriedēs, netika saukti pie atbildības.
   Septītkārt, tās apgalvo, ka naudas sods bija nepamatoti un nesamērīgi liels, it īpaši tāpēc, ka vienošanās netika īstenota vai neradīja nekādas sekas tirgū. Tāpēc prasītājas lūdz tiesu izmantot tās neierobežoto jurisdikciju saskaņā ar LESD 261. pantu, lai samazinātu naudas soda apmēru.


title: Lieta T-201/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 16. marta spriedums – The Body Shop International/ITSB – Spa Monopole (“SPA WISDOM”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “SPA WISDOM” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Beniluksa vārdiska preču zīme “SPA” — Relatīvi atteikuma pamati — Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/35

         Vispārējās tiesas 2016. gada 16. marta spriedums – The Body Shop International/ITSB – Spa Monopole (“SPA WISDOM”)
   (Lieta T-201/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SPA WISDOM” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Beniluksa vārdiska preču zīme “SPA” - Relatīvi atteikuma pamati - Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   (2016/C 156/45)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Body Shop International plc (Littlehampton, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – I. Vernimme, H. Viaene, S. Vandewynckel un D. Gillet, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Beļģija) (pārstāvji – E. Cornu un E. De Gryse, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 16. janvāra lēmumu lietā R 1516/2012–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp The Body Shop International plc un Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               The Body Shop International plc atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 235, 21.7.2014.


title: Lieta C-220/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 11. maijā iesniedza Verwaltungsgericht Hannover (Vācija) — Andreas Ingemar Thiele Meneses/Region Hannover

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 11. maijā iesniedza Verwaltungsgericht Hannover (Vācija) — Andreas Ingemar Thiele Meneses/Region Hannover

   (Lieta C-220/12)
   2012/C 287/29
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Hannover

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Andreas Ingemar Thiele Meneses

      Atbildētājs: Region Hannover

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ar LESD 20. un 21. pantu Savienības pilsonim piešķirtajai pārvietošanās un uzturēšanās brīvībai ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram Vācijas pilsoņiem, kuru pastāvīgā dzīvesvieta atrodas ārpus Vācijas Federatīvās Republikas, atbalsts izglītībai mācībām kādā citā Eiropas Savienības dalībvalstī esošā izglītības iestādē var tikt piešķirts tikai tad, ja šī izglītības iestāde atrodas pastāvīgās dzīvesvietas valstī vai tās kaimiņvalstī un turklāt šī atbalsta piešķiršanu pamato īpaši konkrētā gadījuma apstākļi?


title: Lieta T-458/16: Prasība, kas celta 2016. gada 28. jūlijā – Acquafarm/Komisija

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/47

         Prasība, kas celta 2016. gada 28. jūlijā – Acquafarm/Komisija
   (Lieta T-458/16)
   (2016/C 419/63)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Acquafarm, SL (Huelva, Spānija) (pārstāvis – A. Pérez Moreno, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu nospriest atlīdzināt tai zaudējumus, kas radušies nesaskaņotas administratīvās rīcības dēļ saistībā ar Gibraleón (Huelva) [Gibraleonā (Velva)] esošo akvakultūras objektu, būtiski aizskarot tiesisko paļāvību, kas šim uzņēmumam esot radusies tāpēc, ka ir ticis piešķirts atbalsts akvakultūras projekta īstenošanai, kamēr vienlaikus Eiropas Savienība šo projektu padarīja nedzīvotspējīgu, ieviešot aizliegumu eksportēt tās sugas dzīvniekus, kuras audzēšanai ir paredzēts minētais objekts.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja šajā lietā ir uzņēmums, kas nodarbojas ar izpēti, inovācijām un rūpniecības attīstību akvakultūras jomā un kas tika dibināts 2004. gadā nolūkā īstenot Cherax Cuadricarinatus (Austrālijas vēzis) sugas vēžveidīgo audzēšanas un tirgošanas projektu. Šim projektam tika piešķirts atbilstošs Eiropas Savienības atbalsts saskaņā ar Komisijas 2007. gada 26. marta Regulas (EK) Nr. 498/2007, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus par to, kā īstenot Padomes Regulu (EK) Nr. 1198/2006 par Eiropas Zivsaimniecības fondu (OV 2007, L 120, 1. lpp.), noteikumiem.
   Savas prasības atbalstam prasītāja norāda uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 340. pantu un, atsaucei, Spānijas Administratīvās atbildības likumu, kā noteikts Konstitūcijas 106. pantā un 1992. gada 26. novembra Likuma 30/92 par valsts pārvaldes juridisko noregulējumu un kopējo administratīvo procedūru 139. un nākamajos pantos.
   Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka:

               —

               saņemtais atbalsts ir ticis virzīt, lai finansētu darbus akvakultūras nozarē, jo nekad nav bijis nekādu šķēršļu nedz ar šo atbalstu finansētā projekta īstenošanai, nedz arī veiktajiem ieguldījumiem;

               —

               kad projekts jau bija galīgajā īstenošanas posmā, uzņēmums saņēma paziņojumu no Austrālijas par to, ka nav iespējams importēt attiecīgo sugu dzīvniekus Eiropas Savienībā, ņemot vērā Komisijas 2008. gada 12. decembra Regulas (EK) Nr. 1251/2008, ar ko īsteno Padomes Direktīvu 2006/88/EK attiecībā uz nosacījumiem un sertifikācijas prasībām par akvakultūras dzīvnieku un to produktu laišanu tirgū un importu Kopienā un nosaka pārnēsātājsugu sarakstu (OV 2008, L 333, 41. lpp.), noteikumus;

               —

               šajos apstākļos uzņēmumam, kā par to liecina iesniegtie pierādījumi, vairākos veidos ir ticis radīts kaitējums, kas kopumā ir novērtēts 5 miljonu euro apmērā.


title: Lieta C-315/09: Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 25. marta rīkojums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/27

         Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 25. marta rīkojums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-315/09) (1)

   2010/C 179/44

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 256, 24.10.2009.


title: Lieta C-610/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 27. decembrī iesniedza Verwaltungsgericht Giessen (Vācija) — Johannes Peter/Bundeseisenbahnvermögen

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 27. decembrī iesniedza Verwaltungsgericht Giessen (Vācija) — Johannes Peter/Bundeseisenbahnvermögen

   (Lieta C-610/12)
   2013/C 101/17
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Giessen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Johannes Peter

      Atbildētājs: Bundeseisenbahnvermögen

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvai 2000/78/EK (1) atbilst tas, ka jau agrāk konstatētas atšķirīgas attieksmes pret laulībā dzīvojošiem un reģistrētās partnerattiecībās dzīvojošiem ierēdņiem gadījumā tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi saistībā ar atalgojuma tiesisko regulējumu atbilstoši Vācijas Federatīvajā Republikā spēkā esošajiem konstitucionālo tiesību principiem tiek atzītas tikai no tā budžeta gada sākuma, kurā ierēdnis pirmo reizi ir prasījis savu darba devēju civildienestā atzīt šīs tiesības?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, OV L 303, 16. lpp.


title: Apvienotās lietas no T-200/07 līdz T-202/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. novembra spriedums — Agencja Wydawnicza Technopol /ITSB ( 222 , 333 un 555 ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdisku preču zīmju 222 , 333 un 555 reģistrācijas pieteikumi — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/23

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. novembra spriedums — Agencja Wydawnicza Technopol/ITSB (“222”, “333” un “555”)
   (Apvienotās lietas no T-200/07 līdz T-202/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdisku preču zīmju “222”, “333” un “555” reģistrācijas pieteikumi - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   2010/C 11/43
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Agencja Wydawnicza Technopol sp. Z o.o., Częstochowa (Polija) (pārstāve — D. Rzążewska, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — O. Montalto un K. Zajfert)

      Priekšmets

   Par trim prasībām par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 22. marta lēmumiem lietās R 1276/2006-4, R 1277/2006-4 un R 1278/2006-4 attiecībā uz pieteikumiem vārdiskas preču zīmes “222”, “333” un “555” reģistrēt kā Kopienas preču zīmes

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 183, 04.08.2007.


title: Lieta T-294/10: Prasība, kas celta 2010. gada 30. jūnijā — CBp Carbon Industries /ITSB

text:
               25.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/17

         Prasība, kas celta 2010. gada 30. jūnijā — CBp Carbon Industries/ITSB
   (Lieta T-294/10)
   ()
   2010/C 260/23
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CBp Carbon Industries, Inc. (Ņujorka, ASV) (pārstāvji — J. Fish, Solicitor un S. Malynicz, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 21. aprīļa lēmumu lietā R 1361/2009-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “CARBON GREEN” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 17. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 973531

      Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: sava pieteikuma pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus.
   Sava pirmā pamata ietvaros prasītāja norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts, jo Apelāciju padome esot pieļāvusi kļūdu, novērtējot attiecīgās vārdiskās preču zīmes atšķirtspēju attiecībā uz atbilstošajām precēm.
   Sava otrā pamata ietvaros prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts, jo Apelāciju padome (i) esot pieļāvusi kļūdu attiecībā uz attiecīgās preču zīmes nozīmi un sintaksi, tāpat arī attiecībā uz tās spēju būt attiecīgās preces nepastarpināti un tieši aprakstošam apzīmējumam; (ii) no vienas puses, esot pamatoti secinājusi, ka konkrētā sabiedrības daļa esot specializēta, tomēr, no otras puses, pēc savas iniciatīvas neesot konstatējusi faktus, kas liecinātu, ka preču zīme minētās sabiedrības daļas uztverē esot aprakstoša; un (iii), pamatojoties uz pierādījumiem, neesot konstatējusi, ka attiecīgajā specializētajā jomā pastāvot saprātīga iespēja, ka citi tirgus dalībnieki varētu vēlēties izmantot apzīmējumu nākotnē.


title: Lieta T-338/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Centro Europa 7 srl iesniedza 2004. gada 11. augustā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/52

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Centro Europa 7 srl iesniedza 2004. gada 11. augustā
   (Lieta T-338/04)
   (2004/C 262/96)
   tiesvedības valoda - itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004.gada 11. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Centro Europa 7 srl, kuru pārstāv Vittorio Ripa di Meana un Roberto Mastroianni, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Centro Europa 7 srl prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Lēmumu ar ko tiek pārtrauktas procesuālās darbības attiecībā uz Centro Europa 7 srl 2001. gada 18. oktobra sūdzību, un kas prasītajam paziņots ar Konkurences ĢD direktora Menshing kunga 2004. gada 4. jūnija vēstuli, kas pa faksu saņemta 2004. gada 9. jūnijā (Nr. D (2004)471);

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Centro Europa 7 srl 1999. gada jūlijā piedalījās konkursā, ko organizēja Itālija, par privāto zemes analogās televīzijas apraides licenču piešķiršanu, kā rezultātā prasītajam tika piešķirts līgums uz sešiem gadiem par nešifrētu pārraidi, pagarināms un nākamiem sešiem gadiem. Tomēr Centro Europa 7 srl vēl joprojām nav varējis uzsākt nešifrētās pārraides, jo tam joprojām nav piešķirtas frekvences, kas tam saskaņā ar līgumu pienāktos. Nacionālā frekvenču plāna ieviešana, kas būtu saskaņā ar tiesiskās paļāvības principu attiecībā uz Centro Europa 7 srl, nav veikta, jo, saskaņa ar Itālijas spēkā esošo likumdošanu, frekvences pieder televīzijas sabiedrībām, kas nav saņēmušas iepriekšminētās licences un ir tiesīgas turpināt darboties saskaņā ar “Pārejas noteikumiem”, kas ieviesti ar 1997. gada Likumu Nr. 249. Un tā kā Mediaset (Retequattro) grupas trešais tīkls turpina darboties, ir neiespējami atbrīvot nepieciešamās frekvences, lai ļautu Centro Europa 7 srl veikt pārraides saskaņā ar saņemto apraides licenci.
   Šī prasība ir celta pret lēmumu pārtraukt procesuālās darbības saistībā ar par konkurences izkropļošanu iepriekšminētās situācijas dēļ un par prasību Komisijai veikt darbības saskaņā ar EKL 86. panta 3. punktu par pasākumiem uzņēmuma RTI labā attiecībā uz kuru Itālijas likumdošanā paredzētas īpašas tiesības.
   Savas prasības Centro Europa 7 srl pamato ar EKL 82. un 86. panta pārkāpumu un pienākuma sniegt pamatojumu nepildīšanu, jo atbildētāja:

               —

               nav veikusi attiecīgās sūdzības pārbaudi, jo tā nav atbildējusi uz galveno sūdzības jautājumu par diskrimināciju attiecībā uz piekļuvi tirgum, ko cietis Centro Europa 7 srl;

               —

               pieņemot apstrīdēto lēmumu tā nav ņēmusi vērā, ka ar Itālijas iestāžu pieņemtajiem vai nepieņemtajiem pasākumiem, kas izslēdza Centro Europa 7 srl no televīzijas apraides tirgus, ir stiprinājusi operatora RTI dominējošo stāvokli;

               —

               tā nav ņēmusi vērā 2004. gada Likuma Nr. 112 spēkā stāšanās sekas attiecībā uz Centro Europa 7 srl stāvokli. Šajā sakarā Centro Europa 7 srl atsaucas arī uz labas pārvaldības principa, kas ir kodificēts Pamattiesību hartas 47. pantā, pārkāpumu.


title: lieta T-451/04: Prasība sakarā ar bezdarbību pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Mediocurso - Estabelecimento de Ensino Particular, S.A. iesniedza 2004. gada 18. novembrī

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/32

         Prasība sakarā ar bezdarbību pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Mediocurso - Estabelecimento de Ensino Particular, S.A. iesniedza 2004. gada 18. novembrī
   (lieta T-451/04)
   (2005/C 19/68)
   tiesvedības valoda - portugāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 18. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība sakarā ar bezdarbību pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Mediocurso - Estabelecimento de Ensino Particular, S.A., Lisabona (Portugāle), kuru pārstāv Carlos Botelho Moniz un Eduardo Maia Cadete, advokāti, kas norādīja adresi Lisabonā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, pārkāpjot EKL 233. pantā noteikto kārtību, Eiropas Kopienu Komisija nav izpildījusi Eiropas Kopienu Tiesas 2000. gada 21. septembra spriedumu lietā C-462/98 P Mediocurso/Komisija;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja pamato savu prasījumu ar to, ka Komisija nav veikusi nepieciešamos pasākumus, lai izpildītu Eiropas Kopienu Tiesas 2000. gada 21. septembra spriedumu lietā C-462/98 P Mediocurso/Komisija.
   Lai gan ir pagājuši vairāk nekā 50 mēneši kopš sprieduma pasludināšanas, Komisija nav veikusi pasākumus, kas nepieciešami šī spriedumu izpildīšanai, proti, pieņemtu lēmumu par prasītājas lūgumiem veikt nesamaksāto maksājumu samaksu.
   Kaut gan ar prasītājas 2004. gada 19. jūlija vēstuli Komisijai tika lūgts rīkoties, Komisija ar 2004. gada 31. augusta vēstuli tikai atbildēja, ka tās dienesti pieņems jaunus lēmumus, cik vien ātri iespējams. Pēc prasītājas domām, šī atbilde ir tikai pagaidu paziņojums un nav pasākums iepriekšminētā sprieduma izpildīšanai.
   Pārkāpjot EKL 232. pantu, Komisija nav rīkojusies, ko tādējādi Tiesa var konstatēt saskaņā ar EKL 232. panta pirmo punktu.


title: Lieta C-221/13: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 15. oktobra spriedums ( Tribunale ordinario di Trento (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Teresa Mascellani / Ministero della Giustizia Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 97/81/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par nepilna darba laika darbu — Nepilna darba laika darba līguma pārveidošana par pilna darba laika darba līgumu bez darbinieka piekrišanas

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/6

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 15. oktobra spriedums (Tribunale ordinario di Trento (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Teresa Mascellani/Ministero della Giustizia

   (Lieta C-221/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 97/81/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par nepilna darba laika darbu - Nepilna darba laika darba līguma pārveidošana par pilna darba laika darba līgumu bez darbinieka piekrišanas)
   (2014/C 462/09)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale ordinario di Trento

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Teresa Mascellani

      Atbildētājs: Ministero della Giustizia

      Rezolutīvā daļa:

   1997. gada 6. jūnijā noslēgtais Pamatnolīgums par nepilna darba laika darbu, kas ietverts Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu pielikumā, it īpaši tā 5. klauzulas 2. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamatlietā izskatāmie tam pretrunā nav tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru tiek noteikta iespēja darba devējam pārveidot nepilna darba laika darba līgumu par pilna darba laika darba līgumu bez attiecīgā darbinieka piekrišanas.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta C-75/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (sestā palāta) 2009. gada 19. novembra rīkojumu lietā T-40/08 European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) /Eiropas Kopienu Komisija 2010. gada 9. februārī iesniedza European Renewable Energies Federation ASBL (EREF)

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/21

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (sestā palāta) 2009. gada 19. novembra rīkojumu lietā T-40/08 European Renewable Energies Federation ASBL (EREF)/Eiropas Kopienu Komisija 2010. gada 9. februārī iesniedza European Renewable Energies Federation ASBL (EREF)

   (Lieta C-75/10 P)
   2010/C 113/33
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) (pārstāvis — J. Kuhbier, Rechtsanwalt)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu Pirmās instances tiesas (turpmāk tekstā — “PIT”) 2009. gada 19. novembra rīkojumu lietā T-40/08 EREF/Eiropas Kopienu Komisija;

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējās tiesas sestajai palātai pārskatīšanai;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies apelācijas tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesu atzīt par spēkā neesošu PIT 2009. gada 19. novembra rīkojumu lietā T-40/08 un nodot to atpakaļ Vispārējai tiesai pārskatīšanai.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apstrīd PIT secinājumu, ka tās juriste Fouquet neesot varējusi to pārstāvēt PIT, un ka līdz ar to tās pieteikums bijis nepieņemams.
   PIT uzskata, ka, tā kā Fouquet tika iecelta par EREF direktori 2004. gada 29. jūnijā, viņu nevarēja ilgāk uzskatīt par neatkarīgu trešo personu. Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Fouquet neesot bijusi formāli iecelta par EREF direktori — saskaņā ar Beļģijas tiesisko regulējumu šādai iecelšanai būtu bijusi nepieciešama oficiāla reģistrācija Beļģijas kompetentajās iestādēs. Fouquet direktores statuss EREF esot bijis tikai nomināls vai ļoti ierobežotā mērā — saistīts par pārstāvības pilnvarām.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja arī apgalvo, ka ja pat tiek pieņemts, ka Fouquet direktores amats esot bijis formāla rakstura, PIT esot nepareizi piemērojusi kritērijus, novērtējot jurista kā neatkarīgas trešās personas statusu. Tiek apgalvots, ka PIT ir maldījusies gan par EREF pārstāves tiesā tiesisko situāciju, gan par patieso darbu un pienākumu pārdali starp Fouquet un EREF. Atbilstoši Vācijas tiesiskajam regulējumam Fouquet direktores amats EREF viņai būtu ļāvis pārstāvēt apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesā.


title: Lieta T-377/08 P: Vispārējās tiesas 2009. gada 9. decembra spriedums — Komisija/ Birkhoff (Apelācijas sūdzība — Civildienests — Ierēdņi — Sociālais nodrošinājums — Veselības apdrošināšana — Ārstniecības izdevumu atlīdzība — Lēmuma, ar kuru atteikta invalīdu ratiņu iegādes izmaksu atlīdzībai vajadzīgā iepriekšējā atļauja, atcelšana pirmajā instancē — Pierādījuma sagrozīšana)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/49

         Vispārējās tiesas 2009. gada 9. decembra spriedums — Komisija/Birkhoff

   (Lieta T-377/08 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Civildienests - Ierēdņi - Sociālais nodrošinājums - Veselības apdrošināšana - Ārstniecības izdevumu atlīdzība - Lēmuma, ar kuru atteikta invalīdu ratiņu iegādes izmaksu atlīdzībai vajadzīgā iepriekšējā atļauja, atcelšana pirmajā instancē - Pierādījuma sagrozīšana)
   2010/C 24/86
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers)

      Pretējā puse procesā: Gerhard Birkhoff, Weitnau (Vācija) (pārstāve — C. Inzillo, advokāte)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 8. jūlija spriedumu lietā F-76/07 Birkhoff/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), kurā lūgts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 8. jūlija spriedumu lietā F-76/07 Birkhoff/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts);

               2)

               atcelt norēķinu centra 2006. gada 8. novembra lēmumu;

               3)

               Gerhard Birkhoff un Eiropas Komisija sedz savus šajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus paši;

               4)

               Komisija atlīdzina visus pirmajā instancē radušos izdevumus.

      (1)  OV C 327, 20.12.2008.


title: Lieta F-23/13: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 1. augusta rīkojums – Mario Animali u.c./Eiropas Komisija Civildienests – Ierēdņi – Pensijas – Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts – Pensijas tiesību, kas iegūtas citās pensiju sistēmās, pārnešana uz Savienības pensiju sistēmu – Lēmums, ar kuru ir atzīti izdienas gadi, piemērojot jaunos Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta VĪN – Reglamenta 81. pants – Acīmredzami nepamatota prasība

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/44

      Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 1. augusta rīkojums – Mario Animali u.c./Eiropas Komisija
      (Lieta F-23/13) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts - Pensijas tiesību, kas iegūtas citās pensiju sistēmās, pārnešana uz Savienības pensiju sistēmu - Lēmums, ar kuru ir atzīti izdienas gadi, piemērojot jaunos Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta VĪN - Reglamenta 81. pants - Acīmredzami nepamatota prasība)
      (2016/C 364/55)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Mario Animali u.c. (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats, vēlāk D. de Abreu Caldas un J.-N. Louis, avocats un visbeidzot J.-N. Louis, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji C. Ehrbar un M. G. Gattinara, vēlāk J. Currall un G. Gattinara un visbeidzot G. Gattinara)

         Priekšmets

      Prasība atcelt lēmumu, ar kuru galīgais izdienas gadu aprēķins, lai pārnestu prasītāju pensijas tiesības uz Savienības pensiju sistēmu, notiek atbilstoši jaunajiem Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta VĪN

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu,

                  2)

                  katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 156, 1.6.2013., 55. lpp.


title: Lieta T-101/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 14. novembra spriedums — Castell des Remei /ITSB — Bodegas Roda ( Castell del Remei ODA ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes Castell del Remei ODA reģistrācijas pieteikums — Starptautiska agrāka vārdiska preču zīme RODA un valsts agrākas vārdiskas preču zīmes RODA , RODA I , RODA II un BODEGAS RODA — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas Nr. 40/94 (EK) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/38

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 14. novembra spriedums — Castell des Remei/ITSB — Bodegas Roda (“Castell del Remei ODA”)
   (Lieta T-101/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Castell del Remei ODA’ reģistrācijas pieteikums - Starptautiska agrāka vārdiska preču zīme “RODA’ un valsts agrākas vārdiskas preču zīmes “RODA’, “RODA I’, “RODA II’ un “BODEGAS RODA’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 40/94 (EK) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2007/C 315/71)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Castell des Remei, SL, Castell del Remei (Spānija) (pārstāvji — F. de Vissher, E. Cornu, D. Moreau, J. Grau Mora, A. Angulo Lafora, M. Ferrándiz Avendaño, M. Baylos Morales un A. Velázquez Ibáñez, avoats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. García Murillo)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Bodegas Roda, SA, La Rioja (Spānija) (pārstāvji — M. López Camba, B. García Peces un J. Grimau Muñoz, avocats)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 17. janvāra spriedumu (lieta R 263/2005-1) attiecībā uz iebildumu procesu starp Bodegas Roda, SA un Castell del Remei, SL.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 121, 20.5.2006.


title: Lieta T-116/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 24. septembra spriedums — Oakley /ITSB Venticinque ( O STORE ) (Kopienas preču zīme — Atzīšanas par spēkā neesošu process — Kopienas vārdiska preču zīme O STORE — Valsts agrāka vārdiska preču zīme THE O STORE — Mazumtirdzniecībā sniedzamo pakalpojumu salīdzināšana ar atbilstošajām precēm — Relatīvs atteikuma pamatojums — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pieteikums par grozīšanu, ko iesniegusi persona, kas iestājusies lietā — Pirmās instances tiesas Reglamenta 134. panta 3. punkts)

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/36

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 24. septembra spriedums — Oakley/ITSB Venticinque (“O STORE”)
   (Lieta T-116/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Atzīšanas par spēkā neesošu process - Kopienas vārdiska preču zīme “O STORE’ - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “THE O STORE’ - Mazumtirdzniecībā sniedzamo pakalpojumu salīdzināšana ar atbilstošajām precēm - Relatīvs atteikuma pamatojums - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pieteikums par grozīšanu, ko iesniegusi persona, kas iestājusies lietā - Pirmās instances tiesas Reglamenta 134. panta 3. punkts)
   (2008/C 285/64)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Oakley, Inc. Vanaikona [One Icon], Fūsilranča [Foothill Ranch] (Amerikas Savienotās Valstis), (pārstāvji — M. Huts-Dīrigs [M. Huth-Dierig] un M. Nentvigs [M. Nentwig], advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Foliards-Mongirāls [A. Folliard-Monguiral])

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Venticinque Ltd, Hailshama [Hailsham], Īstsaseksa [East Sussex] (Apvienotā Karaliste), (pārstāvis — D. Kaneva [D. Caneva], advokāts
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 17. janvāra lēmumu apvienotajās lietās R 682/2004-1 un R 685/2004-1 attiecībā uz atzīšanas par spēkā neesošu procesu starp Venticinque Ltd un Oakley, Inc.

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Oakley, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus, izņemot tos, kas radušies personai, kas iestājusies lietā;

               3)

               Venticinque Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 154, 1.7.2006.


title: Lieta F-26/10: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 28. septembra spriedums — AZ /Komisija (Civildienests — Paaugstināšana amatā — 2009. gada paaugstināšanas amatā procedūra — Spēja strādāt trešajā valodā — Disciplinārlietas esamība — Izslēgšana no paaugstināšanas amatā procedūras)

text:
               10.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 362/23

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 28. septembra spriedums — AZ/Komisija
   (Lieta F-26/10) (1)

   (Civildienests - Paaugstināšana amatā - 2009. gada paaugstināšanas amatā procedūra - Spēja strādāt trešajā valodā - Disciplinārlietas esamība - Izslēgšana no paaugstināšanas amatā procedūras)
   2011/C 362/39
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AZ (Tjonvila, Francija) (pārstāves — L. Levi un M. Vandenbussche, advokātes)

      Atbildētāja: Komisija (pārstāvji — D. Martin un J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu par prasītāja izslēgšanu no 2009. gada paaugstināšanas amatā procedūras un piespriest Komisijai samaksāt viņam naudas summu morālā kaitējuma atlīdzināšanai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               AZ atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 179, 03.07.2010., 58. lpp.


title: Lieta C-364/06: Tiesas (sestā palāta) spriedums 2007. gada 24. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2002/15/EK — Darba laika organizēšana personām, kas ir autotransporta apkalpes locekļi — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/5

         Tiesas (sestā palāta) spriedums 2007. gada 24. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-364/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2002/15/EK - Darba laika organizēšana personām, kas ir autotransporta apkalpes locekļi - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2007/C 155/08)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — N. Yerrell)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Pasākumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 11. marta Direktīvas 2002/15/EK par darba laika organizēšanu personām, kas ir autotransporta apkalpes locekļi (OV L 80, 35. lpp.) prasības, neveikšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 11. marta Direktīvas 2002/15/EK par darba laika organizēšanu personām, kas ir autotransporta apkalpes locekļi prasības, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 249, 14.10.2006.


title: Lieta C-377/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 26. jūlijā iesniedza Tribunalul Dolj (Rumānija) — Adrian Băilă/Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Craiova, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 26. jūlijā iesniedza Tribunalul Dolj (Rumānija) — Adrian Băilă/Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Craiova, Administrația Fondului pentru Mediu

   (Lieta C-377/10)
   ()
   2010/C 274/17
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Dolj

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Adrian Băilă

      Atbildētājs: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Craiova, Administrația Fondului pentru Mediu

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 110. panta pirmā daļa (bijušais EKL 90. pants) ir interpretējama tādējādi, ka dalībvalstij ir aizliegts ievest tādu nodokli, kuram ir tādas iezīmes, kādas ir raksturīgas dabas resursu nodoklim, kas tiek regulēts ar valdības steidzamības kārtībā pieņemto Dekrētu Nr. 50/2008, kurā grozījumi izdarīti ar valdības steidzamības kārtībā pieņemto Dekrētu Nr. 218/2008, no kura ir atbrīvoti M 1 kategorijas transportlīdzekļi, kuri atbilst Euro 4 emisiju standartam un kuru cilindru darba tilpums nepārsniedz 2 000 cm3, kā arī visi N 1 kategorijas transportlīdzekļi, kas atbilst Euro 4 emisiju standartam un kas pirmoreiz reģistrēti Rumānijā vai citā Eiropas Savienības dalībvalstī laika posmā no 2008. gada 15. decembra līdz 2009. gada 31. decembrim, bet kuru piemēro līdzīgiem vai konkurējošiem lietotiem transportlīdzekļiem no citām Eiropas Savienības dalībvalstīm, kuri ir reģistrēti pirms 2008. gada 15. decembra, jo var izrādīties, ka šis nodoklis ir iekšējais nodoklis, kas tiek piemērots citu dalībvalstu izcelsmes precēm un kas, salīdzinot ar vietējiem ražojumiem piemērotajiem nodokļiem, var izrādīties netieši diskriminējošs un tāds ar kuru tiek aizsargāta jaunu vietējo transportlīdzekļu ražošana?

               2)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 110. panta pirmā daļa (bijušais EKL 90. pants) ir interpretējama tādējādi, ka dalībvalstij ir aizliegts ieviest tādu nodokli, kuram ir tādas iezīmes, kādas ir raksturīgas dabas resursu nodoklim, kas tiek regulēts ar valdības steidzamības kārtībā pieņemto Dekrētu Nr. 50/2008, kurā grozījumi izdarīti ar valdības steidzamības kārtībā pieņemto Dekrētu Nr. 218/2008, no kura ir atbrīvoti M 1 kategorijas transportlīdzekļi, kuri atbilst Euro 4 emisiju standartam un kuru cilindru darba tilpums nepārsniedz 2 000 cm3, kā arī visi N 1 kategorijas transportlīdzekļi, kas atbilst Euro 4 emisiju standartam un kas pirmoreiz reģistrēti Rumānijā vai citā Eiropas Savienības dalībvalstī laika posmā no 2008. gada 15. decembra līdz 2009. gada 31. decembrim, bet kuru piemēro transportlīdzekļiem, kuru tehniskās iezīmes atšķiras no iepriekš norādītajām un kuri attiecīgajā laika periodā reģistrēti citās dalībvalstīs, jo var izrādīties, ka šis nodoklis ir iekšējais nodoklis, kas tiek piemērots citu dalībvalstu izcelsmes precēm un kas, salīdzinot ar vietējiem ražojumiem piemērotajiem nodokļiem, var izrādīties netieši diskriminējošs un tāds ar kuru tiek aizsargāta jaunu vietējo transportlīdzekļu ražošana?


title: Lieta C-474/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 20. oktobra spriedums ( Court of Appeal in Northern Ireland (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Department of the Environment for Northern Ireland/Seaport (NI) Ltd, Magherafelt district Council, F P McCann (Developments) Ltd, Younger Homes Ltd, Heron Brothers Ltd, G Small Contracts, Creagh Concrete Products Ltd (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2001/42/EK — 6. pants — Iestādes, uz kuru var attiekties plāna vai programmas īstenošanas ietekme uz vidi, izraudzīšanās apspriešanas nolūkā — Konsultatīvās iestādes iespēja izstrādāt plānus un programmas — Pienākums izraudzīties atšķirīgu iestādi — Kārtība, kādā veicama iestāžu un sabiedrības informēšana un apspriešanās ar tām)

text:
               10.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 362/10

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 20. oktobra spriedums (Court of Appeal in Northern Ireland (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Department of the Environment for Northern Ireland/Seaport (NI) Ltd, Magherafelt district Council, F P McCann (Developments) Ltd, Younger Homes Ltd, Heron Brothers Ltd, G Small Contracts, Creagh Concrete Products Ltd

   (Lieta C-474/10) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2001/42/EK - 6. pants - Iestādes, uz kuru var attiekties plāna vai programmas īstenošanas ietekme uz vidi, izraudzīšanās apspriešanas nolūkā - Konsultatīvās iestādes iespēja izstrādāt plānus un programmas - Pienākums izraudzīties atšķirīgu iestādi - Kārtība, kādā veicama iestāžu un sabiedrības informēšana un apspriešanās ar tām)
   2011/C 362/14
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal in Northern Ireland

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Department of the Environment for Northern Ireland

      Atbildētāji: Seaport (NI) Ltd, Magherafelt district Council, F P McCann (Developments) Ltd, Younger Homes Ltd, Heron Brothers Ltd, G Small Contracts, Creagh Concrete Products Ltd

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Court of Appeal in Northern Ireland — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīvas 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 197, 30. lpp.) 6. panta 2., 3. un 4. punkta interpretācija — Iestādes, uz kuru var attiekties plāna vai programmas īstenošanas ietekme uz vidi, izraudzīšanās apspriešanas nolūkā — Kārtība, kādā veicama valsts iestādes informēšana un apspriešanās ar to

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apstākļos, kādi tie ir pamata lietā, Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīvas 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu 6. panta 3. punktā nav noteikts pienākums izveidot vai izraudzīties citu konsultatīvu iestādi šīs tiesību normas izpratnē, ja iestādes, kura parasti ir atbildīga par apspriežu veikšanu vides aizsardzības jomā un kura ir šim nolūkam izraudzīta, ietvaros funkciju sadale tiek noorganizēta tā, ka vienai administratīvajai vienībai tās iekšienē ir reāla autonomija, kas īpaši nozīmē, ka tai ir piešķirti pašai savi administratīvie un cilvēkresursi, tā tādējādi spēj pildīt uzdevumus, kas tiek uzticēti konsultatīvajām iestādēm šī 6. panta 3. punkta izpratnē, un sevišķi — objektīvi paust savu viedokli par plānu vai programmu, ko ir iecerējusi iestāde, kurai tā ir piesaistīta;

               2)

               Direktīvas 2001/42 6. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā nav prasīts, lai valsts reglamentējošajos noteikumos, ar kuriem ir transponēta šī direktīva, tiktu noteikti precīzi termiņi, kuros šī panta 3. un 4. punkta izpratnē izraudzītajām iestādēm un sabiedrībai, ko ir ietekmējusi vai var ietekmēt [attiecīgā lēmuma pieņemšana], ir jābūt iespējai paust savu viedokli par noteiktu plānu vai programmu, kā arī par vides pārskatu, un ka minētajam 2. punktam līdz ar to nav pretrunā, ka iestāde, kas sagatavo plānu vai programmu, šādus termiņus katrā gadījumā nosaka atsevišķi. Tomēr šajā pašā 2. punktā ir prasīts, lai pēdējā minētajā situācijā apspriežu veikšanai ar šīm iestādēm un sabiedrību par attiecīgo plānu vai projektu galīgi paredzētais termiņš būtu pietiekams un tādējādi šiem pēdējiem tiktu dota reāla iespēja savlaicīgi paust savu viedokli par šo plāna vai programmas projektu, kā arī par minētā plāna vai programmas vides pārskatu.

      (1)  OV C 13, 15.1.2011.


title: Lieta F-39/10 un F-39/10 R: Civildienesta tiesas 2010. gada 28. septembra rīkojums — De Roos-Le Large /Komisija

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/68

         Civildienesta tiesas 2010. gada 28. septembra rīkojums — De Roos-Le Large/Komisija
   (Lieta F-39/10 un F-39/10 R)
   ()
   2011/C 30/136
   Tiesvedības valoda — nīderlandiešu
   Eiropas Savienības Civildienesta tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.


title: Lieta T-148/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko TQ3 Travel Solutions iesniedza 2004. gada 26. aprīlī

text:
               10.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/10

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko TQ3 Travel Solutions iesniedza 2004. gada 26. aprīlī
   (Lieta T-148/04)
   (2004/C 179/21)
   Tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 26. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla TQ3 Travel Solutions, kura veic uzņēmējdarbību Mechelen (Beļģija), kuru pārstāv Rusen Ergec un Kim Möric, avocats, kuri norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2004. gada 24. februāra lēmumu, ar kuru prasītāja tika informēta par viņas piedāvājuma Lot 1 (Brisele) iepirkumam Nr. ADMIN/D1/PR/2003/131 noraidīšanu;

               —

               atzīt par spēkā neesošu Komisijas lēmumu, ar kuru Lot 1 tika piešķirts Carlson Wagonlit Travels un kas prasītājai tika paziņots ar Komisijas 2004. gada 16. marta vēstuli;

               —

               konstatēt, ka Komisijas izdarītais pārkāpums ir kļūda, kas Komisijai liek uzņemties atbildību pret prasītāju;

               —

               nosūtīt prasītājas lietu izskatīšanai Komisijā nolūkā izvērtēt ciestos zaudējumus;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti:
   Ņemot vērā 2003. gada 20. oktobrī izsludināto konkursu ierobežotam kandidātu lokam par “Ceļojumu aģentūras pakalpojumiem” (1) un iepirkuma procedūru, Komisija pieņēma lēmumu nepiešķirt pasūtījumu prasītājai, bet to piešķirt Carlson Wagonlit Travels uzņēmumam.
   Prasītāja norāda divus vienādus pamatus pret šiem lēmumiem, kuri pieņemti, Komisijai izdarot acīmredzamu kļūdu piedāvājumu novērtēšanā.
   Ar pirmo pamatu prasītāja aizstāv viedokli, ka Komisija ir izdarījusi acīmredzamu kļūdu novērtēšanā, jo Carlson Wagonlit Travels piedāvājums nebija ārkārtīgi lēts; bez tam, prasītāja atsaucas uz pārkāpumu, kas radies, neievērojot ar Komisijas 2002. gada 23. decembra Regulas (EK) Nr. 2342/2002 (2) 146. panta 4. punktu uzlikto pienākumu Eiropas iestādei lūgt iespējamos precizējumus par piedāvājuma sastādīšanu.
   Otrs pamats attiecas uz Komisijas acīmredzamu kļūdu piedāvājumu kvalitātes izvērtēšanā, piešķirot Carlson Wagonlit Travels piedāvājumam visaugstāko novērtējumu par piedāvāto pakalpojumu kvalitāti, lai arī šis piedāvājums attiecīgajiem pakalpojumiem nevarēja garantēt pietiekamu kvalitāti.

      (1)  Iepirkuma Nr. ADMIN/D1/PR/2003/131. (OV S 143)

      (2)  Komisijas 2002. gada 23. decembra regula Nr. 2342/2002, kas nosaka piemērošanas kārtību Padomes regulai Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 1. lpp.)


title: Lieta F-80/09: Prasība, kas celta 2009. gada 26. septembrī — Lenz /Komisija

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/66

         Prasība, kas celta 2009. gada 26. septembrī — Lenz/Komisija
   (Lieta F-80/09)
   2009/C 282/127
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Erika Lenz, Osnabrück (Vācija) (pārstāvji — J. Römer un V. Lenz, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 4. maija lēmumu par tādu izdevumu neatlīdzināšanu, kas saistīti ar ārstēšanos pie dziednieka (“Heilpraktiker”)

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītāja lūdz:

               —

               atcelt atbildētājas 2009. gada 4. maija lēmumu, kas pieņemts kā 2009. gada 8. jūlija atbildes lēmums uz sūdzību, un piespriest atbildētājai atlīdzināt 85 % no dziednieka ārstniecības izdevumiem EUR 297, proti, EUR 253;

               —

               atzīt, ka atbildētājai ir pienākums atlīdzināt visus prasītājas ārstēšanās izdevumus kopš 2009. gada 1. aprīļa, kas ir saistīti ar dziednieka honorāru;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, kā arī advokāta izdevumus, kas radušies pirmstiesas un tiesvedības laikā.


title: Lieta T-376/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 11. maija spriedums – KK/EASME Pētniecības un inovāciju pamatprogramma “Apvārsnis 2020” — Uzaicinājums iesniegt priekšlikumus darba programmai 2014.–2015. gadam — Programma inovāciju MVU atbalstam — EASME lēmums, ar kuru priekšlikums atzīts par neatbilstīgu — Noteikums par “vienotu pieteikumu” — Novērtējuma pārskatīšanas procedūra — Interneta portāla priekšlikumu iesniegšanai īslaicīga nepieejamība — Kļūda vērtējumā — Procesuālo noteikumu pārkāpums — Ārpuslīgumiskā atbildība

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/28

         Vispārējās tiesas 2017. gada 11. maija spriedums – KK/EASME

   (Lieta T-376/15) (1)

   (Pētniecības un inovāciju pamatprogramma “Apvārsnis 2020” - Uzaicinājums iesniegt priekšlikumus darba programmai 2014.–2015. gadam - Programma inovāciju MVU atbalstam - EASME lēmums, ar kuru priekšlikums atzīts par neatbilstīgu - Noteikums par “vienotu pieteikumu” - Novērtējuma pārskatīšanas procedūra - Interneta portāla priekšlikumu iesniegšanai īslaicīga nepieejamība - Kļūda vērtējumā - Procesuālo noteikumu pārkāpums - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   (2017/C 213/37)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: KK (pārstāvis – J.-P. Spitzer, advokāts)

      Atbildētāja: Mazo un vidējo uzņēmumu izpildaģentūra (EASME) (pārstāvji – A. Pallares Allueva un E. Fierro Sedano, kuriem palīdz A. Duron un D. Waelbroeck, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt EASME2015. gada 15. jūnija lēmumu, ar kuru EASME noraidīja prasītājas priekšlikumu, kas iesniegts, atbildot uz uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus un informāciju par saistītām darbībām, uz kurām attiecas Pētniecības un inovāciju pamatprogramma “Apvārsnis 2020” (2014.–2020. gadam) un Eiropas Atomenerģijas kopienas pētniecības un mācību programma (2014.–2018. gadam), kas papildina pamatprogrammu “Apvārsnis 2020” (OV 2013, C 361, 9. lpp), un, otrkārt, prasība, kura celta, pamatojoties uz LESD 268. pantu, un kurā lūgts atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājai esot radušies šī noraidījuma dēļ.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               KK atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 243, 4.7.2016.


title: Lieta T-159/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. maijā — COFAC /Komisija

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/36

         Prasība, kas celta 2007. gada 7. maijā — COFAC/Komisija
   (Lieta T-159/07)
   (2007/C 155/66)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: COFAC — Cooperativa de Formación y Animación Cultural, crl, Lisabona (Portugāle) (pārstāvis — Luís Gomes, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atbilstoši EKL 230. pantam atcelt Komisijas 2004. gada 9. novembra Lēmumu D(2004)24253, ar kuru samazina ar 1987. gada 30. aprīļa Lēmumu C(87)0860 prasītājam piešķirtā Eiropas Sociālā fonda (ESF) atbalsta apjomu (lietas Nr. 870927 P1);

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir identiski lietā T-158/07 minētajiem.


title: Lieta F-41/13: Prasība, kas celta 2013. gada 8. maijā — ZZ u.c./EIB

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/60

         Prasība, kas celta 2013. gada 8. maijā — ZZ u.c./EIB
   (Lieta F-41/13)
   2013/C 207/104
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ u.c. (pārstāvis — L. Levi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju Banka

      Strīda priekšmets un apraksts

   Pirmkārt, atcelt 2013. gada februāra paziņojumos par algu ietvertos lēmumus, saskaņā ar kuriem ikgadējā atalgojuma pielāgošana ir ierobežota līdz 1,8 % par 2013. gadu, atbildētājas informatīvās piezīmes, kuras tā nosūtīja prasītājiem 2013. gada 5. un 15. februārī un turpmākās algas lapas. Otrkārt, piespriest iestādei atlīdzināt zaudējumus par apgalvoto materiālo un morālo kaitējumu

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt prasītāju 2013. gada februāra paziņojumos par algu ietverto lēmumu, lēmumu ikgadējo atalgojuma pielāgošanu ierobežot līdz 1,8 % par 2013. gadu un līdz ar to atcelt arī līdzīgus lēmumus, kas ietverti vēlākās algas lapās, un tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt informatīvās piezīmes, kuras atbildētāja nosūtīja prasītājām 2013. gada 5. un 15. februārī;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt katram prasītājam, atlīdzinot materiālos zaudējumus: (i) algas starpību, kas atbilst ikgadējās pielāgošanas par 2013. gadu piemērošanai, proti, palielinājumu par 1,8 % par laika periodu no 2013. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim; (ii) algas starpību, kas atbilst ikgadējās pielāgošanas piemērošanai par 1,8 % par 2013. gadu rezultātam, kāds ietekmēs algas, kas tiks izmaksātas sākot no 2014. gada janvāra; (iii) kavējuma procentus attiecībā uz algas starpību, kas maksājami līdz maksājamo [algas] summu pilnīgai samaksai, un piemērojamā kavējuma procentu likme ir jāaprēķina, pamatojoties uz Eiropas Centrālās bankas noteikto likmi galvenajiem refinansēšanas darījumiem, kas piemērojama attiecīgajā periodā, to paaugstinot par 3 punktiem; (iv) zaudējumus pirktspējas zaudēšanas dēļ, visus šos materiālos zaudējumus saskaņā ar pagaidu vērtējumu novērtējot EUR 30 000 apmērā attiecībā uz katru prasītāju;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt katram prasītājam EUR 1 000 kā atlīdzību par morālo kaitējumu;

               —

               piespriest EIB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.