title: Lieta T-745/20: Prasība, kas celta 2020. gada 21. decembrī – Symphony Environmental Technologies and Symphony Environmental/Parlaments u.c.

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/54

      Prasība, kas celta 2020. gada 21. decembrī – Symphony Environmental Technologies and Symphony Environmental/Parlaments u.c.
      (Lieta T-745/20)
      (2021/C 53/70)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Symphony Environmental Technologies plc (Borehamwood, Apvienotā Karaliste), Symphony Environmental Ltd (Borehamwood) (pārstāvji: G. Harvey, P. Selley, Solicitors, J. Holmes, QC un J. Williams, Barrister)

         Atbildētāji: Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  nospriest ka atbildētāji ir ārpuslīgumiski atbildīgi saskaņā ar LESD 340. panta 2. punkta un/vai Pamattiesību hartas 41. panta 3. punktu par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2019/904 (2019. gada 5. jūnijs) par konkrētu plastmasas izstrādājumu ietekmes uz vidi samazināšanu (1) 5. panta un 15. apsvēruma pieņemšanu (ciktāl tie attiecas uz oksonoārdāmu plastmasu).

                  —

                  piespriest atbildētājiem izmaksāt prasītājām kompensāciju par tām radušos kaitējumu, tostarp, par jebkuru kaitējumu, kas radies tiesvedības gaitā un/vai var rasties nākotnē, kopā ar procentiem tādā apmērā un atbilstoši likmei, kas tiks noteikta šīs tiesvedības gaitā;

                  —

                  pakārtoti – uzdot lietas dalībniekiem iesniegt Vispārējai tiesai saprātīgā termiņā pēc sprieduma pasludināšanas aprēķinus attiecībā uz lietas dalībnieku savstarpējas vienošanās ceļā noteiktu kompensācijas summu, vai, ja šāda vienošanās nav panākta, uzdot tādā pašā laikposmā lietas dalībniekiem iesniegt Tiesai savus apsvērumus ar aprēķiniem;

                  —

                  jebkurā gadījumā piespriest atbildētājiem atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar rīcību saistībā ar 5. pantā paredzētā aizlieguma izstrādāšanu un pieņemšanu atbildētāji esot rīkojušies prettiesiski un pret prasītājām esot pieļāvuši ārpuslīgumisko pienākumu pārkāpumu, kas ir jāatlīdzina atbilstoši LESD 340. pantam un/vai Hartas 41. pantam. Prasītājas apgalvo, ka 5. pantā paredzētā aizlieguma pieņemšanā ir pieļautas procesuālas kļūdas un ar to prettiesiski tiek pārkāpts samērīguma princips un/vai tas ir balstīts uz acīmredzamām kļūdām vērtējumā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāju (visu kopā vai katra atsevišķi) prettiesiskās rīcības dēļ prasītājām ir radušies vai radīsies zaudējumi, tostarp, a) peļņas atrāvums, b) kaitējums reputācijai, un/vai c) uzņēmuma vērtības samazināšanās.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka pastāvot pietiekama cēloņsakarība starp atbildētāju (visu kopā vai katra atsevišķi) prettiesisko rīcību un zaudējumiem, kas prasītājām ir radušies un/vai radīsies.

         (1)  OV 2019, L 155, 1. lpp.


title: Lieta T-746/20: Prasība, kas celta 2020. gada 18. decembrī – Grünig/Komisija

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/55

      Prasība, kas celta 2020. gada 18. decembrī – Grünig/Komisija
      (Lieta T-746/20)
      (2021/C 53/71)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Grünig KG (Bad Kissingen, Vācija) (pārstāvji: Y. Melin un B. Vigneron, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  saskaņā ar LESD 263. pantu atcelt Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2020/1336 (2020. gada 25. septembris), ar ko nosaka galīgos antidempinga maksājumus konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes polivinilspirtu importam, 1. panta 4. punktu, jo Eiropas Komisija esot pārkāpusi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis, 9. panta 5. punktu, diskriminējoši nosakot antidempinga maksājumu, piešķirdama atbrīvojumu, kas balstīts uz konkrētā galapatēriņa muitas režīmu.

                  —

                  uzdot Eiropas Komisijai un personām, kas, iespējams, varētu iestāsies lietā Komisijas prasījumu atbalstam, segt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība tiek balstīta uz vienu pamatu – Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV 2016, L 176, 21. lpp.), 9. panta 5. punkta pārkāpumu, jo ar apstrīdēto Regulu, proti, Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/1336 (2020. gada 25. septembris), ar ko nosaka galīgos antidempinga maksājumus konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes polivinilspirtu importam (OV 2020, L 315, 1. lpp.), antidempinga maksājumi nav piemēroti visiem importiem attiecībā uz kuriem ir ticis konstatēts, ka tie ir uzskatāmi par dempingu un rada kaitējumu.
      Prasītāja uzskata, ka Komisija antidempinga maksājumu izstrādājuma importam esot piemērojusi diskriminējošā veidā, pārkāpdama minētās Regulas 2016/1036 9. panta 5. punktu, jo tā ir piešķīrusi antidempinga maksājuma atbrīvojumu saskaņā ar konkrētā galapatēriņa muitas režīmu. Līdz ar to regulas norma esot prettiesiska un ir jāatceļ.


title: Lieta T-747/20: Prasība, kas celta 2020. gada 18. decembrī – EOC Belgium/Komisija

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/56

      Prasība, kas celta 2020. gada 18. decembrī – EOC Belgium/Komisija
      (Lieta T-747/20)
      (2021/C 53/72)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: EOC Belgium (Oudenaarde, Beļģija) (pārstāvji: Y. Melin un B. Vigneron, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  saskaņā ar LESD 263. pantu atcelt Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2020/1336 (2020. gada 25. septembris), ar ko nosaka galīgos antidempinga maksājumus konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes polivinilspirtu importam, 1. panta 4. punktu, jo Eiropas Komisija esot pārkāpusi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis, 9. panta 5. punktu, diskriminējoši nosakot antidempinga maksājumu, piešķirdama atbrīvojumu, kas balstīts uz konkrētā galapatēriņa muitas režīmu.

                  —

                  uzdot Eiropas Komisijai un personām, kas, iespējams, varētu iestāsies lietā Komisijas prasījumu atbalstam, segt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu, kas būtībā ir identisks vai līdzīgs lietā T-746/20 Grünig /Komisija izvirzītajam pamatam.


title: Lieta T-750/20: Prasība, kas celta 2020. gada 18. decembrī – Correia/EESK

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/56

      Prasība, kas celta 2020. gada 18. decembrī – Correia/EESK
      (Lieta T-750/20)
      (2021/C 53/73)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Paula Correia (Woluwe-Saint-Étienne, Beļģija) (pārstāvji: L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

            līdz ar to

                  —

                  atcelt EESK 2020. gada 8. aprīļa lēmumu noraidīt prasītājas lūgumu par karjeras atjaunošanu un, vajadzības gadījumā, atcelt 2020. gada 8. novembrī pieņemto netiešo lēmumu par sūdzības noraidīšanu;

                  —

                  piespriest EESK samaksāt neizmaksāto atalgojumu un atvasinātos finansiālos ieguvumus, kam pieskaitīti nokavējuma procenti, kuri noteikti, piemērojot Eiropas Centrālās bankas noteikto likmi, pieskaitot tai divus punktus;

                  —

                  piespriest EESK samaksāt 2 000 euro kā morālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 41. pantā noteikto procesuālo garantiju un nediskriminācijas principa pārkāpums. Prasītāja apgalvo, ka veids, kādā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (EESK) pieņem lēmumus par pagaidu darbinieku grupu sekretariātos paaugstināšanu amatā vai pārklasificēšanu, apdraud Hartas 41. pantā paredzētās procesuālās garantijas. Tā tas ir attiecībā uz visiem lēmumiem par prasītājas nepaaugstināšanu amatā vai nepārklasificēšanu kopš viņas stāšanās amatā. Prasītāja norāda, pirmkārt, ka šiem lēmumiem nav nekāda pamatojuma, un, otrkārt, ka nevienā dokumentā, vispārējā lēmumā vai paziņojumā nav norādīts, kādi kritēriji tiks izvēlēti un piemēroti, lai noteiktu, kuri no pagaidu darbiniekiem tiks paaugstināti amatā vai pārklasificēti.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots tiesiskās drošības principa pārkāpums. Šajā ziņā prasītāja uzskata, ka, lai gan EESK faktiski ir rīcības brīvība noteikt Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 10. panta piemērošanas kritērijus un kārtību, šiem kritērijiem un kārtībai tomēr ir jāgarantē Savienības tiesībās prasītais paredzamības līmenis. Tomēr ir jākonstatē, ka tas tā nav, jo nav a fortiori skaidru un pārredzamu kritēriju, kas pagaidu darbiniekiem ļautu uzzināt, kā un kādos apstākļos notiks paaugstināšana vai pārklasificēšana, izraisot papildvienošanās noslēgšanu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā, jo lēmumā veikt prasītājas pārklasificēšanu tikai trīs reizes kopš 2004. gada ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, pat ja būtu jāņem vērā kritēriji, kas izriet no apgalvotās pastāvīgās EESK prakses.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvota rūpības pienākuma neizpilde. Prasītāja uzskata, ka viņas intereses netika ņemtas vērā jau kopš viņas stāšanās amatā, kad institūcija, kura ir pilnvarota noslēgt līgumus, noteica, kuri darbinieki tiks paaugstināti amatā vai pārklasificēti.


title: Lieta T-751/20: Prasība, kas celta 2020. gada 18. decembrī – KL/EIB

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/57

      Prasība, kas celta 2020. gada 18. decembrī – KL/EIB
      (Lieta T-751/20)
      (2021/C 53/74)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: KL (pārstāvji: L. Levi un A. Champetier, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  līdz ar to atcelt EIB 2020. gada 18. maija lēmumu, saskaņā ar kuru prasītāja medicīniskās izziņas par laikposmiem no 2020. gada 18. marta līdz 18. aprīlim un no 2020. gada 20. aprīļa līdz 20. maijam neesot derīgas, ņemot vērā administratīvo noteikumu X pielikuma 3.3. pantu;

                  —

                  ciktāl nepieciešams, atcelt 2020. gada 12. septembra lēmumu, ar ko tika noraidīta prasītāja administratīvā sūdzība par 2020. gada 18. maija sākotnējo lēmumu;

                  —

                  piespriest EIB atlīdzināt prasītājam nodarīto morālo kaitējum;

                  —

                  piespriest EIB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots administratīvo noteikumu X pielikuma 3.3. punkta pārkāpums. Prasītājs it īpaši uzskata, ka šis pants nav piemērojams, jo šajā gadījumā neesot pamatota iemesla, kas ļautu medicīnas dienestam noraidīt prasītāja iesniegtās medicīniskās izziņas.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots rūpības pienākuma un samērīguma principa pārkāpums, kā arī tiesību ļaunprātīga izmantošana. Prasītājs šajā ziņā apgalvo, ka atbildētājas atbilde esot tikai pasliktinājusi viņa jau tā īpaši trauslo veselības stāvokli, jo apstrīdētie lēmumi, ar kuriem viņa medicīniskās izziņas attiecībā uz laikposmiem no 2020. gada 18. marta līdz 18. aprīlim un no 2020. gada 20. aprīļa līdz 20. maijam tika atzītas par nederīgām un tika draudēts ar disciplināra rakstura pasākumiem, saasināja viņa vispārējās trauksmes stāvokli.


title: Lieta T-752/20: Prasība, kas celta 2020. gada 21. decembrī – IMG/Komisija

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/58

      Prasība, kas celta 2020. gada 21. decembrī – IMG/Komisija
      (Lieta T-752/20)
      (2021/C 53/75)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: International Management Group (IMG) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: L. Levi un J.-Y. de Cara, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;
                  līdz ar to

                  —

                  atzīt, ka ir iestājusies Eiropas Komisijas ārpuslīgumiskā atbildība;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas ciestos zaudējumus, kuri lēšami – ar iespēju pārskatīt – 10 000 EUR mēnesī par laikposmu, kurš sākas 2015. gada decembra vidū un turpinās līdz sprieduma pasludināšanai šajā lietā – par morālo kaitējumu un 2,1 miljoni EUR – par mantisko kaitējumu (pieskaitot nokavējuma procentus);

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Lai pamatotu savu prasību, ar ko tiek lūgts atlīdzināt mantisko un morālo kaitējumu, kas tai esot nodarīts Komisijas un Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) rīcības rezultātā saistībā ar pret to vērsto izmeklēšanu, prasītāja izvirza šādus argumentus.

                  1.

                  Saistībā ar OLAF nepareizo rīcību prasītāja norāda uz šādiem pārkāpumiem.

                              a)

                              Attiecībā uz izmeklēšanu prasītāja norāda uz Regulas Nr. 883/2013 (1) 1. panta, Lēmuma 1999/352 (2) 2. panta, OLAF darbiniekiem paredzētas izmeklēšanas procedūru pamatnostādnes 8.1. punktu pārkāpumu un rūpības pienākuma neizpildi.

                              b)

                              Attiecībā uz starptautiskas organizācijas jēdziena neievērošanu prasītāja norāda uz Regulas Nr. 1605/2002 (3) 53. un 53.d panta, Regulas Nr. 2342/2002 (4) 43. panta, un vajadzības gadījumā Regulas Nr. 966/2012 (5) 58. panta, kā arī Regulas Nr. 1268/2012 (6) 43. panta pārkāpumu. Tāpat prasītāja norāda uz starptautisko tiesību pārkāpumu un rūpības pienākuma neizpildi.

                              c)

                              Saistībā ar izmeklēšanas veikšanu prasītāja norāda, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 883/2013 9. pants, OLAF pamatnostādņu 8.5. pants, objektivitātes princips, noteikumi par pierādījumu iegūšanu, rūpības pienākums un nevainīguma prezumpcija.

                              d)

                              Attiecībā uz ziņojuma sagatavošanu prasītāja norāda uz Regulas Nr. 883/2013 9. panta, objektivitātes principa, noteikumu par pierādījumu iegūšanu, rūpības pienākuma un nevainīguma prezumpcijas pārkāpumu.

                  2.

                  Kas attiecas uz OLAF un Komisijas nepareizo rīcību, prasītāja apgalvo, ka noplūdes dēļ, kuras rezultātā tika publicēts OLAF galīgais ziņojums, Komisija un OLAF nav izpildījušas savu konfidencialitātes pienākumu, ir pārkāpušas Regulas Nr. 883/2013 10. pantu, OLAF pamatnostādņu 8. pantu un LESD 339. pantu, kā arī nav ievērojušas rūpības pienākumu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) Nr. 883/2013 (2013. gada 11. septembris) par izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF), un ar ko atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1073/1999 un Padomes Regulu (Euratom) Nr. 1074/1999 (OV 2013, L 248, 1. lpp.).

         (2)  Komisijas Lēmums 1999/352/EK, EOTK, Euratom (1999. gada 28. aprīlis), ar ko izveido Eiropas Biroju krāpšanas apkarošanai (OLAF) (OV 1999, L 136, 20. lpp.).

         (3)  Padomes Regula (EK, EURATOM) Nr. 1605/2002 (2002. gada 25. jūnijs) par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV 2002, L 248, 1. lpp.).

         (4)  Komisijas Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 (2002. gada 23. decembris), ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV 2002, L 357, 1. lpp.).

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, EURATOM) Nr. 966/2012 (2012. gada 25. oktobris) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV 2012, L 298, 1. lpp.).

         (6)  Komisijas Deleģētā regula (ES) Nr. 1268/2012 (2012. gada 29. oktobris) par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem (OV 2012, L 362, 1. lpp.).


title: Lieta T-753/20: Prasība, kas celta 2020. gada 21. decembrī – Green Power Technologies/Komisija

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/59

      Prasība, kas celta 2020. gada 21. decembrī – Green Power Technologies/Komisija
      (Lieta T-753/20)
      (2021/C 53/76)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Green Power Technologies, S.L. (Bollullos de la Mitación, Spānija) (pārstāvji: A. León González un A. Martínez Solís, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  konstatēt un atzīt, ka ar OLAF2018. gada 9. jūlija ziņojumu un ar Komisijas lēmumu par minētā ziņojuma pieņemšanu un apstiprināšanu tās uzsāktajā līdzekļu atgūšanas procedūrā ir pārkāpts Savienības tiesību kopums (aquis), un līdz ar to atcelt minēto ziņojumu un Komisijas uzsākto procedūru;

                  —

                  konstatēt un atzīt, ka ir pienācīgi izpildītas līgumsaistības, kas tai bija saskaņā ar projektu POWAIR (projekts Nr. 256759), un līdz ar to atzīt par attiecināmām izmaksas, kuru summu tiek prasīts atmaksāt ar Komisijas izdotajiem paziņojumiem par parādu Nr. 3242010798 un Nr. 3242010800;

                  —

                  ievērojot iepriekš minēto, atzīt, ka Komisijas prasījums par summu 175 426,24 euro apmērā ir nepamatots un prettiesisks, un tāpēc atcelt gan Komisijas izdotos paziņojumus par parādu Nr. 3242010798 un Nr. 3242010800, gan 2019. gada 24. maijapre-information letter [Ares (2019)3414531], no kuras [šie paziņojumi] izriet, kā arī šai vēstulei turpmāk sekojošos aktus;

                  —

                  pakārtoti – gadījumā, ja paziņojumi par parādu netiktu atzīti par spēkā neesošiem – atzīt Komisijas atbildību nepamatotas iedzīvošanās dēļ;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, vai – gadījumā, ja šajā prasībā izvirzītie prasījumi netiktu apmierināti – nepiespriest tiesāšanās izdevumus prasītajai, ņemot vērā šīs lietas sarežģītību, kā arī neskaidrības jautājumā par tās faktiskajiem un tiesiskajiem apstākļiem.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar šo prasību tiek lūgts, pirmkārt, konstatēt un atzīt, ka OLAF ir pārkāpis Savienības tiesību kopumu (aquis), un šīs atzīšanas rezultātā – atcelt minēto ziņojumu (atsauce Nr. B.4(2017)4393, lieta Nr. OF/2015/0759/B4).
      Ar šo prasību turklāt, pamatojoties uz LESD 272. pantu, tiek lūgts konstatēt un atzīt, ka prasītāja ir pienācīgi izpildījusi līgumsaistības, kas tai bija saskaņā ar Septītās pētniecības pamatprogrammas (“FP7”) ietvaros noslēgto dotāciju nolīgumu kā projekta POWAIR (projekts Nr. 256759) dalībniece, un tā rezultātā atzīt, ka lēmums par parāda summu atgūšanu un Komisijas izdotajos paziņojumos par parādu Nr. 3242010798 un Nr. 3242010800 norādīto zaudējumu piedziņu ir prettiesisks.
      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir balstīts uz Eiropas Savienības pamattiesību pārkāpumu.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka šajā lietā esot izdarīts acīmredzams Līgumos garantēto pamattiesību un Savienības tiesību kopuma (aquis) pārkāpums. Proti, ne tikai visas izmaksas, kuras tiek mēģināts atgūt, esot attiecināmas, jo visi projekti ir izpildīti pilnā apmērā, bet arī procedūras īstenošanā esot pieļauti klaji trūkumi, kas ir kvalificējami kā Savienības tiesību kopuma (aquis) pārkāpums.

                  2.

                  Otrais pamats ir balstīts uz izmaksu, kuras tiek mēģināts atgūt, attiecināmību.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka OLAF un Komisijas apgalvojumi ir balstīti uz aspektiem, kas ir gan nesvarīgi, gan kļūdaini.

                              —

                              Tiek arī apgalvots, ka nedz OLAF, nedz Komisijai neesot izdevies pareizi izprast prasītājas uz tehnoloģisko bāzi balstīto darba modeli, lai arī prasītāja ir pūlējusies to izskaidrot Krāpšanas apkarošanas biroja izmeklēšanas gaitā. Proti, no vairāku galīgā ziņojuma apsvērumu – kurus Komisija atzinusi par pareiziem tās uzsāktajās uz sacīkstes principu balstītajās procedūrās – satura izriet, ka ir iegūta virkne pierādījumu, kuru pamatā ir kļūdains un patiesībai neatbilstošs prasītājas veiktās darbības, kurai tika saņemts finansējums, vērtējums.

                              —

                              Katrā ziņā par kļūdainu esot jāatzīst OLAF secinājums, ka GPTech rīcībā nav sistēmas, kā noskaidrojamas katra finansētā projekta īstenošanas izmaksas.

                  3.

                  Trešais pamats ir balstīts uz izmaksu, kuras tiek mēģināts atgūt, attiecināmību.

                              —

                              Šajā ziņā prasītāja detalizēti apstrīd savu līgumsaistību neizpildi.

                              —

                              Tiek paskaidrots, ka, lai piedalītos projektā, prasītājai esot bijis jāvelta liels resursu apjoms, paveiktie darbi esot būtiski ietekmējusi uzņēmuma darbiniekus un sekmējuši tehnoloģiskā plāna izstrādi. Proti, galu galā pētniecībai un attīstībai (P+A) paredzētais atbalsts esot domāts tam, lai ļautu uzņēmumam sasniegt ne tikai un vienīgi ekonomiskos rezultātus, bet arī tehnoloģiski attīstīties; un tas šajā gadījumā esot acīmredzami noticis.

                              —

                              Prasītāja paskaidro, ka OLAF naivi un nešķirodama par kvantitatīvo mērauklu dalībai projektā izmantojot subjektīvus vērtējumus par to, cik daudz laika ir veltīts konkrētām darbībām, vēlēdamās šo dalības apmēru mērīt ar to, cik lielā mērā procentuāli notikusi dalība uzdevumu izpildē, lai gan nevienā tehniskajā specifikācijā neesot nekādu saistību jautājumā par šādu dalības apmēru.

                  4.

                  Ceturtais pamats ir balstīts uz to, ka esot pārkāptas tiesības uz labu pārvaldību (Hartas 41. pants) un tiesības uz aizstāvību (Hartas 47. un 48. pants).

                              —

                              Atsaukdamās uz OLAF galīgā ziņojuma 16. pielikumu un Komisijas izklāstītajiem apsvērumiem, prasītāja vērš uzmanību uz to, ka šajā lietā aplūkotajā līdzekļu atgūšanas procedūrā neesot norādīts pamatojums.

                              —

                              Tiek arī norādīts, ka gan OLAF, gan Komisijas izdarītie secinājumi esot balstīti uz dokumentiem, kas neatspoguļo projektā kopumā un faktiski notikušo vai nu tāpēc, ka tie attiecas tikai uz kādu daļu no projektā POWAIR ietilpstošajām darbībām, vai tāpēc, ka tie ir balstīti uz sākotnējo dokumentāciju, kas nav izmantojama, lai vērtētu projekta galīgo īstenošanu, vai arī tāpēc, ka tajos dokumentu autorība tiek norādīta, pamatojoties uz faktisko stāvokli neatspoguļojošiem Word datņu metadatiem.

                  5.

                  Piektais pamats ir balstīts uz Komisijas nepamatotu iedzīvošanos, jo projekti esot pienācīgi pabeigti, kā tas esot apliecināts veiktajās [revīzijās].


title: Lieta T-755/20: Prasība, kas celta 2020. gada 21. decembrī – Nissan Motor/EUIPO – VDL Groep (“VDL E-POWER”)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/61

      Prasība, kas celta 2020. gada 21. decembrī – Nissan Motor/EUIPO – VDL Groep (“VDL E-POWER”)
      (Lieta T-755/20)
      (2021/C 53/77)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Nissan Motor Co. Ltd (Yokohama-shi, Japāna) (pārstāvis: P. Martini-Berthon, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: VDL Groep BV (Eindhoven, Nīderlande)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “VDL E-POWER” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 895 702

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 20. oktobra lēmums lietā R 2914/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pieņemt izskatīšanai prasītājas prasījumus par atcelšanu;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un attiecīgajā gadījumā personai, kas iestājusies lietā, segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta pārkāpums.


title: Lieta T-756/20: Prasība, kas celta 2020. gada 21. decembrī – Nissan Motor/EUIPO – VDL Groep (“VDL E-POWERED”)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/62

      Prasība, kas celta 2020. gada 21. decembrī – Nissan Motor/EUIPO – VDL Groep (“VDL E-POWERED”)
      (Lieta T-756/20)
      (2021/C 53/78)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Nissan Motor Co. Ltd (Yokohama-shi, Japāna) (pārstāvis: P. Martini-Berthon, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: VDL Groep BV (Eindhoven, Nīderlande)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “VDL E-POWERED” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 895 699

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 20. oktobra lēmums lietā R 2915/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pieņemt izskatīšanai prasītājas prasījumus par atcelšanu;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un attiecīgajā gadījumā personai, kas iestājusies lietā, segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta pārkāpums.


title: Lieta T-758/20: Prasība, kas celta 2020. gada 22. decembrī – Monster Energy/EUIPO – Frito-Lay Trading Company (“MONSTER”)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/63

      Prasība, kas celta 2020. gada 22. decembrī – Monster Energy/EUIPO – Frito-Lay Trading Company (“MONSTER”)
      (Lieta T-758/20)
      (2021/C 53/79)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Monster Energy Company (Korona, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: P. Brownlow, Solicitor)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Frito-Lay Trading Company GmbH (Berne, Šveice)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MONSTER” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 492 158

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 5. oktobra lēmums lietā R 2927/2019-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  atcelt Anulēšanas nodaļas 2019. gada 22. oktobra lēmumu daļā, kurā tā atcēla reģistrāciju attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē;

                  —

                  noraidīt pieteikumu par reģistrācijas atcelšanu attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē;

                  —

                  piespriest EUIPO segt savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta nepareiza piemērošana.


title: Lieta T-759/20: Prasība, kas celta 2020. gada 22. decembrī – Monster Energy/EUIPO – Frito-Lay Trading Company (“MONSTER ENERGY”)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/64

      Prasība, kas celta 2020. gada 22. decembrī – Monster Energy/EUIPO – Frito-Lay Trading Company (“MONSTER ENERGY”)
      (Lieta T-759/20)
      (2021/C 53/80)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Monster Energy Company (Korona, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: P. Brownlow, Solicitor)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Frito-Lay Trading Company GmbH (Berne, Šveice)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MONSTER ENERGY” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 500 448

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 5. oktobra lēmums lietā R 2928/2019-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  atcelt Anulēšanas nodaļas 2019. gada 23. oktobra lēmumu daļā, kurā tā atcēla reģistrāciju attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē;

                  —

                  noraidīt pieteikumu par reģistrācijas atcelšanu attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē;

                  —

                  piespriest EUIPO segt savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta nepareiza piemērošana.


title: Lieta T-762/20: Prasība, kas celta 2020. gada 22. decembrī – Sinopec Chongqing SVW Chemical u.c./Komisija

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/64

      Prasība, kas celta 2020. gada 22. decembrī – Sinopec Chongqing SVW Chemical u.c./Komisija
      (Lieta T-762/20)
      (2021/C 53/81)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Sinopec Chongqing SVW Chemical Co. Ltd (Chongqing, Ķīna), Sinopec Great Wall Energy & Chemical (Ningxia) Co. Ltd (Lingwu City, Ķīna), Central-China Company, Sinopec Chemical Commercial Holding Co. Ltd (Wuhan, Ķīna) (pārstāvji: J. Cornelis, F. Graafsma un E. Vermulst, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/1336 (2020. gada 25. septembris), ar ko nosaka galīgos antidempinga maksājumus konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes polivinilspirtu importam (1);

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (turpmāk tekstā – “pamatregula”) 2. panta 6.a punktu ieviestā metode un radītais izņēmums nav paredzēts PTO Antidempinga nolīgumā (turpmāk tekstā –“ADN”) un līdz ar to nevar tikt piemērots.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts pamatregulas 2. panta 10. punkta pārkāpums, ieturot abstraktu komisijas maksu no Sinopec Central China prasītās eksporta cenas, kā arī ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, konstatējot, ka Sinopec Central China ir darbojusies kā aģents, kurš strādā, pamatojoties uz komisijas maksu; nenodrošinot pienākumu veikt taisnīgu salīdzinājumu, kā arī veicot neatgūstama PVN normālās vērtības augšupēju korekciju.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts pamatregulas 18. panta 1. punkta un 18. panta 5. panta pārkāpums, kā arī PTO Antidempinga nolīguma II pielikuma 6.8. panta pārkāpums, izmantojot tādus pieejamo faktu avotus, kuri ir nosodoši un nav vispiemērotākā un derīgākā informācija.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts pamatregulas 3. panta 2. punkta un 3. panta 3. punkta pārkāpums un acīmredzama kļūda vērtējumā nosakot cenas samazinājumu, un līdz ar to – pamatregulas 3. panta 6. punkta pārkāpums, neveicot cenas samazinājuma analīzi pa segmentiem, neveicot attiecīgas korekcijas atkarībā no kvalitātes atšķirībām un nenosakot cenas samazinājumu izstrādājumam kopumā.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas prasītāju tiesības uz aizstāvību, atsakoties darīt zināmu konkrētu informāciju, lai tās varētu komentēt cenas samazinājuma analīzi.

         (1)  OV 2020, L 315, 1. lpp.


title: Lieta T-763/20: Prasība, kas celta 2020. gada 23. decembrī – Inner Mongolia Shuangxin Environment-Friendly Material/Komisija

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/65

      Prasība, kas celta 2020. gada 23. decembrī – Inner Mongolia Shuangxin Environment-Friendly Material/Komisija
      (Lieta T-763/20)
      (2021/C 53/82)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Inner Mongolia Shuangxin Environment-Friendly Material Co. Ltd (Ordos city, Ķīna) (pārstāvji: J. Cornelis, F. Graafsma un E. Vermulst, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/1336 (2020. gada 25. septembris), ar ko nosaka galīgos antidempinga maksājumus konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes polivinilspirtu importam;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza septiņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (turpmāk tekstā – “pamatregula”) 2. panta 6.a punktu ieviestā metode un radītais izņēmums nav paredzēts PTO Antidempinga nolīgumā (turpmāk tekstā –“ADN”) un līdz ar to nevar tikt piemērots.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts pamatregulas 2. panta 6.a punkta a) apakšpunkta pārkāpums, kas ir izpaudies kā atbildētājas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nepareizi interpretējot pamatregulas 2. panta 6.a punkta a) apakšpunktu, kad tā uzskatīja, ka Meksikas finanšu pārskati nav “viegli pieejami”, tādējādi pārkāpjot savu rūpības pienākumu ņemt vērā būtisku informāciju, uz kuras pamata Turcija tiktu izslēgta no attiecīgu reprezentatīvo valstu loka, un neizvēloties Meksiku kā atbilstošāko reprezentatīvo valsti.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts pamatregulas 2. panta 6.a punkta a) apakšpunkta pārkāpums, nenosakot normālo vērtību, kuras pamatā ir attiecīgo ražošanas faktoru neizkropļotas cenas.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts pamatregulas 2. panta 10. punkta pārkāpums.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts pamatregulas 18. panta pārkāpums, balstoties uz pieejamiem faktiem situācijās, kad tam nav bijis pamata.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts pamatregulas 3. panta 2. punkta un 3. panta 3. punkta pārkāpums un acīmredzama kļūda vērtējumā, nosakot cenas samazinājumu, un līdz ar to – pamatregulas 3. panta 6. punkta pārkāpums, neveicot cenas samazinājuma analīzi pa segmentiem, neveicot attiecīgas korekcijas atkarībā no kvalitātes atšķirībām un nenosakot cenas samazinājumu izstrādājumam kopumā.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas prasītājas tiesības uz aizstāvību, atsakoties darīt zināmu konkrētu informāciju, lai tā varētu komentēt cenas samazinājuma analīzi.


title: Lieta T-767/20: Prasība, kas celta 2020. gada 23. decembrī – kopuzņēmums Clean Sky 2/NG

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/66

      Prasība, kas celta 2020. gada 23. decembrī – kopuzņēmums Clean Sky 2/NG
      (Lieta T-767/20)
      (2021/C 53/83)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: kopuzņēmums “Clean Sky 2” (pārstāvji: M. Velardo, advokāte, un B. Mastantuono, pārstāvis)

         Atbildētājs: NG

         Prasījumi:

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  piespriest atbildētājam samaksāt kopuzņēmumam [Clean Sky] (CSJU) summu 56 111,31 EUR apmērā, pamatojoties uz Eiropas Savienības septītās pamatprogrammas dotācijas līgumu Nr. 271874 WISMOA, šo summu, sākot no 2019. gada 23. maija līdz faktiskai samaksai, palielinot par 3,5 % likmi, ko [Eiropas] Centrālā banka piemēro galvenajām refinansēšanas operācijām;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza šādu pamatu.
      Atbildētājs neesot izpildījis savas līgumsaistības, neatmaksādams ar darbinieku izmaksām saistītās summas, kuras ir uzskatāmas par nefinansējamām. Līdz ar to prasītājs esot izdevis divus paziņojumus par parādu par kopējo summu 56 111,31 EUR apmērā, kas saskaņā ar dotācijas līguma noteikumiem jau ir tikusi izmaksāta uzņēmējsabiedrībai Alpha Consulting Service Srl. Šajā lietā neesot nekādu šaubu par faktiem, kas pamato atbildētāja kā no uzņēmumu reģistra izslēgtās uzņēmējsabiedrības Alpha Consulting Service Srl līdzīpašnieka un pārstāvja atbildību. Saistībā ar paziņojumu par parādu izdošanu paustie uzņēmējsabiedrības iebildumi esot vispārīgi, nepilnīgi un nepierādīti, un līdz ar to tie neesot uzskatāmi par pamatotiem. Tā rezultātā prasītājs esot tiesīgs atprasīt un saņemt atpakaļ izmaksāto summu ar nokavējuma procentiem.


title: Lieta T-393/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 14. decembra rīkojums – Mellifera/Komisija

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/67

      Vispārējās tiesas 2020. gada 14. decembra rīkojums – Mellifera/Komisija
      (Lieta T-393/18) (1)

      (2021/C 53/84)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 294, 20.8.2018.


title: Lieta T-418/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra rīkojums – PT/EIB

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/67

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra rīkojums – PT/EIB
      (Lieta T-418/18) (1)

      (2021/C 53/85)
      Tiesvedības valoda – zviedru
      Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 373, 15.10.2018.


title: Lieta T-241/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 15. decembra rīkojums – Spānija/Komisija

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/68

      Vispārējās tiesas 2020. gada 15. decembra rīkojums – Spānija/Komisija
      (Lieta T-241/19) (1)

      (2021/C 53/86)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Otrās palātas priekšsēdētāja ir izdevusi rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 187, 3.6.2019.


title: Lieta T-876/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 15. decembra rīkojums – Broadcom/Komisija

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/68

      Vispārējās tiesas 2020. gada 15. decembra rīkojums – Broadcom/Komisija
      (Lieta T-876/19) (1)

      (2021/C 53/87)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 61, 24.2.2020.


title: Atzinums 1/19: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 6 oktobra atzinums – Eiropas Parlaments (Atzinums, kas sniegts saskaņā ar LESD 218. panta 11. punktu – Konvencija par vardarbības pret sievietēm un vardarbības ģimenē novēršanu un apkarošanu (Stambulas konvencija) – Parakstīšana Eiropas Savienības vārdā – Projekts par noslēgšanu Savienības vārdā – Jēdziens “paredzētais nolīgums” LESD 218. panta 11. punkta izpratnē – Savienības ārējā kompetence – Materiālais juridiskais pamats – LESD 78. panta 2. punkts – LESD 82. panta 2. punkts – LESD 83. panta 1. punkts – LESD 84. pants – LESD 336. pants – 21. protokola par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu 1. – 4.a pants – Īrijas daļēja dalība Stambulas konvencijā, ko noslēdz Savienība – Iespēja sadalīt starptautiska līguma noslēgšanas aktu divos atsevišķos lēmumos atkarībā no piemērojamā juridiskā pamata – “Savstarpējas vienošanās” prakse – Saderīgums ar LES un LESD)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/2

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 6 oktobra atzinums – Eiropas Parlaments
      (Atzinums 1/19) (1)

      (Atzinums, kas sniegts saskaņā ar LESD 218. panta 11. punktu - Konvencija par vardarbības pret sievietēm un vardarbības ģimenē novēršanu un apkarošanu (Stambulas konvencija) - Parakstīšana Eiropas Savienības vārdā - Projekts par noslēgšanu Savienības vārdā - Jēdziens “paredzētais nolīgums” LESD 218. panta 11. punkta izpratnē - Savienības ārējā kompetence - Materiālais juridiskais pamats - LESD 78. panta 2. punkts - LESD 82. panta 2. punkts - LESD 83. panta 1. punkts - LESD 84. pants - LESD 336. pants - 21. protokola par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu 1. – 4.a pants - Īrijas daļēja dalība Stambulas konvencijā, ko noslēdz Savienība - Iespēja sadalīt starptautiska līguma noslēgšanas aktu divos atsevišķos lēmumos atkarībā no piemērojamā juridiskā pamata - “Savstarpējas vienošanās” prakse - Saderīgums ar LES un LESD)
      (2021/C 481/02)
      Tiesvedības valoda – visas oficiālās valodas

         Lūguma iesniedzējs

      Eiropas Parlaments (pārstāvji: D. Warin, A. Neergaard un O. Hrstková Šolcová)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Ar nosacījumu, ka katrā brīdī pilnībā tiek ievērotas LESD 218. panta 2., 6. un 8. punktā paredzētās prasības, Līgumos Eiropas Savienības Padomei, rīkojoties atbilstoši tās Reglamentam, nav aizliegts, pirms tā pieņem lēmumu par to, ka Eiropas Savienība noslēdz Eiropas Padomes Konvenciju par vardarbības pret sievietēm un vardarbības ģimenē novēršanu un apkarošanu (Stambulas konvencija), sagaidīt dalībvalstu “savstarpēju vienošanos” par to, lai dalībvalstīm šī konvencija būtu saistoša jomās, kas ir to kompetencē. Turpretim Līgumos tai ir aizliegts šajā pantā paredzētajai noslēgšanas procedūrai pievienot papildu posmu, pakļaujot lēmuma par minētās konvencijas noslēgšanu pieņemšanu nosacījumam, ka iepriekš tiek konstatēta šāda “savstarpēja vienošanās”.

                  2)

                  Atbilstošo materiālo juridisko pamatu, lai pieņemtu Padomes aktu, ar ko Savienība noslēdz Stambulas konvencijas daļu, kas ir paredzētā nolīguma priekšmets LESD 218. panta 11. punkta izpratnē, veido LESD 78. panta 2. punkts, 82. panta 2. punkts, kā arī 84. un 336. pants.

                  3)

                  Protokols (Nr. 21) par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju attiecībā uz brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kas pievienots LES un LESD, un Protokols (Nr. 22) par Dānijas nostāju, kas pievienots LES un LESD, pamato Padomes akta, ar kuru Savienība noslēdz Stambulas konvencijas daļu, kas ir paredzētā nolīguma priekšmets, sadalīšanu divos atsevišķos lēmumos tikai tiktāl, cik šādas sadalīšanas mērķis ir ņemt vērā apstākli, ka Īrija vai Dānijas Karaliste kopumā nepiedalās paredzētajos pasākumos, kas ir noteikti saskaņā ar šā nolīguma noslēgšanu un kas ietilpst šo protokolu piemērošanas jomā.

         (1)  OV C 413, 9.12.2019.


title: Lieta C-50/19 P: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums – Sigma Alimentos Exterior, SL/Eiropas Komisija (Apelācija – Valsts atbalsts – LESD 107. panta 1. punkts – Nodokļu režīms – Tiesību normas attiecībā uz uzņēmumu ienākuma nodokli, ar kurām uzņēmumiem nodokļu rezidentiem Spānijā ir atļauts norakstīt nemateriālo vērtību, kas rodas no kapitāldaļu iegādes uzņēmumos, kuru nodokļu rezidence ir ārpus šīs dalībvalsts – Jēdziens “valsts atbalsts” – Selektivitātes nosacījums – Atsauces sistēma – Atkāpe – Atšķirīga attieksme – Atšķirīgas attieksmes attaisnojums)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/3

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums – Sigma Alimentos Exterior, SL/Eiropas Komisija
      (Lieta C-50/19 P) (1)

      (Apelācija - Valsts atbalsts - LESD 107. panta 1. punkts - Nodokļu režīms - Tiesību normas attiecībā uz uzņēmumu ienākuma nodokli, ar kurām uzņēmumiem nodokļu rezidentiem Spānijā ir atļauts norakstīt nemateriālo vērtību, kas rodas no kapitāldaļu iegādes uzņēmumos, kuru nodokļu rezidence ir ārpus šīs dalībvalsts - Jēdziens “valsts atbalsts” - Selektivitātes nosacījums - Atsauces sistēma - Atkāpe - Atšķirīga attieksme - Atšķirīgas attieksmes attaisnojums)
      (2021/C 481/03)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Sigma Alimentos Exterior, SL (pārstāvji: sākotnēji M. Linares-Gil un M. Muñoz Pérez, abogados, vēlāk M. Muñoz Pérez, abogado)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes un P. Němečková)

         Persona, kas iestājusies lietā apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: R. Kanitz un J. Möller)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Sigma Alimentos Exterior SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Vācijas Federatīvā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 112, 25.3.2019.


title: Apvienotās lietas C-51/19 P un C-64/19 P: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums – World Duty Free Group SA, iepriekš Autogrill España, SA (C-51/19 P), Spānijas Karaliste (C-64/19 P)/Eiropas Komisija, Vācijas Federatīvā Republika, Īrija (Apelācija – Valsts atbalsts – LESD 107. panta 1. punkts – Nodokļu režīms – Tiesību normas attiecībā uz uzņēmumu ienākuma nodokli, ar kurām uzņēmumiem nodokļu rezidentiem Spānijā ir atļauts norakstīt nemateriālo vērtību, kas rodas no kapitāldaļu iegādes uzņēmumos, kuru nodokļu rezidence ir ārpus šīs dalībvalsts – Jēdziens “valsts atbalsts” – Selektivitātes nosacījums – Atsauces sistēma – Atkāpe – Atšķirīga attieksme – Atšķirīgas attieksmes attaisnojums)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/3

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums – World Duty Free Group SA, iepriekš Autogrill España, SA (C-51/19 P), Spānijas Karaliste (C-64/19 P)/Eiropas Komisija, Vācijas Federatīvā Republika, Īrija
      (Apvienotās lietas C-51/19 P un C-64/19 P) (1)

      (Apelācija - Valsts atbalsts - LESD 107. panta 1. punkts - Nodokļu režīms - Tiesību normas attiecībā uz uzņēmumu ienākuma nodokli, ar kurām uzņēmumiem nodokļu rezidentiem Spānijā ir atļauts norakstīt nemateriālo vērtību, kas rodas no kapitāldaļu iegādes uzņēmumos, kuru nodokļu rezidence ir ārpus šīs dalībvalsts - Jēdziens “valsts atbalsts” - Selektivitātes nosacījums - Atsauces sistēma - Atkāpe - Atšķirīga attieksme - Atšķirīgas attieksmes attaisnojums)
      (2021/C 481/04)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: World Duty Free Group SA, iepriekš Autogrill España SA (pārstāvji: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero un A. Lamadrid de Pablo, abogados) (C-51/19 P), Spānijas Karaliste (pārstāvji: sākotnēji A. Rubio González un A. Sampol Pucurull, vēlāk – S. Centeno Huerta un S. Jiménez García) (C-64/19 P)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes un P. Němečková), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: J. Möller un R. Kanitz), Īrija

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzības noraidīt.

                  2)

                  World Duty Free Group SA un Spānijas Karaliste sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Vācijas Federatīvā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 112, 25.3.2019.


title: Lieta C-52/19 P: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums – Banco Santander, SA/Eiropas Komisija (Apelācija – Valsts atbalsts – LESD 107. panta 1. punkts – Nodokļu režīms – Tiesību normas attiecībā uz uzņēmumu ienākuma nodokli, ar kurām uzņēmumiem nodokļu rezidentiem Spānijā ir atļauts norakstīt nemateriālo vērtību, kas rodas no kapitāldaļu iegādes uzņēmumos, kuru nodokļu rezidence ir ārpus šīs dalībvalsts – Jēdziens “valsts atbalsts” – Selektivitātes nosacījums – Atsauces sistēma – Atkāpe – Atšķirīga attieksme – Atšķirīgas attieksmes attaisnojums)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/4

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums – Banco Santander, SA/Eiropas Komisija
      (Lieta C-52/19 P) (1)

      (Apelācija - Valsts atbalsts - LESD 107. panta 1. punkts - Nodokļu režīms - Tiesību normas attiecībā uz uzņēmumu ienākuma nodokli, ar kurām uzņēmumiem nodokļu rezidentiem Spānijā ir atļauts norakstīt nemateriālo vērtību, kas rodas no kapitāldaļu iegādes uzņēmumos, kuru nodokļu rezidence ir ārpus šīs dalībvalsts - Jēdziens “valsts atbalsts” - Selektivitātes nosacījums - Atsauces sistēma - Atkāpe - Atšķirīga attieksme - Atšķirīgas attieksmes attaisnojums)
      (2021/C 481/05)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Banco Santander, SA (pārstāvji: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero un A. Lamadrid de Pablo, abogados)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes un P. Němečková)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Banco Santander SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 112, 25.3.2019.


title: Apvienotās lietas C-53/19 P un C-65/19 P: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums – Banco Santander, SA, Santusa Holding, SL (C-53/19 P), Spānijas Karaliste (C-65/19 P)/Eiropas Komisija, Vācijas Federatīvā Republika, Īrija (Apelācija – Valsts atbalsts – LESD 107. panta 1. punkts – Nodokļu režīms – Tiesību normas attiecībā uz uzņēmumu ienākuma nodokli, ar kurām uzņēmumiem nodokļu rezidentiem Spānijā ir atļauts norakstīt nemateriālo vērtību, kas rodas no kapitāldaļu iegādes uzņēmumos, kuru nodokļu rezidence ir ārpus šīs dalībvalsts – Jēdziens “valsts atbalsts” – Selektivitātes nosacījums – Atsauces sistēma – Atkāpe – Atšķirīga attieksme – Atšķirīgas attieksmes attaisnojums)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/5

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums – Banco Santander, SA, Santusa Holding, SL (C-53/19 P), Spānijas Karaliste (C-65/19 P)/Eiropas Komisija, Vācijas Federatīvā Republika, Īrija
      (Apvienotās lietas C-53/19 P un C-65/19 P) (1)

      (Apelācija - Valsts atbalsts - LESD 107. panta 1. punkts - Nodokļu režīms - Tiesību normas attiecībā uz uzņēmumu ienākuma nodokli, ar kurām uzņēmumiem nodokļu rezidentiem Spānijā ir atļauts norakstīt nemateriālo vērtību, kas rodas no kapitāldaļu iegādes uzņēmumos, kuru nodokļu rezidence ir ārpus šīs dalībvalsts - Jēdziens “valsts atbalsts” - Selektivitātes nosacījums - Atsauces sistēma - Atkāpe - Atšķirīga attieksme - Atšķirīgas attieksmes attaisnojums)
      (2021/C 481/06)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Banco Santander, SA, Santusa Holding, SL (pārstāvji: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero un A. Lamadrid de Pablo, abogados) (C-53/19 P), Spānijas Karaliste (pārstāvji: sākotnēji A. Rubio González un A. Sampol Pucurull, vēlāk – S. Centeno Huerta un S. Jiménez García) (C-65/19 P)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes un P. Němečková), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: J. Möller un R. Kanitz), Īrija

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzības noraidīt.

                  2)

                  Banco Santander SA, Santusa Holding SL un Spānijas Karaliste sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Vācijas Federatīvā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 112, 25.3.2019.


title: Lieta C-54/19 P: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums – Axa Mediterranean Holding, SA/Eiropas Komisija (Apelācija – Valsts atbalsts – LESD 107. panta 1. punkts – Nodokļu režīms – Tiesību normas attiecībā uz uzņēmumu ienākuma nodokli, ar kurām uzņēmumiem nodokļu rezidentiem Spānijā ir atļauts norakstīt nemateriālo vērtību, kas rodas no kapitāldaļu iegādes uzņēmumos, kuru nodokļu rezidence ir ārpus šīs dalībvalsts – Jēdziens “valsts atbalsts” – Selektivitātes nosacījums – Atsauces sistēma – Atkāpe – Atšķirīga attieksme – Atšķirīgas attieksmes attaisnojums)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/5

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums – Axa Mediterranean Holding, SA/Eiropas Komisija
      (Lieta C-54/19 P) (1)

      (Apelācija - Valsts atbalsts - LESD 107. panta 1. punkts - Nodokļu režīms - Tiesību normas attiecībā uz uzņēmumu ienākuma nodokli, ar kurām uzņēmumiem nodokļu rezidentiem Spānijā ir atļauts norakstīt nemateriālo vērtību, kas rodas no kapitāldaļu iegādes uzņēmumos, kuru nodokļu rezidence ir ārpus šīs dalībvalsts - Jēdziens “valsts atbalsts” - Selektivitātes nosacījums - Atsauces sistēma - Atkāpe - Atšķirīga attieksme - Atšķirīgas attieksmes attaisnojums)
      (2021/C 481/07)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Axa Mediterranean Holding, SA (pārstāvji: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero un A. Lamadrid de Pablo, abogados)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes un P. Němečková)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Axa Mediterranean Holding SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 112, 25.3.2019.


title: Lieta C-55/19 P: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums – Prosegur Compañía de Seguridad, SA/Eiropas Komisija (Apelācija – Valsts atbalsts – LESD 107. panta 1. punkts – Nodokļu režīms – Tiesību normas attiecībā uz uzņēmumu ienākuma nodokli, ar kurām uzņēmumiem nodokļu rezidentiem Spānijā ir atļauts norakstīt nemateriālo vērtību, kas rodas no kapitāldaļu iegādes uzņēmumos, kuru nodokļu rezidence ir ārpus šīs dalībvalsts – Jēdziens “valsts atbalsts” – Selektivitātes nosacījums – Atsauces sistēma – Atkāpe – Atšķirīga attieksme – Atšķirīgas attieksmes attaisnojums)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/6

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums – Prosegur Compañía de Seguridad, SA/Eiropas Komisija
      (Lieta C-55/19 P) (1)

      (Apelācija - Valsts atbalsts - LESD 107. panta 1. punkts - Nodokļu režīms - Tiesību normas attiecībā uz uzņēmumu ienākuma nodokli, ar kurām uzņēmumiem nodokļu rezidentiem Spānijā ir atļauts norakstīt nemateriālo vērtību, kas rodas no kapitāldaļu iegādes uzņēmumos, kuru nodokļu rezidence ir ārpus šīs dalībvalsts - Jēdziens “valsts atbalsts” - Selektivitātes nosacījums - Atsauces sistēma - Atkāpe - Atšķirīga attieksme - Atšķirīgas attieksmes attaisnojums)
      (2021/C 481/08)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Prosegur Compañía de Seguridad, SA (pārstāvji: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero un A. Lamadrid de Pablo, abogados)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes un P. Němečková)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Prosegur Compañía de Seguridad SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 112, 25.3.2019.


title: Lieta C-130/19: Tiesas (plēnums) 2021. gada 30. septembra spriedums – Revīzijas palāta/Karel Pinxten (LESD 286. panta 6. punkts – Eiropas Revīzijas palātas locekļa amata uzlikto pienākumu pārkāpums – Tiesību uz pensiju atņemšana – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) izmeklēšanas likumība – Revīzijas palātas iekšējā procedūra – Darbība, kas nav saderīga ar Revīzijas palātas locekļa funkcijām – Komandējuma izdevumi un dienas nauda – Reprezentācijas un pieņemšanu izdevumi – Dienesta transportlīdzekļa izmantošana – Šofera pakalpojumu izmantošana – Interešu konflikts – Soda samērīgums)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/6

      Tiesas (plēnums) 2021. gada 30. septembra spriedums – Revīzijas palāta/Karel Pinxten

      (Lieta C-130/19) (1)

      (LESD 286. panta 6. punkts - Eiropas Revīzijas palātas locekļa amata uzlikto pienākumu pārkāpums - Tiesību uz pensiju atņemšana - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) izmeklēšanas likumība - Revīzijas palātas iekšējā procedūra - Darbība, kas nav saderīga ar Revīzijas palātas locekļa funkcijām - Komandējuma izdevumi un dienas nauda - Reprezentācijas un pieņemšanu izdevumi - Dienesta transportlīdzekļa izmantošana - Šofera pakalpojumu izmantošana - Interešu konflikts - Soda samērīgums)
      (2021/C 481/09)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Revīzijas palāta (pārstāvji: sākotnēji C. Lesauvage, J. Vermer un É. von Bardeleben, vēlāk C. Lesauvage)

         Atbildētājs: Karel Pinxten (pārstāvis: L. Levi, advokāte)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Karel Pinxten lūgumu apturēt tiesvedību līdz būs pabeigts kriminālprocess, ko Luksemburgas iestādes ir ierosinājušas pēc Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) ziņojuma par lietu Nr. OC/2016/0069/A 1 nosūtīšanas šīm iestādēm, noraidīt.

                  2)

                  Karel Pinxten lūgumu uzdot Eiropas Revīzijas palātai darīt zināmu ziņojumu, kas ir sagatavots iekšējās revīzijas beigās, un pasākumus, kuri ir veikti pēc šī ziņojuma, kā arī ikvienu šīs iestādes piezīmi, kas attiecas uz iespējamiem iekšējā revidenta neatkarības aizskārumiem, noraidīt.

                  3)

                  Eiropas Revīzijas palātas priekšsēdētāja 2019. gada 13. februāra vēstuli, kas ir adresēta pārējiem šīs iestādes locekļiem un tās ģenerālsekretāram un ko Karel Pinxten ir ietvēris iebildumu raksta B.10 pielikumā, izņemt no lietas materiāliem.

                  4)

                  Karel Pinxten nav izpildījis pienākumus, kas izriet no viņa kā Eiropas Revīzijas palātas locekļa amata LESD 286. panta 6. punkta izpratnē, saistībā ar:

                              —

                              nedeklarētu un nelikumīgu darbības veikšanu politiskās partijas pārvaldības struktūrā;

                              —

                              Revīzijas palātas līdzekļu ļaunprātīgu izmantošanu, lai finansētu darbības, kas nav saistītas ar šīs iestādes locekļa funkcijām, šī sprieduma 387.–799. punktā konstatētajā apmērā;

                              —

                              degvielas kartes izmantošanu, lai iegādātos degvielu, kas ir paredzēta transportlīdzekļiem, kuri pieder trešām personām, un

                              —

                              interešu konflikta radīšanu attiecībās ar revidējamās vienības atbildīgo personu.

                  5)

                  Karel Pinxten zaudē divas trešdaļas no savām pensijas tiesībām no šī sprieduma pasludināšanas dienas.

                  6)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  7)

                  Tiesas kompetencē nav lemt par Karel Pinxten iesniegto prasību par zaudējumu atlīdzību.

                  8)

                  Karel Pinxten sedz savus un atlīdzina Eiropas Revīzijas palātas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 148, 29.4.2019.


title: Apvienotās lietas C-174/19 P un C-175/19 P: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums – Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH/Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste, Föreningen Svensk Sjöfart, Naturschutzbund Deutschland (NABU) eV (C-174/19 P), Stena Line Scandinavia AB/Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste, Föreningen Svensk Sjöfart (C-175/19 P) (Apelācija – Atcelšanas prasība – Valsts atbalsts – Fiksētā savienojuma dzelzceļa un autoceļa līnijas pāri Fēmarnbeltam publiskais finansējums – Individuāls atbalsts – Paziņots atbalsts, kas atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu – Eiropas kopīgajām interesēm būtiska projekta īstenošana – Lēmums necelt iebildumus – Monopols – Konkurences izkropļošana un ietekme uz tirdzniecību)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/7

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums – Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH/Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste, Föreningen Svensk Sjöfart, Naturschutzbund Deutschland (NABU) eV (C-174/19 P), Stena Line Scandinavia AB/Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste, Föreningen Svensk Sjöfart (C-175/19 P)
      (Apvienotās lietas C-174/19 P un C-175/19 P) (1)

      (Apelācija - Atcelšanas prasība - Valsts atbalsts - Fiksētā savienojuma dzelzceļa un autoceļa līnijas pāri Fēmarnbeltam publiskais finansējums - Individuāls atbalsts - Paziņots atbalsts, kas atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - Eiropas kopīgajām interesēm būtiska projekta īstenošana - Lēmums necelt iebildumus - Monopols - Konkurences izkropļošana un ietekme uz tirdzniecību)
      (2021/C 481/10)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         (Lieta C-174/19 P)

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH (pārstāvis: L. Sandberg-Mørch, advokat)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji: V. Bottka, S. Noë un L. Armati), Dānijas Karaliste (pārstāvji: sākotnēji J. Nymann-Lindegren, pēc tam – V. Jørgensen, pārstāvji, kam palīdz R. Holdgaard, advokat), Föreningen Svensk Sjöfart (pārstāvis: J. L. Buendía Sierra, abogado,), Naturschutzbund Deutschland (NABU) eV (pārstāvji: T. Hohmuth, Rechtsanwalt, un L. Sandberg-Mørch, advokat)

         Personas, kas iestājušās lietā apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumu atbalstam: Aktionsbündnis gegen eine feste Fehmarnbeltquerung eV (pārstāvji: L. Sandberg-Mørch, advokat, un W. Mecklenburg, Rechtsanwalt), Rederi Nordö-Link AB (pārstāvji: L. Sandberg-Mørch un A. Godsk Fallesen, advokater), Trelleborg Hamn AB (pārstāvji: L. Sandberg-Mørch, advokat, un J. L. Buendía Sierra, abogado)

         (Lieta C-175/19 P)

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Stena Line Scandinavia AB (pārstāvji: L. Sandberg-Mørch, advokat, un P. Alexiadis, solicitor)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji: V. Bottka, S. Noë un L. Armati), Dānijas Karaliste (pārstāvji: sākotnēji J. Nymann-Lindegren, pēc tam – V. Jørgensen, pārstāvji, kam palīdz R. Holdgaard, advokat), Föreningen Svensk Sjöfart (pārstāvis: J. L. Buendía Sierra, abogado)

         Personas, kas iestājušās lietā apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumu atbalstam: Aktionsbündnis gegen eine feste Fehmarnbeltquerung eV (pārstāvji: L. Sandberg-Mørch, advokat, un W. Mecklenburg, Rechtsanwalt), Rederi Nordö-Link AB (pārstāvji: L. Sandberg-Mørch un A. Godsk Fallesen, advokater,), Trelleborg Hamn AB (pārstāvji: L. Sandberg-Mørch, advokat, un J. L. Buendía Sierra, abogado)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Noraidīt galvenās apelācijas sūdzības un pretapelācijas sūdzības.

                  2)

                  Piespriest Scandlines Danmark ApS un Scandlines Deutschland GmbH, kā arī Stena Line Scandinavia AB segt savus, kā arī atlīdzināt Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus saistībā ar galvenajām apelācijas sūdzībām.

                  3)

                  Eiropas Komisija pati sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pretapelācijas sūdzībām.

                  4)

                  Dānijas Karaliste, Föreningen Svensk Sjöfart un Naturschutzbund Deutschland (NABU) eV pašas sedz savus tiesāšanās izdevumus.

                  5)

                  Rederi Nordö-Link AB, Trelleborg Hamn AB un Aktionsbündnis gegen eine feste Fehmarnbeltquerung eV paši sedz savus tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 148, 29.4.2019.


title: Lieta C-458/19 P: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums – ClientEarth/Eiropas Komisija, Eiropas Ķimikāliju aģentūra (Apelācija – Atcelšanas prasība – Komisijas Īstenošanas lēmums C(2016) 3549 final – Bis(2 etilheksil)ftalāta (DEHP) lietošanas licence – Regula (EK) Nr. 1907/2006 – 60. un 62. pants – Regula (EK) Nr. 1367/2006 – Pieteikums veikt iekšēju pārskatīšanu – Komisijas Lēmums C(2016) 8454 final – Pieteikuma noraidīšana)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/8

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums – ClientEarth/Eiropas Komisija, Eiropas Ķimikāliju aģentūra
      (Lieta C-458/19 P) (1)

      (Apelācija - Atcelšanas prasība - Komisijas Īstenošanas lēmums C(2016) 3549 final - Bis(2 etilheksil)ftalāta (DEHP) lietošanas licence - Regula (EK) Nr. 1907/2006 - 60. un 62. pants - Regula (EK) Nr. 1367/2006 - Pieteikums veikt iekšēju pārskatīšanu - Komisijas Lēmums C(2016) 8454 final - Pieteikuma noraidīšana)
      (2021/C 481/11)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: ClientEarth (pārstāvji: A. Jones, Solicitor, un J. Stratford, BL)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Gattinara, R. Lindenthal un K. Mifsud-Bonnici) un Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji: M. Heikkilä, W. Broere un F. Becker)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  ClientEarth sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 263, 5.8.2019.


title: Lieta C-487/19: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums (Sąd Najwyższy (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tiesvedība, ko ierosinājis W.Ż. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesiskums – Efektīva tiesību aizsardzība tiesā jomās, uz kurām attiecas Savienības tiesības – LES 19. panta 1. punkta otrā daļa – Tiesnešu neatceļamības un neatkarības principi – Vispārējās jurisdikcijas tiesas tiesneša pārcelšana bez viņa piekrišanas – Pārsūdzība – Sąd Najwyższy (Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznych) (Augstākā tiesa (Ārkārtas kontroles un publisko lietu palāta), Polija) tiesneša izdots rīkojums par nepieņemamību – Tiesnesis, kuru, pamatojoties uz Valsts tiesu padomes izdotu rezolūciju, Republikas prezidents ir iecēlis amatā, neraugoties uz tiesas nolēmumu, ar ko uzdots šīs rezolūcijas izpildi apturēt līdz Tiesas prejudiciālā nolēmuma pieņemšanai – Tiesnesis, kas nav neatkarīga, objektīva un tiesību aktos noteikta tiesa – Savienības tiesību pārākums – Iespēja šādu rīkojumu uzskatīt par spēkā neesošu)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/9

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums (Sąd Najwyższy (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tiesvedība, ko ierosinājis W.Ż.
      (Lieta C-487/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesiskums - Efektīva tiesību aizsardzība tiesā jomās, uz kurām attiecas Savienības tiesības - LES 19. panta 1. punkta otrā daļa - Tiesnešu neatceļamības un neatkarības principi - Vispārējās jurisdikcijas tiesas tiesneša pārcelšana bez viņa piekrišanas - Pārsūdzība - Sąd Najwyższy (Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznych) (Augstākā tiesa (Ārkārtas kontroles un publisko lietu palāta), Polija) tiesneša izdots rīkojums par nepieņemamību - Tiesnesis, kuru, pamatojoties uz Valsts tiesu padomes izdotu rezolūciju, Republikas prezidents ir iecēlis amatā, neraugoties uz tiesas nolēmumu, ar ko uzdots šīs rezolūcijas izpildi apturēt līdz Tiesas prejudiciālā nolēmuma pieņemšanai - Tiesnesis, kas nav neatkarīga, objektīva un tiesību aktos noteikta tiesa - Savienības tiesību pārākums - Iespēja šādu rīkojumu uzskatīt par spēkā neesošu)
      (2021/C 481/12)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Najwyższy

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: W.Ż.,

         piedaloties: Prokurator Generalny zastępowany przez Prokuraturę Krajową, iepriekš Prokurator Prokuratury Krajowej Bożena Górecka, Rzecznik Praw Obywatelskich

         Rezolutīvā daļa

      LES 19. panta 1. punkta otrā daļa un Savienības tiesību pārākuma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesai, kurā iesniegts pieteikums par noraidīšanu saistībā ar prasību, ar kuru tiesnesis, kas strādā tiesā, kura var interpretēt un piemērot Savienības tiesības, apstrīd lēmumu par viņa pārcelšanu bez viņa piekrišanas, par spēkā neesošu ir jāuzskata rīkojums, ar ko tiesa, lemjot pēdējā instancē un viena tiesneša sastāvā, ir noraidījusi minēto prasību, ja šādas sekas ir vajadzīgas, lai garantētu Savienības tiesību pārākumu, ņemot vērā konkrēto procesuālo situāciju, un ja no visiem nosacījumiem un apstākļiem, kādos ir iecelts amatā šis tiesnesis, kas skata lietas vienpersoniski, izriet, ka šī iecelšana amatā ir notikusi, acīmredzami pārkāpjot tiesnešu iecelšanas procedūras pamatnoteikumus, kuri ir konkrētās tiesu sistēmas izveides un darbības neatņemama sastāvdaļa, un ir apdraudēta šajā procesā sasniedzamā rezultāta integritāte, radot pamatotas šaubas indivīdiem par konkrētā tiesneša ārēju neietekmējamību un neitralitāti, un tādējādi minēto rīkojumu nevar uzskatīt par tādu, ko ir izdevusi neatkarīga, objektīva un tiesību aktos noteikta tiesa minētās LES 19. panta 1. punkta otrās daļas izpratnē.

         (1)  OV C 337, 7.10.2019.


title: Lieta C-538/19: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums (Curtea de Apel Constanţa (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TS, UT, VU/Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Casa de Asigurări de Sănătate Constanţa (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālais nodrošinājums – Veselības apdrošināšana – Regula (EK) Nr. 883/2004 – 20. panta 1. un 2. punkts – Medicīniskā aprūpe, kas saņemta dalībvalstī, kura nav apdrošinātās personas dzīvesvietas valsts – Iepriekšēja atļauja – Nosacījumi – Prasība pēc atzinuma, kuru izsniedzis valsts veselības apdrošināšanas sistēmas ārsts un kurā ir izrakstīta ārstēšana – Alternatīvas ārstēšanas, kuras priekšrocība ir tā, ka tā nerada invaliditāti, izrakstīšana saskaņā ar otru ārsta atzinumu, kas izsniegts dalībvalstī, kura nav apdrošinātās personas dzīvesvietas dalībvalsts – Medicīnisko izdevumu, kas saistīti ar šo alternatīvo ārstēšanu, pilnīga atlīdzināšana – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – LESD 56. pants)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/10

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums (Curtea de Apel Constanţa (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TS, UT, VU/Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Casa de Asigurări de Sănătate Constanţa

      (Lieta C-538/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālais nodrošinājums - Veselības apdrošināšana - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 20. panta 1. un 2. punkts - Medicīniskā aprūpe, kas saņemta dalībvalstī, kura nav apdrošinātās personas dzīvesvietas valsts - Iepriekšēja atļauja - Nosacījumi - Prasība pēc atzinuma, kuru izsniedzis valsts veselības apdrošināšanas sistēmas ārsts un kurā ir izrakstīta ārstēšana - Alternatīvas ārstēšanas, kuras priekšrocība ir tā, ka tā nerada invaliditāti, izrakstīšana saskaņā ar otru ārsta atzinumu, kas izsniegts dalībvalstī, kura nav apdrošinātās personas dzīvesvietas dalībvalsts - Medicīnisko izdevumu, kas saistīti ar šo alternatīvo ārstēšanu, pilnīga atlīdzināšana - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - LESD 56. pants)
      (2021/C 481/13)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Constanţa

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: TS, UT, VU

         Atbildētāji: Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Casa de Asigurări de Sănătate Constanţa

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 988/2009 (2009. gada 16. septembris), 20. pants, lasot to kopsakarā ar LESD 56. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka apdrošinātai personai, kas citā dalībvalstī, kura nav tās dzīvesvietas dalībvalsts, ir saņēmusi ārstēšanu, kas ir minēta starp pakalpojumiem, kuri paredzēti dzīvesvietas dalībvalsts tiesību aktos, ir tiesības saņemt pilnīgu šīs ārstēšanas izdevumu atlīdzināšanu atbilstoši šajā regulā paredzētajiem nosacījumiem, ja šī persona nav varējusi saņemt kompetentās iestādes atļauju saskaņā ar šīs regulas 20. panta 1. punktu tādēļ, ka, lai gan diagnostiku un nepieciešamību steidzami veikt ārstēšanu ir apstiprinājis ārsts, kurš ietilpst viņas dzīvesvietas dalībvalsts veselības apdrošināšanas sistēmā, tomēr šis ārsts bija izrakstījis atšķirīgu ārstēšanu nekā tā, kuru minētā persona izvēlējās atbilstoši otrajam medicīniskajam atzinumam, ko sniedzis citas dalībvalsts ārsts, turklāt šī ārstēšana atšķirībā no pirmās [ieteiktās] neradītu invaliditāti.

         (1)  OV C 357, 21.10.2019.


title: Lieta C-544/19: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums (Administrativen sad – Blagoevgrad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “ЕCOTEX BULGARIA” EOOD /Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite – Sofia (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LESD 63. pants – Kapitāla brīva aprite – Direktīva (ES) 2015/849 – Piemērojamība – Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir prasīts veikt maksājumus, kas pārsniedz noteiktu summu, tikai veicot pārskaitījumu vai iemaksu maksājumu kontā – LESD 65. pants – Attaisnojums – Cīņa pret krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas – Samērīgums – Administratīvais sods ar krimināltiesisku raksturu – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. pants – Likumpārkāpumu un sodu tiesiskuma un samērīguma principi)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/10

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums (Administrativen sad – Blagoevgrad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “ЕCOTEX BULGARIA” EOOD /Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite – Sofia

      (Lieta C-544/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 63. pants - Kapitāla brīva aprite - Direktīva (ES) 2015/849 - Piemērojamība - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir prasīts veikt maksājumus, kas pārsniedz noteiktu summu, tikai veicot pārskaitījumu vai iemaksu maksājumu kontā - LESD 65. pants - Attaisnojums - Cīņa pret krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas - Samērīgums - Administratīvais sods ar krimināltiesisku raksturu - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. pants - Likumpārkāpumu un sodu tiesiskuma un samērīguma principi)
      (2021/C 481/14)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen sad – Blagoevgrad

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: “ЕCOTEX BULGARIA” EOOD

         Atbildētāja: Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite – Sofia

         Piedaloties: Prokuror ot Okrazhna prokuratura – Blagoevgrad

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru attiecībā uz summas, kas ir vienāda vai lielāka par noteiktu robežvērtību, maksājumu valsts teritorijā fiziskām un juridiskām personām tiek aizliegts maksāt skaidrā naudā un tiek prasīts, lai tās veiktu pārskaitījumu vai iemaksu maksājumu kontā, neietilpst Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2015/849 (2015. gada 20. maijs) par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 648/2012 un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/60/EK un Komisijas Direktīvu 2006/70/EK, piemērošanas jomā.

                  2)

                  LESD 63. pants, lasot to kopsakarā ar Hartas 49. panta 3. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru, pirmkārt, lai cīnītos pret krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, fiziskām un juridiskām personām ir aizliegts valsts teritorijā veikt skaidras naudas maksājumu, ja tā summa ir vienāda vai lielāka par noteiktu robežvērtību, un tiek prasīts šajā ziņā veikt pārskaitījumu vai iemaksu maksājumu kontā, tostarp tad, ja ir runa pa sabiedrības dividenžu sadali, un kurā, otrkārt, lai reaģētu uz šāda aizlieguma pārkāpumu, ir paredzēts sodu režīms, kura ietvaros naudas soda, kas var tikt uzlikts, apmērs tiek aprēķināts, pamatojoties uz fiksētiem procentiem no maksājuma, kurš veikts, pārkāpjot minēto regulējumu, kopsummas, un šis naudas sods nevar atšķirties atkarībā no gadījuma konkrētajiem apstākļiem, ar nosacījumu, ka šis tiesiskais regulējums ir piemērots minēto mērķu sasniegšanai un nepārsniedz to, kas ir nepieciešams to sasniegšanai.

         (1)  OV C 357, 21.10.2019.


title: Lieta C-598/19: Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums (Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Confederación Nacional de Centros Especiales de Empleo (Conacee)/Diputación Foral de Guipúzcoa (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Publiskais iepirkums – Direktīva 2014/24/ES – 20. pants – Privileģēto tiesību līgumi – Valsts tiesību akti, atbilstoši kuriem sociālās iniciatīvas īpašajiem nodarbinātības centriem ir rezervētas tiesības piedalīties noteiktās publiskā iepirkuma procedūrās – Papildu nosacījumi, kas nav paredzēti direktīvā – Vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principi)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/12

      Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums (Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Confederación Nacional de Centros Especiales de Empleo (Conacee)/Diputación Foral de Guipúzcoa

      (Lieta C-598/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiskais iepirkums - Direktīva 2014/24/ES - 20. pants - Privileģēto tiesību līgumi - Valsts tiesību akti, atbilstoši kuriem sociālās iniciatīvas īpašajiem nodarbinātības centriem ir rezervētas tiesības piedalīties noteiktās publiskā iepirkuma procedūrās - Papildu nosacījumi, kas nav paredzēti direktīvā - Vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principi)
      (2021/C 481/16)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Confederación Nacional de Centros Especiales de Empleo (Conacee)

         Atbildētāja: Diputación Foral de Guipúzcoa

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK 20. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tas, ka dalībvalsts – ar nosacījumu, ka tā ievēro vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principus, – paredz papildu nosacījumus salīdzinājumā ar šajā tiesību normā paredzētajiem nosacījumiem, tādējādi izslēdzot no rezervētajām publiskā iepirkuma procedūrām noteiktus ekonomikas dalībniekus, kuri atbilst minētajā tiesību normā paredzētajiem nosacījumiem.

         (1)  OV C 363, 28.10.2019.


title: Lieta C-561/19: Tiesas (virspalāta palāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Consorzio Italian Management, Catania Multiservizi SpA/Rete Ferroviaria Italiana SpA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LESD 267. pants – Pēdējās instances valsts tiesu pienākuma uzdot prejudiciālu jautājumu apjoms – Izņēmumi no šī pienākuma – Kritēriji – Jautājums par Savienības tiesību interpretāciju, ko lietas dalībnieki tiesvedībā valsts tiesā uzdevuši pēc tam, kad Tiesa šajā tiesvedībā ir pasludinājusi prejudiciālu nolēmumu – Precizējumu par iemesliem, kas pamato atbildes uz prejudiciālajiem jautājumiem vajadzību, neesamība – Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu daļēja nepieņemamība)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/11

      Tiesas (virspalāta palāta) 2021. gada 6. oktobra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Consorzio Italian Management, Catania Multiservizi SpA/Rete Ferroviaria Italiana SpA

      (Lieta C-561/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 267. pants - Pēdējās instances valsts tiesu pienākuma uzdot prejudiciālu jautājumu apjoms - Izņēmumi no šī pienākuma - Kritēriji - Jautājums par Savienības tiesību interpretāciju, ko lietas dalībnieki tiesvedībā valsts tiesā uzdevuši pēc tam, kad Tiesa šajā tiesvedībā ir pasludinājusi prejudiciālu nolēmumu - Precizējumu par iemesliem, kas pamato atbildes uz prejudiciālajiem jautājumiem vajadzību, neesamība - Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu daļēja nepieņemamība)
      (2021/C 481/15)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Consorzio Italian Management, Catania Multiservizi SpA

         Atbildētāja: Rete Ferroviaria Italiana SpA

         Rezolutīvā daļa

      LESD 267. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesai, kuras nolēmumi saskaņā ar valsts tiesībām nav pārsūdzami tiesā, ir pienākums vērsties Tiesā ar tajā izvirzīto jautājumu par Savienības tiesību interpretāciju, ja vien tā nekonstatē, ka šim jautājumam nav nozīmes vai ka Tiesa jau ir interpretējusi attiecīgo Savienības tiesību normu, vai arī ka Savienības tiesību pareiza interpretācija ir tik acīmredzama, ka nerada nekādas pamatotas šaubas.
      Šādas iespējamības esamība ir jāizvērtē, ņemot vērā Savienības tiesību īpašās iezīmes, sevišķās grūtības, kas rodas, tās interpretējot, un atšķirīgas judikatūras rašanās risku Savienībā.
      Šāda tiesa nevar tikt atbrīvota no minētā pienākuma tikai tādēļ, ka tā jau ir vērsusies Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu tajā pašā valsts tiesvedībā. Tomēr tā var atturēties uzdot prejudiciālu jautājumu Tiesai tādu nepieņemamības iemeslu dēļ, kas ir saistīti ar tiesvedību šajā tiesā, ar nosacījumu, ka tiek ievēroti līdzvērtības un efektivitātes principi.

         (1)  OV C 357, 21.10.2019.


title: Lieta C-285/20: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 30. septembra spriedums (Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – K/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (EK) Nr. 883/2004 – 65. panta 2. un 5. punkts – Piemērošanas joma – Darba ņēmējs, kas kļuvis par pilnīgu bezdarbnieku – Bezdarbnieka pabalsti – Darba ņēmējs, kas dzīvo un veic darbību nodarbinātas personas statusā kompetentajā dalībvalstī – Viņa dzīvesvietas maiņa uz citu dalībvalsti – Persona, kas pirms kļūšanas par pilnīgu bezdarbnieku faktiski nav nodarbināta kompetentajā dalībvalstī – Persona, kura slimības dēļ ir pārtraukusi darbu un šajā saistībā saņem kompetentās dalībvalsts izmaksātos slimības pabalstus – Darbības veikšana nodarbinātas personas statusā – Salīdzināmas juridiskās situācijas)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/13

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 30. septembra spriedums (Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – K/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)

      (Lieta C-285/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 65. panta 2. un 5. punkts - Piemērošanas joma - Darba ņēmējs, kas kļuvis par pilnīgu bezdarbnieku - Bezdarbnieka pabalsti - Darba ņēmējs, kas dzīvo un veic darbību nodarbinātas personas statusā kompetentajā dalībvalstī - Viņa dzīvesvietas maiņa uz citu dalībvalsti - Persona, kas pirms kļūšanas par pilnīgu bezdarbnieku faktiski nav nodarbināta kompetentajā dalībvalstī - Persona, kura slimības dēļ ir pārtraukusi darbu un šajā saistībā saņem kompetentās dalībvalsts izmaksātos slimības pabalstus - Darbības veikšana nodarbinātas personas statusā - Salīdzināmas juridiskās situācijas)
      (2021/C 481/18)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Centrale Raad van Beroep

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: K

         Atbildētāja: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 465/2012 (2012. gada 22. maijs), 65. panta 2. un 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir piemērojami situācijā, kad attiecīgā persona pirms kļūšanas par pilnīgu bezdarbnieku dzīvoja dalībvalstī, kas nav kompetentā dalībvalsts, un faktiski neveica darbību nodarbinātas personas statusā, bet bija pārtraukusi darbu slimības dēļ un šajā saistībā saņēma kompetentās dalībvalsts izmaksātus slimības pabalstus, tomēr ar nosacījumu, ka saskaņā ar kompetentās dalībvalsts tiesību aktiem šādu pabalstu saņemšana ir pielīdzināma darbības veikšanai nodarbinātas personas statusā.

                  2)

                  Regulas Nr. 883/2004, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 465/2012, 65. panta 2. un 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs tiesību normas piemērošanas nolūkos nav jāņem vērā iemesli, tostarp ģimenes apstākļi, kuru dēļ attiecīgā persona ir mainījusi savu dzīvesvietu uz dalībvalsti, kas nav kompetentā dalībvalsts.

         (1)  OV C 313, 21.9.2020.


title: Lieta C-296/20: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 30. septembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Commerzbank AG/E.O. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Jurisdikcija un nolēmumu atzīšana un izpilde – Civillietas un komerclietas – Lugāno II konvencija – 15. panta 1. punkta c) apakšpunkts – Jurisdikcija patērētāju līgumu jomā – Patērētāja domicila pārcelšana uz citu valsti, kurai ir saistoša šī konvencija)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/14

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 30. septembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Commerzbank AG/E.O.
      (Lieta C-296/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Jurisdikcija un nolēmumu atzīšana un izpilde - Civillietas un komerclietas - Lugāno II konvencija - 15. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Jurisdikcija patērētāju līgumu jomā - Patērētāja domicila pārcelšana uz citu valsti, kurai ir saistoša šī konvencija)
      (2021/C 481/19)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Commerzbank AG

         Atbildētājs: E.O.

         Rezolutīvā daļa

      Konvencijas par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās, kura parakstīta 2007. gada 30. oktobrī un kuras noslēgšana Eiropas Kopienas vārdā apstiprināta ar Padomes 2008. gada 27. novembra Lēmumu 2009/430/EK, 15. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī norma nosaka jurisdikciju gadījumā, kad personai, kas veic profesionālo darbību vai komercdarbību, un patērētājam, kuri ir patērētāju līguma puses, līguma noslēgšanas dienā domicils bija vienā un tajā pašā valstī, kurai ir saistoša šī konvencija, un kad tiesisko attiecību pārrobežu elements ir radies tikai pēc minētā līguma noslēgšanas, – tādēļ, ka patērētāja domicils pārcelts uz citu valsti, kurai ir saistoša minētā konvencija.

         (1)  OV C 348, 19.10.2020.


title: Lieta C-299/20: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 30. septembra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Icade Promotion SAS, iepriekš – Icade Promotion Logement SAS/Ministère de l'Action et des Comptes Publiques (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Direktīva 2006/112/EK – 392. pants – Peļņas daļas aplikšanas ar nodokli režīms – Piemērošanas joma – Nekustamā īpašuma un apbūves zemesgabalu, kas iegādāti tālākpārdošanas nolūkā, nodošana – Nodokļa maksātājs, kuram nebija tiesību uz nodokļa atskaitīšanu par nekustamā īpašuma pirkumu – Tālākpārdošana, kam piemēro PVN – Jēdziens “apbūves zemesgabali”)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/15

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 30. septembra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Icade Promotion SAS, iepriekš – Icade Promotion Logement SAS/Ministère de l'Action et des Comptes Publiques

      (Lieta C-299/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 392. pants - Peļņas daļas aplikšanas ar nodokli režīms - Piemērošanas joma - Nekustamā īpašuma un apbūves zemesgabalu, kas iegādāti tālākpārdošanas nolūkā, nodošana - Nodokļa maksātājs, kuram nebija tiesību uz nodokļa atskaitīšanu par nekustamā īpašuma pirkumu - Tālākpārdošana, kam piemēro PVN - Jēdziens “apbūves zemesgabali”)
      (2021/C 481/20)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Icade Promotion SAS, iepriekš Icade Promotion Logement SAS

         Atbildētāja: Ministère de l'Action et des Comptes Publiques

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 392. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ļauj piemērot peļņas daļas aplikšanas ar nodokli režīmu apbūves zemesgabalu nodošanas darījumiem gan tad, ja to iegāde tika aplikta ar pievienotās vērtības nodokli (PVN), bet nodokļa maksātājam, kas tos pārdod tālāk, nav tiesību atskaitīt šo nodokli, gan tad, ja to iegāde nebija aplikta ar PVN, jo cena, par kādu tālākpārdevējs, kas ir nodokļa maksātājs, ir iegādājies šos īpašumus, ietver PVN summu, kuru iepriekš samaksājis sākotnējais pārdevējs. Tomēr, izņemot šo gadījumu, šī tiesību norma nav piemērojama apbūves zemesgabalu nodošanas darījumiem, kuru sākotnējam pirkumam nav ticis piemērots PVN, vai nu tāpēc, ka tas neietilpst tā piemērošanas jomā, vai arī ir atbrīvots no nodokļa.

                  2)

                  Direktīvas 2006/112 392. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj peļņas daļas aplikšanas ar nodokli režīma piemērošanu apbūves zemesgabalu nodošanas darījumiem, ja šie iegādātie neapbūvētie zemesgabali laikā no to pirkuma brīža līdz to atkārtotas pārdošanas brīdim, ko veicis nodokļa maksātājs, kļuvuši par apbūves zemesgabaliem, bet tas neliedz šo režīmu piemērot apbūves zemesgabalu nodošanas darījumiem, ja laikposmā no to pirkuma brīža līdz brīdim, kad tos pārdod nodokļa maksātājs, ir veiktas izmaiņas to raksturā, kā, piemēram, zemes gabalu sadalīšana vai labiekārtošanas darbu veikšana, kas ļauj ievilkt dažādus minētos zemesgabalus apkalpojošos tīklus, piemēram, tostarp gāzes vai elektroenerģijas tīklus.

         (1)  OV C 297, 7.9.2020.