title: Lieta C-605/20: Tiesas (septītā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Suzlon Wind Energy Portugal – Energia Eólica Unipessoal, Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts – Piemērojamība laikā – Pakalpojumi, kam ir piemērojams PVN – Pakalpojumu sniegšana par atlīdzību – Kritēriji – Grupas iekšējās attiecības – Pakalpojumi, ko veido vēja ģeneratoru remonts vai detaļu nomaiņa atbilstoši garantijai un neatbilstības ziņojumu sagatavošana – Debetnotas, ko ir izrakstījis pakalpojumu sniedzējs, nenorādot PVN – PVN, kas samaksāts par precēm un pakalpojumiem, par kuriem pakalpojuma sniedzējam ir izrakstījuši rēķinus tā apakšuzņēmēji, atskaitīšana par tiem pašiem pakalpojumiem)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/19

      Tiesas (septītā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Suzlon Wind Energy Portugal – Energia Eólica Unipessoal, Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira

      (Lieta C-605/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Piemērojamība laikā - Pakalpojumi, kam ir piemērojams PVN - Pakalpojumu sniegšana par atlīdzību - Kritēriji - Grupas iekšējās attiecības - Pakalpojumi, ko veido vēja ģeneratoru remonts vai detaļu nomaiņa atbilstoši garantijai un neatbilstības ziņojumu sagatavošana - Debetnotas, ko ir izrakstījis pakalpojumu sniedzējs, nenorādot PVN - PVN, kas samaksāts par precēm un pakalpojumiem, par kuriem pakalpojuma sniedzējam ir izrakstījuši rēķinus tā apakšuzņēmēji, atskaitīšana par tiem pašiem pakalpojumiem)
      (2022/C 165/22)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Supremo Tribunal Administrativo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Suzlon Wind Energy Portugal – Energia Eólica Unipessoal, Lda

         Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka darījumi, kas iekļaujas līguma sistēmā, kurā ir identificēts pakalpojumu sniedzējs, to pircējs un attiecīgo nodokļa maksātāja pienācīgi iegrāmatoto pakalpojumu raksturs, kam ir dots nosaukums, kurš apstiprina šiem darījumiem piemītošo pakalpojumu raksturu, un par ko ir samaksāta atlīdzība, kuru ir saņēmis pakalpojumu sniedzējs un kura ir faktiska atlīdzība par minētajiem pakalpojumiem debetnotu formā, veido pakalpojumu sniegšanu par atlīdzību šīs tiesību normas izpratnē, lai gan, pirmkārt, iespējams, nodokļa maksātājs negūst peļņu un, otrkārt, pastāv garantija, kas attiecas uz precēm, kuras ir bijušas minēto pakalpojumu priekšmets.

         (1)  OV C 44, 8.2.2021.


title: Lieta C-827/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 30. decembrī iesniedza Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumānija) – Banca A/ANAF, Preşedintele ANAF

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/26

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 30. decembrī iesniedza Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumānija) – Banca A/ANAF, Preşedintele ANAF

      (Lieta C-827/21)
      (2022/C 165/33)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Banca A

         Atbildētāji: ANAF, Preşedintele ANAF

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai valsts tiesu iestādei ir pienākums interpretēt atbilstoši Padomes Direktīvai 2009/133/EK (1) tādu valsts nodokļu tiesību normu, kas ir piemērojama iekšzemes situācijām un reglamentē kapitāla pieauguma – kas ir iegūts, anulējot iegūstošās sabiedrības kapitāla daļu pievienojamās sabiedrības kapitālā – neaplikšanu ar nodokļiem, tādos apstākļos kā aplūkojamajā gadījumā, kad:

                              —

                              līdzīgus iekšzemes un pārrobežu darījumus valsts likumdevējs ir regulējis ar dažādām tiesību normām, kuras nav identiskas;

                              —

                              iekšzemes darījumiem piemērojamā valsts tiesību norma tomēr darbojas, izmantojot direktīvā ietvertos jēdzienus – apvienošana, aktīvu un pasīvu pārvešana, kapitāla daļas anulēšana;

                              —

                              valsts nodokļu likuma paskaidrojuma raksts var tikt interpretēts tādējādi, ka likumdevēja mērķis bija noteikt vienādu nodokļu risinājumu iekšzemes un pārrobežu darījumiem, kuri tika regulēti, transponējot direktīvu, lai nediskriminējošā veidā ievērotu apvienošanas nodokļu neitralitātes principu un izvairītos no konkurences izkropļojumiem?

                  2)

                  Vai Padomes Direktīvas 2009/133/EK 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka kapitāla pieauguma – kas ir iegūts, anulējot vienas sabiedrības kapitāla daļu citas sabiedrības kapitālā pēc aktīvu un pasīvu pārvešanas no pēdējās minētās sabiedrības uz pirmo – neaplikšana ar nodokļiem nevar tikt liegta ar pamatojumu, ka attiecīgais darījums neatbilst visiem valsts tiesību normā paredzētajiem nosacījumiem, lai to kvalificētu kā apvienošanu?

                  3)

                  Vai Padomes Direktīvas 2009/133/EK 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka neaplikšana ar nodokļiem ir piemērojama peļņai no izdevīga pirkuma, kas ir atspoguļota iegūstošās sabiedrības peļņas un zaudējumu aprēķinā?

         (1)  Padomes Direktīva 2009/133/EK (2009. gada 19. oktobris) par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro dažādu dalībvalstu uzņēmējsabiedrību apvienošanai, sadalīšanai, daļējai sadalīšanai, to aktīvu pārvešanai un akciju maiņai, kā arī SE [Eiropas uzņēmējsabiedrība] vai SCE [Eiropas kooperatīvā sabiedrība] juridiskās adreses pārcelšanai no vienas dalībvalsts uz citu (OV 2009, L 310, 34. lpp.).


title: Apvienotās lietas C-52/21un C-53/21: Tiesas (septītā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Cour d'appel de Liège (Beļģija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pharmacie populaire – La Sauvegarde SCRL/État belge (C-52/21), Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRL/État belge (C-53/21) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – LESD 56. pants – Ierobežojumi – Nodokļu tiesību akti – Uzņēmumu ienākuma nodoklis – Pakalpojumu pircēju pienākums sagatavot un iesniegt nodokļu administrācijai apliecinošus dokumentus par summām, par kurām rēķinus ir izrakstījuši citā dalībvalstī reģistrēti pakalpojumu sniedzēji – Šāda pienākuma neesamība attiecībā uz pilnībā iekšēju pakalpojumu sniegšanu – Pamatojums – Nodokļu kontroles efektivitāte – Samērīgums)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/20

      Tiesas (septītā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Cour d'appel de Liège (Beļģija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pharmacie populaire – La Sauvegarde SCRL/État belge (C-52/21), Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRL/État belge (C-53/21)
      (Apvienotās lietas C-52/21un C-53/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - LESD 56. pants - Ierobežojumi - Nodokļu tiesību akti - Uzņēmumu ienākuma nodoklis - Pakalpojumu pircēju pienākums sagatavot un iesniegt nodokļu administrācijai apliecinošus dokumentus par summām, par kurām rēķinus ir izrakstījuši citā dalībvalstī reģistrēti pakalpojumu sniedzēji - Šāda pienākuma neesamība attiecībā uz pilnībā iekšēju pakalpojumu sniegšanu - Pamatojums - Nodokļu kontroles efektivitāte - Samērīgums)
      (2022/C 165/23)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour d'appel de Liège

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Pharmacie populaire – La Sauvegarde SCRL (C-52/21), Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRL (C-53/21)

         Atbildētāja: État belge (C-52/21 un C-53/21)

         Rezolutīvā daļa

      LESD 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, ar kuru visām šīs pirmās dalībvalsts teritorijā reģistrētajām sabiedrībām ir noteikts pienākums iesniegt nodokļu administrācijai pārskatus par maksājumiem, kas veikti kā atlīdzība par pakalpojumiem, kas ir iegādāti no pakalpojumu sniedzējiem, kuri ir reģistrēti citā dalībvalstī, kurā šiem pēdējiem minētajiem tiek piemērots gan tiesiskais regulējums par uzņēmumu grāmatvedību, gan pienākums izrakstīt rēķinus atbilstoši tiesiskajam regulējumam par pievienotās vērtības nodokli, un, ja tas netiek izdarīts, sabiedrību ienākuma nodoklis tiek palielināts par 50 % vai par 100 % no šo pakalpojumu vērtības, lai gan saskaņā ar administratīvo praksi šī pirmā dalībvalsts neparedz ekvivalentu pienākumu tad, ja šos pakalpojumus sniedz tās teritorijā reģistrēti pakalpojumu sniedzēji.

         (1)  OV C 128, 12.4.2021.


title: Lieta C-15/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 6. janvārī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – RF/Finanzamt G

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/26

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 6. janvārī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – RF/Finanzamt G

      (Lieta C-15/22)
      (2022/C 165/34)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesfinanzhof

         Pamatlietas puses

         Kasācijas sūdzības iesniedzēja: RF

         Atbildētāja kasācijas tiesvedībā: Finanzamt G

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 3. punkts un Līguma par Eiropas Savienības darbību 208. pants kopsakarā ar tā 210. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts administratīvo praksi atbrīvojumu no aplikšanas ar nodokli nepiemērot gadījumos, kad sadarbības projektu attīstības jomā finansē Eiropas Attīstības fonds, savukārt, ja izpildīti konkrēti priekšnosacījumi, ar nodokli neapliek atalgojumu, ko darba ņēmējs esošo dienesta attiecību ietvaros saņem par darbību saistībā ar Vācijas publiskā sektora sniegtu attīstības palīdzību tehniskās vai finansiālās sadarbības ietvaros, ja šādu darbību vismaz 75 % apmērā finansē par sadarbību attīstības jomā atbildīgā federālā ministrija vai valstij piederoša privāttiesiska attīstības palīdzības sabiedrība?


title: Lieta C-430/21: Tiesas (virspalāta) 2022. gada 22. februāra spriedums (Curtea de Apel Craiova (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – RS (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesiskums – Tiesu neatkarība – LES 19. panta 1. punkta otrā daļa – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants – Savienības tiesību pārākums – Valsts tiesas pilnvaru neesamība izvērtēt tādu valsts tiesību aktu atbilstību Savienības tiesībām, kurus attiecīgās dalībvalsts konstitucionālā tiesa ir atzinusi par atbilstošiem konstitūcijai – Disciplinārlietas)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/21

      Tiesas (virspalāta) 2022. gada 22. februāra spriedums (Curtea de Apel Craiova (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – RS
      (Lieta C-430/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesiskums - Tiesu neatkarība - LES 19. panta 1. punkta otrā daļa - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants - Savienības tiesību pārākums - Valsts tiesas pilnvaru neesamība izvērtēt tādu valsts tiesību aktu atbilstību Savienības tiesībām, kurus attiecīgās dalībvalsts konstitucionālā tiesa ir atzinusi par atbilstošiem konstitūcijai - Disciplinārlietas)
      (2022/C 165/24)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Craiova

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: RS

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  LES 19. panta 1. punkta otrā daļa, lasot to kopā ar LES 2. pantu un 4. panta 2. un 3. punktu, kā arī ar LESD 267. pantu un Savienības tiesību pārākuma principu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums vai prakse, atbilstoši kurai dalībvalsts vispārējās jurisdikcijas tiesas nav tiesīgas izvērtēt tādu valsts tiesību aktu saderību ar Savienības tiesībām, kurus šīs dalībvalsts konstitucionālā tiesa ir atzinusi par atbilstošiem valsts konstitucionālo tiesību normai, kurā ir paredzēta Savienības tiesību pārākuma principa ievērošana.

                  2)

                  LES 19. panta 1. punkta otrā daļa, lasot to kopā ar LES 2. pantu un 4. panta 2. un 3. punktu, kā arī ar LESD 267. pantu un Savienības tiesību pārākuma principu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums vai prakse, saskaņā ar kuru ir ļauts saukt pie disciplināratbildības valsts tiesnesi tāpēc, ka viņš ir piemērojis Savienības tiesības, kā tās ir interpretējusi Tiesa, atkāpdamies no attiecīgās dalībvalsts konstitucionālās tiesas judikatūras, kura nav saderīga ar Savienības tiesību pārākuma principu.

         (1)  OV C 371, 3.11.2020.


title: Lieta C-86/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 9. februārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Papier Mettler Italia S.r.l./Ministero della Transizione Ecologica (già Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare), Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/32

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 9. februārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Papier Mettler Italia S.r.l./Ministero della Transizione Ecologica (già Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare), Ministero dello Sviluppo Economico

      (Lieta C-86/22)
      (2022/C 165/41)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Papier Mettler Italia S.r.l.

         Atbildētājas: Ministero della Transizione Ecologica (già Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare), Ministero dello Sviluppo Economico

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai LESD 114. panta 5. un 6. punkts, kā arī Direktīvas 94/62/EK (1) 16. panta 1. punkts, kā arī Direktīvas 98/34/EK (2) 8. pants neļauj piemērot tādus valsts tiesību aktus kā tie, kas paredzēti apstrīdētajā starpministriju dekrētā, ar kuriem aizliedz laist tirgū vienreizējās lietošanas iepirkumu maisiņus, kas ražoti no bioloģiski nenoārdāmiem materiāliem, bet atbilst pārējām Direktīvā 94/62/EK noteiktajām prasībām, ja dalībvalsts šādu savu tiesisko regulējumu, kas satur par Kopienas tiesību aktiem stingrākus tehniskos noteikumus, nav paziņojusi Eiropas Komisijai iepriekš, bet gan tikai pēc pasākuma pieņemšanas un pirms tā publicēšanas?

                  2)

                  Vai Direktīvas 94/62/EK 1., 2. panta, 9. panta 1. punkts un 18. pants, kas papildināti ar Direktīvas II pielikuma 1., 2. un 3. panta noteikumiem, ir interpretējami tādējādi, ka tie liedz pieņemt tādus valsts tiesību aktus, ar kuriem aizliedz laist tirgū vienreizējās lietošanas iepirkumu maisiņus, kas ražoti no bioloģiski nenoārdāmiem materiāliem, bet atbilst pārējām Direktīvā 94/62/EK noteiktajām prasībām, vai turpretim valsts tiesību aktos noteiktos papildu tehniskos noteikumus var attaisnot, pamatojot tos ar mērķi nodrošināt pastiprinātu vides aizsardzību, eventuāli ņemot vērā atkritumu savākšanas problēmu īpašo raksturu dalībvalstī un pašas valsts nepieciešamību īstenot šajā saistītajā jomā paredzētās Kopienas saistības?

                  3)

                  Vai Direktīvas 94/62/EK 1., 2. panta, 9. panta 1. punkts un 18. pants, kas papildināti ar Direktīvas II pielikuma 1., 2. un 3. panta noteikumiem, ir interpretējami tādējādi, ka tie veido skaidrus un precīzus noteikums, kas paredzēti, lai aizliegtu jebkādu kavēšanu, lai laistu tirgū maisiņus, kas atbilst direktīvā noteiktajām prasībām, un veicinātu iespējami nesaderīga valsts tiesiskā regulējuma nepiemērošanu, ko veic visas valsts struktūras, tostarp valsts pārvaldes iestādes?

                  4)

                  Visbeidzot, vai tāda valsts tiesiskā regulējuma, kas aizliedz laist tirgū vienreizējās lietošanas maisiņus, kas ir bioloģiski nenoārdāmi, bet ražoti atbilstoši Direktīvas 94/62/EK prasībām, pieņemšana, ja tas nav pamatots ar mērķi nodrošināt pastiprinātu vides aizsardzību, ar atkritumu savākšanas problēmu īpatnībām dalībvalstī un ar pašas valsts nepieciešamību īstenot arī Kopienas saistības, kas paredzētas šajā saistītajā jomā, var būt nopietns un acīmredzams Direktīvas 94/62/EK 18. panta pārkāpums?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 94/62/EK (1994. gada 20. decembris) par iepakojumu un izlietoto iepakojumu (OV 1994, L 365, 10. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 98/34/EK (1998. gada 22. jūnijs), ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā (OV 1998, L 204, 37. lpp.).


title: Lieta C-364/20 P: Tiesas (septītā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums – Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA, Cassandra Holding Company SIA/Vienotā noregulējuma valde, Eiropas Centrālā banka (Apelācijas sūdzība – Ekonomikas un monetārā savienība – Banku savienība – Kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošana un noregulējums – Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms (VNM) – Regula (ES) Nr. 806/2014 – 18.°pants – Noregulējuma procedūra – Eiropas Centrālās bankas (ECB) paziņojums par to, ka attiecīga vienība kļūst vai, iespējams, kļūs maksātnespējīga – Vienotās noregulējuma valdes (VNV) lēmums nepieņemt noregulējuma shēmu – Sabiedrības interešu neesamība – Likvidācija saskaņā ar valsts tiesībām – Akcionāri – Tiešā skāruma neesamība – Nepieņemamība)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/11

      Tiesas (septītā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums – Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA, Cassandra Holding Company SIA/Vienotā noregulējuma valde, Eiropas Centrālā banka
      (Lieta C-364/20 P) (1)

      (Apelācijas sūdzība - Ekonomikas un monetārā savienība - Banku savienība - Kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošana un noregulējums - Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms (VNM) - Regula (ES) Nr. 806/2014 - 18.opants - Noregulējuma procedūra - Eiropas Centrālās bankas (ECB) paziņojums par to, ka attiecīga vienība kļūst vai, iespējams, kļūs maksātnespējīga - Vienotās noregulējuma valdes (VNV) lēmums nepieņemt noregulējuma shēmu - Sabiedrības interešu neesamība - Likvidācija saskaņā ar valsts tiesībām - Akcionāri - Tiešā skāruma neesamība - Nepieņemamība)
      (2022/C 165/11)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA, Cassandra Holding Company SIA (pārstāvis: O. Behrends, advokāts)

         Pārējās lietas dalībnieces: Vienotā noregulējuma valde (pārstāvji: sākotnēji H. Ehlers, A. Valavanidou un E. Muratori, vēlāk H. Ehlers un M. E. Muratori, pārstāvji, kuriem palīdz B. Heenan, solicitor, J. Rivas Andrés un A. Manzaneque Valverde, advokāti), Eiropas Centrālā banka (ECB) (pārstāvji: E. Koupepidou un G. Marafioti)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Ernests Bernis un Oļegs Fiļs, OF Holding SIA un Cassandra Holding Company SIA sedz savus, kā arī atlīdzina Vienotās noregulējuma valdes tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Centrālā banka savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

         (1)  OV C 320, 28.9.2020.


title: Apvienotās lietas C-143/20 un C-213/20: Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A/O (C-143/20), G. W., E. S./A. Towarzystwo Ubezpieczeń Życie S.A. (C-213/20) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Dzīvības apdrošināšana – Tirgum piesaistītie dzīvības apdrošināšanas līgumi, kas piesaistīti tā dēvētajiem unit-linked ieguldījumu fondiem – Direktīva 2002/83/EK – 36. pants – Direktīva 2002/92/EK – 12. panta 3. punkts – Pienākums sniegt informāciju pirms līguma noslēgšanas – Informācija par unit-linked apdrošināšanas līgumiem pakārtoto aktīvu veidu – Piemērošanas joma – Piemērojamība – Direktīva 2005/29/EK – 7. pants – Negodīga komercprakse – Maldinoša noklusēšana)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/2

      Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A/O (C-143/20), G. W., E. S./A. Towarzystwo Ubezpieczeń Życie S.A. (C-213/20)
      (Apvienotās lietas C-143/20 un C-213/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Dzīvības apdrošināšana - Tirgum piesaistītie dzīvības apdrošināšanas līgumi, kas piesaistīti tā dēvētajiem unit-linked ieguldījumu fondiem - Direktīva 2002/83/EK - 36. pants - Direktīva 2002/92/EK - 12. panta 3. punkts - Pienākums sniegt informāciju pirms līguma noslēgšanas - Informācija par unit-linked apdrošināšanas līgumiem pakārtoto aktīvu veidu - Piemērošanas joma - Piemērojamība - Direktīva 2005/29/EK - 7. pants - Negodīga komercprakse - Maldinoša noklusēšana)
      (2022/C 165/02)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: A (C-143/20), G. W., E. S. (C-213/20)

         Atbildētāji: O (C-143/20), A. Towarzystwo Ubezpieczeń Życie S.A. (C-213/20)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/83/EK (2002. gada 5. novembris) par dzīvības apdrošināšanu 36. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā minētā informācija ir jāpaziņo patērētājam, kurš kā apdrošinātais pievienojas tirgum piesaistītam grupas dzīvības apdrošināšanas līgumam, kas piesaistīts ieguldījumu fondam un kas ir noslēgts starp apdrošināšanas sabiedrību un apdrošinājuma ņēmēju uzņēmumu. Apdrošināšanas sabiedrībai šī informācija ir jāpaziņo apdrošinājuma ņēmējam uzņēmumam, kam tā ir jānodod šim patērētājam pirms tā pievienošanās šim līgumam, pievienojot jebkādus citus precizējumus, kas varētu izrādīties vajadzīgi, ņemot vērā tā prasības un vajadzības saskaņā ar šo tiesību normu, skatītu kopā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/92/EK (2002. gada 9. decembris) par apdrošināšanas starpniecību 12. panta 3. punktu.

                  2)

                  Direktīvas 2002/83 36. panta 1. punkts, skatot to kopā ar tās III pielikuma A punkta a) apakšpunkta 12. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka norādēm par pakārtoto aktīvu raksturu, kas patērētājam ir jāpaziņo pirms tā pievienošanās tirgum piesaistītam grupas dzīvības apdrošināšanas līgumam, kurš ir piesaistīts ieguldījumu fondam, ir jāietver norādes par šo pakārtoto aktīvu būtiskajām iezīmēm. Šīm norādēm:

                              —

                              ir jāietver skaidra, precīza un saprotama informācija par minēto pakārtoto aktīvu ekonomisko un juridisko raksturu, kā arī ar tiem saistītajiem strukturālajiem riskiem, un

                              —

                              nav obligāti jāietver ne izsmeļoša informācija par visu ar ieguldījumiem tajos pašos pakārtotajos aktīvos saistīto risku raksturu un apmēru, ne arī tāda pati informācija, kādu tos veidojošā finanšu instrumentu emitents ir paziņojis apdrošināšanas sabiedrībai atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/39/EK (2004. gada 21. aprīlis), kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK, 19. panta 3. punktam.

                  3)

                  Direktīvas 2002/83 36. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tās III pielikuma A punkta a) apakšpunkta 12. punktā minētā informācija patērētājam, kurš kā apdrošinātais ir pievienojies tirgum piesaistītam grupas dzīvības apdrošināšanas līgumam, kas piesaistīts ieguldījumu fondam, nav obligāti jāpaziņo atsevišķas pirmslīguma procedūras ietvaros un ka tam nav pretrunā valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru pietiek, ja šī informācija ir norādīta šajā līgumā, ja tas šim patērētājam tiek izsniegts pirms viņa pievienošanās laikus, lai viņš apzināti izdarītu informētu tā apdrošināšanas produkta izvēli, kurš vislabāk atbilst viņa vajadzībām.

                  4)

                  Direktīvas 2002/83 36. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neprasa uzskatīt, ka pienākuma paziņot tās III pielikuma A punkta a) apakšpunkta 12. punktā norādīto informāciju nepareiza izpilde izraisa tirgum piesaistīta grupas dzīvības apdrošināšanas līguma, kas piesaistīts ieguldījumu fondam, vai pievienošanās tam deklarācijas spēkā neesamību un tādējādi piešķir patērētājam, kas ir pievienojies šim līgumam, tiesības uz samaksāto apdrošināšanas prēmiju atmaksu, ja procesuālie noteikumi, kas valsts tiesībās ir paredzēti attiecībā uz tiesību atsaukties uz šo informēšanas pienākumu īstenošanu, nerada šaubas par šo tiesību efektivitāti, atturot šo patērētāju no to izmantošanas.

                  5)

                  7. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2005/29/EK (2005. gada 11. maijs), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”), ir jāinterpretē tādējādi, ka Direktīvas 2002/83 36. panta 1. punktā, skatot to kopā ar tās III pielikuma A punkta a) apakšpunkta 12. punktu, paredzētās informācijas nepaziņošana patērētājam, kurš pievienojas tirgum piesaistītam grupas dzīvības apdrošināšanas līgumam, kas piesaistīts ieguldījumu fondam, var tikt uzskatīta par maldinošu noklusēšanu šīs tiesību normas izpratnē.

         (1)  OV C 209, 22.6.2020.

      …OV C 304, 14.9.2020.


title: Lieta C-389/20: Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 2 de Vigo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CJ/Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm sociālā nodrošinājuma jomā – Direktīva 79/7/EEK – 4. panta 1. punkts – Jebkāda veida diskriminācijas dzimuma dēļ aizliegums – Mājsaimniecībā nodarbinātie darbinieki – Aizsardzība pret bezdarba risku – Izslēgšana – Sieviešu dzimuma darbinieču īpaši nelabvēlīgā situācija – Sociālās politikas leģitīmie mērķi – Samērīgums)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/11

      Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Vigo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CJ/Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      (Lieta C-389/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm sociālā nodrošinājuma jomā - Direktīva 79/7/EEK - 4. panta 1. punkts - Jebkāda veida diskriminācijas dzimuma dēļ aizliegums - Mājsaimniecībā nodarbinātie darbinieki - Aizsardzība pret bezdarba risku - Izslēgšana - Sieviešu dzimuma darbinieču īpaši nelabvēlīgā situācija - Sociālās politikas leģitīmie mērķi - Samērīgums)
      (2022/C 165/12)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Vigo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: CJ

         Atbildētāja: Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 79/7/EEK (1978. gada 19. decembris) par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāda valsts tiesību norma, kas izslēdz bezdarbnieka pabalstus no sociālā nodrošinājuma pabalstiem, kuri mājsaimniecībā nodarbinātajiem darbiniekiem tiek piešķirti saskaņā ar likumā noteiktā sociālā nodrošinājuma sistēmu, ja šī tiesību norma īpaši nelabvēlīgi ietekmē sieviešu dzimuma darba ņēmējas salīdzinājumā ar vīriešu dzimuma darba ņēmējiem un ja to neattaisno objektīvi un ar diskriminācijas dzimuma dēļ nesaistīti faktori.

         (1)  OV C 423, 7.12.2020.


title: Lieta C-23/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 10. janvārī iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) – Caxamar – Comércio e Indústria de Bacalhau SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/27

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 10. janvārī iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) – Caxamar – Comércio e Indústria de Bacalhau SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

      (Lieta C-23/22)
      (2022/C 165/35)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Caxamar – Comércio e Indústria de Bacalhau SA

         Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prejudiciālais jautājums

      Vai – pareizi interpretējot Reģionālā atbalsta pamatnostādnes 2014.–2020. gadam kopsakarā ar to, kas ir noteikts Komisijas 2014. gada 17. jūnija Regulā (ES) Nr. 651/2014 (1), konkrēti tās 1. pantā un 2. panta 11. punktā, Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. decembra Regulā (ES) Nr. 1379/2013 (2) un Līguma par Eiropas Savienības darbību I pielikumā – var secināt, ka atbilstoši ar 2014. gada 31. oktobra Dekrētlikumu Nr. 162/2014 apstiprinātā Código Fiscal do Investimento (Ieguldījumu taksācijas kodekss) 2. panta 2. punktam un 22. panta 1. punktam, kā arī 2014. gada 30. decembra Ministrijas rīkojuma Nr. 282/2014 1. un 2. pantam zvejas un akvakultūras produktu pārstrādes darbība saistībā ar “sālītu mencu”, “saldētu mencu” un “atmiekšķētu mencu” – uz kuru attiecas saimnieciskās darbības kods CAE 10204Rev3 – nav lauksaimniecības produktu pārstrādes darbība paredzētā nodokļu atbalsta piešķiršanas nolūkiem?

         (1)  Komisijas Regula (ES) Nr. 651/2014 (2014. gada 17. jūnijs), ar ko noteiktas atbalsta kategorijas atzīst par saderīgām ar iekšējo tirgu, piemērojot Līguma 107. un 108. pantu (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2014, L 187, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1379/2013 (2013. gada 11. decembris) par zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju un ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1184/2006 un (EK) Nr. 1224/2009 un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 104/2000 (OV 2013, L 354, 1. lpp.).


title: Lieta C-160/20: Tiesas (virspalāta) 2022. gada 22. februāra spriedums (Rechtbank Rotterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stichting Rookpreventie Jeugd u.c./Staatssecretaris van Volksgezondheid, Welzijn en Sport (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2014/40/ES – Tabakas izstrādājumu ražošana, noformēšana un pārdošana – Izstrādājumi, kas neatbilst maksimālajiem emisiju līmeņiem – Aizliegums laist tirgū – Mērīšanas metode – Cigaretes ar filtru, kam ir ventilācijas mikrocaurumiņi – Emisiju mērīšana, pamatojoties uz ISO standartiem – Standarti, kas nav publicēti Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī – Atbilstība LESD 297. panta 1. punktā, lasot to tiesiskās drošības principa gaismā, paredzētajām publicēšanas prasībām – Atbilstība pārskatāmības principam)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/3

      Tiesas (virspalāta) 2022. gada 22. februāra spriedums (Rechtbank Rotterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stichting Rookpreventie Jeugd u.c./Staatssecretaris van Volksgezondheid, Welzijn en Sport

      (Lieta C-160/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2014/40/ES - Tabakas izstrādājumu ražošana, noformēšana un pārdošana - Izstrādājumi, kas neatbilst maksimālajiem emisiju līmeņiem - Aizliegums laist tirgū - Mērīšanas metode - Cigaretes ar filtru, kam ir ventilācijas mikrocaurumiņi - Emisiju mērīšana, pamatojoties uz ISO standartiem - Standarti, kas nav publicēti Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī - Atbilstība LESD 297. panta 1. punktā, lasot to tiesiskās drošības principa gaismā, paredzētajām publicēšanas prasībām - Atbilstība pārskatāmības principam)
      (2022/C 165/03)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Rechtbank Rotterdam

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Stichting Rookpreventie Jeugd, Stichting Inspire2live, Rode Kruis Ziekenhuis BV, Stichting ClaudicatioNet, Nederlandse Vereniging voor Kindergeneeskunde, Nederlandse Vereniging voor Verzekeringsgeneeskunde, Accare, Stichting Universitaire en Algemene Kinder- en Jeugdpsychiatrie Noord-Nederland, Vereniging Praktijkhoudende Huisartsen, Nederlandse Vereniging van Artsen voor Longziekten en Tuberculose, Nederlandse Federatie van Kankerpatiëntenorganisaties, Nederlandse Vereniging Arbeids- en Bedrijfsgeneeskunde, Nederlandse Vereniging voor Cardiologie, Koepel van Artsen Maatschappij en Gezondheid, Koninklijke Nederlandse Maatschappij tot bevordering der Tandheelkunde, College van Burgemeester en Wethouders van Amsterdam

         Atbildētājs: Staatssecretaris van Volksgezondheid, Welzijn en Sport

         Piedaloties: Vereniging Nederlandse Sigaretten- en Kerftabakfabrikanten (VSK)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/40/ES (2014. gada 3. aprīlis) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu un ar ko atceļ Direktīvu 2001/37/EK 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ir paredzēts, ka cigarešu, kuras ir paredzēts laist tirgū vai kuras tiek ražotas dalībvalstīs, darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda maksimāli pieļaujamie emisiju līmeņi, kas ir noteikti šīs direktīvas 3. panta 1. punktā, ir jāmēra, piemērojot no ISO standartiem 4387, 10315, 8454 un 8243, uz kuriem atsauce ir veikta minētā 4. panta 1. punktā, izrietošās mērīšanas metodes.

                  2)

                  Izskatot pirmo jautājumu, nav ticis atklāts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Direktīvas 2014/40 4. panta 1. punkta spēkā esamību saistībā ar pārskatāmības principu, Padomes Regulu (ES) Nr. 216/2013 (2013. gada 7. marts) par Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša elektronisko publikāciju, kā arī LESD 297. panta 1. punktu, lasot to tiesiskās drošības principa gaismā.

                  3)

                  Izskatot trešā jautājuma a) daļu, nav ticis atklāts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Direktīvas 2014/40 4. panta 1. punkta spēkā esamību no Pasaules Veselības organizācijas Vispārējās konvencijas par tabakas uzraudzību 5. panta 3. punkta skatpunkta.

                  4)

                  Izskatot trešā jautājuma b) daļu, nav ticis atklāts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Direktīvas 2014/40 4. panta 1. punkta spēkā esamību no LESD 114. panta 3. punkta, Pasaules Veselības organizācijas Vispārējās konvencijas par tabakas uzraudzību, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 24. un 35. panta skatpunkta.

                  5)

                  Gadījumā, ja uz Direktīvas 2014/40 4. panta 1. punktu nevar atsaukties attiecībā pret privātpersonām, šīs direktīvas 3. panta 1. punkta piemērošanas nolūkā izmantotajai metodei, ievērojot zinātnes un tehnikas attīstību vai starptautiski atzītus standartus, ir jābūt piemērotai, lai mērītu emisiju, kuras izdalās, izmantojot cigareti tai paredzētajā veidā, līmeņus, par pamatu ņemot cilvēku, īpaši jauniešu, augstu veselības aizsardzības līmeni, un ar šo metodi iegūto mērījumu precizitāte ir jāpārbauda laboratorijām, ko apstiprinājušas un pārrauga dalībvalstu kompetentās iestādes, kā ir noteikts minētās direktīvas 4. panta 2. punktā.

         (1)  OV C 222, 6.7.2020.


title: Lieta C-451/20: Tiesas (ceturtā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Landesgericht Korneuburg (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Airhelp Limited/Austrian Airlines AG (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Gaisa transports – Regula (EK) Nr. 261/2004 – 3. panta 1. punkts – Piemērošanas joma – Savienotie lidojumi ar izlidošanu un galamērķi trešā valstī – Vienota rezervācija uz Kopienas gaisa pārvadātāja lidojumiem – Dalībvalsts teritorijā veikta pārsēšanās no viena savienotā lidojuma uz otru – 5. panta 1. punkta c) apakšpunkta iii) punkts un 7. pants – Aizstājošā lidojuma kavēšanās – Faktiskā ielidošanas laika ņemšana vērā kompensācijas aprēķināšanā)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/12

      Tiesas (ceturtā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Landesgericht Korneuburg (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Airhelp Limited/Austrian Airlines AG

      (Lieta C-451/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Gaisa transports - Regula (EK) Nr. 261/2004 - 3. panta 1. punkts - Piemērošanas joma - Savienotie lidojumi ar izlidošanu un galamērķi trešā valstī - Vienota rezervācija uz Kopienas gaisa pārvadātāja lidojumiem - Dalībvalsts teritorijā veikta pārsēšanās no viena savienotā lidojuma uz otru - 5. panta 1. punkta c) apakšpunkta iii) punkts un 7. pants - Aizstājošā lidojuma kavēšanās - Faktiskā ielidošanas laika ņemšana vērā kompensācijas aprēķināšanā)
      (2022/C 165/13)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesgericht Korneuburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Airhelp Limited

         Atbildētāja: Austrian Airlines AG

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar kuru paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī regula nav piemērojama vienoti rezervētam reisam ar pārsēšanos, kas sastāv no diviem lidojumiem, kuri ir jāveic vienam un tam pašam Kopienas gaisa pārvadātājam, ja gan šā reisa pirmā posma izlidošanas vieta, gan otrā posma ielidošanas vieta atrodas trešā valstī un ja tikai lidosta, kurā notiek pārsēšanās, atrodas dalībvalsts teritorijā.

         (1)  OV C 433, 14.12.2020.


title: Lieta C-97/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 10. februārī iesniedza Landgericht Essen (Vācija) – DC/HJ

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/33

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 10. februārī iesniedza Landgericht Essen (Vācija) – DC/HJ
      (Lieta C-97/22)
      (2022/C 165/42)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Landgericht Essen

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: DC

         Atbildētājs: HJ

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK (1) (turpmāk tekstā – “Direktīva 2011/83/ES”) 14. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecīgā norma situācijā, kad pasūtītājs no gribas izteikuma par būvniecības līguma noslēgšanu, kas ir ticis noslēgts ārpus uzņēmuma telpām, atsakās tikai pēc tam, kad tirgotājs jau ir (pilnībā) sniedzis savus pakalpojumus, neparedz tirgotājam nekādas tiesības uz pakalpojuma vērtības atlīdzību vai kompensāciju arī tad, ja saskaņā ar tiesību normām par atteikuma tiesiskajām sekām gan nav izpildīti nosacījumi par tiesībām uz pakalpojuma vērtības atlīdzību, tomēr tirgotāja sniegto būvniecības pakalpojumu rezultātā ir palielinājušies pasūtītāja aktīvi, proti, viņš ir netaisni iedzīvojies?

         (1)  OV 2011, L 304, 64. lpp.


title: Apvienotās lietas C-562/21 PPU un C-563/21 PPU: Tiesas (virspalāta) 2022. gada 22. februāra spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas apcietināšanas orderu, kas ir izsniegti attiecībā pret X (C-562/21 PPU), Y (C-563/21 PPU), izpilde (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Eiropas apcietināšanas orderis – Pamatlēmums 2002/584/TI – 1. panta 3. punkts – Nodošanas procedūras starp dalībvalstīm – Izpildes nosacījumi – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 47. panta otrā daļa – Pamattiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu neatkarīgā, objektīvā un tiesību aktos noteiktā tiesā – Sistēmiskas vai vispārējas nepilnības – Divos posmos veicams izvērtējums – Piemērošanas kritēriji – Izpildes tiesu iestādes pienākums konkrēti un precīzi pārbaudīt, vai ir nopietni un konstatēti iemesli uzskatīt, ka pastāv reāls risks, ka personas, attiecībā uz kuru ir izsniegts Eiropas apcietināšanas orderis, nodošanas gadījumā tiks pārkāptas tās pamattiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu tiesību aktos noteiktā neatkarīgā un objektīvā tiesā)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/21

      Tiesas (virspalāta) 2022. gada 22. februāra spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas apcietināšanas orderu, kas ir izsniegti attiecībā pret X (C-562/21 PPU), Y (C-563/21 PPU), izpilde
      (Apvienotās lietas C-562/21 PPU un C-563/21 PPU) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Eiropas apcietināšanas orderis - Pamatlēmums 2002/584/TI - 1. panta 3. punkts - Nodošanas procedūras starp dalībvalstīm - Izpildes nosacījumi - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 47. panta otrā daļa - Pamattiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu neatkarīgā, objektīvā un tiesību aktos noteiktā tiesā - Sistēmiskas vai vispārējas nepilnības - Divos posmos veicams izvērtējums - Piemērošanas kritēriji - Izpildes tiesu iestādes pienākums konkrēti un precīzi pārbaudīt, vai ir nopietni un konstatēti iemesli uzskatīt, ka pastāv reāls risks, ka personas, attiecībā uz kuru ir izsniegts Eiropas apcietināšanas orderis, nodošanas gadījumā tiks pārkāptas tās pamattiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu tiesību aktos noteiktā neatkarīgā un objektīvā tiesā)
      (2022/C 165/25)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Rechtbank Amsterdam

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: X (C-562/21 PPU) Y (C-563/21 PPU)

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Pamatlēmuma 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Pamatlēmumu 2009/299/TI (2009. gada 26. februāris), 1. panta 2. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja izpildes tiesu iestādes, kurai ir jālemj par tādas personas nodošanu, attiecībā uz kuru ir izsniegts Eiropas apcietināšanas orderis, rīcībā ir informācija, kas ļauj konstatēt sistēmisku vai vispārīgu nepilnību esamību attiecībā uz izsniegšanas dalībvalsts tiesu varas neatkarību, tostarp attiecībā uz šīs varas locekļu iecelšanas amatā procedūru, šī iestāde var atteikt šīs personas nodošanu:

                  —

                  saistībā ar Eiropas apcietināšanas orderi, kas ir izsniegts brīvības atņemšanas soda izpildei vai ar brīvības atņemšanu saistīta drošības līdzekļa piemērošanai, tikai tad, ja minētā iestāde konstatē, ka konkrētajos lietas apstākļos pastāv nopietni un konstatēti iemesli uzskatīt, ka, ņemot vērā tostarp minētās personas sniegto informāciju par iztiesāšanas sastāvu, kuram bija jāizskata tās krimināllieta, vai jebkuru citu apstākli, kuram ir nozīme, izvērtējot šī iztiesāšanas sastāva neatkarību un objektivitāti, ir pārkāptas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otrajā daļā nostiprinātās šīs pašas personas pamattiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu tiesību aktos noteiktā neatkarīgā un objektīvā tiesā, un

                  —

                  saistībā ar Eiropas apcietināšanas orderi, kas ir izsniegts kriminālvajāšanas veikšanai, tikai tad, ja šī pati iestāde secina, ka konkrētajos lietas apstākļos pastāv nopietni un konstatēti iemesli uzskatīt, ka, ņemot vērā tostarp attiecīgās personas sniegto informāciju par tās personisko situāciju, noziedzīgā nodarījuma, par kuru attiecībā uz to tiek veikta kriminālvajāšana, raksturu, šī Eiropas apcietināšanas ordera izsniegšanas faktiskajiem apstākļiem vai jebkuru citu apstākli, kuram ir nozīme, izvērtējot tā iztiesāšanas sastāva neatkarību un objektivitāti, kuram visdrīzāk būs jāizskata šīs personas lieta, šīs pēdējās minētās personas nodošanas gadījumā pastāv reāls šo minētās personas pamattiesību pārkāpuma risks.

         (1)  OV C 2, 3.1.2022.


title: Lieta T-434/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 10. februāra rīkojums – TO/EVA (Civildienests – Vispārējās tiesas sprieduma izpilde – Termiņā neapstrīdēts lēmums – Res judicata spēks – Iestādes, kas ir kompetenta slēgt darba līgumus, iespējamās saistības mierizlīguma kontekstā ārpus Vispārējās tiesas – Mierizlīguma priekšlikums, kuram prasītāja nav piekritusi – Nelabvēlīga akta neesamība – Nepieņemamība)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/34

      Vispārējās tiesas 2022. gada 10. februāra rīkojums – TO/EVA
      (Lieta T-434/21) (1)

      (Civildienests - Vispārējās tiesas sprieduma izpilde - Termiņā neapstrīdēts lēmums - Res judicata spēks - Iestādes, kas ir kompetenta slēgt darba līgumus, iespējamās saistības mierizlīguma kontekstā ārpus Vispārējās tiesas - Mierizlīguma priekšlikums, kuram prasītāja nav piekritusi - Nelabvēlīga akta neesamība - Nepieņemamība)
      (2022/C 165/43)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: TO (pārstāvis: É. Boigelot, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Vides aģentūra (EVA) (pārstāvji: O. Cornu, parstāvis, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmām kārtām, atcelt 2020. gada 21. septembra lēmumu, ar kuru EVA, pirmkārt, atteicās izpildīt 2019. gada 11. jūnija spriedumu, TO/EVA (T-462/17, nav publicēts, EU:T:2019:397), un, otrkārt, noraidīja prasītājas 2020. gada 16. septembrī formulētos lūgumus un, otrām kārtām, piespriest EVA pārskaitīt prasītājai, pirmkārt, summas, kuras atbilst atlīdzībai par uzteikumu, iekārtošanas pabalstu, kurām pieskaitīti procenti skaitot no 2016. gada 22. septembra, otrkārt, naudas summu 20 000 EUR kā zaudējumu atlīdzību par iespējamo morālo kaitējumu, kas radies no prasītājas personas datu izpaušanas trešajām personām un, treškārt, naudas summu 20 000 EUR kā zaudējumu atlīdzību par iespējamo morālo kaitējumu, kas radies no atteikuma paziņot prasītājai saraksti ar viņas padomnieku gan pirms, gan pēc sprieduma pasludināšanas.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  TO sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Vides aģentūras (EVA) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 349, 30.8.2021.


title: Lieta C-175/20: Tiesas (piektā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Administratīvā apgabaltiesa (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) –SIA “SS”/Valsts ieņēmumu dienests (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi – Regula (ES) 2016/679 – 2. pants – Piemērošanas joma – 4. pants – Jēdziens “apstrāde” – 5. pants – Apstrādes principi – Nolūka ierobežojumi – Datu minimizēšana – 6. pants – Apstrādes likumīgums – Apstrāde, kas ir vajadzīga, lai izpildītu pārzinim uzticētu sabiedrības interesēs veicamu uzdevumu – Apstrāde, kas ir vajadzīga, lai izpildītu uz pārzini attiecināmu juridisku pienākumu – 23. pants – Ierobežojumi – Datu apstrāde nodokļu administrēšanas nolūkos – Pieprasījums sniegt informāciju par internetā ievietotajiem transportlīdzekļu pārdošanas sludinājumiem – Samērīgums)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/5

      Tiesas (piektā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Administratīvā apgabaltiesa (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) –SIA “SS”/Valsts ieņēmumu dienests
      (Lieta C-175/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi - Regula (ES) 2016/679 - 2. pants - Piemērošanas joma - 4. pants - Jēdziens “apstrāde” - 5. pants - Apstrādes principi - Nolūka ierobežojumi - Datu minimizēšana - 6. pants - Apstrādes likumīgums - Apstrāde, kas ir vajadzīga, lai izpildītu pārzinim uzticētu sabiedrības interesēs veicamu uzdevumu - Apstrāde, kas ir vajadzīga, lai izpildītu uz pārzini attiecināmu juridisku pienākumu - 23. pants - Ierobežojumi - Datu apstrāde nodokļu administrēšanas nolūkos - Pieprasījums sniegt informāciju par internetā ievietotajiem transportlīdzekļu pārdošanas sludinājumiem - Samērīgums)
      (2022/C 165/04)
      Tiesvedības valoda – latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Administratīvā apgabaltiesa

         Pamatlietas puses

         Pieteicēja: SIA “SS”

         Atbildētājs: Valsts ieņēmumu dienests

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) normas ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts nodokļu administrācijai, ievācot no saimnieciskās darbības subjekta ievērojamu apjomu personas datu ietverošu informāciju, ir jāievēro prasības, kas noteiktas šajā regulā, konkrēti – tās 5. panta 1. punktā.

                  2)

                  Regulas 2016/679 normas ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts nodokļu administrācija nedrīkst atkāpties no šīs regulas 5. panta 1. punktā noteiktā, ja šādas tiesības tai nav piešķirtas ar leģislatīvu pasākumu minētās regulas 23. panta 1. punkta izpratnē.

                  3)

                  Regulas 2016/679 normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tām nav pretrunā, ka dalībvalsts nodokļu administrācija interneta sludinājumu ievietošanas pakalpojumu sniedzējam uzliek pienākumu tai sniegt informāciju par visiem nodokļu maksātājiem, kas publicējuši sludinājumus kādā no tā interneta portāla sadaļām, ja vien – cita starpā – šie dati ir nepieciešami, ņemot vērā konkrētos nolūkus, kuriem tie ir vākti, un laikposms, par kuru šie dati tiek vākti, ilguma ziņā nepārsniedz attiecīgo vispārējo interešu mērķa sasniegšanai strikti nepieciešamo.

         (1)  OV C 222, 6.7.2020.


title: Lieta C-51/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 25. janvārī iesniedza Pesti Központi Kerületi Bíróság (Ungārija) – PannonHitel Pénzügyi Zrt./Wizz Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Wizz Air Hungary Zrt.)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/28

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 25. janvārī iesniedza Pesti Központi Kerületi Bíróság (Ungārija) – PannonHitel Pénzügyi Zrt./Wizz Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Wizz Air Hungary Zrt.)

      (Lieta C-51/22)
      (2022/C 165/36)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Pesti Központi Kerületi Bíróság

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: PannonHitel Pénzügyi Zrt.

         Atbildētāja: Wizz Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Wizz Air Hungary Zrt.)

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (1), 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 8. panta 1. punkta a) apakšpunkta pirmais ievilkums un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pasažieris var tieši pret gaisa pārvadātāju izmantot savas tiesības uz biļetes pilnas cenas atlīdzināšanu par cenu, par kādu tā tika iegādāta, pat ja viņš biļeti ir rezervējis ar tādas trešās personas palīdzību, kura darbojas kā starpnieks un kurai pasažieris ir samaksājis biļetes cenu, ja biļeti no gaisa pārvadātāja nopirka un tam biļetes cenu samaksāja starpnieks un ja nav konstatēts, ka starpnieks būtu rīkojies kā gaisa pārvadātāja pilnvarots aģents, un tas nav arī ceļojuma rīkotājs?

         (1)  OV 2004, L 46, 1. lpp.


title: Lieta T-71/22: Prasība, kas celta 2022. gada 27. janvārī – BNP Paribas/VNV

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/34

      Prasība, kas celta 2022. gada 27. janvārī – BNP Paribas/VNV
      (Lieta T-71/22)
      (2022/C 165/44)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: BNP Paribas (Parīze, Francija) (pārstāvji: A. Champsaur un A. Delors, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  uzdot VNV iesniegt noregulējuma plānu (visu tekstu), kas apstiprināts ar noregulējuma lēmumu (1);

                  —

                  atzīt, ka apstrīdētie MPAS (minimālās pašu kapitāla un atbilstīgo saistību prasības) politikas noteikumi nav piemērojami;

                  —

                  atcelt noregulējuma lēmumu;

                  —

                  atcelt lēmumu par MPAS (2);

                  —

                  piespriest VNV atlīdzināt prasītājas tiesāšanās un citus izdevumus saistībā ar šo tiesvedību.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus saistībā ar prasījumu atcelt noregulējuma lēmumu un astoņus pamatus saistībā ar prasījumu atcelt lēmumu par MPAS.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu attiecībā uz noregulējuma lēmumu tiek apgalvots, ka VNV ir pieļāvusi tiesību kļūdas. Prasītāja apgalvo, ka noregulējuma lēmums ir pretrunā 2014. gada 15. jūlija Regulas (ES) Nr. 806/2014 (3) un Komisijas 2016. gada 23. marta Deleģētās regulas (ES) 2016/1075 (4) normām, kā arī samērīguma principam.

                  2.

                  Ar otro pamatu attiecībā uz noregulējuma lēmumu tiek apgalvots, ka VNV ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā un nav ievērojusi labas pārvaldības principu.

                              —

                              Prasītāja šo pamatu balsta uz apgalvojumu, ka VNV, pieņemot vienotu stratēģiju attiecībā uz visām pasaules mērogā sistēmiski svarīgajām kredītiestādēm un finanšu iestādēm (G-SII) par parāda instrumentu konversiju, nav ņēmusi vērā pašreizējos noregulējuma gadījumus un nav veikusi rūpīgu un objektīvu izvērtējumu par visiem faktiskajiem apstākļiem un argumentiem, kurus prasītāja izvirzījusi, formulējot savu noregulējuma stratēģijas izvēli.

                  3.

                  Ar trešo pamatu attiecībā uz noregulējuma lēmumu tiek apgalvots, ka VNV pauž nostāju, kas liecinot par normatīvu izvēli, un tādējādi tā esot pārsniegusi ar Regulu (ES) Nr. 806/2014 tai piešķirtās pilnvaras.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu attiecībā uz noregulējuma lēmumu tiek apgalvots, ka tā pieņemšanā netika ievērotas prasītājas tiesības tikt uzklausītai un VNV pienākums norādīt pamatojumu, proti, par tās izvēlēto prasītājas noregulējuma stratēģiju.

                  5.

                  Ar piekto pamatu attiecībā uz noregulējuma lēmumu tiek apgalvots, ka dažas Regulas (ES) Nr. 806/2014 normas, kuras VNV piemērojusi, pieņemot šo lēmumu, ir pretrunā pamattiesībām un LESD.

                  6.

                  Ar pirmo pamatu attiecībā uz lēmumu par MPAS tiek apgalvots, ka tas ir balstīts uz noregulējuma lēmumu un cieši saistīts ar to un ka līdz ar to tas vairs nebūtu spēkā, ja noregulējuma lēmums tiktu atcelts.

                  7.

                  Ar otro pamatu attiecībā uz lēmumu par MPAS tiek apgalvots, ka VNV ir pieļāvusi tiesību kļūdu Regulas (ES) Nr. 806/2014 normu interpretēšanā un piemērošanā.

                              —

                              Prasītāja šo pamatu balsta uz apgalvojumu, ka VNV, nosakot MPAS, nav ņēmusi vērā banku koncerna stāvokli pēc noregulējuma un, nosakot uzticēšanās tirgum rezervi, nav ņēmusi vērā apvienoto rezervju prasības (CBR) pēc noregulējuma, un nav veikusi pilnīgu novērtējumu par visiem nozīmīgajiem MPAS aprēķina elementiem un nav sniegusi sava MPAS aprēķina pamatojumu.

                  8.

                  Ar trešo pamatu attiecībā uz lēmumu par MPAS tiek apgalvots, ka VNV, nosakot MPAS, ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā un nav ievērojusi labas pārvaldības principu, jo tā neesot rūpīgi un objektīvi novērtējusi BNP Paribas koncernu pēc noregulējuma, konkrētāk, neesot ņēmusi vērā noregulējuma ietekmi uz BNP Paribas koncerna lielumu un komercdarbības modeli.

                  9.

                  Ar ceturto pamatu attiecībā uz lēmumu par MPAS tiek apgalvots, ka VNV nav ievērojusi tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, jo neesot piemērojusi vairākus savas MPAS politikas noteikumus attiecībā uz MPAS korekcijām.

                  10.

                  Ar piekto pamatu attiecībā uz lēmumu par MPAS tiek apgalvots, ka VNV nav ievērojusi samērīguma principu, tiesības uz īpašumu un brīvību veikt komercdarbību, jo ir noteikusi MPAS apmērā, kas nav samērīgs ar noregulējuma mērķiem.

                  11.

                  Ar sesto pamatu attiecībā uz lēmumu par MPAS tiek apgalvots, ka VNV nav norādījusi šā lēmuma pamatojumu, jo šajā lēmumā tā neesot iekļāvusi visu informāciju, kas nepieciešama, lai prasītājai būtu iespējams saprast, uz ko ir balstīta un pēc kādas metodikas ir veikta MPAS noteikšana un kāpēc šī metodika atšķiras no MPAS politikā izklāstītās vispārīgās metodikas.

                  12.

                  Ar septīto pamatu attiecībā uz lēmumu par MPAS tiek apgalvots, ka VNV nav ievērojusi prasītājas tiesības tikt uzklausītai, principā atsakoties ņemt vērā dažus komentārus.

                  13.

                  Ar astoto pamatu attiecībā uz lēmumu par MPAS tiek apgalvots, ka MPAS politika, uz kuru balstīts MREL lēmums, ir pretrunā Regulai (ES) Nr. 806/2014 un ka tā ir uzskatāma par VNV pilnvaru nepareizu izmantošanu, ciktāl tajā ir pausta normatīva izvēle noregulējuma jomā un tādējādi tiek aizskartas likumdevēja pilnvaras.

         (1)  Runa ir par šo noregulējuma lēmumu: Kopīgais lēmums par grupas noregulējuma plānu un noregulējamības novērtējumu attiecībā uz BNP Paribas un tās meitassabiedrībām, ko 2021. gada 4. novembrī pieņēmusi Vienotā noregulējuma valde, Magyar Nemzeti Bank, Finanstilsynet un Bankowy Fundusz Gwarancyjny, Nr. RC/JD/2020/52.

         (2)  Runa ir par šo lēmumu par MPAS: Kopīgais lēmums par minimālajām pašu kapitāla un atbilstīgo saistību prasībām attiecībā uz BNP Paribas un dažām tās saistītajām sabiedrībām, ko 2021. gada 4. novembrī pieņēmusi Vienotā noregulējuma valde, Magyar Nemzeti Bank, Finanstilsynet un Bankowy Fundusz Gwarancyjny, Nr. RC/JD/2020/53.

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 806/2014 (2014. gada 15. jūlijs), ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV 2014, L 225, 1. lpp.).

         (4)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2016/1075 (2016. gada 23. marts), ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES attiecībā uz regulatīvajiem tehniskajiem standartiem, ar kuriem precizē atveseļošanas plānu, noregulējuma plānu un grupas noregulējuma plānu saturu, minimālos kritērijus, kas kompetentajai iestādei ir jānovērtē attiecībā uz atveseļošanas plāniem un grupas atveseļošanas plāniem, nosacījumus grupas finansiālajam atbalstam, prasības neatkarīgiem vērtētājiem, norakstīšanas un konvertācijas pilnvaru līgumisku atzīšanu, paziņošanas prasību un apturēšanas paziņojuma procedūras un saturu un noregulējuma kolēģiju operatīvās funkcijas (OV 2016, L 184, 1. lpp.).


title: Lieta C-62/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 1. februārī iesniedza Amtsgericht Frankfurt am Main (Vācija) – IA/DER Touristik Deutschland GmbH

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/28

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 1. februārī iesniedza Amtsgericht Frankfurt am Main (Vācija) – IA/DER Touristik Deutschland GmbH

      (Lieta C-62/22)
      (2022/C 165/37)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Frankfurt am Main

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: IA

         Atbildētāja: DER Touristik Deutschland GmbH

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (pārstrādāta versija) (1) 18. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā noteikumā līdztekus starptautiskās jurisdikcijas tiesiskajam regulējumam ir paredzēts arī tiesiskais regulējums, kas attiecas uz valstu tiesu teritoriālo jurisdikciju ceļojuma līgumu lietās un kas ir jāņem vērā tiesai, kura izskata attiecīgo lietu gadījumā, ja gan patērētāja kā ceļotāja, gan arī viņa līgumpartnera kā ceļojuma rīkotāja domicils ir vienā un tajā pašā dalībvalstī, savukārt ceļojuma galamērķis atrodas nevis šajā dalībvalstī, bet gan ārvalstī, un tas nozīmē, ka papildus valsts tiesību normām patērētājs var celt no līgumsaistībām izrietošas prasības pret ceļojuma rīkotāju tiesā, kuras apgabalā ir viņa domicils?

         (1)  OV 2012, L 351, 1. lpp.


title: Lieta C-226/20 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums – Eurofer, Association Européenne de l'Acier, AISBL/Eiropas Komisija, HBIS Group Serbia Iron & Steel LLC Belgrade (Apelācija – Dempings – Brazīlijas, Irānas, Krievijas, Serbijas un Ukrainas izcelsmes karsti velmētu plakanu dzelzs, neleģētā tērauda vai cita leģētā tērauda velmējumu imports – Procedūras attiecībā uz Serbijas izcelsmes importu izbeigšana – Kaitējuma esamības noteikšana – Importa no vairākām trešām valstīm ietekmes kumulatīvais novērtējums – Regula (ES) 2016/1036 – 3. panta 4. punkts – Procedūras izbeigšana, nenosakot pasākumus – 9. panta 2. punkts – Importa “nenozīmīgais” raksturs – De minimis robežvērtība – Eiropas Komisijas īstenošanas pilnvaras)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/6

      Tiesas (ceturtā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums – Eurofer, Association Européenne de l'Acier, AISBL/Eiropas Komisija, HBIS Group Serbia Iron & Steel LLC Belgrade

      (Lieta C-226/20 P) (1)

      (Apelācija - Dempings - Brazīlijas, Irānas, Krievijas, Serbijas un Ukrainas izcelsmes karsti velmētu plakanu dzelzs, neleģētā tērauda vai cita leģētā tērauda velmējumu imports - Procedūras attiecībā uz Serbijas izcelsmes importu izbeigšana - Kaitējuma esamības noteikšana - Importa no vairākām trešām valstīm ietekmes kumulatīvais novērtējums - Regula (ES) 2016/1036 - 3. panta 4. punkts - Procedūras izbeigšana, nenosakot pasākumus - 9. panta 2. punkts - Importa “nenozīmīgais” raksturs - De minimis robežvērtība - Eiropas Komisijas īstenošanas pilnvaras)
      (2022/C 165/05)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eurofer, Association Européenne de l'Acier, AISBL (pārstāvji: J. Killick un G. Forwood, avocats)

         Pārejie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji T. Maxian Rusche un A. Demeneix, vēlāk T. Maxian Rusche un G. Luengo), HBIS Group Serbia Iron & Steel LLC Belgrade (pārstāvis: R. Luff, advokāts)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Eurofer, Association européenne de l’Acier, AISBL sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas un atlīdzina Eiropas Komisijas un HBIS Group Serbia Iron & Steel LLC Belgrade tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 313, 21.9.2020.


title: Lieta C-452/20: Tiesas (pirmā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – PJ/Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesību aktu tuvināšana – Direktīva 2014/40/ES – 23. panta 3. punkts – Pasaules Veselības organizācijas Pamatkonvencija par tabakas kontroli – Aizliegums pārdot tabakas izstrādājumus nepilngadīgajiem – Sankciju tiesiskais regulējums – Efektīvas, samērīgas un preventīvas sankcijas – Tabakas izstrādājumu pārdevēju pienākums pārbaudīt pircēja vecumu šo izstrādājumu pārdošanas brīdī – Naudas sods – Tabakas tirdzniecības vietas darbība – Darbības licences apturēšana uz piecpadsmit dienām – Samērīguma princips – Piesardzības princips)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/13

      Tiesas (pirmā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – PJ/Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze

      (Lieta C-452/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Direktīva 2014/40/ES - 23. panta 3. punkts - Pasaules Veselības organizācijas Pamatkonvencija par tabakas kontroli - Aizliegums pārdot tabakas izstrādājumus nepilngadīgajiem - Sankciju tiesiskais regulējums - Efektīvas, samērīgas un preventīvas sankcijas - Tabakas izstrādājumu pārdevēju pienākums pārbaudīt pircēja vecumu šo izstrādājumu pārdošanas brīdī - Naudas sods - Tabakas tirdzniecības vietas darbība - Darbības licences apturēšana uz piecpadsmit dienām - Samērīguma princips - Piesardzības princips)
      (2022/C 165/14)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: PJ

         Atbildētāji: Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Rezolutīvā daļa

      Samērīguma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek liegts tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā aizlieguma pārdot tabakas izstrādājumus nepilngadīgajiem pirmā pārkāpuma gadījumā papildus administratīvā naudas soda uzlikšanai ir paredzēta darbības licences, ar ko saimnieciskās darbības subjektam, kurš ir pārkāpis šo aizliegumu, ir atļauta šādu izstrādājumu pārdošana, apturēšana uz piecpadsmit dienām, ciktāl šāds regulējums nepārsniedz to [pasākumu] robežas, kas ir atbilstoši un nepieciešami, lai īstenotu cilvēku veselības aizsardzības mērķi un samazinātu it īpaši smēķēšanas izplatību jauniešu vidū.

         (1)  OV C 423, 7.12.2020.


title: Lieta C-437/20: Tiesas (devītā palāta) 2022. gada 10. janvāra rīkojums (Tribunale di Parma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret ZI, TQ (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts – Azartspēles – Koncesijas derību iemaksu iekasēšanai – Jau piešķirto koncesiju pagarināšana – Datu pārraides centru (DPC), kas veic šo darbību bez koncesijām un policijas atļaujas, legalizācija – Ierobežots termiņš – Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu acīmredzama nepieņemamība)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/22

      Tiesas (devītā palāta) 2022. gada 10. janvāra rīkojums (Tribunale di Parma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret ZI, TQ
      (Lieta C-437/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts - Azartspēles - Koncesijas derību iemaksu iekasēšanai - Jau piešķirto koncesiju pagarināšana - Datu pārraides centru (DPC), kas veic šo darbību bez koncesijām un policijas atļaujas, legalizācija - Ierobežots termiņš - Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu acīmredzama nepieņemamība)
      (2022/C 165/26)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale di Parma

         Pamata kriminālprocesa dalībnieki

      ZI, TQ

         Rezolutīvā daļa

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Tribunale di Parma (Parmas tiesa, Itālija) iesniegusi ar lēmumu, kas pieņemts 2019. gada 8. novembrī, ir acīmredzami nepieņemams.

         (1)  Iesniegšanas datums: 17.9.2020.


title: Lieta T-86/22: Prasība, kas celta 2022. gada 15. februārī – Associazione “Terra Mia Amici No Tap”/EIB

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/36

      Prasība, kas celta 2022. gada 15. februārī – Associazione “Terra Mia Amici No Tap”/EIB
      (Lieta T-86/22)
      (2022/C 165/45)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Associazione “Terra Mia Amici No Tap” (Melendugno, Itālija) (pārstāvis: A. Calò, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt un nospriest, ka Eiropas Investīciju banka nepamatoti ir atzinusi par nepieņemamu un noilgušu prasītājas apvienības iesniegto pārskatīšanas lūgumu;

                  —

                  piespriest Eiropas Investīciju bankai pieņemt lēmumu par TAP AG piešķirtā finansējuma atcelšanu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz pārskatīšanas lūguma apgalvoto nepieņemamību.

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts uz Orhūsas konvencijas un Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (1) (2006. gada 6. septembris) un Regulas (ES) Nr. 2021/1767 (2), un EIB Statement of Environmental and Social Principles and Standards preambulas 1., 6. un 9. punkta pārkāpumu. Šajā gadījumā EIB esot bijis jāatsauc piešķirtais finansējums, ņemot vērā, ka pārskatīšanas lūgums attiecās uz administratīvu aktu vides tiesību izpratnē.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz pārskatīšanas lūguma apgalvoto noilgumu termiņu nokavējuma dēļ.

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts, ka esot pārkāpta Orhūsas konvencija un Regula (EK) Nr. 1367/2006 (2006. gada 6. septembris) un Regula (ES) Nr. 2021/1767, kā arī EIB Statement of Environmental and Social Principles and Standards preambulas 1., 6. un 9. punkts. Šajā gadījumā EIB neesot veikusi finansējuma atsaukšanu ar jaunu un autonomu aktu, kurš atšķiras no tā, ar ko iepriekš ir ticis piešķirts finansējums, un katrā ziņā sešu nedēļu termiņš pārskatīšanas lūguma iesniegšanai esot jāskaita no projekta spēkā stāšanās dienas, ņemot vērā, ka līgumā finansējuma saņēmējam bija atzītas tiesības līdz minētajai dienai veikt pielāgojumus, lai izpildītu EIB standartus.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz 2009. gada EIB Statement of Environmental and Social Principles and Standards 36. punkta pārkāpumu.

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts, ka konkrēti 36. punktā ir paredzēts, ka EIB prasa, lai visi finansētie projekti atbilstu vismaz:

                                          —

                                          piemērojamajiem valsts tiesību aktiem vides jomā;

                                          —

                                          piemērojamajiem ES tiesību aktiem vides jomā, it īpaši ES direktīvai par ietekmes uz vidi novērtējumu (IVN) un direktīvai par dabas aizsardzību, kā arī nozaru un “pārnozaru” direktīvām;

                                          —

                                          ES tiesībās iekļauto atbilstošo starptautisko konvenciju vides jomā principiem un standartiem.
                                          Šajā gadījumā neviens no šiem punktiem neesot ievērots.
                                          Proti, esot pierādīti šādi pārkāpumi:

                                          a.

                                             ES vides tiesību aktu un it īpaši:

                                                      a.I

                                                      Regulas (ES) Nr. 347/2013 36. apsvēruma un 4. un 14. panta apvienoto noteikumu pārkāpums (izmaksu un ieņēmumu analīzes neesamība);

                                                      a.II

                                                      Regulas (ES) Nr. 347/2013 31. apsvēruma un Direktīvas 2011/92/ES 5. panta 1. punkta un IV pielikuma 1. punkta apvienoto noteikumu pārkāpums (ārējā kumulatīvā ietekme);

                                                      a.III

                                                      Regulas (ES) Nr. 347/2013 31. apsvēruma un Direktīvas 2011/92/ES 5. panta 1. punkta un IV pielikuma 1. punkta apvienoto noteikumu pārkāpums (iekšējā kumulatīvā ietekme) – “Salami Slicing” aizliegums;

                                                      a.IV

                                                      Direktīvas 2011/92/ES 2. panta 1. punkta un Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. un 4. punkta pārkāpums;

                                                      a.V

                                                      Direktīvas 2009/147, Putnu aizsardzības direktīva, 4. panta 4. punkta pārkāpums;

                                                      a.VI

                                                      Regulas (EK) Nr. 1367/2006 30. apsvēruma un 9. panta un IVN direktīvas 6. panta apvienoto noteikumu pārkāpums (pārredzamība un līdzdalība);

                                                      a.VII

                                                      Regulas (ES) Nr. 347/2013 28. apsvēruma un 7. panta apvienoto noteikumu pārkāpums (dzīvotņu tiesiskais regulējums);

                                                      a.VIII

                                                      LESD 191. panta 1. punkta kopsakarā ar Eiropas Investīciju bankas Paziņojumu par vides un sociālajiem principiem un standartiem, ko Direktoru padome ir apstiprinājusi 2009. gada 3. februārī, pārkāpums.

                                          b.

                                             Itālijas tiesību aktu un it īpaši:

                                                      b.I

                                                      Leģislatīvā dekrēta 42/2004 par Ainavu konvencijas piemērošanu 26. panta pārkāpums;

                                                      b.II

                                                      Leģislatīvā dekrēta 42/2004 par Ainavu konvencijas piemērošanu 146. panta pārkāpums;

                                                      b.III

                                                      1990. gada 7. augusta Likuma Nr. 241 par dienestu sanāksmēm 14.ter panta pārkāpums;

                                                      b.IV

                                                      Ministrijas dekrēta par saderību ar vidi 223/14 A57 noteikuma pārkāpums;

                                                      b.V

                                                      Leģislatīvā dekrēta 152/06 – Sankciju neesamība pārkāpums;

                                                      b.VI

                                                      Kriminālkodeksa 452. quater panta pārkāpums (vides katastrofa).

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 347/2013 (2013. gada 14. aprīlis) pārkāpumu.

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts, ka faktiski izriet, ka nekad neesot tikusi veikta atbilstoša izmaksu un ieguvumu analīze.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1367/2006 (2006. gada 6. septembris) par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV 2006, L 264, 13. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/1767 (2021. gada 6. oktobris), ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV 2021, L 356, 1. lpp.).


title: Lieta C-70/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 1. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Viagogo AG/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/29

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 1. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Viagogo AG/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      (Lieta C-70/22)
      (2022/C 165/38)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Viagogo AG

         Atbildētājas: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvai 2000/31/EK (1) un it īpaši 3., 14. un 15. pantam, kopsakarā ar LESD 56. pantu, ir pretrunā tāda dalībvalsts tiesiskā regulējuma par pasākumu biļešu tirdzniecību sekundārajā tirgū piemērošana, kuras rezultātā mitināšanas platformai, kas darbojas ES – kāda ir prasītāja šajā tiesvedībā –, tiek liegts sniegt trešajām personām – klientiem ziņošanas pakalpojumus par pasākumu biļešu tirdzniecību sekundārajā tirgū, rezervējot šādas darbības tikai pārdevējiem, pasākumu organizētājiem vai citiem tiesību subjektiem, kuriem valsts iestādes atļāvušas izdot biļetes primārajā tirgū ar sertificētām sistēmām?

                  2)

                  Vai, papildus, LESD 102. pantā un LESD 106. pantā noteiktajam ir pretrunā tāda dalībvalsts tiesiskā regulējuma par pasākumu biļešu tirdzniecību piemērošana, kas visus ar biļešu sekundāro tirgu saistītos pakalpojumus (un it īpaši starpniecību) rezervē tikai pārdevējiem, pasākumu organizētājiem vai citiem tiesību subjektiem, kuriem atļauts izdot biļetes primārajā tirgū ar sertificētām sistēmām, liedzot veikt šādas darbības informācijas sabiedrības pakalpojumu sniedzējiem, kuri vēlas darboties kā mitināšanas pakalpojumu sniedzēji (hosting provider) saskaņā ar Direktīvas 2000/31/EK 14. un 15. pantu, it īpaši tad, ja, kā konkrētajā lietā, šīs rezervēšanas rezultātā uzņēmējam, kurš dominē biļešu izplatīšanas primārajā tirgū, tiek atļauts paplašināt un attiecināt savu dominanci uz starpniecības pakalpojumiem sekundārajā tirgū?

                  3)

                  Vai saskaņā ar Eiropas tiesisko regulējumu un konkrēti Direktīvu 2000/31/EK “pasīva mitināšanas pakalpojumu sniedzēja” jēdziens ir izmantojams tikai tad, ja nav nekādas klientu publicētā satura filtrēšanas, atlases, indeksācijas, organizēšanas, kataloģizēšanas, agregēšanas, izvērtēšanas, izmantošanas, grozīšanas, izvilkšanas vai veicināšanas darbības, šis saturs ir uzskatāms tikai par piemēra norādēm un tam nav visam jābūt klātesošam, lai to pašu par sevi varētu uzskatīt par nozīmīgu pakalpojuma ekonomiskajā pārvaldībā un/vai klientu rīcības izvērtēšanas tehnikas pieņemšanā nolūkā veicināt viņu kļūšanu par pastāvīgajiem klientiem, vai tomēr ir jānodod atpakaļ iesniedzējtiesai jautājums par minēto apstākļu nozīmīguma izvērtējumu tādējādi, ka, kaut arī iestājas viens vai vairāki no minētajiem apstākļiem, ir iespējams uzskatīt par prevalējošu tā pakalpojuma neitralitāti, kas liek kvalificēt mitināšanas pakalpojumu sniedzēju par pasīvu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/31/EK (2000. gada 8. jūnijs) par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (Direktīva par elektronisko tirdzniecību) (OV 2000, L 178, 1. lpp.).


title: Lieta T-87/22: Prasība, kas celta 2022. gada 17. februārī – Hahn Rechtsanwälte/Komisija

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/38

      Prasība, kas celta 2022. gada 17. februārī – Hahn Rechtsanwälte/Komisija
      (Lieta T-87/22)
      (2022/C 165/46)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Hahn Rechtsanwälte PartG mbB (Brēmene, Vācija) (pārstāvis: K. Künstner, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2021. gada 7. decembra lēmumu C(202l) 9326 final;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai tiek izvirzīti trīs pamati.

                  1.

                  Pirmais pamats: Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 2. punktā minētā noraidījuma pamatojuma trūkums

                              —

                              Komisija attiecībā uz aizliegtās vienošanās lietas AT.40178 – Transportlīdzekļu emisijas dalībniekiem neesot norādījusi nekādas aizsargājamas komerciālās intereses Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta izpratnē un neesot veikusi attiecīgu pārbaudi par konkrēto gadījumu.

                              —

                              Komisija nevarot norādīt uz izmeklēšanas darbību aizsardzību, jo runa esot par pabeigtu izmeklēšanu par aizliegto vienošanos un spēkā stājušos lēmumu, turklāt Komisija neesot veikusi attiecīgu pārbaudi par konkrēto gadījumu.

                              —

                              Komisija balstoties uz vispārīgu prezumpciju par neizpaužamību, lai gan neesot izpildīti Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmajā un/vai trešajā ievilkumā minētie priekšnosacījumi, un līdz ar to tā esot nepieļaujami apvērsusi tiesību iepazīties ar dokumentiem kā normas un izņēmuma attiecību.

                  2.

                  Otrais pamats: sevišķas sabiedrības intereses iepazīties ar dokumentu Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta izpratnē

                              —

                              Komisija esot nepamatoti atteikusies atzīt, ka pastāv sevišķas sabiedrības intereses Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta izpratnē.

                              —

                              Izskatāmajā lietā acīmredzami neesot ievērotas tiesības uz plašas sabiedrības labklājības resursiem, jo vienošanās, kas neatbilst konkurences tiesību normām, attiecās arī uz vieglo automašīnu atgāzu emisijas samazināšanas ierīču atslēgšanas mehānismiem un slāpekļa oksīda paaugstināta emisija esot nelabvēlīgi ietekmējusi tādus plašas sabiedrības labklājības resursus kā veselība, vide un klimats.

                              —

                              Eiropas Vides aģentūras (EEA) sniegtā informācija liecinot, ka ik gadu Vācijā apmēram 12 800 cilvēku mirst ar NO2 saistītā gaisa piesārņojuma dēļ.

                  3.

                  Trešais pamats: neesot veikta konkrēta pārbaude par daļēju piekļuvi atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punktam.

                              —

                              Komisija neesot pietiekoši konkrēti pārbaudījusi, vai pakārtoti būtu piešķirama daļēja piekļuve dokumentiem atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punktam.

                              —

                              Neesot veikta pārbaude par to, vai attiecīgā gadījumā būtu iespējams prasītāju mazāk ierobežojošs pasākums attiecībā uz piekļuves tiesībām.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001 gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).


title: Lieta C-463/20: Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Namur-Est Environnement ASBL/Région wallonne (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vide – Direktīva 2011/92/ES – Noteiktu projektu ietekmes uz vidi novērtējums – Direktīva 92/43/EEK – Dabisko dzīvotņu aizsardzība – Saikne starp Direktīvas 2011/92/ES 2. pantā minēto novērtēšanas un piekrišanas procedūru un valsts procedūru, kurā tiek atļauta atkāpe no Direktīvā 92/43/EEK paredzētajiem sugu aizsardzības pasākumiem – Jēdziens “piekrišana” – Sarežģīts lēmumu pieņemšanas process – Novērtēšanas pienākums – Piemērojamība ratione materiae – Procesuālā stadija, kurā jānodrošina sabiedrības līdzdalība lēmumu pieņemšanas procesā)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/13

      Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Namur-Est Environnement ASBL/Région wallonne

      (Lieta C-463/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Direktīva 2011/92/ES - Noteiktu projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Direktīva 92/43/EEK - Dabisko dzīvotņu aizsardzība - Saikne starp Direktīvas 2011/92/ES 2. pantā minēto novērtēšanas un piekrišanas procedūru un valsts procedūru, kurā tiek atļauta atkāpe no Direktīvā 92/43/EEK paredzētajiem sugu aizsardzības pasākumiem - Jēdziens “piekrišana” - Sarežģīts lēmumu pieņemšanas process - Novērtēšanas pienākums - Piemērojamība ratione materiae - Procesuālā stadija, kurā jānodrošina sabiedrības līdzdalība lēmumu pieņemšanas procesā)
      (2022/C 165/15)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Namur-Est Environnement ASBL

         Atbildētājs: Région wallonne

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/92/ES (2011. gada 13. decembris) par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu ir jāinterpretē tādējādi, ka saskaņā ar Direktīvas 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 16. panta 1. punktu pieņemts lēmums, ar kuru attīstītājam, lai īstenotu projektu Direktīvas 2011/92 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, ir atļauts atkāpties no sugu aizsardzības jomā piemērojamajiem pasākumiem, ietilpst piekrišanas sniegšanas šā projekta attīstīšanai procedūrā šīs direktīvas 1. panta 2. punkta c) apakšpunkta izpratnē, ja, pirmkārt, minētā projekta īstenošana nevar notikt bez tā, ka attiecībā uz attīstītāju ir ticis pieņemts šāds lēmums, un, otrkārt, iestāde, kuras kompetencē ir sniegt piekrišanu šāda projekta attīstīšanai, saglabā iespēju novērtēt tā ietekmi uz vidi striktāk, nekā tas ir darīts minētajā lēmumā.

                  2)

                  Direktīva 2011/92, it īpaši, ņemot vērā tās 6. un 8. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka pirms tāda iepriekšēja lēmuma pieņemšanas, ar kuru attīstītājam, lai īstenotu projektu šīs direktīvas 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, tiek atļauts atkāpties no sugu aizsardzības jomā piemērojamajiem pasākumiem, nav obligāti jānotiek sabiedrības līdzdalībai, ja vien šāda līdzdalība tiek nodrošināta, pirms tiek pieņemts kompetentās iestādes pilnvarās esošais lēmums par eventuālu piekrišanas sniegšanu šā projekta attīstīšanai.

         (1)  OV C 9, 11.1.2021.


title: Lieta C-73/22 P: Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 3. februārī iesniedza Grupa Azoty S.A., Azomureș SA un Lipasmata Kavalas LTD Ypokatastima Allodapis par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2021. gada 29. novembra rīkojumu lietā T-726/20, Grupa Azoty u.c./Komisija

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/29

      Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 3. februārī iesniedza Grupa Azoty S.A., Azomureș SA un Lipasmata Kavalas LTD Ypokatastima Allodapis par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2021. gada 29. novembra rīkojumu lietā T-726/20, Grupa Azoty u.c./Komisija
      (Lieta C-73/22 P)
      (2022/C 165/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Grupa Azoty S.A., Azomureș SA un Lipasmata Kavalas LTD Ypokatastima Allodapis (pārstāvji: D. Haverbeke, L. Ruessmann un P. Sellar, advokāti)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto rīkojumu un

                  —

                  atzīt apelācijas sūdzības iesniedzēju prasību, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts daļēji atcelt Komisijas 2020. gada 25. septembra paziņojumu “Pamatnostādnes par atsevišķiem valsts atbalsta pasākumiem saistībā ar siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu pēc 2021. gada” (1), par pieņemamu vai

                  —

                  pakārtoti, atcelt pārsūdzēto rīkojumu, pamatojoties uz to, ka Vispārējai tiesai esot bijis jāatliek lēmuma par pieņemamību pieņemšana līdz prasība tiks izskatīta pēc būtības, un

                  —

                  nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā to izskatītu pēc būtības, un

                  —

                  piespriest atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējiem šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus un

                  —

                  lēmuma par tiesāšanās izdevumiem saistībā ar tiesvedību Vispārējā tiesā pieņemšanu atlikt, līdz tā pilnībā pabeigs izskatīt šo prasību.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza divus pamatus.
      Pirmais pamats: nepietiekams pamatojums.

                  —

                  Vispārējā tiesa neesot izpildījusi savu pienākumu sniegt pietiekamu pamatojumu. Pirmkārt, pārsūdzētā rīkojuma 34.–48. un 49.–51. punktā Vispārējā tiesa neesot aplūkojusi argumentus, ko tai ir iesnieguši apelācijas sūdzības iesniedzēji, un neesot konstatējusi tajā izskatāmās lietas faktus. Otrkārt, tā neesot paskaidrojusi, kādēļ tikai tie Komisijas lēmumi, kas pieņemti saskaņā ar kādu konkrētu sekundāro tiesību aktu, var tieši skart apelācijas sūdzības iesniedzējus. Tas attiecas uz pārsūdzētā rīkojuma 38. punktu.

            Otrais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nospriežot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēji netika skarti tieši.

                  —

                  Vispārējā tiesa atsaucas uz pastāvīgo judikatūru, minot tieša skāruma kritēriju pasūdzētā sprieduma 26.–30. punktā. Kā daļa no tieša skāruma kritērija Vispārējai tiesai ir jāizvērtē apstrīdamā akta saturs, raksturs, mērķis un būtība, kā arī faktiskais un tiesiskais konteksts, kurā tas ietilpst. Vispārējā tiesa, neveicot iepriekš minēto vērtējumu, esot pieļāvusi tiesību kļūdu, izvērtējot LESD 263. pantā paredzēto “tieša skāruma” prasību. Tas attiecas uz pārsūdzētā rīkojuma 34. –48. punktu. Vispārējā tiesa esot radījusi situāciju, kurā apelācijas sūdzības iesniedzēji tiek atstāti bez jebkādiem tiesību aizsardzības līdzekļiem. Neievērojot un pienācīgi nepiemērojot tieša skāruma kritēriju, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu.

            Pakārtoti, Vispārējai tiesai esot bijis jāatliek lēmuma par pieņemamību pieņemšana līdz prasība tiks izskatīta pēc būtības.

                  —

                  Vispārējās tiesas Reglamenta 130. panta 7. un 8. punktā ir prasīts, ka Vispārējai tiesai, ja to pamato īpaši apstākļi, ir jāatliek lēmuma par iebildi par nepieņemamību pieņemšana līdz galīgā lēmuma taisīšanai, un jānosaka jauni termiņi turpmākajām procesuālajām darbībām. Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru šie īpašie apstākļi pastāv, kad lēmuma pieņemšanu ir nepieciešams atlikt, lai nodrošinātu pareizu tiesvedību.

                  —

                  Vispārējai tiesai esot bijis jāizvērtē apstrīdētā akta raksturs, saturs un konteksts, lai noteiktu, vai tas apelācijas sūdzības iesniedzējus skāra tieši. Šī iemesla dēļ ir nepieciešams aplūkot akta būtību un vai ar to dalībvalstij tiek uzlikti neatkarīgi tiesiski pienākumi. Šis vērtējums pārklājoties ar pirmo pamatu attiecībā uz prasību pēc būtības un kas attiecas uz Komisijas kompetences neesamību pieņemt apstrīdētā akta I pielikumu. Neatliekot lēmuma pieņemšanu par Komisijas iebildi par nepieņemamību līdz Vispārējā tiesa būs uzklausījusi argumentus pēc būtības, tā esot pārkāpusi Reglamenta 130. panta 7. un 8. pantu.

         (1)  OV 2020 C 317, 5. lpp.