title: Lieta T-538/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 3. marta rīkojums — REWE-Zentral /ITSB — KODI Diskontläden ( inéa ) (Kopienas preču zīme — Iebildums — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/45

         Vispārējās tiesas 2010. gada 3. marta rīkojums — REWE-Zentral/ITSB — KODI Diskontläden (“inéa”)
   (Lieta T-538/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildums - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2010/C 113/73
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: REWE-Zentral AG (Ķelne, Vācija) (pārstāvji — M. Kinkeldey un A. Bognár, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — R. Manea)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: KODI Diskontläden GmbH (Oberhausen, Vācija) (pārstāvis — J. Schmidt, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 6. oktobra lēmumu lietā R 744/2008-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp KODI Diskontläden GmbH un REWE-Zentral AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja un persona, kas iestājusies lietā, pašas sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi atbildētāja tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 55, 7.3.2009.


title: lieta C-406/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Hoge Raad der Nederlanden 2005. gada 18. novembra  spriedumu lietā  Staatssecretaris van Financiën  pret  P. Jurriëns Beheer BV

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden2005. gada 18. novembra spriedumu lietā Staatssecretaris van Financiën pret P. Jurriëns Beheer BV

   (lieta C-406/05)
   (2006/C 22/14)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlandes Augstākās tiesas) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 18. novembra spriedumu lietā Staatssecretaris van Financiën pret P. Jurriëns Beheer BV un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 21. novembrī.

      Hoge Raad der Nederlanden lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Sestās direktīvas 13. panta B. daļas d) apakšpunkta 6) punkta piemērošana attiecībā uz kopējiem ieguldījumu fondiem ir atkarīga tikai no sniegtā pakalpojuma rakstura vai arī tā piemērošana ir vienlīdz atkarīga no nosacījuma, ka pārvaldības pakalpojumus sniedz persona, kurai ir juridiska saistība ar attiecīgā fonda dalībniekiem?

               2.

               Vai pakalpojums, par kuru ir panākta vienošanās ar organizāciju un kas attiecībā uz tās komercdarbību ietver kopējā investīciju fonda pārvaldīšanu, var tikt uzskatīts par pārvaldību 1. jautājumā minēto atbrīvojumu nolūkā, ja persona, kas sniedz šo pakalpojumu, to dara kā šīs organizācijas direktors?


title: Lieta C-656/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 19. decembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Finmeccanica SpA/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 19. decembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Finmeccanica SpA/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

   (Lieta C-656/16)
   (2017/C 121/15)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Finmeccanica SpA

      Atbildētāja: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/25/EK par [publiskajiem] pārņemšanas piedāvājumiem (1) 5. panta 4. punkta otrās daļas pareizai piemērošanai – saistībā ar minētās direktīvas 3. panta 1. punktā noteiktajiem vispārējiem principiem, kā arī Eiropas tiesību vispārējiem tiesiskās noteiktības, tiesiskās paļāvības aizsardzības, samērīguma, saprātīguma, pārskatāmības un nediskriminācijas principiem, – ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kāda ir 106. panta 3. punkta d) apakšpunkta 2) daļa 1998. gada 24. februāra Leģislatīvajā dekrētā Nr. 58 (Testo unico delle disposizioni in materia di intermediazione finanziaria, ai sensi degli articoli 8 e 21 della legge 6 febbraio 1996, n. 52 [Tiesību normu finanšu starpniecības jomā saskaņā ar 1996. gada 6. februāra Likuma Nr. 52 8. un 21. pantu vienotais dokuments]), un vēlākie grozījumi, un 47-octies pants Commissione Nazionale per le Società e la Borsa – Consob1999. gada 14. maija Lēmumā Nr. 11971 (Regolamento di attuazione del decreto legislativo 24 febbraio 1998, n. 58, concernente la disciplina degli emittenti [1998. gada 24. februāra Leģislatīvā dekrēta Īstenošanas noteikumi par regulējumu attiecībā uz emitentiem]), un vēlākie grozījumi, daļā, kurā minētās normas ļauj Consob palielināt minētajā 106. pantā paredzētā publiskā pārņemšanas piedāvājuma cenu, ja atkārtoti rodas apstāklis, ka “ir noslēgta [krāpnieciska] vienošanās starp piedāvātāju vai personām, kuras rīkojas saskaņoti ar piedāvātāju, un vienu vai vairākiem pārdevējiem”, neidentificējot konkrēto rīcību, kāda ir šajā lietā, un tātad skaidri nenosakot apstākļus un kritērijus, kuru gadījumā Consob ir atļauts labot publiskā pārņemšanas piedāvājuma cenu, to palielinot?

      (1)  OV L 142, 12. lpp.


title: Lieta C-112/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 8. martā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) — A / B u.c.

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 8. martā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) — A/B u.c.
   (Lieta C-112/13)
   (2013/C 226/03)
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Atbildētājs un kasācijas sūdzības iesniedzējs: A

      Prasītāji un kasācijas tiesvedībā atbildētāji: B u.c.

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai, ieviešot Eiropas Savienības tiesības attiecībā uz procesuālo tiesību sistēmu, kurā vispārējām tiesām, kuras izskata lietu pēc būtības, ir jāpārbauda arī tiesību aktu neatbilstība konstitūcijai, bet tām ir aizliegta tiesību aktu vispārīga atcelšana, kas ir tikai īpašā veidā izveidotas konstitucionālas tiesas kompetencē, no Eiropas Savienības tiesībās paredzētā “līdzvērtības principa” ir jāsecina, ka vispārējām tiesām, ja tiesību akts pārkāpj Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (Pamattiesību harta) 47. pantu, procesa laikā ir arī jāpieprasa konstitucionālajai tiesai vispārīgi atcelt tiesību aktu un tās nevar vienkārši nepiemērot tiesību aktu konkrētajā lietā?

               2)

               Vai Pamattiesību hartas 47. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu procesuālu tiesību normu, saskaņā ar kuru tiesa, kurai nav starptautiskas jurisdikcijas, ieceļ prombūtnē esošas personas likumisku pārstāvi lietas dalībniekam, kura domicilu nevar konstatēt, un tad šis likumiskais pārstāvis ar savu “ierašanos” var saistoši noteikt starptautisko jurisdikciju?

               3)

               Vai Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (Regula Nr. 44/2001) (1) 24. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka “prasītājs vēršas” [tiesā] šīs normas izpratnē tikai tad, ja atbilstošo procesuālo darbību ir veicis pats atbildētājs vai viņa pilnvarots juridiskais pārstāvis, vai tomēr tam nav ierobežojumu un tas pats attiecas arī uz prombūtnē esošas personas likumisko pārstāvi, kas iecelts saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem?

      (1)  OV 2001, L 12, 1. lpp.


title: Lieta T-222/11: Prasība, kas celta 2011. gada 20. aprīlī — Rautenbach /Padome un Komisija

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/29

         Prasība, kas celta 2011. gada 20. aprīlī — Rautenbach/Padome un Komisija
   (Lieta T-222/11)
   2011/C 186/55
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Muller Conrad Rautenbach (Harare, Zimbabve) (pārstāvji — S. Smith QC, M. Lester, Barristers, un W. Osmond, Solicitor)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija

      Prasījumi

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 15. februāra Lēmumu 2011/101/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Zimbabvi (OV L 42, 6. lpp.) un Komisijas 2011. gada 23. februāra Regulu (ES) Nr. 174/2011, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 314/2004 par dažiem ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Zimbabvi (OV L 49, 23. lpp.), tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatojumam prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ne Komisijas Regulai (ES) Nr. 174/2011, ne Padomes Lēmumam 2011/101/KĀDP nav spēkā esoša juridiskā pamata, jo attiecīgās iestādes ir rīkojušās ārpus savas kompetences robežām.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājām nav pilnvaru piemērot prasītājam šos ierobežojošos pasākumus; pakārtoti, attiecinot šos pasākumus uz prasītāju, ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo atbildētājas ir kļūdaini secinājušas, ka šie ierobežojošie pasākumi ir pamatoti attiecībā uz prasītāju.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdētajiem pasākumiem tiek pārkāptas prasītāja tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājas ir pārkāpušas savu pienākumu norādīt pamatojumu, jo norādītais pamatojums neatbilst tam pienākumam, kas ir uzlikts Eiropas Savienības iestādēm.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdētajiem pasākumiem ir nepamatoti un nesamērīgi ierobežotas prasītāja pamattiesības, it īpaši tā tiesības uz īpašumu, brīvība veikt uzņēmējdarbību un tiesības uz prasītāja reputācijas un viņa ģimenes dzīves neaizskaramību.


title: Lieta F-51/15: Civildienesta tiesas 2016. gada 12. maija rīkojums – FR/EADA

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/37

         Civildienesta tiesas 2016. gada 12. maija rīkojums – FR/EADA
   (Lieta F-51/15) (1)

   (2016/C 232/47)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Tiesnesis vienpersoniski ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 190, 8.6.2015., 37. lpp.


title: Lieta T-504/08: Prasība, kas celta 2008. gada 21. novembrī — Mologen /ITSB ( dSLIM )

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/49

         Prasība, kas celta 2008. gada 21. novembrī — Mologen/ITSB (“dSLIM”)
   (Lieta T-504/08)
   (2009/C 44/86)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mologen AG, Berlīne (Vācija) (pārstāvis — C. Klages, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 17. septembra lēmumu lietā R 1077/2007-4;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “dSLIM” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1., 5., 10., 42. un 44. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 355 136);

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo apzīmējumam netrūkst nedz atšķirtspējas, nedz arī runa ir par aprakstošu norādi.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-181/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Nathalie Heinen iesniedza 2004. gada 17. maijā

text:
               24.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/19

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Nathalie Heinen iesniedza 2004. gada 17. maijā
   (Lieta T-181/04)
   (2004/C 190/32)
   Tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 17. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Nathalie Heinen, ar dzīvesvietu Ottignies (Beļģijā), kuru pārstāv advokāti Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis un Etienne Marchal, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               Atzīt par spēkā neesošu konkursa COM/PB/02 komisijas lēmumu, ar kuru tiek atteikta prasītājas uzvārda iekļaušana rezerves sarakstā.

               —

               Piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, kas ir piedalījusies iekšējā konkursa COM/PB/02 pārbaudījumos pārejai no kategorijas C uz kategoriju B, apstrīd konkursa komisijas lēmumu neiekļaut viņu minētā konkursa rezerves sarakstā pēc rezultātiem, ko viņa ir ieguvusi mutiskajā pārbaudījumā, kas, lai arī augstāki nekā parasti tiek prasīti, bija nepietiekami.
   Pamatojot savas prasības, prasītāja norāda uz konkursa noteikumu pārkāpumu, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principa pārkāpumu.
   Šajā sakarā prasītāja norāda, ka, lai arī konkursa noteikumi paredz to, ka kandidātiem savā pieteikumā jānorāda viņu izvēlētā valoda priekšatlases testiem un mutiskajam pārbaudījumam ar iespēju mutiskajam pārbaudījumam izvēlēties citu valodu, pie kam šī izvēle ir galīga, daži kandidāti varēja mainīt valodu pēc pieteikuma iesniegšanas un daži – mutiskā pārbaudījuma dienā.


title: Lieta C-68/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Högsta domstolen (Zviedrija) 2007. gada 12. februāra rīkojumu — Kerstin Sundelind Lopez pret Miquel Enrique Lopez Lizazo

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Högsta domstolen (Zviedrija) 2007. gada 12. februāra rīkojumu — Kerstin Sundelind Lopez pret Miquel Enrique Lopez Lizazo

   (Lieta C-68/07)
   (2007/C 82/40)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Iesniedzējtiesa

      Högsta domstolen (Zviedrija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Kērstina Sundelinda Lopesa [Kerstin Sundelind Lopez]

      Atbildētājs: Migels Lopess Lizazo [Miquel Enrique Lopez Lizazo]
   Prejudiciālie jautājumi
   Vai gadījumā, ja atbildētājam lietā par laulības šķiršanu nav pastāvīgas dzīvesvietas dalībvalstī, tāpat viņš nav dalībvalsts pilsonis, dalībvalsts tiesa, kurai saskaņā ar tā dēvētās “Briseles II Regulas” (1) 3. pantu nav piekritības, var izskatīt lietu, pat ja citas dalībvalsts tiesai šāda piekritība varētu būt, piemērojot vienu no 3. pantā paredzētajiem noteikumiem par piekritību?

      (1)  Padomes 2003. gada 27. novembra Regula (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu, OV L 338, 1. lpp.


title: Apvienotās lietas C-256/13 un C-264/13: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 4. septembra spriedums (Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Provincie Antwerpen/Belgacom NV van publiek recht (C-256/13), Mobistar NV (C-264/13) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi – Direktīva 2002/20/EK – 6. pants – Nosacījumi, kas pievienoti vispārējai atļaujai un tiesībām izmantot radio frekvences un numurus, un īpaši pienākumi – 13. pants – Maksas par izmantošanas tiesībām un tiesībām uzstādīt iekārtas – Reģionālais tiesiskais regulējums, ar kuru uzņēmumiem noteikts nodoklis par uzņēmējdarbības vietu

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/16

      Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 4. septembra spriedums (Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Provincie Antwerpen/Belgacom NV van publiek recht (C-256/13), Mobistar NV (C-264/13)
      (Apvienotās lietas C-256/13 un C-264/13) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi - Direktīva 2002/20/EK - 6. pants - Nosacījumi, kas pievienoti vispārējai atļaujai un tiesībām izmantot radio frekvences un numurus, un īpaši pienākumi - 13. pants - Maksas par izmantošanas tiesībām un tiesībām uzstādīt iekārtas - Reģionālais tiesiskais regulējums, ar kuru uzņēmumiem noteikts nodoklis par uzņēmējdarbības vietu)
      (2014/C 395/19)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hof van beroep te Antwerpen

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Provincie Antwerpen

         Atbildētājas: Belgacom NV van publiek recht (C-256/13), Mobistar NV (C-264/13)

         Rezolutīvā daļa:

      Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) 6. un 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā, ka operatori, kuri nodrošina elektronisko komunikāciju tīklus vai pakalpojumus, maksā vispārēju nodokli par uzņēmējdarbības vietu, jo valsts vai privātā īpašumā atrodas mobilās telefonijas stabi, masti un antenas, kas nepieciešami to darbībai.

         (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Tiesas Spriedums (pirmā palāta)  2005. gada 6. oktobrī  lietā C-9/04 (Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) krimināllietā pret Geharo BV (Direktīva 88/378/EEK — Rotaļlietas — Direktīva 91/338/EEK — Maksimāli atļautais kadmija līmenis)

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 6. oktobrī
   lietā C-9/04 (Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) krimināllietā pret Geharo BV (1)

   (Direktīva 88/378/EEK - Rotaļlietas - Direktīva 91/338/EEK - Maksimāli atļautais kadmija līmenis)
   (2005/C 296/10)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-9/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 23. decembrī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 12. janvārī, krimināllietā pret Geharo BV, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Janns [P. Jann], tiesneši K. Lēnartss [K. Lenaerts] (referents), N. Kolnerika [N. Colneric], K. Šīmans [K. Schiemann] un E. Levits, ģenerāladvokāts P. Ležē [P. Léger], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 6. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Padomes 1991. gada 18. jūnija Direktīvas 91/338/EEK, ar ko desmito reizi groza Direktīvu 76/769/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz dažu bīstamu vielu un preparātu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiem, 1. panta otrais teikums ir jāinterpretē tā, ka tas pieļauj tajā ietvertā aizlieguma pārdot izstrādājumus, kuros kadmija līmenis ir augstāks par atļauto maksimālo robežu, piemērošanu rotaļlietām, uz kurām attiecas Padomes 1988. gada 3. maija Direktīva 88/378/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz rotaļlietu drošību.

      (1)  OV C 59, 06.03.2004.


title: Lieta C-532/11: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 15. novembra spriedums ( Oberlandesgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Susanne Leichenich/Ansbert Peffekoven, Ingo Horeis (Direktīva 77/388/EEK — PVN — Atbrīvojumi no nodokļa — 13. panta B daļas b) apakšpunkts — Nekustamā īpašuma izīrēšana vai iznomāšana — Upes krastā pastāvīgi nekustīgi novietota liellaiva bez dzinēja sistēmas — Liellaivas noma, ieskaitot tai pieguļošo piestātnes tiltiņu, zemesgabalu un ūdens platību — Izmantošana tikai pastāvīga restorāna un diskotēkas vajadzībām — Viens darījums)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/21

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 15. novembra spriedums (Oberlandesgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Susanne Leichenich/Ansbert Peffekoven, Ingo Horeis

   (Lieta C-532/11) (1)

   (Direktīva 77/388/EEK - PVN - Atbrīvojumi no nodokļa - 13. panta B daļas b) apakšpunkts - Nekustamā īpašuma izīrēšana vai iznomāšana - Upes krastā pastāvīgi nekustīgi novietota liellaiva bez dzinēja sistēmas - Liellaivas noma, ieskaitot tai pieguļošo piestātnes tiltiņu, zemesgabalu un ūdens platību - Izmantošana tikai pastāvīga restorāna un diskotēkas vajadzībām - Viens darījums)
   2013/C 9/33
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Köln

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Susanne Leichenich

      Atbildētāji: Ansbert Peffekoven, Ingo Horeis

      Piedaloties: Dr. Leyh, Dr. Kossow & Dr. Ott KG, Wirtschaftsprüfungsgesellschaft, Steuerberatungsgesellschaft

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht Köln — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 13. panta B daļas b) apakšpunkta interpretācija — Šajā normā paredzētā atbrīvojuma no PVN par nekustamā īpašuma iznomāšanu un izīrēšanu piemērojamība — Ūdens virsmas un tādas liellaivas iznomāšana, kas paredzēta komerciālai izmantošanai kā restorāns vai diskotēka

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta B daļas b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “nekustamā īpašuma iznomāšana vai izīrēšana” ietver arī tādas liellaivas, ieskaitot tai pieguļošo teritoriju un tiltiņu, iznomāšanu, kas ir nekustīgi ar nostiprinājumiem, kuri nav viegli izjaucami, piestiprināta pie krasta un upes baseina, atrodas norobežotā un identificējamā novietnē upes ūdenī un ko saskaņā ar nomas līguma noteikumiem ir paredzēts pastāvīgi izmantot vienīgi šajā konkrētajā vietā kā restorānu un diskotēku. Šī noma ir viens no nodokļa atbrīvots darījums, bez vajadzības liellaivas nomu nošķirt no šī tiltiņa nomas;

               2)

               šāda liellaiva nav transportlīdzeklis Sestās direktīvas 77/388 13. panta B daļas b) apakšpunkta 2. punkta izpratnē.

      (1)  OV C 25, 28.01.2012.


title: Lieta T-467/13: Prasība, kas celta 2013. gada 28. augustā — Arrow Group un Arrow Generics /Komisija

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/32

         Prasība, kas celta 2013. gada 28. augustā — Arrow Group un Arrow Generics/Komisija
   (Lieta T-467/13)
   2013/C 313/62
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Arrow Group ApS (Roskilde, Dānija) un Arrow Generics Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Kon, C. Firth un C. Humpe, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 19. jūnija Lēmuma C(2013) 3803, galīgā redakcija, lietā COMP/39.226 — Lundbeck 1., 2. un 3. pantu, ciktāl tie skar Arrow, vai

               —

               alternatīvi, atcelt Komisijas 2013. gada 19. jūnija Lēmuma C(2013) 3803, galīgā redakcija, lietā COMP/39.226 — Lundbeck 2. pantu, ciktāl ar to uzliek naudassodu Arrow attiecībā uz Apvienotās Karalistes un Dānijas nolīgumiem, vai

               —

               vēl alternatīvāk, atcelt Komisijas 2013. gada 19. jūnija Lēmuma C(2013) 3803 galīgā redakcija lietā COMP/39.226 — Lundbeck 2. pantu, ciktāl ar to uzliek naudassodu Arrow attiecībā uz Apvienotās Karalistes un Dānijas nolīgumiem, un attiecīgi samazināt naudassodu, vai

               —

               visbeidzot, galīgā alternatīva — samazināt atbilstīgi Komisijas 2013. gada 19. jūnija Lēmuma C(2013) 3803, galīgā redakcija, lietā COMP/39.226 — Lundbeck 2. pantam uzlikto naudassodu un

               —

               piespriest Komisijai segt Arrow tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi būtiskas procesuālās prasības procesā, kura rezultātā tika pieņemts lēmums, (i) neuzsākot procedūras un neveicot izmeklēšanu saprātīgā termiņā, (ii) laicīgi un pienācīgi nesniedzot piekļuvi lietas materiāliem un (iii) nesniedzot papildu izklāstu par iebildumiem.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav pierādījusi atbilstīgi prasītajam juridiskajam standartam, ka, noslēdzot nolīgumus, Arrow un Lundbeck bija potenciālas konkurentes.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav pierādījusi atbilstīgi prasītajam juridiskajam standartam, ka katra nolīguma mērķis bija konkurences ierobežošana pretēji LESD 101. pantam.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, uzliekot naudassodu Arrow, Komisija ir pārkāpusi samērīguma principu, nullum crimen nulla poena sine lege principu un tiesisko noteiktību.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek alternatīvi apgalvots, ka Komisija ir kļūdījusies, raksturojot Apvienotās Karalistes nolīgumu un Dānijas nolīgumu kā vienotu turpinātu LESD 101. panta pārkāpumu, un ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 (1) 25. pantu, uzliekot naudassodu Arrow attiecībā uz Dānijas nolīgumu pēc tam, kad bija beidzies termiņš naudassodu uzlikšanai.

               6)

               Ar sesto pamatu arī alternatīvi tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdas, aprēķinot naudassoda summu, uzliekot naudassodu, kas ir nesamērīgs ar apgalvoto LESD 101. panta pārkāpumu smagumu.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā.


title: Lieta T-47/13: Prasība, kas celta 2013. gada 30. janvārī — Goldsteig Käsereien Bayerwald /ITSB — Vieweg ( “goldstück” )

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/25

         Prasība, kas celta 2013. gada 30. janvārī — Goldsteig Käsereien Bayerwald/ITSB — Vieweg (“goldstück”)
   (Lieta T-47/13)
   2013/C 86/41
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Goldsteig Käsereien Bayerwald GmbH (Cham, Vācija) (pārstāvis –S. Biagosch, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Christin Vieweg (Sonneberg, Vācija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 14. novembra lēmumu lietā R 2589/2011-1;

               —

               piespriest ITSB pašam segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Christin Vieweg

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “goldstück”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. un 30. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 153 677

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “GOLDSTEIG” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. un 43. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt un prasītājas iebildumus noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-242/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 8. maijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Legatoria Editoriale Giovanni Olivotto (LEGO) SpA/Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA u.c

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 8. maijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Legatoria Editoriale Giovanni Olivotto (LEGO) SpA/Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA u.c
   (Lieta C-242/17)
   (2017/C 283/21)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Legatoria Editoriale Giovanni Olivotto (LEGO) SpA

      Atbildētāji: Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Savienības tiesības un, konkrēti, Direktīvas 2009/28/EK (1) 18. panta 7. punkts, to skatot kopā ar Eiropas Komisijas 2011. gada 19. jūlija Lēmumu 2011/438/ES (2), aizliedz tādu valsts tiesisku regulējumu kā 2012. gada 23. janvāraDecreto Ministeriale [Ministrijas dekrēts] un, konkrēti, tā 8. un 12. pants, kuros ir paredzēti konkrēti pienākumi, kas ir atšķirīgi un plašāki salīdzinot ar pienākumiem, kādi ir jāpilda pievienojoties brīvprātīgai shēmai, kura ir Eiropas Komisijas lēmuma, kas ir pieņemts saskaņā ar minētā 18. panta 4. punktu, priekšmets?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir noliedzoša, vai ir jāuzskata, ka Eiropas tiesiskais regulējums, kas ir minēts iepriekš[ējā] [jautājumā], ir piemērojams saimnieciskās darbības subjektiem, kuri ir iesaistīti produkta piegādes ķēdē, arī tādiem saimnieciskās darbības subjektiem, kas veic vienīgi tirgotāja funkcijas, proti, vienīgi starpniekiem, kuriem produkts fiziski nav pieejams?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/28/EK par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (OV L 140, 16. lpp.).

      (2)  Komisijas 2011. gada 19. jūlija Īstenošanas lēmums par shēmas International Sustainability and Carbon Certification atzīšanu, lai pierādītu atbilstību ilgtspējības kritērijiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvām 2009/28/EK un 2009/30/EK (OV L 190, 79. lpp.).


title: Lieta C-287/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Corte d'appello di Roma (Itālija) 2009. gada 24. jūlija rīkojumu — Aduo Pisaneschi/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Corte d'appello di Roma (Itālija) 2009. gada 24. jūlija rīkojumu — Aduo Pisaneschi/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

   (Lieta C-287/09)
   2009/C 233/15
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte d'appello di Roma

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Aduo Pisaneschi

      Atbildētājs: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Prejudiciālais jautājums

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu saskaņā ar EKL 234. pantu par to, vai Līguma 17., 39. un 42. pants un attiecīgie Regulas Nr. 1408/71 noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka princips, saskaņā ar kuru summē visus apdrošināšanas laikposmus, lai rastos tiesības saņemt pabalstus, kā arī lai tās saņemtu un saglabātu, — princips, kurš ir ieviests ar Padomes Regulas Nr. 1408/71 pieņemšanu, — ir piemērojams visos gadījumos, kad ir jāizmanto summēšanas un “pro-rata” aprēķināšanas sistēma, lai atzītu tiesības uz konkrētu pabalstu, un šajā sakarā ir jāņem vērā gan laikposmi, kuros veiktas sociālās apdrošināšanas iemaksas saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem, gan Kopienu iestāžu darbiniekiem piemērojamās sociālās nodrošinājuma sistēmas ietvaros veikto sociālās apdrošināšanas iemaksu laikposmi.


title: Lieta T-428/03: Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. septembra rīkojums — Keinhorst /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Starpspriedums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/34

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. septembra rīkojums — Keinhorst/Komisija
   (Lieta T-428/03) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Starpspriedums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2008/C 301/55)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gerhard Keinhorst, Overijse (Beļģija) (pārstāvis — N. Lhoëst, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākumā C. Berardis-Kayser un L. Lozano Palacios, vēlāk — C. Berardis-Kayser un H. Krämer)
   Priekšmets
   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas 2002. gada 23. decembra un 2003. gada 14. aprīļa lēmumus par grozījumiem prasītāja pakāpes noteikšanā, ciktāl tajos viņa līmenis iecelšanas amatā datumā ir noteikts kā A6 pakāpes pirmais līmenis, 1995. gada 5. oktobris noteikts par datumu, no kura stājas spēkā to finansiālās saistības, un tajos nav atjaunota prasītāja karjeras pakāpe, un prasība atcelt Komisijas 2003. gada 4. septembra un 24. novembra lēmumus, ar kuriem noraidītas prasītāja sūdzības, kā arī, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus, kas esot radušies šī lēmuma pieņemšanas dēļ
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Komisija atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 47, 21.2.2004.


title: Lieta F-42/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 4. maija rīkojums – Bouvret/Komisija Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts — Pirms stāšanās darbā Savienībā iegūtās pensijas tiesības atbilstoši valsts pensiju sistēmai — Pārnešana Savienības pensiju sistēmā — Iecēlējinstitūcijas piedāvājums ieskaitīt izdienas gadus, kam ir piekritusi ieinteresētā persona, pamatojoties uz jaunajiem Vispārīgajiem īstenošanas noteikumiem — Iebilde par nepieņemamību — Nelabvēlīga akta jēdziens — Reglamenta 83. pants

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/42

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 4. maija rīkojums – Bouvret/Komisija
   (Lieta F-42/12) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts - Pirms stāšanās darbā Savienībā iegūtās pensijas tiesības atbilstoši valsts pensiju sistēmai - Pārnešana Savienības pensiju sistēmā - Iecēlējinstitūcijas piedāvājums ieskaitīt izdienas gadus, kam ir piekritusi ieinteresētā persona, pamatojoties uz jaunajiem Vispārīgajiem īstenošanas noteikumiem - Iebilde par nepieņemamību - Nelabvēlīga akta jēdziens - Reglamenta 83. pants)
   (2016/C 222/54)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Florence Bouvret (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal un S. Orlandi, avocats, vēlāk D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis un S. Orlandi, avocats, un visbeidzot J.-N. Louis, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Martin un J. Baquero Cruz, vēlāk J. Currall un G. Gattinara, vēlāk G. Gattinara un visbeidzot G. Gattinara un F. Simonetti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt piedāvājumu pārnest pirms stāšanās darbā Komisijā iegūtās pensijas tiesības, pamatojoties uz aprēķinu, kurā ir ņemti vērā jaunie VĪN, kas stājušies spēkā pēc tam, kad prasītāja iesniedza pārnešanas lūgumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Florence Bouvret sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 184, 23.6.2012., 25. lpp.


title: Lieta T-660/11: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. jūnija spriedums – Polytetra/ITSB – EI du Pont de Nemours (“POLYTETRAFLON”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “POLYTETRAFLON” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “TEFLON” — Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts — Galaprodukts, kas ietver kādu sastāvdaļu — Agrākas preču zīmes izmantošana attiecībā uz trešo personu galaproduktiem — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/15

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. jūnija spriedums – Polytetra/ITSB – EI du Pont de Nemours (“POLYTETRAFLON”)
   (Lieta T-660/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “POLYTETRAFLON” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “TEFLON” - Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts - Galaprodukts, kas ietver kādu sastāvdaļu - Agrākas preču zīmes izmantošana attiecībā uz trešo personu galaproduktiem - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2015/C 262/19)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polytetra GmbH (Mönchengladbach, Vācija) (pārstāvis – R. Schiffer, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Bullock)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: EI du Pont de Nemours and Company (Wilmington, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – E. Armijo Chávarri, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās palātas 2011. gada 29. septembra lēmumu lietā R 2005/2010–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp EI du Pont de Nemours and Company un Polytetra GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2011. gada 29. septembra lēmumu lietā R 2005/2010–1;

               2)

               ITSB sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Polytetra GmbH tiesāšanās izdevumus;

               3)

               EI du Pont de Nemours and Company sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 65, 3.3.2012.


title: Lieta C-330/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 17. decembra spriedums (Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gergely Szemerey/Miniszterelnökséget vezető miniszter, kas ir Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve tiesību pārņēmēja Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējā lauksaimniecības politika — Lauku attīstības atbalsta pasākumi — Agrovides maksājumi — Regula (EK) Nr. 1122/2009 — 23. un 58. pants — Regula (EK) Nr. 1698/2005 — Regula (EK) Nr. 1975/2006 — Atbalsts retas augu sugas kultūrai — Maksājuma pieprasījums — Saturs — Prasība par sertifikātu — Sods neiesniegšanas gadījumā

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/10

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 17. decembra spriedums (Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gergely Szemerey/Miniszterelnökséget vezető miniszter, kas ir Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve tiesību pārņēmēja
   (Lieta C-330/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā lauksaimniecības politika - Lauku attīstības atbalsta pasākumi - Agrovides maksājumi - Regula (EK) Nr. 1122/2009 - 23. un 58. pants - Regula (EK) Nr. 1698/2005 - Regula (EK) Nr. 1975/2006 - Atbalsts retas augu sugas kultūrai - Maksājuma pieprasījums - Saturs - Prasība par sertifikātu - Sods neiesniegšanas gadījumā)
   (2016/C 068/13)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Gergely Szemerey

      Atbildētāja: Miniszterelnökséget vezető miniszter, kas ir Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve tiesību pārņēmēja

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               23. pants Komisijas 2009. gada 30. novembra Regulā (EK) Nr. 1122/2009, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 attiecībā uz savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu saskaņā ar minētajā regulā paredzētajām tiešā atbalsta shēmām lauksaimniekiem, kā arī, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz savstarpēju atbilstību saskaņā ar vīna nozarē paredzēto atbalsta shēmu, lasot to kopā ar Padomes 2005. gada 20. septembra Regulu (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA), kas grozīta ar Padomes 2009. gada 25. maija Regulu (EK) Nr. 473/2009, un Komisijas 2006. gada 7. decembra Regulu (EK) Nr. 1975/2006, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1698/2005 attiecībā uz pārbaudes kārtību, kā arī savstarpējo atbilstību saistībā ar lauku attīstības atbalsta pasākumiem, kas grozīta ar Komisijas 2009. gada 9. jūnija Regulu (EK) Nr. 484/2009, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tas, ka tādā valsts tiesiskajā regulējumā kā pamatlietā agrovides atbalsta pieteicējam vienlaikus ar atbalsta pieteikumu tiek prasīts iesniegt pilnvarotajam maksātājam sertifikātu par retu augu sugu, kas tam rada tiesības uz šāda atbalsta saņemšanu, taču ar nosacījumu, ka šāds tiesiskais regulējums attiecīgajiem uzņēmējiem ir devis iespēju saprātīgos apstākļos pielāgoties šī regulējuma prasībām; tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

               2)

               Regulas Nr. 1122/2009 58. panta trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā noteikumā paredzētais sods nav piemērojams agrovides atbalsta pieteicējam, kurš savam atbalsta pieteikumam nav pievienojis tādu dokumentu kā attiecīgais sertifikāts, kas tam rada tiesības uz šāda atbalsta saņemšanu. Šīs regulas 23. panta 1. punkta trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka šāds pārkāpums principā nozīmē agrovides atbalsta maksājuma pieprasījuma nepieņemamību.

      (1)  OV C 303, 8.9.2014.


title: Lieta C-438/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 26. augustā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) — Lagura Vermögensverwaltung GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 26. augustā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) — Lagura Vermögensverwaltung GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen

   (Lieta C-438/11)
   2011/C 347/12
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Lagura Vermögensverwaltung GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Prejudiciālais jautājums

   Vai tādos apstākļos kā pamata lietā, ja trešās valsts iestāde vairs nevar pārbaudīt, vai tās izsniegtā sertifikāta pamatā ir pareizi norādīti fakti, nodokļa parādniekam atbilstoši MK (1) 220. panta 2. punkta b) apakšpunkta otrajai un trešajai daļai ir jāliedz tiesības atsaukties uz tiesisko paļāvību, ja apstākļi, kuru dēļ nav iespējams noskaidrot izcelsmes sertifikāta satura pareizīgumu, ietilpst eksportētāja kompetences jomā vai ja pierādīšanas pienākuma pāreja MK 220. panta 2. punkta b) apakšpunkta trešās daļas ievaddaļas izpratnē no muitas iestādes uz nodokļa parādnieku ir atkarīga vienīgi vai drīzāk no tā, ka cēloņi, kuru dēļ nepastāv noskaidrošanas iespēja, atrodas ārpus eksportētājvalsts iestādes kompetences jomas vai ir saistīti ar nolaidību, kurā vainojams vienīgi eksportētājs?

      (1)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, OV L 302, 1. lpp., ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. novembra Regulu (EK) Nr. 2700/2000 par grozījumiem Padomes Regulā (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienu muitas kodeksa izveidi, OV L 311, 17. lpp.


title: Lieta C-225/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Giudice di pace di Cortona (Itālija) 2009. gada 19. jūnija rīkojumu — Joanna Jakubowlka Edyta/Alessandro Maneggia

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Giudice di pace di Cortona (Itālija) 2009. gada 19. jūnija rīkojumu — Joanna Jakubowlka Edyta/Alessandro Maneggia

   (Lieta C-225/09)
   2009/C 205/43
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Giudice di pace di Cortona

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Joanna Jakubowlka Edyta

      Atbildētājs: Alessandro Maneggia

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EKL 3. panta [1. punkta] g) apakšpunkts, 4., 10., 81. un 98. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem nepieļauj tādu valsts regulējumu kā to, kas izriet no 2003. gada 25. novembra likuma Nr. 339 1. un 2. panta, ar kuriem no jauna tiek ieviesta advokāta profesijas praktizēšanas nesavienojamība ar nepilna laika nodarbinātību valsts civildienestā, un ierēdņiem, kas ir uzņemti zvērinātu advokātu skaitā, tiek liegts praktizēt profesijā, ar kompetentās Advokātu kolēģijas padomes lēmumu svītrojot viņus no advokātu reģistra, ja vien ierēdnis neizvēlas izbeigt civildienesta attiecības?

               2)

               Vai EKL 3. panta [1. punkta] g) apakšpunkts, 4., 10. un 98. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem nepieļauj tādu valsts regulējumu kā to, kas izriet no 2003. gada 25. novembra likuma Nr. 339 1. un 2. panta, ar kuriem no jauna tiek ieviesta advokāta profesijas praktizēšanas nesavienojamība ar nepilna laika nodarbinātību valsts civildienestā, un ierēdņiem, kas ir uzņemti zvērinātu advokātu skaitā, tiek liegts praktizēt profesijā, ar kompetentās Advokātu kolēģijas padomes lēmumu svītrojot viņus no advokātu reģistra, ja vien ierēdnis neizvēlas izbeigt civildienesta attiecības?

               3)

               Vai Padomes 1977. gada 22. marta Direktīvas 77/249/EEK par pasākumiem, kas palīdz advokātiem sekmīgi īstenot brīvību sniegt pakalpojumus (1), 6. pants, kurā ir noteikts, ka “jebkura dalībvalsts var izslēgt advokātus, kuri atrodas algota darba attiecībās ar valsts vai privātu uzņēmumu, no darbības veikšanas saistībā ar šā uzņēmuma pārstāvēšanu tiesvedības procesā tiktāl, cik šajā valstī reģistrētajiem advokātiem nav atļauts veikt šīs darbības”, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to nepieļauj tādu valsts regulējumu kā to, kas izriet no 2003. gada 25. novembra likuma Nr. 339 1. un 2. panta, ar kuriem no jauna tiek ieviesta advokāta profesijas praktizēšanas nesavienojamība ar nepilna laika nodarbinātību valsts civildienestā, un ierēdņiem, kas ir uzņemti zvērinātu advokātu skaitā, tiek liegts praktizēt profesijā, ar kompetentās Advokātu kolēģijas padomes lēmumu svītrojot viņus no advokātu reģistra, ja vien ierēdnis neizvēlas izbeigt civildienesta attiecības, ja šo valsts regulējumu piemēro arī advokātiem, kuri atrodas algota darba attiecībās un darbojas advokāta profesijā izmantojot pakalpojumu sniegšanas brīvību?

               4)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvas 98/5/EK par pasākumiem, lai atvieglotu advokāta profesijas pastāvīgu praktizēšanu dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kurā iegūta kvalifikācija (2), 8. pants, kurā ir noteikts, ka “advokāts, kurš reģistrēts uzņēmējā dalībvalstī ar savas mītnes valsts profesionālo nosaukumu, var praktizēt kā algots jurists, strādājot pie cita advokāta, advokātu asociācijā vai juridiskā firmā, vai valsts vai privātā uzņēmumā, ciktāl uzņēmēja dalībvalsts to atļauj advokātiem, kuri reģistrēti ar šajā valstī lietoto profesionālo nosaukumu”, ir jāinterpretē tādējādi, ka to nepiemēro advokātiem, kuri kā ierēdņi ir nodarbināti uz nepilnu darba laiku?

               5)

               Vai vispārīgais Kopienu tiesiskās paļāvības un jau iegūto tiesību aizsardzības princips nepieļauj tādu valsts regulējumu kā to, kas izriet no 2003. gada 25. novembra likuma Nr. 339 1. un 2. panta, ar kuriem no jauna tiek ieviesta advokāta profesijas praktizēšanas nesavienojamība ar nepilna laika nodarbinātību valsts civildienestā, kuru piemēro arī advokātiem, kuri 2003. gada likuma Nr. 339 spēkā stāšanās brīdī jau bija reģistrēti advokātu reģistros, 2. pantā paredzot tikai īsu “papildlaiku”, lai viņi izdarītu izvēli starp civildienestu vai profesionālo praksi?

      (1)  OV L 78, 17. lpp.

      (2)  OV L 77, 36. lpp.


title: Lieta C-264/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 2. jūnijā iesniedza Högsta förvaltningsdomstol (Zviedrija) – Skatteverk / David Hedqvist

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 2. jūnijā iesniedza Högsta förvaltningsdomstol (Zviedrija) – Skatteverk/David Hedqvist

   (Lieta C-264/14)
   2014/C 245/09
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Högsta förvaltningsdomstol

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Skatteverk

      Atbildētājs: David Hedqvist

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai PVN direktīvas (1) 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka darījumi, kas tiek veikti, mainot virtuālu valūtu pret parastu valūtu – vai otrādi – un kuros ir jāmaksā atlīdzība, ko šī pakalpojuma sniedzējs aprēķina, nosakot valūtas maiņas kursu, ir uzskatāmi par pakalpojumu sniegšanu par atlīdzību?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu atbilde ir apstiprinoša: vai PVN direktīvas 135. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šādi maiņas darījumi ar nodokli nav apliekami?

      (1)  Padomes 2006. gada 26. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.)


title: Lieta C-341/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2009. gada 11. jūnija spriedumu lietā T-309/02 Acegas/Komisija 2009. gada 21. augustā iesniegusi Acegas-APS SpA, iepriekš Acqua, Elettricità, Gas e servizi SpA (Acegas)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/42

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2009. gada 11. jūnija spriedumu lietā T-309/02 Acegas/Komisija 2009. gada 21. augustā iesniegusi Acegas-APS SpA, iepriekš Acqua, Elettricità, Gas e servizi SpA (Acegas)
   (lieta C-341/09 P)
   2009/C 267/74
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja:
      Acegas-APS SpA, iepriekš Acqua, Elettricità, Gas e servizi SpA (Acegas) (pārstāvji — F. Ferletic un F. Spitaleri, avvocati, L. Daniele, professore)

      Cita lietas dalībniece: Eiropas Kopienu Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. jūnija spriedumu lietā T-309/02 ACEGAS APS/Komisija un nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai nolēmuma pieņemšanai pēc būtības;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā un atlikt nolēmuma par tiesāšanās izdevumiem pirmajā instancē pieņemšanu;
               Gadījumā, ja Tiesa nolemtu, ka lietas stāvoklis ļauj izskatīt lietu pēc būtības,

               —

               pilnībā atcelt Komisijas 2002. gada 5. jūnija Lēmumu 2003/193/EK par valsts atbalstu, ko Itālija piešķīrusi sabiedrisko pakalpojumu uzņēmumiem, kuru akciju vairākums pieder valstij, atbrīvojumu no nodokļiem un aizdevumu ar izdevīgākiem nosacījumiem formā (1);

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 3. pantu tiktāl, ciktāl tajā Itālijas Republikai likts atgūt piešķirto atbalstu no tā saņēmējiem;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt šajā tiesvedībā, kā arī pirmajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pirmais pamats: EKL 230.panta ceturtās daļas pārkāpums — ACEGAS-APS individuālas ieinteresētības izslēgšana, pamatojoties uz kļūdainiem un neatbilstošiem faktiskajiem apstākļiem.

      ACEGAS-APS apgalvo, ka Tiesas pastāvīgajā judikatūrā tiesības celt prasību par atbalsta shēmu kontekstā Komisijas pieņemtajiem lēmumiem ir atkarīga no divu nosacījumu izpildes: prasītājam ir jābūt saskaņā ar attiecīgo shēmu, kas ir lēmuma priekšmets, piešķirtā atbalsta faktiskajam saņēmējam un lēmumā ir jābūt noteiktai atbalsta atgūšanas kārtībai. ACEGAS-APS norāda, ka šajā lietā abi šie nosacījumi ir tikuši izpildīti. Līdz ar to Pirmās instances tiesa esot pieļāvusi kļūdu, atzīdama prasību par nepieņemamu, pamatojoties uz papildu rakstura un kļūdainiem faktiskajiem apstākļiem, kuriem nav nekādas nozīmes šajā lietā un kas neietilpst tās kompetencē.
   Otrais pamats: EKL 230. panta ceturtās daļas pārkāpums — Kļūdaina pēc lēmuma pieņemšanas iesniegtu pierādījumu un apstākļu ņemšana vērā, nosakot prasītājas individuālo ieinteresētību.

      ACEGAS-APS uzskata, ka tiesībām celt prasību izvirzītajiem nosacījumiem jābūt izpildītiem apstrīdētā lēmuma pieņemšanas brīdī. Līdz ar to Pirmās instances tiesa esot pieļāvusi kļūdu, izslēgdama ACEGAS-APS individuālās ieinteresētības pastāvēšanu, pamatojoties uz vēlākiem faktiskajiem apstākļiem, kas saistīti ar Itālijas kompetento iestāžu uzsākto iespējamā atbalsta atgūšanas procedūru.
   Trešais pamats: apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesību uz aizstāvību pārkāpums — Tiesvedībā Pirmās instances tiesā pieļautie procesuālie pārkāpumi, kas nelabvēlīgi ietekmē apelācijas sūdzības iesniedzējas intereses — pierādījumu sagrozīšana — nepietiekams un pretrunīgs pamatojums.
   Tiesvedībā pirmajā instancē Pirmās instances tiesa uzdeva divus rakstveida jautājumus, attiecīgi ACEGAS-APS un Itālijas Republikai, kuru ietvaros tā lūdza informēt tiesu par apelācijas sūdzības iesniedzējas iespējami saņemtā atbalsta summu. Uzdodot šos jautājumus, Pirmās instances tiesa esot pārkāpusi ACEGAS-APS tiesības uz aizstāvību. Pirmās instances tiesa arī esot sagrozījusi sniegto atbilžu saturu, kas esot apstiprinājušas, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja bija Komisijas apstrīdētās atbrīvojuma no ienākuma nodokļa shēmas “faktiskā saņēmēja”.

      (1)  OV 2003, L 77, 21. lpp.


title: Lieta T-588/08: Vispārējās tiesas 2013. gada 14. marta spriedums — Dole Food un Dole Germany /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Banānu tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Saskaņotu darbību ar pret konkurenci vērstu mērķi jēdziens — Informācijas apmaiņas sistēma — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai — Pārkāpuma smagums)

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/15

         Vispārējās tiesas 2013. gada 14. marta spriedums — Dole Food un Dole Germany/Komisija
   (Lieta T-588/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Banānu tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Saskaņotu darbību ar pret konkurenci vērstu mērķi jēdziens - Informācijas apmaiņas sistēma - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai - Pārkāpuma smagums)
   2013/C 123/25
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Dole Food Company, Inc. (Westlake Village, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) un Dole Germany OHG (Hamburga, Vācija) (pārstāvis — J.-F. Bellis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji X. Lewis un M. Kellerbauer, vēlāk M. Kellerbauer un P. Van Nuffel)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 15. oktobra Lēmumu C(2008) 5955, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu (Lieta COMP/39.188 — Banāni).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Dole Food Company, Inc. un Dole Germany OHG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 44, 21.2.2009.


title: lieta C-75/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 16. februārī (2005. gada 11. februāra fakss/epasts) ierosināja Vācijas Federatīvā Republika, par 2004. gada 1. decembra Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) spriedumu lietā T-27/02 P Kronofrance SA/Eiropas Kopienu Komisija, ko atbalstīja Glunz AG un OSB Deutschland GmbH

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/15

         Apelācija, ko 2005. gada 16. februārī (2005. gada 11. februāra fakss/epasts) ierosināja Vācijas Federatīvā Republika, par 2004. gada 1. decembra Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) spriedumu lietā T-27/02 P Kronofrance SA/Eiropas Kopienu Komisija, ko atbalstīja Glunz AG un OSB Deutschland GmbH

   (lieta C-75/05 P)
   (2005/C 106/30)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 16. februārī (2005. gada 11. februāra telefakss/epasts) izskatīšanai ir iesniegta Vācijas Federatīvās Republikas, ko pārstāv Volfs-Dīters Plessings [Wolf-Dieter Plessing] un Klarisa Šulce — Bāra [Clarissa Schulze-Bahr], Regierungsrätin, Federālā finanšu ministrija, kā arī biroja Latham & Watkins advokāts Dr. Marko Nunecs Millers [Marco Nuňez Müller], apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2004. gada 1. decembra spriedumu lietā T-27/02 Kronofrance SA/Eiropas Kopienu Komisija, ko atbalstīja Glunz AG un OSB Deutschland GmbH.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               pilnībā atcelt Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2004. gada 1. decembra spriedumu lietā T-27/02 (1);

               2)

               taisīt galīgo spriedumu lietā un noraidīt pieteikumu kā nepieņemamu vai, jebkurā gadījumā, kā nepamatotu;

               3)

               procesa un sprieduma taisīšanas nolūkā apvienot šo tiesvedību ar paralēlu apelāciju, ko iesniegusi Glunz AG;

               4)

               piespriest prasītājai pirmās instances tiesā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo apelācijas tiesvedību, kā arī tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē lietā T-27/02.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētais spriedums pārkāpj EKL 230. panta ceturto daļu, EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu un Pirmās instances tiesas Reglamenta 64. punktu.
   Pirmkārt, prasītājai nebija tiesību celt prasību. Tas, ka persona ir individuāli skarta EKL 230. panta ceturtās daļas izpratnē, neizriet tieši no “ieinteresētās personas” statusa Regulas Nr. 659/19991. panta h) apakšpunkta izpratnē. Tas ir atkarīgs vienīgi no apstrīdētā akta satura un prasītāja stāvokļa konkurencē. Tātad, konkurentam, kurš iestājies sākotnējā procedūrā, lai iebilstu pret atbalsta piešķiršanu, ir jāparāda, un, nepieciešamības gadījumā, jāpierāda, ka piešķirtais atbalsts viņu “būtiski” iespaido; pat ja tiek uzskatīts, ka pietiek ar to, ka prasītājs “vienkārši” tiek iespaidots, šāds iespaids tāpat ir detalizēti jāpierāda. Tāpēc pieteikums bija jānoraida kā nepieņemams pirmajā instancē, jo prasītāja nebija pierādījusi ne vienkārša, ne būtiska iespaida pastāvēšanu.
   Bez tam, apstrīdētais lēmums pārkāpj 1998. gada Daudznozaru ietvara 3.3., 3.4., 3.10. un 3.10.1. punktu, ciktāl Pirmās instances tiesa prasa, lai Komisija analizētu patēriņu un jebkādu iespējamu samazinājumu konkrētajā tirgū, pat tajos gadījumos, kad ir pieejami dati par attiecīgās kapacitātes izmantošanas līmeni. Tādējādi, Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi arī EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu, ar pašas novērtējumu aizstājot novērtējumu, ko ir tiesīga veikt vienīgi Komisija.
   Visbeidzot, apstrīdētais spriedums pārkāpj arī Pirmās instances tiesas Reglamenta 64. pantu, ciktāl Pirmās instances tiesa nav pēc pašas iniciatīvas izmeklējusi faktus, kas tai būtu ļāvuši noskaidrot jautājumu par tiesībām celt prasību. Tas jo īpaši attiecas uz konkurences apjomu starp prasītāju un atbalsta saņēmēju.

      (1)  OV C 31, 05.02.2005.


title: Lieta C-441/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 13. septembrī iesniedza Curtea de Apel Bacău (Rumānija) — Ioan Anghel/Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 13. septembrī iesniedza Curtea de Apel Bacău (Rumānija) — Ioan Anghel/Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău

   (Lieta C-441/10)
   ()
   2010/C 328/26
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Bacău

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ioan Anghel

      Atbildētāji: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 110. panta pirmo daļu (bijušais EKL 90. pants), saskaņā ar kuru dalībvalstis citu dalībvalstu ražojumiem tieši vai netieši neuzliek iekšējos nodokļus, kas lielāki par tiem, kas tieši vai netieši uzlikti līdzīgiem vietējiem ražojumiem, tiek liegts ieviest tādu dabas resursu nodokli transportlīdzekļiem, kurš tiek piemērots, pirmoreiz reģistrējot transportlīdzekli dalībvalsts teritorijā, un kuram ir tādas iezīmes, kādas ir raksturīgas nodoklim, kas tiek regulēts ar valdības steidzamības kārtībā pieņemto Dekrētu Nr. 50/2008, jo var izrādīties, ka šis nodoklis ir iekšējais nodoklis, kas tiek piemērots citu dalībvalstu izcelsmes precēm, ņemot vērā, ka nodokli neattiecina uz transportlīdzekļiem, kuri vēlreiz tiek reģistrēti Rumānijā un kuriem ir tādi parametri, kas ir līdzīgi attiecīgiem lietotiem importētiem transportlīdzekļiem?

               2)

               Vai ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 110. panta otro daļu (bijušais EKL 90. pants), saskaņā ar kuru dalībvalstis neuzliek citu dalībvalstu ražojumiem tādus iekšējos nodokļus, kas netieši aizsargā citus ražojumus, tiek liegts ieviest tādu dabas resursu nodokli transportlīdzekļiem, kas tiek piemērots, pirmoreiz reģistrējot transportlīdzekli dalībvalsts teritorijā, un kuram ir tādas iezīmes, kādas ir raksturīgas nodoklim, kas tiek regulēts ar valdības steidzamības kārtībā pieņemto Dekrētu Nr. 50/2008, ņemot vērā, ka saskaņā ar valdības steidzamības kārtībā pieņemto Dekrētu Nr. 218/2008 no dabas resursu nodokļa maksāšanas ir atbrīvota noteikta transportlīdzekļu kategorija, kurai ir Rumānijā ražotiem transportlīdzekļiem raksturīgi tehniskie parametri?


title: Lieta T-548/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 6. septembra rīkojums – Clarke/EUIPO

text:
               23.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/32

         Vispārējās tiesas 2017. gada 6. septembra rīkojums – Clarke/EUIPO

   (Lieta T-548/16) (1)

   (2017/C 357/41)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 221, 6.7.2015 (sākotnēji lieta tika reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-63/15 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 1.9.2016).


title: Lieta F-92/09: Prasība, kas celta 2009. gada 6. novembrī — U /Parlaments

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/42

         Prasība, kas celta 2009. gada 6. novembrī — U/Parlaments
   (Lieta F-92/09)
   2010/C 11/80
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      U, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvji — F. Moyse un A. Salerno, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Parlamenta lēmumu atlaist prasītāju, kā arī prasība atlīdzināt ciesto morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2009. gada 6. jūlija lēmumu, ar ko iecēlējinstitūcija nolēma no 2009. gada 1. septembra prasītāju atlaist;

               —

               piešķirt morālā kaitējuma atlīdzību, kas, saglabājot iespēju to mainīt, lēšama EUR 15 000 apmērā;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-314/06: Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — Whirlpool Europe /Padome (Dempings — Atsevišķu Dienvidkorejas izcelsmes aukstuma kamerus–aldētavu apvienojumu imports — Attiecīgās preces definīcija — Tiesības uz aizstāvību — Padomdevēja komiteja — Pienākums norādīt pamatojumu — Attiecīgās preces definīcijas metodes izvēle — Regulas (EK) Nr. 384/96 15. panta 2. punkts un 20. panta 5. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 15. panta 2. punkts un 20. panta 5. punkts)

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/23

         Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — Whirlpool Europe/Padome
   (Lieta T-314/06) (1)

   (Dempings - Atsevišķu Dienvidkorejas izcelsmes aukstuma kamerus–aldētavu apvienojumu imports - Attiecīgās preces definīcija - Tiesības uz aizstāvību - Padomdevēja komiteja - Pienākums norādīt pamatojumu - Attiecīgās preces definīcijas metodes izvēle - Regulas (EK) Nr. 384/96 15. panta 2. punkts un 20. panta 5. punkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 1225/2009 15. panta 2. punkts un 20. panta 5. punkts)
   2010/C 301/35
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Whirlpool Europe Srl (Comerio, Itālija) (pārstāvji — M. Bronckers un F. Louis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix, pārstāvis, kam palīdz G. Berrisch, advokāts)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Albenzio, avvocato dello Stato) un Eiropas Mājsaimniecības iekārtu ražošanas padome (CECED) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — Y. Desmedt un A. Verheyden, advokāti)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un T. Scharf) un LG Electronics, Inc. (Seula, Dienvidkoreja) (pārstāvji — sākotnēji L. Ruessmann un P. Hecker, pēc tam L. Ruessmann un A. Willems, advokāti)

      Priekšmets

   Prasības pieteikums daļēji atcelt Padomes 2006. gada 25. augusta Regulu (EK) Nr. 1289/2006, ar kuru nosaka galīgo antidempinga maksājumu un pilnīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro atsevišķu Korejas Republikas izcelsmes blakusdurvju ledusskapju importam (OV L 236, 11. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Whirlpool Europe Srl sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes un LG Electronics, Inc tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Itālijas Republika, Eiropas Komisija un Eiropas Mājsaimniecības iekārtu ražošanas padome (CECED) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta C-291/05: Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 11. decembrī ( Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie / R. N. G. Eind (Personu brīva pārvietošanās — Darba ņēmēji — Ģimenes locekļa, kas ir trešās valsts pilsonis, dzīvesvietas tiesības — Darba ņēmēja atgriešanās dalībvalstī, kuras pilsonis viņš ir — Darba ņēmēja izcelsmes dalībvalsts pienākums piešķirt dzīvesvietas tiesības ģimenes loceklim — Šāda pienākuma esamība, ja šis darba ņēmējs neveic patiesu un faktisku darbību)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/8

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 11. decembrī (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie/R. N. G. Eind

   (Lieta C-291/05) (1)

   (Personu brīva pārvietošanās - Darba ņēmēji - Ģimenes locekļa, kas ir trešās valsts pilsonis, dzīvesvietas tiesības - Darba ņēmēja atgriešanās dalībvalstī, kuras pilsonis viņš ir - Darba ņēmēja izcelsmes dalībvalsts pienākums piešķirt dzīvesvietas tiesības ģimenes loceklim - Šāda pienākuma esamība, ja šis darba ņēmējs neveic patiesu un faktisku darbību)
   (2008/C 51/14)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Raad van State
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie

      Atbildētāja: R. N. G. Eind

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nederlandse Raad van State — Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.) 10. panta un Padomes 1990. gada 28. jūnija Direktīvas 90/364/EEK par tiesībām uz dzīvesvietu (OV L 180, 26. lpp.) interpretācija — EKL 18. panta interpretācija — Ģimenes locekļa, kas ir trešās valsts pilsonis, dzīvesvietas tiesības — Šādu tiesību pastāvēšana, ja darba ņēmējs neveic patiesu un faktisku darbu — Darba ņēmēja atgriešanās savas izcelsmes valstī — Ģimenes locekļa dzīvesvietas tiesību neesamība šajā valstī
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Kopienu darba ņēmējam atgriežoties dalībvalstī, kuras pilsonis viņš ir, Kopienu tiesības neuzliek šīs valsts iestādēm pienākumu trešās valsts pilsonim, kas ir šī darba ņēmēja ģimenes loceklis, atzīt tiesības iebraukt un uzturēties tikai tāpēc vien, ka uzņemošajā dalībvalstī, kurā pēdējais minētais strādāja algotu darbu, šim pilsonim bija piešķirta derīga uzturēšanās atļauja, kas izsniegta, pamatojoties uz 10. pantu Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulā (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1992. gada 27. jūlija Regulu (EEK) Nr. 2434/92;

               2)

               darba ņēmējam atgriežoties dalībvalstī, kuras pilsonis viņš ir, pēc tam, kad citā dalībvalstī viņš ir strādājis algotu daru, trešās valsts pilsonim, kas ir šī darba ņēmēja ģimenes loceklis, atbilstoši Regulas Nr. 1612/68, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 2434/92, 10. panta 1. punkta a) apakšpunktam, šo normu piemērojot pēc analoģijas, ir tiesības uzturēties dalībvalstī, kuras pilsonis ir darba ņēmējs, pat ja pēdējais minētais tajā neveic patiesu un faktisku saimniecisku darbību. Tam, ka trešās valsts pilsonim, kas ir Kopienu darba ņēmēja ģimenes loceklis, pirms uzturēšanās dalībvalstī, kurā pēdējais minētais strādāja algotu darbu, nebija uzturēšanās tiesību saskaņā ar tās dalībvalsts tiesībām, kuras pilsonis ir minētais darba ņēmējs, nav nozīmes, lai novērtētu šī pilsoņa tiesības uzturēties pēdējā minētajā valstī.

      (1)  OV C 296, 26.11.2005.


title: Lieta C-143/14: Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 16. aprīļa spriedums (Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TMK Europe GmbH/Hauptzollamt Frankfurt (Oder) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Dempings — Konkrētu dzelzs vai tērauda cauruļvadu imports — Regula (EK) Nr. 384/96 — 3. panta 7. punkts — Zaudējumi rūpniecībai — Zināmi faktori — Cēloņsakarība — Izmeklēšanas par Kopienu attiecīgās nozares uzņēmumu praksi, kas vērsta pret konkurenci, neņemšana vērā — Regula (EK) Nr. 2320/97 — Spēkā esamība

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/13

         Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 16. aprīļa spriedums (Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TMK Europe GmbH/Hauptzollamt Frankfurt (Oder)

   (Lieta C-143/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Dempings - Konkrētu dzelzs vai tērauda cauruļvadu imports - Regula (EK) Nr. 384/96 - 3. panta 7. punkts - Zaudējumi rūpniecībai - Zināmi faktori - Cēloņsakarība - Izmeklēšanas par Kopienu attiecīgās nozares uzņēmumu praksi, kas vērsta pret konkurenci, neņemšana vērā - Regula (EK) Nr. 2320/97 - Spēkā esamība)
   (2015/C 198/16)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Berlin-Brandenburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: TMK Europe GmbH

      Atbildētājs: Hauptzollamt Frankfurt (Oder)

      Rezolutīvā daļa:

   Uzdotā jautājumā vērtējumā nav atrodams nekas tāds, kas ietekmētu Padomes 1997. gada 17. novembra Regulas (EK) Nr. 2320/97, ar ko ievieš galīgos antidempinga maksājumus atsevišķu dzelzs vai neleģētā tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu importam, kuru izcelsme ir Ungārijā, Polijā, Krievijā, Čehijas Republikā, Rumānijā un Slovākijas Republikā, ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 1189/93 un pārtrauc procedūru attiecībā uz tādu importu, kura izcelsme ir Horvātijas Republikā, spēkā esamību.

      (1)  OV C 235, 21.7.2014.


title: Lieta T-85/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 13. jūnija spriedums – K-Swiss /ITSB – Künzli SwissSchuh  (Paralēlas svītras uz kurpes) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme, kas attēlo paralēlas svītras uz kurpes — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/13

         Vispārējās tiesas 2014. gada 13. jūnija spriedums – K-Swiss/ITSB – Künzli SwissSchuh (Paralēlas svītras uz kurpes)
   (Lieta T-85/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme, kas attēlo paralēlas svītras uz kurpes - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2014/C 245/18
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: K-Swiss, Inc. (Westlake, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – R. Niebel un K. Tasma, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – Ó. Mondéjar Ortuño)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Künzli SwissSchuh AG (Vindiša, Šveice)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 30. oktobra lēmumu lietā R 174/2011-2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Künzli SwissSchuh AG un K-Swiss, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               K-Swiss, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 123, 27.4.2013.


title: Lieta T-276/13: Prasība, kas celta 2013. gada 15. maijā — Growth Energy and Renewable Fuels Association /Padome

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/11

         Prasība, kas celta 2013. gada 15. maijā — Growth Energy and Renewable Fuels Association/Padome
   (Lieta T-276/13)
   (2013/C 226/19)
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Growth Energy (Vašingtona, Amerikas Savienotās Valstis), Renewable Fuels Association (Vašingtona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — P. Vander Schueren, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2013. gada 18. februāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 157/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes bioetanola importam (OV L 49, 22.2.2013., 10. lpp.), ciktāl tā skar prasītājas un to dalībniekus; un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājām radušies šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza 10 pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir rīkojusies pretēji pamatregulai, jo tā izvēlējās valsts mēroga maksājumu un atteicās aprēķināt individuālu dempinga maksājumu, neraugoties uz to, ka tai bija visa nepieciešamā informācija, lai to darītu. Šajā ziņā prasītājas norāda, ka Komisija pieļāva acīmredzamu kļūdu atbilstošo faktu vērtējumā, kļūdu tiesību piemērošanā, nenorādīja iemeslus saviem secinājumiem, pārkāpa savu rūpības pienākumu un pārkāpa tiesības uz aizstāvību, kā arī prasītāju tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības principu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka tas, ka Komisija nav pielāgojusi eksporta cenu, aprēķinot dempinga starpību, neveicot attiecīgo maisījumu izgatavotāju maisījumu eksporta cenu augšupvērstu pielāgošanu, ir acīmredzama kļūda atbilstīgo faktu vērtējumā un kļūda tiesību piemērošanā;

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, vērtējot atbilstīgos faktus, un pārkāpusi pamatregulu un nediskriminācijas principu, pārvērtējot bioetanola importa apjomu no ASV un neattiecoties pret šo importu līdzīgi kā pret šī paša produkta importu no trešās valsts.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpusi pamatregulu, veicot kaitējuma starpību aprēķinus.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpusi pamatregulu, pamatojot savu būtiskā kaitējuma noteikšanu ar Savienības industriju, kura neražo līdzīgu produktu, un definējot Savienības industriju pirms ir definēts līdzīgs produkts.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka acīmredzamu kļūdu vērtējumā un acīmredzamu kļūdu tiesību piemērošanā rezultātā apstrīdētajā regulā ir pieļauti pārkāpumi, jo tajā noteiktais būtiskais kaitējums ir balstīts uz datiem, kas attiecas uz nenozīmīgu Savienības ražotāju piemēru.

               7)

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka citi būtiskā kaitējuma iemesli nelauž cēloņsakarību starp mērķtiecīgo importu un apgalvoto kaitējumu Savienības industrijai.

               8)

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Padome pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā un pārkāpa samērīguma principu, nosakot nevajadzīgu dempinga pasākumu.

               9)

               Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pieļāva kļūdas tiesību piemērošanā un pārkāpa labas pārvaldības principu un nediskriminācijas principu, uzskatot, ka izmeklēšana par ASV izcelsmes bioetanolu bija balstīta uz pienācīgu sūdzību, lai gan tā neapmierināja pamatregulā noteiktās prasības.

               10)

               Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir izdarījusi vairākus prasītāju tiesību uz aizstāvību pārkāpumus un nav norādījusi iemeslus apstrīdētās regulas pieņemšanai, ņemot vērā to, ka galīgajā secinājumā, uz kura tā ir balstīta, nav būtisku faktu un apsvērumu noteiktu pasākumu pieņemšanai. Komisija ir arī grozījusi pasākumu spēkā esamības laikposmu, nenorādot iemeslus, lai gan tā nav devusi prasītājām piekļuvi nekonfidenciāliem lietas materiāliem laicīgi, ne arī devusi pienācīgu laiku prasītājiem sniegt komentārus par galīgo secinājumu.


title: Lieta T-262/09: Vispārējās tiesas 2011. gada13. aprīļa spriedums — Safariland /ITSB — DEF-TEC Defense Technology ( “FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR” reģistrācijas pieteikums — Relatīvs atteikuma pamatojums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 3. punkts — ITSB veikta sprieduma, ar kuru atcelts tā Apelāciju padomes lēmums, izpilde — Tiesības uz aizstāvību — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 63. panta 2. punkts, 65. panta 6. punkts, 75. un 76. pants)

text:
               28.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 160/19

         Vispārējās tiesas 2011. gada13. aprīļa spriedums — Safariland/ITSB — DEF-TEC Defense Technology (“FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR”)
   (Lieta T-262/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR” reģistrācijas pieteikums - Relatīvs atteikuma pamatojums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 3. punkts - ITSB veikta sprieduma, ar kuru atcelts tā Apelāciju padomes lēmums, izpilde - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 63. panta 2. punkts, 65. panta 6. punkts, 75. un 76. pants)
   2011/C 160/27
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Safariland LLC, agrāk — Defense Technology Corporation of America (Jacksonville, Florida, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — R. Kunze un G. Würtenberger, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: DEF-TEC Defence Technology GmbH (Frankurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji H. Daniel un O. Haleen, pēc tam O.Haleen, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 4. maija lēmumu lietā R 493/2002-4(II) attiecība uz iebildumu procesu starp Defense Technology Corporation of America un DEF-TEC Defence Technology GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Safariland LLC sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, modeļi un paraugi) (ITSB) un DEF-TEC Defense Technology GmbH tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 205, 29.08.2009.


title: Lieta T-303/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — Wam Industriale /Komisija (Valsts atbalsts — Uzņēmuma dibināšana noteiktās trešās valstīs — Aizdevumi ar pazeminātām procentu likmēm — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots to atgūt — Lēmums, kas pieņemts pēc tam, kad Vispārējā tiesa atcēlusi sākotnējo lēmumu attiecībā uz to pašu procesu — Vispārējās tiesas sprieduma izpilde — Pienākums norādīt pamatojumu — Labas pārvaldības princips — Rūpības pienākums — Gādības pienākums)

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/25

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — Wam Industriale/Komisija
   (Lieta T-303/10) (1)

   (Valsts atbalsts - Uzņēmuma dibināšana noteiktās trešās valstīs - Aizdevumi ar pazeminātām procentu likmēm - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots to atgūt - Lēmums, kas pieņemts pēc tam, kad Vispārējā tiesa atcēlusi sākotnējo lēmumu attiecībā uz to pašu procesu - Vispārējās tiesas sprieduma izpilde - Pienākums norādīt pamatojumu - Labas pārvaldības princips - Rūpības pienākums - Gādības pienākums)
   2012/C 355/53
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wam Industriale SpA (Modena, Itālija) (pārstāvji — G.M. Roberti un I. Perego, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci un D. Grespan)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 24. marta Lēmumu 2011/134/ES par valsts atbalstu C 4/03 (ex NN 102/02), ko Itālija piešķīrusi uzņēmumam Wam SpA (OV 2011, L 57, 29. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Wam Industriale SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 246, 11.09.2010.


title: Lieta C-579/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 15. oktobra spriedumu lietā T-305/06 Air Products and Chemical Inc. /Ieksējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2008. gada 24. decembrī iesniegusi Messer Group GmbH

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/17

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 15. oktobra spriedumu lietā T-305/06 Air Products and Chemical Inc./Ieksējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2008. gada 24. decembrī iesniegusi Messer Group GmbH

   (Lieta C-579/08 P)
   (2009/C 55/27)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Messer Group GmbH (pārstāvji — W. Graf v. Schwerin un J. Schmidt, Attorneys at law)

      Citi lietas dalībnieki: Air Products and Chemicals Inc., Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2008. gada 15. oktobra spriedumu apvienotajās lietās T-305/06, T-306/06 un T-307/06 un noraidīt prasību;

               —

               piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies apelācijas sūdzības iesniedzējai un personai, kas iestājusies lietā,

         alternatīvi,

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2008. gada 15. oktobra spriedumu apvienotajās lietās T-305/06, T-306/06 un T-307/06;

               —

               nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai;

               —

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Tiesa esot nepareizi piemērojusi kritērijus, kas ir noteikti, lai pienācīgi piemērotu Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja turpmāk norāda, ka apstrīdētais Pirmās instances tiesas spriedums esot balstīts uz būtisku neprecizitāti tās konstatējumos attiecībā uz konkrētās sabiedrības daļas noteikšanu.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-443/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 14. septembrī iesniedza Tribunal administratif de Limoges (Francija) — Philippe Bonnarde/Agence de Services et de Paiement

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 14. septembrī iesniedza Tribunal administratif de Limoges (Francija) — Philippe Bonnarde/Agence de Services et de Paiement

   (Lieta C-443/10)
   ()
   2010/C 317/34
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif de Limoges

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Philippe Bonnarde

      Atbildētāja: Agence de Services et de Paiement

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai Eiropas Savienības tiesību normas, it īpaši tās, kuras ir ietvertas Līgumā par Eiropas Savienības darbību, lai nodrošinātu brīvu pārvietošanos, kā arī Padomes 1999. gada 29. aprīļa Direktīvā 1999/37/EK par transportlīdzekļu reģistrācijas dokumentiem (1), kas grozīta ar Direktīvu 2003/127/EK (2), ir jāinterpretē tādējādi, ka tām pretrunā ir tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru transportlīdzekļu reģistrācijai par nepieciešamu ir noteikts tāds īpašs dokuments kā reģistrācijas sertifikāts, kurā ir jābūt norādei “izmēģinājuma transportlīdzeklis” un attiecībā uz kuru var uzskatīt, ka tā mērķis nav pagaidu reģistrācija Padomes 1999. gada 29. aprīļa Direktīvas 1999/37/EK 1. panta izpratnē, un vai pēc tam šīs tiesību normas ir šķērslis tam, lai labuma gūšana varētu būt atkarīga no šāda dokumenta uzrādīšanas?

               2)

               ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noraidoša, vai šīs tiesību normas ir jāinterpretē kā tādas, kurās ir paredzēts, ka tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā atbalsts iepriekš reģistrēta privāta transportlīdzekļa iegādei ir atkarīgs no nosacījuma, ka šajā reģistrācijas sertifikātā atbilstoši dalībvalsts tiesiskajam regulējumam ir norāde “izmēģinājuma transportlīdzeklis”, nav piemērojams, ja transportlīdzekļa pārdevējs pats nav varējis saņemt šo atbalstu un ja:

                           —

                           pircējs iesniedz citā dalībvalstī izdotu un īpaši izmēģinājuma transportlīdzekļiem paredzētu reģistrācijas sertifikātu

                           —

                           vai transportlīdzeklim ir tādas īpašības, kādas tā pirmās laišanas apgrozībā laikā ir prasītas valsts tiesiskajā regulējumā, lai to kvalificētu par izmēģinājuma transportlīdzekli?

      (1)  OV L 138, 57. lpp.

      (2)  Komisijas 2003. gada 23. decembra Direktīva 2003/127/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 1999/37/EK par transportlīdzekļu reģistrācijas dokumentiem (OV 2004, L 10, 29. lpp.).


title: Lieta C-235/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 27. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/30

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 27. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-235/07) (1)

   (2008/C 171/51)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 140, 23.6.2007.


title: lieta T-389/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 16. janvāra  rīkojums — Vācija pret Komisiju

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/51

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. janvāra rīkojums — Vācija pret Komisiju
   (lieta T-389/04) (1)

   (2006/C 60/95)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 300, 4.12.2004.


title: Lieta T-438/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 4. decembra rīkojums — Forgital Italy /Padome (Prasība atcelt tiesību aktu — Kopējais muitas tarifs — Kopējā muitas tarifa autonomo nodokļu konkrētiem rūpniecības, lauksaimniecības un zvejniecības produktiem atlikšana uz laiku — Grozījumi konkrētu atlikto maksājumu aprakstā — Reglamentējošs akts, kas saistīts ar īstenošanas pasākumiem — Nepieņemamība)

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/19

         Vispārējās tiesas 2013. gada 4. decembra rīkojums — Forgital Italy/Padome
   (Lieta T-438/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Kopējais muitas tarifs - Kopējā muitas tarifa autonomo nodokļu konkrētiem rūpniecības, lauksaimniecības un zvejniecības produktiem atlikšana uz laiku - Grozījumi konkrētu atlikto maksājumu aprakstā - Reglamentējošs akts, kas saistīts ar īstenošanas pasākumiem - Nepieņemamība)
   2014/C 39/32
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Forgital Italy SpA (Velo d’Astico, Itālija) (pārstāvji — V. Turinetti di Priero un R. Mastroianni, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji M. F. Florindo Gijón un A. Lo Monaco, velāk — M. F. Florindo Gijón un K. Pellinghelli)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Recchia un L. Keppenne)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2010. gada 29. jūnija Regulu (ES) Nr. 566/2010, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1255/96, kas uz laiku atliek kopīgā [kopējā] muitas tarifa autonomos nodokļus dažiem rūpniecības ražojumiem, lauksaimniecības un zvejniecības produktiem (OV L 163, 4. lpp.), tiktāl, ciktāl ar to tiek grozīti konkrētu preču apraksti, attiecībā uz kurām atliek kopējā muitas tarifa autonomos nodokļus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Forgital Italy SpA sedz savus un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 317, 20.11.2010.


title: Apvienotās lietas C-532/14 un C-533/14: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 12. maija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Toorank Productions BV/Staatssecretaris van Financiën Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējais muitas tarifs — Tarifa klasifikācija — Kombinētā nomenklatūra — Tarifa pozīcija 2206 — Tarifa pozīcija 2208 — Alkoholiskie dzērieni, kas iegūti raudzējot un pēc tam attīrot — Piedevu pievienošana alkoholiskiem dzērieniem, kas iegūti raudzējot un pēc tam attīrot — Dzērieni, kas zaudējuši tarifa pozīcijā 2206 ietilpstošu dzērienu īpašības

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/11

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 12. maija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Toorank Productions BV/Staatssecretaris van Financiën

   (Apvienotās lietas C-532/14 un C-533/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējais muitas tarifs - Tarifa klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - Tarifa pozīcija 2206 - Tarifa pozīcija 2208 - Alkoholiskie dzērieni, kas iegūti raudzējot un pēc tam attīrot - Piedevu pievienošana alkoholiskiem dzērieniem, kas iegūti raudzējot un pēc tam attīrot - Dzērieni, kas zaudējuši tarifa pozīcijā 2206 ietilpstošu dzērienu īpašības)
   (2016/C 243/10)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Toorank Productions BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Kombinētā nomenklatūra, kas iekļauta Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2005. gada 27. oktobra Regulu (EK) Nr. 1719/2005 un Komisijas 2007. gada 20. septembra Regulu (EK) Nr. 1214/2007, I pielikumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs nomenklatūras pozīcijā 2208 ietilpst tāds dzēriens kā Ferm Fruit, kas iegūts, raudzējot ābolu koncentrātu, ko ir paredzēts patērēt tīrā veidā vai kā citu dzērienu bāzi, kas attīrīšanas, proti, ultrafiltrācijas, rezultātā ir bezkrāsains, bez smaržas un garšas un kura spirta tilpumkoncentrācija bez destilēta spirta piejaukuma ir 16 %;

               2)

               Kombinētā nomenklatūra, kas iekļauta Regulas Nr. 2658/87, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 1719/2005 un Regulu Nr. 1214/2007, I pielikumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka dzērieni, kuru spirta tilpumkoncentrācija ir 14 %, kas ir izgatavoti, Ferm Fruit pievienojot cukuru, smaržvielas, krāsvielas, garšas uzlabotājus, iebiezinātājus, konservantus un vienā gadījumā – arī putukrējumu, un kurā nav destilēta spirta, ietilpst šīs nomenklatūras pozīcijā 2208;

               3)

               Kombinētā nomenklatūra, kas iekļauta Regulas Nr. 2658/87, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 1719/2005 un Regulu Nr. 1214/2007, I pielikumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs nomenklatūras pozīcijā 2208 ietilpst dzēriens ar spirta tilpumkoncentrāciju 13,4 %, kas tiek ražots, Ferm fruit pievienojot cukuru, smaržvielas, krāsvielas, garšas uzlabotājus, iebiezinātājus, konservantus un destilēto spirtu, kas apjomā un procentos nav vairāk par 49 % no dzērienā esošā spirta, kamēr 51 % tajā esošā spirta ir no raudzēšanas.

      (1)  OV C 65, 23.2.2015.