title: Lieta T-288/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 13. marta spriedumu lietā F-91/10 AK /Komisija 2013. gada 24. maijā iesniedza AK

text:
               10.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 13. marta spriedumu lietā F-91/10 AK/Komisija 2013. gada 24. maijā iesniedza AK

   (Lieta T-288/13 P)
   2013/C 233/19
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: AK (Esbo, Somija) (pārstāvji — D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt un nospriest, ka

                           —

                           Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 13. marta spriedums lietā F-91/10 AK/Eiropas Komisija ir atcelts;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējai:

                           —

                           atlīdzību par 95 % apmērā zaudēto iespēju tikt paaugstinātai A4 pakāpē, veicot 2003., 2005. vai vēlākais, 2007. gada paaugstināšanu amatā, attiecīgi EUR 375 295, EUR 204 996 un EUR 90 103, ieskaitot jau izmaksāto kompensāciju EUR 4 000 apmērā, kā arī nokārtot tās tiesības uz pensiju, veicot atbilstošas iemaksas;

                           —

                           EUR 55 000 papildus jau izmaksātajiem EUR 15 000 par ciesto morālo kaitējumu, kas nodarīts, saglabājot viņas prettiesisko administratīvo situāciju, neraugoties tostarp uz Vispārējās tiesas 2005. gada 20. aprīļa un 2009. gada 6. oktobra spriedumiem un Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2007. gada 13. decembra spriedumu, kā arī iecēlējinstitūcijas 2007. gada 23. aprīļa lēmumu apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzējas 2006. gada 14. septembrī iesniegto sūdzību;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, tā kā Civildienesta tiesa esot pamatojusies uz karjeras attīstības ziņojumiem (KAZ), kas pats par sevi neesot apspriežams jautājums (saistībā ar pārsūdzētā sprieduma 55., 56., 73. un 87. punktu).

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, novērtējot morālo kaitējumu, un pārkāpts samērīguma princips, jo Civildienesta tiesa esot samazinājusi morālā kaitējuma novērtējumu līdz EUR 15 000, ņemot vērā vienīgi īpaši būtisko kavēšanos, kas pieļauta, sagatavojot dažādus KAZ, un samazinot morālā kaitējuma apjomu attiecībā uz laikposmu, kurā apelācijas sūdzības iesniedzēja joprojām bija nodarbināta, neņemot vērā citus tādus parametrus kā apelācijas sūdzības iesniedzējas izjustā neskaidrība un raizes attiecībā uz savu profesionālo nākotni ārpus laikposma, kurā viņa joprojām bija nodarbināta (saistībā ar pārsūdzētā sprieduma 63. un 83. punktu un turpmākiem punktiem);

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, novērtējot kaitējumu, ko radījusi zaudētā iespēja tikt paaugstinātai amatā un pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, tā kā Civildienesta tiesa, pirmkārt, neesot varējusi secināt, pamatojoties vienīgi uz nopelnu punktiem un paaugstināšanas amatā sliekšņiem, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas iespēja tikt paaugstinātai amatā bija vāja un, otrkārt, Civildienesta tiesa esot novērtējusi kaitējumu saistībā ar zaudēto iespēju tikt paaugstinātai amatā kā fiksētu summu EUR 4 000 apmērā, nesniedzot nekādu skaidrojumu attiecībā uz argumentāciju, kas tai ļāva nonākt pie šāda rezultāta (saistībā ar pārsūdzētā sprieduma 71.-73. un 89. punktu un turpmākiem punktiem).


title: Lieta C-263/09 P: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 5. jūlija spriedums — Edwin Co. Ltd /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Elio Fiorucci (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 52. panta 2. punkta a) apakšpunkts — Kopienas vārdiska preču zīme “ELIO FIORUCCI” — Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu, kas pamatots ar tiesībām uz personvārdu saskaņā ar valsts tiesībām — Tiesas pārbaude par Vispārējās tiesas veikto valsts tiesību interpretāciju un piemērošanu — Vispārējās tiesas pilnvaras grozīt Apelāciju padomes lēmumu — Robežas)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/4

         Tiesas (virspalāta) 2011. gada 5. jūlija spriedums — Edwin Co. Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Elio Fiorucci

   (Lieta C-263/09 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 52. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Kopienas vārdiska preču zīme “ELIO FIORUCCI” - Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu, kas pamatots ar tiesībām uz personvārdu saskaņā ar valsts tiesībām - Tiesas pārbaude par Vispārējās tiesas veikto valsts tiesību interpretāciju un piemērošanu - Vispārējās tiesas pilnvaras grozīt Apelāciju padomes lēmumu - Robežas)
   2011/C 252/04
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Edwin Co. Ltd (pārstāvji — D. Rigatti, M. Bertani, S. Verea, K. Muraro un M. Balestriero, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — O. Montalto, L. Rampini un J. Crespo Carrillo), Elio Fiorucci (pārstāvji — A. Vanzetti un A. Colmano, advokāti)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2009. gada 14. maija spriedumu lietā T-165/06 Elio Fiorucci/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ar kuru Pirmās instances tiesa atcēla ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 6. aprīļa lēmumu lietā R 238/2005-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas un atcelšanas procesu starp Elio Fiorucci un Edwin Co. Ltd. — daļā, kurā ietverta kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot Codice della Proprietà Industriale 8. panta 3. punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               noraidīt E. Fiorucci lūgumu grozīt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2009. gada 14. maija spriedumu lietā T-165/06 Fiorucci/ITSB — Edwin (“ELIO FIORUCCI”);

               3)

               Edwin Co. Ltd un Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, modeļi un paraugi) (ITSB) sedz attiecīgi savus tiesāšanās izdevumus, kā arī solidāri atlīdzina trīs ceturtdaļas no E. Fiorucci tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               E. Fiorucci sedz vienu ceturtdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem pats.

      (1)  OV C 220, 12.09.2009.


title: Lietas C-322/03 izslēgšana no reģistra

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/10

         Lietas C-322/03 (1) izslēgšana no reģistra
   (2004/C 239/19)
   Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 17. maijā ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-322/03: Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju.

      (1)  OV C 213, 6.9.2003.


title: Lieta C-370/13: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 19. jūnija rīkojums ( Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Henryk Teisseyre , Jan Teisseyre / Minister Skarbu Państwa Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 18. pants — Savienības pilsonība — Nediskriminācija — Kompensācija par ārpus tagadējām attiecīgās dalībvalsts robežām atstāta nekustamā īpašuma zaudēšanu — Pilsonības nosacījums — Saistības ar Savienības tiesībām neesamība — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/28

         Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 19. jūnija rīkojums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Henryk Teisseyre, Jan Teisseyre/Minister Skarbu Państwa

   (Lieta C-370/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 18. pants - Savienības pilsonība - Nediskriminācija - Kompensācija par ārpus tagadējām attiecīgās dalībvalsts robežām atstāta nekustamā īpašuma zaudēšanu - Pilsonības nosacījums - Saistības ar Savienības tiesībām neesamība - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   2014/C 315/43
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Henryk Teisseyre, Jan Teisseyre

      Atbildētājs: Minister Skarbu Państwa

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesai acīmredzami nav kompetences atbildēt uz Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) uzdoto jautājumu.

      (1)  OV C 291, 5.10.2013.


title: Lieta T-53/17: Vispārējās tiesas 2017. gada 30. jūnija rīkojums – Austrian Power Grid/ACER

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/61

         Vispārējās tiesas 2017. gada 30. jūnija rīkojums – Austrian Power Grid/ACER

   (Lieta T-53/17) (1)

   (2017/C 277/87)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 95, 27.3.2017.


title: Lieta F-55/09: Prasība, kas celta 2009. gada 26. maijā — Maxwell /Komisija

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/64

         Prasība, kas celta 2009. gada 26. maijā — Maxwell/Komisija
   (lieta F-55/09)
   2009/C 180/120
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Allan Maxwell, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājam radušies viņa atvaļinājuma personisku iemeslu dēļ laikā, ko viņš bija ņēmis, lai veiktu “EU Senior Advisor” pienākumus Korejas Enerģētikas attīstības organizācijā, tāpēc, ka viņam netika atlīdzinātas izmitināšanas izmaksas un mācību maksa

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2008. gada 2. septembra lēmumu, ar kuru noraida prasītāja lūgumu par izdevumu atlīdzināšanu;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājam EUR 132 900 izmitināšanas izmaksu un mācību maksas atlīdzināšanai, kas viņam radušās, pildot viņa EU Senior advisor pienākumus KEDO;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-200/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Avery Dennison /ITSB — Dennison-Hesperia ( “AVERY DENNISON” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “AVERY DENNISON” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “DENNISON” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts — Apelāciju padomē izskatāmā strīda priekšmets)

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/17

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Avery Dennison/ITSB — Dennison-Hesperia (“AVERY DENNISON”)
   (Lieta T-200/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “AVERY DENNISON” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “DENNISON” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts - Apelāciju padomē izskatāmā strīda priekšmets)
   2013/C 336/33
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Avery Dennison Corp. (Pasadena, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — E. Armijo Chávarri, A. Castán Pérez-Gómez un A. Sanz Cerralbo, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Dennison-Hesperia, SA (Torrejón de Ardoz, Spānija) (pārstāvis — L. Broschat García, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 9. februāra lēmumu lietā R 798/2009-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Dennison-Hesperia, SA un Avery Dennison Corp.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Avery Dennison Corp. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 161, 19.6.2010.


title: Lieta C-440/11 P: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/ Stichting Administratiekantoor Portielje , Gosselin Group NV (Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — EKL 81. pants un EEZ līguma 53. pants — Starptautisko pārcelšanās pakalpojumu tirgus Beļģijā — Tieša vai netieša cenu noteikšana, tirgus sadale un manipulācijas ar procedūrām piedāvājumu iesniegšanai — Kapitāla daļas kontrolējošās vienības vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Jēdziens “uzņēmums” — Izšķirošas ietekmes faktiskas izmantošanas prezumpcija — Mērķis ierobežot konkurenci — Pamatnostādnes par ietekmi uz tirdzniecību starp dalībvalstīm — 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai — Atbildību mīkstinoši apstākļi)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/9

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Stichting Administratiekantoor Portielje, Gosselin Group NV

   (Lieta C-440/11 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - EKL 81. pants un EEZ līguma 53. pants - Starptautisko pārcelšanās pakalpojumu tirgus Beļģijā - Tieša vai netieša cenu noteikšana, tirgus sadale un manipulācijas ar procedūrām piedāvājumu iesniegšanai - Kapitāla daļas kontrolējošās vienības vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Jēdziens “uzņēmums” - Izšķirošas ietekmes faktiskas izmantošanas prezumpcija - Mērķis ierobežot konkurenci - Pamatnostādnes par ietekmi uz tirdzniecību starp dalībvalstīm - 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai - Atbildību mīkstinoši apstākļi)
   2013/C 252/13
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet, S. Noë un F. Ronkes Agerbeek)

      Parējās lietas dalībnieces: Stichting Administratiekantoor Portielje (pārstāvji — D. Van hove, F. Wijckmans, S. De Keer un H. Burez, advocaten) un Gosselin Group NV

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedumu apvienotajās lietās T-208/08 un T-209/08 Gosselin Group un Stichting Administratiekantoor Portielje/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa lietā T-208/08 atcēla Komisijas 2008. gada 11. marta Lēmumu C(2008) 926, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38.543 — Starptautiskie pārcelšanās pakalpojumi) daļā, kurā konstatēts, ka Gosselin Group NV ir piedalījusies EKL 81. panta 1. punkta pārkāpumā no 1993. gada 30. oktobra līdz 1996. gada 14. novembrim, un lietā T-209/08 atcēla Lēmumu, C(2008) 926, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu C(2009) 5810, daļā, kura attiecas uz Stichting Administratiekantoor Portielje

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 16. jūnija sprieduma apvienotajās lietās T-208/08 un T-209/08 Gosselin Group un Stichting Administratiekantoor Portielje/Komisija rezolutīvās daļas 4)–6) punktu;

               2)

               noraidīt Stichting Administratiekantoor Portielje prasību lietā T-209/08;

               3)

               Stichting Administratiekantoor Portielje atlīdzina tiesāšanās izdevumus gan saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē lietā T-209/08, gan saistībā ar apelācijas tiesvedību.

      (1)  OV C 331, 12.11.2011.


title: Lieta T-386/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 8. jūlija spriedums — Trautwein /ITSB (zirga attēls) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo zirgu, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/33

         Vispārējās tiesas 2010. gada 8. jūlija spriedums — Trautwein/ITSB (zirga attēls)
   (Lieta T-386/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo zirgu, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
   2010/C 234/57
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nadine Trautwein Rolf Trautwein GbR, Research and Development (Leopoldshöhe, Vācija) (pārstāvji — C. Czychowski, A. Nordemann un A. Dustmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 7. jūlija lēmumu (lieta R 1730/2007-1) saistībā ar grafiska apzīmējuma, kas attēlo zirgu, kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nadine Trautwein GbR, Research and Development atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 313, 06.12.2008.


title: Konkurrenten.no AS 2013. gada 16. augusta prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi (Lieta E-19/13)

text:
               28.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/32

      Konkurrenten.no AS2013. gada 16. augusta prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Lieta E-19/13)
   2013/C 347/13

      Konkurrenten.no AS, ko pārstāv advokāts Jon Midthjell, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, Norvēģija, 2013. gada 16. augustā iesniedza EBTA Tiesā prasību pret EBTA Uzraudzības iestādi.
   Prasības iesniedzēji EBTA Tiesai pieprasa:

               1.

               atcelt 2012. gada 19. decembra EUI Lēmumu Nr. 519/12/COL (AS Oslo Sporveier un AS Sporveisbussene) un piespriest atbildētājam un jebkurām personām, kas iestājušās lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               2.

               atcelt 2013. gada 8. maija EUI Lēmumu Nr. 181/13/COL (Kollektivtransportproduksjon AS, Oslo Vognselskap AS un Unibuss AS) un piespriest atbildētājam un jebkurām personām, kas iestājušās lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               3.

               piespriest EUI (un jebkurām personām, kas iestājušās lietā) segt izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats.

               —

               Prasības iesniedzējs Konkurrenten.no AS ir privātais uzņēmums, kas darbojas ekspresautobusu pārvadājumu tirgū starp Norvēģijas centrālajiem un dienvidu reģioniem.

               —

               Prasības iesniedzējs 2006. gada 11. augustā EUI iesniedza sūdzību par valsts atbalstu uzņēmumam AS Oslo Sporveier un vēl vienu sūdzību 2011. gada 8. septembrī.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde 2010. gada 21. jūnijā slēdza lietu par pirmo sūdzību, neuzsākot formālu izmeklēšanas procedūru. Šo lēmumu 2011. gada 22. augustā atcēla EBTA Tiesa lietā E-14/10 Konkurrenten.no AS pret EUI [2011] EBTA Ct. Rep. 266.

               —

               EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada 28. marta lēmums sākt formālu izmeklēšanas procedūru par iespējamo atbalstu uzņēmumiem AS Oslo Sporveier un AS Sporveisbussene tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī un tā EEZ papildinājumā 2012. gada 5. jūlijā.

               —

               Ar 2012. gada 19. decembra lēmumu EBTA Uzraudzības iestāde izbeidza formālo izmeklēšanu par iespējamo atbalstu uzņēmumiem AS Oslo Sporveier un AS Sporveisbussene.2013. gada 8. maijā EBTA Uzraudzības iestāde pieņēma lēmumu par iespējamo atbalstu uzņēmumiem Kollektivtransportproduksjon AS, Oslo Vognselskap AS un Unibuss AS. Neviens no lēmumiem vēl nav publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai tā EEZ papildinājumā.

               —

               Ar šo pieteikumu prasības iesniedzējs vēlas panākt abu lēmumu atcelšanu.

         Prasības iesniedzējs cita starpā apgalvo, ka EBTA Uzraudzības iestāde:

               saistībā ar pirmo lēmumu 2012. gada 19. decembrī:

                           —

                           ir nelikumīgi klasificējusi ikgadējo vienreizējā maksājuma kompensāciju kā pastāvošu atbalstu un kapitāla iepludināšanu kā daļēji pastāvošu un daļēji neesošu atbalstu, kā arī

                           —

                           pārkāpusi EEZ līguma 61. pantu attiecībā uz grupas ieguldījumu kopēju izmantošanu negatīvajām nodokļu pozīcijām;

               saistībā ar otro lēmumu 2013. gada 8. maijā:

                           —

                           pārkāpusi savu pienākumu uzsākt formālu izmeklēšanu, nelikumīgi klasificējot darījumu kā pastāvošu atbalstu un nelikumīgi klasificējot īstermiņa kredītus skaidrā naudā un līgumus, kuri slēgti neizsludinot konkursu, kā neesošu atbalstu, kā arī

                           —

                           pārkāpusi savu pienākumu uzsākt formālu izmeklēšanu par garantijām, kas piešķirtas bez apdrošināšanas maksas uzņēmumam AS Oslo Sporveier piešķirtajiem ilgtermiņa publiskās infrastruktūras aizdevumiem ar tādiem pašiem noteikumiem, kādus piemēro pašvaldībai, attiecīgos pasākumus nelikumīgi klasificējot kā pastāvošu atbalstu.


title: Lieta C-180/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 16. aprīlī iesniedza Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) — Stoilov i Ko EOOD/Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

text:
               30.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 16. aprīlī iesniedza Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) — Stoilov i Ko EOOD/Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

   (Lieta C-180/12)
   2012/C 194/18
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Sofia-grad

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Stoilov i Ko EOOD

      Atbildētājs: Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai prece — ieritinātas sloksnes no neausta materiāla ritināmās žalūzijas izgatavošanai — tarifu klasifikācijas nolūkā atbilstoši 2009. gada Kombinētajai nomenklatūrai, ko veido Komisijas 2008. gada 19. septembra Regulas (EK) Nr. 1031/2008, ar ko groza I pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (1), I pielikums, atkarībā no preces īpašībām ir jāklasificē kā “audums” ar KN kodu 5407 61 30 vai atbilstoši tās vienīgajam izmantošanas mērķim — ritināmām žalūzijām — ar KN kodu 6303 92 10, turklāt ņemot vērā:

                           a)

                           jēdzienu “gatava prece” 2009. gada Kombinētās nomenklatūras XI sadaļas (“Tekstils un tekstilizstrādājumi”), 63. nodaļas (“Citādi gatavie tekstilizstrādājumi; komplekti; valkāts apģērbs un lietoti tekstilizstrādājumi; lupatas”) 7. piezīmes izpratnē, kas tiek interpretēts saistībā ar Nomenklatūras vispārīgo noteikumu [A sadaļas] 2. noteikuma a) punktu attiecībā uz jēdzienu “negatava vai nepabeigta prece”, ņemot vērā 7. piezīmes c) punktā minēto gadījumu, pamatlietā aplūkotās preces īpašības un iespēju, ka no tās tiks izgatavots viens galaprodukts;

                           b)

                           jautājumu, vai jēdziens “audums” atbilstoši 2009. gada Kombinētās nomenklatūras 54. nodaļas apakšpozīcijai 5407 61 30 ietver auduma sloksnes, kurām tāpat kā galaproduktam — ritināmām žalūzijām — kas ir to vienīgais izmantošanas mērķis, arī bija nostiprinātas garākās malas, proti, ņemot vērā, ka šī prece ir skaidri norādīta nomenklatūras apakšpozīcijā 6303 92 10?

               2)

               Vai pastāv saprātīgs pamats uzskatīt, ka deklarācijas iesniedzējam un nodokļa maksātājam saistībā ar preču importu ir radusies tiesiskā paļāvība attiecībā uz preces tarifu klasifikāciju un ka atbilstoši Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (2) 71. panta 2. punktam, kā arī saistībā ar tiesiskās paļāvības principu, ir jāpiemēro muitas deklarācijā norādītais preces tarifu kods, ja atbilstoši pamatlietas faktiem muitas deklarācijas iesniegšanas brīdī bija šādi apstākļi:

                           a)

                           muitas iestādes attiecībā uz iepriekš iesniegtu tādu pašu preču ar tādu pašu tarifu kodu muitas deklarāciju pēc preču pārbaudes, kas fiksēta protokolā, tostarp tarifu klasifikācijas pārbaudes, nav izņēmušas nevienu analīžu paraugu, secinot, ka preces atbilda deklarācijā norādītajām ziņām;

                           b)

                           pēc preču laišanas apgrozībā netika veikta vēlāka pārējo piecu muitas deklarāciju, kas tāpat bija iesniegtas agrāk, par tām pašām precēm ar tādu pašu tarifu kodu, pārbaude, proti, pirms un pēc muitas kontroles, kurā tika konstatēts, ka tarifu kods esot pareizs, protokola datuma?

               3)

               Vai Regulas Nr. 2913/92 243. panta 1. punkts saistībā ar res judicata spēka principa ievērošanu ir jāinterpretē tādējādi, ka pārsūdzība var tikt iesniegta tikai par aktu, kas pieņemts atbilstoši šīs regulas 232. panta 1. punkta a) apakšpunktam, ja šis akts ir ticis pieņemts noteiktā termiņā nesamaksātas summas dēļ un ar to vienlaikus tiek noteikta ievedmuitas nodokļa summa un atbilstoši dalībvalsts tiesību aktiem tas ir nodokļu piedziņas izpildes rīkojums?

               4)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunkts un 47. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja pieteikumu par pierādījumu iegūšanu neatkarīgā ekspertīzē, kuru iesniedza nodokļa maksātājs pēc tam, kad tam tika sniegts Regulas Nr. 2913/92 221. panta 1. punktā paredzētais paziņojums, muitas iestāde tieši nav izskatījusi un vēlāko lēmumu pamatojumos to nav minējusi, pastāv nenovēršams tiesību uz labu pārvaldību un tiesību uz aizstāvību pārkāpums administratīvajā procesā, kuru tiesvedībā vairs nevar labot, jo attiecīgajai personai, ņemot vērā pamatlietas apstākļus, tikai pirmās instances tiesas tiesvedībā ir iespējams pierādīt savus iebildumus par preces tarifu klasifikāciju, uzdodot jautājumus neatkarīgam ekspertam?

      (1)  OV L 291, 1. lpp.

      (2)  OV L 302, 1. lpp.


title: Lieta C-198/04: Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 4. maijā

text:
               26.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/4

         Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 4. maijā
   (Lieta C-198/04)
   (2004/C 168/07)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 4. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Francijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv M. Patakia un H. Stovlbaek, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisija prasījumi Tiesai ir šādi:

               1.

               konstatēt, ka Francijas Republika, attiecībā uz tūristu gida profesiju nepilnīgi transponējot Direktīvu 89/43/EEK (1) un Direktīvu 92/51/EEK (2), nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētās direktīvas un Eiropas Kopienu dibināšanas līgums.

               2.

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Francijas tiesību akti, kas piemērojami tūristu gida profesijai, neparedz diplomu atzīšanas procedūru atbilstoši Direktīvai 89/48/EEK un 92/51/EEK.

      (1)  Padomes Direktīva 89/48/EEK (1988. gada 21. decembris) par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību (OV L 19, 24.01.1989., 16. lpp.).

      (2)  Padomes Direktīvas 92/51/EEK (1992. gada 18. jūnijs) par otro vispārējo sistēmu profesionālās izglītības un mācību atzīšanai (OV L 209, 24.07.1992., 25. lpp.).


title: Lieta C-230/05 P: Tiesas rīkojums  2006. gada 27. aprīlī  — L pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — Ierēdņi — Uzmākšanās — Komisijas pienākums sniegt palīdzību — Atbildība — Pirmās instances tiesas atteikums uzklausīt lieciniekus — Papildu pierādījumu piedāvāšana, kuri nepastāvēja rakstveida procesa pabeigšanas laikā — Atteikums no lietas izņemt dokumentu, kas, iespējams, ir apmelojošs — Pienākums norādīt pamatojumu — Labas pārvaldības princips — Apelācija, kas ir daļēji acīmredzami nepamatota un daļēji acīmredzami nepieņemama)

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/14

         Tiesas rīkojums 2006. gada 27. aprīlī — L pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-230/05 P) (1)

   (Apelācija - Ierēdņi - Uzmākšanās - Komisijas pienākums sniegt palīdzību - Atbildība - Pirmās instances tiesas atteikums uzklausīt lieciniekus - Papildu pierādījumu piedāvāšana, kuri nepastāvēja rakstveida procesa pabeigšanas laikā - Atteikums no lietas izņemt dokumentu, kas, iespējams, ir apmelojošs - Pienākums norādīt pamatojumu - Labas pārvaldības princips - Apelācija, kas ir daļēji acīmredzami nepamatota un daļēji acīmredzami nepieņemama)
   (2006/C 178/23)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: L (pārstāvji — P. Legros un S. Rodrigues, advokāti)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — J. Curral, kam palīdz D. Waelbroeck, advokāts)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2005. gada 9. marta spriedumu lietā T-254/02 L/Eiropas Kopienu Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas lēmumus, ar ko atteikts sniegt palīdzību, pieeju dokumentiem un atlīdzību, atsakoties atzīt arodslimību, no vienas puses, un prasību par zaudējumu un procentu atlīdzību par kaitējumu, kas radies šo negatīvo lēmumu dēļ, no otras puses
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               prasītājs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 182, 23.07.2005.


title: Lieta T-904/16: Prasība, kas celta 2016. gada 21. decembrī – Labiri/EESK un Reģionu komiteja

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/33

         Prasība, kas celta 2016. gada 21. decembrī – Labiri/EESK un Reģionu komiteja
   (Lieta T-904/16)
   (2017/C 063/44)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vassiliki Labiri (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – J.-N. Louis un N. De Montigny, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja, Eiropas Savienības Reģionu komiteja

      Prasījumi

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atcelt Reģionu komitejas ģenerālsekretāra 2016. gada 11. maija lēmumu par prasītājas pārcelšanu administratores amatā Tulkošanas direkcijā, izpildot izlīgumu lietā F-33/15;

               —

               atzīt, ka EESK ir vainīga pilnvaru nepareizā izmantošanā un nav izpildījusi savu lojalitātes pienākumu pret prasītāju, apzināti maldinot viņu par 2016. gada 4. februārī starp lietas dalībniekiem panāktās vienošanās tvērumu;

               —

               piespriest EESK un Reģionu komitejai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots LESD 266. panta pārkāpums, jo apstrīdētais lēmums esot ticis pieņemts, acīmredzami pārkāpjot lietā F-33/15 Labiri/EESK panākto izlīgumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota pilnvaru nepareiza izmantošana, jo prasītāja esot apzināti maldināta par lietas dalībnieku noslēgtās vienošanās tvērumu un konkrētāk par vienošanās noteikumu interpretāciju abu komiteju izpratnē.


title: Lieta C-293/04: Tiesas (otrā palāta) spriedums  2006. gada 9. martā  ( Gerechtshof te Amsterdam  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Beemsterboer Coldstore Services BV  pret  Inspecteur der Belastingdienst  —  Douanedistrict Arnhem  (Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa — Regulas (EEK) Nr. 2913/92 220. panta 2. punkta b) apakšpunkts — Piemērošana laikā — Administratīvās sadarbības sistēma, iesaistoties trešo valstu iestādēm —  Nepareizi izdota sertifikāta  jēdziens — Pierādīšanas pienākums)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/15

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 9. martā (Gerechtshof te Amsterdam lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Beemsterboer Coldstore Services BV pret Inspecteur der Belastingdienst — Douanedistrict Arnhem

   (Lieta C-293/04) (1)

   (Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa - Regulas (EEK) Nr. 2913/92 220. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Piemērošana laikā - Administratīvās sadarbības sistēma, iesaistoties trešo valstu iestādēm - “Nepareizi izdota sertifikāta” jēdziens - Pierādīšanas pienākums)
   (2006/C 131/27)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof te Amsterdam

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Beemsterboer Coldstore Services BV

      Atbildētājs: Inspecteur der Belastingdienst — Douanedistrict Arnhem

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gerechtshof te Amsterdam — 220. panta 2. punkta b) apakšpunkta interpretācija Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) redakcijā, kas noteikta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. novembra Regulu (EK) Nr. 2700/2000 (OV L 311, 17. lpp.) — Muitas parāda, kas radies pirms Regulas (EK) Nr. 2700/2000 stāšanās spēkā, pēcmuitošanas piedziņa no importētāja, kas uzrādīja izcelsmes sertifikātu EUR.1, kas norāda preču izcelsmi, ko pēcmuitošanas pārbaudē nevar noteikt
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               220. panta 2. punkta b) apakšpunkts Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. novembra Regula (EK) Nr. 2700/2000, ir piemērojams muitas parādam, kas ir radies un piedzīts pirms minētās regulas stāšanās spēkā;

               2)

               ja pārvadājuma sertifikātā EUR.1 norādītā preču izcelsme nav apstiprināma pēcmuitošanas pārbaudē, tad minētais sertifikāts ir uzskatāms par “nepareizi izdotu” Regulas Nr. 2913/92, ko groza Regula Nr. 2700/2000, 220. panta 2. punkta b) apakšpunkta nozīmē;

               3)

               tam, kurš atsaucas uz Regulas Nr. 2913/92, ko groza Regula Nr. 2700/2000, 220. panta 2. punkta b) apakšpunktu, ir jāsniedz nepieciešamie pierādījumi, kas pamato tā prasības. Tādējādi pamatā muitas dienestiem, kas pēcmuitošanas piedziņas veikšanai grib atsaukties uz minēto Muitas kodeksa 220. panta 2. punkta b) apakšpunkta trešās daļas ievadu, ir jāpierāda, ka nepareizs sertifikāts ir izdots tāpēc, ka eksportētājs nepareizi sniedza faktus. Tomēr, ja muitas dienesti vienīgi eksportētāja nolaidības dēļ nevar pierādīt, ka pārvadājumu sertifikāts EUR.1 ir izdots, pamatojoties uz eksportētāja nepareizi vai pareizi sniegtajiem faktiem, tad par nodokļu samaksu atbildīgajai personai ir jāpierāda, ka trešās valsts iestāžu izdotais minētais sertifikāts pamatojas uz pareizi sniegtiem faktiem.

      (1)  OV C 228, 11.09.2004.


title: Lieta C-298/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 23. maijā iesniedza Conseil d'État (Francija) – France Télévisions SA/Playmédia, Conseil supérieur de l’audiovisuel (CSA)

text:
               7.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 23. maijā iesniedza Conseil d'État (Francija) – France Télévisions SA/Playmédia, Conseil supérieur de l’audiovisuel (CSA)
   (Lieta C-298/17)
   (2017/C 256/12)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: France Télévisions SA

      Atbildētāji: Playmédia, Conseil supérieur de l’audiovisuel (CSA)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai uzņēmums, kurš internetā straumējot un tiešraidē piedāvā skatīties televīzijas raidījumus, tikai šī fakta dēļ vien ir uzskatāms par uzņēmumu, kurš nodrošina elektronisko komunikāciju tīklu, ko izmanto radio vai televīzijas raidījumu publiskai apraidei 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK (1) 31. panta 1. punkta izpratnē?

               2)

               Noliedzošas atbildes uz pirmo jautājumu gadījumā, vai dalībvalsts var, nepārkāpjot direktīvu vai citas Eiropas Savienības tiesību normas, paredzēt radio vai televīzijas pakalpojumu izplatīšanas pienākumu, kas uzlikts gan uzņēmumiem, kuri nodrošina elektronisko komunikāciju tīklus, gan uzņēmumiem, kuri, nenodrošinot šādus tīklus, piedāvā internetā, straumējot vai tiešraidē, skatīties televīzijas raidījumus?

               3)

               Apstiprinošas atbildes uz otro jautājumu gadījumā, vai dalībvalstis var atturēties no tā, ka izplatīšanas pienākums, ciktāl tas attiecas uz pakalpojumu sniedzējiem, kuri nenodrošina elektronisko komunikāciju tīklus, tiek pakļauts nosacījumu kopumam, kas paredzēts 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK 31. panta 1. punktā, lai gan šie nosacījumi saskaņā ar direktīvu būtu piemērojami tīklu nodrošinātājiem?

               4)

               Vai dalībvalsts, kura ir ieviesusi noteiktu radio vai televīzijas pakalpojumu izplatīšanas noteiktos tīklos pienākumu, var, nepārkāpjot direktīvu, paredzēt pienākumu šo pakalpojumu sniedzējiem pieņemt to, ka tos izplata šajos tīklos, tostarp attiecībā uz izplatīšanu interneta tīklā, ja attiecīgais pakalpojuma sniedzējs pats izplata savus raidījumus internetā?

               5)

               Vai nosacījums, saskaņā ar kuru būtiskam skaitam tīklu, uz kuriem attiecas izplatīšanas pienākums, galalietotāju tie ir jāizmanto kā viņu galvenais līdzeklis, lai uztvertu radio vai televīzijas apraidi, kā ir paredzēts Direktīvas 2002/22/EK 31. panta 1. punktā, saistībā ar izplatīšanu internetā ir jāvērtē, ņemot vērā visus lietotājus, kuri televīzijas raidījumus interneta tīklā skatās straumējot vai tiešraidē, vai arī tikai tās vietnes lietotājus, kura ir pakļauta izplatīšanas pienākumam?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) (OV 2002, L 108, 51. lpp.).


title: Lieta F-28/11: Prasība, kas celta 2011. gada 14. martā — ZZ /Padome

text:
               11.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 173/16

         Prasība, kas celta 2011. gada 14. martā — ZZ/Padome
   (Lieta F-28/11)
   2011/C 173/34
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — S. Rodrigues, A. Blot un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt 2010. gada 26. aprīļa Paziņojumā personālam 80/10 ietverto lēmumu, ar kuru Padomes iecēlējinstitūcija saistībā ar 2010. gadā veicamo paaugstināšanu amatā atteicās paaugstināt prasītāju AD 12 pakāpē

      Prasītāja prasījumi:

   Prasītāja prasījumi Civildienesta tiesai ir šādi:

               —

               lūgt Padomei iesniegt ziņojumus par AD 12 pakāpē paaugstinātajiem agrākās A kategorijas ierēdņiem, kuru kandidatūras ir izskatītas 2010. gadā veicamajā paaugstināšanā amatā, kā arī pirmo novērtētāju analītiskā vērtējuma vidējā rādītāja statistikas datus, kas iesniegti Padomdevējai komitejai ar paaugstināšanu AD “administratoru” kategorijā saistītajos jautājumos;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un tiktāl, ciktāl vajadzīgs — lēmumu par sūdzības noraidīšanu;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-358/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Neumann /ITSB (mikrofona galviņas forma) (Kopienas preču zīme — Kopienas trīsdimensiju preču zīmes, kas ir mikrofona galviņas formā, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/27

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Neumann/ITSB (mikrofona galviņas forma)
   (Lieta T-358/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas trīsdimensiju preču zīmes, kas ir mikrofona galviņas formā, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2007/C 247/42)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Georg Neumann GmbH, Berlīne (Vācija) (pārstāvis — R. Böhm, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)
   Priekšmets
   Prasību, kas celta par ITSB Apelāciju otrās padomes 2004. gada 17. jūnija lēmumu (lieta R 919/2002-2), ar ko noraidīts trīsdimensiju apzīmējuma, kas ir mikrofona galviņas formā, kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Georg Neumann GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 284, 20.11.2004.


title: Lieta T-722/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 4. februāra spriedums – PRIMA/Komisija Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Iepirkuma procedūra — Atbalsts Komisijas pārstāvniecībai Bulgārijā sabiedrisku pasākumu rīkošanā — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana un līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam — Piešķiršanas kritēriji — Pienākums norādīt pamatojumu — Izraudzītā piedāvājuma salīdzinošā izdevīguma jēdziens — Pārskatāmība

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/33

         Vispārējās tiesas 2016. gada 4. februāra spriedums – PRIMA/Komisija
   (Lieta T-722/14) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Iepirkuma procedūra - Atbalsts Komisijas pārstāvniecībai Bulgārijā sabiedrisku pasākumu rīkošanā - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana un līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam - Piešķiršanas kritēriji - Pienākums norādīt pamatojumu - Izraudzītā piedāvājuma salīdzinošā izdevīguma jēdziens - Pārskatāmība)
   (2016/C 106/37)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PRIMA – Produtsentska, reklamna, informatsionna i mediyna agentsia AD (Sofija, Bulgārija) (pārstāvis – Y. Ruskov, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Di Paolo, P. Mihaylova un D. Roussanov)

      Priekšmets

   Prasība atcelt, pirmkārt, Komisijas 2014. gada 12. augusta lēmumu, ar kuru tika noraidīts piedāvājums, ko prasītāja iesniegusi iepirkuma procedūrā PO/2013–13/SOF par atbalstu Komisijas pārstāvniecībai Bulgārijā sabiedrisku pasākumu rīkošanā, un tiesības slēgt līgumu tika piešķirtas citam pretendentam, un, otrkārt, “turpmākos lēmumus”, tostarp 2014. gada 12. septembra lēmumu par līguma slēgšanu iepirkuma izpildei

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               PRIMA – Produtsentska, reklamna, informatsionna i mediyna agentsia AD atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 462, 22.12.2014.


title: Lieta T-8/17: Prasība, kas celta 2017. gada 5. janvārī – Golden Balls/EUIPO – Intra-Presse (“GOLDEN BALLS”)

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/39

         Prasība, kas celta 2017. gada 5. janvārī – Golden Balls/EUIPO – Intra-Presse (“GOLDEN BALLS”)
   (Lieta T-8/17)
   (2017/C 063/51)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Golden Balls Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – M. Edenborough, QC, M. Hawkins, Solicitor, un T. Dolde, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Intra-Presse (Boulogne Billancourt, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “GOLDEN BALLS” – reģistrācijas pieteikums Nr. 6 036 503

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 30. septembra lēmums lietā R 1962/2015-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: lieta C-217/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Supremo 2005. gada 3. marta rīkojumu lietā Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio pret Compañía Española de Petróleos, S.A.

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Supremo 2005. gada 3. marta rīkojumu lietā Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio pret Compañía Española de Petróleos, S.A.
   (lieta C-217/05)
   (2005/C 193/18)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 3. marta rīkojumu lietā Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio pret Compañía Española de Petróleos, S.A. un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 17.maijā.

      Tribunal Supremo lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:
   Vai 10. līdz 13. pants Komisijas 1983. gada 22. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1984/83 (1) par EK līguma 85. panta 3. punkta (jaunajā redakcijā — EKL 81. pants) piemērošanu ekskluzīvas tirdzniecības līgumu kategorijām ir jāinterpretē tadējādi, ka šie panti ir piemērojami degvielas ekskluzīvas piegādes līgumiem, kas formāli kvalificēti kā komisijas vai aģenta līgumi, bet satur turpmāk minētos elementus:

               A)

               uzpildes stacijas īpašnieks apņemas pārdot tikai piegādātāja degvielu par piegādātāja noteiktajām mazumtirdzniecības cenām, ievērojot tā izvirzītos nosacījumus un tā tirdzniecības un darbības metodes;

               B)

               uzpildes stacijas īpašnieks uzņemas ar precēm saistīto risku brīdī, kad viņš tās saņem no piegādātāja uzpildes stacijas uzglabāšanas rezervuāros;

               C)

               preču saņemšanas brīdī īpašnieks apņemas tās glabāt apstākļos, kas ļauj izvairīties no zudumiem vai to kvalitātes pasliktināšanās, un nepieciešamības gadījumā uzņemas atbildību attiecībā gan pret piegādātāju, gan trešajām personām par preču zudumiem, piesārņojumu vai sajaukšanu, kā arī tā rezultātā radītajiem zaudējumiem;

               D)

               uzpildes stacijas īpašniekam ir jāsamaksā piegādātājam degvielas vērtība deviņas dienas pēc tās piegādes uzpildes stacijai?

      (1)  OV L 173, 30.06.1983., 5. lpp.


title: Lieta C-206/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. aprīlī – Eiropas Komisija/Igaunijas Republika

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/19

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. aprīlī – Eiropas Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-206/14)
   2014/C 212/21
   Tiesvedības valoda – igauņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Pignataro-Nolin, E. Randvere)

      Atbildētāja: Igaunijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, netransponējot Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/4/EK (1) par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK (2) atcelšanu 4. panta 1. punkta e) apakšpunktu, 4. panta 1. punkta otro daļu un 4. panta 2. punkta otrās daļas otro teikumu, Igaunijas Republika nav izpildījusi minētajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Igaunijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Nepieņemot un/vai nepieņemot pareizi normatīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvu 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu, Igaunijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus.

      (1)  OV L 41, 26. lpp.

      (2)  OV L 158, 56. lpp.


title: Lieta C-657/11: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedums ( Hof van Cassatie van België (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Belgian Electronic Sorting Technology NV / Bert Peelaers , Visys NV (Direktīva 84/450/EEK un Direktīva 2006/144/EK — Maldinoša un salīdzinoša reklāma — “Reklāmas” jēdziens — Domēna nosaukuma reģistrācija un izmantošana — “Metatags” izmantošana interneta vietnes metadatos)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/12

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedums (Hof van Cassatie van België (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Belgian Electronic Sorting Technology NV/Bert Peelaers, Visys NV

   (Lieta C-657/11) (1)

   (Direktīva 84/450/EEK un Direktīva 2006/144/EK - Maldinoša un salīdzinoša reklāma - “Reklāmas” jēdziens - Domēna nosaukuma reģistrācija un izmantošana - “Metatags” izmantošana interneta vietnes metadatos)
   2013/C 252/18
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van Cassatie van België

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Belgian Electronic Sorting Technology NV

      Atbildētāji: Bert Peelaers un Visys NV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hof van Cassatie van België — Padomes 1984. gada 10. septembra Direktīvas 84/450/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz maldinošu reklāmu (OV L 250, 17. lpp.) 2. panta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/114/EK par maldinošu un salīdzinošu reklāmu (OV L 376, 21. lpp.) 2. panta interpretācija — Reklāmas jēdziens — Domēna nosaukuma reģistrācija un izmantošana — “Metatags” izmantošanu interneta vietnes metadatos

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1984. gada 10. septembra Direktīvas 84/450/EEK par maldinošu un salīdzinošu reklāmu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvu 2005/29/EK, 2. panta 1. punkts un Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/114/EK par maldinošu un salīdzinošu reklāmu 2. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka “reklāmas” jēdzienā, kā tas ir definēts šajos noteikumos, tādā situācijā, kāda tā ir pamatlietā, ietilpst domēna nosaukuma, kā arī “metatags” izmantošana interneta vietnes metadatos. Turpretim šajā jēdzienā neietilpst domēna nosaukuma reģistrācija pati par sevi.

      (1)  OV C 73, 10.3.2012.


title: Lieta T-276/15: Prasība, kas celta 2015. gada 26. maijā – Edison/ITSB – Eolus Vind (“e”)

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/48

         Prasība, kas celta 2015. gada 26. maijā – Edison/ITSB – Eolus Vind (“e”)
   (Lieta T-276/15)
   (2015/C 236/64)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Edison SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji – D. Martucci, F. Boscariol de Roberto un I. Gatto, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Eolus Vind AB (publ) (Hässleholm, Zviedrija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver burtu “e” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 420 941

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 24. februāra lēmums lietā R 2358/2013–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-415/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 20. marta spriedums — Nexans France/Entreprise commune Fusion for Energy (Piegāžu publiskā iepirkuma līgumi — Euratom — Kopuzņēmuma Fusion for Energy uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Elektrisko iekārtu piegāde — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Atklāta procedūra — Piedāvājums ar atrunām — Tiesiskā noteiktība — Tiesiskā paļāvība — Samērīgums — Interešu konflikts — Lēmums piešķirt tiesības noslēgt līgumu — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība — Ārpuslīgumiskā atbildība)

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/16

         Vispārējās tiesas 2013. gada 20. marta spriedums — Nexans France/Entreprise commune Fusion for Energy

   (Lieta T-415/10) (1)

   (Piegāžu publiskā iepirkuma līgumi - Euratom - Kopuzņēmuma Fusion for Energy uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Elektrisko iekārtu piegāde - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Atklāta procedūra - Piedāvājums ar atrunām - Tiesiskā noteiktība - Tiesiskā paļāvība - Samērīgums - Interešu konflikts - Lēmums piešķirt tiesības noslēgt līgumu - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   2013/C 129/30
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nexans France (Parīze, Francija) (pārstāvji — J.-P. Tran Thiet, J.-F. Le Corre un M. Pigeat, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Kopuzņēmums ITER un kodolsintēzes enerģētikas attīstības vajadzībām (Barselona, Spānija) (pārstāvji — A. Verpont, pārstāvis, kam palīdzC. Kennedy-Loest, T. Christopher, solicitors, J. Derenne, N. Pourbaix, advokāti, un M. Farley, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība, pirmkārt, atcelt lēmumu, ar kuru noraidīts prasītājas piedāvājums un tiesības slēgt piegāžu līgumu piešķirtas citam pretendentam, kā arī, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nexans France atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies pagaidu noregulējuma procesā.

      (1)  OV C 301, 6.11.2010.


title: Lieta C-375/14: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 28. janvāra spriedums (Tribunale di Frosinone (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Rosanna Laezza Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Tiesas spriedums, ar kuru valsts tiesiskais regulējums par koncesijām derību rīkošanas darbībai ir atzīts par nesaderīgu ar Savienības tiesībām — Sistēmas reorganizēšana ar jaunu iepirkuma procedūru — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/6

         Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 28. janvāra spriedums (Tribunale di Frosinone (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Rosanna Laezza

   (Lieta C-375/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Tiesas spriedums, ar kuru valsts tiesiskais regulējums par koncesijām derību rīkošanas darbībai ir atzīts par nesaderīgu ar Savienības tiesībām - Sistēmas reorganizēšana ar jaunu iepirkuma procedūru - Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)
   (2016/C 106/06)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Frosinone

      Lietas dalībniece pamatlietā

      Rosanna Laezza

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 49. un 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā ierobežojoša valsts tiesību norma, kāda tiek aplūkota pamatlietā un kurā ir noteikts pienākums koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu vai lēmumu par tiesību zaudēšanu vai atsaukšanu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ar nosacījumu, ka šis ierobežojums nepārsniedz to, kas nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 372, 20.10.2014.


title: Lieta T-262/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Procter & Gamble Company iesniedza 2005. gada 18. jūlijā

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/53

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Procter & Gamble Company iesniedza 2005. gada 18. jūlijā
   (Lieta T-262/05)
   (2005/C 217/110)
   tiesvedības valoda –angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 18. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla The Procter & Gamble Company, Sinsinati, Ohaijo štats (ASV), kuru pārstāv G. Kuipers [G. Kuipers], lawyer, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 1. jūnija lēmumu lietā R 1184/2004-1, ciktāl tajā noteikts, ka preču zīme neatbilst Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētajiem nosacījumiem;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Trīsdimensiju preču zīme, ko veido balta četrstūra tablete, uz kuras redzams ceriņu zieda ar sešām ziedlapiņām attēls, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē (mazgāšanas un balināšanas līdzekļi un citi veļas mazgāšanas produkti; trauku mazgāšanas, tīrīšanas un apstrādes produkti; ziepes; utt.) — reģistrācijas pieteikums Nr. 1 683 168

               Pārbaudītāja lēmums:

               Reģistrāciju atteikt

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Apelāciju noraidīt

               Izvirzītie pamati:

               Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-314/16: Prasība, kas celta 2016. gada 1. jūnijā – Eiropas Komisija/Čehijas Republika

text:
               8.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/16

         Prasība, kas celta 2016. gada 1. jūnijā – Eiropas Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-314/16)
   (2016/C 287/20)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – Z. Malůšková un J. Hottiaux)

      Atbildētāja: Čehijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               1.

               atzīt, ka:

                           a)

                           neparedzot garantijas, ka C un C1 kategorijas definīcijas aptver vienīgi tādus automobiļus, kuri nepieder pie D1 vai D kategorijas, Čehijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti Direktīvas 2006/126/EK 4. panta 1. punkta un 4. punkta d) un f) apakšpunktā;

                           b)

                           ierobežojot D1 grupas definīciju vienīgi attiecībā uz automobiļiem, kas ir izstrādāti un konstruēti vairāk nekā astoņiem pasažieriem, Čehijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti Direktīvas 2006/126/EK (1) 4. panta 1. punkta un 4. punkta h) apakšpunktā;

               2.

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas 2006/126 4. panta 1. punktā ir noteikts, ka vadītāja apliecība dod tiesības vadīt tādu kategoriju pašgājējus transportlīdzekļus, kuras ir definētas šajā pašā pantā. 4. panta 4. punkta d) un f) apakšpunktā ir ietvertas C un C1 kategoriju definīcijas. Nosacījums, atbilstoši kuram kategorijā ir jāiekļauj “transportlīdzekļi, kuri nepieder pie D1 vai D kategorijas”, ir tieši paredzēts attiecībā uz šīm divām kategorijām. Čehijas Republikas tiesiskajā regulējumā definētajās transportlīdzekļu kategorijās, tomēr nav paredzēts nosacījums, atbilstoši kuram C un C1 kategorijas ir ierobežotas tikai attiecībā uz “transportlīdzekļi[em], kuri nepieder pie D1 vai D kategorijas”.
   Direktīvas 2006/126/EK 4. panta 4. punkta h) apakšpunktā D1 kategorija ir definēta tādējādi, ka tajā ietilpst “mehāniski transportlīdzekļi, kas ir izstrādāti un konstruēti tā, lai pārvadātu ne vairāk kā 16 pasažierus un vadītāju”, neparedzot minimālo pasažieru skaitu. Čehijas Republikas tiesiskajā regulējumā tomēr ir pievienota prasība, atbilstoši kurai D1 kategorijā ir klasificējami transportlīdzekļi, kuri ir paredzēti vairāk nekā 8 pasažieru transportam.

      (1)  OV 2006, L 403, 18. lpp.


title: Lieta F-125/13: Prasība, kas celta 2013. gada 20. decembrī – ZZ /ITSB

text:
               28.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/37

         Prasība, kas celta 2013. gada 20. decembrī – ZZ/ITSB
   (Lieta F-125/13)
   2014/C 129/46
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt 2012. gada novērtējuma ziņojumu par laikposmu no 2011. gada 1. oktobra līdz 2012. gada 31. decembrim, kā arī mērķus laikposmam no 2013. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim, un prasība atlīdzināt zaudējumus

      Prasītāja prasījumi:

               —

               Civildienesta tiesai atcelt 2013. gada 15. marta prasītāja novērtējuma ziņojumu par laikposmu no 2011. gada 1. oktobra līdz 2012. gada 31. decembrim;

               —

               Civildienesta tiesai atcelt mērķus, ko ITSB noteica prasītājam laikposmam no 2013. gada janvāra līdz decembrim;

               —

               Civildienesta tiesai piespriest ITSB samaksāt prasītājam zaudējumu atlīdzību atbilstošā apmērā, kas noteikts atbilstoši Civildienesta tiesas ieskatiem, par viņa ciesto morālo un nemateriālo kaitējumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: lieta C-15/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam2004. gada 28. decembra lēmumu lietā Kawasaki Motors Europe N. V. pret Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam2004. gada 28. decembra lēmumu lietā Kawasaki Motors Europe N. V. pret Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam

   (lieta C-15/05)
   (2005/C 82/18)
   tiesvedības valoda - nīderlandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam2004. gada 28. decembra lēmumu lietā Kawasaki Motors Europe N. V. pret Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 19. janvārī.

      Gerechtshof te Amsterdam lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai ir spēkā Komisijas 1998. gada 23. novembra Regula (EK) Nr. 2518/98 (1) par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (OV L 315) tiktāl, ciktāl tās pielikuma 5. punktā aprakstītie jaunie transportlīdzekļi ar četriem riteņiem tiktu klasificēti kā transportlīdzekļi personu pārvadāšanai, kā noteikts KMT pozīcijā 8703 21?

               2.

               Ja Regula nav spēkā, vai KMT var interpretēt tādējādi, ka minētās preces var tikt klasificētas KMT pozīcijas 8701 90 apakšpozīcijās?

      (1)  Komisijas 1998. gada 23. novembra Regula (EK) Nr. 2518/98 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (OV L 315, 3. lpp.)


title: Lieta C-489/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-133/07 Mitsubishi Electric Corp. /Eiropas Komisija 2011. gada 23. septembrī iesniedza Mitsubishi Electric Corp.

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-133/07 Mitsubishi Electric Corp./Eiropas Komisija 2011. gada 23. septembrī iesniedza Mitsubishi Electric Corp.

   (Lieta C-489/11 P)
   2011/C 347/24
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Mitsubishi Electric Corp. (pārstāvji — R. Denton, Solicitor, J. J Vyavaharkar, Solicitor, un K. Haegeman, avocat)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt spriedumu, ciktāl ar to noraida Melco prasības pieteikumu Vispārējai tiesai;

               —

               atcelt tos lēmuma pantus, kas netika atcelti ar spriedumu, ciktāl tie attiecas uz Melco un TMT&D saistībā ar to laiku, kad Melco un Toshiba ir solidāri atbildīgas par TMT&D darbībām;

               —

               jebkurā gadījumā piespriest Komisijai segt savus un atlīdzināt Melco tiesāšanās izdevumus attiecībā uz tiesvedību šajā tiesā un Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja norāda, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi nozīmīgas juridiskas kļūdas, novērtējot pierādījumus par apgalvotā “vispārējā nolīguma” pastāvēšanu:

               —

               Vispārējā tiesa esot izkropļojusi informāciju par “vispārējā nolīguma” pastāvēšanu;

               —

               Vispārējā tiesa neesot piemērojusi pareizu standartu, lai pārbaudītu pierādījumu, un esot nepareizi piemērojusi judikatūras principu saskaņā ar kuru paskaidrojumi, kas ir pret to sniedzēja interesēm, principā ir uzskatāmi par īpaši ticamiem;

               —

               Vispārējā tiesa esot nepareizi piemērojusi judikatūru par standartiem un pierādījumu nozīmīgumu secinot, ka M. paskaidrojums ir ticams un tam ir pierādījuma spēks;

               —

               Vispārējā tiesa esot nepareizi piemērojusi tiesības, apstiprinot Fuji atbildi uz paziņojumu par iebildumiem;

               —

               Vispārējā tiesa neesot apsvērusi individuālo pārkāpumu, kurus izdarījusi Komisija attiecībā pret Melco tiesībām uz aizstāvību un tiesībām uz lietas taisnīgu izskatīšanu, kopējo ietekmi;

               —

               Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Melco tiesības uz aizstāvību, tostarp nevainīguma prezumpciju, uzliekot Melco pienākumu sniegt pierādījumus par to, ka tā neesot veikusi pārkāpumu;

               —

               Vispārējā tiesa esot pārkāpusi nevainīguma prezumpciju un esot nepareizi piemērojusi tiesību pamatprincipus, atsakoties izskatīt alternatīvu ticamu paskaidrojumu.

         Prasītāja arī norāda, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi nopietnas kļūdas tiesību piemērošanā, izvērtējot izskatāmā pārkāpuma apgalvoto ilgumu:

               —

               Vispārējā tiesa neesot juridiski pietiekami pierādījusi izskatāmā pārkāpuma apgalvoto ilgumu.


title: Lieta F-5/12: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 12. jūnija spriedums — Bogusz / Frontex (Civildienests — Pagaidu darbinieki — Frontex darbinieki — Savienības pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 14. pantā paredzēto nosacījumu attiecībā uz pārbaudes laika norisi grozīšana — Atlaišana pārbaudes laika beigās — Mērķu izvirzīšana — Pamats, kas pirmo reizi minēts tiesas sēdes laikā)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/45

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 12. jūnija spriedums — Bogusz/Frontex

   (Lieta F-5/12) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Frontex darbinieki - Savienības pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 14. pantā paredzēto nosacījumu attiecībā uz pārbaudes laika norisi grozīšana - Atlaišana pārbaudes laika beigās - Mērķu izvirzīšana - Pamats, kas pirmo reizi minēts tiesas sēdes laikā)
   2013/C 252/76
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Slawomir Bogusz (Dobroszyce, Polija) (pārstāvis — S. Pappas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (pārstāvji — S. Vuorensola un H. Caniard, piedaloties A. Duron un D. Waelbroeck, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Frontex lēmumu, ar ko piemēro sankcijas prasītajam, kā arī lēmumu par viņa atlaišanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām sedz pati savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina ceturtdaļu S. Bogusz tiesāšanās izdevumu;

               3)

               S. Bogusz sedz trīs ceturtdaļas savu tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 133, 5.5.2012., 29. lpp.


title: Apvienotās lietas C-508/15 un C-509/15: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sidika Ucar (C-508/15), Recep Kilic (C-509/15)/Land Berlin Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — EEK un Turcijas asociācijas līgums — Lēmums Nr. 1/80 — 7. panta pirmā daļa — Dalībvalsts legālajam darba tirgum piederoša Turcijas izcelsmes darba ņēmēja ģimenes locekļu uzturēšanās tiesības — Nosacījumi — Nepieciešamības, lai Turcijas izcelsmes darba ņēmējs piederētu legālajam darba tirgum pirmo trīs ģimenes locekļu uzturēšanās gadu laikā, neesamība

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/16

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sidika Ucar (C-508/15), Recep Kilic (C-509/15)/Land Berlin

   (Apvienotās lietas C-508/15 un C-509/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - EEK un Turcijas asociācijas līgums - Lēmums Nr. 1/80 - 7. panta pirmā daļa - Dalībvalsts legālajam darba tirgum piederoša Turcijas izcelsmes darba ņēmēja ģimenes locekļu uzturēšanās tiesības - Nosacījumi - Nepieciešamības, lai Turcijas izcelsmes darba ņēmējs piederētu legālajam darba tirgum pirmo trīs ģimenes locekļu uzturēšanās gadu laikā, neesamība)
   (2017/C 053/18)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Sidika Ucar (C-508/15), Recep Kilic (C-509/15)

      Atbildētāja: Land Berlin

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas izveidi 7. panta pirmās daļas pirmais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā tiek piešķirtas uzturēšanās tiesības uzņemošajā dalībvalstī Turcijas izcelsmes darba ņēmēja ģimenes loceklim ģimenes atkalapvienošanās nolūkā, kuram ir atļauts ieceļot šajā dalībvalstī un kurš no ieceļošanas brīža minētās dalībvalsts teritorijā ir dzīvojis kopā ar šo Turcijas izcelsmes darba ņēmēju, pat tad, ja vismaz trīs gadu laikposms, kurā minētais darba ņēmējs ir bijis likumīgi nodarbināts darba tirgū, nav sekojis tieši pēc attiecīgā ģimenes locekļa ieceļošanas uzņemošās dalībvalsts teritorijā, bet gan vēlāk.

      (1)  OV C 16, 18.1.2016.


title: Lieta C-210/08 P: Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 20. janvāra rīkojums — Sebirán, S.L./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), El Coto de Rioja S.A. (Apelācijas sūdzība — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sajaukšanas iespēja — Grafiska preču zīme Coto D’Arcis — Vārdisku preču zīmju COTO DE IMAZ un EL COTO īpašnieka iebildumi — Daļējs reģistrācijas atteikums)

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/18

         Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 20. janvāra rīkojums — Sebirán, S.L./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), El Coto de Rioja S.A.
   (Lieta C-210/08 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - Grafiska preču zīme “Coto D’Arcis” - Vārdisku preču zīmju “COTO DE IMAZ” un “EL COTO” īpašnieka iebildumi - Daļējs reģistrācijas atteikums)
   2009/C 113/35
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Sebirán, S.L. (pārstāvis — J. A. Calderón Chavero, abogado)

      Pretējās puses procesā: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Laporta Insa), El Coto de Rioja S.A. (pārstāvji — J. Grimau Muñoz un J. Villamor Muguerza, abogados)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 12. marta spriedumu lietā T-332/04 Sebirán/ITSB un El Coto de Rioja, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja Sebirán, S.L. prasību atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Otrās apelāciju padomes 2004. gada 15. jūnija lēmumu (lieta R 550/2003-2)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Sebirán, S.L. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 183, 19.7.2008.


title: Lieta T-93/14: Prasība, kas celta 2014. gada 10. februārī – St’art  u.c./Komisija

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/51

         Prasība, kas celta 2014. gada 10. februārī – St’art u.c./Komisija
   (Lieta T-93/14)
   2014/C 135/65
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: St’art – Fonds d’investissement dans les entreprises culturelles (Mons, Beļģija), Stichting Cultuur – Ondernemen (Amsterdama, Nīderlande) un Angel Capital Innovations Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – L. Dehin un C. Brüls, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu, un līdz ar to atcelt apstrīdēto aktu:

                           —

                           proti, Eiropas Komisijas nezināma datuma, bet formāli 2013. gada 29. novembrī izteikto lēmumu par EUR 140 500,01 atgūšanu no sabiedrības EDC publiskā iepirkuma “Factor SI.2.609157–2/G/ENT/CIP/11/C/N03C011” ietvaros, izrakstīt parādzīmi un, ja nepieciešams, šai ziņā noteikt solidāro atbildību citiem konsorcija biedriem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības atbalstam prasītājas izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats ir saistīts ar tiesību uz labu pārvaldību pārkāpumu un īpaši pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi, kā arī likumīguma principa pārkāpumu, jo Komisijas lēmums atgūt sabiedrībai EDC projekta “C-I Factor” ietvaros izmaksātos avansus un izvirzīt prasītāju, kas ietilpst konsorcijā, solidāro atbildību, šai ziņā ir balstīts uz prettiesisku lēmumu izbeigt subsīdiju līgumu.

               2.

               Otrais pamats ir saistīts ar pilnvaru pārsniegšanu un nepareizu izmantošanu, kā arī ar tiesību uz labu pārvaldību, sacīkstes principa un vispārējā principa “patere legem quam ipse fecisti” pārkāpumu, jo Komisija nav norādījusi apstākļus, kas ļautu, pirmkārt, pārliecināties, vai tā ir pārbaudījusi konsorcija, kurā ietilpst prasītājas, sniegtos apsvērumus, un, otrkārt, uzzināt šo apsvērumu noraidīšanas pamatojumu. Prasītājas Komisijai turklāt pārmet, ka tā tām nav devusi iespēju pašām izpildīt no līguma izrietošos pienākumus, lai mīkstinātu iespējamo sabiedrības EDC pieļauto neizpildi.


title: Lieta T-278/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedums – Inter - Union Technohandel /ITSB – Gumersport Mediterranea de Distribuciones  ( “PROFLEX” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “PROFLEX” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “PROFEX”  — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/32

         Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedums – Inter-Union Technohandel/ITSB – Gumersport Mediterranea de Distribuciones (“PROFLEX”)
   (Lieta T-278/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “PROFLEX” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “PROFEX” - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts)
   (2015/C 034/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Inter–Union Technohandel GmbH (Landau in der Pfalz, Vācija) (pārstāvji – K. Schmidt–Hern un A. Feutlinske, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Bullock)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Gumersport Mediterranea de Distribuciones, SL (Barselona, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 27. marta lēmumu lietā Nr. R 413/2011-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Inter–Union Technohandel GmbH un Gumersport Mediterranea de Distribuciones, SL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 27. marta lēmumu (lieta Nr. R 413/2011-2);

               2)

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 273, 8.9.2012.


title: Lieta C-552/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-119/06 Usha Martin Ltd /Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija 2010. gada 24. novembrī iesniedza Usha Martin Ltd

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/18

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-119/06 Usha Martin Ltd/Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija 2010. gada 24. novembrī iesniedza Usha Martin Ltd

   (Lieta C-552/10 P)
   2011/C 55/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Usha Martin Ltd (pārstāvji — V. Akritidis, Δικηγόρος, Y. Melin, advokāts, un E. Petritsi, Δικηγόρος)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               1)

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-119/06;

               2)

               pasludinot galīgu spriedumu kā tādu, apmierināt prasību:

                           a)

                           atcelt Komisijas 2005. gada 22. decembra lēmumu, ar kuru groza Lēmumu 1999/572/EK, ar ko pieņem piedāvātās saistības sakarā ar antidempinga procedūrām attiecībā uz tādu tērauda stiepļu trošu un kabeļu importu, kuru izcelsme, cita starpā, ir Indijā (1) (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”), tiktāl, ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju un ciktāl ar to ir atsaukta piekrišana saistībām attiecībā uz iepriekš spēkā esošajām minimālajām cenām, un

                           b)

                           atcelt Padomes 2006. gada 23. janvāra Regulu (EK) Nr. 121/2006, ar kuru groza Regulu Nr. 1858/2005, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu par Indijas izcelsmes tērauda trošu un tauvu importu (2) (turpmāk tekstā — “apstrīdētā regula”), tiktāl, ciktāl tā attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju un ciktāl ar to tiek īstenots apstrīdētais lēmums atsaukt piekrišanu saistībām attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējas iepriekš piemērotajām minimālajām cenām;

                     vai, pakārtoti, nodot lietu izskatīšanai Vispārējai tiesai.

               3)

               piespriest Padomei un Komisijai papildus savu tiesāšanās izdevumu segšanai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai radušies šajā tiesvedībā un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 44.–56. punktā ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā, it īpaši noteikdama, ka Komisijas lēmuma atsaukt piekrišanu saistībām tiesiskums kā tāds nevar tikt apstrīdēts, atsaucoties uz samērīguma principu, kļūdaini atzīstot, ka: i) samērīguma princips nav piemērojams lēmumam atsaukt piekrišanu saistībām, jo šāds lēmums ir līdzvērtīgs pienākumu uzlikšanai per se; un ii) jebkurš pārkāpums kā tāds ir pietiekams, lai to varētu atsaukt, šādai atsaukšanai nepiemērojot samērīguma kritēriju.
   Tāpat apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini novērtējusi lietas faktus un ir būtiski tos sagrozījusi, atzīdama, ka: “lietas dalībnieki neapstrīd, ka saistības netika izpildītas”, tiktāl, ciktāl minētais apgalvojums kļūdaini nozīmē, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja ir piekritusi, ka ir noticis saistību pārkāpums, quod non, Antidempinga pamatregulas 8. panta izpratnē.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini secinājusi, ka piekrišanu saistībām atsaukšanas tiesiskums nevar tikt apstrīdēts, atsaucoties uz samērīguma principu, vai nu pamatojoties uz to, ka jebkāds pārkāpums ir pietiekams, lai veiktu šādu atsaukšanu, vai pielīdzinot atsaukšanas pasākumu pienākumu uzlikšanas pasākumam. Proti, Vispārējā tiesa esot kļūdaini uzskatījusi, ka samērīguma princips nekad nav piemērojams piekrišanas saistībām atsaukšanas līmenī, un nav piemērojusi pasākuma “acīmredzamas nepiemērotības” kritēriju, pretēji Eiropas tiesu pastāvīgajai judikatūrai un pārsūdzētā sprieduma ievada apsvērumiem, it īpaši tā 44.–47. punktam. Vispārējā tiesa esot kļūdaini secinājusi, ka piekrišanas saistībām atsaukšana per se nevar tikt apstrīdēta saistībā ar to tiesiskumu, atsaucoties uz vispārīgo samērīguma principu. Turklāt, kļūdaini nospriežot, ka lietas dalībnieki piekrīt, ka saistības netika izpildītas, kas nozīmē, ka saistības tika pārkāptas Antidempinga pamatregulas 8. panta 9. punkta izpratnē, Vispārējā tiesa esot būtiski sagrozījusi lietas faktus, kā apgalvo apelācijas sūdzības iesniedzēja, un tādēļ esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kļūdaini izvērtējot apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentus.

      (1)  OV L 22, 54. lpp.

      (2)  OV L 22, 1. lpp.


title: Lieta T-100/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2007. gada 12. decembra rīkojumu lietā F-110/07 Kerelov /Komisija 2009. gada 12. janvārī iesniedzis Georgi Kerelov

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/40

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2007. gada 12. decembra rīkojumu lietā F-110/07 Kerelov/Komisija 2009. gada 12. janvārī iesniedzis Georgi Kerelov

   (Lieta T-100/08 P)
   (2009/C 69/92)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Georgi Kerelov, Pazardzhik (Bulgārija) (pārstāvis — A. Kerelov, advokāts)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2007. gada 12. decembra rīkojumu lietā F-110/07 Kerelov/Komisija;

               —

               apmierināt prasījumus, ko apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirzījis pirmajā instancē;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo apelācijas sūdzību tās iesniedzējs lūdz atcelt Civildienesta tiesas 2007. gada 12. decembra rīkojumu lietā F-110/07 Kerelov/Komisija, ar ko kā acīmredzami nepieņemama ir noraidīta prasība, kurā apelācijas sūdzības iesniedzējs bija lūdzis atcelt Eiropas Kopienu Eiropas Personāla atlases biroja (EPSO) direktora lēmumu viņam nedarīt zināmu informāciju un dokumentus, kas attiecas uz atklāto konkursu EPSO/AD/46/06.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam tās iesniedzējs norāda dažus pamatus, kas pamatoti ar vai attiecas uz:

               —

               administratīvā procesa principa pārkāpumu, jo Civildienesta tiesa uzskatīja, ka pieteikumā par lietas ierosināšanu nav norādīti tiesību pamati, pēc savas ierosmes nepārbaudot pirmajā instancēs apstrīdētā lēmuma likumīgumu, lai neaprobežotos tikai ar apelācijas sūdzības iesniedzēja izteiktajiem iebildumiem;

               —

               “tiesības vērsties tiesā” un tiesas objektivitātes principa pārkāpumu, jo Civildienesta tiesa noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzēja prasību kā acīmredzami nepieņemamu, nedodot viņam iespēju izdarīt labojumus prasībā tādā brīdī, kad apelācijas sūdzības iesniedzējs vairs nevarēja iesniegt jaunu prasībām atbilstošu prasību, jo termiņš prasības celšanai jau bija beidzies;

               —

               principa par tiesībām tikt uzklausītam tiesā un par atklātu procedūru pārkāpums, jo nav tikusi organizēta tiesas sēde;

               —

               procesa taisnīguma principa pārkāpumu, jo Civildienesta tiesa nav uzklausījusi apelācijas sūdzības iesniedzēju jautājumā par viņa prasības nepieņemamības iemeslu;

               —

               Tiesas Statūtu 21. panta pirmās daļas un Pirmās instances tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpumu, jo Civildienesta tiesa faktiski ir ieviesusi “noteikumu par strīdīgās tiesvedības kristalizāciju”, uzskatot, ka prasības pieteikumā nav iekļauti tiesību pamati;

               —

               to, lai pēc savas ierosmes tiktu pārbaudīti visi citi piemērojamo tiesību normu pārkāpumi, ko Civildienesta tiesa varētu būt izdarījusi.


title: Lieta C-239/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 3. marta spriedumu lietā T-110/07 Siemens AG /Eiropas Komisija 2011. gada 19. maijā iesniedza Siemens AG

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 3. marta spriedumu lietā T-110/07 Siemens AG/Eiropas Komisija 2011. gada 19. maijā iesniedza Siemens AG

   (Lieta C-239/11 P)
   2011/C 226/26
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Siemens AG (pārstāvji — Dres. I. Brinker, C. Steinle, M. Hörster, Rechtsanwälte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               1)

               atcelt Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 3. marta spriedumu lietā T-110/07 tiktāl, ciktāl spriedums apelācijas sūdzības iesniedzējai ir nelabvēlīgs;

               2)

               daļēji atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra lēmumu (COMP/F/38.899 — Gāzes izolācijas slēgiekārtas) tiktāl, ciktāl tas apelācijas sūdzības iesniedzējai ir nelabvēlīgs;
               pakārtoti, atcelt vai samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējai ar šo lēmumu uzlikto naudas sodu;

               3)

               pakārtoti prasījumam 2. punktā, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējai tiesai atbilstoši Tiesas spriedumā ietvertajam juridiskajam vērtējumam;

               4)

               katrā gadījumā piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un Tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par Vispārējās tiesas spriedumu, ar kuru ir noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzējas celtā prasība par Komisijas 2007. gada 24. janvāra lēmumu C(2006) 6762, galīgā redakcija, procesā saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/F/38. 899 — Gāzes izolācijas slēgiekārtas).
   Kopumā apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza septiņus pamatus.
   Pirmkārt, Vispārējā tiesa savu konstatējumu par apelācijas sūdzības iesniedzējas piedalīšanos aizliegtajā vienošanās laikposmā no 1999. gada 22. aprīļa līdz 1. septembrim galvenokārt pamatojot ar viena liecinieka liecību, nedodot apelācijas sūdzības iesniedzējai iespēju šo liecinieku iztaujāt, esot pārkāpusi pamattiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu (ECPAK 6. pants, skatot to kopā ar LES 6. panta 3. punktu, Pamattiesību hartas 47. panta otrā daļa) un tiesības uz aizstāvību (Pamattiesību hartas 48. panta 2. punkts).
   Otrkārt, Vispārējā tiesa, secinot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja laikposmā no 1999. gada 22. aprīļa līdz 1. septembrim esot bijusi aizliegtas vienošanās dalībniece, esot sagrozījusi pierādījumus, kā arī pārkāpusi empīriskos principus. Tādējādi Vispārējā tiesa esot nepareizi atzinusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja piedalījās aizliegtajā vienošanās laikposmā no 1999. gada 22. aprīļa līdz 1. septembrim, un esot kļūdaini noteikusi pārkāpuma ilgumu.
   Treškārt, Vispārējā tiesa esot nepamatoti atteikusies atzīt noilguma termiņa iestāšanos laikposmā līdz 1999. gada 22. aprīlim un kļūdaini atzinusi pārkāpuma vienreizību un turpinātību.
   Ceturtkārt, Vispārējā tiesa, piekrītot tam, ka Komisija ņēma vērā atšķirīgus pārskata perioda gadus, lai noskaidrotu pārkāpumā piedalījušos uzņēmumu relatīvo nozīmīgumu, un tādējādi apelācijas sūdzības iesniedzēju saskaņā ar Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai A. sadaļas pirmo punktu iekļaujot nepareizajā kategorijā, esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu.
   Piektkārt, Vispārējā tiesa palielināto naudas soda pamatsummu, kurai būtu jānodrošina pietiekama preventīvā iedarbība, neesot samazinājusi atbilstoši starpībai starp apelācijas sūdzības iesniedzējas un ABB lielumu un tādējādi esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu.
   Sestkārt, Vispārējā tiesa, neizmantojot savas neierobežotās tiesības pārskatīt Komisijas lēmumus par naudas sodu uzlikšanu, esot pārkāpusi ECPAK 6. pantu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu.
   Septītkārt, Vispārējā tiesa, nosakot nepietiekamas prasības preventīvā reizināšanas koeficienta aprēķināšanā izmantojamām prasībām attiecībā uz pamatojumu, neesot ievērojusi no LESD 296. panta (bijušais EKL 253. pants) izrietošā pienākuma norādīt pamatojumu apjomu.


title: Lieta T-148/10: Prasība, kas celta 2010. gada 25. martā — Hynix Semiconductor /Komisija

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/41

         Prasība, kas celta 2010. gada 25. martā — Hynix Semiconductor/Komisija
   (Lieta T-148/10)
   2010/C 148/69
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hynix Semiconductor, Inc. (Icheon-si, Koreja) (pārstāvji — A. Woodgate un O. Heinisch, Solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               Atcelt Komisijas 2009. gada 9. decembra lēmumu lietā COMP/38.636 — Rambus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               veikt jebkurus citus pasākumus, kurus Vispārējā tiesa uzskata par atbilstošiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja vēlas atcelt Komisijas lēmumu, kas pieņemts lietā COMP/38.636 — Rambus par procedūru saskaņā ar LESD 102. pantu un EEZ līguma 54. pantu saistībā ar pārāk augstu honorāru pieprasīšanu par dažiem patentiem “dinamiskās brīvpiekļuves atmiņas” (“DRAM”) čipiem. Ar apstrīdēto lēmumu Komisija uzlika Rambus noteiktas saistības saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 9. pantu un secināja, ka tās rīcībai vairs nav pamata. Prasītāja iesniedza sūdzību, lai uzsāktu tiesvedību pret savu konkurenti — Rambus.
   Savu prasību pamatošanai prasītāja izvirza trīs tiesību pamatus.
   Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija pārkāpa Regulas Nr. 1/2003 9. pantu, izvēloties šajā pantā paredzēto procedūru brīdī, kad tai radās bažas par LESD 102. panta nopietnu pārkāpumu un kad tā vēlējās šajā sakarā piemērot naudas sodu. Turpinājumā tā apgalvo, ka, izvēloties piemērot 9. pantu, netika ievērota procesuālā ekonomija. Pēc prasītājas domām, Komisijas noteiktās saistības bija acīmredzami neatbilstošas, ņemot vērā faktus, kas bija attiecīgā pārkāpuma pamatā, un tāpēc tā apgalvo, ka Komisija pārkāpa Regulas Nr. 1/2003 9. pantu, LESD 102. pantu un labas (objektīvas) pārvaldības principu, ļaujot Rambus uzņemties saistības. Tāpat tā apgalvo, ka, piemērojot nepareizu samērīguma kritēriju, nepiemērojot pašā 9. pantā paredzētos nosacījumus, nepamatoti izsakot noteiktas bažas un izdarot kļūdainus secinājumus par to, vai saistības ir šo bažu pamatā, Komisija kļūdījās, secinot, ka tās rīcībai vairs nav pamata. Turklāt prasītāja uzskata, ka Komisija nenorādīja pamatojumu attiecībā uz saistību atbilstību un pietiekamību un tāpēc pieļāva nopietnu kļūdu vērtējumā.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija ļaunprātīgi izmantoja pilnvaras, kas tai piešķirtas ar Regulas Nr. 1/2003 9. pantu.
   Treškārt, tā apgalvo, ka Komisija pieļāva procesuālu kļūdu, pieņemot apstrīdēto lēmumu bez pilnvaru, kas tai paredzētas Regulā Nr. 1/2003, izmantošanas un neturpinot meklēt atbilstošu risinājumu.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Lieta T-171/08: Prasība, kas celta 2008. gada 7. maijā — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung /Komisija

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/43

         Prasība, kas celta 2008. gada 7. maijā — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung/Komisija
   (Lieta T-171/08)
   (2008/C 171/82)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung e.V., Berlīne (Vācija) (pārstāvis — U. Claus, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīst par spēkā neesošu Komisijas 2007. gada 30. oktobra lēmumu, 2008. gada 7. marta vēstules formā, par noslēdzošā maksājuma EUR 9 215,20 apmērā apstiprināšanu projekta “Traumatizētie bēģļi ES” ietvaros, pamatojoties uz “Grant Agreement JAI/2004/ERF/073” tiktāl, ciktāl prasītājam tika atteikts izmaksāt vairāk nekā EUR 9 215,20;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs un Komisija 2005. gada maijā parakstīja līgumu par projekta Eiropas bēgļu fonda ietvaros veicināšanu. Ar 2007. gada 30. oktobra vēstuli, kas apstiprināta ar 2008. gada 7. marta vēstuli, atbildētāja nosūtīja prasītājam pārskatītu aprēķinu par vēl maksājamo summu, pie kam daļa tā izdevumu tika atzīti par tādiem, kas nav veicināmi. Šajā prasības pieteikumā prasītājs vēršas pret šo Komisijas 2008. gada 7. marta vēstuli.
   Prasības pamatojumā prasītājs norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, jo atbildētāja lēmuma pamatus ir vairākkārt mainījusi. Turklāt esot pārkāpts lietas taisnīgas izskatīšanas princips. Visbeidzot, ir kļūdaini novērtēti fakti, pārkāpjot Grant Agreement un tiesiskās paļāvības aizsardzības noteikumus.