title: Lieta C-297/12: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 19. septembra spriedums ( Amtsgericht Laufen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kriminālprocesi pret Gjoko Filev, Adnan Osmani (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi — Direktīva 2008/115/EK — 11. panta 2. punkts — Atgriešanas lēmums, ko papildina ieceļošanas aizliegums — Ieceļošanas aizlieguma ilgums, kas ierobežots principā ar pieciem gadiem — Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts ieceļošanas aizliegums bez ierobežojuma laikā, ja nav iesniegts pieteikums par ierobežojuma noteikšanu — 2. panta 2. punkta b) apakšpunkts — Trešo valstu valstspiederīgie, kuri ir pakļauti atpakaļnosūtīšanas procedūrai krimināltiesisku sankciju dēļ vai to rezultātā — Direktīvas nepiemērošana)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/31

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 19. septembra spriedums (Amtsgericht Laufen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kriminālprocesi pret Gjoko Filev, Adnan Osmani

   (Lieta C-297/12) (1)

   (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi - Direktīva 2008/115/EK - 11. panta 2. punkts - Atgriešanas lēmums, ko papildina ieceļošanas aizliegums - Ieceļošanas aizlieguma ilgums, kas ierobežots principā ar pieciem gadiem - Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts ieceļošanas aizliegums bez ierobežojuma laikā, ja nav iesniegts pieteikums par ierobežojuma noteikšanu - 2. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Trešo valstu valstspiederīgie, kuri ir pakļauti atpakaļnosūtīšanas procedūrai krimināltiesisku sankciju dēļ vai to rezultātā - Direktīvas nepiemērošana)
   2013/C 344/53
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Laufen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Gjoko Filev, Adnan Osman

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Amtsgericht Laufen — Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV L 348, 98. lpp.), 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta un 11. panta 2. punkta interpretācija — Aizliegums ieceļot valsts teritorijā, kas saistīts ar atgriešanas lēmumu — Šī aizlieguma maksimālais ilgums — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts pastāvīgs aizliegums ieceļot valsts teritorijā ārvalstniekiem, uz kuriem attiecas lēmums par izraidīšanu, un ar kuru par šī aizlieguma pārkāpumu piemēro naudas sodu vai brīvības atņemšanas sodu līdz pat trim gadiem — Novēlota direktīvas transpozīcija — Tās noteikumu tiešā iedarbība — Valsts tiesiskajā regulējumā paredzēta iespēja pieprasīt aizlieguma seku ierobežošanu laikā — Ierobežots ieceļošanas aizliegums tādā gadījumā uz pieciem gadiem, ar nosacījumu, ka nepastāv kriminālsodāmība vai draudi sabiedriskajai kārtībai un drošībai — Trešo valstu valstspiederīgie, uz kuriem vairāk nekā piecus gadus attiecas lēmums par izraidīšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 11. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauta tāda valsts norma kā Likuma par ārvalstnieku uzturēšanos, nodarbinātību un integrāciju federālajā teritorijā (Gesetz über den Aufenthalt, die Erwerbstätigkeit und die Integration von Ausländern im Bundesgebiet) 11. panta 1. punkts, ar kuru ieceļošanas aizlieguma ilguma ierobežojums ir pakārtots pieteikuma, kurā attiecīgais trešās valsts valstspiederīgais lūdz noteikt šādu ierobežojumu, iesniegšanai;

               2)

               Direktīvas 2008/115 11. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, kas ar to netiek pieļauts, ka par aizlieguma, kas ir ticis noteikts pirms vairāk nekā pieciem gadiem vai nu pirms attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā atkārtotas ieceļošanas dalībvalsts teritorijā datuma, vai pirms šo direktīvu transponējošā valsts tiesiskā regulējuma spēkā stāšanās datuma, ieceļot un uzturēties dalībvalsts teritorijā pārkāpumu piemēro krimināltiesisku sankciju, ja vien šis valstspiederīgais nerada nopietnus draudus sabiedriskajai kārtībai, sabiedrības drošībai vai valsts drošībai;

               3)

               Direktīva 2008/115 ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstij netiek pieļauts noteikt, ka vairāk nekā pirms pieciem gadiem pirms laikposma starp datumu, kurā šī direktīva bija jātransponē, un datumu, kurā šī transponēšana ir notikusi, veiktu izraidīšanas vai piespiedu izraidīšanas pasākumu vēlāk var atkal izmantot par pamatu kriminālprocesam, ja šis pasākums bija pamatots ar krimināltiesisku sankciju minētās direktīvas 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē un šī dalībvalsts ir izmantojusi šajā normā paredzēto iespēju.

      (1)  OV C 250, 18.8.2012


title: Lieta T-471/17: Prasība, kas celta 2017. gada 28. jūlijā – Edison/EUIPO (“EDISON”)

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/39

         Prasība, kas celta 2017. gada 28. jūlijā – Edison/EUIPO (“EDISON”)
   (Lieta T-471/17)
   (2017/C 309/52)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Edison SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji – F. Boscariol de Roberto, D. Martucci un I. Gatto, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “EDISON” – reģistrācijas pieteikums Nr. 3 315 991

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 28. aprīļa lēmums lietā R 1355/2016-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Lēmums ir kļūdains, ciktāl tajā no 4. klases ir izslēgta “elektroenerģija”, jo tā neietilpst Nicas klasifikācijas astotajā redakcijā ietvertajā jēdzienā “fuel (including motors spirits)”, “motor fuels” un “illuminants”.


title: Lieta C-267/09: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 5. maija spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Kapitāla brīva aprite — EKL 56. pants un EEZ līguma 40. pants — Ierobežojumi — Tiešie nodokļi — Nodokļu maksātāji nerezidenti — Pienākums nodokļu maksātājiem nerezidentiem iecelt nodokļu pārstāvi)

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/2

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 5. maija spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-267/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Kapitāla brīva aprite - EKL 56. pants un EEZ līguma 40. pants - Ierobežojumi - Tiešie nodokļi - Nodokļu maksātāji nerezidenti - Pienākums nodokļu maksātājiem nerezidentiem iecelt nodokļu pārstāvi)
   2011/C 186/03
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un G. Braga da Cruz)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvis — L. Inez Fernandes)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis — M. Muñoz Pérez)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 18. un 56. panta pārkāpums — Pienākums nodokļu maksātājiem nerezidentiem iecelt nodokļu pārstāvi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieņemot un paturot spēkā Fizisko personu ienākuma nodokļa kodeksa (Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Singulares) 130. pantu, ar ko ir noteikts pienākums nodokļu maksātājiem nerezidentiem iecelt nodokļu pārstāvi Portugālē tad, ja tie gūst ienākumus, par kuriem ir jāiesniedz nodokļu deklarācija, Portugāles Republika nav izpildījusi EKL 56. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Portugāles Republika atlīdzina trīs ceturtdaļas no visiem tiesāšanās izdevumiem. Komisija atlīdzina atlikušo vienu ceturtdaļu;

               4)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 220, 12.09.2009.


title: Lieta F-102/10: Prasība, kas celta 2010. gada 18. oktobrī — Geradon /Padome

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/64

         Prasība, kas celta 2010. gada 18. oktobrī — Geradon/Padome
   (Lieta F-102/10)
   ()
   2011/C 30/125
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Félix Geradon (Sint Pieters Leeuw, Beļģija) (pārstāvji — A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt paziņojumu par prasītāja atalgojuma korekciju par laika posmu no 2009. gada jūlija līdz decembrim un paziņojumus par atalgojumu, kas sagatavoti pēc 2010. gada 1. janvāra ierēdņu un pārējo darbinieku ikgadējās atalgojuma un pensiju korekcijas ietvaros, pamatojoties uz Padomes 2009. gada 23. decembra Regulu (ES, Euratom) Nr. 1296/2009

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2010. gada 5. jūlija lēmumu, ar kuru tiek noraidīta prasītāja sūdzība par paziņojumu par atalgojumu korekciju par laika posmu no 2009. gada jūlija līdz decembrim un par paziņojumiem par atalgojumu, kas sagatavoti pēc 2010. gada 1. janvāra;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams atcelt Padomes lēmumus par paziņojumu par atalgojumu korekciju sagatavošanu par laika posmu no 2009. gada jūlija līdz decembrim un par paziņojumiem par atalgojumu, kas sagatavoti pēc 2010. gada 1. janvāra;

               —

               piespriest Padomei samaksāt prasītājam parādus par neizmaksāto atalgojumu, pieskaitot nokavējuma procentus;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-189/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. janvāra rīkojums – TMG Landelijke Media un Willems/Komisija Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Sarakste Nīderlandes iestāžu un Komisijas starpā par Nīderlandes maksājuma Savienības budžetā ikgadējo pielāgošanu atbilstoši nacionālajam kopienākumam — Daļējs piekļuves atteikums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/44

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. janvāra rīkojums – TMG Landelijke Media un Willems/Komisija
   (Lieta T-189/15) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Sarakste Nīderlandes iestāžu un Komisijas starpā par Nīderlandes maksājuma Savienības budžetā ikgadējo pielāgošanu atbilstoši nacionālajam kopienākumam - Daļējs piekļuves atteikums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 098/58)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: TMG Landelijke Media BV (Amsterdama, Nīderlande) un Menzo Willems (Forburga, Nīderlande) (pārstāvji – R. S. Le Poole un L. Broers, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Clotuche-Duvieusart un F. Ronkes Agerbeek)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2015. gada 17. februāra lēmumu, ar ko M. Willems daļēji liegta piekļuve dokumentiem saistībā ar saraksti Komisijas un Nīderlandes iestāžu starpā par Nīderlandes maksājuma Savienības budžetā ikgadējo pielāgošanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina TMG Landelijke Media BV un Menzo Willems tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 190, 8.6.2015.


title: Lieta T-110/10: Prasība, kas celta 2010. gada 8. martā — Insula /Komisija

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/40

         Prasība, kas celta 2010. gada 8. martā — Insula/Komisija
   (Lieta T-110/10)
   2010/C 134/68
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) (Parīze, Francija) (pārstāvji — J.-D. Simonet un P. Marsal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atzīt, ka Komisijas lūgums atmaksāt EUR 84 120 nav pamatots, un līdz ar to piespriest Komisijai izdot parādzīmi EUR 84 120 apmērā;

               —

               atzīt, ka prasība ir saistīta ar lietu T-366/09, un apvienot tās rakstveida un mutvārdu procesa vajadzībām;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību, kas pamatota ar šķīrējklauzulu, prasītāja lūdz Vispārējo tiesu konstatēt, ka 2010. gada 28. janvāra parādzīme, ar kuru Komisijas pēc OLAF revīzijas ziņojuma lūdza atgūt prasītājai izmaksātos avansa maksājumus, nav saderīga ar noteikumiem, kas iekļauti EL HIERRO (NNE5/2001/950) līgumā, kurš noslēgts specifiskas programmas ietvaros pētniecības un tehnoloģiskās attīstības un demonstrācijas darbībām Enerģijas, Vides un Attīstības jomā.
   Prasītāja izvirza divus pamatus.
   Ar pirmo pamatu tā apstrīd Komisijas pēc 2005. gadā veiktās revīzijas pieteikto prasījumu iekasējamību.
   Ar otro pamatu tā apgalvo, ka Komisija, izdodot jaunu parādzīmi, esot pārkāpusi savas līgumiskās saistības, kuras tai sešus gadus pēc pēdējā maksājuma, kas izmaksāts Insula, un bez paziņojuma no savas puses līgumā paredzētajā termiņā vairs neļaujot prasīt papildu apliecinošus dokumentus.


title: Lieta C-263/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Corte suprema di cassazione (Itālija) 2006. gada 30. marta rīkojumu — Carboni e derivati Srl pret Ministero dell'Economia e delle Finanze , Riunione Adriatica di Sicurtà SpA

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Corte suprema di cassazione (Itālija) 2006. gada 30. marta rīkojumu — Carboni e derivati Srl pret Ministero dell'Economia e delle Finanze, Riunione Adriatica di Sicurtà SpA

   (Lieta C-263/06)
   (2006/C 224/36)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Corte suprema di cassazione
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Carboni e derivati Srl

      Atbildētājas: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Riunione Adriatica di Sicurtà SpA

   Prejudiciālie jautājumi
   “Vai atbilstoši Kopienas muitas tiesību principiem muitas iestāde, piemērojot antidempinga nodevu, ko nosaka Komisijas Lēmums 67/94/EOTK (1), var atsaukties uz cenu, par kādu prece pārdota tajā pārdošanas reizē, kura notikusi pirms pēdējās pārdošanas un uz kuru pamatojoties veikta deklarācija, ja pircējs ir Kopienas subjekts, vai, neskatoties uz to, ja pārdošana ir notikusi, lai veiktu ievešanu Kopienā?”

      (1)  OV L 32, 44. lpp.


title: Lieta C-14/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 15. janvārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – X , otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

text:
               28.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 15. janvārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – X, otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-14/14)
   2014/C 129/12
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: X

      Otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 63. panta piemērošanai ir nepieciešams, ka nerezidenta salīdzinājums ar rezidentu tādā gadījumā kā šis, kurā izmaksātās dividendes ienākumu gūšanas valsts aplika ar dividenžu nodokli, ir attiecināms arī uz ienākuma nodokli, kas maksājams par ienākumiem no dividendēm, no kura rezidentu gadījumā tiek atskaitīts dividenžu nodoklis?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai, novērtējot, vai faktiskais nodokļa slogs nerezidentam ir lielāks nekā rezidenta nodokļa slogs, ir jāsalīdzina no nerezidentiem ieturētais Nīderlandes dividenžu nodoklis ar no rezidenta ieturēto maksājamo Nīderlandes ienākumu nodokli, kas tiek aprēķināts atbilstīgi vienotas likmes ienākumiem, kas dividenžu saņemšanas gadā ietver kopējo daļu turējumu Nīderlandes sabiedrībās, vai [tomēr] Eiropas Savienības tiesības nosaka citu salīdzināšanas kritēriju, kas jāņem vērā? Vai, veicot šo salīdzinājumu, ir jāņem vērā rezidentiem noteiktais beznodokļa kapitāls un, ja tā, kādā apmērā (sal. ar Tiesas 2013. gada 17. oktobra spriedumu lietā C-181/12 Welte, [..])?

               3)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai, novērtējot, vai, iespējams, diskriminējošā nodokļa ieturēšana ienākumu gūšanas vietā, tiek tiesiski neitralizēta, pamatojoties uz ienākumu gūšanas vietas valsts noslēgtu konvenciju par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu, pietiek ar to, ka i) attiecīgā nodokļu dubultās uzlikšanas konvencija paredz nodokļa samazinājumu dzīvesvietas valstī, atskaitot ienākumu iegūšanas vietā ieturēto nodokli, un, lai gan šī iespēja nav beznosacījumu, ii) konkrētajā gadījumā dzīvesvietas valsts piešķirtais nodokļa samazinājums, apliekot ar nodokli tikai neto ienākumus no dividendēm, pilnībā kompensē ienākumu gūšanas vietā ieturētā nodokļa diskriminējošo daļu?


title: Lieta C-477/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 5. septembrī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) — Eintragungsausschuss bei der Bayerischen Architektenkammer/Hans Angerer

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/46

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 5. septembrī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) — Eintragungsausschuss bei der Bayerischen Architektenkammer/Hans Angerer

   (Lieta C-477/13)
   2013/C 344/79
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      “Revision” sūdzības iesniedzēja: Eintragungsausschuss bei der Bayerischen Architektenkammer

      Atbildētājs “Revision” tiesvedībā: Hans Angerer

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

                           a)

                           Vai “īpašie un izņēmuma iemesli” Direktīvas (1) 10. panta izpratnē ir apstākļi, kuri ir definēti turpmāk norādītajās gadījumu grupās (a)-g) punktā), vai arī papildus šiem apstākļiem ir jāpastāv “īpašiem un izņēmuma iemesliem”, kuru dēļ pretendents neatbilst Direktīvas III sadaļas II un III nodaļā paredzētajiem nosacījumiem?

                           b)

                           Kādiem ir jābūt “īpašajiem un izņēmuma iemesliem” pēdējā minētajā gadījumā? Vai tiem ir jābūt personiskiem iemesliem — piemēram, tādiem, kas ir saistīti ar indivīda biogrāfiju, — kuru dēļ ieceļotājs izņēmuma kārtā neatbilst nosacījumiem viņa apmācības automātiskai atzīšanai saskaņā ar Direktīvas III sadaļas III nodaļas noteikumiem?

               2)

                           a)

                           Vai arhitekta jēdziens Direktīvas 10. panta c) punkta izpratnē ir saistīts ar nosacījumu, ka ieceļotājs izcelsmes dalībvalstī papildus tādām tehniskajām darbībām kā būvprojektu izstrāde, būvdarbu uzraudzība un izpilde, ir izvērsis arī mākslinieciski radošu, ar teritorijas plānošanu saistītu, saimniecisku un, eventuāli, ar kultūras pieminekļu aizsardzību saistītu darbību vai arī viņam atbilstoši viņa apmācībai tādu būtu bijis jāizvērš, un, ja jā — cik lielā mērā?

                           b)

                           vai arhitekta jēdziens Direktīvas 10. panta c) punkta izpratnē ir saistīts ar nosacījumu, ka ieceļotājam (apmācības ieguvēja statusā) ir jābūt pabeigušam universitātes līmeņa apmācību, kura ir orientēta galvenokārt uz arhitektūru tādā izpratnē, ka tā papildus tādiem tehniskiem jautājumiem kā būvprojektu izstrāde, būvdarbu uzraudzība un izpilde, aptver arī mākslinieciski radošus, ar teritorijas plānošanu saistītus, saimnieciskus un, eventuāli, ar kultūras pieminekļu aizsardzību saistītus jautājumus, un, ja jā — cik lielā mērā?

                           c)

                                       i)

                                       vai, lai atbildētu uz a) un b) punktā uzdotajiem jautājumiem, ir nozīme tam, kā profesionālais nosaukums “arhitekts” parasti tiek lietots citās dalībvalstīs (Direktīvas 48. panta 1. punkts),

                                       ii)

                                       vai arī pietiek ar to, ka tiek noskaidrots, kā profesionālais nosaukums “arhitekts” parasti tiek lietots izcelsmes dalībvalstī un uzņēmējā dalībvalstī,

                                       iii)

                                       vai arī Eiropas Savienības teritorijā parasti ar apzīmējumu “arhitekts” saistīto darbību spektrs ir izsecināms no Direktīvas 46. panta 1. punkta otrās daļas?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu, OV L 255, 22. lpp.


title: Lieta T-208/10: Prasība, kas celta 2010. gada 6. maijā — Cree /ITSB ( “TRUEWHITE” )

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/53

         Prasība, kas celta 2010. gada 6. maijā — Cree/ITSB (“TRUEWHITE”)
   (Lieta T-208/10)
   2010/C 179/91
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cree, Inc. (Durham, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis –V. Schille, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 17. februāra lēmumu apelācijas lietā R 985/2009-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “TRUEWHITE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. un 11. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 4. panta, 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 7. panta 2. punkta pārkāpums, jo attiecīgajai Kopienas preču zīmei esot atšķirtspēja
   Regulas (EK) Nr. 207/2009 (2) 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta un 7. panta 2. punkta pārkāpums, jo attiecīgā Kopienas preču zīme neesot aprakstoša

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.)

      (2)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.)


title: Lieta C-355/04 P: Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 27. februārī — Segi , Araitz Zubimendi Izaga , Aritza Galarraga /Eiropas Savienības Padome, Spānijas Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Apelācija — Eiropas Savienība — Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP, 2002/340/KĀDP un 2002/462/KĀDP — Pasākumi attiecībā uz personām, grupām un organizācijām, kas iesaistītas terorisma aktos — Eiropas Kopienu Tiesas kompetence)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/4

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 27. februārī — Segi, Araitz Zubimendi Izaga, Aritza Galarraga/Eiropas Savienības Padome, Spānijas Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-355/04 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Savienība - Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP, 2002/340/KĀDP un 2002/462/KĀDP - Pasākumi attiecībā uz personām, grupām un organizācijām, kas iesaistītas terorisma aktos - Eiropas Kopienu Tiesas kompetence)
   (2007/C 95/06)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Segi, Araitz Zubimendi Izaga, Aritza Galarraga (pārstāvji — D. Ružē [D. Rouget], advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki procesā: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — E. Finegane [E. Finnegan] un M. Bauers [M. Bauer], pārstāvji), Spānijas Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   Priekšmets
   Apelācija, kas ierosināta par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 7. jūnija rīkojumu lietā T-338/02 Segi u.c./Padome, ar kuru noraidīta prasītāju prasība atlīdzināt kaitējumu, ko prasītāji, iespējams, cietuši sakarā ar Segi iekļaušanu sarakstā, kas izstrādāts saskaņā ar tiesisko regulējumu cīņai pret terorismu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Segi, Subimendi Isaga un Galaraga atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 251, 9.10.2004.


title: Lieta C-366/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 14. jūnijā iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – Jörg Scharnweber un Henning Kuhlmann/Société Air France SA

text:
               25.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 318/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 14. jūnijā iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – Jörg Scharnweber un Henning Kuhlmann/Société Air France SA

   (Lieta C-366/17)
   (2017/C 318/07)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Jörg Scharnweber un Henning Kuhlmann

      Atbildētāja: Société Air France SA

   Ar 2017. gada 19. jūlija rīkojumu Tiesa ir izslēgusi lietu no Tiesas reģistra.


title: Lieta F-130/06: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 8. jūlija spriedums — Sotgia /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Iecelšana amatā — Pagaidu darbinieki, kas iecelti amatā par ierēdņiem — Kandidāti, kas ir ierakstīti rezerves sarakstā pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā — Iekļaušana pakāpē, piemērojot neizdevīgākus jaunos noteikumus — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 4. punkts un 12. panta 3. punkts)

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/40

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 8. jūlija spriedums — Sotgia/Komisija
   (Lieta F-130/06) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Iecelšana amatā - Pagaidu darbinieki, kas iecelti amatā par ierēdņiem - Kandidāti, kas ir ierakstīti rezerves sarakstā pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā - Iekļaušana pakāpē, piemērojot neizdevīgākus jaunos noteikumus - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 4. punkts un 12. panta 3. punkts)
   2010/C 246/69
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Stefano Sotgia (Dublina, Īrija) (pārstāvji — sākotnēji T. Bontinck un J. Feld, advokāti, vēlāk — T. Bontinck un S. Woog, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Krämer)

      Priekšmets

   Prasība atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, kas stājās spēkā 2006. gada 16. aprīlī un ar kuru prasītājs, A*11 pakāpē iekļauts pagaidu darbinieks un vispārīgo konkursu EPSO/A/18/04 veiksmīgi izturējušais kandidāts, ir iecelts ierēdņa amatā A*6 kategorijas 2. pakāpē, piemērojot Civildienesta noteikumu XIII pielikuma tiesību normas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006., 86. lpp.


title: Lieta F-105/06: Prasība, kas celta 2006. gada 4. septembrī — Lübking u.c. pret Komisiju

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/45

         Prasība, kas celta 2006. gada 4. septembrī — Lübking u.c. pret Komisiju
   (Lieta F-105/06)
   (2006/C 281/82)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Johannes Lübking, Brisele (Beļģija), u.c. (pārstāvji — B. Cortese un C. Cortese, avvocati)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, kas publicēts 2005. gada 23. novembra Administratīvajā paziņojumā Nr. 85-2005, tiktāl, ciktāl tajā ir paredzēts prasītājus paaugstināt A*9 pakāpes 1. līmenī;

               —

               vajadzības gadījumā atcelt iecēlējinstitūcijas 2006. gada 23. maija lēmumu tiktāl, ciktāl ar to ir noraidīta prasītāju iesniegtā sūdzība;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji, kas ir Komisijas ierēdņi, apstrīd iecēlējinstitūcijas lēmumu par viņu paaugstināšanu 2005. gadā A*9 pakāpē, kura ir jauna pakāpe, kas kopš 2004. gada 1. maija iekļauta starp A*8 (iepriekš — A7) un A*10 (iepriekš — A6) pakāpi. Viņi apgalvo, ka iecēlējinstitūcijai viņi bija jāpaaugstina nevis A*9, bet gan A*10 pakāpē tāpat kā tā bija darījusi 2004. gadā attiecībā uz ierēdņiem, kas tāpat kā prasītāji 2004. gada 30. aprīlī bija klasificēti A7 pakāpē un bija paaugstināmi augstākā A6 pakāpē.
   Prasības pamatojumam prasītāji izvirza trīs pamatus, no kuriem pirmais ir balstīts uz vienlīdzīgas attieksmes principa un principa, kas paredz ierēdņu tiesības veidot karjeru, pārkāpumu. Prasītāji apgalvo, ka atbilstoši šiem principiem ierēdņiem, kas 2004. gada 30. aprīlī bija klasificēti A7 pakāpē (kas no 2004. gada 1. maija kļuva par A*8 pakāpi) un bija paaugstināmi augstākā pakāpē, ir jārada vienādi karjeras attīstības apstākļi. Ierēdņi, kas, veicot paaugstināšanu amatā 2004. gadā, tika paaugstināti 2004. gada novembrī, proti, pēc jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā, pēc paaugstināšanas tika iecelti A*10 pakāpē, bet tie, kuri tāpat kā prasītāji tika paaugstināti 2005. gadā, tika iecelti zemākā pakāpē, proti, jauniekļautajā A*9 pakāpē, kaut gan abas iepriekš minēto personu grupas visādā ziņā atradās līdzīgā situācijā.
   Izvirzot šo pamatu, prasītāji izvirza arī iebildumu par Civildienesta noteikumu 45. panta vispārējo īstenošanas noteikumu, kas piemērojami 2005. gadā, vai pat Civildienesta noteikumu 45. panta un XIII pielikuma nepieņemamību EKL 241. panta nozīmē tiktāl, ciktāl šīs normas neparedzēja pārejas pasākumus, kuru mērķis ir nodrošināt, ka tiek ievērots vienlīdzīgas attieksmes princips un princips, kas paredz ierēdņu tiesības veidot karjeru, starp ierēdņiem, kuri 2004. gada 30. aprīlī bija klasificēti A7 pakāpē un kas šajā datumā bija paaugstināmi augstākā A6 pakāpē.
   Izvirzot otro pamatu, prasītāji norāda uz tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu. Viņi uzsver, ka Civildienesta noteikumu 45. panta vispārējo īstenošanas noteikumu, kas ir piemērojami 2004. gadā, 10. panta 5. punkts garantē A7 pakāpē ieceltajiem ierēdņiem, kuri ir paaugstināmi 2004. gada 30. aprīlī (un kuri 2004. gada 1. maijā ir klasificēti jaunajā A*8 pakāpē), tādus pašus karjeras attīstības apstākļus, kādi tie būtu bijuši atbilstoši līdz šim datumam piemērojamajai karjeras sistēmai, ar juridiskas fikcijas palīdzību (paaugstināšana ar atpakaļejošu spēku) paredzot viņu paaugstināšanu no A*8 pakāpes tieši A*10 pakāpē. Prasītāji apgalvo, ka šī pārejas pasākuma pieņemšana viņiem radīja tiesisko paļāvību, ka pasākums ar tādu pašu iedarbību tiks pieņemts arī attiecībā uz turpmākiem gadiem, kuros notiks paaugstināšana.
   Trešais pamats ir saistīts ar pamatojuma nenorādīšanu apstrīdētajā lēmumā. Prasītāji šajā sakarā apgalvo, ka, lai gan lēmumā par paaugstināšanu pēc būtības nav jānorāda īpašs pamatojums par iecēlējinstitūcijas izvēli, administrācijai tomēr ir pienākums pamatot savu izvēli, kad tā sniedz atbildi uz sūdzību par šo lēmumu. Šajā gadījumā iecēlējinstitūcija uz prasītāju izteiktajiem iebildumiem atbildēja tikai ļoti virspusēji un neatbildēja uz galveno sūdzībā iekļauto jautājumu, kas attiecas uz nevienlīdzīgu attieksmi pret A7 pakāpes (jaunās A*8 pakāpes) ierēdņiem, kas paaugstināti 2005. gadā, un tās pašas pakāpes ierēdņiem, kas paaugstināti 2004. gadā.


title: Lieta T-270/17: Prasība, kas celta 2017. gada 8. maijā – Clean Sky 2 Joint Undertaking/Revoind Industriale

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/33

         Prasība, kas celta 2017. gada 8. maijā – Clean Sky 2 Joint Undertaking/Revoind Industriale

   (Lieta T-270/17)
   (2017/C 231/41)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Clean Sky 2 Joint Undertaking (CSJU) (pārstāvji – B. Mastantuono, pārstāvis, un M. Velardo, advokāts)

      Atbildētāja: Revoind Industriale Srl (Oricola, Itālija)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               piespriest atbildētājai izmaksāt CSJU summu EUR 625 793,42 apmērā saistībā ar Dotācijas Nolīgumu ar kopuzņēmuma partneriem Nr. 620108 “LOSITA- ar turbopropelleru aprīkota lielizmēra gaisa kuģa pilnīga zemskaņas izpēte”, tai pieskaitot summu EUR 3 240,41 apmērā kā procentus par nokavēto maksājumu, ar 3,5 % likmi par laikposmu no 2017. gada 7. februāra līdz 2017. gada 1. aprīlim;

               —

               piespriest atbildētajai izmaksāt EUR 60,01 dienā kā procentus, sākot no 2017. gada 2. aprīļa līdz dienai, kurā parāds tiks pilnībā atmaksāts; un

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza šādu pamatu.
   Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja ir pārkāpusi savas līgumiskās saistības, neīstenojot projektu LOSITA un nesniedzot CSJU atbilstošos pārskata ziņojumus un rezultātus saskaņā ar Dotācijas Nolīguma II pielikuma II.2 pantu.
   Turklāt atbildētāja nav izpildījusi I pielikumā identificētos veicamos darbus, šādi neizpildīdama tai Dotācijas Nolīguma II pielikuma II.3 panta a), e) un h) punktos ietvertos pienākumus.
   Līdz ar to prasītāja izbeidza Dotācijas Nolīgumu, pamatojoties uz Dotācijas Nolīguma II pielikuma II.38 pantu un izdeva paziņojumu par parādu attiecībā uz priekšfinansējumu EUR 625 793,42 apmērā, ko koordinators jau bija izmaksājis atbildētajai atbilstoši Dotācijas Nolīguma noteikumiem. Patiesībā priekšfinansējums paliek prasītāja īpašumā līdz galīgajam maksājumam.
   Fakti saistību pamatā attiecībā uz Revoind Industriale S.r.l. kā Dotāciju Nolīguma saņēmēju šajā lietā lielā mērā netiek apstrīdēti un atbildētājas iebildumi ir vispārīgi, nepilnīgi un tajos nav sniegti nekādi attaisnojoši pierādījumi, un līdz ar to tie ir pilnībā nepamatoti.
   Līdz ar to prasītājam ir tiesības uz atlīdzību un atbildētajai kā priekšfinansējumu izmaksātās summas atmaksu, tai pieskaitot nokavējuma procentus.


title: Lieta C-115/12 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums — Francijas Republika/Eiropas Komisija (Apelācija — Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) — Kopienas strukturālais atbalsts Martinikas reģionā — Finanšu atbalsta samazināšana — Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi — Darījumu atbilstība Savienības noteikumiem — Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru koordinēšana — Direktīva 93/37/EEK — 2. pants — “Tiešās subsīdijas” jēdziens — “Sportam, izklaidei un atpūtai domātu iekārtu” jēdziens)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/24

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums — Francijas Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta C-115/12 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) - Kopienas strukturālais atbalsts Martinikas reģionā - Finanšu atbalsta samazināšana - Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi - Darījumu atbilstība Savienības noteikumiem - Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru koordinēšana - Direktīva 93/37/EEK - 2. pants - “Tiešās subsīdijas” jēdziens - “Sportam, izklaidei un atpūtai domātu iekārtu” jēdziens)
   2013/C 344/39
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Francijas Republika (pārstāvji — E. Belliard un N. Rouam)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Dintilhac un A. Steiblytė)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 16. decembra spriedumu lietā T-488/10 Francija/Komisija, ar kuru Vispārēja tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2010. gada 28. jūlija Lēmumu C(2010) 5229, ar kuru daļēji tiek atcelta Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) dalība saskaņā ar mērķa Nr. 1 vienoto programmdokumentu saistībā ar Kopienas strukturālo atbalstu Francijas Martinikas reģionā — Būvdarbu publiskā iepirkuma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru koordinēšana — “Tiešās subsīdijas” jēdziens — “Sportam, izklaidei un atpūtai domātu iekārtu” jēdziens — Kļūdas tiesību piemērošanā — Pamatojuma neesamība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 138, 12.5.2012


title: Lieta T-50/16: Prasība, kas celta 2016. gada 3. februārī – Ungārija/Komisija

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/29

         Prasība, kas celta 2016. gada 3. februārī – Ungārija/Komisija
   (Lieta T-50/16)
   (2016/C 145/36)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ungārija (pārstāvji – M. Fehér un G. Koós)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2015. gada 24. novembra lēmumu par pilsoņu iniciatīvas “Wake up Europe! Agir pour préserver le projet démocratique européen” reģistrāciju;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, reģistrēdama aplūkoto pilsoņu iniciatīvu, Komisija ir pārkāpusi LES 11. panta 4. punktu un Regulas Nr. 211/2011 (1) 2. panta 1. punktu un 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu. Prasītāja uzskata, ka procedūras uzsākšana saskaņā ar LES 7. pantu, kas ir līdzīga procedūrai par bezdarbības konstatēšanu, nevar tikt uzskatīta par Savienības tiesību aktu, kas ir vajadzīgs līgumu īstenošanai. Turklāt prasītājas skatījumā pilsoņu iniciatīvas mērķim ir jābūt vērstam uz Komisijas priekšlikumu par Savienības tiesību aktu jaunas rakstītas Savienības tiesību normas formā.

               2.

               Izvirzīdama otro pamatu, prasītāja norāda, ka, pieņemot lēmumu, Komisija nav ievērojusi Pamattiesību hartas 41. pantā iedibinātās labas pārvaldības tiesības, tiesiskās noteiktības principu un vienlīdzīgas attieksmes principu, kā arī pienākumu norādīt pamatojumu. Šī pamata ietvaros prasītāja būtībā uzsver, ka, tā kā Komisija, pieņemot aplūkoto lēmumu, ir radikāli atkāpusies no savas līdzšinējās prakses pilsoņu iniciatīvas reģistrēšanā, iepriekšējās un gaidāmās iniciatīvas šīs nesaskaņotības un pretrunas dēļ netiks vērtētas vienādi.

               3.

               Trešā pamata ietvaros prasītāja norāda, ka, pieņemdama lēmumu, Komisija ir pārkāpusi LES 4. panta 3. punktā nostiprināto lojālas sadarbības principu. No vienas puses, Komisija līdz šim ir paudusi nostāju par to, ka nav izpildīti priekšnosacījumi procedūras pret Ungāriju uzsākšanai saskaņā ar 7. pantu, lai gan lēmums par pilsoņu iniciatīvas reģistrāciju ir vēsts, ka Komisija nav izslēgusi aplūkotās iniciatīvas pamatotību. No otras puses, Komisijai saskaņā ar šo principu vajadzēja informēt Ungāriju par to, ka iniciatīvas esamība to skar tieši, un vajadzēja tai piedāvāt iespēju šai sakarā paust savus argumentus.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regula (ES) Nr. 211/2011 par pilsoņu iniciatīvu (OV L 65, 11.3.2011, 1. lpp.)


title: Lieta T-720/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 16. septembra rīkojums – Komisija/CINAR

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/56

         Vispārējās tiesas 2016. gada 16. septembra rīkojums – Komisija/CINAR

   (Lieta T-720/15) (1)

   (2017/C 006/70)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 59, 15.2.2016.


title: Lieta C-591/13: Prasība, kas celta 2013. gada 20. novembrī — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/11

         Prasība, kas celta 2013. gada 20. novembrī — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-591/13)
   2014/C 24/20
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — W. Mölls, W. Roels)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pieņemot un saglabājot noteikumus, saskaņā ar kuriem nodoklis par slēptajām rezervēm, kas radušās, pret atlīdzību atsavinot noteiktus pamatlīdzekļus, tiek prolongēts, to “pārceļot” uz no jauna iegādātiem vai saražotiem pamatlīdzekļiem līdz to pārdošanai, ja pēdējie minētie pamatlīdzekļi ietilpst valsts nodokļu maksātāja pastāvīga uzņēmuma pamatlīdzekļos, bet šāda pārcelšana nav iespējama, ja šie paši līdzekļi ietilpst tāda nodokļu maksātāja pastāvīgā uzņēmuma pamatlīdzekļos, kas atrodas citā dalībvalstī vai citā Eiropas Ekonomikas zonas valstī, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi LESD 49. pantā un EEZ līguma 31. pantā (1) paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Saskaņā ar Vācijas tiesību normām, atsavinot noteiktus uzņēmuma pamatlīdzekļus, gūtie ienākumi netiek uzreiz aplikti ar nodokli, ja nodokļu maksātājs noteiktā laikposmā noteiktus uzņēmuma pamatlīdzekļus iegādājas vai saražo no jauna. Šādā gadījumā minētās peļņas no agrāko pamatlīdzekļu atsavināšanas aplikšana ar nodokli tiek prolongēta, “pārceļot” to uz attiecīgajām slēptajām rezervēm līdz brīdim, kad tiks atsavinātas no jauna iepirktās vai saražotās preces. Šo atlikšanu tomēr var piemērot tikai tad, ja no jauna iegādātas vai saražotas preces ir valstī reģistrēta uzņēmuma pamatlīdzekļi, un nevis tad, ja attiecīgais uzņēmums atrodas citā dalībvalstī vai citā Eiropas Ekonomikas zonas valstī. Komisija uzskata, ka ar šo tiesisko regulējumu tiek pārkāpta brīvība veikt uzņēmējdarbību.

      (1)  1992. gada 2. maija Līgums par Eiropas Ekonomikas zonu, OV 1994, L 1, 3. lpp.


title: Lieta C-305/06: Tiesas (piektā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Kombinētie kravu pārvadājumi starp dalībvalstīm — Direktīva 92/106/EEK — Autopārvadājumi, kuri norit beigu posmā, kas ir neatņemama daļa no kombinētiem kravu pārvadājumiem — Tuvākā piemērotā dzelzceļa stacija)

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/5

         Tiesas (piektā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-305/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Kombinētie kravu pārvadājumi starp dalībvalstīm - Direktīva 92/106/EEK - Autopārvadājumi, kuri norit beigu posmā, kas ir neatņemama daļa no kombinētiem kravu pārvadājumiem - Tuvākā piemērotā dzelzceļa stacija)
   (2008/C 285/06)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Zavvos un K. Simonsson)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvis — S. Chala)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1992. gada 7. decembra Direktīvas 92/106/EEK par vienotu noteikumu ieviešanu attiecībā uz dažu veidu kombinētiem kravu pārvadājumiem starp dalībvalstīm (OV L 368, 38. lpp.) 2. un 4. panta pārkāpums — Autopārvadājumi, kuri norit beigu posmā, kas ir neatņemama daļa no kombinētiem kravu pārvadājumiem
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 224, 16.9.2006.


title: Lieta C-105/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 5. martā iesniedza Tribunale di Cuneo (Itālija) – krimināllieta pret Ivo Taricco  u.c.

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 5. martā iesniedza Tribunale di Cuneo (Itālija) – krimināllieta pret Ivo Taricco u.c.
   (Lieta C-105/14)
   2014/C 194/12
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Cuneo

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Ivo Taricco,

      Ezio Filippi,

      Isabella Leonetti,

      Nicola Spagnolo,

      Davide Salvoni,

      Flavio Spaccavento,

      Goranco Anakiev

      Prejudiciālie jautājumi

               a)

               Vai, grozot ar 2005. gada Likumu Nr. 251 Itālijas Kriminālkodeksa 160. panta pēdējo daļu – tajā daļā, kurā ir paredzēts pēc pārtraukuma pagarināt noilguma termiņu ne vairāk kā par ceturtdaļu, tādējādi ļaujot iestāties noziedzīga nodarījuma noilgumam, lai gan ir laicīgi sākta kriminālvajāšana, ar no tā izrietošu nesodāmību – ir pārkāpta LESD 101. pantā ietvertā norma par konkurences aizsardzību?

               b)

               Vai, grozot ar 2005. gada Likumu Nr. 251 Itālijas Kriminālkodeksa 160. panta pēdējo daļu – tajā daļā, kurā ir paredzēts pēc pārtraukuma pagarināt noilguma termiņu ne vairāk kā par ceturtdaļu, tādējādi nepiemērojot kriminālsodu par noziedzīgiem nodarījumiem, ko izdarījuši uzņēmēji bez sirdsapziņas pārmetumiem, Itālijas valsts ir ieviesusi atbalsta veidu, kas aizliegts ar LESD 107. pantu?

               c)

               Vai, grozot ar 2005. gada Likumu Nr. 251 Itālijas Kriminālkodeksa 160. panta pēdējo daļu – tajā daļā, kurā ir paredzēts pēc pārtraukuma pagarināt noilguma termiņu ne vairāk kā par ceturtdaļu, tādējādi pieļaujot nesodāmību tiem, kuri savās interesēs izmanto Kopienas direktīvu, Itālijas valsts ir nepienācīgi pievienojusi izņēmumu papildus tiem, kas obligāti paredzēti Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (1) 158. pantā?

               d)

               Vai, grozot ar 2005. gada Likumu Nr. 251 Itālijas Kriminālkodeksa 160. panta pēdējo daļu – tajā daļā, kurā ir paredzēts pēc pārtraukuma pagarināt noilguma termiņu ne vairāk kā par ceturtdaļu, tādējādi atsakoties sodīt rīcību, kas atņem valstij citstarp pienākumu pret Eiropas Savienību izpildei vajadzīgos resursus – ir pārkāpts LESD 119. pantā noteiktais veselīgu finanšu princips?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-165/11: Prasība, kas celta 2011. gada 11. martā — Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam/ITSB — Investimust ( “COLLEGE” )

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/25

         Prasība, kas celta 2011. gada 11. martā — Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam/ITSB — Investimust (“COLLEGE”)
   (Lieta T-165/11)
   2011/C 152/46
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvis — R. M. R. van Leeuwen, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Investimust, S.A. (Ženēva, Šveice)

      Prasītāja prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 12. janvāra lēmumu lietā R 508/2010-4; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “COLLEGE” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 39. un 43. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 2645489

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītājs

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: lietas dalībniece, kas lūdz atzīt spēkā neesamību, pamato šo pieteikumu ar absolūtu spēkā neesamības pamatu atbilstoši Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunktam, kopsakarā ar tās 7. pantu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācija sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta, kopsakarā ar tās 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu un kopsakarā ar tās 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums, kā arī tas, ka Apelāciju padome esot rīkojusies nepareizi, neņemdama vērā apelācijā iesniegtos pierādījumus.


title: Lieta T-22/08: Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. jūnija rīkojums — Quest Diagnostics /ITSB- ALK-Abelló ( DIAQUEST )

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/36

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. jūnija rīkojums — Quest Diagnostics/ITSB-ALK-Abelló (“DIAQUEST”)
   (Lieta T-22/08) (1)

   (2008/C 197/70)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 92, 12.4.2008.


title: Lieta T-539/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 25. marta spriedums – Deutsche Bank /ITSB ( “Leistung aus Leidenschaft” ) Kopienas preču zīme  — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Leistung aus Leidenschaft” reģistrācijas pieteikums  — Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis  — Absolūti atteikuma pamati  — Atšķirtspējas neesamība  — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts  — Vienlīdzīga attieksme  — Pienākums norādīt pamatojumu  — Pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti Vispārējā tiesā

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/32

         Vispārējās tiesas 2014. gada 25. marta spriedums – Deutsche Bank/ITSB (“Leistung aus Leidenschaft”)
   (Lieta T-539/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Leistung aus Leidenschaft” reģistrācijas pieteikums - Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis - Absolūti atteikuma pamati - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Vienlīdzīga attieksme - Pienākums norādīt pamatojumu - Pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti Vispārējā tiesā)
   2014/C 142/40
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Bank AG (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji – R. Lange, T. Götting un G. Hild, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – G. Schneider)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 3. augusta lēmumu lietā R 188/2011-4 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “Leistung aus Leidenschaft” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Deutsche Bank AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 13, 14.1.2012.


title: Lieta F-108/10: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 25. jūlija rīkojums — Filice u.c./Eiropas Savienības Tiesa (Civildienests — Ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojuma un pensiju ikgadēja korekcija — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/30

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 25. jūlija rīkojums — Filice u.c./Eiropas Savienības Tiesa
   (Lieta F-108/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojuma un pensiju ikgadēja korekcija - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 138/67
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Filice un citi (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji — B. Cortese, C. Cortese un F. Spitaleri, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa (pārstāvis — A.V. Placco)

      Priekšmets

   Prasība atcelt atbildētājas lēmumus, kas prasītājiem paziņoti ar viņiem izsniegtajiem paziņojumiem par atalgojumu un ar kuriem viņu ikmēneša atalgojuma koriģēšana no 2009. gada jūlija ierobežota ar 1,85 % lielu palielinājumu ikgadējās ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojuma un pensiju koriģēšanas ietvaros, pamatojoties uz Padomes 2009. gada 23. decembra Regulu (ES, Euratom) Nr. 1296/2009

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību par prasību lietā F-108/10 Filice u.c./Eiropas Savienības Tiesa;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 30, 29.01.2011, 65. lpp.


title: Lieta C-590/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 14. septembra spriedumu lietā T-420/13 Brouillard/Tiesa 2015. gada 13. novembrī iesniedza Alain Laurent Brouillard

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 14. septembra spriedumu lietā T-420/13 Brouillard/Tiesa 2015. gada 13. novembrī iesniedza Alain Laurent Brouillard

   (Lieta C-590/15 P)
   (2016/C 048/19)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Alain Laurent Brouillard (pārstāvis – P. Vande Casteele, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Tiesa

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atzīt apelācijas sūdzību par pamatotu un atcelt 2015. gada 14. septembra spriedumu lietā T-420/13;

               —

               atcelt 2013. gada 5. jūnija vēstules, ar kurām Eiropas Savienības Tiesa aicināja IDEST Communication SA, pirmkārt, iesniegt piedāvājumus saistībā ar sarunu procedūru publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanai ar mērķi noslēgt ietvarlīgumus juridisko tekstu tulkošanai no vairākām Eiropas Savienības oficiālajām valodām uz franču valodu (OV 2013/S 47–075037), un, otrkārt, apstiprināt, ka ar apelācijas sūdzības iesniedzēju netiks noslēgts līgums par attiecīgā publiskā iepirkuma pakalpojumu sniegšanu.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Attiecībā uz tulkošanas pakalpojumu sniegšanu Eiropas Savienības Tiesa uzskatīja, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs nevarēja tikt pieņemts kā sabiedrības, kas aicināta iesniegt piedāvājumu, apakšuzņēmējs, pamatojoties uz to, ka “[..] diploms, ko [viņš bija ieguvis] Puatjē universitātē [Université de Poitiers] (profesionālais maģistra grāds tiesību zinātnē, ekonomikā, vadības zinībās, privāttiesību novirzienā, specialitātē jurists lingvists), lai gan tas ir maģistratūras diploms, tas tomēr nav izsniegts par pilnīgu juridisko izglītību” un ka “šis vērtējums atbilst franču valodas tulkošanas nodaļu pastāvīgajai praksei, saskaņā ar kuru tiek uzskatīts, ka Puatjē universitātes maģistratūras programmā piedāvātā jurista lingvista apmācība nav juridiskā izglītība, kas atbilstu paziņojuma par līgumu III.2.1. punktā izvirzītajām prasībām”, kurā precizēts, ka “diploma iegūšanas veidam, atzīstot iegūto pieredzi, nav ietekmes uz [..] vērtējumu.”

               2.

               Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo vienlīdzīgas attieksmes, brīvības veikt uzņēmējdarbību, darba ņēmēju pārvietošanās brīvības, pakalpojumu sniegšanas brīvības un samērīguma vispārējo tiesību principu, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 14., 15., 16., 20., 21., 51. un 52. panta, Līguma par Eiropas Savienības darbību 45., 49., 51., 56. un 57. panta un tiesību uz izglītību un apmācību pārkāpumu, kā arī kļūdu tiesību piemērošanā un pilnvaru pārsniegšanu.

               3.

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinot iepriekš minēto tiesību un brīvību “pārkāpuma” neesamību. Kļūda tiesību piemērošanā esot vēl jo vairāk konstatējama, jo apelācijas sūdzības iesniedzējam ir izsniegti diplomi, kuri pēc sava rakstura un pat būtības ir paredzēti juridisko tekstu tulkošanas pakalpojumu sniegšanai. Tiesa arī esot vismaz “pārkāpusi” apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības gūt labumu no iegūtās izglītības kā diplomētam juristam un tulkotājam.

               4.

               Vispārējā tiesa arī esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un esot pārkāpusi Savienības tiesības, uzskatot, ka līgumslēdzējai iestādei nebija salīdzināšanas pienākuma, pamatojoties uz to, ka Direktīva 2005/36 (1) nebija piemērojama un ka līdz ar to “apelācijas sūdzības iesniedzējs nevarēja balstīties uz judikatūru attiecībā uz diplomu atzīšanu, lai šajā lietā apgalvotu, ka Tiesai esot bijis jāņem vērā pārējā viņa iegūtā kvalifikācija un pieredze”.

               5.

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi vēl vienu kļūdu, uzskatot, ka līgumslēdzēja iestāde varēja pamatoti neņemt vērā Francijā izsniegto “tiesību zinātņu maģistra” (Bac + 5) diplomu, vienlaikus ņemot vērā dažādus Beļģijā un Francijā pastāvošos diplomus pirms un pēc 2004. gada reformas, ar kuru harmonizēti augstākās izglītības diplomi Eiropā”.

               6.

               Iepriekš minētie Savienības pamatbrīvību un vispārējo tiesību principu, piemērojot atsevišķi vai kopā ar samērīguma principu, pārkāpums arī izrietot no tā, ka tika izlemts izslēgt apelācijas sūdzības iesniedzēju, neņemot vērā visus viņa diplomus, sertifikātus un citus apliecinošus dokumentus, viņa attiecīgo pieredzi un nesalīdzinot ar tiem apliecināto akadēmisko un profesionālo kvalifikāciju ar to, kas prasīta iepirkuma procedūras specifikācijās.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīva 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (OV L 255, 22. lpp.).


title: Lieta T-322/03: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko 2003. gada 19. septembrī iesniedza Telefon und Buch Verlagsgesellschaft m.b.H.

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/37

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko 2003. gada 19. septembrī iesniedza Telefon und Buch Verlagsgesellschaft m.b.H.
   (Lieta T-322/03)
   (2005/C 6/73)
   tiesvedības valoda –vācu
   Tiesvedības valoda: nosakāma atbilstoši Reglamenta 131. panta 2. punktam – Valoda, kādā sastādīts prasības pieteikums: vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2003. gada 19. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Telefon und Buch Verlagsgesellschaft m.b.H., ar sēdekli Zalcburgā (Austrija), ko pārstāv H.G.Zeiner, advokāts.
   Otra puse izskatīšanā Apelāciju padomē bija HEROLD Business Data GmbH&Co.KG (iepriekš - Harold Business Data AG), Mödling (Austrija).
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2003. gada 19. jūnija lēmumu apvienotajās lietās R 580/2001 un R 592/2001 tādējādi, lai pieteikums par Kopienas preču zīmes WEISSE SEITEN, pieteikums Nr. 371.096, paziņošanu par spēkā neesošu tiktu pilnībā noraidīts; in eventu

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2003. gada 19. jūnija lēmumu attiecībā uz saistītajām lietām R 580/2001 un R 592/2001 un uzlikt par pienākumu Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi), veicot attiecīgas procedūras, pieņemt jaunu lēmumu un pilnībā noraidīt pieteikumu par Kopienas preču zīmes WEISSE SEITEN, pieteikums Nr. 371.096, paziņošanu par spēkā neesošu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības paziņošanu:

               Vārdiskā preču zīme WEISSE SEITEN 9., 16., 41. un 42. klases precēm un pakalpojumiem un Kopienas preču zīme Nr. 371.096

               Kopienas preču zīmes īpašnieks

               Prasītāja

               Puse, kas lūdz paziņot, ka Kopienas preču zīme nav spēkā:

               HEROLD Business Data GmbH & Co. KG

               Anulēšanas nodaļas lēmums:

               Daļēji atzīt par spēkā neesošu Kopienas preču zīmi attiecībā uz vārdu un telefonu numuru sarakstiem drukātā vai elektroniski saglabātā veidā (9. un 16. klase), kā arī attiecībā uz šādu vārdu un telefonu numuru sarakstu izdošanu (41. klase)

               Apelāciju padomes lēmums:

               Sūdzību noraidīt

               Izvirzītie pamati:

                           —

                           reģistrētajai preču zīmei ir atšķirīgas īpašības saskaņā ar Regulas EK Nr. 40/94 7. panta 1. punktu b);

                           —

                           pieteiktā preču zīme saskaņā ar 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu neapraksta preču un pakalpojumus sarakstā minētas preces un pakalpojumus;

                           —

                           reģistrētā preču zīme saskaņā ar 7. panta 1. punkta d) apakšpunktu nav apzīmējums vai norāde, kura ir kļuvusi parasta sarunvalodā.


title: Lieta C-31/14 P: Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 11. decembra spriedums – Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)/ Kessel medintim GmbH , iepriekš Kessel Marketing  &  Vertriebs GmbH , Janssen-Cilag GmbH Apelācija — Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Vārdiskas preču zīmes “Premeno” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “Pramino” īpašnieka iebildumi — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādīto preču loka ierobežojums — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 43. panta 1. punkts

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/16

         Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 11. decembra spriedums – Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)/Kessel medintim GmbH, iepriekš Kessel Marketing & Vertriebs GmbH, Janssen-Cilag GmbH

   (Lieta C-31/14 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Vārdiskas preču zīmes “Premeno” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “Pramino” īpašnieka iebildumi - Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādīto preču loka ierobežojums - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 43. panta 1. punkts)
   (2015/C 046/21)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis – D. Walicka)

      Pārējie lietas dalībnieki: Kessel medintim GmbH, iepriekš Kessel Marketing & Vertriebs GmbH (pārstāvis – A. Jacob, advokāts), Janssen–Cilag GmbH (pārstāvis – M. Wenz, advokāte)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Janssen-Cilag GmbH sedz pati savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 102, 7.4.2014.


title: Lieta C-499/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 7. novembrī iesniedza Tribunale di Tivoli (Itālija) — Elisabetta Gentile/Ufficio Finanziario della Direzione Ufficio Territoriale di Tivoli u.c.

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 7. novembrī iesniedza Tribunale di Tivoli (Itālija) — Elisabetta Gentile/Ufficio Finanziario della Direzione Ufficio Territoriale di Tivoli u.c.
   (Lieta C-499/12)
   2013/C 26/51
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Tivoli

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Elisabetta Gentile

      Atbildētāji: Ufficio Finanziario della Direzione Ufficio Territoriale di Tivoli u.c.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai 2002. gada 30. maija Prezidenta dekrēta Nr. 115 par valsts juridiskās palīdzības atlīdzināšanu Itālijas tiesībās 130. pants — ciktāl tajā ir noteikts, ka naudas summas, kuras ir maksājamas aizstāvības pārstāvim, tiesu sistēmai piederošai personai un tiesas ieceltam ekspertam, ir samazināmas uz pusi, — ir saderīgs ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta trešo daļu, kurā paredzēts, ka juridiskā palīdzība tiek sniegta tiem, kam nav pietiekamu līdzekļu, ciktāl šī palīdzība ir nepieciešama, lai nodrošinātu efektīvu tiesiskuma īstenošanu?


title: Lieta T-210/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 14. septembra rīkojums — Condé /Padome

text:
               12.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/28

         Vispārējās tiesas 2011. gada 14. septembra rīkojums — Condé/Padome
   (Lieta T-210/10) (1)

   2011/C 331/54
   Tiesvedības valoda — franču
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 234, 28.08.2010.


title: Lieta C-182/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar High Court of Justice in Northern Ireland, Queen's Bench Division (Apvienotā Karaliste) 2009. gada 19. maija rīkojumu — Seaport (NI) Limited/Department of the Environment for Northern Ireland

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar High Court of Justice in Northern Ireland, Queen's Bench Division (Apvienotā Karaliste) 2009. gada 19. maija rīkojumu — Seaport (NI) Limited/Department of the Environment for Northern Ireland
   (Lieta C-182/09)
   2009/C 193/05
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice in Northern Ireland, Queen's Bench Division

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Seaport (NI) Limited

      Atbildētājs: Department of the Environment for Northern Ireland

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Kāds ir pilnvaru apjoms, kas dalībvalstij ir piešķirts ar Direktīvas 2001/42/EK (1) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (turpmāk tekstā — “IVN direktīva”) 13. panta 3. punktu noteikt, ka plāna vai programmas, kura pirmā sagatavojošā darbība ir veikta pirms 2004. gada 21. jūlija, ietekmes uz vidi novērtējums nav realizējams, un kādus aspektus valsts iestādes var ņemt vērā atkarībā no gadījuma, pieņemot šādu lēmumu?

               2)

               Vai dalībvalsts iestāde, kura 2004. gadā pieņēma lēmumu, ka plānam bija jāatbilst IVN direktīvas prasībām, [un kura saglabāja šo nostāju pēc tam un [arī] valsts tiesā], varēja pārskatīt šo lēmumu un 2007. gada novembrī nolemt, ka minētajam plānam nebija jāatbilst IVN direktīvas prasībām?

               3)

               Vai 2. jautājumā lēmuma pieņemšanas process ir retrospektīva lēmuma pieņemšana par nerealizējamību, un ja tā, vai IVN direktīvas 13. panta 3. punkts atļauj šādu lēmuma pieņemšanu, un, ja tā, pie kādiem nosacījumiem?

               4)

               Vai faktori, ko valsts iestāde ņēma vērā šajā lietā, 2007. gada 6. novembrī nosakot, ka Draft North Area Plan ietekmes uz vidi novērtējums nebija īstenojams, bija faktori, ko tā varēja ņemt vērā, pieņemot šādu lēmumu saskaņā ar IVN direktīvas 13. panta 3. punktu?

      (1)  OV L 197, 30. lpp.


title: Lieta C-59/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums  2006. gada 23. februārī  ( Bundesgerichtshof  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Siemens AG  pret  Gesellschaft für Visualisierung und Prozeßautomatisierung mbH (VIPA)  (Tiesību aktu tuvināšana — Direktīva 84/450/EEK un Direktīva 97/55/EK — Salīdzinošā reklāma — Negodīga to priekšrocību izmantošana, ko sniedz konkurenta atšķirības zīmes reputācija)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/24

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 23. februārī (Bundesgerichtshof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Siemens AG pret Gesellschaft für Visualisierung und Prozeßautomatisierung mbH (VIPA)

   (Lieta C-59/05) (1)

   (Tiesību aktu tuvināšana - Direktīva 84/450/EEK un Direktīva 97/55/EK - Salīdzinošā reklāma - Negodīga to priekšrocību izmantošana, ko sniedz konkurenta atšķirības zīmes reputācija)
   (2006/C 131/43)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesgerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Siemens AG

      Atbildētājs: Gesellschaft für Visualisierung und Prozeßautomatisierung mbH (VIPA)

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof — Padomes 1984. gada 10. septembra Direktīvas 84/450/EEK par maldinošu un salīdzinošu reklāmu (OV L 250, 17. lpp.), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 6. oktobra Direktīvu 97/55/EK (OV L 290, 18. lpp.), 3.a panta 1. punkta g) apakšpunkta interpretācija — Salīdzinošā reklāma — Preces, kas tiek pārdotas ar atsauci, kurā ir lielākoties pārņemti konkurenta preču pasūtījuma numuri
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes 1984. gada 10. septembra Direktīvas 84/450/EEK par maldinošu un salīdzinošu reklāmu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 6. oktobra Direktīvu 97/55/EK, 3.a panta 1. punkta g) apakšpunkts ir interpretējams tā, ka tādos apstākļos, kādi pastāv pamata prāvā, izmantojot savos katalogos ražotāja atšķirības zīmes galveno elementu, kas ir pazīstams speciālistu vidū, konkurējošais piegādātājs nav negodīgi izmantojis priekšrocības, ko sniedz atšķirības zīmes reputācija.

      (1)  OV C 82, 02.04.2005.


title: Lieta C-73/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 13. februārī iesniedza Giudice di Pace di Revere (Itālija) — kriminālprocess pret Ahmed Ettaghi

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 13. februārī iesniedza Giudice di Pace di Revere (Itālija) — kriminālprocess pret Ahmed Ettaghi

   (Lieta C-73/12)
   2012/C 118/26
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Giudice di Pace di Revere

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Ahmed Ettaghi

      Prejudiciālie jautājumi

               —

               vai, ņemot vērā lojālas sadarbības principu un direktīvu lietderīgās iedarbības principu, Direktīvas 2008/115/EK (1) 2., 4., 6., 7. un 8. pants liedz iespēju sodīt trešās valsts valstspiederīgo, kurš kādā dalībvalstī uzturas nelikumīgi, ar naudas sodu, ko aizstāj ar krimināltiesisku sankciju — mājas arestu — tāpēc vien, ka viņš ir ieceļojis un uzturas dalībvalstī nelikumīgi, vēl pirms administratīvās iestādes izdotā izbraukšanas rīkojuma neievērošanas?

               —

               vai, ņemot vērā lojālas sadarbības principu un direktīvu lietderīgās iedarbības principu, Direktīvas 2008/115/EK 2., 15. un 16. pants liedz iespēju dalībvalstij pēc direktīvas pieņemšanas pieņemt tiesību normu, kurā paredzēts, ka trešās valsts valstspiederīgo, kurš kādā dalībvalstī uzturas nelikumīgi, soda ar naudas sodu, ko aizstāj ar tūlītēju izraidīšanu, kas izpildāma kā krimināltiesiska sankcija, neievērojot direktīvā paredzēto procedūru un ārzemnieka tiesības?

               —

               vai LES 4. panta 3. punktā minētais lojālas sadarbības princips aizliedz valsts tiesību normu, kas pieņemta līdz kādas direktīvas ieviešanas termiņa beigām, lai izvairītos no direktīvas darbības jomas vai katrā ziņā ierobežotu to, un kādi pasākumi tiesai jāveic, ja tiek konstatēti tādi apstākļi?

      (1)  OV L 348, 98. lpp.


title: Lieta T-105/16: Prasība, kas celta 2016. gada 17. martā – Philip Morris Brands/EUIPO – Explosal (“Superior Quality Cigarettes FILTER CIGARETTES Raquel”)

text:
               17.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/17

         Prasība, kas celta 2016. gada 17. martā – Philip Morris Brands/EUIPO – Explosal (“Superior Quality Cigarettes FILTER CIGARETTES Raquel”)
   (Lieta T-105/16)
   (2016/C 175/20)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Philip Morris Brands Sàrl (Neuchâtel, Šveice) (pārstāvis – L. Alonso Domingo, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Explosal Ltd (Larnaca, Kipra)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: ES grafiska melnbalta preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Superior Quality Cigarettes FILTER CIGARETTES Raquel” – ES preču zīme Nr. 10 008 084

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 4. janvāra lēmums lietā R 2775/2014–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un vai nu noraidīt ES preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 10 008 084 attiecībā uz visām precēm, vai nu, pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Apelācijas padomei, lai padziļināti izskatītu Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 8. panta 5. punktā iekļautos reģistrācijas atteikuma pamatus, ņemot vērā iesniegtos pierādījumus par agrākas preču zīmes reputāciju un paaugstināto atšķirtspēju;

               —

               piespriest EUIPO un otrai procesa dalībniecei segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanas izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkta pārkāums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 76. panta 1. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-285/09: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 7. decembra spriedums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret R (Sestā PVN direktīva — 28.c panta A daļas a) punkts — Krāpšana PVN jomā — Atteikums piešķirt atbrīvojumu no PVN par preču piegādi Kopienas iekšienē — Pārdevēja aktīva līdzdalība krāpšanā — Dalībvalstu kompetence cīņas ar krāpšanu, izvairīšanās no nodokļu maksāšanas un iespējamas ļaunprātīgas izmantošanas ietvaros)

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/10

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 7. decembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret R

   (Lieta C-285/09) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 28.c panta A daļas a) punkts - Krāpšana PVN jomā - Atteikums piešķirt atbrīvojumu no PVN par preču piegādi Kopienas iekšienē - Pārdevēja aktīva līdzdalība krāpšanā - Dalībvalstu kompetence cīņas ar krāpšanu, izvairīšanās no nodokļu maksāšanas un iespējamas ļaunprātīgas izmantošanas ietvaros)
   2011/C 55/16
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      R

      Piedaloties: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof, Finanzamt Karlsruhe-Durlach

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof — Padomes Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), ar grozījumiem, 28.c panta A daļas a) apakšpunkta interpretācija — Izvairīšanās no PVN maksāšanas — Atteikums piešķirt atbrīvojumu no nodokļa par apgrozījumu, kas gūts no preču piegādes Kopienas teritorijā — Pārdevēja aktīva līdzdalība krāpšanā

      Rezolutīvā daļa:

   Tādos apstākļos, kādi ir aplūkoti pamata lietā, kad preces piegāde Kopienas iekšienē faktiski ir notikusi, tomēr, to veicot, piegādātājs ir slēpis patiesā pircēja identitāti, lai tam ļautu izvairīties no pievienotās vērtības nodokļa maksāšanas, piegādes Kopienas iekšienē nosūtīšanas dalībvalsts, pamatojoties uz pilnvarām, kuras tai ir saskaņā ar Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2000. gada 17. oktobra Direktīvu 2000/65/EK, 28.c panta A daļas [a) punkta] teikuma pirmo daļu, šādam darījumam var atteikt piemērot atbrīvojumu no nodokļa.

      (1)  OV C 267, 7.11.2009.


title: Lieta C-390/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 20. jūlijā iesniedza Trybunał Konstytucyjny (Polija) – Rzecznik Praw Obywatelskich (RPO)

text:
               19.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 20. jūlijā iesniedza Trybunał Konstytucyjny (Polija) – Rzecznik Praw Obywatelskich (RPO)

   (Lieta C-390/15)
   (2015/C 346/06)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Trybunał Konstytucyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Rzecznik Praw Obywatelskich (RPO) (ombuds)

      Atbildētāji: Marszałek Sejmu Rzeczypospolitej Polskiej (Polijas Republikas Saeimas priekšsēdētājs), Prokurator Generalny (ģenerāladvokāts)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 2009. gada 5. maija Direktīvas 2009/47/EK, ar ko Direktīvu 2006/112/EK groza attiecībā uz samazinātām pievienotās vērtības nodokļa likmēm (2), III pielikuma 6. punkts ir spēkā neesošs, jo likumdošanas procesā nav ievērota būtiska procesuālā prasība par konsultēšanos ar Eiropas Parlamentu?

               2)

               Vai 1. jautājumā minētās Direktīvas 2006/112/EK 98. panta 2. punkts saistībā ar šīs direktīvas III pielikuma 6. punktu ir spēkā neesošs, jo tas ir pretējs nodokļu neitralitātes principam, ciktāl ar to ir izslēgta samazinātu nodokļa likmju piemērošana grāmatām, kas izdotas digitāla formā, un citam elektroniskam publikācijām?

      (1)  OV L 347, 11.12.2006., 1. lpp.

      (2)  OV L 116, 9.5.2009., 18. lpp.


title: Lieta T-74/13: Prasība, kas celta 2013. gada 7. februārī — Al-Tabbaa /Padome

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/28

         Prasība, kas celta 2013. gada 7. februārī — Al-Tabbaa/Padome
   (Lieta T-74/13)
   2013/C 86/47
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mazen Al-Tabbaa (Beirūta, Libāna) (pārstāvji — M. Lester, Barrister, un G. Martin, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 29. novembra Lēmumu 2012/739/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju un ar ko atceļ Lēmumu 2011/782/KĀDP (OV L 330, 21. lpp.), ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 29. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1117/2012, ar ko īsteno 32. panta 1. punktu Regulā (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 330, 9. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītāju, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamu faktu kļūdu un kļūdu vērtējumā, nolemjot piemērot šos ierobežojošos pasākumus prasītājam un uzskatot, ka ir izpildīts jebkurš no kritērijiem [prasītāja] iekļaušanai sarakstā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav sniegusi prasītājam pietiekamu vai atbilstošu pamatojumu viņa iekļaušanai apstrīdētajos pasākumos.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi prasītāja pamattiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nepamatoti vai nesamērīgi ir pārkāpusi prasītāja pamattiesības, konkrētāk, viņa tiesības uz īpašumu, tiesības veikt uzņēmējdarbību, tiesības aizsargāt savu reputāciju, kā arī privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību.


title: Lieta C-31/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 18. janvārī iesniedza Raad van State (Nīderlande) – Visser Vastgoed Beleggingen BV/Raad van de gemeente Appingedam

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 18. janvārī iesniedza Raad van State (Nīderlande) – Visser Vastgoed Beleggingen BV/Raad van de gemeente Appingedam

   (Lieta C-31/16)
   (2016/C 136/16)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Visser Vastgoed Beleggingen BV

      Atbildētāja: Raad van de gemeente Appingedam

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai jēdziens “pakalpojums” Pakalpojumu direktīvas (1) 4. panta 1) punktā ir jāinterpretē tādējādi, ka mazumtirdzniecība, kas izpaužas kā tādu preču kā apavi un apģērbs pārdošana patērētājiem, ir pakalpojums, kuram ir piemērojamas Pakalpojumu direktīvas tiesību normas, pamatojoties uz tās 2. panta 1. punktu?

               2)

               Lai nodrošinātu dzīves kvalitāti un novērstu neiznomātu telpu rašanos pilsētas centrā, 8. punktā minētā tiesiskā regulējuma mērķis ir nepieļaut teritorijā ārpus pilsētas centra tādas konkrētas mazumtirdzniecības formas kā apavu un apģērba pārdošana. Vai tiesību norma, kurā ir ietverts šāds tiesiskais regulējums, ņemot vērā Pakalpojumu direktīvas preambulas devīto apsvērumu, neietilpst tās piemērošanas jomā, jo šādas tiesību normas ir jāuzskata par “prasībām [..] lauku plānošanai [..], kas konkrēti nereglamentē vai konkrēti neietekmē pakalpojumu sniegšanas darbību, taču kas pakalpojuma sniedzējiem jāievēro, veicot saimniecisku darbību, tāpat kā personām, kuras veic privātus darījumus”?

               3)

               Vai attiecībā uz pieņēmumu par pārrobežu situāciju pietiek ar to, ka nekādā ziņā nevar izslēgt, ka mazumtirdzniecības uzņēmums no citas dalībvalsts varētu veikt uzņēmējdarbību attiecīgajā dalībvalstī vai ka mazumtirdzniecības uzņēmuma pakalpojumu saņēmējs varētu būt no citas dalībvalsts, vai arī saistībā ar minēto ir jāpastāv konkrētām norādēm?

               4)

               Vai Pakalpojumu direktīvas III nodaļa (Brīvība veikt uzņēmējdarbību) ir piemērojama pilnībā iekšējām situācijām, vai arī, lemjot jautājumu par šīs nodaļas piemērošanu, spēkā ir Tiesas judikatūra par Līguma tiesību normām attiecībā uz brīvību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību pilnībā iekšējās situācijās?

               5)

                           a)

                           Vai tāds detālplānojumā ietverts tiesiskais regulējums kā 8. punktā minētais ietilpst jēdziena “prasība” piemērošanas jomā Pakalpojuma direktīvas 4. panta 7) punkta un 14. panta 5) punkta izpratnē un nevis jēdziena “atļauju piešķiršanas sistēma” piemērošanas jomā Pakalpojuma direktīvas 4. punkta 6) punkta, kā arī 9. un 10. panta izpratnē?

                           b)

                           Vai Pakalpojumu direktīvas 14. panta 5) punkts – ja tāds tiesiskais regulējums kā 8. punktā minētais ietilpst jēdziena “prasība” piemērošanas jomā – vai Pakalpojumu direktīvas 9. un 10. pants – ja tāds tiesiskais regulējums kā 8. punktā minētais ietilpst jēdziena “atļauja” piemērošanas jomā – liedz pašvaldībai iestādei pieņemt tādu tiesisko regulējumu kā 8. punktā minētais?

               6)

               Vai tāds tiesiskais regulējums kā 8. punktā minētais ietilpst LESD 34.–36. panta vai LESD 49.–55. panta piemērošanas jomā un, ja ietilpst, vai ir jāpiemēro Tiesas atzītie izņēmumi, ja tie tiek piemēroti samērīgā veidā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīva 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (OV L 376, 36. lpp.).


title: Lieta T-103/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 23. septembra spriedums — Fratex Indústria e Comércio/ITSB — USA Track & Field ( TRACK & FIELD USA ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes TRACK & FIELD USA reģistrācijas pieteikums — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Apzīmējumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/56

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 23. septembra spriedums — Fratex Indústria e Comércio/ITSB — USA Track & Field (“TRACK & FIELD USA”)
   (lieta T-103/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “TRACK & FIELD USA” reģistrācijas pieteikums - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Apzīmējumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2009/C 267/97
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Fratex Indústria e Comércio, Ltda, São Paolo (Brazīlija) (pārstāvis — B. Braga da Cruz, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — O. Mondéjar Ortuño)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: USA Track & Field, Inc., Indiāna, (Amerikas Savienotās Valstis)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 18. janvāra lēmumu lietā R 1061/2005-4 par iebildumu procesu starp Fratex Indústria e Comércio, Ltda un USA Track & Field, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Fratex Indústria e Comércio, Ltda atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 140, 23.06.2007.


title: Lieta T-290/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 22. novembra spriedums — Sports Warehouse /ITSB ( “TENNIS WAREHOUSE” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “TENNIS WAREHOUSE” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspēja — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 75. pants)

text:
               14.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/13

         Vispārējās tiesas 2011. gada 22. novembra spriedums — Sports Warehouse/ITSB (“TENNIS WAREHOUSE”)
   (Lieta T-290/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “TENNIS WAREHOUSE” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspēja - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 75. pants)
   2012/C 13/27
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sports Warehouse GmbH (Schutterwald, Vācija) (pārstāvis — M. Douglas, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji S. Schäffner, vēlāk — R. Pethke)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 21. aprīļa lēmumu lietā R 1259/2009-1 attiecībā uz pieteikumu kā Kopienas preču zīmi reģistrēt vārdisku apzīmējumu “TENNIS WAREHOUSE”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Sports Warehouse GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 234, 28.08.2010.


title: Lieta C-283/13 P: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 3. aprīļa rīkojums – Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France /Eiropas Komisija, Dānija

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/23

         Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 3. aprīļa rīkojums – Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France/Eiropas Komisija, Dānija
   (Lieta C-283/13 P) (1)

   2014/C 253/32
   Tiesvedības valoda – angļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 215, 27.7.2013.


title: Lieta T-546/10: Prasība, kas celta 2010. gada 29. novembrī — Nordmilch /ITSB — Lactimilk ( MILRAM )

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/50

         Prasība, kas celta 2010. gada 29. novembrī — Nordmilch/ITSB — Lactimilk (“MILRAM”)
   (Lieta T-546/10)
   ()
   2011/C 30/90
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nordmilch AG (Brēmene, Vācija) (pārstāvis — R. Schneider, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Lactimilk, SA (Madride, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 15. septembra lēmumu saistītajās lietās R 1041/2009-4 un R 1053/2009-4 tiktāl, ciktāl ar šo lēmumu tika noraidīts Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 002 851 384 attiecībā uz noteiktām precēm, kas ietilpst 5. un 29. klasē;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “MILRAM” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 29., 30., 32., 33. un 43. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Lactimilk, SA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “RAM”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē, kā arī dažādas valsts vārdiskas preču zīmes “RAM” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 29., 30. un 32. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt tiktāl, ciktāl noraidīti iebildumi attiecībā uz noteiktām precēm, un noraidīt reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz konkrētajām precēm

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo neesot konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespējas. Turklāt prasītāja pārmet, ka saistībā ar vienu iebildumu preču zīmi Apelāciju padome neesot ievērojusi, ka lēmuma pieņemšanas brīdī 2010. gada 15. septembrī tās aizsardzības termiņš bija beidzies

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-490/09: Prasība, kas celta 2009. gada 8. decembrī — Acciaierie e Ferriere Leali Luigi /Komisija

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/43

         Prasība, kas celta 2009. gada 8. decembrī — Acciaierie e Ferriere Leali Luigi/Komisija
   (Lieta T-490/09)
   2010/C 37/61
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Acciaierie e Ferriere Leali Luigi SpA, Brescia (Itālija) (pārstāvis — G. Belotti, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas Lēmumu C (2009) 7492, galīgā redakcija, lietā COMP.37 956 — Betona stiegras, jauns lēmums —, ko Komisija pieņēmusi 2009. gada 30. septembrī;

               —

               atcelt minētā lēmuma 2. punktu daļā, kurā šībrīža prasītājai solidāri ar sabiedrību Leali S.p.A. piespriests samaksāt summu EUR 6,093 miljonu apmērā;

               —

               samazināt uzlikto naudas sodu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi lietā T-472/09 SP/Komisija izvirzītajiem.


title: Lieta T-396/11: Prasība, kas celta 2011. gada 22. jūlijā — ultra air /ITSB — Donaldson Filtration Deutschland ( ultrafilter international )

text:
               8.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/19

         Prasība, kas celta 2011. gada 22. jūlijā — ultra air/ITSB — Donaldson Filtration Deutschland (“ultrafilter international”)
   (Lieta T-396/11)
   2011/C 298/35
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ultra air GmbH (Hilden, Vācija) (pārstāvis — C. König, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (Haan, Vācija)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelācijas ceturtās padomes 2011. gada 18. maija lēmumu lietā R 374/2010-4, kurš tika paziņots 2011. gada 20. maijā;

               —

               noraidīt Donaldson Filtration Deutschland GmbH2010. gada 16. martā iesniegto apelācijas sūdzību par ITSB Anulēšanas nodaļas 2010. gada 29. janvāra lēmumu anulēšanas lietā Nr. 2880 C;

               —

               piespriest ITSB un Donaldson Filtration Deutschland GmbH, ja tā iestātos šajā lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “ultrafilter international” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 7., 11., 37., 41. un 42. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 1 121 839

      Kopienas preču zīmes īpašniece: Donaldson Filtration Deutschland GmbH

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: pieteikums balstās uz absolūtajiem spēka neesamības pamatiem atbilstoši Regulas Nr. 207/2009 52. panta 2. punkta a) apakšpunktam, lasot to kopā ar 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu un 3. punktu, jo apstrīdētā vārdiskā preču zīme esot aprakstoša

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: Anulēšanas nodaļas lēmumu atcelt un pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. un 3. punkta, 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta, 56. panta 1. punkta a) apakšpunkta, 75. panta 1. punkta un 83. panta pārkāpums


title: Lieta C-34/07: Prasība, kas celta 2007. gada 30. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/8

         Prasība, kas celta 2007. gada 30. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-34/07)
   (2007/C 69/17)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — M. Condou-Durande, pārstāvis)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvu 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (1), un jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2003/109/EK transponēšanai bija 2006. gada 23. janvārī.

      (1)  OV 2004, L 16, 44. lpp.