title: Lieta C-500/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 19. novembrī ierosinājusi Territorio Energia Ambiente SpA (TEA) par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 17. septembra rīkojumu lietā T-175/07 Territorio Energia Ambiente SpA /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/3

         Apelācija, ko 2007. gada 19. novembrī ierosinājusi Territorio Energia Ambiente SpA (TEA) par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 17. septembra rīkojumu lietā T-175/07 Territorio Energia Ambiente SpA/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-500/07 P)
   (2008/C 37/04)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Territorio Energia Ambiente SpA (TEA) (pārstāvji — E. Coffrini un F. Tesauro, avvocati)

      Cita lietas dalībniece: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt un/vai pilnībā grozīt Pirmās instances tiesas rīkojumu, par kuru ir iesniegta šī apelācijas sūdzība, un pieņemt jebkādu atbilstīgu nolēmumu;

               —

               apmierināt prasījumus, kuri jau tika izvirzīti pirmajā instancē.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisijas 2002. gada 5. jūnija lēmumā (1)“attiecībā uz Itālijas komunālo pakalpojumu uzņēmumiem ar valsts kapitāla pārsvaru piešķirto valsts atbalstu nodokļu atbrīvojuma un aizdevuma ar labvēlīgākiem nosacījumiem veidā” tika noteikts, ka regulējums, ar kuru no ienākuma nodokļa maksājumiem, atbilstoši Likuma Nr. 549/1995 3. panta 70. punktam, Dekrēta-likuma Nr. 331/1993 66. panta 14. punktam, kā tas tika pārveidots un grozīts, atbrīvo akciju sabiedrības ar valsts kapitāla pārsvaru, kuras veic komunālo pakalpojumu sniegšanu, ir uzskatāms par valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu. Komisijas lēmums nebija adresēts konkrētām sabiedrībām, bet gan tika attiecināts uz sabiedrībām, kuras tika izveidotas atbilstoši Likuma Nr. 241/1990 22. pantam, kurās ir valsts kapitāla pārsvars. Tādēļ lēmums netika paziņots atsevišķām sabiedrībām (un netika paziņots apelācijas sūdzības iesniedzējai), jo konkrēti nebija norādīti lēmuma saņēmēji. Itālijas valsts ar 2007. gada 15. februāra Dekrēta-likumu Nr. 10 īstenoja iepriekš minēto lēmumu un paredzēja Agenzie delle Entrate [Ieņēmumu dienests] nodrošināt nodokļu atgūšanu. Līdz ar to Agenzia delle Entrate di Mantova [Mantovas Ieņēmumu dienests] 2007. gada 29. martā nosūtīja sabiedrībai, kas ir apelācijas sūdzības iesniedzēja, šādu lūgumu veikt maksājumu, kura kopējā summa sasniedza EUR 1 748 289,75, kā arī procentus EUR 912 180,64 apmērā.
   Tomēr sabiedrība, kas ir apelācijas sūdzības iesniedzēja, nav sabiedrība ar valsts kapitāla pārsvaru, bet gan sabiedrība, kura pilnībā ir valsts uzņēmums. Šī iemesla dēļ uz to nav attiecināmi “Komisijas apsvērumi un lēmums”.
   Attiecīgajai sabiedrībai ir uzticēti iekšējo pašvaldības komunālo pakalpojumu sniegšana, kuru Comune di Mantova piešķīra pašvaldības sabiedrībai (ASM [azienda municipalizzata in società] [pašvaldības sabiedrība]), kura kļuva par sabiedrību, apelācijas sūdzības iesniedzēju, atbilstoši Likumam Nr. 127/97.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja pārvalda komunālo pakalpojumu sniegšanu, izmantojot privāto regulējumu, un tā ir īpaši pielāgota pašvaldības vajadzībām, bez iespējas ietekmēt brīvu konkurenci, kura nevar pastāvēt, ja nepastāv attiecīgs tirgus.
   Sabiedrība, kuras kapitāls ir pilnībā valsts kapitāls, nav nekas cits kā netieša tādu saistīto pašvaldību iestāde, kuras ir nodokļu atvieglojuma, kuru Komisija faktiski arī apstrīd, saņēmējas.
   Līdz ar to objektīvu un subjektīvu iemeslu dēļ atbrīvojumu no nodokļiem, kurš tika piešķirts apelācijas sūdzības iesniedzējai, nevar uzskatīt par nepamatotu valsts atbalstu, kas ir pretējs EKL 87. pantā paredzētajam.
   Iepriekš minēto iemeslu dēļ Pirmās instances tiesā tika celta prasība par iepriekš minēto Komisijas lēmumu; tā tika reģistrēta ar lietas numuru T-175/07 un nodota izskatīšanai ceturtajā palātā, kurā tika izdots Pirmās instances tiesas 2007. gada 17. septembra rīkojums par prasības nepieņemamību, pamatojoties uz to, ka nav ievērots EKL 230. panta 5. punktā noteiktais termiņš, atbilstoši kuram prasību atcelt tiesību aktu atkarībā no apstākļiem jāuzsāk divos mēnešos pēc tam, kad vai nu tiesību akts publicēts vai darīts zināms attiecīgai personai vai, ja tas nenotiek, tad no dienas, kad tas šai personai kļuvis zināms, atbilstoši Pirmās instances tiesas Reglamenta 102. panta 1. punktā noteiktajam.
   Sabiedrība uzskata, ka šāds pamatojums nav atbilstošs 1980. gada 17. septembra spriedumam lietā 730/79 (2); 1984. gada 14. novembra spriedumam lietā 323/82 (3); 1996. gada 12. decembra spriedumā lietā T-358/94 (4); un it īpaši Eiropas Kopienu Tiesas trešās palātas 2006. gada 23. februāra spriedumam apvienotajās lietās C-346/03 un C-529/03 (5), un līdz ar to šajā apelācijas tiesvedībā ir jāgroza Pirmās instances tiesas rīkojums.
   Faktiski Pirmās instances tiesā prasība tika celta tūlīt pēc tam, kad sabiedrība, apelācijas sūdzības iesniedzēja, uzzināja, ka tā ir viena no Komisijas lēmuma adresātēm, proti, tad, kad tā saņēma paziņojumu ar lūgumu veikt maksājumu Agenzia delle Entrate.
   Tāpat Pirmās instances tiesas rīkojums tiek apstrīdēts, pamatojoties uz to, ka tajā tika kļūdaini piemērots EKL 225. pants.
   Lūgums atcelt Komisijas lēmumu ir jāuzskata par cieši saistītu ar prasību neattiecināt attiecīgo lēmumu uz apelācijas sūdzības iesniedzēju un līdz ar to tā lūdz grozīt pirmajā instancē izdoto rīkojumu, pamatojoties arī uz attiecīgās tiesas kompetences ratione materiae trūkumu.

      (1)  OV L 77, 21. lpp.

      (2)  Recueil, 2671. lpp.

      (3)  Recueil, 3809. lpp.

      (4)  Recueil, II-2109. lpp.

      (5)  Krājums, I-6159. lpp.


title: Apvienotās lietas C-37/06 un C-58/06: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 17. janvāra spriedums ( Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Viamex Agrar Handels GmbH (C-37/06), Zuchtvieh-Kontor GmbH (ZVK) (C-58/06)/ Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Regula (EK) Nr. 615/98 — Direktīva 91/628/EEK — Eksporta kompensācijas — Liellopu aizsardzība pārvadāšanas laikā — Eksporta kompensāciju par liellopu eksportu piešķiršanas atkarība no Direktīvas 91/628/EEK noteikumu ievērošanas — Samērīguma princips — Tiesību uz kompensāciju zaudēšana)

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/6

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 17. janvāra spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Viamex Agrar Handels GmbH (C-37/06), Zuchtvieh-Kontor GmbH (ZVK) (C-58/06)/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Apvienotās lietas C-37/06 un C-58/06) (1)

   (Regula (EK) Nr. 615/98 - Direktīva 91/628/EEK - Eksporta kompensācijas - Liellopu aizsardzība pārvadāšanas laikā - Eksporta kompensāciju par liellopu eksportu piešķiršanas atkarība no Direktīvas 91/628/EEK noteikumu ievērošanas - Samērīguma princips - Tiesību uz kompensāciju zaudēšana)
   (2008/C 64/06)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Finanzgericht Hamburg
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Viamex Agrar Handels GmbH (C-37/06), Zuchtvieh-Kontor GmbH (ZVK) (C-58/06)

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Hamburg — Komisijas 1998. gada 18. marta Regulas (EK) Nr. 615/98, ar kuru paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus eksporta kompensāciju piešķiršanai saistībā ar dzīvu liellopu labturību pārvadāšanas laikā (OV L 82, 19. lpp.), 1. panta un 5. panta 3. punkta spēkā esamība — Eksporta kompensāciju par liellopu eksportu piešķiršanas atkarība no Padomes 1991. gada 19. novembra Direktīvas 91/628/EEK par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas laikā, ar kuru groza Direktīvas 90/425/EEK un 91/496/EEK (OV L 340, 17. lpp.), noteikumu ievērošanas — Tiesību uz kompensāciju zaudēšana, jo liellopu pārvadāšanas laikā nav ievērots noteiktais atpūtas laika ilgums
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pirmā jautājuma pārbaude nav atklājusi neko tādu, kas varētu ietekmēt Komisijas 1998. gada 18. marta Regulas (EK) Nr. 615/98, ar kuru paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus eksporta kompensāciju piešķiršanai saistībā ar dzīvu liellopu labturību pārvadāšanas laikā, 1. panta spēkā esamību;

               2)

               otrā jautājuma pārbaude nav atklājusi neko tādu, kas varētu ietekmēt Regulas Nr. 615/98 5. panta 3. punkta spēkā esamību, ņemot vērā samērīguma principu. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai kompetentās iestādes ir piemērojušas atbilstošos Regulas Nr. 615/98 noteikumus, ievērojot minēto principu.

      (1)  OV C 96, 22.4.2006.


title: Lieta C-418/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums ( Oberlandesgericht Innsbruck (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — TEXDATA Software GmbH (Sabiedrību tiesības — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Vienpadsmitā direktīva 89/666/EEK — Grāmatvedības dokumentu publiskošana — Citā dalībvalstī reģistrētas kapitālsabiedrības filiāle — Naudas sods nepubliskošanas paredzētajā termiņā gadījumā — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips — Sankcijas atbilstošs, efektīvs, samērīgs un preventīvs raksturs)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/10

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums (Oberlandesgericht Innsbruck (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — TEXDATA Software GmbH

   (Lieta C-418/11) (1)

   (Sabiedrību tiesības - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Vienpadsmitā direktīva 89/666/EEK - Grāmatvedības dokumentu publiskošana - Citā dalībvalstī reģistrētas kapitālsabiedrības filiāle - Naudas sods nepubliskošanas paredzētajā termiņā gadījumā - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips - Sankcijas atbilstošs, efektīvs, samērīgs un preventīvs raksturs)
   2013/C 344/14
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Innsbruck

      Lietas dalībniece pamata procesā

      TEXDATA Software GmbH

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht Innsbruck — LESD 49. un 54. panta, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otrās daļas un 50. panta, vispārējā tiesību principa par tiesībām uz efektīvu tiesisko aizsardzību, Padomes 1968. gada 9. marta Pirmās direktīvas 68/151/EEK par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma 58. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses (OV L 65, 8. lpp.), 6. panta, grozītās Padomes 1978. gada 25. jūlija Ceturtās direktīvas 78/660/EEK, kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem (OV L 222, 11. lpp.), 60.a panta, kā arī Padomes 1983. gada 13. jūnija Septītās direktīvas 83/349/EEK, kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz konsolidētajiem pārskatiem (OV L 193, 1. lpp.), 38. panta 6. punkta interpretācija — Noteikta veida sabiedrību konsolidētu gada finanšu pārskatu publicēšana — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā gadījumā, ja konsolidēti gada finanšu pārskati netiek paziņoti kompetentajai tiesai deviņu mēnešu laikā, ir paredzēts naudas sods bez iespējas sabiedrības struktūrvienības tikt uzklausītām

      Rezolutīvā daļa:

   Ievērojot pārbaudes, kas jāveic iesniedzējtiesai, LESD 49. un 54. pants, efektīvas tiesību aizsardzības tiesā un tiesību uz aizstāvību principi, kā arī Padomes 1989. gada 21. decembra Vienpadsmitās direktīvas 89/666/EEK par informācijas sniegšanas prasībām attiecībā uz filiālēm, ko kādā dalībvalstī atvērušas noteiktu veidu sabiedrības, uz kurām attiecas citas valsts tiesību akti, 12. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nav pret tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru grāmatvedības dokumentu publiskošanai paredzētā deviņu mēnešu termiņa pārsniegšanas gadījumā kapitālsabiedrībai, kuras filiāle atrodas attiecīgajā dalībvalstī, nekavējoties tiek noteikts minimālais naudas sods EUR 700 apmērā, turklāt tas tiek darīts bez iepriekšējas brīdinājuma vēstules, un nedodot tai iespēju paust savu nostāju par apgalvoto pienākumu neizpildi.

      (1)  OV C 331, 12.11.2011.


title: Lieta C-378/09: Prasība, kas celta 2009. gada 23. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/15

         Prasība, kas celta 2009. gada 23. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-378/09)
   2009/C 312/24
   Tiesvedības valoda — čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Šimerdová, J.-B. Laignelot)

      Atbildētāja: Čehijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepareizi transponējot valsts tiesību aktos Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, (1) kas grozīta ar Padomes Direktīvu 97/11/EK (2) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/35/EK (3), 10. a panta pirmās, otrās un trešās daļas noteikumus, Čehijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 10. a panta pirmajā, otrajā un trešajā daļā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesību sistēmā beidzās 2005. gada 25. jūnijā.

      (1)  OV L 175, 40. lpp.

      (2)  Padomes 1997. gada 3. marta Direktīva 97/11/EK, ar kuru groza Direktīvu 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu; OV L 73, 5. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīva 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK; OV L 156, 17. lpp.


title: Lieta F-94/08: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 29. oktobra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Sprieduma izpilde — Izdevumu atlīdzināšana — Iestādes nodoms veikt atskaitījumu no ierēdņa invaliditātes pabalsta — Nelabvēlīga akta neesamība — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/78

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 29. oktobra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-94/08) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Sprieduma izpilde - Izdevumu atlīdzināšana - Iestādes nodoms veikt atskaitījumu no ierēdņa invaliditātes pabalsta - Nelabvēlīga akta neesamība - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Acīmredzama nepieņemamība)
   2010/C 24/147
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis-Kayser, pārstāvji, A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Komisijas lēmuma atgūt tiesāšanās izdevumus lietā T-241/03 atcelšana, kā arī prasība atlīdzināt prasītājam tā rezultātā radušos kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Luigi Marcuccio prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               Luigi Marcuccio atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 6, 10.01.2009., 46. lpp.


title: lieta T-7/05: Prasība pret Parthenon A. E., ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 11. janvārī

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/39

         Prasība pret Parthenon A. E., ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 11. janvārī
   (lieta T-7/05)
   (2005/C 57/66)
   tiesvedības valoda - grieķu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 11. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Parthenon – Anonimos Etairia Ikonomikon – Touristikon – Viomikhanikon – Emporikon kai Exagogikon Ergasion, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv juriskonsults Dimitrios Triantafillou, kam palīdz advokāts Nikolaos Korogiannakis.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1.

               piespriest atbildētājam samaksāt EUR 325 453,80, ko veido pamatsumma EUR 259 800 apmērā un līdz 2005. gada 10. janvārim aprēķinātie nokavējuma procenti EUR 65 652,80 apmērā;

               2.

               piespriest atbildētājam papildus samaksāt procentus EUR 71,18 apmērā par katru nokavējuma dienu līdz parāda pilnīgai atmaksai;

               3.

               piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Eiropas Kopiena, ko pārstāv Eiropas Komisija, ar atbildētāju kā kopuzņēmuma koordinatoru un dalībnieku noslēdza līgumu, tādējādi daļēji izpildot “lauksaimniecības un zivsaimniecības izpētes, tehnoloģiskās attīstības un demonstrējumu” īpašās programmas noteikumus. Līgums tika noslēgts par projekta – “Jauna procesa izstrāde augļu tīrīšanā un mizošanā” – izpildi, un tas bija jāizpilda 24 mēnešu laikā, skaitot no 1998. gada 1. septembra. Saskaņā ar līgumu Komisija uzņēmās pienākumu sniegt finansiālu atbalstu projekta atbilstošai izpildei, sedzot līdz pat 50 % no attaisnotajiem izdevumiem, nepārsniedzot 433 000 ECU.
   Tā kā darbs netika pabeigts minētajā termiņā (2000. gada 31. augusts) un atbildētājs neiesniedza zinātnisko ziņojumu un izmaksu aprēķinu, kā tas norādīts līgumā, Komisija nolēma 2001. gada 24. februārī pārtraukt līgumu. Turpmākās sazināšanās laikā starp atbildētāju un Komisiju, pēc Komisijas pārstāvju domām, neatklājās jauni fakti, kas varētu grozīt Komisijas lēmuma saturu.
   Ceļot prasību, Komisija vēlas atgūt EUR 259 800, ko tā izmaksāja atbildētājam kā avansa maksājumu, finansiāli atbalstot darba izpildi, un saņemt par attiecīgo summu pienākošos procentus atbilstoši Grieķijas tiesību aktu attiecīgajiem noteikumiem, kas piemērojami saskaņā ar noslēgto līgumu.


title: Lieta C-289/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 19. maijā iesniedza Tartu Maakohus (Igaunija) – Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ, Bigbank AS/Rain Aint, Lauri Palm, Raiko Oikimus, Egle Noor, Artjom Konjarov

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 19. maijā iesniedza Tartu Maakohus (Igaunija) – Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ, Bigbank AS/Rain Aint, Lauri Palm, Raiko Oikimus, Egle Noor, Artjom Konjarov

   (Lieta C-289/17)
   (2017/C 249/31)
   Tiesvedības valoda – igauņu

      Iesniedzējtiesa

      Tartu Maakohus

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ, Bigbank AS

      Atbildētāji: Rain Aint, Lauri Palm, Raiko Oikimus, Egle Noor, Artjom Konjarov

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 805/2004 (1), ar ko izveido Eiropas izpildes rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem, 17. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dokumentā, ar ko celta prasība, līdzvērtīgā dokumentā un pavēstē par uzaicinājumu ierasties uz lietas izskatīšanu skaidri jābūt norādītām visām regulas 17. panta a) punktā minētajām ziņām? It īpaši: Vai saskaņā ar 3. panta 1. punkta b) apakšpunktu, 6. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 17. panta a) punktu spriedumu nevar apstiprināt par Eiropas izpildes rīkojumu, ja parādniekam nav paziņota tās institūcijas adrese, kurai jāsniedz atbilde, bet ir sniegtas visas pārējās 17. panta a) punktā minētās ziņas?

               2)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 805/2004, ar ko izveido Eiropas izpildes rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem, 18. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja tiesas procesā izcelsmes dalībvalstī nav ievēroti Regulas (EK) Nr. 805/2004 17. pantā noteiktie procesuālie noteikumi, procesuālo trūkumu novēršana paredz, ka parādniekam spriedumā vai tam pievienotā dokumentā ir pienācīgi paziņotas visas 18. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētās ziņas? Vai Eiropas izpildes rīkojumu it īpaši nevar izsniegt, ja parādniekam nav paziņota tās iestādes adrese, kurai ir jāiesniedz pārsūdzība, bet ir sniegtas visas pārējās 18. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētās ziņas?

      (1)  OV 2004, L 143, 15. lpp.


title: lieta T-262/04: Pirmās instances tiesas  2005. gada 15. decembra  spriedums —  BIC  pret ITSB (Kopienas preču zīme — Trīsdimensiju preču zīme, kas izveidota krama šķiltavu formā — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 3. punkts)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/38

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 15. decembra spriedums — BIC pret ITSB
   (lieta T-262/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Trīsdimensiju preču zīme, kas izveidota krama šķiltavu formā - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 3. punkts)
   (2006/C 60/74)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BIC SA, Klišī [Clichy] (Francija) (pārstāvji — M. P. Eskande [M.-P. Escande] un A. Gijomins [A. Guillemin], advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Foljārs-Mongirāls [A. Folliard-Monguiral])
   Priekšmets
   Prasība atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2004. gada 6. aprīļa lēmumu lietā R 468/2003-4 attiecībā uz trīsdimensiju preču zīmes, kas izveidota krama šķiltavu formā, kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju.
   Sprieduma rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 251, 9.10.2004.


title: Lieta C-515/07: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 12. februāra spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden Den Haag (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vereniging Noordelijke Land- en Tuinbouw Organisatie / Staatssecretaris van Financiën (Sestā PVN direktīva — Preces un pakalpojumi, kas ietverti uzņēmuma aktīvos lietošanai privātiem ar nodokli apliekamiem darījumiem un citiem ar nodokli neapliekamiem darījumiem — Tiesības nekavējoties un pilnībā atskaitīt nodokli, kas samaksāts, pērkot šīs preces un pakalpojumus)

text:
               4.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 12. februāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden Den Haag (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vereniging Noordelijke Land- en Tuinbouw Organisatie/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-515/07) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Preces un pakalpojumi, kas ietverti uzņēmuma aktīvos lietošanai privātiem ar nodokli apliekamiem darījumiem un citiem ar nodokli neapliekamiem darījumiem - Tiesības nekavējoties un pilnībā atskaitīt nodokli, kas samaksāts, pērkot šīs preces un pakalpojumus)
   (2009/C 82/10)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden Den Haag
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Vereniging Noordelijke Land- en Tuinbouw Organisatie

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) 6. panta 2. punkta un 17. panta 1., 2. un 6. punkta interpretācija — Preces un pakalpojumi (ne tikai ražošanas līdzekļi, kas tiek izmantoti daļēji uzņēmuma vajadzībām un daļēji ar uzņēmumu nesaistītos nolūkos) — Pilnīga ietveršana nodokļu maksātāja uzņēmuma kapitālā — Iespēja pilnībā un uzreiz atskaitīt nodokli par šādu preču iegādi vai pakalpojumu izmantošanu
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 6. panta 2. punkta a) apakšpunkts un 17. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nav piemērojami preču un pakalpojumu, kas iekļauti uzņēmuma kapitālā, lietošanai darījumiem, kas nav nodokļu maksātāja ar nodokli apliekamie darījumi, un pievienotās vērtības nodoklis, kas samaksāts, iegādājoties šīs preces un pakalpojumus, attiecībā uz šiem darījumiem nav atskaitāms.

      (1)  OV C 22, 26.1.2008.


title: Lieta T-45/11: Prasība, kas celta 2011. gada 21. janvārī — Itālija/Komisija

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/30

         Prasība, kas celta 2011. gada 21. janvārī — Itālija/Komisija
   (Lieta T-45/11)
   2011/C 80/55
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 10. novembra Lēmumu C(2010) 7893, galīgā redakcija, kas Itālijas Republikai paziņots ar 2010. gada 11. novembra paziņojumu SG-Greffe (2010) D/18018 un ar ko ir atteikts nodot lietu COMP/M.5960 — Crédit Agricole/Cassa di Risparmio della Spezia/Agenzie Intesa Sanpaolo;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir vērsta pret Komisijas lēmumu, ar kuru tika noraidīts Itālijas konkurences iestādes lūgums Padomes 2004. gada 20. janvāra Regulas (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (OV L 24, 1. lpp.) 9. panta izpratnē nodot lietu par Komisijai paziņoto koncentrācijas darījumu, ar kuru Crédit Agricole S.A., izmantojot tās kontrolē esošo Cassa di Risparmio di Parma e Piacenza S.p.A., ieguva pilnīgu kontroli pār Cassa di Risparmio della Spezia S.p.A., kuru pašreiz kontrolē Intesa Sanpaolo.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja norāda piecus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats attiecas uz Regulas (EK) Nr. 139/2004 9. panta pārkāpumu tiktāl, ciktāl Komisija lūgumu nodot lietu atzina par novēlotu un nepamatotu.

               2)

               Otrais pamats attiecas uz Regulas (EK) Nr. 139/2004 9. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkta un 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunkta un otrās daļas pārkāpumu, kā arī uz pamatojuma neesamību.
               Šajā sakarā tiek apgalvots, ka Komisija kļūdaini ir atsaukusies uz apstākli, ka koncentrācijas rezultātā tirgus daļas nemainīsies. Patiesībā Crédit Agricole iegūs šīs tirgus daļas koncentrācijas rezultātā, nevis — kā tās ieguva Intesa Sanpaolo pirms koncentrācijas — iekšējās paplašināšanās rezultātā. Līdz ar to tiks ietekmēts bankas pakalpojumu mazumtirdzniecības tirgus provincē.

               3)

               Trešais pamats attiecas uz Regulas (EK) Nr. 139/2004 9. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkta un 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunkta un otrās daļas pārkāpumu, kā arī uz pamatojuma neesamību.
               Prasītāja uzskata, ka — pretēji Komisijas apgalvotajam — bankas pakalpojumu tirgus provincē pastāv: šādu pakalpojumu izmantotāji patiesībā negribīgi pārvietojas un citiem uzņēmējiem ir sarežģīti iekļūt piepildītā provinces tirgū. Tādējādi pastāvēja šaurs tirgus, kas neveidoja būtisku kopīgā tirgus daļu.

               4)

               Ceturtais pamats attiecas uz Regulas (EK) Nr. 139/2004 9. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkta un 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunkta un otrās daļas pārkāpumu, kā arī uz pamatojuma neesamību.
               Attiecībā uz šo punktu prasītāja norāda, ka Komisija nav ņēmusi vērā neatbilstības procedūru, ko Autorità Garante della Concorrenza (Konkurences padome) bija uzsākusi pret Crédit Agricole un Intesa Sanpaolo, kas tādējādi, vērtējot ietekmi tirgū, bija jāuzskata par saistītiem, nevis konkurējošiem uzņēmumiem.

               5)

               Piektais pamats attiecas uz Regulas (EK) Nr. 139/2004 1. panta un 9. panta 2. un 3. punkta, ka arī subsidiaritātes un samērīguma principa pārkāpumu.
               Prasītāja uzskata, ka koncentrācija nebija Kopienas mēroga koncentrācija un ka Autorità Garante della Concorrenza bija labākā situācijā, lai to zinātu. Komisijai bija vismaz jānodod lieta par to darījuma daļu, kas skāra lēmumā minētos provinces tirgus.


title: Lieta C-225/09: Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 2. decembra spriedums ( Giudice di pace di Cortona (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Edyta Joanna Jakubowska/Alessandro Maneggia (Savienības tiesību normas par advokāta profesijas praktizēšanu — Direktīva 98/5/EK — 8. pants — Interešu konfliktu novēršana — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru aizliegts vienlaikus praktizēt advokāta profesiju un nepilna laika darbā strādāt ierēdņa amatā — Izslēgšana no advokātu kolēģijas reģistra)

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/5

         Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 2. decembra spriedums (Giudice di pace di Cortona (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Edyta Joanna Jakubowska/Alessandro Maneggia

   (Lieta C-225/09) (1)

   (Savienības tiesību normas par advokāta profesijas praktizēšanu - Direktīva 98/5/EK - 8. pants - Interešu konfliktu novēršana - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru aizliegts vienlaikus praktizēt advokāta profesiju un nepilna laika darbā strādāt ierēdņa amatā - Izslēgšana no advokātu kolēģijas reģistra)
   2011/C 30/08
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Giudice di pace di Cortona

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Edyta Joanna Jakubowska

      Atbildētājs: Alessandro Maneggia

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Giudice di pace di Cortona — Padomes 1977. gada 22. marta Direktīvas 77/249/EEK par pasākumiem, kas palīdz advokātiem sekmīgi īstenot brīvību sniegt pakalpojumus (OV L 78, 17. lpp.), 6. panta, Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvas 98/5/EK par pasākumiem, lai atvieglotu advokāta profesijas pastāvīgu praktizēšanu dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kurā iegūta kvalifikācija (OV L 77, 36. lpp.), 8. panta un EKL 3., 4., 10., 81. un 98. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta advokāta kā pašnodarbinātas personas darba nesavienojamība ar darbu uz nepilnu darba laiku valsts iestādē — Tādu advokātu izslēgšana no advokātu reģistra, kuri nav izvēlējušies vai nu advokāta kā pašnodarbinātas personas darbu, vai darbu uz nepilnu darba laiku

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               EKL 3. panta 1. punkta g) apakšpunkts, 4., 10., 81. un 98. pants pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru ierēdņiem, kuri ir nodarbināti nepilna laika darbā, tiek liegts praktizēt advokāta profesiju, pat ja viņiem ir tiesības to praktizēt, izslēdzot viņus no advokātu kolēģijas reģistra;

               2)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvas 98/5/EK par pasākumiem, lai atvieglotu advokāta profesijas pastāvīgu praktizēšanu dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kurā iegūta kvalifikācija, 8. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka uzņemošajai dalībvalstij ir tiesības attiecībā uz advokātiem, kuri ir tajā reģistrēti un kurus — vai nu pilna, vai nepilna laika darbā — nodarbina cits advokāts, advokātu asociācija vai juridiska firma vai privāts vai valsts uzņēmums, noteikt ierobežojumus vienlaikus advokāta profesijas praktizēšanai un minētā darba veikšanai, ar nosacījumu, ka šie ierobežojumi nepārsniedz to, kas nepieciešams, lai sasniegtu mērķi novērst interešu konfliktus, un tiek piemēroti visiem minētajā dalībvalstī reģistrētajiem advokātiem.

      (1)  OV C 205, 29.08.2009.


title: lieta C-449/05: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 16. decembrī

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/26

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 16. decembrī
   (lieta C-449/05)
   (2006/C 36/53)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 16. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv C. Cattabriga un L. Visaggio, pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 17. novembra Direktīvu 2003/99/EK (1) par zoonožu un zoonožu ierosinātāju uzraudzību, ar kuru groza Padomes Lēmumu 90/424/EEK (2) un atceļ Padomes Direktīvu 92/117/EEK (3), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 14. panta 1. punkta pirmā daļa;

               2)

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 12. aprīlī.

      (1)  OV L 325, 12.12.2003., 31. lpp.

      (2)  OV L 244, 18.08.1990., 19. lpp.

      (3)  OV L 62, 15.03.1993., 38. lpp.


title: Lieta T-499/12: Prasība, kas celta 2012. gada 13. novembrī — HSH Investment Holdings Coinvest-C un HSH Investment Holdings FSO /Komisija

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/59

         Prasība, kas celta 2012. gada 13. novembrī — HSH Investment Holdings Coinvest-C un HSH Investment Holdings FSO/Komisija
   (Lieta T-499/12)
   2013/C 26/119
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: HSH Investment Holdings Coinvest-C Sàrl (Luksemburga, Luksemburga) un HSH Investment Holdings FSO Sàrl (Luksemburga) (pārstāvji — H. Niemeyer un H. Ehlers, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas 2011. gada 20. septembra Lēmumu lietā C 29/2009 (ex N 264/2009) — HSH Nordbank AG;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas pret mazākumakcionāriem uzlikto slogu norāda šādus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats: mazākumakcionāriem nav piešķirts atsevišķs atbalsts
               Prasītājas apgalvo, ka Komisija, nepamatoti identificējot prasītājas kā atbalsta saņēmējas, esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktā minēto atbalsta jēdzienu. Mazākumakcionāru daļas vērtības palielināšanās esot uzskatāma tikai par HSH Nordbank piešķirtā atbalsta ekonomisku refleksu, nevis par mazākumakcionāriem tieši piešķirtu atbalstu.

               2)

               Otrais pamats: nepietiekami pamatots konstatējums, ka prasītājas ir guvušas priekšrocību
               Prasītājas šajā ziņā apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 296. panta otrajā daļā paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu, jo tā neesot pietiekami izklāstījusi, kādēļ prasītājas ir saņēmušas tiešu valsts atbalstu un kādu iemeslu dēļ HSH Nordbank uzņēmuma vērtība varētu būt noteikta nepareizi. Komisija turklāt apgalvoto mazākumakcionāru atbalsta apmēru neesot izteikusi skaitliski un šī atbalsta pārbaudi sajaukusi ar piemērojamo nosacījumu sadalījuma pārbaudi.

               3)

               Trešais pamats: kļūdains faktu konstatējums pārbaudē, vai prasītājas ir saņēmušas finansiālu priekšrocību
               Ar prasības pamatu tiek pārmests, ka Komisija esot nepareizi konstatējusi lietas faktiskos apstākļus. Prasītājas uzskata, ka sabiedrība, kas vērtējusi HSH Nordbank, šīs HSH Nordbank uzņēmuma vērtību un līdz ar to parasto akciju emisijas cenu neesot noteikusi pārāk augstu, bet vērtējumu veikusi atbilstoši atzītām vērtēšanas metodēm.

               4)

               Ceturtais pamats: prasītāju veiktie pasākumi nav ņemti vērā sloga sadalījumā
               Prasītājas apgalvo, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi prasības par sloga sadalījumu, kuras izriet no LESD 107. gada 3. punkta b) apakšpunkta un Paziņojuma par pārstrukturēšanu (1), jo, veicot pārbaudi, vai prasītājas ir pietiekami iesaistītas sloga sadalījumā, Komisija neesot ņēmusi vērā prasītāju veiktos pasākumus.

               5)

               Piektais pamats: nepareizi izbeidzot formālo izmeklēšanas procedūru, ir ticis pārkāpts Regulas (EK) Nr. 659/1999 (2) 7. panta 1. punkts un tiesiskās noteiktības princips
               Prasītājas šajā ziņā apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi Regulas Nr. 659/1999 7. panta 1. punktu un tiesiskās noteiktības principu, jo tā attiecībā uz prasītājām formālo izmeklēšanas procedūru ir izbeigusi, nepieņemot nevienu Regulas Nr. 659/1999 7. pantā paredzētajiem lēmumiem.

               6)

               Sestais pamats: izvirzot nepiemērotus nosacījumus, ir ticis pārkāpts Regulas Nr. 659/1999 7. panta 4. punkts, LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts un Paziņojums par pārstrukturēšanu
               Ar šo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi Regulas Nr. 659/1999 7. panta 4. punktu un Paziņojumu par pārstrukturēšanu, jo tā esot izvirzījusi nosacījumus, kas neesot saistīti ar HSH Nordbank pārstrukturēšanu, bet drīzāk uzskatāmi par netieša valsts atbalsta nosacītu atļaušanu, izpildot šos nosacījumus.

               7)

               Septītais pamats: pārmērīgi noslogojot prasītājas, ir ticis pārkāpts samērīguma princips
               Prasītājas pārmet, ka Komisija, sloga sadalījumā pārmērīgi noslogojot prasītājas, esot pārkāpusi samērīguma principu.

               8)

               Astotais pamats: diskriminējot prasītājas, ir ticis pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips
               Prasītājas šajā ziņā norāda, ka Komisija esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, jo tā savā lēmumā ir iekļāvusi tādus prasītāju pienākumus, ko tā citās līdzīgās lietās nav darījusi.

         Papildus tam prasītājas pret apstrīdēto lēmumu izvirza vēl šādus pamatus:

               1)

               Pirmais pamats: LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkta un Paziņojuma par samazinātas vērtības aktīviem (3) pārkāpums, nepareizi aprēķinot nesaderīgos atbalsta elementus
               Ar šo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu un Paziņojumu par samazinātas vērtības aktīviem, jo tā nepareizi esot aprēķinājusi t.s. nesaderīgā atbalsta elementu, kas ir saistīts ar HSH Nordbank labā sniegto garantiju.

               2)

               Otrais pamats: nepietiekams pamatojums par faktiskās ekonomiskās vērtības noteikšanu
               Prasītājas šajā ziņā apgalvo, ka Komisija neesot pietiekami pamatojusi, kādā veidā ir notikusi garantijas segtā portfeļa faktiskās ekonomiskās vērtības noteikšana.

               3)

               Trešais pamats: LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkta un Paziņojuma par samazinātas vērtības aktīviem pārkāpums, nepareizi aprēķinot zaudējumu apvērsi (Claw-back)
               Prasītājas pārmet, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu un Paziņojumu par samazinātas vērtības aktīviem, jo tā nepareizi esot aprēķinājusi zaudējumu apvērsi.

               4)

               Ceturtais pamats: vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums, veicot zaudējumu apvērses aprēķinus
               Šajā ziņā, ceturtkārt, tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, jo zaudējumu apvērses aprēķinos Komisijas attieksme pret HSH Nordbank esot bijusi nelabvēlīgāka nekā citās līdzīgās lietās.

               5)

               Piektais pamats: LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkta un samērīguma principa pārkāpums, jo atbalsts tiek atļauts, piemērojot pārmērīgi lielu bilances samazinājumu
               Visbeidzot prasītājas apgalvo, ka Komisija, pieprasīdama pārmērīgi lielu HSH Nordbank bilances samazinājumu, lai atbalsts tiktu atļauts, esot pārkāpusi LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu un samērīguma principu.

      (1)  Komisijas paziņojums par finanšu nozares dzīvotspējas atjaunošanu un tās pārstrukturēšanas pasākumu novērtējumu pašreizējās krīzes apstākļos atbilstīgi valsts atbalsta noteikumiem (OV 2009, C 195, 9. lpp.).

      (2)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma [88]. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).

      (3)  Komisijas paziņojums par samazinātas vērtības aktīviem piemērojamo režīmu Kopienas banku nozarē (OV 2009, C 72, 1. lpp.)


title: Lieta T-24/16: Prasība, kas celta 2016. gada 21. janvārī – Sovena Portugal – Consumer Goods, SA/ITSB – Mueloliva (“FONTOLIVA”)

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/38

         Prasība, kas celta 2016. gada 21. janvārī – Sovena Portugal – Consumer Goods, SA/ITSB – Mueloliva (“FONTOLIVA”)
   (Lieta T-24/16)
   (2016/C 106/44)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sovena Portugal – Consumer Goods, SA (Lisabona, Portugāle) (pārstāvis – D. Martins Pereira, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Mueloliva, SL (Cordoba, Spānija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: preču zīmes “FONTOLIVA” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 107 792

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas otrās padomes 2015. gada 4. novembra lēmums lietā R 1813/2014–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               apmierināt šo prasību;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu pilnībā;

               —

               grozīt apstrīdēto lēmumu, pamatojoties uz šajā prasībā norādītajiem iebildumiem, un piešķirt aizsardzību Eiropas Savienībā starptautiskajai preču zīmes “FONTOLIVA” reģistrācijai Nr. 1 107 792;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus tiesvedībā starp prasītāju un ITSB;

               —

               piespiest otrai procesa ITSB dalībniecei atlīdzināt prasītājas procesā ITSB radušos izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               agrākas Spānijas preču zīmes Nr. 780 071 “FUENOLIVA” atcelšana;

               —

               nepietiekami pierādījumi par agrākās preču zīmes faktisku izmantošanu;

               —

               sajaukšanas iespējas neesamība – Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts;

               —

               divu agrāku preču zīmju “FONTOLIVA” esamība Spānijā.


title: Lieta C-566/07: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 18. jūnija spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden Den Haag (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Financiën/Stadeco BV (Sestā PVN direktīva — 21. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Nodoklis, kas jāmaksā tikai tādēļ, ka tas ir minēts rēķinā — Nepamatoti rēķinā iekļautā nodokļa korekcija — Nepamatota iedzīvošanās)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/11

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 18. jūnija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden Den Haag (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Financiën/Stadeco BV

   (lieta C-566/07) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 21. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Nodoklis, kas jāmaksā tikai tādēļ, ka tas ir minēts rēķinā - Nepamatoti rēķinā iekļautā nodokļa korekcija - Nepamatota iedzīvošanās)
   2009/C 180/17
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden Den Haag

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Staatssecretaris van Financiën

      Atbildētāja: Stadeco BV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — 21. panta 1. punkta c) apakšpunkta interpretācija Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) — Nodoklis, kas nav jāmaksā rēķina izrakstītāja dzīvesvietas valstī, par darbību, kas veikta citā dalībvalstī vai trešajā valstī — Kļūdaini rēķinā iekļauta nodokļa labojums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, ko groza Padomes 1991. gada 16. decembra Direktīva 91/680/EEK, 21. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pievienotās vērtības nodoklis, kas atbilstoši šai normai ir jāmaksā dalībvalstij, kurai atbilst rēķinā vai citā dokumentā, kurš kalpo par rēķinu, norādītais pievienotās vērtības nodoklis, pat ja šajā dalībvalstī attiecīgā darbība nav apliekama ar nodokli. Attiecībā uz pievienotās vērtības nodokli iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus atbilstošos apstākļus, ir jāpārbauda, kurai dalībvalstij ir jāmaksā attiecīgajā rēķinā norādītais pievienotās vērtības nodoklis. Šajā sakarā nozīme var būt minētajai likmei, valūtai, kādā ir izteikta maksājamā summa, valodai, kādā ir izrakstīts rēķins, attiecīgā rēķina saturam un kontekstam, šī rēķina izrakstītāja un sniegto pakalpojumu saņēmēja reģistrācijas vietām, kā arī to izturēšanās veidam;

               2)

               ar nodokļu neitralitātes principu būtībā nav pretrunā, ka dalībvalsts tikai tādēļ, ka kļūdas pēc tas ir norādīts nosūtītajā rēķinā, šajā dalībvalstī maksājamā pievienotās vērtības nodokļa korekcijai piemēro nosacījumu, ka nodokļa maksātājs nosūta sniegto pakalpojumu saņēmējam izlabotu rēķinu, kurā nav norādīts minētais pievienotās vērtības nodoklis, ja šis nodokļa maksātājs nav savlaicīgi pats pilnībā novērsis nodokļu ieņēmumu apdraudējumu.

      (1)  OV C 64, 08.03.2008.


title: Lieta F-16/15: Prasība, kas celta 2015. gada 30. janvārī  – ZZ  u.c./Komisija

text:
               23.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/27

         Prasība, kas celta 2015. gada 30. janvārī – ZZ u.c./Komisija
   (Lieta F-16/15)
   (2015/C 096/35)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ u.c. (pārstāvji – T. Bontinck un A. Guillerme, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumus, ar kuriem tiek grozīts prasītāju tipveida darba pienākumu apraksts, piemērojot Sysper 2, un tie netiek iekļauti to ierēdņu sarakstā, kurus tiek piedāvāts paaugstināt amatā AST 10 pakāpē 2014. gada amatā paaugstināšanas ietvaros

      Prasītāju prasījumi:

   Pamatā:

               —

               atzīt, ka Civildienesta noteikumu 45. pants un I pielikums, kā arī ar tiem saistītie pārejas posma pasākumi, ir prettiesiski,

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2014. gada 14. aprīļa lēmumu, ar ko groza sistēmā “Sysper 2” ietvertos prasītāju amatā paaugstināšanas lietu materiālus, lai liegtu viņiem jebkuru iespēju [tikt paaugstinātiem amatā];

               —

               atcelt vēlāku iecēlējinstitūcijas lēmumu, kurš tika paziņots 2014. gada 24. jūnijā, neiekļaut prasītājus to ierēdņu sarakstā, kurus tiek piedāvāts paaugstināt amatā AST 10 pakāpē 2014. gada amatā paaugstināšanas ietvaros, kas paredzēta Civildienesta noteikumu 45. pantā;

               —

               piespriest Komisija atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pakārtoti:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2014. gada 14. aprīļa lēmumu, ar ko groza sistēmā “Sysper 2” ietvertos prasītāju amatā paaugstināšanas lietu materiālus, lai liegtu viņiem jebkuru iespēju [tikt paaugstinātiem amatā];

               —

               atcelt vēlāku iecēlējinstitūcijas lēmumu, kurš tika paziņots 2014. gada 24. jūnijā, neiekļaut prasītājus to ierēdņu sarakstā, kurus tiek piedāvāts paaugstināt amatā AST 10 pakāpē 2014. gada amatā paaugstināšanas ietvaros, kas paredzēta Civildienesta noteikumu 45. pantā;

               —

               piespriest Komisija atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-169/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) — Sandra Castronovo/Ministero dell'Interno

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/31

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) — Sandra Castronovo/Ministero dell'Interno

      (Lieta C-169/10)
      (2010/C 161/43)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: Sandra Castronovo

         Atbildētājs: Ministero dell'Interno

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai valsts tiesiskais regulējums (kas tika ieviests ar Bersani2006. gada 4. jūlija dekrētu, ko pārveidoja par 2006. gada 4. augusta Likumu Nr. 223) ir saderīgs ar EKL 43. un 49. pantu, proti, tāds “valsts tiesiskais regulējums […], ar kuru:

                  a)

                  vispārēji cenšas aizsargāt tos koncesionārus, kuriem koncesijas tika piešķirtas iepriekš, pamatojoties uz tādu procedūru, ar kuru atsevišķi saimnieciskās darbības veicēji tika prettiesiski izslēgti no šīs procedūras;

                  b)

                  faktiski tiek aizsargāti jau iegūto tiesību turētāji (piemēram, aizliegums jauniem koncesionāriem novietot savus kioskus noteiktā attālumā no jau esošajiem kioskiem);

                  c)

                  ir paredzēts, ka koncesijas tiek zaudētas, ja koncesionārs tiešā vai netiešā veidā ir rīkojis pārobežu azartspēles, kas ir pielīdzināmas tām, kuras ir paredzētas koncesijā”?


title: Lietas C-102/03 izslēgšana no reģistra

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/11

         Lietas C-102/03 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 330/22)

      (tiesvedības valoda — itāļu)

   2005. gada 6. septembrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-102/03 (Tribunale di Brindisi lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) krimināllieta pret Gianfranco Casale, Giuseppe Eugenio Caroli.

      (1)  OV C 101, 26.04.2003.


title: Lieta T-635/15: Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Tuum/ITSB – Thun (“TUUM”)

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/48

         Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Tuum/ITSB – Thun (“TUUM”)
   (Lieta T-635/15)
   (2016/C 016/58)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tuum Srl (San Giustino, Itālija) (pārstāvis – B. Saguatti, avvocato)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Thun SpA (Bolzano, Itālija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “TUUM” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 939 774

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 3. septembra lēmums lietā R 2624/2014–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               galīgi un pilnībā noraidīt iebildumus, kas vērsti pret pieteiktās preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz 14. klasē ietilpstošajām precēm;

               —

               noteikt pienākumu ITSB reģistrēt pieteikto preču zīmi;

               —

               piespriest ITSB un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos izdevumus, kas radušies procesā Iebildumu nodaļā un Apelācijas padomē.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums un kļūdaina piemērošana.


title: Lieta C-484/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 31. oktobrī iesniedza R echtbank 's-Gravenhage (Nīderlande) — Georgtown University/Octrooicentrum Nederland , kas rīkojas NL Octrooicentrum vārdā

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 31. oktobrī iesniedza Rechtbank 's-Gravenhage (Nīderlande) — Georgtown University/Octrooicentrum Nederland, kas rīkojas NL Octrooicentrum vārdā

   (Lieta C-484/12)
   2013/C 26/43
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank 's-Gravenhage

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Georgetown University

      Atbildētājs: Octrooicentrum Nederland, kas rīkojas NL Octrooicentrum vārdā

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regulai (EK) Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm (1), īpaši tās 3. panta c) punktam, ir pretrunā situācija, kad ar vienu pamatpatentu ir aizsargāti vairāki produkti, šī pamatpatenta īpašniekam tiek piešķirts sertifikāts par katru no aizsargātajiem produktiem?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiktu atbildēts apstiprinoši: kā ir jāinterpretē Regulas Nr. 469/2009 3. panta c) punkts gadījumā, kad ar spēkā esošu pamatpatentu ir aizsargāti vairāki produkti un sertifikāta par vienu no pamatpatenta aizsargātajiem produktiem (A) pieteikuma iesniegšanas dienā vēl nav piešķirti sertifikāti par citiem ar šo pašu aizsargātajiem produktiem (B, C), tomēr par šiem produktiem (B, C) sertifikāti ir tikuši piešķirti vēl pirms ticis pieņemts lēmums par sertifikāta piešķiršanu pirmajam minētajam produktam (A)?

               3)

               Vai, lai atbildētu uz šo jautājumu, ir nozīme apstāklim, ka pieteikums par vienu pamatpatenta aizsargāto produktu (A) ir ticis iesniegts tajā pašā dienā, kad pārējie pieteikumi par šī paša pamatpatenta aizsargātajiem produktiem (B, C)?

               4)

               Jau uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, vai var piešķirt sertifikātu produktam, kas aizsargāts ar spēkā esošu pamatpatentu, ja iepriekš ir ticis piešķirts sertifikāts produktam, kas aizsargāts ar šo pašu pamatpatentu, tomēr pieteikuma iesniedzējs atsakās no pirmā sertifikāta, lai pamatojoties uz šo pašu patentu saņemtu jaunu sertifikātu?

               5)

               Ciktāl šī jautājuma noskaidrošanai ir nozīme tam, vai atteikšanās ir atpakaļejošs spēks: vai jautājums par atpakaļejošu spēku ir izlemjams atbilstoši Regulas Nr. 469/2009 14. panta b) punktam vai valsts tiesībām? Ja jautājums ir izlemjams atbilstoši Regulas Nr. 469/2009 14. panta b) punktam: vai šī norma ir interpretējama tādējādi, ka atteikšanās ir ar atpakaļejošu spēku?

      (1)  OV L 152, 1. lpp.


title: Lieta T-305/08: Vispārējās tiesas 2012. gada 14. februāra rīkojums — Itālija/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Regula (EK) Nr. 530/2008 — Zilās tunzivs krājumu atjaunošana — KPN noteikšana 2008. gadam — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/11

         Vispārējās tiesas 2012. gada 14. februāra rīkojums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-305/08) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (EK) Nr. 530/2008 - Zilās tunzivs krājumu atjaunošana - KPN noteikšana 2008. gadam - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 109/23
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — F. Arena, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — K. Banks un D. Nardi)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 12. jūnija Regulas (EK) Nr. 530/2008, ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz seineriem, kas zvejo zilās tunzivis Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45° R garuma un Vidusjūrā (OV L 155, 9. lpp.), 1. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Lieta C-305/12: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 28. janvāra rīkojums — Eiropas Komisija/Slovākijas Republika

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/19

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 28. janvāra rīkojums — Eiropas Komisija/Slovākijas Republika
   (Lieta C-305/12) (1)

   2013/C 108/47
   Tiesvedības valoda — slovāku
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 273, 8.9.2012.


title: Lieta C-234/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 12. maijā iesniedza Tribunal de grande instance de Nanterre (Francija) — Société Tereos — Union de coopératives agricoles à capital variable/Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 12. maijā iesniedza Tribunal de grande instance de Nanterre (Francija) — Société Tereos — Union de coopératives agricoles à capital variable/Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers

   (Lieta C-234/10)
   ()
   2010/C 221/28
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de grande instance de Nanterre

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Société Tereos — Union de coopératives agricoles à capital variable

      Atbildētāji: Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas Nr. 1260/2001 (1) 15. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka vidējo zaudējumu aprēķināšanai attiecībā uz visām eksportētajām cukura kategorijām ir jāsadala faktisko izmaksu summa ar eksportētā daudzuma summu neatkarīgi no tā, vai par šo daudzumu kompensācijas ir faktiski izmaksātas?

               2)

               Vai Regula Nr. 1193/2009 (2) ir spēkā neesoša, ņemot vērā Padomes Regulas Nr. 1260/2001 15. pantu, ar ko noteikts cukura ražošanas maksājums, kas aprēķināts, ņemot vērā vidējos zaudējumus, kuru aprēķinā attiecībā uz eksportējamo cukuru pārstrādātajos produktos ir jāsareizina eksporta kompensācijas, kas veikta par šiem produktiem, apmērs ar kopējo eksportējamo daudzumu, ieskaitot eksportēto daudzumu, par kuru nav saņemta kompensācija, nevis jāsadala faktiski radušās izmaksas ar eksportētā daudzuma summu neatkarīgi no saņemtās kompensācijas?

      (1)  Padomes 2001. gada 19. jūnija Regula (EK) Nr. 1260/2001 par cukura tirgu kopīgo organizāciju (OV L 178, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2009. gada 3. novembra Regula (EK) Nr. 1193/2009, ar ko labo Regulu (EK) Nr. 1762/2003, (EK) Nr. 1775/2004, (EK) Nr. 1686/2005 un (EK) Nr. 164/2007 un nosaka ražošanas maksājumu apjomu cukura nozarē 2002./2003., 2003./2004., 2004./2005., 2005./2006. tirdzniecības gadam (OV L 321, 1. lpp.).


title: Lieta F-96/06: Prasība, kas celta 2006. gada 10. augustā — G pret Komisiju

text:
               30.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/23

         Prasība, kas celta 2006. gada 10. augustā — G pret Komisiju
   (Lieta F-96/06)
   (2006/C 237/41)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: G, Port-Vendres (Francija) (pārstāvji — B. Cambier un L. Cambier, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka atbildētāja ir atbildīga par pārkāpumiem, ko tā pieļāvusi attiecībā pret prasītāju;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam un viņa ģimenei pagaidu summu EUR 1 581 801 apmērā, kas atbilst pusei no kaitējuma, kas nodarīts ar visiem pārkāpumiem, ko pieļāvusi Komisija, tās pārstāvji, amatpersonas un/vai citas no tās atkarīgās organizācijas–, pārējā daļa ir jāprecizē ar ekspertu palīdzību;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt 8 % par visām iepriekš minētajām summām un skaitot no 1999. gada 23. novembra, kas ir datums, kurā tika pabeigts Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) veiktās iekšējās izmeklēšanas pirmais ziņojums un kurā bija pamanāmas pirmās neobjektivitātes pazīmes attiecībā uz prasītāju vai, pakārtoti — skaitot no 2005. gada 29. jūnija, kas ir datums, kurā prasītājs iesniedza prasību par kompensāciju, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punktu;

               —

               nozīmēt ekspertu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas prasības pamatojumam prasītājs izvirza astoņus pamatus.
   Izvirzot pirmo pamatu, viņš pārmet Komisijai, ka tā viņu izcēla kā centrālo figūru “Berthelot” lietā un uzskatīja par šīs lietas galveno iniciatoru, lai gan visas šīs apsūdzības esot nepatiesas un neeksistējot ne mazākais pierādījums, ar ko var pamatot šīs pret prasītāju izvirzītās apsūdzības. Šādi Komisija neesot izpildījusi savu pienākumu palīdzēt ierēdņiem un labas pārvaldības pienākumu un maldināja prasītāja tiesisko paļāvību.
   Izvirzot otro pamatu, prasītājs pārmet Komisijai, ka tā nodarīja smagu kaitējumu viņa tiesībām uz aizstāvību, pieļaujot gan pienākumu neizpildi, gan bezdarbību administratīvajā izmeklēšanā saistībā ar “Berthelot” lietu, kas neesot bijusi veikta objektīvi.
   Izvirzot trešo pamatu, prasītājs norāda uz konfidencialitātes ievērošanas pienākuma pārkāpumu, kas izpaužas tādējādi, ka 2000. gadā Komisija esot atļāvusi žurnālistiem iekļūt OLAF telpās un tajās iepazīties ar konfidenciāliem dokumentiem attiecībā uz prasītāju, lai dažus no tiem izplatītu televīzijas pārraidē.
   Ar ceturto pamatu prasītājs iebilst pret Komisijas lēmumu atcelt viņa tiesisko imunitāti.
   Izvirzot piekto pamatu, prasītājs pārmet Komisijai, ka tā viņu pārcēla Ģenerāldirektorāta “Pētījumi un tehnoloģiskā attīstība” galvenā padomnieka amatā nevis dienesta interesēs vai, pamatojoties uz iestāžu mobilitātes politiku, bet, piemērojot slēptu disciplinārsodu.
   Izvirzot sesto pamatu attiecībā uz procedūru viņa slimības atzīšanai par arodslimību (Civildienesta noteikumu 73. pants), prasītājs apstrīd Komisijas lēmumus, ar kuriem uzreiz tiek izslēgts pieņēmums par nelaimes gadījumu darbā un viņa personīgā lieta tiek nodota Komisijas Izmeklēšanas un disciplinārlietu birojam (IDLB), lai tas veiktu administratīvo izmeklēšanu viņa slimības cēloņa noskaidrošanai.
   Izvirzot septīto pamatu, prasītājs atsaucas uz Civildienesta noteikumu 73. un 78. pantā paredzēto procedūru neatkarību un apstrīd Komisijas invaliditātes komisijas lēmumu galīgi apturēt lietas izskatīšanu, kas pieņemts procesā, kas uzsākts, piemērojot Civildienesta noteikumu 78. panta 5. punktu, jo lēmums neesot ticis pieņemts, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu 73. pantu.
   Izvirzot astoto pamatu, prasītājs kritizē faktu, ka pret viņu tika uzsāktas un uzturētas disciplinārlietas, lai gan Beļģijas tiesa, izskatot pret viņu vērsto krimināllietu, esot atzinusi par nepamatotiem šo lietu pamatā esošos materiālā rakstura faktus.
   Prasītājs apgalvo, ka iepriekš minētie Komisijas pārkāpumi bija cēlonis viņa nervu depresijai, kuras dēļ tas esot bijis spiests priekšlaicīgi izbeigt savu ierēdņa karjeru. Šis apstāklis esot radījis mantisku un morālu kaitējumu viņam pašam, kā arī viņa ģimenei.


title: Lieta C-302/10: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 17. janvāra rīkojums ( Højesteret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Infopaq International A/S/Danske Dagblades Forening (Autortiesības — Informācijas sabiedrība — Direktīva 2001/29/EK — 5. panta 1. un 5. punkts — Literārie un mākslas darbi — Literāro darbu īsu izvilkumu reproducēšana — Presē publicēti raksti — Pagaidu un pārejas reproducēšana — Tehnoloģisks process, kas ietver rakstu skenēšanu, kurai seko to pārvēršana teksta datnē, reprodukcijas elektroniska apstrāde un šīs reprodukcijas vienas daļas uzglabāšana — Pagaidu reproducēšanas darbības, kas ir šāda tehnoloģiska procesa neatņemama un būtiska daļa — Šo darbību, kas izpaužas kā darba vai cita tiesību objekta likumīga izmantošana, mērķis — Minēto darbību patstāvīga ekonomiska nozīme)

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/8

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 17. janvāra rīkojums (Højesteret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Infopaq International A/S/Danske Dagblades Forening

   (Lieta C-302/10) (1)

   (Autortiesības - Informācijas sabiedrība - Direktīva 2001/29/EK - 5. panta 1. un 5. punkts - Literārie un mākslas darbi - Literāro darbu īsu izvilkumu reproducēšana - Presē publicēti raksti - Pagaidu un pārejas reproducēšana - Tehnoloģisks process, kas ietver rakstu skenēšanu, kurai seko to pārvēršana teksta datnē, reprodukcijas elektroniska apstrāde un šīs reprodukcijas vienas daļas uzglabāšana - Pagaidu reproducēšanas darbības, kas ir šāda tehnoloģiska procesa neatņemama un būtiska daļa - Šo darbību, kas izpaužas kā darba vai cita tiesību objekta likumīga izmantošana, mērķis - Minēto darbību patstāvīga ekonomiska nozīme)
   2012/C 73/12
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Højesteret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Infopaq International A/S

      Atbildētāja: Danske Dagblades Forening

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Højesteret — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 10. lpp.) 2. panta un 5. panta 1. un 5. punkta interpretācija — Sabiedrība, kuras galveno darbību veido laikrakstu rakstu kopsavilkumu sagatavošana, veicot skenēšanu — Raksta izvilkuma, ko veido meklējamais vārds un pieci vārdi, kuri atrodas pirms un pēc tā, uzglabāšana — Pagaidu reproducēšanas darbības, kas ir būtiska tehnoloģiska procesa daļa

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 5. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tā sauktā “datu atlases” procesa laikā veiktās pagaidu reproducēšanas darbības, kas ir aplūkotas pamatlietā,

                           —

                           atbilst nosacījumam, ka šīm darbībām ir jābūt tehnoloģiska procesa neatņemamai un būtiskai daļai, lai gan šis process ar tām tiek uzsākts un pabeigts un to veikšanā ir iesaistīti cilvēki;

                           —

                           atbilst nosacījumam, ka reproducēšanas darbībām ir jābūt tikai vienam mērķim, proti, atļaut darba vai cita tiesību objekta likumīgu izmantošanu;

                           —

                           atbilst nosacījumam, ka šīm darbībām nedrīkst būt patstāvīga ekonomiska nozīme, ja, pirmkārt, šo darbību īstenošana neļauj gūt papildu peļņu, kas pārsniedz to, kuru rada aizsargāta darba likumīga izmantošana, un ja, otrkārt, pagaidu reproducēšanas darbības neizraisa izmaiņas šajā darbā;

               2)

               Direktīvas 2001/29 5. panta 5. punkts ir interpretējams tādējādi, ka, ja pamatlietā aplūkotās pagaidu reproducēšanas darbības atbilst visiem šīs direktīvas 5. panta 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem, tā sauktā “datu atlases” procesa laikā veiktās darbības ir jāuzskata par tādām, kas atbilst nosacījumam, ka reproducēšanas darbības nedrīkst ne apdraudēt darba parasto izmantošanu, ne nepamatoti kaitēt tiesību īpašnieka likumīgajām interesēm.

      (1)  OV C 221, 14.08.2010.


title: Lieta T-143/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 20. jūlija spriedums – Spānija/Komisija ELGF un ELFLA — No finansējuma izslēgti izdevumi — Spānijas izdevumi — Atsaistīts tiešais atbalsts par 2008. un 2009. pieprasījuma gadu — Kontroles sistēmas trūkumi — Kontroles izlases noteikšana — Pierādīšanas pienākums — Atbalsts lauku attīstībai Kastīlijas un Leonas autonomajā kopienā 2009. un 2010. pieprasījuma gadā — Pārbaudes uz vietas — Galvenās kontroles — Samērīgums

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/29

         Vispārējās tiesas 2017. gada 20. jūlija spriedums – Spānija/Komisija
   (Lieta T-143/15) (1)

   (ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Spānijas izdevumi - Atsaistīts tiešais atbalsts par 2008. un 2009. pieprasījuma gadu - Kontroles sistēmas trūkumi - Kontroles izlases noteikšana - Pierādīšanas pienākums - Atbalsts lauku attīstībai Kastīlijas un Leonas autonomajā kopienā 2009. un 2010. pieprasījuma gadā - Pārbaudes uz vietas - Galvenās kontroles - Samērīgums)
   (2017/C 293/33)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvji – M. Sampol Pucurull un M. J. García-Valdecasas Dorrego)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Triantafyllou un I. Galindo Martín)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru lūdz daļēji atcelt Komisijas 2015. gada 16. janvāra Īstenošanas lēmumu (ES) 2015/103, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2015, L 16, 33. lpp.).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2015. gada 16. janvāra Īstenošanas lēmumu (ES) 2015/103, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl tas attiecas uz finanšu korekciju, kas Spānijas Karalistei piemērota, pamatojoties uz izmeklēšanu AA/2009/007/ES par 2009. pieprasījuma gadu;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 178, 1.6.2015.


title: Lietas T-14/05 izslēgšana no reģistra

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/45

         Lietas T-14/05 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 182/85)

      (Tiesvedības valoda — itāļu)

   2005.gada 25. maijā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas ceturtā palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-14/05 Itālija/Eiropas Kopienu Komisija.

      (1)  OV C 69, 19.03.2005.


title: Lieta C-335/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 11. jūlijā iesniedza Cour d'appel de Mons (Beļģija) – Les Jardins de Jouvence SCRL / État belge

text:
               29.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 11. jūlijā iesniedza Cour d'appel de Mons (Beļģija) – Les Jardins de Jouvence SCRL/État belge

   (Lieta C-335/14)
   2014/C 339/06
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Mons

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Les Jardins de Jouvence SCRL

      Atbildētāja: État belge

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai aprūpētās dzīvesvietas Valonijas reģiona 1997. gada 5. jūnija dekrēta par veco ļaužu pansionātiem, aprūpētajām dzīvesvietām un vismaz sešdesmit gadus vecu ļaužu dienas aprūpes centriem nozīmē, kurās peļņas nolūkos [tiek nodrošināti] atsevišķi dzīvokļi, kas paredzēti vienai vai divām personām un kuros ir labiekārtota virtuve, dzīvojamā istaba, guļamistaba un labiekārtota vannas istaba, tām tādējādi ļaujot dzīvot neatkarīgi, kā arī par maksu tiek nodrošināti fakultatīvi pakalpojumi, kas nav paredzēti vienīgi aprūpēto dzīvesvietu pensionāriem (restorāns-bārs, friziera un estētikas salons, fizioterapijas salons, ergoterapijas aktivitātes, veļas mazgātava, dispansers un asins analīžu pieņemšana, medicīniskais kabinets), ir organizācija, kurai būtībā ir sociāls raksturs un kura nodrošina “tādu pakalpojumu sniegšanu un tādu preču piegādi, kas ir cieši saistīti ar sociālās aprūpes un sociālās nodrošināšanas darbu” Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma (1), 13. panta A daļas 1. punkta nozīmē (tagad Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (2) 132. panta 1. punkta g) apakšpunkts)?

               2.

               Vai atbilde uz šo jautājumu būtu atšķirīga, ja attiecīgās aprūpētās dzīvesvietas attiecīgo pakalpojumu sniegšanai saņemtu subsīdijas vai jebkādas citas formas priekšrocības vai finanšu atbalstu no valsts iestādēm?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.

      (2)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-624/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 2. oktobra spriedums – The Tea Board/ITSB – Delta Lingerie (“Darjeeling”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Grafiska preču zīme “Darjeeling” — Agrākas Kopienas vārdiskas un grafiskas kolektīvas preču zīmes “DARJEELING” — Relatīvi atteikuma pamati — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/37

         Vispārējās tiesas 2015. gada 2. oktobra spriedums – The Tea Board/ITSB – Delta Lingerie (“Darjeeling”)
   (Lieta T-624/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Grafiska preču zīme “Darjeeling” - Agrākas Kopienas vārdiskas un grafiskas kolektīvas preču zīmes “DARJEELING” - Relatīvi atteikuma pamati - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts)
   (2015/C 389/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Tea Board (Kalkuta, Indija) (pārstāvji – A. Nordemann un M. Maier, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – S. Palmero Cabezas)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Delta Lingerie (Cachan, Francija) (pārstāvji – G. Marchais un P. Martini–Berthon, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2013. gada 17. septembra lēmumu lietā R 1504/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp The Tea Board un Delta Lingerie

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas otrās padomes 2013. gada 17. septembra lēmumu lietā R 1504/2012–2 atcelt attiecībā uz precēm, kas aptvertas ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi un kas ietilpst 25. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām, un attiecībā uz “sieviešu apakšveļas un sieviešu veļas, smaržu, smaržūdeņu un kosmētikas, mājas apģērba un vannas istabas tekstilizstrādājumu mazumtirdzniecības pakalpojumiem”, kas aptverti ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi un ietilpst minētā nolīguma 35. klasē;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 45, 15.2.2014.


title: Lieta C-194/12: Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 21. februāra rīkojums ( Juzgado de lo Social de Benidorm (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Concepción Maestre García/Centros Comerciales Carrefour SA (Reglamenta 99. pants — Direktīva 2003/88/EK — Darba laika organizēšana — Tiesības uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu — Uzņēmuma noteiktais ikgadējais atvaļinājums, kas laika ziņā sakrīt ar slimības atvaļinājumu — Tiesības ikgadējo atvaļinājumu izmantot citā laikā — Finansiāla atlīdzība par neizmantoto ikgadējo atvaļinājumu)

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/11

         Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 21. februāra rīkojums (Juzgado de lo Social de Benidorm (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Concepción Maestre García/Centros Comerciales Carrefour SA

   (Lieta C-194/12) (1)

   (Reglamenta 99. pants - Direktīva 2003/88/EK - Darba laika organizēšana - Tiesības uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu - Uzņēmuma noteiktais ikgadējais atvaļinājums, kas laika ziņā sakrīt ar slimības atvaļinājumu - Tiesības ikgadējo atvaļinājumu izmantot citā laikā - Finansiāla atlīdzība par neizmantoto ikgadējo atvaļinājumu)
   2013/C 108/21
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social de Benidorm

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Concepción Maestre García

      Atbildētāja: Centros Comerciales Carrefour SA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Juzgado de lo Social de Benidorm — Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV L 299, 9. lpp.) 7. panta 1. punkta interpretācija — Tiesības uz apmaksātu ikgadējo atvaļinājumu — Darba ņēmējs, kas iet slimības atvaļinājumā uzņēmuma noteiktā ikgadējā atvaļinājuma laikā — Darba ņēmēja tiesības izmantot atvaļinājumu kādā citā laikposmā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam neatbilst tāda valsts tiesību aktu interpretācija, saskaņā ar kuru darba ņēmējam, kurš ir slimības atvaļinājumā ikgadējā atvaļinājuma laikā, kas ir vienpusēji noteikts uzņēmuma, kurā viņš ir nodarbināts, atvaļinājumu kalendārā, ar uzņēmuma ražošanu vai organizāciju saistītu iemeslu dēļ nav tiesību pēc sava slimības atvaļinājuma beigām izmantot savu ikgadējo atvaļinājumu citā, nevis sākotnēji noteiktajā laikā, attiecīgā gadījumā ārpus atbilstošā bāzes laikposma beigām;

               2)

               Direktīvas 2003/88 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam neatbilst tāda valsts tiesību aktu interpretācija, saskaņā ar kuru ir atļauts, ka darba līguma spēkā esamības laikā ikgadējā atvaļinājuma laiks, ko darba ņēmējs nav varējis izmantot darbnespējas dēļ, tiek aizstāts ar finansiālu atlīdzību.

      (1)  OV C 227, 28.7.2012.


title: Lieta C-76/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 11. februārī iesniedza Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) – INGSTEEL spol. s r. o., Metrostav a. s./Úrad pre verejné obstarávanie

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 11. februārī iesniedza Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) – INGSTEEL spol. s r. o., Metrostav a. s./Úrad pre verejné obstarávanie

   (Lieta C-76/16)
   (2016/C 270/26)
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: INGSTEEL spol. s r. o., Metrostav a. s.

      Atbildētājs: Úrad pre verejné obstarávanie

      Persona, kas iestājusies lietā: Slovenský futbalový zväz

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai valsts iestādes lēmums publiskajā iepirkumā par līgumu ar paredzamo vērtību EUR 3 miljoni, atzīstot, ka pretendenta apliecinājums ar goda vārdu un bankas sniegtā informācija, ka tas var saņemt īpašu bankas kredītu bez izmantošanas ierobežojumiem summai, kas pārsniedz publiskā iepirkuma vērtību, neatbilst paziņojumā par līgumu norādītajām prasībām attiecībā uz saimniecisko un finansiālo stāvokli, ir saderīgs ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu [būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu] slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (1) 47. panta mērķi un, it īpaši, šī panta 1. punkta a) apakšpunktu un 4. punktu?

               2.

               Vai dalībvalsts situācija banku pakalpojumu tirgū, kad banka tās saistošajā solījumā izsniegt kredītu pakārto finanšu līdzekļu piešķiršanu kredītlīgumā paredzēto nosacījumu, kuri publiskā iepirkuma laikā nav konkrēti norādīti, izpildei, saskaņā ar minētās Direktīvas 2004/18/EK 47. panta 5. punktu var tikt uzskatīta par pamatotu iemeslu, kādēļ pretendents nevar iesniegt līgumslēdzējas iestādes prasītos dokumentus, proti, vai šādā situācijā ir iespējams pierādīt saimniecisko un finansiālo stāvokli ar apliecinājumu ar goda vārdu par pietiekamu kredīta attiecību ar banku esamību?

               3.

               Vai, pārbaudot tiesā valsts publisko iepirkumu iestādes lēmumu izslēgt pretendentu, apstāklis, ka izraudzītais pretendents ir jau gandrīz pilnībā izpildījis vairākus līgumus, var tikt uzskatīts par objektīvu šķērsli, kā dēļ valsts tiesa nevar piemērot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 1. un 2. punktu, to skatot kopā ar Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvas 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārsūdzības] procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām [būvdarbu publiskā iepirkuma līgumus] (2), 1. panta 1. punktu un 2. panta 3., 6., 7. un 8. punktu?

      (1)  OV 2004 L 134, 114. lpp.

      (2)  OV 1989 L 395, 33. lpp.


title: Lieta C-534/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bergamo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Andrea Gaiti, Sidi Amidou Billa, Joseph Arasomwan, Giuseppe Carissimi, Sahabou Songne Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/10

         Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bergamo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Andrea Gaiti, Sidi Amidou Billa, Joseph Arasomwan, Giuseppe Carissimi, Sahabou Songne

   (Lieta C-534/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Vienādi prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Valsts tiesiskais regulējums - Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu - Jauns iepirkums - Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu - Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)
   (2016/C 270/13)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Bergamo

      Pamata kriminālprocesa dalībnieki

      Andrea Gaiti, Sidi Amidou Billa, Joseph Arasomwan, Giuseppe Carissimi un Sahabou Songne

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus;

               2)

               LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 34, 2.2.2015.


title: Lieta T-299/08: Prasība, kas celta 2008. gada 1. augustā — Elf Aquitaine /Komisija

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/29

         Prasība, kas celta 2008. gada 1. augustā — Elf Aquitaine/Komisija
   (Lieta T-299/08)
   (2008/C 272/56)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Elf Aquitaine SA, Kurbevuā (Francija) (pārstāvji — E. Morgan de Rivery, S. Thibault-Liger, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pirmkārt un galvenokārt, pamatojoties uz EKL 230. pantu, atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2008. gada 11. jūnija Lēmumu Nr. C(2008) 2626, galīgā redakcija, ciktāl tas attiecas uz Elf Aquitaine;

               —

               pakārtoti:

                           —

                           atcelt vai samazināt, pamatojoties uz EKL 229. pantu, naudas sodu EUR 22 700 000 kas kopīgi un solidāri uzlikts Arkema France SA un Elf Aquitaine saskaņā ar Eiropas Kopienu Komisijas 2008. gada 11. jūnija Lēmuma Nr. C(2008) 2626, galīgā redakcija, 2. panta c) apakšpunktu;

                           —

                           atcelt vai samazināt, pamatojoties uz EKL 229. pantu, naudas sodu EUR 15 890 000, kas uzlikts Elf Aquitaine saskaņā ar Eiropas Kopienu Komisijas 2008. gada 11. jūnija Lēmuma Nr. C(2008) 2626, galīgā redakcija, 2. panta e) apakšpunktu;

               —

               katrā ziņā piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītāja lūdz daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 11. jūnija Lēmumu C(2008) 2626, galīgā redakcija, lietā COMP/38.695 — Nātrija hlorāts, ar kuru Komisija ir konstatējusi, ka zināmi uzņēmumi, tostarp prasītāja, ir pārkāpuši EKL 81. panta 1. punktu un Eiropas Ekonomikas zonas līguma 53. panta 1. punktu, pārdalot tirdzniecības apjomus, nosakot cenas, apmainoties ar komerciāli svarīgu informāciju par tirdzniecības cenām un apjomiem un uzraugot pret konkurenci vērstu pasākumu izpildi nātrija hlorāta tirgū Eiropas Ekonomikas zonā.
   Savu iebildumu pamatojumam prasītāja izvirza vienpadsmit pamatus par:

               —

               tādu noteikumu pārkāpumu, kas reglamentē pārkāpumu attiecināmību sabiedrību grupas ietvaros, jo i) Komisija esot nepareizi apliecinājusi, ka tai neesot pienākuma iesniegt pierādījumus, kas pamatotu pieņēmumu, ka mātes sabiedrībai ir noteicoša ietekme pār filiāli, kas tai pieder 100 %, ii) Komisijas faktiski iesniegtie pierādījumi šādu pieņēmumu nevarot pamatot un iii) Komisija esot noraidījusi virkni pierādījumu, ko prasītāja iesniegusi, lai atspēkotu šādu pieņēmumu;

               —

               prasītājas tiesību uz aizstāvību un procesuālo tiesību vienlīdzības principa pārkāpumu, nevainīguma prezumpcijas, individuālas atbildības un sodu individuālas attiecināmības principu pārkāpumu, likumības un vienlīdzīgas attieksmes principu atbildības attiecināmības jomā pārkāpumu;

               —

               prasītājas iesniegto pierādījumu sagrozīšanu;

               —

               pretrunām pamatojumā par uzņēmuma jēdzienu EKL 81. panta 1. punkta nozīmē, par filiāles Arkema France neatkarību attiecībās ar prasītāju un par tādas kontroles raksturu, kāda mātes sabiedrībai būtu jāīsteno pār filiāli, lai filiāles pārkāpumu varētu attiecināt uz mātes sabiedrību;

               —

               labas pārvaldības principa pārkāpumu, jo Komisija i) nav rūpīgi un objektīvi vērtējusi visus atbilstošos faktus, ii) nav piemērojusi tos pašus noteikumus, ko tā piemēro sev un iii) nav apturējusi pret prasītāju ierosināto procesu, gaidot spriedumus atbilstošajās lietās, kuras bija izskatīšanā Pirmās instances tiesā;

               —

               tiesiskās drošības principa pārkāpumu, jo Komisija nepiemēroja tos kritērijus par atbildības attiecināmību saistībā ar filiāles pārkāpumu mātes sabiedrībai, ko tā bija piemērojusi iepriekšējos lēmumus;

               —

               pilnvaru nepareizu izmantošanu, jo uzliktie sodi neatbilda to leģitīmajam mērķim, proti, sodīt uzņēmumu par pārkāpuma izdarīšanu;

               —

               naudas soda uzlikšanas prasītājai nepamatoto raksturu, pārkāpdama juridiskas personas autonomijas principu un divreiz ņemdama vērā preventīvo ietekmi, nosakot naudas soda summu;

               —

               naudas sodu aprēķina principu un noteikumu pārkāpumu;

               —

               paziņojuma par iecietību (1) pārkāpumu, uzskatīdama, ka filiāles Arkema France iesniegtie pierādījumi esot bijuši nepietiekami; un

               —

               netaisnīgumu, uzliekot vissmagāko sodu prasītājai divu atsevišķu naudas sodu veidā, lai gan filiāles Arkema France atbildība esot bijusi ievērojami mazāka nekā EKA un Finnish Chemicals atbildība.

      (1)  Komisijas paziņojums par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu karteļu gadījumos (OV 2002, C 45, 3. lpp.).


title: Lieta T-72/12: Vispārējās tiesas 2016. gada 18. jūlija rīkojums – Bank Mellat/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Apstrīdēto aktu atcelšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/38

         Vispārējās tiesas 2016. gada 18. jūlija rīkojums – Bank Mellat/Padome
   (Lieta T-72/12) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Apstrīdēto aktu atcelšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 343/51)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bank Mellat (Teherāna, Irāna) (pārstāvji – S. Zaiwalla, P. Reddy, F. Zaiwalla, Z. Burbeza, solicitors, M. Brindle, QC, un R. Blakeley, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bishop un I. Rodios)

      Priekšmets

   Prasība, pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV 2011, L 319, 71. lpp.), Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV 2011, L 319, 11. lpp.), un Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV 2012, L 88, 1. lpp.), ciktāl prasītājas vārds tika atstāts to personu un vienību sarakstā, uz kurām attiecas šie ierobežojošie pasākumi.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               vairs nav jālemj par Provincial Investment Companies Association, Saba Tamin Investment Company, Common Investment Fund (Pars Fund), Shirin Asal Food Industrial Group, Sorbon Industrial Production Group un Individual Stock Association pieteikumu par iestāšanos lietā;

               3)

               Bank Mellat, Eiropas Savienības Padome, Provincial Investment Companies Association, Saba Tamin Investment Company, Common Investment Fund (Pars Fund), Shirin Asal Food Industrial Group, Sorbon Industrial Production Group un Individual Stock Association sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 109, 14.4.2012.


title: Lieta F-17/07: Prasība, kas celta 2007. gada 23. februārī — Pouzol /Revīzijas palāta

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/35

         Prasība, kas celta 2007. gada 23. februārī — Pouzol/Revīzijas palāta
   (Lieta F-17/07)
   (2007/C 117/54)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michel Pouzol, Chemin des Peyridisses (Francija) (pārstāvji — D. Grisay, I. Andoulsi un D. Piccininno, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Revīzijas palāta
   Prasītāja prasījumi:

               —

               Atcelt Revīzijas palātas 2006. gada 23. novembra lēmumu, kā arī Eiropas Kopienu Komisijas 2006. gada 18. maija lēmumu;

               —

               attiecībā uz prasītāju atzīt vai nu papildu pensijas izdienas gadus, proti, 6 gadi, 10 mēneši un 1 diena, vai arī vispārējos pensijas izdienas gadus, proti, 10 gadi 3 mēneši un 24 dienas;

               —

               piespriest Revīzijas palātai attiecībā uz prasītāju izteikt šos izdienas gadus kā pensijas pielikumu EUR 1 232,32 mēnesī;

               —

               piespriest Revīzijas palātai atlīdzināt prasītājam nodarīto finansiālo zaudējumu, kas šīs prasības iesniegšanas dienā novērtēts EUR 17 252,48 apmērā (vai arī prasītāja negūto peļņu EUR 1 232,32 mēnesī, sākot skaitīt ar tā pensionēšanās datumu no 2006. gada 1. janvāra līdz 2007. gada 1. martam);

               —

               piespriest Revīzijas palātai atlīdzināt prasītājam nodarīto morālo kaitējumu vairāk nekā 13 gadu garumā; zaudējumu atlīdzības summa ir nosakāma vēlāk, atbilstoši lietas dalībnieku izlīguma noteikumiem;

               —

               piespriest Revīzijas palātai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Atbildētājs, agrākais Revīzijas palātas ierēdnis, kas pašlaik ir pensijā, it īpaši apstrīd aprēķinu, kas veikts pārceļot viņā Francijā iegūtās tiesības uz pensiju uz Kopienu režīmu, jo šajā aprēķinā nav ņemtas vērā tiesības, kas iegūtas Papildu pensiju sistēmas organizācijā (ARRCO) un Vispārējā iestāžu darbinieku pensionēšanas organizācija (AGIRC).
   Prasības pamatojumam prasītājs atsaucas uz 4 pamatiem, kas izvirzīti, attiecīgi: i) par vairāku Civildienesta noteikumu un tā VIII pielikuma (it īpaši šī pielikuma 11. panta 2. punkta un 26. panta) noteikumu pārkāpumu; ii) par Civildienesta noteikumu 24. pantā minētā pienākuma ņemt vērā ierēdņu intereses pārkāpumu; iii) par vienlīdzīgas attieksmes principa un nediskriminācijas principa pārkāpumu; iv) par tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu.


               12.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/39

         EBTA Uzraudzības iestādes 2016. gada 17. novembra prasība pret Islandi
   (Lieta E-17/16)
   (2017/C 9/09)
   EBTA Uzraudzības iestāde (35 rue Belliard, B-1040 Brussels), ko pārstāv EBTA Uzraudzības iestādes pārstāvji Carsten Zatschler un Marlene Lie Hakkebo, 2016. gada 17. novembrī iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1.

               atzīst, ka Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XXIV nodaļas 1.c punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Direktīva 2009/127/EK, ar ko groza Direktīvu 2006/42/EK attiecībā uz pesticīdu lietošanas mašīnām), kas pielāgots līgumam ar tā 1. protokolu, un saskaņā ar EEZ līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu minēto aktu, vai jebkurā gadījumā neinformējot par to EBTA Uzraudzības iestādi;

               2.

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2016. gada 9. aprīlim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2016. gada 9. februāra argumentēto atzinumu par to, ka valsts nav ieviesusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Direktīvu 2009/127/EK, ar ko groza Direktīvu 2006/42/EK attiecībā uz pesticīdu lietošanas mašīnām, kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XXIV nodaļas 1.c punktā un pielāgota minētajam līgumam ar tā 1. protokolu (“akts”).

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot akta īstenošanai vajadzīgos pasākumus, nav izpildījusi saistības saskaņā ar aktu un EEZ līguma 7. pantu.