title: Lieta C-138/09: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 20. maija spriedums ( Tribunale Ordinario di Palermo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Todaro Nunziatina & C. SNC/Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale, della Formazione Professionale e dell’Emigrazione della regione Sicilia (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Valsts atbalsts — Komisijas lēmumi — Interpretācija — Sicīlijas reģiona piešķirtais atbalsts uzņēmumiem, kas paraksta apmācības un darba līgumus vai pārveido šādus līgumus par līgumiem uz nenoteiktu laiku — Atbalsta piešķiršanas termiņš — Budžeta ierobežojumi — Kavējuma nauda — Nepieņemamība)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/12

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 20. maija spriedums (Tribunale Ordinario di Palermo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Todaro Nunziatina & C. SNC/Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale, della Formazione Professionale e dell’Emigrazione della regione Sicilia

   (Lieta C-138/09) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Valsts atbalsts - Komisijas lēmumi - Interpretācija - Sicīlijas reģiona piešķirtais atbalsts uzņēmumiem, kas paraksta apmācības un darba līgumus vai pārveido šādus līgumus par līgumiem uz nenoteiktu laiku - Atbalsta piešķiršanas termiņš - Budžeta ierobežojumi - Kavējuma nauda - Nepieņemamība)
   2010/C 179/18
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Ordinario di Palermo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Todaro Nunziatina & C. SNC

      Atbildētāja: Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale, della Formazione Professionale e dell’Emigrazione della regione Sicilia

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Ordinario di Palermo — Valsts atbalsts — Piemērošanas joma Komisijas 1995. gada 11. decembra Lēmumam SG(95) D/15975 par Reģionālo 1991. gada 15. maija Sicīlijas reģiona Likumu Nr. 27 par darbībām nodarbinātības sekmēšanai un Komisijas 2002. gada 16. oktobra Lēmumam 2003/195/EK par atbalstu, ko Sicīlija piešķīrusi uzņēmumiem, kas paraksta apmācības vai darba līgumus vai pārveido apmācības un darba līgumus par līgumiem uz nenoteiktu laiku

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 1995. gada 11. decembra Lēmums SG(95) D/15975 par Reģionālo 1991. gada 15. maija Sicīlijas reģiona Likumu Nr. 27 par darbībām nodarbinātības sekmēšanai (valsts atbalsts NN 91/A/95) ir jāinterpretē tādā veidā, ka tajā ir atzīts saderīgums ar kopējo tirgu tām atbalsta shēmām, kas sastāv no diviem pasākumiem, kuri paredzēti minētā Reģionālā likuma Nr. 27 10. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā, kuri nevar pārklāties un kuros faktam, kura dēļ atbalsts piešķirts, proti, darbinieka pieņemšanai darbā vai līguma pārveidošanai par līgumu uz nenoteiktu laiku, jānotiek pirms 1996. gada 31. decembra, bet kur no tā izrietošās izmaksas var veikt pēc šī datuma, ja to neliedz piemērojamie valsts budžeta un finanšu noteikumi un ja tiek ievērota Eiropas Kopienu Komisijas apstiprinātā budžeta apropriācija;

               2)

               1. pants Komisijas 2002. gada 16. oktobra Lēmumā 2003/195/EK par atbalsta shēmu, ar ko Itālija paredz īstenot nodarbinātības sekmēšanai Sicīlijas reģionā — C 56/99 (ex N 668/97), ir jāinterpretē tādā veidā, ka Reģionālā 1997. gada 27. maija Sicīlijas reģiona Likuma Nr. 16, ar ko atļauj izdevumus attiecībā uz krājumu izmantošanu, kas ierakstīti reģiona budžeta vispārējos līdzekļos 1997. finanšu gadam, 11. panta 1. punktā paredzētā atbalsta shēma ir jauns atbalsts, kas ir nošķirts no atbalsta, kurš paredzēts Reģionālā 1991. gada 15. maija Sicīlijas reģiona Likuma Nr. 27 par darbībām nodarbinātības sekmēšanai 10. pantā. Minētais 1. pants rada šķērsli subsīdiju piešķiršanai par jebkuru darbinieku pieņemšanu darbā, kuri pieņemti darbā ar apmācības un darba līgumu, vai apmācības un darba līgumu pārveidošanu par līgumiem uz nenoteiktu laiku, kas notikusi kopš 1997. gada 1. janvāra;

               3)

               attiecīgajai dalībvalstij ir jānosaka tas, kuram lietas dalībniekam ir jāpierāda, ka budžeta apropriācija, kas piešķirta atbalsta pasākumiem, kuri minēti Reģionālā 1991. gada 15. maija Sicīlijas reģiona Likuma Nr. 27 par darbībām nodarbinātības sekmēšanai 10. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā un atļauti ar Lēmumu SG(95) D/15975, nebija izsmelta;

               4)

               likumisko procentu apmērs, kas, iespējams, jāmaksā tā atbalsta novēlota maksājuma gadījumā, kurš ar Lēmumu SG(95) D/15975 atļauts laika posmam pēc šī lēmuma, nav jāiekļauj budžeta apropriācijas summā, kas atļauta ar minēto lēmumu. Procentu likme un šīs likmes piemērošanas noteikumi ir valsts tiesību jautājums.

      (1)  OV C 153, 04.07.2009.


title: Lieta C-122/07: Apelācija, ko 2007. gada 28. februārī ierosinājusi Eurostrategies SPRL par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2006. gada 1. decembra spriedumu lietā T-203/06 Eurostrategies sprl /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/32

         Apelācija, ko 2007. gada 28. februārī ierosinājusi Eurostrategies SPRL par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2006. gada 1. decembra spriedumu lietā T-203/06 Eurostrategies sprl/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-122/07)
   (2007/C 95/60)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eurostrategies SPRL (pārstāvji — R. A. Lang un S. Crosby, Solicitors)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2006. gada 1. decembra rīkojumu lietā T-203/06 tikai attiecībā uz tā pamatojumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus par labu apelācijas sūdzības iesniedzējai.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka:

               1)

               Pirmās instances tiesa (PIT) ir pārkāpusi Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta 1. punktā un EK līgumā ietverto principu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas aizstāvēties, atsakoties uzklausīt apelācijas sūdzības iesniedzējas viedokli attiecībā uz to, vai apelācijas sūdzības iesniedzēja bija saņēmusi “apturošo atbildi”, kas, ja tā būtu saņemta, būtu pagarinājusi Komisijas termiņu par piecpadsmit dienām, tādējādi novēršot nepieciešamību celt prasību tiesā.
               Turklāt PIT nav uzklausījusi apelācijas sūdzības iesniedzējas viedokli attiecībā uz otro vēstuli, kura, kā apgalvoja Komisija, bija nosūtīta pa elektronisko pastu, bet kura patiesībā tika nosūtīta pa faksu.

               2)

               PIT ir pārkāpusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (1) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem, atzīstot, ka Komisijai bija tiesības izmantot termiņa pagarinājumu par 15 dienām saskaņā ar Regulas 8. panta 2. punktu, nepastāvot pierādījumiem, ka izpildīti priekšnoteikumi šādam pagarinājumam. Viens no priekšnoteikumiem ir tas, ka “pieteikuma iesniedzējs ir informēts”. Tomēr vienīgais Komisijas iesniegtais pierādījums bija tas, ka elektroniskais pasts tika nosūtīts, nevis ka tas tika saņemts. Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka elektroniskā pasta sūtījumam nav juridisku seku līdz brīdim, kad saņēmējs to redzējis. Tādējādi paziņojums netika nosūtīts un tāpēc nebija izpildīti Regulas Nr. 1049/2001 8. panta 2. punkta priekšnoteikumi.

               3)

               PIT ir pārkāpusi obligātu procesa noteikumu, neveicot līdzsvarošanu, nonākot pie sava sprieduma. Apelācijas sūdzības iesniedzēja kā piemērus nepieciešamībai veikt līdzsvarošanu min Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 1991. gada 2. maija Reglamenta 47. panta 1. punktu un 67. panta 3. punktu.

               4)

               PIT ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, sagrozot tai iesniegto pierādījumu skaidro nozīmi; pierādījumi nekādi neparāda, ka Komisija būtu apelācijas sūdzības iesniedzējai paziņojusi par tās pieprasījumu 15 dienas ilgajam termiņa pagarinājumam.

               5)

               Pakārtoti 4. prasījumam, PIT ir pārkāpusi Kopienas tiesības, nolemjot, ka elektroniskā pasta sūtījumam ir juridiskas sekas, sākot ar tā nosūtīšanas, nevis saņemšanas brīdi.

      (1)  OV L 145, 43. lpp.


title: Lieta T-438/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. maija rīkojums — Daishowa Seiki /ITSB — Tangelmann Warenhandelsgesellschaft ( BIG PLUS )

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/42

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. maija rīkojums — Daishowa Seiki/ITSB — Tangelmann Warenhandelsgesellschaft (“BIG PLUS”)
   (Lieta T-438/05) (1)

   (2007/C 155/76)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 96, 22.4.2006.


title: Lieta C-414/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 12. maija rīkojumu lietā T-202/10 RENV, Stichting Woonlinie u.c./Eiropas Komisija 2015. gada 29. jūlijā iesniedza Stichting Woonlinie u.c.

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 12. maija rīkojumu lietā T-202/10 RENV, Stichting Woonlinie u.c./Eiropas Komisija 2015. gada 29. jūlijā iesniedza Stichting Woonlinie u.c.
   (Lieta C-414/15 P)
   (2015/C 337/10)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest, Stichting Woonstede (pārstāvji – P. Glazener, advocaat, un L. Hancher, profesors)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Beļģijas Karaliste, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt [Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 12. maija spriedumu lietā T-203/10 RENV] atbilstoši apelācijas sūdzībā norādītajiem pamatiem;

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai jauna sprieduma taisīšanai atbilstoši Tiesas juridiskajiem secinājumiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus gan šajā tiesvedībā, gan tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Atbilstoši pirmajam pamatam Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Savienības tiesības, kļūdaini novērtējusi attiecīgos faktus un nav norādījusi pienācīgu pamatojumu, uzskatot, ka prasītāju iebildumi ir vērsti pret 17. panta vēstuli, un ka Vispārējās tiesas kontrole nav attiecināma uz to. Ar savu vērtējumu Vispārējā tiesa neņem vērā to, kā ir redzams no LESD 108. panta 1. punkta, ka lēmuma tiesisko seku pamatojumam ir jāizriet no fakta, ka iepriekšējā situācija ir bijusi nesaderīga ar Līgumu. Vispārējā tiesa nepareizi interpretē TF1 spriedumu, no tā secinot, ka apstrīdētā lēmuma kontrole Vispārējā tiesā ir jāaprobežo ar to, vai Komisija ir pareizi novērtējusi esošās atbalsta shēmas, kas grozīta ar Nīderlandes uzņemtajām saistībām, saderīgumu.
   Atbilstoši otrajam pamatam Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Savienības tiesības, kļūdaini novērtējusi attiecīgos faktus un nav norādījusi pienācīgu pamatojumu, uzskatot, ka tā nevar novērtēt Komisijas ierosinātos pienācīgos pasākumus, ņemot vērā to, ka tie bija tikai priekšlikumi un tikai tas, ka Nīderlandes iestādes tos pieņēma, piešķīra pienācīgajiem pasākumiem saistošo spēku.


title: Lieta C-586/14: Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 9. jūnija spriedums (Curtea de Apel Cluj -Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vasile Budișan/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Iekšēja aplikšana ar nodokļiem — LESD 110. pants — Nodoklis, ko dalībvalsts iekasē par mehāniskajiem transportlīdzekļiem, reģistrējot tos pirmo reizi vai pirmo reizi reģistrējot īpašumtiesību maiņu — Nodokļu neitralitāte attiecībā uz lietotiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kas ir ievesti no citām dalībvalstīm, un līdzīgiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kuri ir pieejami valsts tirgū

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/10

         Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 9. jūnija spriedums (Curtea de Apel Cluj -Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vasile Budișan/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

   (Lieta C-586/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Iekšēja aplikšana ar nodokļiem - LESD 110. pants - Nodoklis, ko dalībvalsts iekasē par mehāniskajiem transportlīdzekļiem, reģistrējot tos pirmo reizi vai pirmo reizi reģistrējot īpašumtiesību maiņu - Nodokļu neitralitāte attiecībā uz lietotiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kas ir ievesti no citām dalībvalstīm, un līdzīgiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kuri ir pieejami valsts tirgū)
   (2016/C 296/13)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Cluj

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Vasile Budișan

      Atbildētāja: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 110. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka:

               —

               tam nav pretrunā tas, ka dalībvalsts ievieš nodokli mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kurš tiek uzlikts importētiem lietotiem transportlīdzekļiem, tos pirmo reizi reģistrējot šajā dalībvalstī, un minētajā dalībvalstī jau reģistrētiem transportlīdzekļiem, pirmo reizi šajā pašā dalībvalstī reģistrējot šo pēdējo minēto transportlīdzekļu īpašumtiesību maiņu;

               —

               tam ir pretrunā tas, ka šī dalībvalsts atbrīvo no šī nodokļa jau reģistrētus transportlīdzekļus, par kuriem ir samaksāts un nav atmaksāts agrāk spēkā esošais nodoklis, kas ir atzīts par nesaderīgu ar Savienības tiesībām.

      (1)  OV C 107, 30.3.2015.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 13. decembrī lietā T-8/03 El Corte Inglés, SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi; ITSB) (Kopienas preču zīme — Grafiskā preču zīme “EMILIO PUCCI” — Valsts grafisko preču zīmju “EMIDIO TUCCI” īpašnieka iebildumi — Daļējs reģistrācijas atteikums)

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/23

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 13. decembrī

      lietā T-8/03

         El Corte Inglés, SA

      pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi; ITSB)
       (1)

   (Kopienas preču zīme - Grafiskā preču zīme “EMILIO PUCCI” - Valsts grafisko preču zīmju “EMIDIO TUCCI” īpašnieka iebildumi - Daļējs reģistrācijas atteikums)
   (2005/C 45/52)
   tiesvedības valoda - itāļu
   Lietā T-8/03 El Corte Inglés, SA, Madride (Spānija), ko pārstāv J. Rivas Zurdo, avocat, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi; ITSB) (pārstāvji P. Bullock un O. Montalto), otrai pusei procesā ITSB Apelāciju padomē un personai, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā, esot Emilio Pucci Srl, Florence (Itālija), ko pārstāv P. L. Roncaglia, G. Lazzeretti un M. Boletto, avocats, par prasību, kas celta pret ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2002. gada 3. oktobra lēmumu (apvienotās lietas R 700/2000-4 un R 746/2000-4) par valsts grafisko preču zīmju “EMIDIO TUCCI” īpašnieka iebildumiem pret grafiskās preču zīmes “EMILIO PUCCI” reģistrāciju kā Kopienas preču zīmi, Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Pirrung, tiesneši A. W. H. Meij un N. J. Forwood, sekretārs J. Palacio González, galvenais administrators, 2004. gada 13. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest prasītājai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 70, 22.03.2003.


title: Lieta F-23/07: Prasība, kas celta 2007. gada 19. martā — M /Eiropas Zāļu aģentūra ( EMEA )

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/35

         Prasība, kas celta 2007. gada 19. martā — M/Eiropas Zāļu aģentūra (EMEA)
   (Lieta F-23/07)
   (2007/C 117/55)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: M, Broxbourne (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.N. Louis un E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra (EMEA)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2006. gada 25. oktobra lēmumu ar ko EMEA izpilddirektors ir noraidījis prasītāja lūgumu izveidot invaliditātes komiteju;

               —

               piespriest EMEA samaksāt prasītājam summu EUR 100 000 apmērā kā zaudējumu atlīdzību par dienesta pārkāpumiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   2005. gada 17. martā prasītājs, EMEA pagaidu darbinieks, cieta darba negadījumā, kā rezultātā viņš vairs nebija spējīgs turpināt pildīt darba pienākumus. 2006. gada 14. februārī viņš tika informēts, ka pēc 2006. gada 15. oktobra viņa līgums netiks pagarināts. Viņa lūgums izveidot invaliditātes komiteju tika noraidīts.
   Prasības pamatojumam prasītājs ir īpaši atsaucas uz Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 31. panta pirmās daļas un 33. panta pirmās daļas pārkāpumu, kā tos ir interpretējusi Civildienesta tiesa 2007. gada 16. janvāra spriedumā lietā F-119/05 Gesner/ITSB, Krājumā vēl nav publicēts.


title: Lieta C-18/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal d'instance de Bordeaux (Francija) 2008. gada 21. janvāra rīkojumu — Foselev Sud-Ouest SARL / Administration des douanes et des droits indirects

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal d'instance de Bordeaux (Francija) 2008. gada 21. janvāra rīkojumu — Foselev Sud-Ouest SARL/Administration des douanes et des droits indirects

   (Lieta C-18/08)
   (2008/C 79/32)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal d'instance de Bordeaux
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Foselev Sud-Ouest SARL

      Atbildētāja: Administration des douanes et des droits indirects

   Prejudiciālais jautājums
   Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 17. jūnija Direktīvas par dažu infrastruktūru lietošanas maksas noteikšanu smagajiem kravas transportlīdzekļiem (1) 6. panta 2. punkta b) apakšpunkts paredz dalībvalstij iespēju atbrīvot no nodokļa samaksas noteiktu kategoriju transportlīdzekļus. Šajā sakarā, vai atļauja atbrīvot no nodokļa samaksas noteiktu kategoriju transportlīdzekļus, ko Komisija ir devusi Francijai ar 2005. gada 20. jūnija lēmumu (2), ir piemērojama privātpersonai tieši, vai attiecībā uz lēmumu par atļauju, kas adresēts Francijai, ir vajadzīgs valsts transponēšanas pasākums?

      (1)  OV L 187, 42. lpp.

      (2)  Komisijas 2005. gada 20. jūnija lēmums par Francijas lūgumu piešķirt atbrīvojumu no mehānisko transportlīdzekļu nodokļa pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 1999/62/EK par dažu infrastruktūru lietošanas maksas noteikšanu smagajiem kravas transportlīdzekļiem (OV L 158, 23. lpp.) 6. panta 2. punkta b) apakšpunktu.


title: Lieta T-158/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko Erich Drazdansky iesniedza 2004. gada 26. aprīlī

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/19

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko Erich Drazdansky iesniedza 2004. gada 26. aprīlī
   (Lieta T-158/04)
   (2004/C 217/36)
   Tiesvedības valoda: jāizlemj saskaņā ar Reglamenta 131. panta 2. daļu – prasība iesniegta vācu valodā
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 26. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko cēla Erich Drazdansky, ar dzīves vietu Wiener Neustadt (Austrijā), kuru pārstāv advokāts A. Leeb.
   Trešā persona Apelāciju padomē bija The Concentrate Manufacturing Company of Ireland, kas veic komercdarbību arī kā Seven-Up International, Hamilton, Bermudu salās.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               grozīt apstrīdēto lēmumu, atjaunojot tiesības iesniegt sūdzību (restitutio in integrum);

               —

               nepieciešamības gadījumā, atcelt Biroja lēmumu un uzlikt tam par pienākumu pieņemt jaunu lēmumu;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs ir iesniedzis Iekšējā tirgus saskaņošanas birojā pieteikumu par vārdiskas preču zīmes “UUP' S” reģistrēšanu precēm, kas klasificētas 32. klasē (pieteikuma Nr. 1968676). The Concentrate Manufacturing Company of Ireland, kas ir Kopienas preču zīmes un Spānijas vārdiskās preču zīmes “UP” īpašniece precēm, kas kvalificētas 30. un 32. klasē, iesniedza iebildumus pret šīs preču zīmes reģistrēšanu.
   Ar 2003. gada 31. jūlija lēmumu, kas 2003. gada 1. augustā tika nosūtīts pa faksu, iebildumu nodaļa iebildumus apmierināja. Ar 2003. gada 1. oktobra vēstuli, ko Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs saņēma 2003. gada 7. oktobrī, prasītājs iesniedza sūdzību par minēto lēmumu. 2003. gada 23. oktobrī Apelāciju padomes kanceleja prasītājam darīja zināmu, ka sūdzība nav iesniegta termiņā un lūdza prasītāju izteikt par to savu viedokli. Prasītājs tālāk iesniedza restitutio in integrum lūgumu (atjaunot tiesības iesniegt sūdzību).
   Ar 2004. gada 3. marta lēmumu biroja otrā Apelāciju padome noraidīja gan lūgumu, gan sūdzību.
   Prasītājs paskaidro, ka prasītāja pārstāvis sūdzību sagatavoja pēdējā termiņa dienā un nolika to pa faksu nosūtamo dokumentu kaudzē. Taču darbiniece, kuras pienākumos bija pasta nosūtīšana, pēc nodevas par sūdzības iesniegšanu samaksāšanas, kļūdoties nolika šo dokumentu nevis pa faksu nosūtāmo dokumentu kaudzē, bet gan pie tiem, kas jānosūta ierakstītā vēstulē.
   Prasītājs uzskata, ka Birojs pārsūdzētajā lēmumā nav pareizi piemērojis Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas 40/94/EK par Kopienas preču zīmi noteikumus par restitutio in integrum. Pareizas piemērošanas gadījumā, birojam būtu bijis jānonāk pie slēdziena, ka šajā gadījumā pastāv restitutio in integrum priekšnoteikumi, sakarā ar to, ka nepastāv organizācijas vaina, kas varētu kavēt restitutio in integrum piemērošanu, un ka pēc analoģijas būtu jāpiemēro noteikumi par nokavētiem maksājumiem saskaņā ar Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulu 2869/95/EK par maksām, kas jāmaksā Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi).
   Prasītājs skaidro, ka pēc būtības dotajā gadījumā ir pieļauta viegla neuzmanība, ko nebija iespējams organizatoriski novērst ar saprātīgiem līdzekļiem. Jāņem vērā arī tas, ka procesa otrai pusei netiek radīts nekāds procesuālas dabas apgrūtinājums.


title: Lieta T-143/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 10. septembra spriedums – EE/ITSB (Baltu punktu uz dzeltena fona attēls) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kurā balti punkti attēloti uz dzeltena fona, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/32

         Vispārējās tiesas 2015. gada 10. septembra spriedums – EE/ITSB (Baltu punktu uz dzeltena fona attēls)
   (Lieta T-143/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kurā balti punkti attēloti uz dzeltena fona, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 354/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: EE Ltd (Hatfield, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – P. Brownlow, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – M. Rajh)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2013. gada 27. novembra lēmumu lietā R 703/2013–2 attiecībā uz pieteikumu grafisku apzīmējumu, kurā balti punkti attēloti uz dzeltena fona, reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               EE Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 135, 5.5.2014.


title: Tiesas Spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 15. septembrī lietā C-37/03 P BioID AG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Vārdiska un grafiska preču zīme — “BioID” — Absolūts atteikuma pamatojums — Preču zīme, kam nav atšķirtspējas)

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 15. septembrī
   lietā C-37/03 P BioID AG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Vārdiska un grafiska preču zīme - “BioID” - Absolūts atteikuma pamatojums - Preču zīme, kam nav atšķirtspējas)
   (2005/C 271/02)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-37/03 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 56. pantam, ko 2003. gada 3. februārī iesniedza BioID AG, Berlīne (Vācija), atrodas likvidācijas procesā (pārstāvji — A. Nordemans [A. Nordemann], avocat ), otrs lietas dalībnieks — Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji — A. fon Mīlendāls [A. von Mühlendahl] un G. Šneiders [G. Schneider]), Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši Ž. P. Puisošē [J.-P. Puissochet], S. fon Bārs [S. von Bahr], J. Malenovskis [J. Malenovský] un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh] (referents), ģenerāladvokāts P. Ležē [P. Léger], sekretāre M. Fereira [M. Ferreira], galvenā administratore, 2005. gada 15. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2002. gada 5. decembra spriedumu lietā BioID/ITSB (BioID) (T-91/01, Recueil 2002, II-5159. lpp.) atcelt.

               2)

               Apelāciju par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2001. gada 20. februāra lēmumu noraidīt.

               3)

               Prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      (1)  OV 70, 22.03.2003.


title: Lieta C-99/14: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 11. decembra rīkojums – Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) /Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija Apelācija — Valsts atbalsts — Lēmums 2010/787/ES — Valsts atbalsts nekonkurētspējīgu ogļraktuvju slēgšanas atvieglošanai — Nosacījumi šā atbalsta uzskatīšanai par saderīgu ar iekšējo tirgu — Tiesas reglamenta 181. pants

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/17

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 11. decembra rīkojums – Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión)/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija
   (Lieta C-99/14) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Lēmums 2010/787/ES - Valsts atbalsts nekonkurētspējīgu ogļraktuvju slēgšanas atvieglošanai - Nosacījumi šā atbalsta uzskatīšanai par saderīgu ar iekšējo tirgu - Tiesas reglamenta 181. pants)
   (2015/C 065/24)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) (pārstāvji – K. Dasai, solicitor, un S. Cisnal de Ugarte, abogada)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – F. Florindo Gijón un P. Mahnič Bruni), Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Flynn, É. Gippini Fournier un C. Urraca Caviedes)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 112, 14.4.2014.


title: Lieta T-160/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 2. jūnija spriedums – Bank Mellat/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu — Ierobežojumi līdzekļu pārvedumiem, kuros ir iesaistītas Irānas finanšu iestādes — Vispārējās tiesas kompetence — Prasība atcelt tiesību aktu — Reglamentējošs akts, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem — Tieša ietekme — Interese celt prasību — Pieņemamība — Samērīgums — Pienākums norādīt pamatojumu — LESD 215. panta 3. punktā paredzētās tiesiskās garantijas — Tiesiskā noteiktība — Patvaļas aizliegums — Pamattiesību pārkāpums

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/21

         Vispārējās tiesas 2016. gada 2. jūnija spriedums – Bank Mellat/Padome
   (Lieta T-160/13) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu - Ierobežojumi līdzekļu pārvedumiem, kuros ir iesaistītas Irānas finanšu iestādes - Vispārējās tiesas kompetence - Prasība atcelt tiesību aktu - Reglamentējošs akts, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem - Tieša ietekme - Interese celt prasību - Pieņemamība - Samērīgums - Pienākums norādīt pamatojumu - LESD 215. panta 3. punktā paredzētās tiesiskās garantijas - Tiesiskā noteiktība - Patvaļas aizliegums - Pamattiesību pārkāpums)
   (2016/C 251/22)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bank Mellat (Teherāna, Irāna) (pārstāvji – sākotnēji S. Zaiwalla, P. Reddy, F. Zaiwalla, Z. Burbeza, A. Meskarian, solicitors, D. Wyatt, QC, R. Blakeley un G. Beck, barristers, vēlāk – S. Zaiwalla, P. Reddy, Z. Burbeza, A. Meskarian, D. Wyatt, R. Blakeley un G. Beck)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bishop un I. Rodios)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Gauci un M. Konstantinidis) un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – sākotnēji S. Behzadi-Spencer, L. Christie un C. Brodie, vēlāk – C. Brodie un V. Kaye, pārstāves, kurām palīdz S. Lee, barrister)

      Priekšmets

   Par prasību atcelt Padomes 2012. gada 21. decembra Regulas (ES) Nr. 1263/2012, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 356, 34. lpp.), 1. panta 15. punktu vai atcelt minēto tiesību normu, ciktāl tajā nav paredzēts izņēmums, kas ir piemērojams prasītājas gadījumā, un prasība atzīt par nepiemērojamu Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmuma 2012/635/KĀDP, ar kuru ir grozīts Lēmums 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 282, 58. lpp.), 1. panta 6. punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bank Mellat sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 147, 25.5.2013.


title: Lieta C-423/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 17. septembrī iesniedza Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen (Zviedrija) — Flora May Reyes/Migrationsverket

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 17. septembrī iesniedza Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen (Zviedrija) — Flora May Reyes/Migrationsverket

   (Lieta C-423/12)
   2012/C 355/19
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Kammarrätten i Stockholm, Migrationsöverdomstolen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Flora May Reyes

      Atbildētājs: Migrationsverket

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 2. panta 2. punkta c) apakšpunkts Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvā 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.), ir jāinterpretē tādējādi, ka zināmos apstākļos — lai 21 gadu vecu vai vecāku tiešo pēcnācēju varētu uzskatīt par apgādībā esošu un tādējādi tādu, uz kuru attiecas šajā tiesību normā atrodamā jēdziena “ģimenes loceklis” definīcija — dalībvalsts var pieprasīt viņam iesniegt pierādījumus par neveiksmīgiem mēģinājumiem atrast darbu vai no savas izcelsmes valsts iestādēm saņemt iztikas pabalstu un/vai mēģinājumiem citiem līdzekļiem nodrošināt iztiku?

               2)

               Kāda nozīme Direktīvas 2004/38 2. panta 2. punkta c) apakšpunktā atrodamā nosacījuma “apgādībā” interpretācijā ir tam, ka ģimenes loceklis, kurš tādu personisku apstākļu dēļ kā vecums, profesionālā kvalifikācija un veselības stāvoklis ir uzskatāms par tādu, kuram attiecīgajā dalībvalstī ir labas izredzes atrast darbu un kurš plāno dalībvalstī strādāt, kas nozīmē, ka nosacījumi tā atzīšanai ar apgādājamu ģimenes locekli (šīs tiesību normas izpratnē) nav izpildīti?


title: Lieta C-244/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2016. gada 16. februāra rīkojumu lietā T-296/15 Industrias Químicas del Vallés/Komisija 2016. gada 27. aprīlī iesniedza Industrias Químicas del Vallés, S.A.

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/25

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2016. gada 16. februāra rīkojumu lietā T-296/15 Industrias Químicas del Vallés/Komisija 2016. gada 27. aprīlī iesniedza Industrias Químicas del Vallés, S.A.

   (Lieta C-244/16 P)
   (2016/C 260/32)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Industrias Químicas del Vallés, S.A. (pārstāvji – C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas, C. Vila Gisbert, advokātes)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 16. februāra rīkojumu lietā T-296/15 Industrias Químicas del Vallés, S.A. (turpmāk tekstā – “IQV”)/Eiropas Komisija;

               —

               atzīt par pieņemamu IQV prasību atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2015/408 (1);

               —

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, lai tā lietu T-296/15 izskatītu pēc būtības;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               (i)

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pārsūdzētajā rīkojumā uzskatot, ka apstrīdētā regula ir reglamentējošs akts, kas attiecībā uz prasītāju ietver īstenošanas pasākumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. panta 4. punkta izpratnē;

               (ii)

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pārsūdzētajā rīkojumā uzskatot, ka prasības par apstrīdēto regulu atzīšana par nepieņemamu neliedz IQV efektīvu tiesību aizsardzību tiesā;

               (iii)

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pārsūdzētajā rīkojumā uzskatot, ka apstrīdētā regula IQV neskar individuāli.

      (1)  Komisijas 2015. gada 11. marta Īstenošanas regula (ES) Nr. 2015/408 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1107/2009 attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū 80. panta 7. punkta īstenošanu un aizstājamo vielu saraksta izveidošanu (OV L 67, 18. lpp.).


title: Lieta C-385/09: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 21. oktobra spriedums ( Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Lietuvas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nidera Handelscompagnie BV/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Direktīva 2006/112/EK — Tiesības uz iepriekš samaksāta PVN atskaitīšanu — Valsts tiesiskais regulējums, kas izslēdz tiesības uz nodokļa atskaitīšanu attiecībā uz precēm, kuras pārdotas, pirms ir identificēts PVN maksātājs)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/19

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 21. oktobra spriedums (Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Lietuvas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nidera Handelscompagnie BV/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

   (Lieta C-385/09) (1)

   (Direktīva 2006/112/EK - Tiesības uz iepriekš samaksāta PVN atskaitīšanu - Valsts tiesiskais regulējums, kas izslēdz tiesības uz nodokļa atskaitīšanu attiecībā uz precēm, kuras pārdotas, pirms ir identificēts PVN maksātājs)
   2010/C 346/30
   Tiesvedības valoda — lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Nidera Handelscompagnie BV

      Atbildētāja: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 167. panta, 168. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 178. panta 1. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem tiesības uz PVN atskaitīšanu ir tikai tiem PVN maksātājiem, kas reģistrējušies šajā dalībvalstī — Tiesību uz PVN atskaitīšanu neesamība attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kurus nodokļu maksātājs iegādājies pirms tas reģistrējies kā PVN maksātājs attiecīgajā dalībvalstī, ja šīs preces un pakalpojumus nodokļu maksātājs jau ir lietojis savos ar nodokli apliekamajos darījumos

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj, ka PVN maksātājam, kurš atbilstoši šīs direktīvas noteikumiem izpilda pamatnosacījumus, lai šo nodokli atskaitītu, un kurš reģistrējas kā PVN maksātājs saprātīgā termiņā pēc tādu darījumu veikšanas, kas rada tiesības uz nodokļa atskaitīšanu, ar valsts tiesisko regulējumu, kurā aizliegta par pirktajām precēm samaksātā PVN atskaitīšana, ja šis nodokļu maksātājs nav reģistrējies kā PVN maksātājs pirms to izmantošanas savai ar nodokli apliekamajai saimnieciskajai darbībai, varētu liegt iespēju izmantot tā tiesības uz nodokļa atskaitīšanu.

      (1)  OV C 312, 19.12.2009.


title: Lieta T-76/07, T-362/07 un T-409/08: Vispārējās tiesas 2012. gada 24. aprīļa rīkojums — El Fatmi /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojošie pasākumi, kas pieņemti terorisma apkarošanas nolūkā — Attiecīgo personu saraksta atsaukšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               16.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/22

         Vispārējās tiesas 2012. gada 24. aprīļa rīkojums — El Fatmi/Padome
   (Lieta T-76/07, T-362/07 un T-409/08) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojošie pasākumi, kas pieņemti terorisma apkarošanas nolūkā - Attiecīgo personu saraksta atsaukšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 174/35
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Nouriddin El Fatmi (Vught, Nīderlande) [pārstāvji — G. Pulles un A.M. van Eik (lietas T-76/07, T-362/07 un T-409/08), J. Pauw (lietas T-76/07 un T-362/07) un M. Uiterwaal (T-76/07), advokāti]

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome [pārstāvji — sākotnēji G.-J. Van Hegelsom un E. Finnegan (T-76/07 un T-362/07), vēlāk B. Driessen un E. Finnegan (T-76/07, T-362/07 un T-409/08)]

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Nīderlandes Karaliste [pārstāvji — sākotnēji C. Wissels, M. de Mol un Y. de Vries, kā arī M. de Grave (lieta T-76/07), vēlāk C. Wissels, M. Bulterman un J. Langer]; un Eiropas Komisija [pārstāvji — S. Boelaert un P. van Nuffel, kā arī sākotnēji J. Aquilina (lieta T-76/07)]

      Priekšmets

   Būtībā prasība atcelt Padomes 2006. gada 21. decembra Lēmumu 2006/1008/EK, ar ko īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām (OV L 379, 123. lpp.), kuru vēlāk aizstāj ar Padomes 2007. gada 28. jūnija Lēmumu 2007/445/EK (OV L 169, 58. lpp.), 2007. gada 20. decembra Lēmumu 2007/868/EK (OV L 340, 100. lpp.), 2008. gada 15. jūlija Lēmumu 2008/583/EK (OV L 188, 21. lpp.), 2009. gada 26. janvāra Lēmumu 2009/62/EK (OV L 23, 25. lpp.), Padomes 2009. gada 15. jūnija Regulu (EK) Nr. 501/2009 (OV L 151, 14. lpp.), Padomes 2009. gada 22. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1285/2009 (OC L 346, 39. lpp.), 2010. gada 12. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 610/2010 (OV L 178, 1. lpp.), 2011. gada 31. janvāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 83/2011 (OV L 28, 14. lpp.) un 2011. gada 18. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 687/2011 (OV L 188, 2. lpp.) tiktāl, ciktāl prasītāja uzvārds ir to personu, grupu un vienību sarakstā, kurām piemēro Padomes 2001. gada 27. decembra Regulu (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām (OV L 344, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību par prasību;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija un Nīderlandes Karaliste savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.

      (1)  OV C 117, 26.05.2007.


title: Lieta T-350/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. septembrī — FMC Chemical u.c./Eiropas Kopienu Komisija

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/29

         Prasība, kas celta 2007. gada 7. septembrī — FMC Chemical u.c./Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta T-350/07)
   (2007/C 283/54)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: FMC Chemical SPRL, Brisele (Beļģija), Arysta Lifesciences SAS, Noguères (Francija), Belchim Crop Protection NV, Londerzeel (Nīderlande), FMC Foret SA, Barselona (Spānija), F&N Agro Slovensko s.r.o., Bratislava (Slovākija), F&N Agro Česka republikà s.r.o., Prāga (Čehijas Republika), F&N Agro Polska, Varšava (Polija), FMC Corp. Filadelfija (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — K. Van Maldegem un C. Mereu, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas Lēmumu 2007/416/EK;

               —

               atzīt Komisijas Regulas (EK) Nr. 1490/2002 20. pantu par nepiemērojamu un prettiesisku attiecībā uz prasītājiem, kā arī attiecībā uz dokumentācijas par karbofurānu novērtēšanas procedūru;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti, uz kuriem atsaukušies prasītāji ir tādi paši vai līdzīgi tiem, kas minēti lietā T-326/07 Cheminova u.c./Komisija.


title: Lieta C-529/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 24. novembrī iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – YARA Brunsbüttel GmbH / Hauptzollamt Itzehoe

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 24. novembrī iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – YARA Brunsbüttel GmbH/Hauptzollamt Itzehoe

   (Lieta C-529/14)
   (2015/C 065/30)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: YARA Brunsbüttel GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Itzehoe

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2003/96/EK (1) 1. pantam ir pretrunā dalībvalsts atbrīvojums no nodokļa attiecībā uz energoproduktiem, kas tiek izmantoti atgāzes termiskai apstrādei, vai Direktīva 2003/96/EK atbilstoši tās 2. panta 4. punkta b) apakšpunkta otrajam ievilkumam nav piemērojama šiem energoproduktiem, jo izmantošana atgāzes termiskai apstrādei ir cits izmantošanas mērķis nekā izmantošana par kurināmo vai motordegvielu un to gadījumā līdz ar to ir runa par energoproduktu divējādu izmantošanu šīs tiesību normas izpratnē?

               2)

               Vai attiecībā uz energoproduktiem, kas tiek izmantoti atgāzes termiskai apstrādei, konkrētajā gadījumā var tikt piemērots atbrīvojums no nodokļa tikai tad, ja tie, termiski apstrādājot atgāzi, tiek izmantoti arī kā izej-, pamat- vai palīgviela attiecībā uz produktu, kas rodas, apstrādājot atgāzi?

               3)

               Vai atbrīvojums no nodokļa attiecībā uz energoproduktiem, kas tiek izmantoti atgāzes termiskai apstrādei, nevar tikt piešķirts, ja atgāzes apstrādes rezultātā radusies termiskā enerģija daļēji tiek izmantota arī apkures vai žāvēšanas nolūkiem? Vai šī izslēgšana konkrētajā gadījumā ir piemērojama arī tad, ja apkurei vai žāvēšanai ir nepieciešams mazāk enerģijas, nekā enerģija, kas atrodas atgāzē un kas rodas, to termiski apstrādājot?

      (1)  Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīva 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (OV L 283, 51. lpp.).


title: Lieta C-194/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 21. aprīlī iesniedza Landgericht München I (Vācija) – Robert Nicolaus Abt, Daniela Kalwarowskyj, Mangusta Beteiligungs GmbH, Karsten Trippel, VC-Services GmbH, Henning Hahmann/Hypo Real Estate Holding AG

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 21. aprīlī iesniedza Landgericht München I (Vācija) – Robert Nicolaus Abt, Daniela Kalwarowskyj, Mangusta Beteiligungs GmbH, Karsten Trippel, VC-Services GmbH, Henning Hahmann/Hypo Real Estate Holding AG

   (Lieta C-194/10)
   2010/C 195/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht München I

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Robert Nicolaus Abt, Daniela Kalwarowskyj, Mangusta Beteiligungs GmbH, Karsten Trippel, VC-Services GmbH, Henning Hahmann

      Atbildētāja: Hypo Real Estate Holding AG

      Personas, kas iestājušās lietā: Klaus E. H. Zapf, Inge Jung-Arend

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai atbilstoši Kopienu tiesību pārākuma principam Direktīvas 2007/36/EK (1) 5. panta 1. punkts ir piemērojams jau tad, ja valsts likumdevējs ir izveidojis tādu regulējumu, kas zaudē spēku, izbeidzoties transponēšanas termiņam, un kurā ir noteikts, ka transponēšanas termiņa laikā akcionāru sapulces sasaukšanas termiņu ir pieļaujams saīsināt līdz vienai dienai, ja akcionāru sapulce pieņem lēmumu (kapitāla palielināšana, nepiemērojot pirmpirkuma tiesības), kurš pamatojoties uz likumā paredzēto reģistrāciju komercreģistrā paliek spēkā arī tad, ja šis akcionāru sapulces lēmums ir apstrīdēts un sekojoši atcelts?

               2)

               Ja uz iepriekšējo jautājumu tiktu atbildēts apstiprinoši: vai Direktīvas 2007/36/EK 5. panta 1. punkta pārkāpums ir attaisnojams ar Kopienu tiesību normām, īpaši LESD 297. pantu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. jūlija Direktīva 2007/36/EK par biržu sarakstos iekļautu sabiedrību akcionāru konkrētu tiesību izmantošanu (OV L 184, 17. lpp.).


title: Lieta C-63/15: Tiesas (virspalāta) 2016. gada 7. jūnija spriedums (Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Mehrdad Ghezelbash/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (ES) Nr. 604/2013 — Dalībvalsts, kas ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa kādā no dalībvalstīm iesniegta patvēruma pieteikuma izskatīšanu, noteikšana — 12. pants — Uzturēšanās atļauju vai vīzu izdošana — 27. pants — Tiesību aizsardzības līdzeklis — Pārbaudes tiesā tvērums

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/12

         Tiesas (virspalāta) 2016. gada 7. jūnija spriedums (Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Mehrdad Ghezelbash/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

   (Lieta C-63/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (ES) Nr. 604/2013 - Dalībvalsts, kas ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa kādā no dalībvalstīm iesniegta patvēruma pieteikuma izskatīšanu, noteikšana - 12. pants - Uzturēšanās atļauju vai vīzu izdošana - 27. pants - Tiesību aizsardzības līdzeklis - Pārbaudes tiesā tvērums)
   (2016/C 296/16)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Mehrdad Ghezelbash

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulas (ES) Nr. 604/2013, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 27. panta 1. punkts, aplūkojot to kopsakarā ar šīs regulas preambulas 19. apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā, kāda ir pamatlietā, ceļot prasību par attiecībā uz patvēruma meklētāju pieņemto pārsūtīšanas lēmumu, viņš var norādīt uz šīs regulas III nodaļā noteiktā atbildības kritērija, proti, šīs pašas regulas 12. pantā minētā kritērija par vīzas izdošanu, kļūdainu piemērošanu.

      (1)  OV C 138, 27.4.2015.


title: Lieta T-186/11: Prasība, kas celta 2011. gada 26. martā — Schönberger /Parlaments

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/37

         Prasība, kas celta 2011. gada 26. martā — Schönberger/Parlaments
   (Lieta T-186/11)
   2011/C 145/63
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Peter Schönberger (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — O. Mader, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt atbildētāja lēmumu, kas paziņots prasītājam ar 2011. gada 25. janvāra vēstuli un ar kuru ir izbeigta tā lūgumraksta Nr. 1188/2010 pārbaude, Lūgumrakstu komitejai neizskatot lūgumrakstu pēc būtības;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza šādus pamatus.

               1)

               Apstrīdētais lēmums esot pieņemts, pārkāpjot prasītāja pamattiesības iesniegt lūgumrakstu, jo Parlamenta Lūgumrakstu komiteja, neraugoties uz prasītāja lūgumraksta pieņemamību, atteicās izskatīt tajā izteiktās problēmas, un tādējādi nav ievērotas prasītāja tiesības uz to, ka viņa lūgumraksts tiek izskatīts pēc būtības.

               2)

               Parlaments esot pārkāpis prasītāja tiesības uz to, ka tiek sniegts pamatojums, jo apstrīdētajā lēmumā nav norādīti iemesli, kuru dēļ Lūgumrakstu komiteja atteicās izskatīt lūgumrakstu.


title: Lieta F-44/15: Civildienesta tiesas (trešās palāta) priekšsēdētāja 2016. gada 7. aprīļa rīkojums – Spadafora/Komisija Civildienests — Ierēdņi — Nodaļas vadītāja amats — Paziņojums par vakanci — Atlases procedūra — Priekšatlases komisija — Intervija ar priekšatlases komisiju — Neiekļaušana to veiksmīgo kandidātu sarakstā, kuri tiek piedāvāti gala intervijai ar iecēlējinsitūciju — Atlases procedūras likumība — Darbā pieņemšanas prioritāte kandidātam ar noteiktu pilsonību — Priekšatlases komisijas priekšsēdētāja rīcība — Diskriminācija valodas dēļ — Prasība par kaitējuma atlīdzību — Reglamenta 81. pants

text:
               17.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/34

         Civildienesta tiesas (trešās palāta) priekšsēdētāja 2016. gada 7. aprīļa rīkojums – Spadafora/Komisija
   (Lieta F-44/15) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Nodaļas vadītāja amats - Paziņojums par vakanci - Atlases procedūra - Priekšatlases komisija - Intervija ar priekšatlases komisiju - Neiekļaušana to veiksmīgo kandidātu sarakstā, kuri tiek piedāvāti gala intervijai ar iecēlējinsitūciju - Atlases procedūras likumība - Darbā pieņemšanas prioritāte kandidātam ar noteiktu pilsonību - Priekšatlases komisijas priekšsēdētāja rīcība - Diskriminācija valodas dēļ - Prasība par kaitējuma atlīdzību - Reglamenta 81. pants)
   (2016/C 175/40)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Sergio Spadafora (Woluwe-Saint-Lambert, Beļģija) (pārstāvis – G. Belotti, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Berardis-Kayser un G. Gattinara)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu par citas personas nevis prasītāja, kurš pildīja C 4 (“Juridiskās konsultācijas”) vadītāja pienākumus kopš iepriekšējā nodaļas vadītāja aiziešanas, iecelšanu šīs nodaļas vadītāja amatā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu;

               2)

               Sergio Spadafora sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 221, 6.7.2015, 27. lpp.


title: Lieta F-41/11: Prasība, kas celta 2011. gada 19. jūlijā — ZZ /Komisija

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/51

         Prasība, kas celta 2011. gada 19. jūlijā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-41/11)
   2011/C 282/96
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J. -N. Louis un E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt OLAF ģenerāldirektora lēmumu noraidīt prasītāja lūgumu pagarināt viņa pagaidu darbinieka līgumu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta a) punkta izpratnē

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt OLAF ģenerāldirektora 2011. gada 11. februāra lēmumu noraidīt viņa lūgumu pagarināt viņa pagaidu darbinieka līgumu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta a) punkta izpratnē;

               —

               piespriest Komisija atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-172/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (ITSB), ko 2004. gada 17. maijā iesniedza Telefonica S.A.

text:
               10.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/15

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (ITSB), ko 2004. gada 17. maijā iesniedza Telefonica S.A.
   (Lieta T-172/04)
   (2004/C 179/30)
   Tiesvedības valoda: spāņu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 17. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (ITSB), ko cēla Telefonica S.A. ar sēdekli Madridē (Spānijā), kuru pārstāv advokāts D. Andrea Sirimarco.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja pirmās apelāciju padomes 2004. gada 12. martā pieņemto lēmumu lietā R 676/2002-1;

               —

               reģistrēt kopienas preču zīmi nr. 1.694.157 “EMERGIA” (grafiskā preču zīme), lai atšķirtu “Skaņas, datu un attēla elektroniskās pārraides telekomunikāciju pakalpojumus pa zemūdens kabeļu tīkliem“ atbilstoši starptautiskās nomenklatūras 38. grupai, un

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam un pusei, kura šajā gadījumā ir iestājusies lietā, atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītājs

               Pieteiktā kopienas preču zīme:

               Grafiskā preču zīme “emergia” – Pieteikuma nr. 1.694.157, attiecībā uz 9., 38. un 42. grupas precēm un pakalpojumiem.

               Lietas izskatīšanas procesā apstrīdētās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               D. Branch

               Apstrīdētā preču zīme vai apzīmējums:

               Kopienas preču zīme “EMERGEA”, cita starpā attiecībā uz 38. grupas precēm un pakalpojumiem “ telemātikas pakalpojumi pa valsts un starptautiskajiem tīkliem, kā arī caur datortīklu darba stacijām”

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Daļēji pieņemt iebildumus, proti, daļā, kas attiecas uz 38. grupu “telekomunikāciju pakalpojumi, komunikāciju pakalpojumi pa datortīkliem”

               Apelācijas padomes lēmums:

               Prasību noraidīt.

               Izvirzītie pamati:

               Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana (maldu risks)


title: Lieta T-559/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 11. jūlija spriedums — Laboratoire Garnier /ITSB ( “natural beauty” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes “natural beauty” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               18.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 250/13

         Vispārējās tiesas 2012. gada 11. jūlija spriedums — Laboratoire Garnier/ITSB (“natural beauty”)
   (Lieta T-559/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “natural beauty” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   2012/C 250/23
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laboratoire Garnier et Cie (Parīze, Francija) (pārstāvji — sākotnēji R. Dissmann un A. Steegmann, pēc tam R. Dissman, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — V. Melgar)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 23. septembra lēmumu lietā R 971/2010-1 attiecībā uz grafiska apzīmējuma “natural beauty” kā Kopienu preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Laboratoire Garnier et Cie atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 38, 05.02.2011.


title: Lieta T-271/16: Prasība, kas celta 2016. gada 30. maijā – Pempe/EUIPO – Marshall Amplification (“THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS”)

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/45

         Prasība, kas celta 2016. gada 30. maijā – Pempe/EUIPO – Marshall Amplification (“THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS”)
   (Lieta T-271/16)
   (2016/C 251/52)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Yusuf Pempe (Créteil, Francija) (pārstāvis – A. Vivès Albertini, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Marshall Amplification plc (Milton Keynes, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 570 264

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 16. marta lēmums lietā R 376/2015–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               pilnībā noraidīt iebildumus;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 normu attiecībā uz pierādījumiem par izmantošanu un attiecībā uz sajaukšanas iespēju starp apzīmējumiem pārkāpums.


title: Lieta T-250/08: Prasība, kas celta 2008. gada 18. jūnijā — Batchelor /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/64

         Prasība, kas celta 2008. gada 18. jūnijā — Batchelor/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta T-250/08)
   (2008/C 209/113)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Edward William Batchelor, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — F. Young, solicitor, A. Barav, barrister un D. Reymond, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt noraidošo lēmumu, kuru saskaņā ar Piekļuves regulas 8. panta 3. punktu uzskatāms, ka Eiropas Komisija klusuciešot pieņēmusi 2008. gada 9. aprīlī, un skaidri izteikto noraidošo lēmumu, kuru Komisija pieņēmusi 2008. gada 16. maijā jautājumā par lūgumu piekļūt dokumentiem, kas izteikts saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku [sabiedrības] piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.);

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai segt savus un atlīdzināt prasītāja ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība atcelt tiesību aktu saskaņā ar EKL 230. pantu ir vērsta pret Komisijas 2008. gada 9. aprīlī klusuciešot pieņemto lēmumu un tās 2008. gada 16. maijā skaidri izteikto lēmumu, kas pieņemti saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (1) (“Piekļuves regula”), ar kuru Komisija noraidīja prasītāja lūgumu piekļūt dokumentiem attiecībā uz paziņojumu par pasākumiem, kas veikti saskaņā ar 3.a panta 1. punktu Padomes Direktīvā 89/552/EEK par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos.
   Prasītājs apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu tiek pārkāpti EKL 253. pants un Piekļuves regulas 7. panta 1. punkts un 8. panta 1. punkts un tādēļ tas nav spēkā sakarā ar būtiska procesuāla nosacījuma neizpildi, proti, to, ka atteikums piekļūt lūgtajiem dokumentiem nav pietiekami pamatots. Prasītājs turklāt apgalvo, ka, liedzot piekļūt lūgtajiem dokumentiem, ar apstrīdēto lēmumu tiek pārkāpts EKL 255. pants un Piekļuves regulas 1. panta a) punkts, 2. panta 1. un 3. punkts, 4. panta 1. — 6. punkts. It īpaši prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā Piekļuves regula tiek pārkāpta ar to, ka tajā tiek noteikts, ka ir piemērojami tās 4. panta 3. punkta otrajā daļā un 4. panta 2. punkta pirmajā un trešajā ievilkumā paredzētie izņēmumi un, visbeidzot, ka apstrīdētajā lēmumā Piekļuves regulas 4. panta 6. punkts tiek pārkāpts ar to, ka tajā nav izklāstīts pamatojums atteikumam ļaut daļēju piekļuvi lūgtajiem dokumentiem.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem [par Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentu pieejamību sabiedrībai] (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-235/07: Prasība, kas celta 2007. gada 4. jūlijā — Bavaria /Komisija

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/40

         Prasība, kas celta 2007. gada 4. jūlijā — Bavaria/Komisija
   (Lieta T-235/07)
   (2007/C 211/76)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bavaria NV (pārstāvji — O. W. Brouwer, advocaat, D. Mes, advocaat, A. C. E. Stoffer, advocaat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt pilnībā vai daļēji Komisijas 2007. gada 18. aprīļa lēmumu par procedūru, kas ierosināta, pamatojoties uz EK līguma 81. pantu (lieta COMP/B–2/37.766 — Nīderlandes alus tirgus — C(2007)1697, galīgā redakcija) tiktāl, ciktāl tas skar Bavaria NV;

               —

               pakārtoti, atcelt Bavaria NV uzlikto naudas sodu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas 2007. gada 18. aprīļa lēmumu par procedūru, kas ierosināta, pamatojoties uz EK līguma 81. pantu (lieta COMP/B–2/37.766 — Nīderlandes alus tirgus), ar ko tai tika uzlikts naudas sods.
   Savu prasību pamatojot, prasītāja, pirmkārt, apgalvo, ka, neveicot pilnīgu, rūpīgu un objektīvu izmeklēšanu, Komisija pārkāpa labas pārvaldības principu.
   Otrkārt, tā norāda, ka Komisija, pieļaujot acīmredzamu kļūdu izvērtējumā, nepareizi piemērojot tiesības, konstatējot pārkāpumu, kā arī pārkāpjot nevainīguma prezumpcijas principu, likumības principu un no EKL 253. panta izrietošo pienākumu sniegt pamatojumu, pārkāpa EK līguma 81. pantu.
   Treškārt, prasītāja uzskata, ka Komisija nepareizi noteica pārkāpuma ilgumu.
   Ceturtkārt, tā uzskata, ka Komisija, nosakot prasītājai piespriežamā naudas soda apmēru, pārkāpa Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. pantu, uz to balstītās Pamatnostādnes sodanaudas noteikšanai (2), vienlīdzības principu un samērīguma principu.
   Piektkārt, prasītāja apgalvo, ka pārbaude, ievelkoties septiņu gadu garumā, ilga acīmredzami nesaprātīgu laika periodu.
   Sestkārt, prasītāja apgalvo, ka liedzot prasītājai pieeju citu alus darītavu atbildēm uz paziņojumu par iebildumiem un daļai Komisijas dokumentu, kuriem bija svarīga nozīme prasītājas aizstāvībā, tika pārkāptas būtiskas procesuālās normas, labas pārvaldības princips un tiesības uz aizstāvību.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003 L 1, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas paziņojums — Pamatnostādnes sodanaudas noteikšanai, piemērojot regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu (OV 1998 C 9, 3. lpp.).


title: Lieta C-266/05 P: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 1. februārī — Jose Maria Sison pret Eiropas Savienības Padomi (Apelācija — Pieeja iestāžu dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Izņēmumi — Sabiedrības intereses — Valsts drošība — Starptautiskās attiecības — Dokumenti, kas bijuši pamatā Padomes lēmumam, ar kuru pretterorisma cīņas ietvaros pret noteiktām personām ieviesti ierobežojoši pasākumi — Slepeni dokumenti — Pieejas atteikums — Atteikšanās izpaust valstu, kurās izdoti daži no šiem dokumentiem, identitāti)

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/4

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 1. februārī — Jose Maria Sison pret Eiropas Savienības Padomi
   (Lieta C-266/05 P) (1)

   (Apelācija - Pieeja iestāžu dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Izņēmumi - Sabiedrības intereses - Valsts drošība - Starptautiskās attiecības - Dokumenti, kas bijuši pamatā Padomes lēmumam, ar kuru pretterorisma cīņas ietvaros pret noteiktām personām ieviesti ierobežojoši pasākumi - Slepeni dokumenti - Pieejas atteikums - Atteikšanās izpaust valstu, kurās izdoti daži no šiem dokumentiem, identitāti)
   (2007/C 82/07)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Jose Maria Sison (pārstāvis — J. Fermon, advokāts)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bauer un E. Finnegan)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 26. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-110/03, T-150/03 un T-405/03 Sison/Padome, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidījusi prasību atcelt Padomes lēmumu, ar kuru noraidīts apelācijas sūdzības iesniedzēja lūgums piešķirt pieeju konkrētiem dokumentiem, uz kuriem pamatojusies Padome, pieņemot Lēmumu 2002/848/EK, ar ko īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un atceļ Lēmumu 2002/460/EK (OV L 295, 12. lpp.)
   Rezolutīvā daļa

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Sisons atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 243, 1.10.2005.


title: Lieta C-563/07: Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2008. gada 18. augusta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Maltas Republika

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/22

         Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2008. gada 18. augusta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Maltas Republika
   (Lieta C-563/07) (1)

   (2008/C 313/37)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 51, 23.2.2008.


title: Lieta F-31/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. jūnijā – ZZ/CEDEFOP

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/47

         Prasība, kas celta 2016. gada 22. jūnijā – ZZ/CEDEFOP

   (Lieta F-31/16)
   (2016/C 296/59)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – S. Pappas, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centrs (CEDEFOP)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu neiekļaut prasītāja uzvārdu to ierēdņu sarakstā, kurus paaugstina amatā Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centra (CEDEFOP) ikgadējā 2015. gada amatā paaugstināšanā, un prasība atlīdzināt zaudējumus par ciesto morālo un materiālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2015. gada 4. novembra lēmumu par nepaaugstināšanu amatā attiecībā uz prasītāju;

               —

               piespriest CEDEFOP atlīdzināt ciestos zaudējumus;

               —

               piespriest CEDEFOP atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-44/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 25. septembra spriedums — Guido Strack /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Pieņemšana darbā — Paziņojums par vakanci — Kandidatūras noraidīšana — Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus — Pieņemamība — Interese celt prasību — Vecuma pensija — Priekšatlases komiteja — Sastāvs — Jauno noteikumu piemērošana laikā — Neatkarība — Objektivitāte — Lēmuma paziņošana)

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/54

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 25. septembra spriedums — Guido Strack/Komisija
   (Lieta F-44/05) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Paziņojums par vakanci - Kandidatūras noraidīšana - Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus - Pieņemamība - Interese celt prasību - Vecuma pensija - Priekšatlases komiteja - Sastāvs - Jauno noteikumu piemērošana laikā - Neatkarība - Objektivitāte - Lēmuma paziņošana)
   (2008/C 285/96)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Guido Strack, Ķelne (Vācija) (pārstāvji — sākotnēji Mosar, pēc tam M. Wehrheim, pēc tam F. Gengler, visbeidzot, P. Goergen, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un H. Kraemer)
   Priekšmets
   Pirmkārt, Komisijas lēmuma noraidīt prasītāja kandidatūru Publiskā iepirkuma un līgumu nodaļas vadītāja amatam un iecelt šajā amatā citu kandidātu atcelšana, kā arī, otrkārt, zaudējumu atlīdzināšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību atcelt lēmumu iecelt A Eiropas Kopienu Publikāciju biroja Publiskā iepirkuma un līgumu nodaļas vadītāja amatā noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               atcelt lēmumu noraidīt Strack kandidatūru Eiropas Kopienu Publikāciju biroja Publiskā iepirkuma un līgumu nodaļas vadītāja amatam;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija pārskaita prasītājam EUR 2 000 kā zaudējumu atlīdzību;

               4)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               5)

                  Strack sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem pats;

               6)

                  Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina pusi no Strack tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 205, 20.8.2005., 28. lpp. (lieta sākotnēji bija reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-225/05, bet vēlāk ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai).


title: Lieta C-39/07: Prasība, kas celta 2007. gada 1. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/18

         Prasība, kas celta 2007. gada 1. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti
   (Lieta C-39/07)
   (2007/C 82/33)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un R. Vidal Puig)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai attiecībā uz slimnīcas farmaceita profesiju transponētu Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvu 89/48/EEK (1) par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Spānijas diploms “slimnīcas farmaceits ”[“farmacéutico hospitalario”] ir “diploms ”Direktīvas 89/48/EEK izpratnē, jo

                           —

                           tas ir diploms, ko izsniegusi ar Spānijas tiesību aktiem norīkota kompetentā iestāde;

                           —

                           diploms izsniegts par pēcvidusskolas izglītības kursu, kas ir ilgāks par trīs gadiem, ņemot vērā to, ka, lai saņemtu Farmacéutico Hospitalario diplomu, ir vajadzīgs universitātes diploms farmācijas jomā [Licenciado en Farmacia], jāpabeidz pilna izglītības programma atbilstošajā specialitātē un jānokārto eksāmens;

                           —

                           diploms apliecina, ka tā īpašniekam ir vajadzīgā kvalifikācija, lai Spānijā varētu strādāt slimnīcas farmaceita profesijā.

               2.

               Tāpat slimnīcas farmaceita profesija ir Spānijā “reglamentēta profesija ”Direktīvas 89/48/EEK izpratnē.

               3.

               Padomes 1985. gada 16. septembra Direktīva 85/433/EEK (2) par farmācijas diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu, tostarp par pasākumiem, kas palīdz sekmīgi īstenot tiesības veikt uzņēmējdarbību attiecībā uz noteiktām darbībām farmācijas jomā, neattiecas uz slimnīcas farmaceita profesiju.

               4.

               Līdz ar to Spānijas Karalistei bija pienākums transponēt Direktīvu 89/48/EEK attiecībā uz slimnīcas farmaceita profesiju. Neveicot šajā sakarā vajadzīgos pasākumus līdz 1991. gada 4. janvārim, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva.

      (1)  OV L 19, 24.1.1989., 16. lpp.

      (2)  OV L 253, 37. lpp.


title: Lieta C-236/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Cour de cassation (Francija) 2008. gada 3. jūnija rīkojumu — Google France , Google Inc. / Louis Vuitton Malletier

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Cour de cassation (Francija) 2008. gada 3. jūnija rīkojumu — Google France, Google Inc./Louis Vuitton Malletier

   (Lieta C-236/08)
   (2008/C 209/39)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour de cassation (chambre commerciale, financière et économique)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Google France, Google Inc.

      Atbildētāja: Louis Vuitton Malletier

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās Direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (1), 5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts un Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (2) 9. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka izziņas maksas pakalpojuma sniedzējs, kurš reklāmas izvietotāja rīcībā nodod atslēgvārdus, kuri attēlo vai atdarina reģistrētas preču zīmes, un, izmantojot līgumu par uzrādīšanu meklētāja atlases rezultātos, organizē piedāvājuma saišu priviliģētu radīšanu un parādīšanos, izmantojot šos atslēgvārdus, uz mājas lapām, kurās tiek piedāvātas viltotas preces, izmanto šīs preču zīmes veidā, kādu to īpašnieks ir tiesīgs aizliegt?

               2)

               Ja preču zīmju nosaukumam piemīt atpazīstamība, vai īpašnieks var aizliegt šādu lietošanu, pamatojoties uz Direktīvas 5. panta 2. punktu un Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktu?

               3)

               Ja šāda izmantošana nav izmatošana, kuru preču zīmes īpašnieks varētu aizliegt, piemērojot Direktīvu un Regulu, vai var uzskatīt, ka izziņas maksas pakalpojuma sniedzējs sniedz informācijas sabiedrības pakalpojumu, kurā ietilpst pakalpojuma saņēmēja sniegtās informācijas glabāšana 2000. gada 8. jūnija Direktīvas 2000/31/EK (3) 14. panta nozīmē, un tādējādi to nevar saukt pie atbildības pirms preču zīmes īpašnieks to ir informējis, ka reklāmas izvietotājs ļaunprātīgi izmanto tā apzīmējumu?

      (1)  OV 1989, L 40, 1. lpp.

      (2)  OV 1994, L 11, 1. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīva 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (Direktīva par elektronisko tirdzniecību) (OV L 178, 1. lpp.).


title: Lieta C-35/13: Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 8. maija spriedums ( Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Assica – Associazione Industriali delle Carni e dei Salumi, Kraft Foods Italia SpA / Associazioni fra produttori per la tutela del “Salame Felino”  u.c. Lauksaimniecība — Lauksaimniecības produkti un pārtikas produkti — Regula (EEK) Nr. 2081/92 — 2. pants — Ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzība — Materiālā piemērošanas joma — Aizsardzība valsts teritorijā — Reģistrācijas Kopienā neesamība — Sekas — Tādu nosaukumu aizsardzība, kas ir saistīti ar precēm bez īpašas saiknes starp to īpašībām un ģeogrāfisko izcelsmi — Nosacījumi

text:
               30.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/8

         Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 8. maija spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Assica – Associazione Industriali delle Carni e dei Salumi, Kraft Foods Italia SpA/Associazioni fra produttori per la tutela del “Salame Felino” u.c.
   (Lieta C-35/13) (1)

   (Lauksaimniecība - Lauksaimniecības produkti un pārtikas produkti - Regula (EEK) Nr. 2081/92 - 2. pants - Ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzība - Materiālā piemērošanas joma - Aizsardzība valsts teritorijā - Reģistrācijas Kopienā neesamība - Sekas - Tādu nosaukumu aizsardzība, kas ir saistīti ar precēm bez īpašas saiknes starp to īpašībām un ģeogrāfisko izcelsmi - Nosacījumi)
   2014/C 202/09
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Assica – Associazione Industriali delle Carni e dei Salumi, Kraft Foods Italia SpA

      Atbildētāji: Associazioni fra produttori per la tutela del “Salame Felino”, La Felinese Salumi SpA, Salumificio Monpiù Srl, Salumi Boschi F.lli SpA, Gualerzi SpA, Alinovi Tullio di Alinovi Giorgio & C. Snc, Salumificio Gastaldi di Gastaldi Franco e C. Snc, Boschi Cav. Umberto SpA, Fereoli Mario & Figlio Snc, Salumificio Ducale Snc di Morini & Tortini, Fereoli Gino & Figlio Snc, Ronchei Srl, Salumificio B. R. B. Snc

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālo nolēmumu – Corte suprema di cassazione – Padomes 1992. gada 14. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2081/92 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (OV L 208, 1. lpp.) 2. panta interpretācija – Nereģistrēts cilmes vietas nosaukums, attiecībā uz kuru nepastāv juridiski saistoša akta, kas definētu ražošanas ģeogrāfiskās zonas robežas, specifikācijas attiecībā uz ražošanu un iespējamos nosacījumus, kurus ražotājiem ir jāizpilda, lai saņemtu tiesības izmantot šo cilmes vietas nosaukumu – Iespēja aizliegt valsts teritorijā kā negodīgas konkurences darbību šī cilmes vietas nosaukuma izmantošanu valsts precēm, kuru izcelsme nav cilmes vietas nosaukumā norādītā vieta

      Rezolutīvā daļa

   Padomes 1992. gada 14. jūlija Regula (EEK) Nr. 2081/92 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību, ko groza ar Padomes 1997. gada 17. marta Regulu (EK) Nr. 535/97, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek piešķirts aizsardzības režīms Kopienā nereģistrētam ģeogrāfiskam nosaukumam, bet ka to vajadzības gadījumā var aizsargāt saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu par to preču ģeogrāfiskiem nosaukumiem, kurām nav īpašas saiknes starp to īpašībām un to ģeogrāfisko izcelsmi, ar nosacījumu, ka tomēr, pirmkārt, šī tiesiskā regulējuma izpildē netiek apdraudēti Regulas Nr. 2081/92, ko groza ar Regulu Nr. 535/97, izvirzītie mērķi un, otrkārt, tas nav pretrunā brīvai preču apritei, kas noteikta EKL 28. pantā, kas ir jāpārbauda valsts tiesai.

      (1)  OV C 86, 23.03.2013.


title: Lieta T-228/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – CBM/ITSB – Aeronautica Militare (“TRECOLORE”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “TRECOLORE” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas un valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “FRECCE TRICOLORI” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/48

         Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – CBM/ITSB – Aeronautica Militare (“TRECOLORE”)
   (Lieta T-228/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “TRECOLORE” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas un valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “FRECCE TRICOLORI” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 398/60)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CBM Creative Brands Marken GmbH (Cīrihe, Šveice) (pārstāvji – U. Lüken, M. Grundmann un N. Kerger, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Aeronautica Militare – Stato Maggiore (Roma, Itālija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 29. janvāra lēmumu lietā R 594/2013–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Aeronautica Militare – Stato Maggiore un CBM Creative Brands Marken GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               CBM Creative Brands Marken GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 245, 28.7.2014.


title: Lieta T-35/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. septembra rīkojums — Honig-Verband /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Regula (EK) Nr. 1854/2005 — Aizsargājamā ģeogrāfiskās izcelsmes norāde — Miel de Provence — Vispārpiemērojams akts — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība)

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/27

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. septembra rīkojums — Honig-Verband/Komisija
   (Lieta T-35/06) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (EK) Nr. 1854/2005 - Aizsargājamā ģeogrāfiskās izcelsmes norāde - “Miel de Provence’ - Vispārpiemērojams akts - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   (2007/C 283/48)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Honig-Verband eV, Hamburga (Vācija) (pārstāvji — M. Hagenmeyer un T. Teufer, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Erlbacher un B. Doherty)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2005. gada 14. novembra Regulu (EK) Nr. 1854/2005, ar ko papildina pielikumu Regulai (EK) Nr. 2400/96 attiecībā uz nosaukuma reģistrāciju “Aizsargāto cilmes vietu nosaukumu un aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrā” (Miel de Provence (AĢIN)) (OV L 297, 3. lpp.).
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasītāja sedz savus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 86, 8.4.2006.


title: lieta C-513/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Rechtbank van Eerste Aanleg te Gent2004. gada 1. decembra lēmumu lietā starp Kerckhaert-Morres un Beļģijas valsti

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Rechtbank van Eerste Aanleg te Gent2004. gada 1. decembra lēmumu lietā starp Kerckhaert-Morres un Beļģijas valsti

   (lieta C-513/04)
   (2005/C 57/28)
   tiesvedības valoda - nīderlandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Rechtbank van Eerste Aanleg te Gent2004. gada 1. decembra lēmumu lietā starp Kerckhaert-Morres un Beļģijas valsti un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 15. decembrī.

      De Rechtbank van Eerste Aanleg te Gent lūdz Tiesu lemt par sekojošu prejudiciālo jautājumu:
   “Vai EK līguma 56. panta 1. punkts (lietas rašanās apstākļu brīdī EK līguma 73.b panta 1. punkts) ir jāinterpretē tādējādi, ka ierobežojums, kas izriet no vienas dalībvalsts (šajā lietā - Beļģijas) tiesību aktu par ienākumu aplikšanu ar nodokļiem noteikuma, saskaņā ar kuru gan daļu turētāja dividendes no daļām dalībvalstī reģistrētā uzņēmumā, gan dividendes no daļām dalībvalstī nereģistrētos uzņēmumos tiek apliktas ar vienādu vienotu tarifu, bet attiecībā uz dividendēm no daļām dalībvalstī nereģistrētos uzņēmumos netiek ņemts vērā citā dalībvalstī piemērotais ieturējums, ir aizliegts?”


title: Lieta C-282/10: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 24. janvāra spriedums ( Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maribel Dominguez/Centre informatique du Centre Ouest Atlantique, Préfet de la région Centre (Sociālā politika — Direktīva 2003/88/EK — 7. pants — Tiesības uz apmaksātu ikgadējo atvaļinājumu — Valsts tiesiskajā regulējumā paredzēts tiesību rašanās nosacījums — Darba ņēmēja prombūtne — Tiesību uz atvaļinājumu ilgums atkarībā no prombūtnes veida — Direktīvai 2003/88 pretējs valsts tiesiskais regulējums — Valsts tiesas loma)

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/2

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 24. janvāra spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maribel Dominguez/Centre informatique du Centre Ouest Atlantique, Préfet de la région Centre

   (Lieta C-282/10) (1)

   (Sociālā politika - Direktīva 2003/88/EK - 7. pants - Tiesības uz apmaksātu ikgadējo atvaļinājumu - Valsts tiesiskajā regulējumā paredzēts tiesību rašanās nosacījums - Darba ņēmēja prombūtne - Tiesību uz atvaļinājumu ilgums atkarībā no prombūtnes veida - Direktīvai 2003/88 pretējs valsts tiesiskais regulējums - Valsts tiesas loma)
   2012/C 73/03
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Maribel Dominguez

      Atbildētājs: Centre informatique du Centre Ouest Atlantique, Préfet de la région Centre

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation (Francija) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV L 299, 9. lpp.) 7. panta interpretācija — Darba ņēmēju apmaksāts ikgadējais atvaļinājumus — Tiesību uz atvaļinājumu rašanās neatkarīgi no darba ņēmēja darba kavējuma iemesla un ilguma — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru atvaļinājuma piešķiršanai ir piemērojams nosacījums par faktiski nostrādātu vismaz desmit dienu darba laiku atsauces laikposmā — Valsts tiesas pienākums nepiemērot Savienības tiesībām pretējus valsts tiesību noteikumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir valsts tiesību normas vai prakse, kurās paredzēts, ka tiesības uz apmaksātu ikgadējo atvaļinājumu ir atkarīgas no faktiski nostrādāta desmit dienu vai vienu mēnesi ilga darba laika atsauces laikposmā;

               2)

               iesniedzējtiesai, ņemot vērā valsts tiesību kopumu, it īpaši Code du travail L. 223-4. pantu, un piemērojot tajās atzītās interpretācijas metodes, lai tiktu nodrošināta pilnīga Direktīvas 2003/88 7. panta iedarbība un nonākts pie risinājuma, kas atbilstu tās mērķim, ir jāpārbauda, vai tā šīs tiesības var interpretēt veidā, kas darba ņēmēja prombūtni nelaimes gadījuma ceļā dēļ ļautu pielīdzināt kādam no tiem gadījumiem, kas ir norādīti minētajā Code du travail pantā.
               Ja šāda interpretācija nav iespējama, iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai, ievērojot atbildētāju pamatlietā juridisko formu, pret tām var atsaukties uz Direktīvas 2003/88 7. panta 1. punkta tiešo iedarbību.
               Ja valsts tiesa nevar sasniegt Direktīvas 2003/88 7. pantā paredzēto rezultātu, lietas dalībnieks, kuram kaitē valsts tiesību neatbilstība Savienības tiesībām, var tomēr atsaukties uz 1991. gada 19. novembra spriedumu apvienotajās lietās C-6/90 un C-9/90 Francovich u.c., lai vajadzības gadījumā saņemtu atlīdzību par nodarītajiem zaudējumiem;

               3)

               Direktīvas 2003/88 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāda valsts tiesību norma, kurā atkarībā no darba ņēmēja prombūtnes sakarā ar darbnespēju iemesla ir paredzēts apmaksāts ikgadējais atvaļinājums, kas ir ilgāks vai vienāds ar minimālo šajā direktīvā garantēto četru nedēļu laikposmu.

      (1)  OV C 234, 28.08.2010.


title: Lieta C-206/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 13. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Marco Tronchetti Provera SpA u.c./Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 13. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Marco Tronchetti Provera SpA u.c./Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

   (Lieta C-206/16)
   (2016/C 251/08)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Marco Tronchetti Provera SpA, Antares European Fund Limited, Antares European Fund II Limited, Antares European Fund LP, Luca Orsini Baroni, UniCredit SpA, Lauro Sessantuno SpA

      Atbildētāja: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/25/EK (1) par [publiskajiem] pārņemšanas piedāvājumiem 5. panta 4. punkta otrās daļas pareizai piemērošanai – saistībā ar minētās direktīvas 3. panta 1. punktā noteiktajiem vispārējiem principiem, kā arī Eiropas tiesību vispārējo tiesiskās noteiktības principu, tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, samērīguma principu, saprātīguma principu, pārskatāmības principu un nediskriminācijas principu, – ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kāda ir 106. panta 3. punkta d) apakšpunkta 2) daļa 1998. gada 24. februāra Leģislatīvajā dekrētā Nr. 58 (Testo unico delle disposizioni in materia di intermediazione finanziaria, ai sensi degli articoli 8 e 21 della legge 6 febbraio 1996, n. 52) ([Tiesību normu finanšu starpniecības jomā saskaņā ar 1996. gada 6. februāra Likuma Nr. 52 8. un 21. pantu vienotais dokuments]), un vēlākie grozījumi, un 47.g pants Commissione Nazionale per le Società e la Borsa – Consob1999. gada 14. maija Lēmumā Nr. 11971 (Regolamento di attuazione del decreto legislativo 24 febbraio 1998, n. 58, concernente la disciplina degli emittenti) ([1998. gada 24. februāra Leģislatīvā dekrēta Īstenošanas noteikumi par emitentu regulējumu]), un vēlākie grozījumi, daļā, kurā minētās normas ļauj Consob palielināt minētajā 106. pantā paredzēto publisko pārņemšanas piedāvājumu, ja atkārtoti rodas apstāklis, ka “ir noslēgta [krāpnieciska] vienošanās starp piedāvātāju vai personām, kuras rīkojas saskaņoti ar piedāvātāju, un vienu vai vairākiem pārdevējiem”, neidentificējot konkrēto rīcību, kāda ir šajā lietā, un tātad skaidri nenosakot apstākļus un kritērijus, kuru gadījumā Consob ir atļauts labot publiskā pārņemšanas piedāvājuma cenu, to palielinot.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/25/EK par [publiskajiem] pārņemšanas piedāvājumiem (OV L 142, 12. lpp.).


title: Lieta C-326/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 1. jūlijā iesniedza Administratīvā apgabaltiesa (Latvija) – AS “DNB Banka”

text:
               21.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 1. jūlijā iesniedza Administratīvā apgabaltiesa (Latvija) – AS “DNB Banka”
   (Lieta C-326/15)
   (2015/C 311/32)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Administratīvā apgabaltiesa

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Pieteicēja: AS “DNB Banka”

      Otrs lietas dalībnieks: Valsts ieņēmumu dienests

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai var pastāvēt neatkarīga personu grupa Direktīvas (1) 132. panta 1. punkta “f” apakšpunkta izpratnē, ja neatkarīgās personu grupas dalībnieki ir dibināti dažādās Eiropas Savienības dalībvalstīs, kur minētā Direktīvas norma ir pārņemta ar atšķirīgiem nosacījumiem, kas nav savienojami?

               2)

               Vai dalībvalsts drīkst ierobežot nodokļu maksātāja tiesības piemērot Direktīvas 132. panta 1. punkta “f” apakšpunktā noteikto atbrīvojumu, ja nodokļa maksātājs savā dalībvalstī ir izpildījis visus kritērijus atbrīvojuma piemērošanai, taču citu grupas dalībnieku dalībvalstu nacionālajos normatīvajos aktos šī norma ir ieviesta ar ierobežojumiem, kas ierobežo iespēju citas dalībvalsts nodokļu maksātājam savā dalībvalstī piemērot attiecīgo pievienotās vērtības nodokļa atbrīvojumu?

               3)

               Vai ir pieļaujama Direktīvas 132. panta 1. punkta “f” apakšpunkta atbrīvojuma piemērošana pakalpojumiem pakalpojumu saņēmēja, kas ir pievienotās vērtības nodokļa maksātājs, dalībvalstī, ja pakalpojumu sniedzējs, pievienotās vērtības nodokļa maksātājs, citā dalībvalstī ir piemērojis pievienotās vērtības nodokli šiem pakalpojumiem vispārīgajā kārtībā, proti, uzskatot tos par pakalpojumiem, par kuriem pievienotās vērtības nodoklis būtu maksājams pakalpojumu saņēmēja dalībvalstī saskaņā ar Direktīvas 196. pantu?

               4)

               Vai Direktīvas 132. panta 1. punkta “f” apakšpunkta izpratnē “neatkarīgu personu grupa” ir uzskatāma par atsevišķu juridisku personu, kuras eksistence ir pierādāma ar īpašu neatkarīgas personu grupas dibināšanas līgumu?
               Ja atbilde uz šo jautājumu ir tāda, ka neatkarīgu personu grupa nav uzskatāma par atsevišķu veidojumu: vai ir uzskatāms, ka neatkarīga personu grupa ir saistītu uzņēmumu grupa, kura ikdienas saimnieciskās darbības ietvaros savstarpēji sniedz uzņēmējdarbības nodrošināšanas atbalsta pakalpojumus, un šādas grupas eksistence ir pierādāma ar noslēgtiem pakalpojumu līgumiem vai transfertcenu dokumentāciju?

               5)

               Vai dalībvalsts drīkst ierobežot nodokļu maksātāja tiesības piemērot Direktīvas 132. panta 1. punkta “f” apakšpunktā noteikto atbrīvojumu no pievienotās vērtības nodokļa, ja nodokļa maksātājs ir piemērojis darījumiem uzcenojumu atbilstoši dalībvalsts, kurā tas ir dibināts, prasībām, kas izriet no tiešo nodokļu piemērošanu regulējošajiem normatīvajiem aktiem?

               6)

               Vai Direktīvas 132. panta 1. punkta “f” apakšpunkta atbrīvojums ir piemērojams pakalpojumiem, kas saņemti no trešās valsts? Citiem vārdiem, vai minētās Direktīvas normas izpratnē neatkarīgās personu grupas dalībnieks, kas grupas ietvaros sniedz pakalpojumus citiem grupas dalībniekiem, var būt trešās valsts nodokļu maksātājs.

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).