title: Lieta T-275/10: Prasība, kas celta 2010. gada 22. jūnijā — mPAY24 GmbH /ITSB — ULTRA d.o.o. Proizvodnja elektronskih naprav ( “MPAY 24” )

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/44

         Prasība, kas celta 2010. gada 22. jūnijā — mPAY24 GmbH/ITSB — ULTRA d.o.o. Proizvodnja elektronskih naprav (“MPAY 24”)
   (Lieta T-275/10)
   ()
   2010/C 234/79
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: mPAY24 GmbH (Vīne, Austrija) (pārstāvji — Dr. H. G. Zeiner un S. Di Natale, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: ULTRA d.o.o. Proizvodnja elektronskih naprav (Zagorje ob Savi, Slovēnija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 22. marta lēmumu lietā R 1102/2008-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei, ja tā iestāsies šajā lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “MPAY24” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 35., 36. un 38. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 2601656

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: lietas dalībniece, kas lūdz atzīt spēkā neesamību, pamatoja savu pieteikumu ar absolūtiem atteikuma pamatojumiem saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunktu, 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu un 7. panta 2. punktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par atzīšanu par spēkā neesošu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt un līdz ar to atcelt Anulēšanas nodaļas lēmumu un atzīt reģistrētu Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu

      Izvirzītie pamati: Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus
   Pirmā pamata ietvaros prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts, jo Apelāciju padome ir kļūdījusies, secinot, ka šī panta noteikumi ir piemērojami apstrīdētajai Kopienas preču zīmei. It īpaši Apelāciju pirmā padome: (i) ir kļūdījusies, atceļot iepriekšējo Apelāciju otrās padomes 2004. gada 21. aprīļa lēmumu, kas attiecas uz to pašu jautājumu un ir balstīts uz tiem pašiem pamatiem; un (ii) ir kļūdaini atzinusi, ka apstrīdētā Kopienas preču zīme ir aprakstoša attiecībā uz atbilstošajām precēm un pakalpojumiem, kā arī, ka tai nepiemīt atšķirtspēja
   Sava otrā pamata ietvaros prasītāja uzskata, apstrīdētais lēmums neatbilst Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 noteikumiem, jo Apelāciju padome ir kļūdījusies, atzīstot par spēkā neesošu apstrīdēto Kopienas preču zīmi attiecībā uz visām precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 35., 36. un 38. klasē, pamatojoties vienīgi uz apšaubāmiem un neapstiprinātiem pieņēmumiem


title: Lieta T-277/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija spriedums – Marquis Energy/Padome Dempings — ASV izcelsmes bioetanola imports — Galīgais antidempinga maksājums — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiešs skārums — Pieņemamība — Antidempinga maksājums valsts līmenī — Individuāla pieeja — Atlase

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/38

         Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija spriedums – Marquis Energy/Padome
   (Lieta T-277/13) (1)

   (Dempings - ASV izcelsmes bioetanola imports - Galīgais antidempinga maksājums - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiešs skārums - Pieņemamība - Antidempinga maksājums valsts līmenī - Individuāla pieeja - Atlase)
   (2016/C 270/42)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marquis Energy LLC (Hennepin, Ilinoja, ASV) (pārstāvji – sākotnēji P. Vander Schueren, vēlāk P. Vander Schueren un M. Peristeraki, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – S. Boelaert, pārstāvis, kuram palīdz B. Byrne, solicitor, un G. Berrisch, advokāts, vēlāk R. Bierwagen un C. Hipp, advokāti)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. França un T. Maxian Rusche) un ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol (pārstāvji – O. Prost un A. Massot, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Padomes 2013. gada 18. februāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 157/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes bioetanola importam (OV L 49, 10. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2013. gada 18. februāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 157/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes bioetanola importam, ciktāl tā attiecas uz Marquis Energy LLC;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Marquis Energy tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija un ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 226, 3.8.2013.


title: Lieta T-591/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 25. septembra spriedums – BSH/ITSB (“PerfectRoast”) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “PerfectRoast” reģistrācijas pieteikums — Reģistrācijas atteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/53

         Vispārējās tiesas 2015. gada 25. septembra spriedums – BSH/ITSB (“PerfectRoast”)
   (Lieta T-591/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “PerfectRoast” reģistrācijas pieteikums - Reģistrācijas atteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   (2015/C 389/59)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis – S. Biagosch, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Schifko)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas piektās padomes 2014. gada 16. jūnija lēmums lietā R 359/2014–5 saistībā ar pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “PerfectRoast”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas piektās padomes 2014. gada 16. jūnija lēmumu lietā R 359/2014–5, ciktāl ar to ir noraidīta apelācijas sūdzība par pārbaudītāja lēmumu noraidīt Kopienas preču zīmes “PerfectRoast” reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz “ūdenssildītājiem”, “iegremdes sildītājiem” un “olu vārītājiem”;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 351, 6.10.2014.


title: Lieta T-354/17: Prasība, kas celta 2017. gada 6. jūnijā – Genomic Health/EUIPO (“ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE”)

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/41

         Prasība, kas celta 2017. gada 6. jūnijā – Genomic Health/EUIPO (“ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE”)
   (Lieta T-354/17)
   (2017/C 249/55)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Genomic Health, Inc. (Redwood City, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – A. Reid, Solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 214 257

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 14. februāra lēmums lietā R 1682/2016-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt saistībā ar šo prasību radušos tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

   Prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums esot nepareizs un tas radot:

               —

               vienlīdzīgas attieksmes, labas pārvaldības un tiesiskās noteiktības vispārējo principu pārkāpumu;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpumu;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpumu.


title: Lieta T-292/12: Prasība, kas celta 2012. gada 3. jūlijā — Mega Brands /ITSB — Diset ( “MAGNEXT” )

text:
               8.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/14

         Prasība, kas celta 2012. gada 3. jūlijā — Mega Brands/ITSB — Diset (“MAGNEXT”)
   (Lieta T-292/12)
   2012/C 273/25
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug (Zug, Šveice) (pārstāvis — A. Nordemann, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Diset, SA (Barselona, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 24. aprīļa lēmumu lietā R 1722/2011-4 un noraidīt iebildumus Nr. B 1681447; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “MAGNEXT” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 28. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8990591

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas vārdiskas preču zīmes “MAGNET 4” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 28. klasē, reģistrācija Nr. 2550099; Kopienas grafiskas preču zīmes “Diset Magnetics” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 28. un 41. klasē, reģistrācija Nr. 3840121

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt un reģistrācijas pieteikumu noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-319/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2015. gada 11. marta rīkojumu lietā T-348/14 Yanukovych/Padome 2016. gada 2. jūnijā iesniedza Ukraina

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/24

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2015. gada 11. marta rīkojumu lietā T-348/14 Yanukovych/Padome 2016. gada 2. jūnijā iesniedza Ukraina
   (Lieta C-319/16 P)
   (2017/C 006/31)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ukraina (pārstāve – M. Kostytska, advokāte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Oleksandr Viktorovych Yanukovych, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija
   Ar 2016. gada 5. oktobra rīkojumu Tiesa (astotā palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta C-593/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 14. septembra rīkojumu lietā T-678/14 Slovākijas Republika/Eiropas Komisija 2015. gada 13. novembrī iesniedza Slovākijas Republika

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/20

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 14. septembra rīkojumu lietā T-678/14 Slovākijas Republika/Eiropas Komisija 2015. gada 13. novembrī iesniedza Slovākijas Republika
   (Lieta C-593/15 P)
   (2016/C 027/24)
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Slovākijas Republika (pārstāve – B. Ricziová)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 14. septembra rīkojumu lietā T-678/14 Slovākijas Republika/Eiropas Komisija, ar ko Vispārējā tiesa kā nepieņemamu ir noraidījusi prasību atcelt tiesību aktu, kuru Slovākijas Republika saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu bija iesniegusi par Eiropas Komisijas lēmumu, kas bija ietverts 2014. gada 15. jūlija vēstulē, ar kuru Eiropas Komisija lūdza Slovākijas Republiku nodot tās rīcībā finanšu līdzekļus, kas atbilst tradicionālo pašu resursu zudumiem;

               —

               pašai lemt par Slovākijas Republikas prasības pieņemamību un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par prasības pamatotību, un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pakārtoti, ja Tiesa secinātu, ka tās rīcībā nav pietiekamas informācijas, lai varētu pieņemt galīgu nolēmumu par Komisijas iebildi par nepieņemamību, Slovākijas Republika lūdz Tiesu:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 14. septembra rīkojumu lietā T-678/14 Slovākijas Republika/Eiropas Komisija, ar ko Vispārējā tiesa kā nepieņemamu ir noraidījusi prasību atcelt tiesību aktu, kuru Slovākijas Republika saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu bija iesniegusi par Eiropas Komisijas lēmumu, kas bija ietverts 2014. gada 15. jūlija vēstulē, ar kuru Eiropas Komisija lūdza Slovākijas Republiku nodot tās rīcībā finanšu līdzekļus, kas atbilst tradicionālo pašu resursu zudumiem;

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par Slovākijas Republikas prasības pieņemamību un par tās pamatotību, un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam Slovākijas Republika izvirza divus pamatus:

               1.

               Saistībā ar pirmo apelācijas pamatu Slovākijas Republika pārmet Vispārējai tiesai, ka tā ir veikusi kļūdainu juridisko vērtējumu attiecībā uz: i) pieprasīto finanšu līdzekļu raksturu un tiesību aktu, kas attiecas uz pašu resursiem, un attiecīgās judikatūras piemērojamību ii) kritēriju par iestādes pilnvarām izvērtēt apstrīdētā tiesību akta apstrīdamību un iii) tiesu iestāžu pieejamību un situācijas steidzamību.

               2.

               Pakārtoti, saistībā ar otro apelācijas pamatu Slovākijas Republika pārmet Vispārējai tiesai, ka tā nav pietiekami pamatojusi pārsūdzēto rīkojumu attiecībā uz i) pieprasīto finanšu līdzekļu raksturu un tiesību aktu, kas attiecas uz pašu resursiem, un attiecīgās judikatūras piemērojamību, un ii) tiesu iestāžu pieejamību un situācijas steidzamību, ko apstiprina tas, ka tā izmantoja iii) vienu un to pašu pamatojumu attiecībā uz faktiski atšķirīgiem gadījumiem.


title: Lieta C-244/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 14. septembrī ( Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bund Naturschutz in Bayern eV , Johann Märkl , Ludwig Neumair , Matthias Maier , Josef Hörmann , Christine Hörmann , Albert Hörmann , Johann Hörmann , Maria Rimpfl , Georg Rimpfl , Eva Rimpfl , Karl Kressierer , Magdalena Kressierer , Anton Wastl , Amalie Wastl , Richard Westenthanner , Barbara Westenthanner , Angelika Graubner-Riedelsheimer , Michael Graubner , Wolfram Graubner , Sylvia Stracke , Eva Maria Thiel , Friederike Nischwitz , Georg Daller pret Freistaat Bayern (Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība — Direktīva 92/43/EEK — Aizsardzības sistēma pirms dzīvotnes ierakstīšanas Kopienā nozīmīgo teritoriju sarakstā)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/16

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 14. septembrī (Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bund Naturschutz in Bayern eV, Johann Märkl, Ludwig Neumair, Matthias Maier, Josef Hörmann, Christine Hörmann, Albert Hörmann, Johann Hörmann, Maria Rimpfl, Georg Rimpfl, Eva Rimpfl, Karl Kressierer, Magdalena Kressierer, Anton Wastl, Amalie Wastl, Richard Westenthanner, Barbara Westenthanner, Angelika Graubner-Riedelsheimer, Michael Graubner, Wolfram Graubner, Sylvia Stracke, Eva Maria Thiel, Friederike Nischwitz, Georg Daller pret Freistaat Bayern

   (Lieta C-244/05) (1)

   (Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - Direktīva 92/43/EEK - Aizsardzības sistēma pirms dzīvotnes ierakstīšanas Kopienā nozīmīgo teritoriju sarakstā)
   (2006/C 281/24)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā
   Prasītāji: Bund Naturschutz in Bayern eV, Johann Märkl, Ludwig Neumair, Matthias Maier, Josef Hörmann, Christine Hörmann, Albert Hörmann, Johann Hörmann, Maria Rimpfl, Georg Rimpfl, Eva Rimpfl, Karl Kressierer, Magdalena Kressierer, Anton Wastl, Amalie Wastl, Richard Westenthanner, Barbara Westenthanner, Angelika Graubner-Riedelsheimer, Michael Graubner, Wolfram Graubner, Sylvia Stracke, Eva Maria Thiel, Friederike Nischwitz, Georg Daller

      Atbildētāja: Freistaat Bayern
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālo nolēmumu — Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.) 3. panta 1. punkta, kā arī EK līguma 10. panta 2. punkta interpretācija — Aizsardzības pasākumi, kuri ir jāpieņem attiecība uz teritorijām, kas var tikt atzītas par Kopienā nozīmīgām teritorijām, kas ir ietvertas Komisijai iesniegtajā valsts sarakstā, bet kas nav vēl ierakstītas tās izdotajā sarakstā — Valsts tiesību aktos paredzētā iespēja noteikt pagaidu aizliegumu izmainīt šo teritoriju stāvokli — Autoceļa trase
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atbilstoša aizsardzības sistēma, ko piemēro valsts sarakstā, kas ir nosūtīts Eiropas Kopienu Komisijai atbilstoši Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 4. panta 1. punktam, iekļautajām teritorijām, pieprasa, lai dalībvalstis neatļauj intervences, kuras var būtiski apdraudēt šo teritoriju ekoloģiskās īpašības;

               2)

               dalībvalstīm saskaņā ar valsts tiesībām ir jāveic visi nepieciešamie pasākumi, lai novērstu iejaukšanos, kura var būtiski apdraudēt Eiropas Kopienu Komisijai nosūtītajā valsts sarakstā iekļauto teritoriju ekoloģiskās īpašības. Valsts tiesas pienākums ir izvērtēt, vai šāds gadījums pastāv.

      (1)  OV C 205, 20.08.2005.


title: Lieta T-919/16: Prasība, kas celta 2016. gada 28. decembrī – Collins/Parlaments

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/23

         Prasība, kas celta 2016. gada 28. decembrī – Collins/Parlaments
   (Lieta T-919/16)
   (2017/C 070/32)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Jane Maria Collins (Hotham, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – I. Anderson, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2016. gada 25. oktobra lēmumu neaizstāvēt prasītājas imunitāti un privilēģijas;

               —

               lemt par prasītājas lūgumu Parlamentam aizstāvēt viņas imunitāti un privilēģijas saskaņā ar Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 8. pantu;

               —

               atlīdzināt prasītājai ar šo lēmumu nodarīto nemantisko kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pieļauts Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta pārkāpums, kas izriet no tā, ka Eiropas Parlamenta Juridiskā komiteja un Eiropas Parlaments neesot iepazinušies ar prasītājas sniegtajiem pierādījumiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pieļauts Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 8. panta pārkāpums, kas izriet no tā, ka Eiropas Parlamenta Juridiskā komiteja un Eiropas Parlaments neesot pienācīgi izskaidrojuši lēmuma neaizstāvēt prasītājas imunitāti saskaņā ar Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 8. pantu iemeslus.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pieļauts Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. un 11. panta pārkāpums, kas izriet no tā, ka Eiropas Parlamenta Juridiskā komiteja un Eiropas Parlaments neesot veikuši objektīvu uzklausīšanu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Parlamenta Juridiskā komiteja un Eiropas Parlaments ir pieļāvuši rupju kļūdu tiesību piemērošanā.


title: Lieta T-453/12: Prasība, kas celta 2012. gada 12. oktobrī — Zoo Sport /ITSB — K-2 ( “ZOOSPORT” )

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/50

         Prasība, kas celta 2012. gada 12. oktobrī — Zoo Sport/ITSB — K-2 (“ZOOSPORT”)
   (Lieta T-453/12)
   2013/C 26/102
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zoo Sport Ltd (Leeds, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — I. Rungg, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: K-2 Corp. (Seattle, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 9. augusta lēmumu lietā R 1119/2011-4, iebildumus noraidot pilnībā, un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ZOOSPORT” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 18., 25. un 35. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8909251

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “ZOOT” reģistrācija Nr. 5233119 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. un 25. klasē; Kopienas grafiskas preču zīmes melnā un baltā krāsā “SPORTS ZOOT SPORTS” reģistrācija Nr. 4719316 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25., 35., 36. un 41. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus attiecībā uz daļu no apstrīdētajām precēm un pakalpojumiem

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 5. jūlijā lietā T-387/02 Dorte Schmidt-Brown pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Prasība atcelt tiesību aktu — Apsūdzība pret citu ierēdni — Civildienesta noteikumu 24. pants — Lūguma sniegt finansiālu atbalstu noraidījums)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/35

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 5. jūlijā
   lietā T-387/02 Dorte Schmidt-Brown pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Prasība atcelt tiesību aktu - Apsūdzība pret citu ierēdni - Civildienesta noteikumu 24. pants - Lūguma sniegt finansiālu atbalstu noraidījums)
   (2005/C 217/78)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-387/02 Dorte Šmita-Brauna [Dorte Schmidt-Brown], agrākā Eiropas Kopienu Komisijas ierēdne, ar dzīvesvietu Vellenā [Wellen] (Vācija), ko pārstāv A. Kūlens [A Coolen], Ž.-N. Luī [J-N. Louis], E. Maršals [E. Marchal] un S. Orlandi [S. Orlandi], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisju (pārstāvji — J. Kurals [J. Curral] un L. Lozano Palasiosa [L. Lozano Palacios], kuriem palīdz D. Velbruks [D. Waelbroeck], advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību atcelt Komisijas 2002. gada 26. aprīļa lēmumu, ar kuru tā noraida prasītājas lūgumu saņemt Komisijas finansiālu atbalstu sakarā ar prasību par goda un cieņas aizskārumu, ko prasītāja cēla pret kādu sabiedrību High Court of Justice (England & Wales), Pirmās instances tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs Dž. D. Kuks [J. D. Cooke], tiesneši I. Labucka, V. Trstenjaka [V. Trstenjak] sekretārs I. Nacins [I. Natsinas], administrators, 2005. gada 5. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 70, 22.3.2003.


title: Lieta C-450/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2017. gada 16. maija spriedumu lietā T-122/15 Landeskreditbank Baden-Württemberg – Förderbank/Eiropas Centrālā banka 2017. gada 26. jūlijā iesniedza Landeskreditbank Baden-Württemberg – Förderbank

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/27

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2017. gada 16. maija spriedumu lietā T-122/15 Landeskreditbank Baden-Württemberg – Förderbank/Eiropas Centrālā banka 2017. gada 26. jūlijā iesniedza Landeskreditbank Baden-Württemberg – Förderbank

   (Lieta C-450/17 P)
   (2017/C 293/31)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Landeskreditbank Baden-Württemberg – Förderbank (pārstāvji – A. Glos, T. Lübbig un M. Benzing, advokāti)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Centrālā banka (ECB), Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2017. gada 16. maija spriedumu lietā T-122/15;

               —

               atcelt ECB 2015. gada 5. janvāra lēmumu (Nr. ECB/SSM/15/1 – 0SK1ILSPWNVBNQWU0W18/3), izdodot rīkojumu par seku, kas saistītas ar ECB 2014. gada 1. septembra lēmuma (Nr. ECB/SSM/14/1 – 0SK1ILSPWNVBNQWU0W18/1) aizstāšanu, atstāšanu spēkā;

               —

               pakārtoti, atcelt minēto Vispārējās tiesas spriedumu un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

               —

               piespriest ECB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Apelācijas pamati un galvenie argumenti

               1.

               Ar pirmo apelācijas pamatu tiek apgalvots Savienības tiesību pārkāpums, interpretējot un piemērojot Regulas Nr. 1024/2013 (1) 6. panta 4. punktu un Regulas Nr. 468/2014 (2) 70. pantu
               Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi attiecīgās Regulas Nr. 1024/2013 (VUM regula) 6. panta 4. punkta otrās daļas normas, skatītas kopā ar Regulas Nr. 468/2014 (VUM pamatregula) 70. panta 1. punktu. Tā esot kļūdaini secinājusi, ka “īpaši apstākļi”, kas liek iestādi uzskatīt par mazāk nozīmīgu, ir tikai tad, ja valsts iestāžu veikta tieša uzraudzība ir labāk piemērota VUM regulas mērķu sasniegšanai nekā tieša ECB uzraudzība. Vispārējā tiesa savu interpretāciju balstot vienīgi uz VUM pamatregulas angļu valodas redakciju un pārkāpjot principu, ka visu valodu redakcijām ir vienāds spēks. Vispārējā tiesa kļūdaini neesot interpretējusi tiesību normas, izmantojot augstākstāvošas tiesības, tas ir, samērīguma principu, kas attiecas uz kompetenci. Tā esot kļūdaini noraidījusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ECB novērtējot faktiskos apstākļus, un tā esot tikpat maz, kā iepriekš ECB, pārbaudījusi, vai “īpašu apstākļu” dēļ atbilstoši VUM regulas 6. panta 4. punkta otrajai daļai, skatītai kopā ar VUM pamatregulas 70. panta 1. punktu, apelācijas sūdzības iesniedzēja ir jāuzskata par mazāk nozīmīgu iestādi, pamatojoties uz tās apgalvotajiem īpašajiem un faktiskajiem apstākļiem. Tādējādi Vispārējā tiesa pārkāpjot savu pienākumu aptveroši pārbaudīt apstrīdētajā lēmumā pieļautās kļūdas vērtējumā.

               2.

               Ar otro apelācijas pamatu tiek apgalvota apstrīdētā lēmumu sagrozīšana un prasību pamatojumam kļūdains novērtējums
               Vispārējā tiesa esot sagrozījusi apstrīdētā lēmuma pamatojumu un aizstājusi ECB pamatojumu pati ar savu. Tā kā tā sagroza apstrīdētā lēmuma saturu, tā neesot atzinusi, ka tas neatbilst Savienības tiesību prasībām un pienākumam norādīt pamatojumu, proti, apstrīdētā lēmuma pamatojums neesot konsekvents un esot iekšēji pretrunīgs.

               3.

               Ar trešo apelācijas pamatu tiek apgalvota Vispārējās tiesas procesuāla kļūda, iesaistot aspektus, kas nav tiesvedības priekšmets
               Vispārējās tiesas spriedums pārkāpjot apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības uz tikt uzklausītai un uz sacīkstes principu balstītas tiesvedības principu. Sprieduma pamatojumā esot norādīti lēmuma pieņemšanai būtiski aspekti, kas neesot pat apspriesti tiesas sēdē.

      (1)  Padomes 2013. gada 15. oktobra Regula (ES) Nr. 1024/2013, ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību, OV L 287, 63. lpp.

      (2)  Eiropas Centrālās bankas 2014. gada 16. aprīļa Regula (ES) Nr. 468/2014, ar ko izveido Vienotā uzraudzības mehānisma pamatstruktūru Eiropas Centrālās bankas sadarbībai ar nacionālajām kompetentajām un norīkotajām iestādēm (VUM pamatregula), OV L 141, 1. lpp.


title: Lieta C-429/12: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 16. janvāra spriedums ( Oberlandesgericht Innsbruck (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Siegfried Pohl/ÖBB Infrastruktur AG (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. pants — LESD 45. pants — Direktīva 2000/78/EK — Atšķirīga attieksme vecuma dēļ — Atsauces datuma noteikšana ierindošanai nākamajā darba samaksas kategorijā — Noilguma termiņš — Efektivitātes princips)

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/8

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 16. janvāra spriedums (Oberlandesgericht Innsbruck (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Siegfried Pohl/ÖBB Infrastruktur AG

   (Lieta C-429/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. pants - LESD 45. pants - Direktīva 2000/78/EK - Atšķirīga attieksme vecuma dēļ - Atsauces datuma noteikšana ierindošanai nākamajā darba samaksas kategorijā - Noilguma termiņš - Efektivitātes princips)
   2014/C 85/13
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Innsbruck

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Siegfried Pohl

      Atbildētāja: ÖBB Infrastruktur AG

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht Innsbruck — LES 6. panta 3. punkta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. panta, LESD 45. panta, kā arī Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.), interpretācija — Piemērojamība laikā– Laikposms pirms pievienošanās — Dzelzceļa transporta nozares darba ņēmēju darba samaksa — Valsts tiesību akti un darba koplīgums, saskaņā ar kuriem darba samaksas aprēķinā netiek ņemti vērā nodarbinātības laikposmi līdz 18 gadu vecuma sasniegšanai — Puses no tādu nodarbinātības laikposmu ņemšana vērā, kas pabeigti pēc algota darbinieka 18 gadu vecuma sasniegšanas, izņemot gadījumu, kad profesionālā pieredze ir iegūta “gandrīz publiskā” valsts sabiedrībā vai valsts dzelzceļa transporta sabiedrībā — Noilguma termiņš

      Rezolutīvā daļa:

   Savienības tiesībām, it īpaši efektivitātes principam, nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds tiek aplūkots pamatlietā, saskaņā ar kuru trīsdesmit gadu noilguma termiņš, kas sākas, skaitot no dienas, kad ir noslēgts līgums, uz kura pamata ir noteikts atsauces datums, vai veikta ierindošana nepareizā darba samaksas kategorijā, tiek piemērots attiecībā uz darbinieka tiesībām pieprasīt pārvērtēt darba stāžu, kas jāņem vērā, lai noteiktu šo atsauces datumu.

      (1)  OV C 9, 12.1.2013.


title: Lieta C-173/14 P: Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 16. aprīļa spriedums – European Dynamics Belgium SA, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics UK Ltd/Eiropas Zāļu aģentūra (EMA) Apelācija — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā — Piešķiršanas kritēriji — Pārskatāmība — Objektīva novērtēšana — Prasība par zaudējumu atlīdzību

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/13

         Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 16. aprīļa spriedums – European Dynamics Belgium SA, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics UK Ltd/Eiropas Zāļu aģentūra (EMA)
   (Lieta C-173/14 P) (1)

   (Apelācija - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā - Piešķiršanas kritēriji - Pārskatāmība - Objektīva novērtēšana - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2015/C 198/17)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: European Dynamics Belgium SA, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics UK Ltd (pārstāvis – V. Christianos, dikigoros)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Zāļu aģentūra (EMA) (pārstāvji – T. Jabłoński, S. Marino, G. Gavriilidou un C. Maignen, pārstāvji, H.-G. Kamann, advokāts)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               European Dynamics Belgium SA, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE un European Dynamics UK Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 184, 16.6.2014.


title: Lieta F-37/14: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 30. septembra rīkojums – Ojamaa/Parlaments Civildienests – Ierēdņi – Iecēlējinstitūcija – Nelabvēlīgs akts – Acīmredzama nepieņemamība

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/68

      Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 30. septembra rīkojums – Ojamaa/Parlaments
      (Lieta F-37/14) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Iecēlējinstitūcija - Nelabvēlīgs akts - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2014/C 395/83)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Priit Ojamaa (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – M. Casado García–Hirschfeld, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – M. Ecker un N. Chemaï)

         Priekšmets

      Prasība atcelt Parlamenta lēmumu nepārcelt uz 2013. gadu sešpadsmit 2012. gadā neizmantotās brīvdienas pēc tam, kad prasītājs smagas slimības dēļ bijis ilgstošā atvaļinājumā

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

                  2)

                  P. Ojamaa sedz pats savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 184, 16.06.2014., 47. lpp.


title: Lieta C-315/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Consiglio di Stato (Itālija) 2008. gada 15. jūlija rīkojumu — Angelo Grisoli / Regione Lombardia e Comune di Roccafranca

text:
               11.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Consiglio di Stato (Itālija) 2008. gada 15. jūlija rīkojumu — Angelo Grisoli/Regione Lombardia e Comune di Roccafranca

   (Lieta C-315/08)
   (2008/C 260/08)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Consiglio di Stato
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Angelo Grisoli

      Atbildētājs: Regione Lombardia

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai vienas aptiekas esamība pašvaldībās ar iedzīvotāju skaitu, kas ir mazāks par četriem tūkstošiem cilvēku, atbilst EKL 152. un 153. pantam?

               2)

               Vai otras aptiekas izveidošanas pašvaldībās ar iedzīvotāju skaitu, kas pārsniedz četrus tūkstošus cilvēku, pakļaušana tādiem nosacījumiem kā iedzīvotāju skaits, kas pārsniedz vismaz 50 % no iedzīvotāju skaita, vismaz trīs tūkstošu metru attālums no esošas aptiekas un īpašo prasību pēc farmaceitiskās palīdzības, kā arī topogrāfisko un ceļu satiksmes nosacījumu esamība, kas jāizvērtē gan par veselības aizsardzību atbildīgajām iestādēm, gan vietējai arodapvienībai vai katrā ziņā iestādēm, kas atbild par farmaceitiskās palīdzības pakalpojumu organizāciju un kontroli, atbilst EKL 152. un 153. pantam?


title: Lieta T-168/10: Prasība, kas celta 2010. gada 15. aprīlī — Komisija/ SEMEA

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/48

      Prasība, kas celta 2010. gada 15. aprīlī — Komisija/SEMEA

      (Lieta T-168/10)
      (2010/C 161/76)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Petrova, pārstāve, un E. Bouttier, avocat)

         Atbildētāja: Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) (Millau, Francija)

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  piespriest Société d’économie mixte de l’Aveyron tās ad hoc pārstāvja personā samaksāt prasītājai pamata parāda summu EUR 41 012, kam pieskaitīti procenti kopš 1992. gada 10. marta vai, pakārtoti, kopš 1993. gada 27. aprīļa;

                  —

                  noteikt procentu kapitalizāciju;

                  —

                  piespriest sabiedrībai SEMEA samaksāt summu EUR 5 000 apmērā par tās ļaunprātīgo pretošanos;

                  —

                  piespriest SEMEA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā lietā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Eiropas Komisija, ko pārstāvēja Komisija, 1990. gada 6. jūlijā noslēdza līgumu ar Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) par subsīdiju piešķiršanu vietējās attīstības darbības veikšanai, kas ietvēra sagatavošanas darbu īstenošanu un Eiropas Vietējo uzņēmumu centra atvēršanu Millau.
      Komisija apgalvo, ka saskaņā ar šo līgumu SEMEA uzņēmās sniegt vairākus pakalpojumus un par tiem atskaitīties Komisijai, iesniedzot periodiskus pārskatus, savukārt Komisija uzņēmās finansiāli atbalstīt šo darbu veikšanu maksimālās summas ECU 135 000 apmērā, bet ne vairāk kā 50 % apmērā no attaisnotajām darbu izmaksām.
      1991. maijā SEMEA esot lūgusi Komisijai atļauju, lai šo līgumu īstenotu cita persona — Association CEI12, ko Komisija esot atļāvusi, precizējot, ka šī vienošanās neatbrīvoja SEMEA no tās pienākumu izpildes, un SEMEA esot apliecinājusi, ka tā garantēja līgumā paredzēto pakalpojumu pareizu izpildi.
      Pēc darbu izpildes stāvokļa pārbaudes tika konstatēts, ka kopējie pieļaujamie izdevumi bija ECU 187 977, un tādējādi Komisijas iemaksa bija jānosaka 50 % apmērā no šīs summas, tas ir, ECU 93 988 apmērā.
      Tā kā SEMEA saskaņā ar līgumu jau bija saņēmusi summu ECU 135 000 apmērā, šajā prasībā SEMEA tiek lūgts atlīdzināt pārmaksāto summu.


title: Lieta C-469/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-655/11 FSL Holdings u.c./Eiropas Komisija 2015. gada 4. septembrī iesniedza FSL Holdings, Firma Léon Van Parys, Pacific Fruit Company Italy SpA

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/18

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-655/11 FSL Holdings u.c./Eiropas Komisija 2015. gada 4. septembrī iesniedza FSL Holdings, Firma Léon Van Parys, Pacific Fruit Company Italy SpA

   (Lieta C-469/15 P)
   (2015/C 389/20)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: FSL Holdings, Firma Léon Van Parys, Pacific Fruit Company Italy SpA (pārstāvji – P. Vlaemminck, C. Verdonck, B. Van Vooren, J. Auwerx, advocaten)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               galvenokārt, atcelt pārsūdzēto spriedumu tādēļ, ka ir izmantoti pierādījumi, kas iegūti, nemaz neievērojot pierādījumu savākšanas procedūru, un tādēļ, ka ir kļūdaini piemērots 2002. gada paziņojums par sadarbību, un tādējādi pilnībā atcelt Komisijas 2011. gada 12. oktobra lēmumu;

               —

               pakārtoti, daļēji atcelt pārsūdzēto spriedumu tiktāl, ciktāl Vispārējā tiesa nav veikusi pilnu tiesas pārbaudi attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējiem noteikto naudas sodu, un tādējādi ievērojami samazināt naudas sodu, kas apelācijas sūdzības iesniedzējiem piemērots ar pārsūdzēto spriedumu;

               —

               papildus pakārtoti, daļēji atcelt pārsūdzēto spriedumu tiktāl, ciktāl Vispārējā tiesa nav pareizi pierādījusi, ka pārkāpuma mērķis vai sekas bija konkurences ierobežošana, un tādējādi nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, ja vien Tiesa neuzskata, ka tai ir pietiekami daudz informācijas, lai atceltu Komisijas lēmumu;

               —

               katrā ziņā uzdot Komisijai samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesāšanās izdevumus Tiesā un Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēji pamato apelāciju ar četriem pamatiem:

               —

               Ar pirmo apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un ir pārkāpusi to tiesības uz aizstāvību un būtiskās procesuālās prasības, noraidīdama apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumu attiecībā uz dokumentu, kurus Itālijas nodokļu iestādes savākušas valsts nodokļu izmeklēšanas laikā, nodošanas Komisijai prettiesiskumu un šāda prettiesiskuma sekām. Pirmkārt, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriezdama, ka Komisijai nav atsevišķa pienākuma saskaņā ar ES tiesībām novērst to, ka konkurences izmeklēšanas administratīvajā posmā tiktu neatgriezeniski apdraudētas pamattiesības uz aizstāvību. Otrkārt, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neņemdama vērā to, ka Komisija ir pārkāpusi apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesības uz aizstāvību un būtiskās procesuālās prasības, kas minētas Regulas 1/2003 (1) 12. panta 2. punktā. Treškārt, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, sagrozīdama tās rīcībā esošo pierādījumu skaidro nozīmi, nospriezdama, ka dokumentu, kurus Komisija izmantojusi par pierādījumiem, ieguves prettiesiskumam nav nozīmes.

               —

               Ar otro apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neiebilzdama pret to, ka Komisija ir piešķīrusi atbrīvojumu pieteikuma par atbrīvojumu no sodanaudas iesniedzējam attiecībā uz Dienvideiropu, un tādējādi nav saskaņoti piemērojusi 2002. gada paziņojumu par sadarbību. Konkrētāk, apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda, ka pieteikuma par atbrīvojumu no sodanaudas iesniedzējam nevajadzēja piešķirt atbrīvojumu attiecībā uz Dienvideiropu un tātad ka visām pieteikuma par atbrīvojumu no sodanaudas iesniedzēja mutvārdu liecībām un informācijai, kura iegūta informācijas pieprasījumu rezultātā, pamatojoties uz šīm mutvārdu liecībām, bija jābūt izņemtai no izskatāmās lietas materiāliem.

               —

               Pakārtoti, ar trešo apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā nesniedza efektīvu tiesību aizsardzību pret kriminālsodu, ko tiem piemērojusi Komisija, neraugoties uz neierobežoto jurisdikciju, kāda Vispārējai tiesai ir noteikta Regulas 1/2003 31. pantā, un efektīvas tiesību aizsardzības tiesā principu, kurš nostiprināts ECPAK 6. pantā un Hartas 47. pantā. Tāpat apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka, nesniegdama šādu efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, Vispārējā tiesa ir nepareizi aprēķinājusi naudas sodu.

               —

               Papildus pakārtoti, ar ceturto apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepareizi interpretēdama pārkāpuma mērķa dēļ jēdzienu, kā rezultātā ir arī veikta kļūdaina faktu juridiskā kvalifikācija un ir pārkāptas apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesības uz aizstāvību.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, OV L 1, 1. lpp.


title: Lieta T-131/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — Mohr & Sohn /Komisija (Iekšējo ūdensceļu transports — Kopienu flošu jauda — Nosacījumi jaunu kuģu nodošanai ekspluatācijā (noteikums “vecais par jauno” ) — Komisijas lēmums par atteikumu piemērot specializētajiem kuģiem paredzēto izņēmumu — Regulas (EK) Nr. 718/1999 4. panta 6. punkts)

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/23

         Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — Mohr & Sohn/Komisija
   (Lieta T-131/07) (1)

   (Iekšējo ūdensceļu transports - Kopienu flošu jauda - Nosacījumi jaunu kuģu nodošanai ekspluatācijā (noteikums “vecais par jauno”) - Komisijas lēmums par atteikumu piemērot specializētajiem kuģiem paredzēto izņēmumu - Regulas (EK) Nr. 718/1999 4. panta 6. punkts)
   2010/C 301/36
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Paul Mohr & Sohn, Baggerei und Schiffahrt (Niederwalluf, Vācija) (pārstāvis — F. von Waldstein, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Braun un K. Simonsson)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 28. februāra Lēmumu SG (2007) D/200972 par atteikumu kuģim “Niclas” piemērot izņēmumu, kas Padomes 1999. gada 29. marta Regulas (EK) Nr. 718/1999 par Kopienas flotes jaudas politiku iekšējo ūdensceļu pārvadājumu veicināšanai (OV L 90, 1. lpp.) 4. panta 6. punktā ir paredzēts specializētiem kuģiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Paul Mohr & Sohn, Baggerei und Schiffahrt ne tikai sedz savus tiesāšanās izdevumus, bet arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 07.07.2007.


title: Lieta T-225/09: Prasība, kas celta 2009. gada 8. jūnijā — CLARO /ITSB — Telefónica ( Claro )

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/61

         Prasība, kas celta 2009. gada 8. jūnijā — CLARO/ITSB — Telefónica (“Claro”)
   (lieta T-225/09)
   2009/C 180/113
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CLARO SA (pārstāvji — E. Armijo Chávarri un A. Castán Pérez-Gómez, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Telefónica, SA, Madride (Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Biroja Apelāciju otrās padomes 2009. gada 26. februāra lēmumu lietā R 1079/2008-2, nododot lietu atpakaļ minētajai padomei lēmuma taisīšanai un piespriest Birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: BCP S/A, sabiedrība, kas šobrīd darbojas ar nosaukumu CLARO S.A., prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: trīsdimensiju preču zīme, kas ietver nosaukumu “CLARO” (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 229 241) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 38. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Telefónica, SA.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “CLARO” (Nr. 2 017 341) cita starpā attiecībā u precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 38. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt kā nepieņemamu, jo prasītāja nav iesniegusi procesuālo rakstu, kurā būtu izklāstīts prasības pamatojums

      Izvirzītie pamati: saskaņā ar prasītājas viedokli apstrīdētais lēmums esot pretrunā ar Apelāciju padomes funkcionālo turpinātību attiecībā pret Iebildumu nodaļu. Prasītāja uzskata, ka esot bijis skaidrs, ka tās apelācijas sūdzība bija vērsta pret visu apstrīdēto lēmumu tādēļ, ka Iebildumu nodaļa bija nepareizi interpretējusi Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu.


title: Lieta T-38/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 5. oktobra rīkojums – Kafetzakis u.c./Parlaments u.c. Prasība sakarā ar bezdarbību un par zaudējumu atlīdzību — Grieķijas valsts parāda pārstrukturēšana — Privātā sektora iesaiste — No vērtspapīru, kas izsniegti kā atlaišanas pabalsts, vērtības samazināšanās izrietošs kaitējums — Eurozonas valstu vai to valdību vadītāju un Savienības iestāžu paziņojumi — Eurogrupas paziņojums — Precizējumu par cēloņsakarību ar apgalvoto kaitējumu neesamība — Nepieņemamība

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/56

         Vispārējās tiesas 2015. gada 5. oktobra rīkojums – Kafetzakis u.c./Parlaments u.c.
   (Lieta T-38/14) (1)

   (Prasība sakarā ar bezdarbību un par zaudējumu atlīdzību - Grieķijas valsts parāda pārstrukturēšana - Privātā sektora iesaiste - No vērtspapīru, kas izsniegti kā atlaišanas pabalsts, vērtības samazināšanās izrietošs kaitējums - Eurozonas valstu vai to valdību vadītāju un Savienības iestāžu paziņojumi - Eurogrupas paziņojums - Precizējumu par cēloņsakarību ar apgalvoto kaitējumu neesamība - Nepieņemamība)
   (2015/C 389/63)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Georgios Kafetzakis (Atēnas, Grieķija) un 102 citi prasītāji, kuru vārdi ir ietverti rīkojuma pielikumā (pārstāvis – C. Papadimitriou, advokāts)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji – A. Troupiotis un L. Visaggio); Eiropadome; Eurogrupa; Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – A. de Gregorio Merino, M. Balta un E. Dumitriu-Segnana); Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Konstantinidis, J.-P. Keppenne un B. Smulders) un Eiropas Centrālā banka (ECB) (pārstāvji – P. Papapaschalis un P. Senkovic)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība konstatēt, ka atbildētāji prettiesiski nav veikuši leģislatīvos pasākumus, kas vajadzīgi, lai obligācijas, kas prasītājiem pieder kā atlaistajiem Olympiaki Aeroporia darbiniekiem, neietekmētu privātā sektora dalības parāda finansēšanas programmā (PSI) plāns, ar kuru tiek samazināta Grieķijas valsts parāda vērtība, kā arī, otrkārt, prasība atlīdzināt prasītājiem iespējami nodarīto kaitējumu šīs prettiesiskās bezdarbības dēļ

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Georgios Kafetzakis un 102 citi prasītāji, kuru vārdi ir ietverti rīkojuma pielikumā, atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 292, 1.9.2014.


title: Lieta F-120/14: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 30. jūnija spriedums – Curdt-Christiansen/Parlaments Civildienests — Ierēdņi — Darba samaksa — Ikgadējie ceļa izdevumi — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 7. panta 3. punkts un 8. pants — Izcelsmes vietas un interešu centra noteikšana — Pieteikums pārskatīt izcelsmes vietu — Interešu centra jēdziens — Ģimenes locekļa dzīvesvietas maiņa — Termiņš, kas pagājis kopš interešu centra maiņas līdz pieteikumam par izcelsmes vietas pārskatīšanu — Pārskatīšanas izņēmuma raksturs

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/39

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 30. jūnija spriedums – Curdt-Christiansen/Parlaments
   (Lieta F-120/14) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Darba samaksa - Ikgadējie ceļa izdevumi - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 7. panta 3. punkts un 8. pants - Izcelsmes vietas un interešu centra noteikšana - Pieteikums pārskatīt izcelsmes vietu - Interešu centra jēdziens - Ģimenes locekļa dzīvesvietas maiņa - Termiņš, kas pagājis kopš interešu centra maiņas līdz pieteikumam par izcelsmes vietas pārskatīšanu - Pārskatīšanas izņēmuma raksturs)
   (2015/C 262/53)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Caspar Curdt-Christiansen (Perla, Vācija) (pārstāve – A. Salerno, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāves – E. Taneva un N. Chemaï)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Parlamenta lēmumu noraidīt prasītāja pieteikumu pēc viņa pārcelšanas uz Eiropas Parlamentu nomainīt viņa izcelsmes vietu uz Larnaku [Larnaca] (Kipra) un interešu centru – no Monreālas (Kanāda) uz Singapūru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               C. Curdt-Christiansen sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 7, 12.1.2015., 57. lpp.


title: Lieta C-192/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Bundesverwaltungsgericht  (Vācija)  2006. gada 21. aprīļa  rīkojumu —  Matthias Kruck  pret  Landkreis Potsdam-Mittelmark

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2006. gada 21. aprīļa rīkojumu — Matthias Kruck pret Landkreis Potsdam-Mittelmark

   (Lieta C-192/06)
   (2006/C 154/24)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht (Vācija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Matthias Kruck

      Atbildētāja: Landkreis Potsdam-Mittelmark

   Prejudiciālais jautājums
   Vai 9. panta 2.–4. punkts Regulā (EEK) Nr. 3887/92 (1) ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1648/95 (2), ir jāinterpretē tā, ka maksimālo zemes platību attiecībā uz kuru var prasīt kompensāciju saskaņā ar 7. panta 6. punkta otro un ceturto teikumu Regulā (EEK) Nr. 1765/92 ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2989/95 (3), aprēķina, ņemot par pamatu tās platības, par kurām ir iesniegts pieteikums, vai faktiski apstiprinātās platības?

      (1)  OV L 391, 36. lpp.

      (2)  OV L 156, 27. lpp.

      (3)  OV L 312, 5. lpp.


title: Lieta C-548/10: Prasība, kas celta 2010. gada 23. novembrī — Eiropas Komisija/Austrijas Republika

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/27

         Prasība, kas celta 2010. gada 23. novembrī — Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-548/10)
   ()
   2011/C 30/44
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un C. Egerer)

      Atbildētāja: Austrijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pilnībā nepieņemot vai katrā ziņā pilnībā nedarot Komisijai zināmus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 4. marta Direktīvas 2007/2/EK, ar ko izveido Telpiskās informācijas infrastruktūru Eiropas Kopienā (INSPIRE) (1), prasības, Austrijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš šīs direktīvas transponēšanai beidzās 2009. gada 15. maijā.

      (1)  OV L 108, 1. lpp.


title: Lieta F-96/09: Prasība, kas celta 2010. gada 26. martā — Cuallado Martorell /Komisija

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/54

         Prasība, kas celta 2010. gada 26. martā — Cuallado Martorell/Komisija
   (Lieta F-96/09)
   2010/C 148/95
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eva Cuallado Martorell (Augsburga, Vācija) (pārstāve — M. Díez Lorenzo, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumus, ar kuriem prasītāja nav pielaista vispārējā konkursa EPSO/AD/130/08 mutvārdu pārbaudījuma kārtošanai, viņai atteikta pieeja izlabotajiem rakstveida pārbaudījumiem, kā arī prasība ar atpakaļejošu spēku atcelt publicēto spāņu valodas juristu lingvistu rezerves sarakstu

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2009. gada 14. septembra lēmumu, ar kuru EPAB atteicās izsniegt prasītājai viņas rakstveida pārbaudījumu kopiju un individuālo novērtējuma veidlapu, kurā norādīti iemesli, kāpēc atlases komisija viņai piešķīra nepietiekamu atzīmi 18/40 pēdējā rakstveida pārbaudījumā c) un atstāja bez ievērības lūgumu viņu pielaist pie vispārējā konkursa EPSO/AD/130/08 mutvārdu pārbaudījuma kārtošanas;

               —

               atcelt 2009. gada 23. jūlija lēmumu, ar kuru EPAB informēja, ka tas atstāj spēkā pēdējā rakstveida pārbaudījuma c) nepietiekamo atzīmi 18/40 un atsakās viņu pielaist pie konkursa EPSO/AD/130/08 mutvārdu pārbaudījuma kārtošanas spāņu valodas juristu lingvistu rezerves saraksta izveidošanai;

               —

               ar atpakaļejošu spēku atcelt pēc konkursa publicēto rezerves sarakstu kopš tā publicēšanas datuma;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-588/14: Prasība, kas celta 2014. gada 8. augustā – Mechadyne International /ITSB ( “FlexValve” )

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/16

         Prasība, kas celta 2014. gada 8. augustā – Mechadyne International/ITSB (“FlexValve”)
   (Lieta T-588/14)
   2014/C 361/21
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mechadyne International Ltd (Kirtlington, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – S. von Petersdorff–Campen un E. Schaper, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 3. jūnija lēmumu lietā R 2435/2013-4;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “FlexValve”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 7., 9., 12. un 42. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 2 74  677

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               tiesību tikt uzklausītam pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Tiesas spriedums (piektā palāta)  2005. gada 8. decembrī  lietā C-38/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju (Valsts pienākumu neizpilde — Regula (EEK) Nr. 2847/93 — Kontroles sistēma zivsaimniecības nozarē — Informācija par piestātnē ievesto zivju sugām un daudzumiem, kā arī par zvejas intensitāti)

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/16

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 8. decembrī
   lietā C-38/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Regula (EEK) Nr. 2847/93 - Kontroles sistēma zivsaimniecības nozarē - Informācija par piestātnē ievesto zivju sugām un daudzumiem, kā arī par zvejas intensitāti)
   (2006/C 36/31)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-38/05 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2005. gada 1. februārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — B. Doherty) pret Īriju (pārstāvis — D. O'Hagan, kam palīdz A. Schuster un E. Fannon, barristers), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Makarczyk, tiesneši R. Schintgen un P. Kūris (referents), ģenerāladvokāts M. Poiares Maduro, sekretārs R. Grass, 2005. gada 8. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nesniedzot informāciju, kas prasīta 15. panta 4. punktā, 18. panta 1. punktā un 19. i panta pirmajā un trešajā ievilkumā Padomes 1993. gada 12. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2847/93, ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1997. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 2635/97, Īrija nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētie noteikumi;

               2)

               Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 02.04.2005.


title: Lieta T-534/08: Prasība, kas celta 2008. gada 1. decembrī — Granuband /ITSB — Granuflex ( GRANUFLEX )/ITSB

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/55

         Prasība, kas celta 2008. gada 1. decembrī — Granuband/ITSB — Granuflex (“GRANUFLEX”)/ITSB
   (Lieta T-534/08)
   (2009/C 44/96)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Granuband BV, Amsterdama (Nīderlande) (pārstāvis — M. Ellens, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Granuflex Ipari és Kereskedelmi Kft., Budapešta (Ungārija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB 2008. gada 15. septembra lēmumu, kas ir nosūtīts 2008. gada 24. septembrī, vai arī to grozīt Regulas (EK) Nr. 40/94 52. panta 1. punkta, skatot to kopā ar 8. panta 4. punktu, pārkāpuma dēļ;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme “GRANUFLEX” attiecība uz precēm, kas ietilpst 17., 19, un 27. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 943118

      Kopienas preču zīmes īpašniece: Granuband BV

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Granuflex Ipari és Kereskedelmi Kft.

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: komercnosaukums “GRANUFLEX” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 17., 19., 27. un 37. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: Kopienas preču zīmi atzīt par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: prasītājas apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 40/94 52. panta 1. punkta c) apakšpunkta, skatot to kopā ar 8. panta 4. punktu, pārkāpums


title: Lieta C-488/11: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 30. maija spriedums ( Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Dirk Frederik Asbeek Brusse , Katarina de Man Garabito / Jahani BV (Direktīva 93/13/EEK — Patērētāju līgumos ietverti negodīgi noteikumi — Dzīvojamo telpu īres līgums, kas noslēgts starp profesionālu izīrētāju un īrnieku, kurš rīkojas privātās interesēs — Līguma noteikuma negodīguma pārbaude valsts tiesā pēc tās ierosmes — Noteikums par līgumsodu — Noteikuma atcelšana)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/10

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 30. maija spriedums (Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Dirk Frederik Asbeek Brusse, Katarina de Man Garabito/Jahani BV

   (Lieta C-488/11) (1)

   (Direktīva 93/13/EEK - Patērētāju līgumos ietverti negodīgi noteikumi - Dzīvojamo telpu īres līgums, kas noslēgts starp profesionālu izīrētāju un īrnieku, kurš rīkojas privātās interesēs - Līguma noteikuma negodīguma pārbaude valsts tiesā pēc tās ierosmes - Noteikums par līgumsodu - Noteikuma atcelšana)
   2013/C 225/15
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof te Amsterdam

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Dirk Frederik Asbeek Brusse, Katarina de Man Garabito

      Atbildētāja: Jahani BV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gerechtshof te Amsterdam — Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.) 6. panta interpretācija — Īres līgums, kas noslēgts starp komerciālu izīrētāju un nekomerciālu īrnieku — Izīrētāja kvalificēšana par preču pārdevēju vai pakalpojumu piegādātāju — Imperatīvās tiesību normas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos ir interpretējama tādējādi, ka, neskarot valsts imperatīvās tiesību normas, kuras jānoskaidro valsts tiesai, tā ir piemērojama dzīvojamo telpu īres līgumam starp izīrētāju, kurš to noslēdzis savas profesionālās darbības ietvaros, un īrnieku, kurš to noslēdzis ārpus savas profesionālās darbības;

               2)

               Direktīva 93/13 ir interpretējama tādējādi, ka:

                           —

                           ja valsts tiesa, kura izskata prasību, ko profesionālis pret patērētāju cēlis sakarā ar līguma izpildi, atbilstoši valsts procesuālajām tiesību normām ir kompetenta pēc savas ierosmes pārbaudīt prasījuma pamatā esošā noteikuma atbilstību valsts imperatīvajām tiesību normām, tad tai, ja tā ir konstatējusi, ka minētais noteikums ietilpst direktīvas piemērošanas jomā, tāpat pēc savas ierosmes ir jāpārbauda iespējamais šī noteikuma negodīgums atbilstoši minētajā direktīvā paredzētajiem kritērijiem;

                           —

                           ja valsts tiesa atbilstoši valsts procesuālajām tiesību normām ir kompetenta pēc savas ierosmes atcelt noteikumu, kurš ir pretrunā sabiedriskai kārtībai vai obligāti piemērojamām tiesību normām, kuru saturs pieļauj šādu rīcību, tad tai principā, dodot iespēju lietas dalībniekiem paust savu viedokli tiesu debatēs, pēc savas ierosmes ir jāatceļ līguma noteikums, kura negodīgumu tā ir konstatējusi atbilstoši minētajā direktīvā noteiktajiem kritērijiem;

               3)

               Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka atbilstoši tam valsts tiesa, gadījumā, kad tā konstatējusi starp profesionāli un patērētāju noslēgta līguma noteikuma par līgumsodu negodīgumu, nedrīkst aprobežoties — kā tas tai ļauts atbilstoši valsts tiesībām — ar patērētājam piemērojamā līgumsoda apmēra samazināšanu, bet tai ir vienkārši jāizslēdz šī noteikuma piemērošana patērētājam.

      (1)  OV C 13, 14.1.2012.


title: Lieta C-333/06: Prasība, kas celta 2006. gada 28. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Zviedrijas Karalisti

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/31

         Prasība, kas celta 2006. gada 28. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Zviedrijas Karalisti
   (Lieta C-333/06)
   (2006/C 224/58)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J.R. Vidal Puig un K. Simonsson)

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nedefinējot sankciju režīmu, ko piemēro Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (1), noteikumu pārkāpšanas gadījumā, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētās Regulas 16. pants;

               —

               piespriest Zviedrijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Regulas Nr. 261/2004 16. panta 3. punktā ir noteikts, ka dalībvalstīm ir jānosaka efektīvas, samērīgas un atturošas sankcijas par šīs regulas pārkāpumiem.
   Atbilstoši Komisijai pieejamai informācijai Zviedrijas Karaliste — nenosakot sankcijas par šīs Regulas 14. panta pārkāpumiem gandrīz pusotru gadu pēc tās spēkā stāšanās — vēl nav ieviesusi pilnīgu sankciju par Regulas pārkāpumiem sistēmu.

      (1)  OV L 46, 17.02.2004., 1. lpp.


title: Lieta C-412/11: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Transports — Kopienas dzelzceļa attīstība — Direktīva 91/440/EEK — 6. panta 3. punkts un II pielikums — Direktīva 2001/14/EK — 14. panta 2. punkts — Iestādes, kam ir uzticēts veikt būtiskās funkcijas, neatkarība)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/7

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-412/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Transports - Kopienas dzelzceļa attīstība - Direktīva 91/440/EEK - 6. panta 3. punkts un II pielikums - Direktīva 2001/14/EK - 14. panta 2. punkts - Iestādes, kam ir uzticēts veikt būtiskās funkcijas, neatkarība)
   2013/C 252/10
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J.-P. Keppenne un H. Støvlbæk)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu tiesību aktu nepieņemšana paredzētajā termiņā, kas ir vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvas 91/440/EEK par Kopienas dzelzceļa attīstību (OV 237, 25. lpp.) 6. panta 3. punkta un II pielikuma, kuros grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2001/12/EK (OV L 75, 1. lpp.), kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju (OV L 75, 29. lpp.) 14. panta 2. punkta prasības — Neatkarības nenodrošināšana attiecībā uz būtiskajām funkcijām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 298, 8.10.2011.


title: Lieta T-502/17: Prasība, kas celta 2017. gada 7. augustā – SFP Asset Management un citi/VNV

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/36

         Prasība, kas celta 2017. gada 7. augustā – SFP Asset Management un citi/VNV
   (Lieta T-502/17)
   (2017/C 347/45)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: SFP Asset Management, S.A. (Ženeva, Šveice), Twenty First Trade Inc. (Panama, Panama), Merlos Infor, S.L. (Badalona, Spānija) (pārstāvis – J. Gálvez Pascual, advokāts)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka VNV esot pārkāpusi Eiropas tiesības, 2017. gada 7. jūnija izpildsesijā pieņemot Lēmumu SRB/EES/2017/08, ar ko pieņemta noregulējuma shēma attiecībā uz finanšu iestādi Banco Popular Español, A.S.;

               —

               un līdz ar to ar ex tunc iedarbību atcelt attiecīgo aktu, kā arī Vienotās noregulējuma valdes vēlāk pieņemtos īstenošanas aktus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-410/14 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 20. jūnija rīkojums – Wilders/Parlaments un Padome Pagaidu noregulējums — Eiropas Parlaments — Akts par Eiropas Parlamenta locekļu ievēlēšanu tiešās un vispārējās vēlēšanās — Eiropas Parlamenta locekļa statusa nesaderība ar valsts parlamenta locekļa statusu (divkārša mandāta aizliegums) — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Formas prasību neievērošana — Pamatprasības acīmredzama nepieņemamība — Nepieņemamība

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/64

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 20. jūnija rīkojums – Wilders/Parlaments un Padome
   (Lieta T-410/14 R)
   (Pagaidu noregulējums - Eiropas Parlaments - Akts par Eiropas Parlamenta locekļu ievēlēšanu tiešās un vispārējās vēlēšanās - Eiropas Parlamenta locekļa statusa nesaderība ar valsts parlamenta locekļa statusu (divkārša mandāta aizliegums) - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Formas prasību neievērošana - Pamatprasības acīmredzama nepieņemamība - Nepieņemamība)
   2014/C 315/107
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Geert Wilders (pārstāvji – G. Knoops un C. Hamburger, advokāti)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome

      Priekšmets

   Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu, kura mērķis būtībā ir ļaut prasītājam nodot zvērestu ka Eiropas Parlamenta loceklim, turpinot pildīt Nīderlandes parlamenta locekļa pilnvaras

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu pasākumu noteikšanu noraidīt;

               2)

               lēmumu par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


               28.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 163/10

         EBTA Uzraudzības iestādes 2014. gada 13. janvārī iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-5/14)
   (2014/C 163/09)
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāv tās pārstāvji Xavier Lewis, Auður Ýr Steinarsdóttir un Catherine Howdle, Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium, 2014. gada 13. janvārī EBTA Tiesai iesniedza prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               pasludina, ka Islande, i) nepieņemot pasākumus vai ii) uzreiz nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par pasākumiem, kas vajadzīgi, lai īstenotu Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XX pielikuma V nodaļas 32.ff punktā minēto Aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/98/EK (2008. gada 19. novembris) par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, nav izpildījusi saistības saskaņā ar minētā Akta 40. pantu un EEZ līguma 7. pantu;

               2)

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2013. gada 26. augustam nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2013. gada 26. jūnijā sniegto argumentēto atzinumu par to, ka minētā valsts nav ieviesusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/98/EK (2008. gada 19. novembris) par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu (“Akts”), kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XX pielikuma V nodaļas 32.ff punktā un pielāgota EEZ līgumam ar tā 1. protokolu.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande nav izpildījusi saistības, kas tai paredzētas Akta 40. pantā un EEZ līguma 7. pantā, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus vai nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par pasākumiem, kas vajadzīgi Akta īstenošanai.


title: Lieta F-24/15: Civildienesta tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2015. gada 17. decembra rīkojums – Di Marzio/Padome Civildienests — Līgumdarbinieks — I funkciju grupa — Līguma pārkvalificēšana par AST 3, AST 4 vai AST 5 pakāpes pagaidu darbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku vai par III funkciju grupas līgumdarbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku — Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2., 3.a, 3.b, 80. un 88. pants — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Labas pārvaldības princips — Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība — Reglamenta 81. pants

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/100

         Civildienesta tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2015. gada 17. decembra rīkojums – Di Marzio/Padome
   (Lieta F-24/15) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieks - I funkciju grupa - Līguma pārkvalificēšana par AST 3, AST 4 vai AST 5 pakāpes pagaidu darbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku vai par III funkciju grupas līgumdarbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2., 3.a, 3.b, 80. un 88. pants - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Labas pārvaldības princips - Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība - Reglamenta 81. pants)
   (2016/C 048/116)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Antony Di Marzio (Limelete, Beļģija) (pārstāvis – M. Velardo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bauer un M. Veiga)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja lūgums pārkvalificēt tā I funkciju grupas līgumdarbinieka līgumu par pagaidu darbinieka līgumu vai alternatīvā gadījumā par III funkciju grupas līgumdarbinieka līgumu, kā arī prasība par zaudējumu atlīdzību par apgalvoti ciesto morālo kaitējumu un materiālajiem zaudējumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu;

               2)

               A. Di Marzio sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 127, 20.4.2015., 43. lpp.


title: Lieta C-281/04 P: Apelācija, ko 2004. gada 25. jūnijā iesniedza Michael Leighton, Graham French un John Neiger, par 2004. gada 4. maijā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta) rīkojumu lietā T-24/04/ Michael Leighton, Graham French un John Neiger pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/25

         Apelācija, ko 2004. gada 25. jūnijā iesniedza Michael Leighton, Graham French un John Neiger, par 2004. gada 4. maijā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta) rīkojumu lietā T-24/04/ Michael Leighton, Graham French un John Neiger pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-281/04 P)
   (2004/C 228/52)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai 2004. gada 25. jūnijā ir iesniegta apelācija par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2004. gada 4. maijā rīkojumu lietā T-24/04, ko iesniedza Michael Leighton, Graham French un John Neiger, ko pārstāv solicitor- advocate J.S.Barnett.
   Apelācijas iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               noraidīt rīkojumu

               —

               apmierināt apelācijas iesniedzēja prasījumu, kas izteikts pieteikumam pievienotajā rīkojuma projekta veidā; vai arī

               —

               nodot lietu atkārtotai izskatīšanai Pirmās instances tiesai; un jebkurā gadījumā

               —

               piespriest atbildētājam apmaksāt apelācijas iesniedzēja izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti:
   Apelācijas iesniedzēji apgalvo, ka Pirmās instances tiesas rīkojumam jātiek noraidītam, jo Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi procesa pārkāpumu, izskatot pieteikumu kā tādu, kurš ir iesniegts, pamatojoties uz EKL 226. pantu, bet faktiski tas ir pieteikums saskaņā ar EKL 232. pantu.


title: Lieta T-180/15: Prasība, kas celta 2015. gada 14. aprīlī – Icap u.c./Komisija

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/30

         Prasība, kas celta 2015. gada 14. aprīlī – Icap u.c./Komisija
   (Lieta T-180/15)
   (2015/C 245/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Icap plc (Londona, Apvienotā Karaliste), Icap Management Services Ltd (Londona) un Icap New Zealand Ltd (Velingtona, Jaunzēlande) (pārstāvji – C. Riis-Madsen un S. Frank, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt Komisijas 2015. gada 4. februāra Lēmumu C(2015) 432 final lietā AT.39861 – Jēnas procentu likmju atvasinātie instrumenti;

               —

               pakārtoti, atcelt vai samazināt uzliktā naudas soda apmēru;

               —

               katrā ziņā piespriest atbildētājai samaksāt prasītāju tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību;

               —

               veikt visus citus pasākumus, ko šī Tiesa uzskata par atbilstošiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdas faktos un tiesību piemērošanā, atzīstot, ka bankas īstenoja darbības, ar ko tika ierobežots un/vai izkropļots konkurences “priekšmets”.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi kļūdas faktos un tiesību piemērošanā, atzīstot, ka prasītāju sadarbība, atvieglojot banku darbības, veidoja konkurences tiesību pārkāpumu LESD 101. panta izpratnē.

                           —

                           Prasītāji uzskata, ka LESD 101. pants neattiecas uz tāda līdzdalībnieka darbību, kas nepiedalās nolīgumā, kurš ierobežo/izkropļo konkurenci. Katrā ziņā Komisijas veiktā pārbaude bija nepareiza un tā attiecas uz pārāk plašu darbību spektru, kas nav pietiekami cieši saistīts ar prettiesisko rīcību. Prasītāju rīcība neietilpst atbildētājas veiktajā pārbaudē par sadarbību. Prasītāji īpaši norāda, ka secinājums, ka prasītāji atviegloja informācijas apmaiņu banku starpā, ir faktiski nepamatots un ka atbildētāja nav minējusi nevienu gadījumu, kad prasītāji būtu atvieglojuši šādu apmaiņu. Prasītāji uzskata, ka tas pats attiecas uz darījumu saskaņošanas izpēti. Attiecībā uz manipulācijām ar paziņojumiem par jēnas LIBOR, Komisija esot atzinusi, ka tikai viena no abām bankām zināja par ICAP dalību. Tādējādi, kā apgalvo prasītāji, ICAP nebija nekādas līdzdalībnieka lomas, ciktāl runa ir par banku rīcību. Turklāt, runājot par minētajiem pārkāpumiem, prettiesiskā rīcība tika sākta ilgu laiku pirms ICAP esot sākusi sadarbību.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdas faktos un tiesību piemērošanā, nosakot prasītāju iespējamās dalības pārkāpumos ilgumu.

                           —

                           Prasītāji norāda, ka bankas bija tirdzniecības puses darījumos ar jēnas procentu likmju atvasinātajiem instrumentiem un tādēļ tām bija zināmas otras puses tirdzniecības pozīcijas un intereses. Tādējādi pierādījumi, ko Komisija bija sniegusi, lai pamatotu argumentu, ka ICAP zināja par divpusēju pārkāpumu, esot nekonsekventi, neskaidri un maldinoši. Turklāt, kā apgalvo prasītāji, Komisijas pieejā tiek pieņemts, ka prasītāji zināja [par banku pārkāpumiem] un rīkojās līdz pat banku divpusējā pārkāpuma beigām, nesniedzot nekādus pierādījumus par to, ka prasītāji ilgstoši zināja par banku pārkāpumiem.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi nevainīguma prezumpcijas principu un labas pārvaldības principu.

                           —

                           Prasītāji uzskata, ka Komisija īstenoja jaukta tipa izlīguma procedūru, kurā ar 2013. gada decembrī pieņemto izlīguma lēmumu bija iesaistīta ICAP, plaši aprakstot tās kā sadarbības partnera lomu. Turpmāk Komisija vairs nevarēja izlikties, ka tā nekādā veidā nav iesaistīta ICAP lietas izskatīšanā.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, vienlīdzīgas attieksmes principu, samērīguma principu un tiesiskās noteiktības principu.

                           —

                           Prasītāji apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi tiesiskās noteiktības principu, nosakot naudas sodus, kas pārsniedz vienkāršus nominālos naudas sodus. Tas veidojot arī atkāpšanos no tās lēmumu pieņemšanas prakses. Turklāt, kā apgalvo prasītāji, Komisija ir pārkāpusi savas Pamatnostādnes naudas sodu aprēķināšanai, atsakoties izmantot prasītāja pārdošanas vērtību kā pamatu naudas soda noteikšanai, pienācīgi nenorādot savu naudas sodu aprēķināšanas metodi un nepamatojot šīs atkāpes no savas iepriekšējās lēmumu pieņemšanas prakses. Turklāt prasītāji uzskata, ka Komisija ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, pret prasītājiem attiecoties citādāk nekā pret citiem brokeriem, kas tika vainoti par sadarbību līdzīgos apstākļos un par tādu pašu pārkāpumu. Komisija arī esot attiekusies pret prasītājiem kā pret bankām, kas izdarīja pārkāpumu, lai gan prasītāji tika vainoti tikai par sadarbību. Prasītāji apgalvo, ka tā rezultātā uzliktie naudas sodi ir pilnībā nesamērīgi, un tādējādi Komisija ir pārkāpusi samērīguma principu.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi “ne bis in idem” principu.


title: Lieta T-289/15: Prasība, kas celta 2015. gada 2. jūnijā – Hamas/Padome

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/43

         Prasība, kas celta 2015. gada 2. jūnijā – Hamas/Padome
   (Lieta T-289/15)
   (2015/C 245/52)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hamas (Doha, Katāra) (pārstāvis – L. Glock, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2015. gada 26. marta Lēmumu (KĀDP) 2015/521, ar ko atjaunina un groza to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu 2014/483/KĀDP, ciktāl šis lēmums attiecas uz Hamas (tostarp uz Hamas-Izz-al-Din-al-Quassem);

               —

               atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2015/513, ar ko īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) Nr. 790/2014, ciktāl šī regula attiecas uz Hamas (tostarp uz Hamas-Izz-al-Din-al-Quassem);

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Padomes 2001. gada 27. decembra Kopējās nostājas 2001/931 (1) 1. panta 4. punkta pārkāpums, jo Padomes pieminētie valsts lēmumi neatbilstot minētajā pantā izvirzītajiem nosacījumiem, lai tos varētu uzskatīt par kompetentās iestādes pieņemtiem lēmumiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota kļūdas pieļaušana attiecībā uz faktu patiesumu, jo Padomes norādīto faktu būtiska daļa nav pamatota ne ar vienu pierādījumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota kļūda vērtējumā attiecībā uz Hamas organizācijas teroristisko raksturu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots neiejaukšanās principa pārkāpums, saskaņā ar kuru par teroristisku vienību nav pieļaujams uzskatīt Hamas, kas esot likumīga politiska kustība, kura guvusi uzvaru Palestīnā rīkotajās vēlēšanās, un veidojot Palestīnas valdības kodolu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots Padomes pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots prasītājas tiesību uz aizstāvību pārkāpums, kā arī tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā pārkāpums valsts līmenī notiekošā procesa stadijā.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots īpašumtiesību pārkāpums, jo prasītājas līdzekļu iesaldēšana veidojot neattaisnotu tās īpašumtiesību aizskārumu.

      (1)  Padomes 2001. gada 27. decembra Kopējā nostāja 2001/931 par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu (OV L 344, 93. lpp.).


title: Lieta C-1/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Finanzgericht Hamburg 2005. gada 15. decembra  lēmumu lietā  Bonn Fleisch Ex- und Import GmbH  pret  Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Hamburg2005. gada 15. decembra lēmumu lietā Bonn Fleisch Ex- und Import GmbH pret Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lieta C-1/06)
   (2006/C 74/09)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Finanzgericht Hamburg lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 15. decembra lēmumu lietā Bonn Fleisch Ex- und Import GmbH pret Hauptzollamt Hamburg-Jonas un kas Tiesā reģistrēts 2006. gada 3. janvārī.

      Finanzgericht Hamburg lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai saskaņā ar Regulas Nr. 3665/87 (1) 47. panta 3. punktu kompetentajai iestādei ir tiesības un pienākums pēc savas iniciatīvas atzīt citus dokumentus par līdzvērtīgiem?

               2.

               Vai lūgumu atzīt citus dokumentus par līdzvērtīgiem saskaņā ar Regulas Nr. 3665/87 47. panta 3. punktu var izteikt netieši?

      (1)  OV L 351, 1. lpp.


title: Lieta C-333/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil de Prud’hommes de Caen (Francija) 2009. gada 20. augusta rīkojumu — Sophie Noël/SCP Brouard Daude, likvidators Pronuptia Boutiques Province SA un Centre de Gestion et d'Étude AGS (C.G.E.A.) IDF Est likvidācijas procesā tiesas ceļā

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil de Prud’hommes de Caen (Francija) 2009. gada 20. augusta rīkojumu — Sophie Noël/SCP Brouard Daude, likvidators Pronuptia Boutiques Province SA un Centre de Gestion et d'Étude AGS (C.G.E.A.) IDF Est likvidācijas procesā tiesas ceļā
   (Lieta C-333/09)
   2009/C 256/28
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

   Conseil de Prud’hommes de Caen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja:
      Sophie Noël

      Atbildētāji:
      SCP Brouard Daude, likvidators Pronuptia Boutiques Province SA un Centre de Gestion et d'Étude AGS (C.G.E.A.) IDF Est likvidācijas procesā tiesas ceļā

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Eiropas Cilvēka tiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 14. pantā ar nosaukumu “Diskriminācijas aizliegums” noteikts: “Šajā Konvencijā minēto tiesību un brīvību īstenošana tiek nodrošināta bez jebkādas diskriminācijas — neatkarīgi no dzimuma, rases, ādas krāsas, valodas, reliģijas, politiskajiem vai citiem uzskatiem, valstiskās vai sociālās izcelsmes, piederības kādai nacionālajai mazākumtautībai, mantiskā stāvokļa, kārtas vai cita stāvokļa.”
               Vai nepastāv diskriminācija tādā ziņā, ka pret algotiem darba ņēmējiem, kuri tika atlaisti ekonomisku iemeslu dēļ, parakstot vienošanos par individuālu atjaunošanu darbā, kuras gadījumā viņu darba līgumu laušanas apstrīdēšanai joprojām ir piemērojama piecu gadu noilguma sistēma, ir atšķirīga attieksme nekā pret tiem, kuri atteicās to parakstīt un kuriem ir piemērojams gada noilgums, kas paredzēts Darba kodeksa L.1235-7. pantā?

               2)

               1966. gada 16. decembra Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām, kas ir tikai Eiropas Cilvēka tiesību un pamatbrīvību konvencijas 14. panta pamats, 26. pantā ir noteikts: “Visi cilvēki ir vienlīdzīgi likuma priekšā, un viņiem ir tiesības bez jebkādas diskriminācijas uz vienādu likuma aizsardzību. Jebkura diskriminācija jāaizliedz ar likumu, un likumam jāgarantē visām personām vienāda un efektīva aizsardzība pret jebkādu diskrimināciju — neatkarīgi no rases, ādas krāsas, dzimuma, valodas, reliģijas, politiskās vai citas pārliecības, nacionālās vai sociālās izcelšanās, mantiskā stāvokļa, dzimšanas vai citiem apstākļiem”.
               Vai tādēļ Francijas tiesai, piemērojot 1958. gada 4. oktobra Francijas konstitūcijas 55. pantu, būtu jāpiemēro 1966. gada 16. decembra Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām 26. panta noteikumus un nebūtu jāpiemēro diskriminējošie Darba kodeksa L.1235-7. panta noteikumi, kas izriet no parasta 2005. gada 18. janvāra likuma Nr. 2005-35, t.i., pēc 1981. gada 4. februāra, kurā valsts teritorijā spēkā stājās minētais pakts?


title: Lieta T-351/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 20. janvāra rīkojums – Papapanagiotou/Parlaments Publiski piegādes līgumi — Iepirkuma procedūra — Biroja mēbeles — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Piešķiršanas kritēriji — Lēmums par iepirkuma procedūras atcelšanu — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/31

         Vispārējās tiesas 2017. gada 20. janvāra rīkojums – Papapanagiotou/Parlaments
   (Lieta T-351/15) (1)

   (Publiski piegādes līgumi - Iepirkuma procedūra - Biroja mēbeles - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Piešķiršanas kritēriji - Lēmums par iepirkuma procedūras atcelšanu - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2017/C 078/42)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Papapanagiotou AVEEA (Serrès, Grieķija) (pārstāvji – S. Pappas un I. Ioannidis, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – P. Biström un S. Toliušis)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Parlamenta 2015. gada 27. aprīļa Lēmumu D(2015)12887, kurš ir pieņemts iepirkuma procedūrā INLO.AO-2012-017-LUX-UAGBI-02 par biroja mēbeļu piegādi (OV 2013/S 138-239094) un ar kuru ir noraidīts Papapanagiotou iesniegtais piedāvājums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Parlaments sedz savus, kā arī atlīdzina Papapanagiotou AVEEA tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 311, 21.9.2015.


title: lieta T-195/03: Pirmās instances tiesas 2005. gada 29. septembra spriedums — Thommes/Komisija (Pagaidu darbinieki — Iekārtošanās pabalsts — Dienesta vietas maiņa — Atteikums atzīt ģimenes iekārtošanās pabalstu — Nepamatotu maksājumu atgūšana)

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/21

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 29. septembra spriedums — Thommes/Komisija
   (lieta T-195/03) (1)

   (Pagaidu darbinieki - Iekārtošanās pabalsts - Dienesta vietas maiņa - Atteikums atzīt ģimenes iekārtošanās pabalstu - Nepamatotu maksājumu atgūšana)
   (2005/C 281/38)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gistavs Tommess [Gustav Thommes] (Vezembēka-Opema [Wezembeek-Oppem], Beļģija) [Pārstāvji — M. Tēuss [M. Thewes] un V. Vijo [V. Wiot], avocats]

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija [Pārstāvis — J. Kurals [J. Currall], kam palīdz B. Vēgenbaurs [B. Wägenbaur], avocat]
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas lēmumu par dienesta vietas maiņas sakarā prasītājam izmaksātā iekārtošanās pabalsta vienas daļas atgūšanu un [lēmumu] atteikt piešķirt iekārtošanās pabalstu sakarā ar norīkošanu uz jauno dienesta vietu.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 200, 23.08.2003