title: Lieta T-433/08: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. aprīļa spriedums — SIAE /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Autortiesības attiecībā uz muzikālo darbu publisko izpildījumu interneta, satelītapraides un kabeļu retranslācijas ceļā — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Ģeogrāfiskā tirgus sadale — Divpusēji nolīgumi starp valstu mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijām — Saskaņota darbība, kas izslēdz iespēju izsniegt daudzteritoriālas un daudzrepertuāru licences — Pierādījumi — Nevainīguma prezumpcija)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/36

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. aprīļa spriedums — SIAE/Komisija
   (Lieta T-433/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Autortiesības attiecībā uz muzikālo darbu publisko izpildījumu interneta, satelītapraides un kabeļu retranslācijas ceļā - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Ģeogrāfiskā tirgus sadale - Divpusēji nolīgumi starp valstu mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijām - Saskaņota darbība, kas izslēdz iespēju izsniegt daudzteritoriālas un daudzrepertuāru licences - Pierādījumi - Nevainīguma prezumpcija)
   2013/C 156/62
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Società italiana degli autori ed editori (SIAE) (Roma, Itālija) (pārstāvji — M. Siragusa, L. Vullo un S. Valentino, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci un F. Castillo de la Torre)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu C(2008) 3435, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmuma C(2008) 3435, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. pantu, ciktāl tas attiecas uz Società italiana degli autori ed editori (SIAE);

               2)

               atcelt minētā lēmuma 4. panta 2. punktu, ciktāl tas attiecas uz SIAE;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Eiropas Komisija atlīdzina ar pamattiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus;

               5)

               SIAE un Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus attiecībā uz pagaidu noregulējuma tiesvedību pašas.

      (1)  OV C 301, 22.11.2008.


title: Lieta C-670/16: Tiesas (virspalāta) 2017. gada 26. jūlija spriedums (Verwaltungsgericht Minden (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tsegezab Mengesteab/Bundesrepublik Deutschland Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (ES) Nr. 604/2013 — Dalībvalsts, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā starptautiskās aizsardzības pieteikuma, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, izskatīšanu, noteikšana — 20. pants — Noteikšanas procedūras uzsākšana — Starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniegšana — Iestāžu sagatavots ziņojums, ko saņēmušas kompetentās iestādes — 21. panta 1. punkts — Uzņemšanas pieprasījuma iesniegšanai paredzētie termiņi — Atbildības pāreja uz citu dalībvalsti — 27. pants — Tiesību aizsardzības līdzeklis — Pārbaudes tiesā apjoms

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/17

         Tiesas (virspalāta) 2017. gada 26. jūlija spriedums (Verwaltungsgericht Minden (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tsegezab Mengesteab/Bundesrepublik Deutschland

   (Lieta C-670/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (ES) Nr. 604/2013 - Dalībvalsts, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā starptautiskās aizsardzības pieteikuma, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, izskatīšanu, noteikšana - 20. pants - Noteikšanas procedūras uzsākšana - Starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniegšana - Iestāžu sagatavots ziņojums, ko saņēmušas kompetentās iestādes - 21. panta 1. punkts - Uzņemšanas pieprasījuma iesniegšanai paredzētie termiņi - Atbildības pāreja uz citu dalībvalsti - 27. pants - Tiesību aizsardzības līdzeklis - Pārbaudes tiesā apjoms)
   (2017/C 309/22)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Minden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Tsegezab Mengesteab

      Atbildētāja: Bundesrepublik Deutschland

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulas (ES) Nr. 604/2013, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 27. panta 1. punkts, aplūkojot to kopsakarā ar šīs regulas preambulas 19. apsvērumu, ir interpretējams tādējādi, ka starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzējs tiesvedībā par lēmumu par viņa pārsūtīšanu var atsaukties uz minētās regulas 21. panta 1. punktā noteiktā termiņa izbeigšanos, pat ja dalībvalsts, kas saņēmusi pieprasījumu, joprojām ir gatava uzņemt šo patvēruma meklētāju;

               2)

               Regulas Nr. 604/2013 21. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka uzņemšanas pieprasījums pamatoti nevar tikt iesniegts vēlāk kā trīs mēnešus pēc starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniegšanas, pat ja šis pieprasījums ir iesniegts mazāk kā divu mēnešu laikā, skaitot no Eurodac datu saņemšanas šīs tiesību normas izpratnē brīža;

               3)

               Regulas Nr. 604/2013 20. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka starptautiskās aizsardzības pieteikums ir uzskatāms par iesniegtu, kad iestāde, kas atbildīga par minētajā regulā paredzēto pienākumu izpildi, ir saņēmusi rakstveida dokumentu, ko izdevusi valsts iestāde un kurā apliecināts, ka trešās valsts valstspiederīgais ir lūdzis starptautisko aizsardzību, un attiecīgā gadījumā, ja šī iestāde ir saņēmusi tikai galveno šajā dokumentā ietverto informāciju, bet ne tā oriģinālu vai kopiju.

      (1)  OV C 104, 3.4.2017.


title: Lieta T-109/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 27. aprīļa spriedums — Freixenet /ITSB (balta slīpēta stikla pudeles forma) (Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes balta slīpēta stikla pudeles formā reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts) — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Regulas Nr. 40/94 73. pants (tagad — Regulas Nr. 207/2009 75. pants))

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/39

      Vispārējās tiesas 2010. gada 27. aprīļa spriedums — Freixenet/ITSB (balta slīpēta stikla pudeles forma)
      (Lieta T-109/08) (1)

      (Kopienas preču zīme - Kopienas preču zīmes balta slīpēta stikla pudeles formā reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts) - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Regulas Nr. 40/94 73. pants (tagad - Regulas Nr. 207/2009 75. pants))
      (2010/C 161/60)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Freixenet, SA (Sant Sadurní d’Anoia, Spānija) (pārstāvji — F. de Visscher, E. Cornu un D. Moreau, avocats)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 30. novembra lēmumu lietā R 97/2001-1 attiecībā uz apzīmējuma balta slīpēta stikla pudeles formā kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Freixenet, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 116, 09.05.2008.


title: Lieta C-543/07: Tiesas (astotā palāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2002/73/EK — Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm — Piekļuve nodarbinātībai — Profesionālā izglītība un paaugstināšana amatā — Nodarbinātības nosacījumi — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/18

         Tiesas (astotā palāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-543/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2002/73/EK - Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm - Piekļuve nodarbinātībai - Profesionālā izglītība un paaugstināšana amatā - Nodarbinātības nosacījumi - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2008/C 223/28)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — M. van Beek)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvis — D. Haven)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību normu, kas vajadzīgas, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvu 2002/73/EK, ar kuru groza Padomes Direktīvu 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba iespējām, profesionālo izglītību un paaugstināšanu amatā, kā arī darba nosacījumiem (OV L 269, 15. lpp.), nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvu 2002/73/EK, ar kuru groza Padomes Direktīvu 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba iespējām, profesionālo izglītību un paaugstināšanu amatā, kā arī darba nosacījumiem, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus,

               2)

               Beļģijas Karalistei atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 9.2.2008.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 1. martā lietā T-169/03 Sergio Rossi SpA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Valsts un starptautiskās vārdiskās preču zīmes “MISS ROSSI” — Kopienas vārdiskās preču zīmes “SISSI ROSSI” reģistrācijas pieteikums — Preču līdzība — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/23

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 1. martā
   lietā T-169/03 Sergio Rossi SpA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Valsts un starptautiskās vārdiskās preču zīmes “MISS ROSSI” - Kopienas vārdiskās preču zīmes “SISSI ROSSI” reģistrācijas pieteikums - Preču līdzība - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2005/C 106/53)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā T-169/03 Sergio Rossi SpA, Sanmauro Paskoli, Forlī-Čezēna [San Mauro Pascoli, Forlì-Cesena] (Itālija), ko pārstāv A. Ruo [A. Ruo], advokāts, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji — P. Buloks [P. Bullock] un O. Montalto [O. Montalto]), otram lietas dalībniekam procesā ITSB Apelāciju padomē un personai, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā, esot Sissi Rossi Srl, Kastenaso di Vilanova, Boloņa [Castenaso di Villanova, Bologna] (Itālija), ko pārstāv advokāti S. Verē [S. Verea], M. Bošārs [M. Bosshard] un K. Muraro [K. Muraro], par prasību, kas celta par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2003. gada 23. februāra lēmumu (lieta R 569/2002-1) attiecībā uz iebildumu procesu starp Calzaturificio Rossi SpA un Sissi Rossi Srl, Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirungs [J. Pirrung], tiesneši Arjens V. H. Meijs [A. W. H. Meij] un S. Papasavs [S. Papasavvas], sekretāre D. Kristensena [D. Christensen], administratore, 2005. gada 1. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               noraidīt prasību;

               2)

               piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 19.07.2003.


title: Lieta C-600/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 21. novembrī iesniedza Giudice di pace di Matera (Itālija) — Intelcom Service Ltd/Vincenzo Mario Marvulli

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 21. novembrī iesniedza Giudice di pace di Matera (Itālija) — Intelcom Service Ltd/Vincenzo Mario Marvulli

   (Lieta C-600/13)
   2014/C 52/47
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Giudice di pace di Matera

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Intelcom Service Ltd

      Atbildētājs: Vincenzo Mario Marvulli

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Itālijas Notariāta likuma Nr. 89/1913 51. un nākamie panti, lasot tos kopā ar Civilkodeksa 1350. un 2657. pantu, rada notāriem faktisku monopolsituāciju attiecībā uz nekustamā īpašuma pirkuma-pārdevuma dokumentu sagatavošanas un apliecināšanas pakalpojumu sniegšanu Itālijā, kas ir acīmredzamā pretrunā Eiropas Savienības Līgumu normām un principiem (ES līguma 49. pants), kuros ir paredzēta pakalpojumu brīva aprite Savienības dalībvalstīs, un it īpaši 2006. gada 12. decembra Direktīvai 2006/123/EK (1) (t.s. “Bolkestein direktīva”), kura Itālijā ir transponēta ar 2010. gada 26. marta Leģislatīvo dekrētu Nr. 59, kas ir publicēts 2010. gada 23. aprīļaG.U. Nr. 94?

               2)

               Vai Eiropas Savienības Tiesa uzskata, ka Itālijas Notariāta likums Nr. 89/1913, lasot to kopā ar Civilkodeksa 1350. un 2657. pantu, ir pretrunā arī ES līguma normām, kas aizliedz pakalpojumu sniegšanas monopolu (ES līguma 53. un 37. pants)?

               3)

               Vai Eiropas Savienības Tiesa uzskata, ka Itālijas Notariāta likums Nr. 89/1913, lasot to kopā ar Civilkodeksa 1350. un 2657. pantu, ir pretrunā arī Eiropas Savienības normām, kas aizliedz t.s. pasākumus ar līdzvērtīgu iedarbību, kuri ir paredzēti EK līguma 28. un 29. pantā, un ņemot vērā ar Lisabonas līgumu veikto reformu, ir pārņemti Līguma par Eiropas Savienības darbību 34. un 35. pantā, ciktāl šādi pasākumi Līgumā ir aizliegti, jo tie pret atsevišķu dalībvalstu valstspiederīgajiem saistībā ar to piekļuvi pakalpojumiem paredz nelabvēlīgāku attieksmi nekā pret citu dalībvalstu valstspiederīgajiem?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīva 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (OV L 376, 36. lpp.).


title: Lieta C-169/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Corte costituzionale (Itālija) 2008. gada 21. aprīļa rīkojumu — Presidente del Consiglio dei Ministri / Regione autonoma della Sardegna

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Corte costituzionale (Itālija) 2008. gada 21. aprīļa rīkojumu — Presidente del Consiglio dei Ministri/Regione autonoma della Sardegna

   (Lieta C-169/08)
   (2008/C 171/35)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Corte costituzionale
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Presidente del Consiglio dei Ministri

      Atbildētāja: Regione autonoma della Sardegna

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EK līguma 49. pants ir interpretējams tādā nozīmē, ka ar to nepieļauj piemērot tādu tiesību noteikumu, kāds ir paredzēts Sardīnijas Reģiona 2006. gada 11. maija Likuma Nr. 4 4. pantā (Noteikumi par ieņēmumiem, izdevumu pārrēķinu, sociālo politiku un attīstību), kā tas tika grozīts ar Sardīnijas Reģiona 2007. gada 29. maija Likuma Nr. 2 (Noteikumi par Reģiona gada un ilglaicīga budžeta izveidi — 2007. gada Finanšu likums) 3. panta 3. punktu, un ar kuru reģionālais nodoklis gaisa kuģiem, kuri tūrisma nolūkā veic piestāšanos, tiek piemērots tikai tiem uzņēmumiem, kuru nodokļu rezidence atrodas ārpus Sardīnijas reģiona teritorijas un kuri, nodarbojoties ar “vispārēju gaisa kuģu aviāciju”, gaisa kuģi izmanto, pārvadājot personas?

               2)

               Vai Sardīnijas Reģiona 2006. gada 11. maija Likuma Nr. 4 4. pantā, kā tas tika grozīts ar Sardīnijas Reģiona 2007. gada 29. maija Likuma Nr. 2 3. panta 3. punktu, paredzot reģionālā nodokļa piemērošanu gaisa kuģiem, kuri tūrisma nolūkā veic piestāšanos, tikai tiem uzņēmumiem, kuru nodokļu rezidence atrodas ārpus Sardīnijas reģiona teritorijas un kuri, nodarbojoties ar “vispārēju gaisa kuģu aviāciju”, gaisa kuģi izmanto, pārvadājot personas, EK līguma 87. panta nozīmē ir uzskatāms par valsts atbalstu uzņēmumiem, kuri veic šo pašu darbību, bet kuru nodokļu rezidence atrodas Sardīnijas reģionā?

               3)

               Vai EK līguma 49. pants ir interpretējams tādā nozīmē, ka ar to nepieļauj piemērot tādu tiesību noteikumu, kāds ir paredzēts Sardīnijas Reģiona 2006. gada 11. maija Likuma Nr. 4 4. pantā, kā tas tika grozīts ar Sardīnijas Reģiona 2007. gada 29. maija Likuma Nr. 2 3. panta 3. punktu, un ar kuru reģionālais nodoklis izpriecu kuģiem, kas tūrisma nolūkā veic piestāšanos, tiek piemērots tikai tiem uzņēmumiem, kuru nodokļu rezidence atrodas ārpus Sardīnijas reģiona teritorijas un kuri nodarbojas ar izpriecu kuģu saimnieciskām darbībām, tostarp nododot tos trešo personu rīcībā?

               4)

               Vai Sardīnijas Reģiona 2006. gada 11. maija Likuma Nr. 4 4. pants, kā tas tika grozīts ar Sardīnijas Reģiona 2007. gada 29. maija Likuma Nr. 2 3. panta 3. punktu, ar kuru tiek paredzēts, ka reģionālais nodoklis izpriecu kuģiem, kas tūrisma nolūkā veic piestāšanos, ir piemērojama tikai tiem uzņēmumiem, kuru nodokļu rezidence atrodas ārpus Sardīnijas reģiona teritorijas un kuri nodarbojas ar izpriecu kuģu saimnieciskām darbībām, tostarp nododot tos trešo personu rīcībā, EK līguma 87. panta nozīmē ir uzskatāms par valsts atbalstu uzņēmumiem, kuri veic šo pašu darbību, bet kuru nodokļu rezidence atrodas Sardīnijas reģionā?


title: Lieta C-158/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 3. aprīlī iesniedza Raad van State (Nīderlande) – Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ NV/Nīderlandes Emisiju iestādes pārvalde

text:
               22.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 3. aprīlī iesniedza Raad van State (Nīderlande) – Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ NV/Nīderlandes Emisiju iestādes pārvalde
   (Lieta C-158/15)
   (2015/C 205/25)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland NV

      Atbildētāja: Nīderlandes Emisiju iestādes pārvalde

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tāda situācija, kāda ir pamatlietā, kad ogles tiek uzglabātas ogļu parkā, kurā rodas CO2 emisijas pašsadegšanas dēļ, ogļu parka centrs atrodas apmēram 800 metrus no termoelektrostacijas, abas teritorijas nošķir koplietošanas ceļš un ogles no glabātuves ar lentes elevatoru pāri ceļam tiek nogādātas termoelektrostacijā, ietilpst iekārtas jēdzienā, kā tas paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK (1), ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275), 3. panta e) punktā?

               2)

               Vai ar Eiropas Komisijas 2012. gada 21. jūnija Direktīvas 601/2012 (2) par siltumnīcefekta gāzu emisiju monitoringu un ziņošanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK (OV L 181) 27. pantā izmantoto frāzi “kurināmais, kas eksportēts no iekārtas”, ir saprotama tāda situācija kā pamatlietā, kad rodas ogļu zudumi, jo uzglabāšanas laikā siltuma ietekmē notiek pašsadegšana?

      (1)  32. lpp.

      (2)  30. lpp.


title: Lieta F-64/13: Prasība, kas celta 2013. gada 28. jūnijā — ZZ /Tiesa

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/30

         Prasība, kas celta 2013. gada 28. jūnijā — ZZ/Tiesa
   (Lieta F-64/13)
   2013/C 274/48
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — F. Rollinger, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu attiecībā uz laikposmu no 2008. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim, kā arī piespriest atbildētājai samaksāt atlīdzību par morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu attiecībā uz laikposmu no 2008. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim;

               —

               atcelt lēmumu noraidīt 2013. gada 21. marta sūdzību;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt atlīdzību EUR 58 000 apmērā par morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Tiesai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lietas no T-495/12 līdz T-497/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 5. jūnija spriedums – European Drinks /ITSB – Alexandrion Grup Romania  ( “Dracula Bite” un “DRACULA BITE” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafisku preču zīmju “Dracula Bite” un “DRACULA BITE” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “Dracula”  — Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts

text:
               21.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/16

         Vispārējās tiesas 2014. gada 5. jūnija spriedums – European Drinks/ITSB – Alexandrion Grup Romania (“Dracula Bite” un “DRACULA BITE”)
   (Lietas no T-495/12 līdz T-497/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafisku preču zīmju “Dracula Bite” un “DRACULA BITE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “Dracula” - Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts)
   2014/C 235/21
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: European Drinks SA (Ştei, Rumānija) (pārstāvis – V. von Bomhard, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – V. Melgar)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: SC Alexandrion Grup Romania Srl (Pleasa, Rumānija) (pārstāvji – M. Niculeasa, G. Trantea un B. Mărculeţ, advokāti)

      Priekšmets

   Trīs prasības par trīs ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 6. septembra lēmumiem lietās R 680/2011-4, R 682/2011-4 un R 679/2011-4 attiecībā uz trīs iebildumu procesiem starp European Drinks SA un SC Alexandrion Grup Romania Srl

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apvienot lietas T-495/12, T-496/12 un T-497/12 sprieduma taisīšanai;

               2)

               prasības noraidīt;

               3)

                  European Drinks SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta C-563/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 30. oktobrī iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) — UPC DTH Sàrl/Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 30. oktobrī iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) — UPC DTH Sàrl/Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke

   (Lieta C-563/13)
   2014/C 24/08
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: UPC DTH Sàrl

      Atbildētājs: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai pamatdirektīvas, proti, Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK (1) [par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem] redakcijā, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīvu 2009/140/EK (2), 2. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pakalpojums, ar kuru pakalpojuma sniedzējs pret atlīdzību sniedz ierobežotu piekļuvi programmu paketei, kurā ietilpst radio un televīzijas apraides pakalpojumi un kas tiek pārraidīta, izmantojot satelītu, ir jākvalificē kā elektronisko komunikāciju pakalpojums?

               2)

               Vai Līgums par Eiropas Savienības darbību ir jāinterpretē tādējādi, ka pakalpojumu sniegšanas brīvības princips ir piemērojams pirmajā jautājumā aprakstītajiem pakalpojumiem gadījumā, ja pakalpojums tiek sniegts no Luksemburgas uz Ungāriju?

               3)

               Vai Līgums par Eiropas Savienības darbību ir jāinterpretē tādējādi, ka pirmajā jautājumā aprakstīto pakalpojumu gadījumā galamērķa valstij, kurā ir paredzēts sniegt pakalpojumus, ir tiesības ierobežot šāda veida pakalpojumu sniegšanu, nosakot, ka pakalpojuma [sniedzējam] obligāti ir jāreģistrējas dalībvalstī un jābūt nodibinātam kā filiālei vai atsevišķai juridiskai vienībai, kā arī atļaut sniegt šāda veida pakalpojumus, tikai, nodibinot iepriekš minēto filiāli vai atsevišķu juridisku vienību?

               4)

               Vai Līgums par Eiropas Savienības darbību ir jāinterpretē tādējādi, ka administratīvā tiesvedība saistībā ar pirmajā jautājumā aprakstītajiem pakalpojumiem, neatkarīgi no tā, kurā dalībvalstī darbojas vai ir reģistrēta sabiedrība, kas sniedz pakalpojumus, tiks izskatīta tās dalībvalsts administratīvajā iestādē, kurai ir piekritība, pamatojoties uz vietu, kurā [tiek sniegts] pakalpojums?

               5)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK (pamatdirektīva) 2. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pirmajā jautājumā aprakstītais pakalpojums ir jākvalificē kā elektronisko komunikāciju pakalpojums vai arī minētais pakalpojums ir jākvalificē kā ierobežotas piekļuves pakalpojums, kurš tiek sniegts, izmantojot pamatdirektīvas 2. panta f) punktā noteikto ierobežotas piekļuves sistēmu?

               6)

               Pamatojoties uz visu iepriekš minēto — vai attiecīgās tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka pirmajā jautājumā aprakstīto pakalpojumu sniedzējs ir jākvalificē kā elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējs Kopienu tiesiskā regulējuma izpratnē?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (OV L 108. 33. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīva 2009/140/EK, ar ko izdara grozījumus Direktīvā 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem, Direktīvā 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu un Direktīvā 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (OV L 337, 37. lpp.).


title: Lieta T-402/12: Prasība, kas celta 2012. gada 6. septembrī — Schlyter /Komisija

text:
               10.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/17

         Prasība, kas celta 2012. gada 6. septembrī — Schlyter/Komisija
   (Lieta T-402/12)
   2012/C 343/30
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carl Schlyter (Linčopinga, Zviedrija) (pārstāvji — O. Brouwer un S. Schubert, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas lēmumu piešķirt pilnu vai daļēju piekļuvi tās viedoklim un apsvērumiem, kas sniegti atbildē uz ziņojumu 2011/673/f par atbilstoši Direktīvai 98/34/EK (1) Francijas Republikas iesniegtās gada deklarācijas par vielām, ko veido nanodaļiņas, saturu un iesniegšanas apstākļiem;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 87. pantu, ieskaitot jebkuras personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā un acīmredzamas kļūdas novērtējumā, kā arī Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (2) 4. panta 2. punkta trešā ievilkuma un Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (3) 6. panta 1. punkta piemērošanas pamatojuma nenorādīšana, jo:

                           —

                           Direktīvas 98/34/EK procedūra neietilpst Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta trešajā ievilkumā paredzētā izņēmuma no vispārīgā publiskošanas principa piemērošanas jomā;

                           —

                           Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta trešais ievilkums un Regulas (EK) Nr. 1367/2006 6. panta 1. punkts tika nepareizi piemērots, atzīstot, ka pieprasīto dokumentu publiskošana īpaši un noteikti apdraudētu Komisijas intereses Direktīvas 98/34/EK procedūrā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, acīmredzama kļūda novērtējumā un prioritāro sabiedrības interešu pārbaudes piemērošanas pamatojuma nenorādīšana atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta trešajam ievilkumam un Regulas (EK) Nr. 1367/2006 6. panta 1. punktam, jo

                           —

                           šajā gadījumā Regulas (EK) Nr. 1367/2006 6. panta 1. punkts pastiprina prioritārās sabiedrības intereses. Apstrīdētajā lēmumā neesot ņemtas vērā prioritārās sabiedrības intereses publiskot pieprasītos dokumentus un esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, acīmredzama kļūda novērtējumā un abu iepriekš minēto tiesību normu piemērošanas pamatojuma nenorādīšana.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, acīmredzama kļūda novērtējumā un Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkta piemērošanas pamatojuma nenorādīšana, jo

                           —

                           apstrīdētajā lēmumā neesot norādīts nekāds pamatojums un tas neesot spēkā acīmredzamas kļūdas novērtējumā dēļ, tā kā nav tikusi piešķirta daļēja piekļuve saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 6. punktu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīva 98/34/EK, ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā (OV 1998, L 204, 37. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV 2006, L 264, 13. lpp.).


title: Lieta C-162/07: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 22. maija spriedums ( Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ampliscientifica Srl , Amplifin SpA / Ministero dell'Economia e delle Finanze , Agenzia delle Entrate (Sestā PVN direktīva — Nodokļa maksātāji — 4. panta 4. punkta otrā daļa — Mātes sabiedrības un meitas sabiedrības — Dalībvalsts īstenots viena nodokļu maksātāja režīms — Nosacījumi — Sekas)

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/8

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 22. maija spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ampliscientifica Srl, Amplifin SpA/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

   (Lieta C-162/07) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Nodokļa maksātāji - 4. panta 4. punkta otrā daļa - Mātes sabiedrības un meitas sabiedrības - Dalībvalsts īstenots viena nodokļu maksātāja režīms - Nosacījumi - Sekas)
   (2008/C 171/14)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Corte suprema di cassazione
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Ampliscientifica Srl, Amplifin SpA

      Atbildētāji: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Corte suprema di cassazione — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 4. panta 4. punkta 2. daļas interpretācija — “Personas, kuras juridiski būdamas patstāvīgas, ir cieši saistītas cita ar citu finansiālām, saimnieciskām un organizatoriskām saitēm” — Pietiekoši precīza tiesību norma, kas atļauj dalībvalstīm piemērot tajā paredzēto PVN tiesību regulējumu — Termins saistības — Valsts tiesību norma, kas uz saistību ilgumu attiecina minimālo laika posmu, lai izvairītos no ļaunprātīgas izmantošanas
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 4. panta 4. punkta otrā daļa ir tiesību norma, kuras piemērošanai dalībvalstī ir nepieciešams konsultēties ar Padomdevēja komiteju pievienotās vērtības nodokļa jautājumos un pieņemt valsts tiesisko regulējumu, kas piešķir tiesības personām, tostarp sabiedrībām, kuras reģistrētas šīs valsts teritorijā un kuras, juridiski būdamas patstāvīgas, ir savā starpā cieši saistītas finansiāli, saimnieciski un organizatoriski, vairs netiek uzskatītas par atsevišķām pievienotās vērtības nodokļa maksātājām, bet tiek uzskatītas par vienu nodokļa maksātāju, vienīgo minētā nodokļa individuālā identifikācijas numura saņēmēju un sekojoši vienīgo, kam ir tiesības parakstīt pievienotās vērtības nodokļa deklarācijas. Valsts tiesai ir jāpārbauda, vai tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamata lietā apskatītais atbilst šiem kritērijiem, precizējot, ka gadījumā, ja nav bijusi veikta iepriekšēja konsultēšanās ar Padomdevēja komiteju pievienotās vērtības nodokļa jautājumos, valsts tiesiskais regulējums, kas atbilst minētajiem kritērijiem, ir transponēšana, kas veikta, pārkāpjot Sestās direktīvas 77/388 4. panta 4. punkta otrajā daļā noteiktās procesuālās prasības;

               2)

               nodokļu neitralitātes principam atbilst valsts tiesiskais regulējums, kas atšķirīgi attiecas pret nodokļa maksātājiem, kas grib izvēlēties likumā paredzēto vienkāršoto PVN deklarāciju un maksājumu, atkarībā no tā, vai vienības vai mātes sabiedrības īpašumā ir vairāk nekā 50 % pakļauto personu akcijas vai kapitāla daļas, vēlākais sākot no iepriekšējā kalendārā gada sākuma pirms deklarācijas gada, vai pretēji izpilda šos nosacījumus tikai pēc šī datuma. Valsts tiesai ir jāpārbauda, vai tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamata lietā apskatītais ietver šādu pasākumu. Turklāt gan tiesību ļaunprātīgas izmantošanas aizlieguma princips, gan samērīguma princips pieļauj tādu tiesisko regulējumu.

      (1)  OV C 140, 23.6.2007.


title: Lieta T-445/16: Prasība, kas celta 2016. gada 5. augustā – Schniga/CPVO (“Gala Schnico”)

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/24

      Prasība, kas celta 2016. gada 5. augustā – Schniga/CPVO (“Gala Schnico”)
      (Lieta T-445/16)
      (2016/C 364/25)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Schniga GmbH (Bolzano, Itālija) (pārstāvji – G. Würtenberger un R. Kunze, advokāti)

         Atbildētājs: Kopienas Augu šķirņu birojs (CPVO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā Kopienas augu šķirne: “Gala Schnico” – Pieteikums par Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu Nr. 2009/1807

         Apstrīdētais lēmums: CPVO Apelācijas padomes 2016. gada 22. aprīļa lēmums lietā A 005/2014

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest CPVO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Regulas Nr. 2100/94 76. un 8. panta, 57. panta 3. punkta, kā arī 75. panta pārkāpums.


title: Lieta T-69/15: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. jūlija rīkojums – NK Rosneft u. c./Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojošie pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā — Lis pendens — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/12

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. jūlija rīkojums – NK Rosneft u. c./Padome
   (Lieta T-69/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojošie pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā - Lis pendens - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2015/C 337/15)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: NK Rosneft OAO (Maskava, Krievija); RN-Shelf-Arctic OOO (Maskava); RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO (Dienvidsahalīna, Krievija); RN-Exploration OOO (Maskava); un Tagulskoe OOO (Krasnojarska, Krievija) (pārstāvis – T. Beazley, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – S. Boelaert un B. Driessen)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Padomes 2014. gada 4. decembra Lēmumu 2014/872/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2014/512/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā, un Lēmumu 2014/659/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2014/512/KĀDP (OV L 349, 58. lpp.), kā arī Padomes 2014. gada 4. decembra Regulu (ES) Nr. 1290/2014, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 833/2014 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 960/2014, ar kuru groza Regulu (ES) Nr. 833/2014 (OV L 349, 20. lpp.), ciktāl šie akti attiecas uz prasītājām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu;

               2)

               NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO un Tagulskoe OOO sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 228, 13.7.2015.


title: Lieta T-362/07: Prasība, kas celta 2007. gada 14. septembrī — El Fatmi /Padome

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/65

         Prasība, kas celta 2007. gada 14. septembrī — El Fatmi/Padome
   (Lieta T-362/07)
   (2007/C 269/119)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Nouriddin El Fatmi, Amsterdama (Nīderlande) (pārstāvis — J. Pauw, advocaat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka attiecībā uz prasītāju Regula (EK) Nr. 2580/2001 nav piemērojama un Lēmums 2007/445 nav spēkā;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pirmkārt, Padomes 2001. gada 27. decembra Regula (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām (OV L 344, 70. lpp.) attiecībā uz prasītāju nav piemērojama, jo nepastāv nekāda sakarība starp kopējo ārpolitiku un drošības politiku un prasītāju.
   Otrkārt, Regula Nr. 2580/2001 nav piemērojama attiecībā uz viņu, jo viņš neveic, nemēģina veikt, nepiedalās un neatvieglo nekādas terorisma darbības.
   Visbeidzot, apstrīdētais lēmums ir pretrunā ar samērīguma principu un ir nepietiekami pamatots.


title: Lieta F-96/13: Prasība, kas celta 2013. gada 23. septembrī — ZZ /Komisija

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/40

         Prasība, kas celta 2013. gada 23. septembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-96/13)
   2013/C 367/71
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal un D. Abreu Caldas, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu par prasītāja pārcelšanu ar atpakaļejošu datumu no delegācijas Jordānas Rietumkrastā un Austrumu Jeruzalemes Gazas joslas uz ĢD “Mobilitāte un transports” Kopējo resursu direkciju MOVE/ENER Briselē.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               [atcelt] grupas vadītāja parakstīto 2013. gada 25. janvāra lēmumu par personāla pārcelšanu, karjeras vadību un profesionālo sniegumu, ar kuru ar atpakaļejošu datumu no 2013. gada 1. janvāra [prasītāju] pārceļ uz ĢD “Mobilitāte un transports” Kopējo resursu direkciju MOVE/ENER Briselē [Nr. 1];

               —

               piespriest Komisijai viņam izmaksāt simboliski vienu euro, atlīdzinot ciesto morālo kaitējumu un materiālos zaudējumus, un atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-87/07: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 4. novembra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Komisijas medicīnas dienesta iespējami prettiesiska rīcība — Nepieņemamība — Saprātīga termiņa neievērošana, lai iesniegtu prasību par zaudējumu atlīdzību)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/45

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 4. novembra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-87/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Komisijas medicīnas dienesta iespējami prettiesiska rīcība - Nepieņemamība - Saprātīga termiņa neievērošana, lai iesniegtu prasību par zaudējumu atlīdzību)
   (2009/C 6/92)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis-Kayser, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)
   Priekšmets
   Komisijas lēmuma neapmierināt prasītāja lūgumu atlīdzināt kaitējumu, kas viņam nodarīts Komisijas medicīnas dienesta prettiesiskas rīcības rezultātā, izskatot trīs medicīnas atzinumus, kurus prasītājs iesniedzis 2001. gada vasarā, atcelšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

                  Marcuccio atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 247, 20.10.2007., 45. lpp.


title: Lieta C-81/13: Prasība, kas celta 2013. gada 15. februārī — Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Savienības Padome

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/26

         Prasība, kas celta 2013. gada 15. februārī — Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-81/13)
   2013/C 114/41
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — C. Murrell, pārstāvis, A. Dashwood QC)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes Lēmumu 2012/776/ES par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Asociācijas padomē, kura nodibināta ar Nolīgumu, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju attiecībā uz sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinēšanas noteikumu pieņemšanu (1);

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Ar prasību, kas celta saskaņā ar LESD 263. pantu, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste atbilstoši LESD 264. pantam lūdz atcelt Padomes Lēmumu 2012/776/ES par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Asociācijas padomē, kura nodibināta ar Nolīgumu, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju attiecībā uz sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinēšanas noteikumu pieņemšanu.

               2.

               Apvienotā Karaliste lūdz Tiesu:

                           i)

                           atcelt Lēmumu;

                           ii)

                           piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

               3.

               LESD 48. pants ir Lēmumā norādītais materiālais juridiskais pamats.

               4.

               Ierosinātais Asociācijas padomes Lēmums, kas pievienots Padomes lēmumam, atceltu un aizstātu Asociācijas padomes Lēmumu Nr. 3/80 par Eiropas Kopienu dalībvalstu sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu Turcijas darba ņēmējiem un viņu ģimenes locekļiem.

               5.

               Apvienotā Karaliste uzskata, ka LESD 48. pants nevar būt pasākuma, kuram būtu jārada šādas sekas, materiālais juridiskais pamats. Tā ir tiesību norma, kas ir izveidota, lai atvieglotu dalībvalsts pilsoņu pārvietošanās brīvību iekšējā tirgū. Pareizais juridiskais pamats ir LESD 79. panta 2. punkta b) apakšpunkts. Tas piešķir kompetenci pasākumu pieņemšanā attiecībā uz “to trešo valstu pilsoņu tiesību noteikšanu, kuri likumīgi uzturas dalībvalstī, ietverot nosacījumus, kas attiecas uz pārvietošanās un uzturēšanās brīvību citās dalībvalstīs”. Padomes lēmums ir tieši šāds pasākums.

               6.

               LESD 79. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir ietverts LESD 3. nodaļas V sadaļā. Atbilstoši Līgumiem pievienotajam 21. protokolam, saskaņā ar V sadaļu pieņemtie pasākumi nav piemērojami attiecībā uz Apvienoto Karalisti (vai Īriju), ja vien tā nepaziņo savu vēlmi “tajos piedalīties”. Ar savu kļūdaino LESD 48. panta izvēli tā vietā, lai izvēlētos LESD 79. panta 2. punkta b) apakšpunktu kā Lēmuma materiālo juridisko pamatu, Padome atteicās atzīt Apvienotās Karalistes tiesības nepiedalīties Lēmuma pieņemšanā un nebūt ar to saistītai.

               7.

               Tādējādi Padomes Lēmuma 2012/776/ES atcelšana tiek lūgta, pamatojoties uz to, ka tas ticis pieņemts, balstoties uz nepareizu juridisku pamatu, kā rezultātā netika atzītas Apvienotās Karalistes tiesības saskaņā ar 21. protokolu.

               8.

               Sava apgalvojuma pamatojumam Apvienotā Karaliste balstās uz skaidri formulēto LESD 48. pantu un 79. panta 2. punkta b) apakšpunktu, interpretējot tos Līguma kontekstā, un ņemot vērā judikatūru. Tāpat tā balstās uz to, ka Padomes Lēmums 2012/776/ES ir gandrīz identisks deviņiem Padomes lēmumiem, kas tika pieņemti saskaņā ar pārējiem Asociācijas nolīgumiem, pamatojoties uz 79. panta 2. punkta b) apakšpunktu.

      (1)  OV L 340, 19. lpp.


title: Lieta C-232/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 12. maijā iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Portmeirion Group UK Ltd / The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               21.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 12. maijā iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Portmeirion Group UK Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

   (Lieta C-232/14)
   2014/C 235/12
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Portmeirion Group UK Ltd

      Atbildētāji: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Apstrīdētā regula (Padomes Regula Nr. 412/2013 (1)) ir nesaderīga ar ES tiesībām, ciktāl tā:

               i.

               ir balstīta uz acīmredzamām kļūdām vērtējumā attiecībā uz attiecīgā izstrādājuma definīciju, tādējādi padarot par spēkā neesošiem antidempinga izmeklēšanas secinājumus; un

               ii.

               neietver atbilstošu pamatojumu, kā tas pieprasīts LESD 296. pantā?

      (1)  Padomes 2013. gada 13. maija Īstenošanas regula (ES) Nr. 412/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu par Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes keramikas galda piederumu un virtuves piederumu importu (OV L 131, 1. lpp.)


title: Lieta C-276/15: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 26. oktobra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hecht-Pharma GmbH/Hohenzollern Apotheke, Winfried Ertelt, īpašnieks Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cilvēkiem paredzētas zāles — Direktīva 2001/83/EK — Piemērošanas joma — 2. panta 1. punkts — Zāles, kuras ražotas rūpnieciski vai pagatavotas pēc metodes, kas iekļauj rūpniecisku procesu — 3. panta 2) punkts — Formula officinalis

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/18

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 26. oktobra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hecht-Pharma GmbH/Hohenzollern Apotheke, Winfried Ertelt, īpašnieks
   (Lieta C-276/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Cilvēkiem paredzētas zāles - Direktīva 2001/83/EK - Piemērošanas joma - 2. panta 1. punkts - Zāles, kuras ražotas rūpnieciski vai pagatavotas pēc metodes, kas iekļauj rūpniecisku procesu - 3. panta 2) punkts - Formula officinalis)
   (2017/C 006/22)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Hecht-Pharma GmbH

      Atbildētāja: Hohenzollern Apotheke, Winfried Ertelt, īpašnieks

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 8. jūnija Direktīvu 2011/62/ES, 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādas cilvēkiem paredzētas zāles kā pamatlietā, kurām saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu nav nepieciešama tirdzniecības atļauja, jo tās acīmredzami bieži izraksta ārsti vai zobārsti un to būtiski izgatavošanas posmi notiek aptiekas parastajā darbībā tādā daudzumā, kas nepārsniedz 100 iepakojumus dienā, un tās ir paredzētas tirdzniecībai atbilstoši aptiekas darbības esošajai licencei, nevar uzskatīt par rūpnieciski ražotām vai pagatavotām pēc metodes, kas iekļauj rūpniecisku procesu, šīs tiesību normas izpratnē un līdz ar to tās neietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā, ievērojot faktu konstatāciju, kas ir jāveic iesniedzējtiesai.
   Tomēr, ja šie konstatējumi iesniedzējtiesai ļautu secināt, ka zāles pamatlietā tika ražotas rūpnieciski vai pagatavotas pēc metodes, kas iekļauj rūpniecisku procesu, iesniedzējtiesai ir arī jāatbild, ka Direktīvas 2001/83, kas grozīta ar Direktīvu 2011/62, 3. panta 2) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tādi noteikumi kā Likuma par zāļu tirdzniecību 21. panta 2. punkta 1. apakšpunktā, skatot to kopsakarā Aptieku darbības noteikumu 6. panta 1. punktu, paredzētie, ciktāl šajos noteikumos būtībā ir noteikts, ka farmaceitiem, izgatavojot zāles aptiekās, ir jāievēro farmakopeja. Tomēr iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai tajā iesniegtās lietas apstākļos zāles pamatlietā tika izgatavotas saskaņā ar farmakopejas norādēm.

      (1)  OV C 294, 7.9.2015.


title: Lieta T-225/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. jūlija spriedums — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel /ITSB ( ALASKA ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme ALASKA — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/35

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. jūlija spriedums — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel/ITSB (“ALASKA”)
   (Lieta T-225/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “ALASKA” - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
   2009/C 205/64
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH, Ebersburg (Vācija) (pārstāvis — P. Wadenbach, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Schwarzbräu GmbH, Zusmarshausen (Vācija) (pārstāvis — L. Schlarmann, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 8. aprīļa lēmumu R 877/2004-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH un Schwarzbräu GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Schwarzbräu GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 223, 30.8.2008.


title: Lieta C-126/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hof van Cassatie van België 2008. gada 25. marta rīkojumu — I.  Distillerie Smeets Hasselt NV /1. Beļģijas valsts, 2.  L.S.C. De Vos , 3.  Bollen, Mathay & Co. BVBA , Transterminal Logistics NV likvidatore, 4.  D. Van den Langenbergh un 5.  Firma De Vos NV , II. Beļģijas valsts/ Bollen, Mathay & Co. BVBA , Transterminal Logistics NV likvidatore un III.  L.S.C. De Vos / Belgische Staat

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hof van Cassatie van België2008. gada 25. marta rīkojumu — I. Distillerie Smeets Hasselt NV/1. Beļģijas valsts, 2. L.S.C. De Vos, 3. Bollen, Mathay & Co. BVBA, Transterminal Logistics NV likvidatore, 4. D. Van den Langenbergh un 5. Firma De Vos NV, II. Beļģijas valsts/Bollen, Mathay & Co. BVBA, Transterminal Logistics NV likvidatore un III. L.S.C. De Vos/Belgische Staat

   (Lieta C-126/08)
   (2008/C 142/25)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hof van Cassatie van België
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji:

               I

               Distillerie Smeets Hasselt NV

               II

               Beļģijas valsts

               III

               L.S.C. De Vos

      Atbildētāji:

               I

                           1.

                           Beļģijas valsts

                           2.

                           L.S.C. De Vos

                           3.

                              Bollen, Mathay & Co. BVBA, Transterminal Logistics NV likvidatore

                           4.

                           D. Van den Langenbergh

                           5.

                           Firma De Vos NV

               II

                  Bollen, Mathay, & Co. BVBA, Transterminal Logistics NV likvidatore

               III

               Beļģijas valsts

         Prejudiciālie jautājumi
   Vai Kopienas Muitas kodeksa (1) 217. panta 1. punkts un 221. panta 1. punkts būtu jāinterpretē tā, ka noteiktā muitas parāda iegrāmatošana var būt likumīga arī tad, ja saskaņā ar AWDA  (2) summa tiek ierakstīta protokolā, ko sagatavo policijas darbinieki nevis personas, kas ir pilnvarotas iegrāmatot šādu summu, un vai šāds protokols var būt spēkā kā grāmatvedības pārskats vai cits tā vietā lietots dokuments Kopienas Muitas kodeksa 217. panta 1. punkta nozīmē?

      (1)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.).

      (2)  1977. gada 18. jūlijaKoninklijk Besluit tot Coördinatie van de algemene bepalingen inzake douane en accijnzen (Karaļa dekrēts, ar ko saskaņo vispārīgos noteikumus par muitām un akcīzes nodokļiem).


title: Lieta C-608/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-333/11 Nicolas Wessang /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2012. gada 27. decembrī iesniedza Greinwald GmbH

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-333/11 Nicolas Wessang/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2012. gada 27. decembrī iesniedza Greinwald GmbH

   (Lieta C-608/12 P)
   2013/C 63/20
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Greinwald GmbH (pārstāve — C. Onken, advokāte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Nicolas Wessang

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               I.

               Vispārējās tiesas 2012. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-333/11 atcelt tiktāl, ciktāl ar to tika apmierināta prasība;

               II.

               Vispārējās tiesas 2012. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-333/11 grozīt tādējādi, lai prasība tiktu noraidīta pilnā apmērā;

               III.

               piespriest prasītājam pirmajā instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pārsūdzētais spriedums esot pretrunā Preču zīmju regulas (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā ietvertajai tiesību izpratnei, jo tajā esot atzīta paaugstināta sajaukšanas iespēja vārdu “foods” un “snacks” konceptuālās līdzības dēļ. Atbilstoši Preču zīmju regulas 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktam apzīmējumi, kuriem nav atšķirtspējas un kuri ir aprakstoši, esot izslēgti no preču zīmju aizsardzības. Līdzības attiecībā uz apzīmējumu daļām, kurām nav atšķirtspējas vai kuras ir aprakstošas, tādējādi nevarot pamatot vai paaugstināt sajaukšanas iespēju.
   No minēta izrietot, ka sajaukšanas iespējas priekšnosacījums ir preču zīmju izcelsmes norādes funkcijas iespējamā negatīvā ietekmēšana. Tomēr izcelsmes norādes funkcija esot tikai atšķirtspējīgiem apzīmējumiem un to daļām. Ja apzīmējuma daļai nav izcelsmes norādes funkcijas, to nevarot negatīvi ietekmēt jaunākā preču zīmē izmantojamas līdzīgas apzīmējuma daļas esamība.
   Visbeidzot, princips, ka apzīmējumu daļas, kurām nav atšķirtspējas, nevar būt pamats sajaukšanas iespējai, izpaužoties arī Tiesas judikatūrā, atbilstoši kurai kombinētas preču zīmes aprakstošu daļu sabiedrībā vispārīgi neuzskatot par atšķirtspējīgu vai dominējošu saliktas preču zīmes kopējā iespaida īpašību.

      (1)  OV 2009, L 78, 1. lpp.


title: Lieta T-207/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. septembra spriedums – National Iranian Tanker Company/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Res judicata spēks — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Kļūda vērtējumā — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz īpašumu — Samērīgums

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/35

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. septembra spriedums – National Iranian Tanker Company/Padome
   (Lieta T-207/15) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Res judicata spēks - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Kļūda vērtējumā - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz īpašumu - Samērīgums)
   (2016/C 392/44)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: National Iranian Tanker Company (Teherāna, Irāna) (pārstāvji – T. de la Mare, QC, M. Lester, J. Pobjoy, barristers, R. Chandrasekera, S. Ashley un C. Murphy, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji N. Rouam un M. Bishop, vēlāk M. Bishop un A. Vitro)

      Priekšmets

   Galvenokārt prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Padomes 2015. gada 12. februāra Lēmumu (KĀDP) 2015/236, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV 2015, L 39, 18. lpp.), un Padomes 2015. gada 12. februāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2015/230, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2015, L 39, 3. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju, un pakārtoti prasība, kas ir pamatota ar LESD 277. pantu un ar ko tiek lūgts atzīt, ka nav piemērojams Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV 2010, L 195, 39. lpp.), 20. panta 1. punkta c) apakšpunkts un Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV 2012, L 88, 1. lpp.), 23. panta 2. punkta d) apakšpunkts, ciktāl šīs tiesību normas attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               National Iranian Tanker Company un Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 245, 27.7.2015.


title: Lieta C-449/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) 2008. gada 13. oktobra rīkojumu — G. Elbertsen / Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) 2008. gada 13. oktobra rīkojumu — G. Elbertsen/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

   (Lieta C-449/08)
   (2009/C 6/19)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: G. Elbertsen

      Atbildētājs: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 42. panta 4. punkts Padomes 2003. gada 29. septembra Regulā (EK) Nr. 1782/2003 (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ļauj dalībvalstij noteikt pamatsummu EUR 0 apmērā un nepiešķirt tiesības uz maksājumiem no valsts rezerves lauksaimniekam, kas ir Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 795/2004 (2) 21. pantā definētajā īpašajā situācijā?

               2)

               Ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša, vai Kopienas tiesības liedz piemērot tādu noteikumu kā Regeling GLB-inkomenssteun 2006 17. panta 1. punkta b) apakšpunktu, saskaņā ar kuru papildu maksājumu summas palielinājumam, kas rodas no ieguldījuma ražošanas jaudā vai zemes iegādes, piemēro EUR 500 atskaitījumu pirms pamatsummas noteikšanas, kas ir pamats tiesību uz maksājumiem no valsts rezerves piešķiršanai?

      (1)  Regula, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001 (OV L 270, 1. lpp.).

      (2)  Regula, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā īstenot vienreizējo maksājumu shēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV L 141, 1. lpp.).


title: Lieta T-48/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. septembra spriedums — ratiopharm /ITSB ( BioGeneriX ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes BioGeneriX reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamatojumi — Daļēji aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/38

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. septembra spriedums — ratiopharm/ITSB (“BioGeneriX”)
   (Lieta T-48/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “BioGeneriX’ reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamatojumi - Daļēji aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2008/C 285/70)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ratiopharm GmbH, Ulm (Vācija) (pārstāvji — sākotnēji S. Völker, vēlāk S. Völker un A. Schabenberger,advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2006. gada 20. decembra lēmumu (R 1048/2004-4) par vārdiska apzīmējuma “BioGeneriX” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2006. gada 20. decembra lēmumu lietā R 1048/2004-4 tiktāl, ciktāl tas attiecas uz ķīmiskām vielām, ko izmanto pārtikas produktu konservēšanai un kuras ietilpst 1. klasē;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               ratiopharm GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī pusi no ITSB izdevumiem. ITSB sedz otru pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 82, 14.4.2007.


title: Lieta T-468/08: Prasība, kas celta 2008. gada 21. oktobrī — AES-Tisza /Komisija

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/37

         Prasība, kas celta 2008. gada 21. oktobrī — AES-Tisza/Komisija
   (Lieta T-468/08)
   (2009/C 6/74)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AES-Tisza Erőmű kft (AES-Tisza kft), Tiszaújváros (Ungārija) (pārstāvji — T. Ottervanger un E. Henny, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 4. jūnija lēmumu C 41/2005;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs lūdz atcelt Komisijas 2008. gada 4. jūnija lēmumu C (2008) 2223 galīgā redakcija, ar kuru tika atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu Ungārijas iestāžu piešķirtais valsts atbalsts konkrētiem elektroenerģijas ražotājiem ilgtermiņa elektrības iepirkuma līgumu (IIL) veidā, kas tika noslēgti starp operatoru Magyar Villamos Müvek Rt. (“MVM”), kuras īpašniece ir Ungārijas valsts, un šiem ražotājiem, pirms Ungārijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai [Valsts atbalsts C 41/2005 (agrāk NN 49/2005) — Ungārijas “Standartizmaksas”]. Prasītājs apstrīdētajā lēmumā ir norādīts kā iespējamā valsts atbalsta saņēmējs un ar šo lēmumu Ungārijai ir uzdots atgūt valsts atbalstu, ieskaitot procentus, no prasītāja.
   Prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, un pārkāpusi Eiropas tiesību pamatprincipus, nolemjot, ka iepirkuma pienākums IIL starp MVM un prasītāju ir nelikumīgs valsts atbalsts. Savas prasības pamatojumam prasītājs norāda septiņus pamatus.
   Savā pirmajā pamatā prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi EKL 87. panta 1. punktu, jo tā ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nenosakot atbilstoši noteiktajam standartam, ka norādītais atbalsta pasākums piešķīra prasītājam īpašas priekšrocības, izmantojot valsts resursus.
   Otrkārt, prasītājs apgalvo, ka, kvalificējot prasītāja IIL kā atbalstu un pieprasot to atgūt, ar šo lēmumu ir pārkāpti Kopienu tiesību pamatprincipi. Prasītājs apgalvo, ka Komisija pārkāpa tā procesuālās tiesības, neievērojot tā tiesības tikt uzklausītam. Pēc prasītāja domām Komisija pārkāpa arī tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības pamatprincipu tiktāl, ciktāl tā piemēroja ex post iespējamā atbalsta pasākumu vērtējumu, vadoties no iedibinātas ex ante vērtējuma normas un bez spēkā esoša pamatojuma. Tālāk prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi neitralitātes un vienlīdzīgas attieksmes principu.
   Treškārt, prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā attiecībā uz EKL 87. panta 1. punktā noteiktā kumulatīvā kritērija piemērošanu prasītāja IIL laika posmā pēc iestāšanās [ES].
   Ceturtkārt, prasītājs apgalvo, ka Komisija nav ievērojusi tās pienākumu norādīt pamatojumu, kas ir noteikts EKL 253. pantā, it īpaši attiecībā uz secinājumiem par IIL klasificēšanu valsts atbalsta kategorijā no 2004. gada 1. maija un uz “hipotētiskā” tirgus piemērošanu.
   Piektkārt, prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi EKL 87. panta 3. punkta a) un c) apakšpunktu, jo tā neatzina prasītāja IIL lomu nepieciešamo ieguldījumu modernā un mūsdienīgā rūpnīcā nodrošināšanā.
   Sestkārt, prasītājs uzskata, ka Komisija ir pārkāpusi tās pienākumu sniegt tiesisko specifiku attiecībā uz [valsts atbalsta] atgūšanu, nav kvalificējusi “iepirkšanas pienākuma” apmēru un vērtību un pamatojusi savu lēmumu par atgūšanu ar hipotētiskiem elementiem.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi Kopienu tiesību pamatprincipus, izdodot rīkojumu atgūt norādīto valsts atbalstu.


title: Lieta T-94/05: Pirmās instances tiesas 2006. gada 26. septembra rīkojums — Athinaïki Techniki pret Komisiju (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Sūdzība — Sūdzības izskatīšanas izbeigšana — Nepieņemamība)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/57

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 26. septembra rīkojums — Athinaïki Techniki pret Komisiju
   (Lieta T-94/05) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Sūdzība - Sūdzības izskatīšanas izbeigšana - Nepieņemamība)
   (2006/C 326/123)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Athinaïki Techniki, Atēnas (Grieķija) (pārstāvis — S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — D. Triantafyllou, pārstāvis)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Athens Resort Casino AE Symmetochon, Marrousi (Grieķija) (pārstāvji — F. Carlin, barrister, N. Niejahr, J. Dryllerakis, F. Spyropoulos un N. Korogiannakis, advokāti)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2004. gada 2. decembra vēstuli, kurā prasītāja informēta par to, ka tās sūdzības par valsts atbalstu, ko Grieķijas Republika esot piešķīrusi Hyatt Regency konsorcijam Casino Mont Parnès publiskajā iepirkumā, izskatīšana ir izbeigta
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

                  Athinaïki Techniki AE atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 106, 30.04.2005.


title: Lieta F-89/06: Prasība, kas celta 2006. gada 11. augustā — Nolin pret Komisiju

text:
               30.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/20

         Prasība, kas celta 2006. gada 11. augustā — Nolin pret Komisiju
   (Lieta F-89/06)
   (2006/C 237/35)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michel Nolin, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Juridiskā dienesta ģenerāldirektora lēmumu un oficiālu nodomu, kas pieņemts, pamatojoties attiecīgi uz 13. panta 3. punktu un 5. panta 7. punktu Vispārējos noteikumos par Civildienesta noteikumu 45. panta īstenošanu, kurus Komisija pieņēmusi ar 2004. gada 23. decembra lēmumu (DGE), nepiešķirt prasītājam nevienu ģenerāldirektorāta prioritātes punktu (ĢDPP), veicot 2005. gada paaugstināšanu amatā, un kas apstiprināti un atzīti par galīgiem ar Personāla un administrācijas ģenerāldirektora lēmumu, kurš pieņemts saskaņā ar DGE 10. panta 2. punktu un ar kuru tiek noraidīta 2005. gada 26. septembrī iesniegtā iekšējā sūdzība;

               —

               atcelt Personāla un administrācijas ģenerāldirektora lēmumu, kas pieņemts saskaņā ar DGE 10. panta 2. punktu, nepiešķirt prasītājam nevienu īpašo prioritātes punktu par iestādes interesēs veikto darbu (PPII), veicot 2005. gada paaugstināšanu amatā;

               —

               atcelt to ierēdņu sarakstu, kam piešķirti PPII, A*12 pakāpē esošo ierēdņu nopelnu sarakstu, kas attiecas uz 2005. gada paaugstināšanai amatā, un to ierēdņu sarakstu, kuri tajā pašā gadā paaugstināti A*13 pakāpē;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasības pamatojumam prasītājs vispirms uzsver, ka, 2005. gada paaugstināšanai amatā piemērojot DGE, Komisija ir pārkāpusi tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, jo minētie noteikumi tika pieņemti 2004. gada decembra beigās.
   Turklāt prasītājs apgalvo, ka ar lēmumu viņam nepiešķirt ĢDPP, kaut arī viņš bija saņēmis visaugstāko novērtējumu no atbilstošā pakāpē ieceltajiem ierēdņiem par darbu attiecīgajā dienestā laika posmā no 2001. gada jūlija līdz 2003. gada decembrim, ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 45. pants un DGE, kuros ir noteikts, ka nopelniem ir noteicošā nozīme šo punktu piešķiršanai, un tajā ir pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā. Turklāt prasītājs uzskata, ka tiktāl, ciktāl ĢDPP netika piešķirti atbilstoši nopelniem, Komisija ir nepareizi izmantojusi savas pilnvaras.
   Prasītājs uzsver arī to, ka lēmums viņam nepiešķirt PPII ir prettiesisks, ņemot vērā to, ka viņa kandidatūra atlases komisijas locekļa amatam tika apstiprināta. No tā izriet Civildienesta noteikumu 5. panta un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums.
   Visbeidzot, prasītājs uzskata, ka arī iepriekš trešajā ievilkumā minētie saraksti ir jāatceļ, jo, pirmkārt, apstrīdētajos lēmumos ir pieļautas kļūdas un, otrkārt, daži DGE panti ir prettiesiski. Līdz ar to prasītājs uzskata, ka:

               —

               paredzot, ka PPII piešķir par dažiem papildu uzdevumiem, kas veikti iestādes interesēs un kas jau ir ņemti vērā, veicot novērtējumu un piešķirot ĢDPP, ar DGE 9. pantu ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 45. pants, kā arī princips, kas paredz ierēdņu tiesības veidot karjeru, un vienlīdzīgas attieksmes princips;

               —

               paredzot, ka, veicot 2005. gada paaugstināšanu amatā, tiek piešķirti pārejas prioritātes punkti, kas pamatoti tikai ar attiecīgajā pakāpē nostrādāto laiku, ar DGE 13. panta 3. punktu ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 45. pants;

               —

               paredzot labvēlīgāku attieksmi pret to ģenerāldirektorātu vai dienestu ierēdņiem, kuros ir mazāk darbinieku, ieskaitot kabinetu locekļus, ar DGE 6. panta 2. punktu ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 45. pants, kā arī princips, kas paredz ierēdņu tiesības veidot karjeru, un vienlīdzīgas attieksmes princips.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2004. gada 1. jūlijā lietā C-311/03: Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 1999/44/EK — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2004. gada 1. jūlijā
   lietā C-311/03: Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 1999/44/EK - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2004/C 217/15)
   Tiesvedības valoda: franču
   Lietā C-311/03 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis D. Martin) pret Francijas Republiku (pārstāvji G. de Bergues un R. Loosli-Surrans) par prasību atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Direktīvas 1999/44/EK par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām (OV L 171, 12. lpp.) prasības, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī Direktīva, Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Rosas (referents), tiesneši R. Schintgen un K. Schiemann, ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretārs R. Grass, 2004. gada 1. jūlijā pieņēma spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Direktīvas 1999/44/EK par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām prasības, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī Direktīva.

               2)

               Piespriest Francijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 213, 6.9.2003.


title: Lieta C-392/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 4. augustā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) — Suiker Unie GmbH/Zuckerfabrik Anklam pret Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 4. augustā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) — Suiker Unie GmbH/Zuckerfabrik Anklam pret Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      (Lieta C-392/10)
      ()
      (2010/C 288/36)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Hamburg (Vācija)

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: Suiker Unie GmbH — Zuckerfabrik Anklam

         Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

         Prejudiciālais jautājums

                  1)

                  Vai diferencētas kompensācijas saņemšanas nosacījums, kas ir reglamentēts Komisijas 1999. gada 15. aprīļa Regulas (EK) Nr. 800/1999, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem (1), 15. panta 1. punktā, skatot to kopsakarā ar 3. punktu, proti, ievedmuitas formalitāšu pabeigšana, ir izpildīts tad, kad prece pēc tās nodošanas trešā saņēmējvalstī ir pakļauta ievešanas pārstrādei procedūrai, neiekasējot ievedmuitas nodokļus par būtisku apstrādi vai pārstrādi Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (2) 24. panta izpratnē, un kad prece, kas iegūta šīs apstrādes vai pārstrādes rezultātā, tiek eksportēta uz trešo valsti?

         (1)  OV L 102, 11. lpp.

         (2)  OV L 302, 1. lpp.


title: Lieta F-36/08: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 24. septembra spriedums — Schell/Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — Ģenerāldirektoru piešķirtie prioritātes punkti — 2007. gada paaugstināšana amatā)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/84

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 24. septembra spriedums — Schell/Komisija
   (lieta F-36/08) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - Ģenerāldirektoru piešķirtie prioritātes punkti - 2007. gada paaugstināšana amatā)
   2009/C 267/151
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Arno Schell, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Civildienests — Prasība atcelt prasītāja karjeras novērtējuma ziņojumu par periodu no 2006. gada 1. janvāra līdz 2006. gada 31. decembrim un atcelt viņa 2007. gada paaugstināšanas amatā ziņojumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Schnell atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 142, 07.06.2008., 40. lpp.


title: Lieta C-549/10 P: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 19. aprīļa spriedums — Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS /Eiropas Komisija (Apelācija — Konkurence — Dominējošais stāvoklis — Ļaunprātīga izmantošana — Izlietotu dzērienu iepakojumu savākšanas ierīču tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 82. panta un EEZ līguma 54. panta pārkāpums — Ekskluzīvo tiesību līgumi, nolīgumi par daudzumu un lojalitātes atlaides)

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/6

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 19. aprīļa spriedums — Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS/Eiropas Komisija
   (Lieta C-549/10 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Dominējošais stāvoklis - Ļaunprātīga izmantošana - Izlietotu dzērienu iepakojumu savākšanas ierīču tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 82. panta un EEZ līguma 54. panta pārkāpums - Ekskluzīvo tiesību līgumi, nolīgumi par daudzumu un lojalitātes atlaides)
   2012/C 165/09
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS (pārstāvji — O.W. Brouwer, advocaat, J. Midthjell, advokat, A.J. Ryan, solicitor)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Gippini Fournier un N. Khan)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-155/06 Tomra Systeme ASA u.c./Eiropas Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību atcelt Komisijas 2006. gada 29. marta lēmumu par EK Līguma 82. panta un EEZ līguma 54. panta piemērošanu (lieta COMP/E-1/38.113-Prokent/Tomra) un ar kuru prasītājām par ļaunprātīga dominējoša stāvokļa izmantošanu, noslēdzot ekskluzīvo tiesību līgumus, vienošanās par daudzumu un izmantojot lojalitātes atlaides, lai neļautu vai kavētu citu ražotāju ienākšanu Austrijas, Vācijas, Nīderlandes, Norvēģijas un Zviedrijas izlietotu dzērienu iepakojumu savākšanas ierīču tirgū, ir uzlikts naudas sods EUR 24 miljonu apmērā, kā arī, pakārtoti, prasība atcelt vai būtiski samazināt naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB un Tomra Butikksystemer AS atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 63, 26.02.2011.


title: Lieta C-339/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. jūlijā iesniedza Tribunal administratif de Montreuil (Francija) — Santander Asset Management SGIIC SA — Carteria Mobiliara SA SICAV vārdā/ Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/33

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. jūlijā iesniedza Tribunal administratif de Montreuil (Francija) — Santander Asset Management SGIIC SA — Carteria Mobiliara SA SICAV vārdā/Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

   (Lieta C-339/11)
   2011/C 269/65
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif de Montreuil

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Santander Asset Management SGIIC SA — Carteria Mobiliara SA SICAV vārdā

      Atbildētājs: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai papildus pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu (PVKIU) stāvoklim ir jāņem vērā arī sertifikātu turētāju stāvoklis?

               2)

               Šādā gadījumā — kādi ir nosacījumi strīdīgā ieturējuma ienākumu gūšanas vietā uzskatīšanai par saderīgu ar kapitāla brīvas aprites principu?


title: Lieta F-47/12: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 28. februāra rīkojums — M/EMA

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/48

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 28. februāra rīkojums — M/EMA

   (Lieta F-47/12) (1)

   2013/C 114/75
   Tiesvedības valoda — franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 227, 28.7.2012, 37. lpp.


               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/49

         (2006/C 86/89)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 74, 25.3.2006.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 60, 11.3.2006.

      OV C 48, 25.2.2006.

      OV C 36, 11.2.2006.

      OV C 22, 28.1.2006.

      OV C 10, 14.1.2006.

      OV C 330, 24.12.2005.

   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta F-35/10: Prasība, kas celta 2010. gada 26. maijā — Adriaansen /EIB

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/54

         Prasība, kas celta 2010. gada 26. maijā — Adriaansen/EIB
   (Lieta F-35/10)
   ()
   2010/C 209/84
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mary Lucie Adriaansen (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — A.-M. Schmit, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt EIB lēmumu atteikt sniegt prasītājai informāciju par viņas bijušā laulātā pensijas apmēru

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt EIB 2010. gada 18. marta lēmumu;

               —

               piespriest EIB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               provizoriski izpildīt pasludināmo spriedumu, neņemot vērā apelāciju un bez nodrošinājuma;

               —

               paredzēt prasītājai visas citas tiesības, maksājumus, pamatus un prasījumus.


title: Lieta F-68/10: Prasība, kas celta 2010. gada 20. augustā — Behnke /Komisija

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/74

      Prasība, kas celta 2010. gada 20. augustā — Behnke/Komisija
      (Lieta F-68/10)
      ()
      (2010/C 288/141)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Thorsten Behnke (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Strīda priekšmets un apraksts

      Prasība atcelt lēmumu par prasītāja klasifikāciju II snieguma grupā un piešķirt viņam 5 paaugstinājuma punktus par viņa karjeras attīstības ziņojumu par laiku no 2008. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atcelt lēmumu par prasītāja klasifikāciju II snieguma grupā un piešķirt viņam 5 paaugstinājuma punktus par viņa karjeras attīstības ziņojumu par laiku no 2008. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim;

                  —

                  pakārtoti, atzīt Civildienesta noteikumu 43. panta vispārīgo īstenošanas noteikumu 8. panta 4. punkta prettiesiskumu, jo tas ļauj Apvienotās novērtējuma un paaugstināšanas amatā komitejas atzinumu pieņemt vienprātīgi;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-62/07: Prasība, kas celta 2007. gada 8. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/12

         Prasība, kas celta 2007. gada 8. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku
   (Lieta C-62/07)
   (2007/C 69/29)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un D. Recchia, pārstāvji)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Itālijas Republika, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2005. gada 8. aprīļa Direktīvu 2005/28/EK (1), ar ko nosaka labas klīniskās prakses principus un sīki izstrādātas pamatnostādnes attiecībā uz pētāmām cilvēkiem paredzētām zālēm, kā arī prasības attiecībā uz šādu zāļu ražošanas atļauju vai importēšanu, nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 31. panta 1. punkts;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2005/28/EK transponēšanas termiņš valsts tiesībās beidzās 2006. gada 29. janvārī.

      (1)  OV L 91, 13. lpp.


title: Lieta C-587/15: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 15. jūnija spriedums (Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuras/Gintaras Dockevičius, Jurgita Dockevičienė Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Transportlīdzekļa īpašnieka civiltiesiskās atbildības apdrošināšana — 2006. gadā noticis negadījums, kurā ir iesaistīti transportlīdzekļi, kas parasti atrodas dažādās dalībvalstīs — Dalībvalstu nacionālo apdrošināšanas biroju padomes iekšējais reglaments — Tiesas kompetences neesamība — Direktīva 2009/103/EK — Nepiemērojamība laikā — Direktīva 72/166/EEK, Direktīva 84/5/EEK un Direktīva 2000/26/EK — Materiālā nepiemērojamība — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants — Nepiemērojamība — Savienības tiesību neīstenošana

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 15. jūnija spriedums (Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuras/Gintaras Dockevičius, Jurgita Dockevičienė

   (Lieta C-587/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Transportlīdzekļa īpašnieka civiltiesiskās atbildības apdrošināšana - 2006. gadā noticis negadījums, kurā ir iesaistīti transportlīdzekļi, kas parasti atrodas dažādās dalībvalstīs - Dalībvalstu nacionālo apdrošināšanas biroju padomes iekšējais reglaments - Tiesas kompetences neesamība - Direktīva 2009/103/EK - Nepiemērojamība laikā - Direktīva 72/166/EEK, Direktīva 84/5/EEK un Direktīva 2000/26/EK - Materiālā nepiemērojamība - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants - Nepiemērojamība - Savienības tiesību neīstenošana)
   (2017/C 277/07)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuras

      Atbildētāji: Gintaras Dockevičius, Jurgita Dockevičienė

      Rezolutīvā daļa:

   Tiesa nav kompetenta sniegt prejudiciālu nolēmumu par to iesniedzējtiesas uzdoto jautājumu daļu, kura attiecas uz to, kā interpretēt Biroju padomes Iekšējo reglamentu, kas pieņemts ar nolīgumu, kurš 2002. gada 30. maijā noslēgts starp Eiropas Ekonomikas zonas dalībvalstu un citu asociēto valstu nacionālajiem apdrošināšanas birojiem, un kas ir ietverts pielikumā Komisijas 2003. gada 28. jūlija Lēmumam 2003/564/EK par to, kā Padomes Direktīvu 72/166/EEK piemērot attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas kontroli.

               —

               Tā kā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīva 2009/103/EK par civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību pamatlietai nav piemērojama laikā,

               —

               tā kā Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīva 72/166/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvu 2005/14/EK, Padomes 1983. gada 30. decembra Direktīva 84/5/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, kas grozīta ar Direktīvu 2005/14, un Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. maija Direktīva 2000/26/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu lietošanas civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, ar kuru tiek grozītas Padomes Direktīvas 73/239/EEK un 88/357/EEK, šim strīdam nav piemērojamas ratione materiae un tādējādi

               —

               arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants, ja nav īstenotas Savienības tiesības tās 51. panta 1. punkta izpratnē, nav piemērojams minētajam strīdam,

         minētās direktīvas un Hartas 47. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie šajā gadījumā pieļauj sekas, kas izriet no iesniedzējtiesas judikatūras, saskaņā ar kuru Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuras (Lietuvas Transportlīdzekļu apdrošināšanas birojs) saistībā ar regresa prasību ir jāiesniedz pierādījumi par visiem apstākļiem, kas pierāda atbildētāju pamatlietā civiltiesisko atbildību par 2006. gada 20. jūlijā notikušo ceļu satiksmes negadījumu.

      (1)  OV C 27, 25.1.2016.


title: Lieta C-225/12: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 7. novembra spriedums ( Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — C. Demir/Staatssecretaris van Justitie (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — EEK un Turcijas asociācijas līgums — Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 13. pants — “Atturēšanās no jebkādas darbības” klauzula — “Likumīgas uzturēšanās” jēdziens)

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/9

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 7. novembra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — C. Demir/Staatssecretaris van Justitie

   (Lieta C-225/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - EEK un Turcijas asociācijas līgums - Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 13. pants - “Atturēšanās no jebkādas darbības” klauzula - “Likumīgas uzturēšanās” jēdziens)
   2014/C 9/13
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: C. Demir

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Justitie

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Raad van State — Nīderlande — 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par Asociācijas attīstību, kuru ir pieņēmusi ar EEK un Turcijas Asociācijas nolīgumu izveidotā Asociācijas padome, 13. panta interpretācija — Aizliegums dalībvalstīm ieviest jaunus ierobežojumus tādu Turcijas darba ņēmēju piekļuvei darba tirgum, kuri attiecībā uz uzturēšanos un nodarbinātību likumīgi atrodas to teritorijā — Valsts tiesību akti, kas paredz materiālos vai procesuālos nosacījumus jomā, kas attiecas uz Turcijas valstspiederīgo pirmreizējo uzņemšanu valsts teritorijā — Prasība par pagaidu uzturēšanās atļaujas esamību pirms ieceļošanas Nīderlandē un nepieciešamība pieprasīt uzturēšanas atļauju — Tiesas sprieduma apvienotajās lietās C-317/01 (Abatay) un C-369/01 (Sahin) (Krājums, I-12301. lpp.) 85. punkts

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Asociācijas padomes, kas tika izveidota ar Eiropas Ekonomikas Kopienas un Turcijas Asociācijas līgumu, ko 1963. gada 12. septembrī Ankarā Turcijas Republikā parakstīja Turcijas Republika, no vienas puses, un EEK dalībvalstis un Kopiena, no otras puses, un kas EEK vārdā tika noslēgts, atzīts un apstiprināts ar Padomes 1963. gada 23. decembra Lēmumu Nr. 64/732/EEK, 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas izveidi 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds uzņēmējas dalībvalsts pasākums, ar kuru tiek definēti Turcijas pilsoņu stāvokļa likumības kritēriji, pieņemot vai grozot šo pilsoņu ieceļošanas un vajadzības gadījumā nodarbinātības tās teritorijā materiāltiesiskos un/vai procesuālos nosacījumus, ja šie nosacījumi ir jauns Turcijas darba ņēmēju brīvas pārvietošanās tiesību izmantošanas ierobežojums šajā pantā noteiktās “atturēšanas no jebkādas darbības” klauzulas izpratnē, tikai tas, ka pasākuma mērķis ir novērst nelikumīgu ieceļošanu un uzturēšanos pirms uzturēšanās atļaujas pieteikuma iesniegšanas, neļauj izslēgt šīs klauzulas piemērošanu;

               2)

               Lēmuma Nr. 1/80 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pagaidu uzturēšanās tiesības, kas ir derīgas tikai tik ilgi, kamēr nav pieņemts galīgais lēmums par uzturēšanās tiesībām, nav “likumīga uzturēšanās”.

      (1)  OV C 243, 11.8.2012.