title: Lieta T-36/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Coats Holdings un Coats /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Eiropas galantērijas preču (adatas) tirgus — Preču tirgus sadale — Ģeogrāfiskā tirgus sadale — Pierādījumu novērtēšana — Piedalīšanās sapulcēs — Trīspusēja vienošanās — Naudas sods — Pārkāpuma smagums un ilgums — Atbildību mīkstinoši apstākļi)

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/30

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Coats Holdings un Coats/Komisija
   (Lieta T-36/05) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Eiropas galantērijas preču (adatas) tirgus - Preču tirgus sadale - Ģeogrāfiskā tirgus sadale - Pierādījumu novērtēšana - Piedalīšanās sapulcēs - Trīspusēja vienošanās - Naudas sods - Pārkāpuma smagums un ilgums - Atbildību mīkstinoši apstākļi)
   (2007/C 247/47)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Coats Holdings Ltd, Uxbridge, Middlesex (Apvienotā Karaliste) un J & P Coats Ltd, Uxbridge (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — W. Sibree un C. Jeffs, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un K. Mojzesowicz, pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība, pirmkārt, atcelt Komisijas 2004. gada 26. oktobra Lēmumu C (2004) 4221 (galīgā redakcija) par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F-1/38.338-PO/Needles) un, pakārtoti, atcelt vai samazināt prasītājām uzlikto naudas sodu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2004. gada 26. oktobra Lēmumu C (2004) 4221 (galīgs) par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F-1/38.338-PO/Needles), ciktāl tajā ir konstatēts, ka prasītājas ir pārkāpušas EKL 81. panta 1. punktu pēc 1997. gada 13. marta;

               2)

               noteikt, ka prasītājām lēmuma 2. pantā uzliktā naudas soda summa ir 20 miljoni eiro;

               3)

               noraidīt prasību pārējā daļā;

               4)

               prasītājas sedz divas trešdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem pašas un atlīdzina divas trešdaļas no Komisijas tiesāšanās izdevumiem, bet Komisija sedz vienu trešdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem pati un atlīdzina vienu trešdaļu no prasītāju tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 93, 16.4.2005.


title: Lieta F-30/09: Prasība, kas celta 2009. gada 31. martā — Chaouch/Komisija

text:
               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/21

         Prasība, kas celta 2009. gada 31. martā — Chaouch/Komisija
   (lieta F-30/09)
   2009/C 129/37
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dhikra Chaouch, Oetrange (Luksemburga) (pārstāvji — F. Moyse un A. Salerno, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prāvas priekšmets un apraksts

   Iecēlējinstitūcijas lēmuma nepiešķirt prasītājai iekārtošanās pabalstu atcelšana

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt Civildienesta noteikumu VII pielikuma 5. panta, aplūkojot to kopā ar 20. pantu, pārkāpumu un līdz ar to atcelt iecēlējinstitūcijas 2008. gada 2. jūlija un 2008. gada 8. decembra lēmumu;

               —

               atzīt prasītājas tiesības uz Civildienesta noteikumu VII pielikuma 5. panta 1. punktā paredzēto iekārtošanās pabalstu, pieskaitot nokavējuma procentus, sākot no brīža, kad šis pabalsts bija jāizmaksā, līdz faktiskai tā samaksai, Eiropas Centrālās bankas galvenajām refinansēšanas darbībām noteiktās procentu likmes apmērā, kas piemērojama attiecīgajā laika posmā, pieskaitot divus punktus;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: lieta C-329/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof2005. gada 28. jūnija lēmumu lietā Finanzamt Dinslaken pret Gerold Meindl, trešā persona: Christine Meindl-Berger

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof2005. gada 28. jūnija lēmumu lietā Finanzamt Dinslaken pret Gerold Meindl, trešā persona: Christine Meindl-Berger

   (lieta C-329/05)
   (2005/C 271/30)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Bundesfinanzhof (Federālās Finanšu tiesas, Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 28. jūnija lēmumu lietā Finanzamt Dinslaken pret Gerold Meindl, trešā persona: Christine Meindl-Berger un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 2. septembrī.

      Bundesfinanzhof lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai Eiropas kopienu dibināšanas līguma 43. pants ir pārkāpts, ja rezidējošam nodokļu maksātājam atsaka ar ienākumu nodokli aplikt viņa ienākumus kopā ar viņa Austrijā dzīvojošā laulātā, ar kuru viņš nedzīvo šķirti, ienākumiem, jo laulātais saņem vairāk kā 10 % no kopējiem ienākumiem un vairāk kā 24000 DM, ja šie ienākumi saskaņā ar Austrijas tiesībām ir atbrīvoti no nodokļiem?


title: Lieta T-346/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 21. septembra rīkojums — Borax Europe /EĶA (Prasība atcelt tiesību aktu — REACH — Borskābes un bezūdens dinātrija tetraborāta kvalificēšana par ļoti lielas bažas izraisošām vielām — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/23

         Vispārējās tiesas 2011. gada 21. septembra rīkojums — Borax Europe/EĶA
   (Lieta T-346/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - REACH - Borskābes un bezūdens dinātrija tetraborāta kvalificēšana par ļoti lielas bažas izraisošām vielām - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   2011/C 340/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Borax Europe Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — K. Nordlander, advokāts, un H. Pearson, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (EĶA) (pārstāvji — M. Heikkilä un W. Broere, kuriem palīdz J. Stuyck un A.–M. Vandromme, avocats)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver un E. Manhaeve, kuriem palīdz K. Sawyer, barrister)

      Priekšmets

   Prasība atcelt EĶA 2010. gada 18. jūnijā publicēto lēmumu par borskābes (EK Nr. 233-139-2) un bezūdens dinātrija tetraborāta (EK Nr. 215-540-4) kvalificēšanu par vielām, kas atbilst kritērijiem, kas paredzēti 57. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulā (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 396, 1. lpp.), un par šo vielu iekļaušanu to vielu sarakstā, kas vēlāk iekļaujamas minētās regulas XIV pielikumā, saskaņā ar šīs regulas 59. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prastību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Borax Europe Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Ķimikāliju aģentūras (EĶA) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010.


title: Lieta F-44/07: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2008. gada 8. oktobra spriedums — Barbin /Parlaments (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — Nopelnu punktu piešķiršanas procedūra Eiropas Parlamentā — Šo procedūru reglamentējošo instrukciju nelikumība — Salīdzinošs nopelnu izvērtējums)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/56

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2008. gada 8. oktobra spriedums — Barbin/Parlaments
   (Lieta F-44/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - Nopelnu punktu piešķiršanas procedūra Eiropas Parlamentā - Šo procedūru reglamentējošo instrukciju nelikumība - Salīdzinošs nopelnu izvērtējums)
   (2008/C 313/101)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Florence Barbin, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — A. Lukošiūtė un R. Ignătescu, tad C. Burgos, A. Lukošiūtė un R. Ignătescu)
   Priekšmets
   Pirmkārt, 2006. gada 16. oktobra lēmuma piešķirt prasītājai vienu nopelnu punktu par 2005. vērtējuma gadu atcelšana, un, otrkārt, Eiropas Parlamenta 2006. gada 10. maija“Piemērošanas pasākumu attiecībā uz nopelnu punktu piešķiršanu un paaugstināšanu amatā” I.2. punkta c) apakšpunkta atzīšana par nelikumīgu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katra lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 155, 7.7.2007, 45. lpp.


title: Lieta C-217/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 24. aprīlī iesniedza Bundespatentgericht (Vācija) — Oberbank AG / Deutscher Sparkassen- und Giroverband e.V.

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 24. aprīlī iesniedza Bundespatentgericht (Vācija) — Oberbank AG/Deutscher Sparkassen- und Giroverband e.V.

   (Lieta C-217/13)
   2013/C 189/17
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundespatentgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Oberbank AG

      Atbildētāja: Deutscher Sparkassen- und Giroverband e.V.

      Persona, kas iestājusies lietā: Deutsches Patent- und Markenamt

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai direktīvas (1) 3. panta 1. un 3. punktam ir pretrunā tāda valsts tiesību interpretācija, saskaņā ar kuru abstraktas krāsas preču zīmes (šajā gadījumā: sarkanās krāsas HKS 13) gadījumā, kas tiek izmantota saistībā ar pakalpojumiem finanšu darījumu jomā, no patērētāju aptaujas ir jāizriet īstai atpazīstamības pakāpei vismaz 70 % apmērā, lai varētu secināt, ka preču zīme, to lietojot, ir ieguvusi atšķirtspēju?

               2)

               Vai direktīvas 3. panta 3. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka nozīme ir preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdim — nevis tās reģistrācijas brīdim — arī tad, ja preču zīmes īpašnieks, apstrīdot pieteikumu par preču zīmes pasludināšanu par spēkā neesošu, norāda, ka preču zīme katrā ziņā pēc vairāk nekā trim gadiem pēc reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīža, taču vēl pirms reģistrācijas ir ieguvusi atšķirtspēju, to lietojot?

               3)

               Gadījumā, ja, ņemot vērā arī iepriekš minētos nosacījumus, nozīme ir reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdim:
               Vai preču zīme ir jāpasludina par spēkā neesošu jau tad, ja nav skaidrs un vairs nevar tikt noskaidrots, vai tā reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī bija ieguvusi atšķirtspēju, to lietojot? Vai arī spēkā neesamības pasludināšanai ir nepieciešams, lai pieteikuma par spēkā neesamību iesniedzējs pierāda, ka preču zīme reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī nav ieguvusi atšķirtspēju, to lietojot?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīva 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 299, 25. lpp.).


title: Lieta C-278/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 6. jūnijā iesniedza Curtea de Apel Alba Iulia (Rumānija) – SC Enterprise Focused Solutions SRL / Spitalul Județean de Urgență Alba Iulia

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 6. jūnijā iesniedza Curtea de Apel Alba Iulia (Rumānija) – SC Enterprise Focused Solutions SRL/Spitalul Județean de Urgență Alba Iulia

   (Lieta C-278/14)
   2014/C 303/22
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

   Curtea de Apel Alba Iulia

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: SC Enterprise Focused Solutions SRL

      Atbildētājs: Spitalul Județean de Urgență Alba Iulia

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK (1) 23. panta 8. punkts ir interpretējams tādējādi, ka, ja līgumslēdzēja iestāde definē tās preces tehniskās specifikācijas, kas ir publiskā iepirkuma līguma priekšmets, atsaucoties uz konkrētu preču zīmi, piedāvātās ekvivalentās preces īpašības ir jānovērtē, tikai ņemot vērā to preču tehniskās specifikācijas, kuras tiek ražotas, vai arī var ņemt vērā preces, kas pastāv tirgū, bet kuru ražošana ir izbeigta?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 13, 114. lpp.).


title: Lieta T-177/06: Prasība, kas celta 2006. gada 3. jūlijā — Ayuntamiento de Madrid un Madrid Calle 30 pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/33

         Prasība, kas celta 2006. gada 3. jūlijā — Ayuntamiento de Madrid un Madrid Calle 30 pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta T-177/06)
   (2006/C 212/60)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Ayuntamiento de Madrid un Madrid Calle 30 SA (Madride) (pārstāvji — J. L. Buendía Sierra un R. González-Gallarza Granizo)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt klasifikāciju, ko veica Eiropas Komisija (Statistikas birojs), klasificējot Madrid Calle 30 sektorā “valsts pārvalde” saskaņā ar “Eiropas kontu sistēmu 1995” (EKS 1995), kas ietverta Padomes 1996. gada 25. jūnija Regulas (EK) Nr. 2223/96 A pielikumā, klasifikāciju, kas izriet no kontiem, kurus Komisija (Statistikas birojs) publicēja 2006. gada 24. aprīlī attiecībā uz datiem par 2005. gadu, kas attiecas uz valsts budžeta deficītu un valsts parādu, piemērojot Protokolu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, kas ir EK līguma pielikums;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību tiek lūgts atcelt klasifikāciju, ko veikusi Eiropas Komisija (Statistikas birojs), klasificējot Madrid Calle 30 SA vispārējā sektorā “valsts pārvalde” saskaņā ar “EIROPAS KONTU SISTĒMU — EKS 1995” (EKS 1995), kas ietverta Padomes 1996. gada 25. jūnija Regulas (EK) Nr. 2223/96 par Eiropas nacionālo un reģionālo kontu sistēmu Kopienā (1) A pielikumā. Kā norāda prasītājas, šī klasifikācija izriet no kontiem, kurus Komisija (Statistikas birojs) publicēja 2006. gada 24. aprīlī attiecībā uz datiem par 2005. gadu, kas attiecas uz valsts budžeta deficītu un valsts parādu, piemērojot Protokolu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, kas ir EK līguma pielikums.
   Prasītājas apgalvo, ka Madrid Calle 30 ir akciju sabiedrība, kuras akciju turētāji ir Ayuntamiento de Madrid [Madrides pilsētas dome] un privāts konsorcijs, ko veido trīs būvniecības un pakalpojumu uzņēmumi un kas ir atlasīts publiskā iepirkuma procedūrā un atbilst tirgus cenas stingrajiem kritērijiem.
   Pamatojot savus prasījumus, prasītājas apgalvo, ka:

               —

               ir pārkāptas vairākas EKS 1995 normas par institucionālo vienību klasifikāciju sektoros “valsts pārvalde” vai “nefinanšu sabiedrības”;

               —

               ir pārkāpti vispārīgie principi attiecībā uz administratīvo aktu pamatojumu un tiesībām tikt uzklausītam.

      (1)  OV L 310, 1. lpp.


title: Lieta T-531/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 28. janvāra rīkojums – Kicks Kosmetikkedjan/ITSB – Kik Textilien (“KICKS”) Kopienas preču zīme – Iebildumi – Iebildumu atsaukšana – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/27

      Vispārējās tiesas 2015. gada 28. janvāra rīkojums – Kicks Kosmetikkedjan/ITSB – Kik Textilien (“KICKS”)
      (Lieta T-531/13) (1)

      (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2015/C 107/36)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Kicks Kosmetikkedjan AB (Stokholma, Zviedrija) (pārstāvis – K. Strömholm, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – I. Harrington)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Kik Textilien und Non-Food GmbH (Bönen, Vācija)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 25. jūlija lēmumu lietā R 992/2012–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Kik Textilien und Non-Food GmbH un Kicks Kosmetikkedjan AB

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

                  2)

                  prasītāja un otra procesa Apelāciju padomē dalībniece sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi no atbildētāja tiesāšanās izdevumiem.

         (1)  OV C 359, 7.12.2013.


title: Lieta C-318/10: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 5. jūlija spriedums ( Cour de cassation (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société d’investissement pour l’agriculture tropicale SA (SIAT)/État belge (Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Nodokļu tiesību akti — Atlīdzības par sniegtajiem pakalpojumiem dēļ radušos izdevumu kā ar saimniecisko darbību saistītu izdevumu atskaitīšana — Attiecībā pret tādu pakalpojumu sniedzēju radušās izmaksas, kas ir reģistrēts citā dalībvalstī, kurā viņam nav jāmaksā ienākumu nodoklis vai kurā viņam tiek piemērots ievērojami labvēlīgāks nodokļu režīms — No pienākuma pierādīt pakalpojuma faktisko un godīgo raksturu un atlīdzības par to parasto apmēru atkarīgs atskaitījums — Šķērslis — Pamatojums — Cīņa pret krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas — Nodokļu kontroles efektivitāte — Sabalansēts kompetenču sadalījums starp dalībvalstīm nodokļu ieturēšanas jomā — Samērīgums)

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 5. jūlija spriedums (Cour de cassation (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société d’investissement pour l’agriculture tropicale SA (SIAT)/État belge

   (Lieta C-318/10) (1)

   (Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Nodokļu tiesību akti - Atlīdzības par sniegtajiem pakalpojumiem dēļ radušos izdevumu kā ar saimniecisko darbību saistītu izdevumu atskaitīšana - Attiecībā pret tādu pakalpojumu sniedzēju radušās izmaksas, kas ir reģistrēts citā dalībvalstī, kurā viņam nav jāmaksā ienākumu nodoklis vai kurā viņam tiek piemērots ievērojami labvēlīgāks nodokļu režīms - No pienākuma pierādīt pakalpojuma faktisko un godīgo raksturu un atlīdzības par to parasto apmēru atkarīgs atskaitījums - Šķērslis - Pamatojums - Cīņa pret krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas - Nodokļu kontroles efektivitāte - Sabalansēts kompetenču sadalījums starp dalībvalstīm nodokļu ieturēšanas jomā - Samērīgums)
   2012/C 287/03
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Société d’investissement pour l’agriculture tropicale SA (SIAT)

      Atbildētāja: État belge

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālo nolēmumu — Cour de cassation — EKL 49. panta interpretācija — Nodokļu tiesību akti, kas ļauj atskaitīt profesionālās izmaksas, kas radušās rezidentam nodokļu maksātājam, bet neatļauj atskaitīt tādas izmaksas, ja nodokļu maksātājs dzīvo vai ja uzņēmums ir nodibināts citā dalībvalstī, kurā tam neuzliek ienākuma nodokli vai uzliek saskaņā ar ievērojami labvēlīgāku nodokļu režīmu — Pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojums

      Rezolutīvā daļa:

   EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir pamatlietā, saskaņā ar kuru atlīdzība par piegādi vai pakalpojumiem, ko nodokļu maksātājs rezidents maksā sabiedrībai nerezidentei, netiek uzskatīta par atskaitāmiem ar saimniecisko darbību saistītiem izdevumiem, ja pēdējai minētajai reģistrācijas dalībvalstī ienākuma nodoklis nav jāmaksā vai arī uz to saistībā ar konkrētajiem ienākumiem attiecas ievērojami labvēlīgāks nodokļu režīms par to, kāds attiecībā uz šiem ienākumiem ir noteikts pirmajā dalībvalstī, ja vien nodokļu maksātājs nepierāda, ka šī atlīdzība atbilst faktiskiem un godīgiem darījumiem un nepārsniedz parastās robežas, kamēr saskaņā ar vispārējo regulējumu šāda atlīdzība ir atskaitāma kā ar saimniecisko darbību saistīti izdevumi, ja tie ir nepieciešami, lai gūtu vai saglabātu ar nodokli apliekamus ieņēmumus, un ja nodokļu maksātājs ir pierādījis to autentiskumu un summu.

      (1)  OV C 246, 11.9.2010.


title: Lieta T-514/13: Prasība, kas celta 2013. gada 23. septembrī — AgriCapital /ITSB — agri.capital ( “AGRI.CAPITAL” )

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/18

         Prasība, kas celta 2013. gada 23. septembrī — AgriCapital/ITSB — agri.capital (“AGRI.CAPITAL”)
   (Lieta T-514/13)
   2013/C 352/34
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: AgriCapital Corp. (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — P. Meyer un M. Gramsch, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: agri.capital GmbH (Minstere, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 10. jūlija lēmumu lietā R 2236/2012-2;

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei segt savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzināt prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “AGRI.CAPITAL” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 4., 7., 35., 36., 37., 39., 40., 42. un 45. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 341 323

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “AgriCapital” reģistrācija Nr. 6 192 322 attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 36. klasē, un Kopienas vārdiskas preču zīmes “AGRICAPITAL” reģistrācija Nr. 4 589 339 attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 36. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-665/15: Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica/Parlaments

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/78

         Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica/Parlaments
   (Lieta T-665/15)
   (2016/C 048/86)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica (Rīga, Latvija) (pārstāvis – N. Pirc Musar, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2015. gada 15. septembra Lēmumu A(2015) 8305 C, ar ko tika noraidīts prasītāja atkārtotais pieteikums par piekļuvi noteiktiem dokumentiem, kas attiecas uz informāciju par Eiropas Parlamenta locekļu ceļa izdevumiem, komandējuma dienas naudu, piemaksām par vispārējiem izdevumiem un personāla organizēšanas izmaksām;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. un 140. pantam, tostarp jebkuras personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 (2) 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo pieprasītie personas dati neesot aizsargājami personas dati saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo piekļuve pieprasītajai informācijai tika atteikta, lai gan datu izpaušanas nosacījumi esot bijuši izpildīti.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots vispārējā pienākuma atbilstoši Regulas Nr. 1049/2001 2. un 4. pantam, skatot tos kopsakarā ar Regulas Nr. 1049/2001 6. panta 3. punktu, pārbaudīt katru konkrēto dokumentu pārkāpums.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkta pārkāpums, jo atteikums piešķirt daļēju piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem neesot pamatots.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots pienākuma norādīt pamatojumu, kā noteikts Regulas Nr. 1049/2001 7. panta 1. punktā un 8. panta 1. punktā, pārkāpums, jo Parlaments neesot izvērtējis visus prasītāja argumentus.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV 2001 L 8, 1. lpp.).


title: Lieta T-138/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. decembra spriedums – Chart/EĀDD Ārpuslīgumiskā atbildība — Vietējais darbinieks, kas strādā Savienības delegācijā Ēģiptē — Līguma termiņa beigas — Delegācijas neiesniegts apliecinājums Ēģiptes sociālā nodrošinājuma iestādei par darbinieka dienesta izbeigšanu un viņa situācijas vēlāka neatrisināšana šajā ziņā — Noilgums — Nepārtraukti zaudējumi — Daļēja nepieņemamība — Labas pārvaldības princips — Saprātīgs termiņš — Pamattiesību hartas 41. pants — Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums — Noteikti zaudējumi — Cēloņsakarība

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/46

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. decembra spriedums – Chart/EĀDD
   (Lieta T-138/14) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Vietējais darbinieks, kas strādā Savienības delegācijā Ēģiptē - Līguma termiņa beigas - Delegācijas neiesniegts apliecinājums Ēģiptes sociālā nodrošinājuma iestādei par darbinieka dienesta izbeigšanu un viņa situācijas vēlāka neatrisināšana šajā ziņā - Noilgums - Nepārtraukti zaudējumi - Daļēja nepieņemamība - Labas pārvaldības princips - Saprātīgs termiņš - Pamattiesību hartas 41. pants - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums - Noteikti zaudējumi - Cēloņsakarība)
   (2016/C 048/52)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Randa Chart (Woluwe-Saint-Lambert, Beļģija) (pārstāvji – T. Bontinck un A. Guillerme, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienestu (EĀDD) (pārstāvji – S. Marquardt un M. Silva)

      Priekšmets

   Par prasību atlīdzināt zaudējumus, kas esot nodarīti prasītājai sakarā ar to, ka Eiropas Savienības delegācija Kairā (Ēģipte) pēc viņas aiziešanas no amata neesot iesniegusi Ēģiptes sociālā nodrošinājuma iestādei apliecinājumu par dienesta izbeigšanu un vēlāk atrisinājusi situāciju šajā ziņā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               piespriest Eiropas Ārējās darbības dienestam (EĀDD) samaksāt Randa Chart kompensāciju EUR 25 000 apmērā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               R. Chart sedz divas desmitdaļas savu tiesāšanās izdevumu un atlīdzina divas desmitdaļas EĀDD tiesāšanās izdevumu;

               4)

               EĀDD sedz astoņas desmitdaļas savu tiesāšanās izdevumu un atlīdzina astoņas desmitdaļas R. Chart tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 159, 26.5.2014.


title: Lieta F-117/13: Prasība, kas celta 2013. gada 30. novembrī — ZZ/Frontex

text:
               1.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/23

         Prasība, kas celta 2013. gada 30. novembrī — ZZ/Frontex

   (Lieta F-117/13)
   2014/C 31/41
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (FRONTEX)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu nepagarināt prasītāja līgumu pēc tam, kad Civildienesta tiesa ir atcēlusi pirmo lēmumu par viņa darba līguma nepagarināšanu.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Frontex2013. gada 19. februāra lēmumu nepagarināt prasītāja darba līgumu;

               —

               ja nepieciešams, izmantot neierobežoto kompetenci, lai nodrošinātu sava nolēmuma efektivitāti;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-8/14: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 29. oktobra spriedums (Juzgado de Primera Instancia n° 4 de Martorell (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BBVA SA, agrāk Unnim Banc SA/Pedro Peñalva López, Clara López Durán, Diego Fernández Gabarro Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 93/13/EEK — Hipotekārā aizdevuma līgums — Negodīgi noteikumi — Piedziņas procedūra — Iebildumu celšana — Noilguma termiņi

text:
               21.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 429/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 29. oktobra spriedums (Juzgado de Primera Instancia no 4 de Martorell (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BBVA SA, agrāk Unnim Banc SA/Pedro Peñalva López, Clara López Durán, Diego Fernández Gabarro

   (Lieta C-8/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 93/13/EEK - Hipotekārā aizdevuma līgums - Negodīgi noteikumi - Piedziņas procedūra - Iebildumu celšana - Noilguma termiņi)
   (2015/C 429/02)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia no 4 de Martorell

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: BBVA SA, agrāk Unnim Banc SA

      Atbildētāji: Pedro Peñalva López, Clara López Durán, Diego Fernández Gabarro

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. un 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds valsts pārejas noteikums kā pamatlietā, saskaņā ar kuru patērētājiem, pret kuriem piedziņas vēršanas uz hipotēkas objektu procedūra tikusi uzsākta pirms likuma, kurā ietilpst attiecīgais noteikums, stāšanās spēkā un nav tikusi pabeigta, tiek noteikts viena mēneša noilguma termiņš, sākot no nākamās dienas pēc tās, kurā publicēts šis likums, iebildumu celšanai pret piespiedu izpildi, pamatojoties uz to, ka līguma noteikumi esot negodīgi.

      (1)  OV C 102, 7.4.2014.


title: Lieta C-274/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 5. jūnijā iesniedza Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Spānija) – Banco de Santander S.A .

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 5. jūnijā iesniedza Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Spānija) – Banco de Santander S.A.
   (Lieta C-274/14)
   2014/C 303/19
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Banco de Santander S.A.

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai Komisijas 2009. gada 28. oktobra Lēmuma par nemateriālās vērtības norakstīšanu nodokļu vajadzībām saistībā ar kapitāla daļu iegādi ārvalstīs Nr. C 45/2007 (1) 1. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tiesiskā paļāvība, kas tajā ir atzīta, saskaņā ar tajā iekļauto formulējumu, ar kādu tiek nodalīta nemateriālās vērtības norakstīšana nodokļu vajadzībām atbilstoši TRLIS 12. panta 5. punktam ir piemērojama tādu nerezidentu sabiedrību kapitāla daļu netiešas iegādes gadījumā, kas iegūtas, tieši iegādājoties holdinga sabiedrības nerezidentes kapitāla daļas?

               2)

               Apstiprinošas atbildes uz pirmo jautājumu gadījumā: vai 2013. gada 17. jūlija Lēmums C(2013) 4399, galīgā redakcija, par valsts atbalsta procedūru SA.35550 (13/C) (ex 13/NN, ex 12/CP) – Nemateriālās vērtības norakstīšana nodokļu vajadzībām saistībā ar kapitāla daļu iegādi ārvalstīs, kurā ir nolemts uzsākt procedūru atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam par LESD 108. panta un Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999 (2), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta [šobrīd – LESD 108. pants] piemērošanai, pārkāpumu, nav spēkā?

      (1)  OV 2011, L 7, 48. lpp.

      (2)  OV L 83, 1. lpp.


title: Lieta C-71/10: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums ( Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Office of Communications/The Information Commissioner (Vides informācijas pieejamība sabiedrībai — Direktīva 2003/4/EK — 4. pants — Tiesību piekļūt dokumentiem izņēmumi — Pieteikums par piekļuvi, ar kuru tiek apdraudētas vairākas minētās direktīvas 4. panta 2. punktā aizsargātās intereses)

text:
               8.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/6

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums (Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Office of Communications/The Information Commissioner

   (Lieta C-71/10) (1)

   (Vides informācijas pieejamība sabiedrībai - Direktīva 2003/4/EK - 4. pants - Tiesību piekļūt dokumentiem izņēmumi - Pieteikums par piekļuvi, ar kuru tiek apdraudētas vairākas minētās direktīvas 4. panta 2. punktā aizsargātās intereses)
   2011/C 298/09
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court of the United Kingdom

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Office of Communications

      Atbildētājs: The Information Commissioner

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Supreme Court of the United Kingdom — Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu (OV L 41, 26. lpp.) 4. panta 2. punkta b) un e) apakšpunkta interpretācija — Piekļuves tiesību izņēmumi — Piekļuves pieprasījums, kas apdraud vairākas ar direktīvas 4. panta 2. punktu aizsargātas intereses, tomēr katras atsevišķas intereses apdraudējums nav pietiekams, lai pamatotu piekļuves atteikumu

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts iestāde, kuras rīcībā ir vides informācija vai kurai tā ir pieejama, izvērtējot sabiedrības ieguvumu informācijas izpaušanas gadījumā attiecībā pret ieguvumu atteikuma gadījumā, lai izvērtētu pieprasījumu par šīs informācijas nodošanu fiziskas vai juridiskas personas rīcībā, var kumulatīvi ņemt vērā vairākus šajā tiesību normā paredzētos atteikuma pamatojumus.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta C-152/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 31. martā iesniedza Højesteret (Dānija) — Unomedical A/S/Skatteministeriet

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 31. martā iesniedza Højesteret (Dānija) — Unomedical A/S/Skatteministeriet

   (Lieta C-152/10)
   2010/C 148/31
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Højesteret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Unomedical A/S

      Atbildētāja: Skatteministeriet

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai dialīzes maiss, kas ražots no plastmasas un kas ir īpaši konstruēts tā, ka var tikt izmantots tikai kopā ar dializatoru, ir jāklasificē saskaņā ar

                           —

                           90. nodaļu KN pozīcijā 9010 90 30 kā dializatora “daļa” un/vai “piederums”, skat. Kopējā Muitas tarifa 90. nodaļas 2.(b) piezīmi
                           vai

                           —

                           39. nodaļu KN pozīcijā 3926 90 99 kā plastmasas un to izstrādājumi?

               2)

               Vai urīna drenāžas maiss, kas ražots no plastmasas un kas ir īpaši konstruēts tā, ka var tikt un faktiski tiek izmantots tikai kopā ar katetru, ir jāklasificē saskaņā ar

                           —

                           90. nodaļu KN pozīcijā 9018399030 kā katetra “daļa” un/vai “piederums”, skat. Kopējā Muitas tarifa 90. nodaļas 2.(b) piezīmi
                           vai

                           —

                           39. nodaļu KN pozīcijā 3926 90 99 kā plastmasas un to izstrādājumi?


title: Lieta C-495/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2011. gada 14. jūlija spriedumu lietā T-190/06 Total un Elf Aquitaine /Komisija 2011. gada 27. septembrī iesniedza Total SA un Elf Aquitaine SA

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2011. gada 14. jūlija spriedumu lietā T-190/06 Total un Elf Aquitaine/Komisija 2011. gada 27. septembrī iesniedza Total SA un Elf Aquitaine SA

   (Lieta C-495/11 P)
   2011/C 355/17
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Total SA un Elf Aquitaine SA (pārstāvji — E. Morgan de Rivery un A. Noël-Baron, avocats)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Vispārējā tiesā ir šādi:

                     Galvenie prasījumi:

                           —

                           pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 14. jūlija spriedumu lietā T-190/06 Total un Elf Aquitaine/Komisija;

                           —

                           apmierināt prasījumus, kas Vispārējai tiesai ir izvirzīti tiesvedībā pirmajā instancē;

                           —

                           līdz ar to atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmuma Nr. C(2006) 1766, galīgā redakcija, 1. panta o) un p) punktu, 2. panta i) punktu, 3. un 4. pantu;

                     Pakārtoti:

                           —

                           pamatojoties uz LESD 261. pantu, atcelt naudas sodu, kas kopīgi un solidāri uzlikts Elf Aquitaine un Total atbilstoši iepriekš minētā Komisijas lēmuma 2. panta i) punktam;

                     Galēji pakārtoti:

                           —

                           pamatojoties uz LESD 261. pantu, grozīt naudas sodu, kas kopīgi un solidāri uzlikts Elf Aquitaine un Total atbilstoši iepriekš minētā Komisijas lēmuma 2. panta i) punktam;

                     Katrā ziņā:

                           —

                           piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kuri Vispārējā tiesā radušies Elf Aquitaine un Total.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirza piecus galvenos pamatus, pakārtoti — vienu pamatu un galēji pakārtoti — vienu pamatu.
   Ar pirmo pamatu Total SA un Elf Aquitaine SA apgalvo, ka, apstiprinot mātessabiedrību automātiskas atbildības principu, kuru Komisija ir piemērojusi šajā lietā, un to pamatojot ar uzņēmuma jēdzienu LESD 101. panta izpratnē, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi LES 5. pantu. Šāda pieeja esot nesaderīga ar kompetenču piešķiršanas principu un subsidiaritātes principu (pirmā daļa), kā arī ar samērīguma principu (otrā daļa).
   Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas norāda uz valsts tiesību un uzņēmuma jēdziena acīmredzami nepareizu interpretāciju, jo Vispārējā tiesa it īpaši juridiskas personas autonomijas principam ir piešķīrusi nepareizu juridisko nozīmi.
   Ar trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas būtībā apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir apzināti atteikusies izdarīt secinājumus no konkurences tiesību jomā piemēroto sodu krimināltiesiskā rakstura un no jaunajiem pienākumiem, kuri izriet no ES Pamattiesību hartas. Faktiski Vispārēja tiesa nepamatoti un kļūdaini esot piemērojusi Savienības tiesībās ietverto uzņēmuma jēdzienu, neievērojot [tiesiskās] autonomijas prezumciju, kura ir pamatā valsts sabiedrību tiesībām un konkurences tiesību jomā piemērotajiem kriminālsodiem. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējai tiesai pēc savas ierosmes esot bijis jānorāda uz pašreizējās Komisijā notiekošās administratīvās procedūras sistēmas prettiesiskumu.
   Ar ceturto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas būtībā apgalvo, ka esot pārkāptas tiesības uz aizstāvību, kas izriet no taisnīguma principa un pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principa kļūdainas interpretācijas. Faktiski Vispārējā tiesa esot apstiprinājusi Komisijas atsaukšanos uz probatio diabolica un pieļāvusi kļūdu, nospriežot, ka meitassabiedības neatkarība ir jānovērtē vispārēji salīdzinājumā ar tās kapitālistisko saikni ar mātessabiedrību, lai gan tā esot jānovērtē salīdzinājumā ar rīcību konkrētā tirgū.
   Ar piekto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas uzsver, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā attiecībā uz prasību norādīt pamatojumu, kas ir Komisijas pienākums (pirmā daļa). Turklāt lietas dalībnieces pārmet Vispārējai tiesai, ka tā esot savu pašas pamatojumu aizstājusi ar Komisijas pamatojumu (otrā daļa).
   Ar sesto pamatu lietas dalībnieces pakārtoti lūdz atcelt tām uzlikto naudas sodu.
   Ar septīto pamatu, kas norādīts galēji pakārtoti, lietas dalībnieces visbeidzot lūdz samazināt tām uzlikto naudas sodu.


title: Lieta C-177/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 10. aprīlī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – María José Regojo Dans / Consejo del Estado

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 10. aprīlī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – María José Regojo Dans/Consejo del Estado

   (Lieta C-177/14)
   2014/C 253/20
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: María José Regojo Dans

      Atbildētāja: Consejo del Estado

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (1) pielikuma 3. klauzulas 1. punktā ietvertajā “noteikta laika darba ņēmēja” definīcijā ir iekļauti “palīgdarbinieki”, uz kuriem šobrīd attiecas 2007. gada 12. aprīļa Likuma Nr. 7/2007 par valsts un pašvaldību iestāžu darbinieku pamatnoteikumiem 12. pants, un “palīgdarbinieki”, uz kuriem iepriekš attiecās 1984. gada 2. augusta Likuma Nr. 30/1984 par civildienesta reformas pasākumiem 20. panta 2. punkts?

               2)

               Vai attiecībā uz “palīgdarbiniekiem” ir piemērojams UNICE, CEEP un EAK noslēgtā pamatnolīguma 4. klauzulas 4. punktā noteiktais diskriminācijas aizlieguma princips nolūkā atzīt un izmaksāt tiem atlīdzību par darba stāžu, kas pienākas civildienesta ierēdņiem, pagaidu ierēdņiem un līgumdarbiniekiem, proti, uz nenoteiktu laiku vai noteiktu laiku strādājošiem darbiniekiem?

               3)

               Vai brīvi noteiktā iecelšanas un darba attiecību izbeigšanas kārtība, ko pamato uzticēšanās attiecību apsvērumi, kuri saskaņā ar iepriekš minētajiem Spānijas tiesību aktiem attiecas uz “palīgdarbiniekiem”, ir uzskatāmi par objektīvi pamatotu kritēriju, kas saskaņā ar 4. klauzulu var attaisnot atšķirīgo attieksmi?

      (1)  OV L 175, 43. lpp.


title: Lieta F-10/07: Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 18. septembra spriedums — Botos /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Sociālais nodrošinājums — Veselības apdrošināšana — Medicīnisko izdevumu segšana — Smaga slimība — Vadības komiteja — Medicīniskā ekspertīze)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/69

         Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 18. septembra spriedums — Botos/Komisija
   (Lieta F-10/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Sociālais nodrošinājums - Veselības apdrošināšana - Medicīnisko izdevumu segšana - Smaga slimība - Vadības komiteja - Medicīniskā ekspertīze)
   (2007/C 269/124)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Patricia Botos, Meise (Beļģija) (pārstāvis — L. Vogel, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un K. Herrmann)
   Priekšmets
   Iecēlējinstitūcijas 2006. gada 30. oktobra lēmuma, ar ko ir noraidīta prasītājas sūdzība par sešiem administratīviem lēmumiem, kas attiecas uz viņa slimības atzīšanu par smagu slimību, lai noteiktu medicīnisko izdevumu atlīdzināšanas likmi, kā paredzēts Civildienesta noteikumu 72. panta 1. punktā.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Kopienu Komisijas 2006. gada 23. janvāra un 30. oktobra lēmumus atcelt tiktāl, ciktāl ar tiem Botos ir atteikts atlīdzināt izdevumus par analīzēm, ko veikusi RED Laboratories un Ategis, atbilstoši parastajai likmei, kādu paredz veselības apdrošināšanas režīms, kas kopīgs Eiropas Kopienu iestādēm;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

                  Botos sedz divas trešdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz savus un atlīdzina vienu trešdaļu no Botos tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 69, 24.3.2007., 31. lpp.


title: Lieta T-532/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 28. janvāra rīkojums – Kicks Kosmetikkedjan/ITSB – Kik Textilien (“KICKS”) Kopienas preču zīme – Iebildumi – Iebildumu atsaukšana – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/28

      Vispārējās tiesas 2015. gada 28. janvāra rīkojums – Kicks Kosmetikkedjan/ITSB – Kik Textilien (“KICKS”)
      (Lieta T-532/13) (1)

      (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2015/C 107/37)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Kicks Kosmetikkedjan AB (Stokholma, Zviedrija) (pārstāvis – K. Strömholm, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – I. Harrington)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Kik Textilien und Non-Food GmbH (Bönen, Vācija)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 25. jūlija lēmumu lietā R 991/2012–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Kicks Kosmetikkedjan AB un Kik Textilien und Non-Food GmbH

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

                  2)

                  prasītāja un otra procesa Apelāciju padomē dalībniece sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi no atbildētāja tiesāšanās izdevumiem.

         (1)  OV C 359, 7.12.2013.


title: Lieta T-123/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 30. novembra spriedums — Hartmann /ITSB ( “Complete” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Complete” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamatojumi — Atšķirtspējas neesamība — Aprakstošs raksturs — Pamatojums — Homogēnu grupu veidojošas preces — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/49

      Vispārējās tiesas 2011. gada 30. novembra spriedums — Hartmann/ITSB (“Complete”)
      (Lieta T-123/10) (1)

      (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Complete” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamatojumi - Atšķirtspējas neesamība - Aprakstošs raksturs - Pamatojums - Homogēnu grupu veidojošas preces - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
      (2012/C 25/93)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Paul Hartmann AG (Heidenheim an der Brenz, Vācija) (pārstāvis — N. Aicher, avocat)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji B. Schmidt, pēc tam R. Manea un R. Pethke)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 20. janvāra lēmumu lietā R 601/2009-4 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “Complete” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 20. janvāra lēmumu lietā R 601/2009-4;

                  2)

                  ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Paul Hartmann AG tiesāšanās izdevumus, tostarp Paul Hartmann AG procesā Apelāciju padomē radušos izdevumus.

         (1)  OV C 134, 22.05.2010.


title: Lieta C-105/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta paplašinātā sastāvā) 2010. gada 16. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-231/06 un T-237/06 Nīderlandes Karaliste (T-231/06) un Nederlandse Omroep Stichting ( NOS ) (T-237/06)/Eiropas Komisija 2011. gada 2. martā iesniedza Nīderlandes Karaliste

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/3

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta paplašinātā sastāvā) 2010. gada 16. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-231/06 un T-237/06 Nīderlandes Karaliste (T-231/06) un Nederlandse Omroep Stichting (NOS) (T-237/06)/Eiropas Komisija 2011. gada 2. martā iesniedza Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-105/11 P)
   2011/C 238/04
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. M. Wissels un M. Noort)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Stichting Nederlandse Publieke Omroep, agrāk — Nederlandse Omroep Stichting (NOS)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2010. gada 16. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-231/06 un T-237/06;

               —

               pašai izskatīt lietu, atceļot Komisijas 2006. gada 22. jūnija Lēmumu 2008/136/EK (1) tiktāl, ciktāl Komisija tajā konstatējusi, ka summa EUR 42,457 miljonu apmērā ir jāuzskata par jaunu valsts atbalstu un jāatgūst kā daļa no kopsummas EUR 76,327 miljonu apmērā (kam pieskaita procentus);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā apelācijas sūdzībā apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Savienības tiesības, izmantojot nepareizu LESD 107. panta 1. punkta un 108. panta 1. un 3. punkta, skatot to kopā ar Regulas Nr. 659/1999 (2) 1. panta b) punktu, interpretāciju un nepamatojot savus secinājumus vai katrā ziņā tos pamatojot nepietiekami.
   Pamats sastāv no šādām daļām:

               1)

               Vispārējā tiesa savu secinājumu, ka nodošana ir jauns atbalsts, esot nepareizi pamatojusi ar apstākli, ka Mediawet ir papildināts ar 109.a pantu pēc Līguma stāšanās spēkā.

               2)

               Vispārējā tiesa savu secinājumu, ka nodošana ir jauns atbalsts, esot nepareizi balstījusi uz kritēriju, ka šis atbalsts atbilst (sabiedriskās apraides) “konkrētām vajadzībām”.

               3)

               Vispārējā tiesa savu secinājumu, ka nodošana ir jauns atbalsts, esot nepareizi pamatojusi ar apsvērumu, ka sabiedriskā apraide tādējādi saņemtu (īpašu) pārmērīgu kompensāciju. Iespējamās pārmērīgas kompensācijas apmēram jautājumā par to, vai nodošana ir jauns atbalsts, nav nozīmes. Vispārējās tiesas secinājums katrā ziņā esot nepietiekami pamatots.

               4)

               Vispārējā tiesa esot nepareizi secinājusi, ka jautājumā par to, vai nodošana ir jauns atbalsts, nodošanas izcelsmei neesot nozīmes. Tādējādi Vispārējā tiesa neesot atzinusi starpību starp jaunu un pastāvošu atbalstu. Vispārējās tiesas secinājums katrā ziņā esot nepietiekami pamatots.

               5)

               Vispārējā tiesa ir nepietiekami pamatojusi savu secinājumu, ka nevar pieņemt, ka nodoto rezervju izcelsme ir ikgadējais sabiedriskās apraides finansējums un tādējādi — pastāvošais atbalsts.

               6)

               Vispārējā tiesa ir nepietiekami pamatojusi savu secinājumu, ka nodoto līdzekļu izcelsme ir ad hoc finansējums un līdz ar to tie ir jauns atbalsts.

               7)

               Pat ja iepriekš apstrīdētie Vispārējās tiesas secinājumi būtu jāaplūko kopsakarā, no tiem nevarētu secināt, ka nodošana ir jauns atbalsts.

      (1)  Komisijas 2006. gada 22. jūnija Lēmums 2008/136/EK par Nīderlandes sabiedrisko raidorganizāciju ad hoc finansēšanu C 2/2004 (ex NN 170/2003) (OV 2008, L 49, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta C-297/06: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 23. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 23. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-297/06) (1)

   (2007/C 183/50)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 212, 2.9.2006.


title: Lieta C-235/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Landesgerichts Ried im Innkreis (Austrija) 2008. gada 2. jūnija rīkojumu — Kriminālprocess pret Roland Langer

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Landesgerichts Ried im Innkreis (Austrija) 2008. gada 2. jūnija rīkojumu — Kriminālprocess pret Roland Langer

   (Lieta C-235/08)
   (2008/C 223/35)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Landesgerichts Ried im Innkreis
   Lietas dalībnieks pamata procesā
   Roland Langer
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EKL (Eiropas Kopienas dibināšanas līgums 1997. gada 2. oktobra redakcijā, kas pēdējo reizi grozīta, Bulgārijas Republikai un Rumānijas Republikai pievienojoties Eiropas Savienībai 2005. gada 25. aprīlī, OV L 157/11) 43. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tiesību normas, kuras paredz, ka rīkot azartspēles kazino var tikai sabiedrības, kas reģistrētas šajā dalībvalstī akciju sabiedrības formā, tātad liek dibināt vai iegādāties šajā dalībvalstī esošu kapitālsabiedrību?

               2)

               Vai EKL 43. un 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir noteiktu azartspēļu, kā piemēram, azartspēļu kazino, monopols valsts teritorijā, ja attiecīgajā dalībvalstī kopumā nepastāv saskanīga un sistemātiska azartspēļu ierobežošanas politika, jo azartspēļu — kā piemēram, sporta derību un loteriju — rīkotāji, kas ir ieguvuši koncesiju valsts teritorijā, mudina piedalīties azartspēlēs un tās reklamē (televīzijā, laikrakstos, žurnālos), turklāt reklāma notiek pat tā, ka neilgi pirms loto izlozes tiek piedāvāts izpirkt loterijas biļeti (“TOI TOI TOI — Glaub' ans Glück” [Veiksmi! — Tici veiksmei])?

               3)

               Vai EKL 43. un 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tiesību norma, saskaņā ar kuru visas valsts tiesiskajā regulējumā azartspēļu jomā paredzētās koncesijas azartspēlēm un kazino tiek piešķirtas uz 15 gadiem, pamatojoties uz tiesisko regulējumu, izslēdzot iespēju pieteikties konkursā (šai dalībvalstij nepiederošiem) dalībniekiem no Kopienas?


title: Héraðsdómur Reykjavíkur 2014. gada 4. septembra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Wow air ehf./Samkeppniseftirlitið (Islandes konkurences iestāde) Isavia ohf. un Icelandair ehf. (Lieta E-18/14)

text:
               15.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/16

      Héraðsdómur Reykjavíkur2014. gada 4. septembra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Wow air ehf./Samkeppniseftirlitið (Islandes konkurences iestāde) Isavia ohf. un Icelandair ehf.
   (Lieta E-18/14)
   (2015/C 11/06)
   Ar 2014. gada 4. septembra vēstuli, kuru EBTA Tiesas kanceleja saņēma 2014. gada 4. septembrī, Héraðsdómur Reykjavíkur (Reikjavīkas apgabaltiesa, Islande) EBTA Tiesai iesniedza lūgumu sniegt konsultatīvo atzinumu lietā Wow air ehf./Samkeppniseftirlitið (Islandes konkurences iestāde), Isavia ohf un Icelandair ehf. par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Padomes 1993. gada 18. janvāra Regula (EEK) Nr. 95/93 par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz laika nišu piešķiršanu Kopienas lidostās uzliek dalībvalstīm pienākumu nodrošināt, ka saskaņā ar regulas noteikumiem ieceltajam koordinatoram attiecībā uz viņa uzdevumu izpildi ir piešķirtas neatkarīgas administratīvās pilnvaras saskaņā ar valsts tiesību aktiem dalībvalsts izpildvaras ietvaros? Vai arī dalībvalstij ir rīcības brīvība izlemt par koordinatora statusu saskaņā ar valsts tiesību aktiem?

               2.

               Vai Regulas (EEK) Nr. 95/93 8. panta 7. un 8. punkta norādījumos par to, kā izskatīt sūdzības par laika nišu piešķiršanu, tiek pieņemts, ka visas sūdzības, ieskaitot sūdzības, kas balstītas uz konkurences apsvērumiem, tiks pakļautas tajos noteiktajai procedūrai, vai arī regulas preambulas 15. apsvērums ir saprotams tā, ka regula ir jāpiemēro, neskarot Līguma konkurences noteikumus un jo īpaši 85. un 86. pantu tā, lai sūdzības, kas balstītas uz konkurences apsvērumiem, būtu pakļautas tikai konkurences iestāžu jurisdikcijai attiecīgajā dalībvalstī un tādēļ ir jāiesniedz tieši tām?

               3.

               Vai, ja dalībvalsts konkurences iestāde sniedz norādījumus, balstoties uz valsts konkurences tiesību aktiem un ar atsauci uz Regulu (EEK) Nr. 95/93, ar nolūku sekmēt konkurenci, atbilstoši regulai tiek pieņemts, ka šie norādījumi tiks sniegti lidostas pārvaldes iestādei / kompetentajai iestādei vai arī šie norādījumi jāsniedz koordinatoram?


title: Lieta C-291/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. maijā iesniedza Eparchiako Dikastirio Lefkosias (Kipra) — Sotiris Papasavvas/O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd, Takis Kounnafi un Giorgos Sertis

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/33

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. maijā iesniedza Eparchiako Dikastirio Lefkosias (Kipra) — Sotiris Papasavvas/O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd, Takis Kounnafi un Giorgos Sertis

   (Lieta C-291/13)
   2013/C 207/56
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Eparchiako Dikastirio Lefkosias

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Sotiris Papasavvas

      Atbildētāji: O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd, Takis Kounnafi un Giorgos Sertis

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ņemot vērā, ka dalībvalstu tiesiskais regulējums goda un cieņas aizskārumu jomā ietekmē spēju sniegt informācijas pakalpojumus elektroniskā veidā gan valsts mērogā, gan ES teritorijā, — vai šādu tiesisko regulējumu var uzskatīt par informācijas pakalpojumu sniegšanas ierobežojumu saistībā ar Direktīvas 2000/31/EK īstenošanu?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, — vai Direktīvas 2000/31/EK 12., 13. un 14. panta normas par atbildību ir piemērojamas civiltiesību jautājumos starp privātpersonām, piemēram, jautājumos par civiltiesisko atbildību goda un cieņas aizskāruma gadījumā, vai šīs normas attiecas tikai uz civiltiesisko atbildību par komercdarījumiem/līgumiem ar patērētājiem?

               3)

               Ņemot vērā mērķi, kāds izvirzīts Direktīvas 2000/31/EK 12., 13. un 14. pantā attiecībā uz informācijas sabiedrības pakalpojumu sniedzēju atbildību, un ievērojot to, ka daudzās dalībvalstīs pirms tiesvedības ir jābūt izdotam starprīkojumam par aizliegumu, kas paliek spēkā līdz tiesvedības beigām, — vai ar minētajiem pantiem ir ieviestas individuālas tiesības, uz kurām var atsaukties savai aizstāvībai saistībā ar civilprasību attiecībā uz goda un cieņas aizskārumu, vai tie ir likumisks šķērslis šādas prasības celšanai?

               4)

               Vai jēdzieni “informācijas sabiedrības pakalpojumi” un “[informācijas sabiedrības] pakalpojumu sniedzējs”, kas minēti 2. pantā Direktīvā 2000/31/EK un 1. panta 2. punktā Direktīvā 98/34/EK, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 98/48/EK, attiecas uz tiešsaistes informācijas pakalpojumiem, par kuriem atlīdzību maksā nevis tieši pakalpojuma saņēmējs, bet gan par kuriem atlīdzība tiek maksāta netieši, pateicoties komercreklāmām, kuras parādās tīmekļa vietnē?

               5)

               Ņemot vērā “[informācijas sabiedrības] pakalpojumu sniedzēja” definīciju, kas dota 2. pantā Direktīvā 2000/31/EK un 1. panta 2. punktā Direktīvā 98/34/EK, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 98/48/EK, — cik lielā mērā var uzskatīt, ka šajos pakalpojumos ir ietverta “vienkāršā līnija (mere conduit)” vai “superātrā līnija (caching)”, vai arī “glabāšana” saskaņā ar Direktīvas 2000/31/EK 12., 13. un 14. pantu, ja pastāv viens vai vairāki no turpmāk minētajiem apstākļiem:

                           a)

                           avīze, kurai ir bez maksas pieejama tīmekļa vietne, kurā tiek publicēts papīra versijas elektroniskais izdevums ar visiem papīra versijas rakstiem un reklāmām, PDF formātā vai citā analogā elektroniskajā formātā;

                           b)

                           avīze tiešsaistē, kas ir brīvi pieejama, kuras nodrošinātājs atlīdzību saņem, pateicoties komercreklāmām, kuras parādās tīmekļa vietnē. Tiešsaistes avīzēs publicēto informāciju sniedz avīzes darbinieki un/vai pašnodarbināti žurnālisti;

                           c)

                           maksas tīmekļa vietne, kurā sniegts kāds no a) un b) punktā minētajiem pakalpojumiem?


title: Lieta F-33/06: Prasība, kas celta  2006. gada 21. martā  —  Campoli  pret Komisiju

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/52

         Prasība, kas celta 2006. gada 21. martā — Campoli pret Komisiju
   (Lieta F-33/06)
   (2006/C 131/94)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Franco Campoli, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Rodrigues un A. Jaume, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt, pirmkārt, prasītāja 2005. gada 10. augustā iesniegtajā sūdzībā apstrīdēto iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar kuru no 2004. gada 1. maija tiek grozīts prasītāja pensijai piemērojamais korekcijas koeficients, apgādnieka pabalsts un pabalsta izglītībai maksājums, kā arī, otrkārt, prasītāja darba samaksas lapas, ciktāl tās ir saistītas ar šī pēdējā lēmuma piemērošanu no 2005. gada marta;

               —

               norādīt iecēlējinstitūcijai sekas, kādas rastos no apstrīdēto lēmumu atcelšanas un it īpaši no korekcijas koeficienta, apgādnieka pabalsta un pabalsta izglītībai maksājumu piemērošanas prasītāja pensijai līdz 2004. gada 1. maijam un ar atpakaļejošu spēku no 2004. gada 1. maija;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas prasības pamatojumam prasītājs izvirza līdzīgus pamatus, ko viņš jau ir izvirzījis lietā T-135/05 (1), kuru viņš arī ir ierosinājis.

      (1)  OV C 132, 28.05.2005., 33. lpp.


title: Lieta C-355/15: Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bietergemeinschaft. Technische Gebäudebetreuung GesmbH und Caverion Österreich GmbH/Universität für Bodenkultur Wien, VAMED Management und Service GmbH & Co. KG in Wien Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publiski līgumi — Direktīva 89/665/EEK — Publiskā iepirkuma pārbaudes procedūras — 1. panta 3. punkts — Interese celt prasību — 2.a panta 2. punkts — Jēdziens “attiecīgais pretendents” — Līgumslēdzējas iestādes galīgi izslēgta pretendenta tiesības celt prasību pret vēlāku lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/14

         Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bietergemeinschaft. Technische Gebäudebetreuung GesmbH und Caverion Österreich GmbH/Universität für Bodenkultur Wien, VAMED Management und Service GmbH & Co. KG in Wien

   (Lieta C-355/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski līgumi - Direktīva 89/665/EEK - Publiskā iepirkuma pārbaudes procedūras - 1. panta 3. punkts - Interese celt prasību - 2.a panta 2. punkts - Jēdziens “attiecīgais pretendents” - Līgumslēdzējas iestādes galīgi izslēgta pretendenta tiesības celt prasību pret vēlāku lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu)
   (2017/C 053/16)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Bietergemeinschaft. Technische Gebäudebetreuung GesmbH und Caverion Österreich GmbH

      Atbildētājas: Universität für Bodenkultur Wien, VAMED Management und Service GmbH & Co. KG in Wien

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvas 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārsūdzības] procedūru piemērošanu, piešķirot [tiesības noslēgt] piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. decembra Direktīvu 2007/66/EK, 1. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj to, ka pretendentam, kas tika izslēgts to publiskā iepirkuma procedūras ar līgumslēdzējas iestādes lēmumu, kurš ir kļuvis galīgs, tiek atteikta pieeja pārbaudes procedūrām par attiecīgā publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu un līguma noslēgšanu, ja savus piedāvājumus ir iesnieguši tikai šis noraidītais pretendents un izraudzītais pretendents un ja minētais pretendents apgalvo, ka šī izraudzītā pretendenta piedāvājums arī esot bijis jānoraida.

      (1)  OV C 320, 28.9.2015.


title: Lieta T-17/17: Prasība, kas celta 2017. gada 11. janvārī – Constantinescu/Parlaments

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/24

         Prasība, kas celta 2017. gada 11. janvārī – Constantinescu/Parlaments
   (Lieta T-17/17)
   (2017/C 070/34)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Radu Constantinescu (Kreuzweiler, Vācija) (pārstāvji – S. Rodrigues un A. Blot, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasījumi

   Prasītājs lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

         līdz ar to

               —

               atcelt Infrastruktūras un apgādes biroja – Luksemburga 2016. gada 27. maija lēmumu par prasītāja bērna reģistrēšanu Bertrange Mamer dienas aprūpes centrā un līdz ar to atteikumu viņu uzņemt Kirchberg dienas aprūpes centrā;

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2016. gada 7. oktobra lēmumu, ar ko ir noraidīta prasītāja 2016. gada 6. jūnija sūdzība par iepriekš minēto lēmumu;

               —

               piespriest atlīdzību par materiālo un morālo kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (“Harta”) 21. panta un Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 1.d panta pārkāpums, nediskriminācijas principa pārkāpums un noteikumu par pierādīšanas pienākumu pārkāpums. Šajā ziņā prasītājs pārmet atbildētājam, ka tas noteicis izņēmumus citām ģimenēm, bet viņa ģimenei šādu izņēmumu ir atteicis, lai gan šāda atšķirīga attieksme neesot tikusi pamatota ar objektīviem apstākļiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvotas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, labas pārvaldības principa un rūpības pienākuma pārkāpums, kā arī Hartas 41. panta pārkāpums, kas esot pieļauti apstrīdētajā lēmumā.


title: Lieta C-20/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 8. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/39

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 8. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (Lieta C-20/07) (1)

   (2008/C 22/69)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 56, 10.3.2007.


title: Lieta C-609/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2016. gada 15. septembra spriedumu lietā T-118/14 LDC Argentina/Padome 2016. gada 24. novembrī iesniedza Eiropas Savienības Padome

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/38

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2016. gada 15. septembra spriedumu lietā T-118/14 LDC Argentina/Padome 2016. gada 24. novembrī iesniedza Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-609/16 P)
   (2017/C 030/42)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – H. Marcos Fraile, pārstāve, N. Tuominen, avocat)

      Pārējie lietas dalībnieki: LDC Argentina SA, Eiropas Komisija, European Biodiesel Board (EBB)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedumu lietā T-118/14 LDC Argentina/Eiropas Savienības Padome, kas Padomei tika paziņots 2016. gada 16. septembrī;

               —

               noraidīt prasītājas pirmajā instancē celto prasību par apstrīdētās regulas atcelšanu un

               —

               piespriest prasītājai atlīdzināt Padomei gan pirmajā, gan apelācijas instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pakārtoti,

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai izskatīšanai no jauna;

               —

               lēmumu par tiesāšanās izdevumiem, kas radušies gan pirmajā, gan apelācijas instancē, atlikt.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

                  Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot piemērojusi kļūdainu juridisko kritēriju, vērtēdama, vai Padomei bija pierādījumi, kas ļautu nolemt, ka attiecīgo Argentīnas eksportētāju uzskaitē norādītās izejvielu iekšzemes cenas ir pietiekami izkropļotas, lai tās varētu neņemt vērā un izmantotu pamatregulas (1) 2. panta 5. punkta otrajā daļā paredzēto metodi. Šādi rīkodamās, Vispārējā tiesa esot iestādei uzlikusi pārlieku smagu pierādīšanas pienākumu.

               2.

                  Otrkārt, neesot pienācīgi norādīts pamatojums Vispārējās tiesas secinājumam, ka iestāžu sniegtie pierādījumi nav pietiekami, lai pierādītu, ka DEN sistēmas dēļ galveno izejvielu cenas Argentīnā ir ievērojami izkropļotas.

               3.

                  Treškārt, pārsūdzētā sprieduma rezolutīvā daļa, kurā antidempinga maksājumi ir atcelti, ciktāl tie attiecas uz prasītāju, nav samērīga ar vienīgo Vispārējās tiesas izskatīto atcelšanas pamatu un prettiesiskuma atzīšanu apvelta ar nepienācīgām tiesiskām sekām.

               4.

               Padome pierādīšot, ka pārsūdzētajā spriedumā ir vairākas kļūdas tiesību piemērošanā, kas ietekmē tā spēkā esamību. Padome piebilst, ka prasītājas pirmajā pamatā norādītie fakti ir pietiekami pierādīti, lai Tiesa varētu izspriest par šo pamatu un noraidīt prasību.

               5.

               Tāpēc Padome godbijīgi lūdz atcelt pārsūdzēto spriedumu un noraidīt prasītājas pirmajā instancē celto prasību par apstrīdētās regulas atcelšanu.

      (1)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 2009, L 343, 51. lpp.) (“pamatregula”).


title: lieta C-399/05: Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 15. novembrī

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/7

         Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 15. novembrī
   (lieta C-399/05)
   (2006/C 22/13)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 15. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Grieķijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv M. Patakia, Komisijas juridiskā dienesta juriskonsulte un A. X .P. Lewis, Komisijas juridiskā dienesta darbinieks, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, pieļaujot, ka DIE (Dimosia Epicheirisi Ilektrismou; valsts elektrības uzņēmums) pielaida izsludinātā konkursa par termostacijas Lavrio apdzīvotajā vietā būvniecību un ekspluatācijas uzsākšanu pēdējai stadijai divas sabiedrības, kas neatbilda ne paziņojuma nosacījumiem, ne līguma dokumentu nosacījumiem, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Direktīvas 93/38/EEK (1) 4. panta 2. punkts, kā arī pārkāpa pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes pret [konkursa] dalībniekiem principu;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               —

               Grieķijas Republika saņēma sūdzību saistībā ar konkursa norisi, precīzāk — par DIE konkursa nosacījumu neievērošanu termostacijas Lavrio apdzīvotajā vietā būvniecībai un ekspluatācijas uzsākšanai.

               —

               Ņemot vērā Tiesas judikatūru, Komisija uzskata, ka DEI, ievērojot pārskatamību un vienlīdzīgu attieksmi, vajadzēja noraidīt sabiedrību piedāvājumus, kas neatbilst paziņojumā un līguma dokumentos izvirzītajiem nosacījumiem, proti, pieredze projektu izstrādē, valsts pasūtījumu īstenošanas pārvaldi ar Turn-Key metodi, un piedāvājums, ka gāzes turbīnu uztur vienīgi tās celtnieks.

               —

               Komisija uzskata, ka šo nosacījumu saturs ir skaidrs un, lai arī cik stingri tie būtu, ka DIE tie ir jāievēro, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi ne tikai pret konkursa dalībniekiem, bet arī pret ieinteresētajām personām, kas būtu varējušas piedalīties šajā konkursā, ja tās būtu zinājušas, ka līgumslēdzēja iestāde piemēro savādākus nosacījumus kā tā ir noteikusi līguma dokumentos.

               —

               Turklāt Komisija uzskata, ka Grieķijas iestādes noradītā vajadzība veikt ātru attiecīgo līgumu piešķiršanu nepamato to, ka līguma piešķiršanas procedūras laikā nav izpildīti nosacījumi, ko tā pati ir noteikusi.

               —

               Komisija uzskata, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Direktīvas 93/38/EEK 4. panta 2. punkts, kā arī pārkāpusi pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes pret [konkursa] dalībniekiem principu.

      (1)  OV L 199, 9.8.1993., 84. lpp.


title: Lieta F-46/16: Prasība, kas celta 2016. gada 26. augustā – ZZ/Komisija

text:
               10.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/32

         Prasība, kas celta 2016. gada 26. augustā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-46/16)
   (2016/C 371/37)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji – L. Levi un A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu par Civildienesta tiesas sprieduma izpildi, jo tā atsakās pieņemt darbā prasītāju kā ierēdni amatā, kurā tā jau bija atteikusies to pieņemt, un par ko bija pieņemts lēmums, kas ar minēto spriedumu tika atcelts

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2015. gada 27. oktobra lēmumu, ar ko Eiropas Komisijas Cilvēkresursu ģenerāldirektorāts veica pasākumus Civildienesta tiesas 2015. gada 6. oktobra sprieduma F-119/14 FE/Komisija izpildei;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2016. gada 19. maija lēmumu, ar ko tā noraidījusi prasītājas sūdzību par iepriekš minēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai izmaksāt pagaidu summu EUR 25 000 apmērā kā morālā kaitējuma atlīdzību;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-190/08: Prasība, kas celta 2008. gada 14. maijā — CHEMK un Kuznetskie ferrosplavy v Padome un Komisija

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/25

         Prasība, kas celta 2008. gada 14. maijā — CHEMK un Kuznetskie ferrosplavy v Padome un Komisija
   (Lieta T-190/08)
   (2008/C 197/45)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Chelyabinsk elektrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Chelyabinsk (Krievija), un Kuznetskie ferrosplavy OAO, Novokuznetsk (Krievija) (pārstāvis — P. Vander Schueren, advokāts)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto regulu tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītājiem;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji savas prasības atcelt Padomes 2008. gada 25. februāra Regulu (EK) Nr. 172/2008, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts Ķīnas Tautas Republikas, Ēģiptes, Kazahstānas, Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas un Krievijas izcelsmes ferosilīcija importam (“apstrīdētā regula”) (1), tiktāl, ciktāl tā skar prasītājus, pamatojumam izvirza piecus pamatus. Pakārtoti, prasītāji lūdz atcelt Komisijas 2008. gada 28. februāra lēmumu, kas tiem darīts zināms 2008. gada 3. martā, ar kuru Komisija noraidīja to lūgumu apturēt ar apstrīdēto regulu iesviestos antidempinga pasākumus (“apstrīdētais lēmums”).
   Pirmkārt, prasītāji norāda, ka Padome rīkojās pretēji Pamatregulas (“Pamatregula”) (2) 2. panta 9. punktam un nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, kad tā atteicās prasītāju eksporta cenas veidošanai izmantot viņu faktiskos ienākumus saistībā ar importu.
   Otrkārt, prasītāji apgalvo, ka Padome, sniedzot informāciju pirms laika Maķedonijas ražotājam SILMAK, ir pārkāpusi nediskriminācijas principu, kā arī Pamatregulas 6. panta 7. punktu, 8. panta 4. punktu un 20. panta 1. punktu.
   Treškārt, prasītāji norāda, ka Padome pieļāva tiesību kļūdu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka Kopienas rūpniecība ir cietusi materiālus zaudējumus, un ir rīkojusies pretēji Pamatregulas 3. panta 6. punktam.
   Ceturtkārt, prasītāji apgalvo, ka apstrīdētā regula ir pretrunā ar Pamatregulas 3. panta 6. un 7. punktu un nav spēkā tiesību kļūdas un vairāku acīmredzamu kļūdu vērtējumā dēļ, kā arī pienācīgas rūpības un piemērota pamatojuma trūkuma dēļ tiktāl, ciktāl Padome esot ignorēja citu apstākļu ietekmi uz Kopienas ražošanas situāciju, kas pārtrauc saikni starp minēto importu un apgalvotajiem Kopienas ražošanas materiālajiem zaudējumiem.
   Piektkārt, prasītāji apgalvo, ka Padome, atsakoties sniegt informāciju par sūdzību, kas pamatoja antidempinga izmeklēšanas uzsākšanu, ir pārkāpusi to tiesības uz aizstāvību.
   Pakārtoti, prasītāji izvirza vienu pamatu apstrīdētā lēmuma atcelšanai, proti, ka Komisija, noraidot prasītāju lūgumu apturēt pasākumus, ir pieļāvusi tiesību kļūdu, acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu un labu pārvaldību.

      (1)  OV 2008 L 55, 6. lpp.

      (2)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1996 L 56, 1. lpp.)


title: Lieta T-268/11 P: Vispārējās tiesas 2012. gada 8. novembra spriedums — Komisija/ Strack (Apelācijas sūdzība — Civildienests — Ierēdņi — Atvaļinājumi — Slimības atvaļinājums — Komisijas lēmuma, ar kuru ir atteikts pārcelt ieinteresētās personas neizmantotās ikgadējā atvaļinājuma dienas, atcelšana pirmajā instancē — Civildienesta noteikumu V pielikuma 4. pants — Civildienesta noteikumu 1.f panta 2. punkts — Direktīva 2003/88/EK — Pamatota apelācijas sūdzība — Strīds izskatāmā stāvoklī — Prasības noraidīšana)

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/19

         Vispārējās tiesas 2012. gada 8. novembra spriedums — Komisija/Strack

   (Lieta T-268/11 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Civildienests - Ierēdņi - Atvaļinājumi - Slimības atvaļinājums - Komisijas lēmuma, ar kuru ir atteikts pārcelt ieinteresētās personas neizmantotās ikgadējā atvaļinājuma dienas, atcelšana pirmajā instancē - Civildienesta noteikumu V pielikuma 4. pants - Civildienesta noteikumu 1.f panta 2. punkts - Direktīva 2003/88/EK - Pamatota apelācijas sūdzība - Strīds izskatāmā stāvoklī - Prasības noraidīšana)
   2012/C 399/34
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Eggers un J. Currall)

      Otrs lietas dalībnieks: Guido Strack (Cologne, Vācija) (pārstāvis — H. Tettenborn, avocat)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 15. marta spriedumu lietā F-120/07 Strack/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), lūdzot šo spriedumu daļēji atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2011. gada 15. marta spriedumu lietā F-120/07 Strack/Komisija;

               2)

               noraidīt Guido Strack celto prasību Civildienesta tiesā lietā F-120/07;

               3)

               Guido Strack un Eiropas Komisija sedz paši savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies gan tiesvedībā Civildienesta tiesā, gan šajā tiesu instancē.

      (1)  OV C 232, 06.08.2011.


title: Lieta C-487/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 2. novembrī iesniedza Juzgado Contencioso-Administrativo n °1 de Ourense (Spānija) — Vueling Airlines S.A./Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 2. novembrī iesniedza Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Ourense (Spānija) — Vueling Airlines S.A./Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia

   (Lieta C-487/12)
   2013/C 26/46
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Ourense

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Vueling Airlines S.A.

      Atbildētājs: Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 24. septembra Regulas (EK) Nr. 1008/2008 par kopīgiem noteikumiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai Kopienā (1) 22. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tam pretrunā ir valsts tiesību norma (Ley de Navegación Aérea 48/1960 97. pants), kas nosaka pasažieru gaisa pārvadājumu sabiedrībām pienākumu visos gadījumos atzīt pasažieru tiesības reģistrēt ceļasomu bez papildu maksas vai iegādātās biļetes pamatcenas palielinājuma?

      (1)  OV L 293, 3. lpp.


title: Lieta C-468/08: Prasība, kas celta 2008. gada 30. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/14

         Prasība, kas celta 2008. gada 30. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-468/08)
   (2009/C 6/22)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un V. Peere)

      Atbildētāja: Francijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvu 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (1), un katrā ziņā tos nepaziņojot Komisijai, Francijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2005/36/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2007. gada 20. oktobrī. Tomēr šīs prasības iesniegšanas brīdī atbildētāja vēl nebija pieņēmusi visus nepieciešamos pasākumus direktīvas transponēšanai vai katrā ziņā nebija tos paziņojusi Komisijai.

      (1)  OV L 255, 22. lpp.


title: Lieta T-137/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 28. aprīļa spriedums – Saferoad RRS/ITSB (“MEGARAIL”) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “MEGARAIL” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/34

         Vispārējās tiesas 2015. gada 28. aprīļa spriedums – Saferoad RRS/ITSB (“MEGARAIL”)
   (Lieta T-137/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “MEGARAIL” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2015/C 198/45)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Saferoad RRS GmbH (Weroth, Vācija) (pārstāvis – C. Czychowski, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Pohlmann)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 9. janvāra lēmumu lietā R 2536/2011–4 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “MEGARAIL” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Saferoad RRS GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 129, 4.5.2013.


title: Lieta C-403/04 P un C-405/04 P: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 25. janvarī — Sumitomo Metal Industries Ltd , Nippon Steel Corp . pret JFE Engineering Corp ., sākotnēji NKK Corp. , JFE Steel Corp ., sākotnēji Kawasaki Steel Corp ., Eiropas Kopienu Komisiju, EBTA Uzraudzības iestāde (Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Bezšuvju tērauda cauruļu tirgus — Valsts tirgu aizsardzība — Pierādīšanas pienākums un darbības ar pierādījumiem — Procesa ilgums Pirmās instances tiesā)

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/2

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 25. janvarī — Sumitomo Metal Industries Ltd, Nippon Steel Corp. pret JFE Engineering Corp., sākotnēji NKK Corp., JFE Steel Corp., sākotnēji Kawasaki Steel Corp., Eiropas Kopienu Komisiju, EBTA Uzraudzības iestāde
   (Lieta C-403/04 P un C-405/04 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Bezšuvju tērauda cauruļu tirgus - Valsts tirgu aizsardzība - Pierādīšanas pienākums un darbības ar pierādījumiem - Procesa ilgums Pirmās instances tiesā)
   (2007/C 56/03)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Sumitomo Metal Industries Ltd, Tokija (Japāna), (pārstāvji — K. Vajda [C. Vajda], QC, G. Sprūle [G. Sproul] un S. Slezingers [S. Szlezinger], solicitors), Nippon Steel Corp., (pārstāvji — Ž.-F. Bellī [J.-F. Bellis] un K. van Hovs [K. Van Hove], advokāti)

      Pretējā puse procesā: JFE Engineering Corp., sākotnēji NKK Corp., JFE Steel Corp., sākotnēji Kawasaki Steel Corp., Eiropas Kopienu Komisija, (pārstāvji — N. Kāns [N. Khan] un A. Vīlans [A. Whelan], EBTA Uzraudzības iestāde
   Priekšmets
   Apelācija par Pirmās instances tiesas 2004. gada 8. jūlija spriedumu lietā JFE Engineering u.c./Komisija (T-67/00, T-68/00, T-71/00 un T-78/00), ar kuru daļēji tika atcelts Komisijas 1999. gada 8. jūlija Lēmums 2003/382/EK par EKL 81. panta piemērošanu (lieta IV/E 1/35.860-B — bezšuvju tērauda caurules) [paziņots ar numuru C(1999) 4154] un ar kuru prasītājiem tika samazināta uzliktā naudas soda summa
   Rezolutīvā daļa

               1)

               apelācijas sūdzības noraidīt;

               2)

                  Sumitomo Metal Industries Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus lietā C-403/04 P un Nippon Steel Corp. atlīdzina tiesāšanās izdevumus lietā C-405/04 P.

      (1)  OV C 284, 20.11.2004.


title: Lieta T-54/08: Pirmās instances tiesas 2008. gada 29. aprīļa rīkojums — Kipra/Komisija

text:
               21.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 158/22

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 29. aprīļa rīkojums — Kipra/Komisija
   (Lieta T-54/08) (1)

   (2008/C 158/38)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 79, 29.3.2008.


title: Lieta F-18/15: Prasība, kas celta 2015. gada 2. februārī  – ZZ  u.c./Komisija

text:
               23.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/28

         Prasība, kas celta 2015. gada 2. februārī – ZZ u.c./Komisija
   (Lieta F-18/15)
   (2015/C 096/36)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ u.c. (pārstāvji – T. Bontinck un A. Guillerme, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumus, ar kuriem tiek grozīts prasītāju tipveida darba pienākumu apraksts sistēmā Sysper 2, un/vai tie netiek iekļauti to ierēdņu sarakstā, kurus tiek piedāvāts paaugstināt amatā AD 13 un AD 14 pakāpē 2014. gada amatā paaugstināšanas ietvaros

      Prasītāju prasījumi:

   Pamatā:

               —

               atzīt, ka Civildienesta noteikumu 45. pants un I pielikums, kā arī ar tiem saistītie pārejas posma pasākumi, ir prettiesiski,

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2014. gada 14. aprīļa lēmumu, ar ko groza sistēmā “Sysper 2” ietvertos prasītāju amatā paaugstināšanas lietu materiālus, lai liegtu viņiem jebkuru iespēju [tikt paaugstinātiem amatā];

               —

               atcelt vēlāku iecēlējinstitūcijas lēmumu, kurš tika paziņots 2014. gada 24. jūnijā, neiekļaut prasītājus to ierēdņu sarakstā, kurus tiek piedāvāts paaugstināt amatā AD 13 un AD 14 pakāpē 2014. gada amatā paaugstināšanas ietvaros, kas paredzēta Civildienesta noteikumu 45. pantā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pakārtoti:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2014. gada 14. aprīļa lēmumu, ar ko groza sistēmā “Sysper 2” ietvertos prasītāju amatā paaugstināšanas lietu materiālus, lai liegtu viņiem jebkuru iespēju [tikt paaugstinātiem amatā];

               —

               atcelt vēlāku iecēlējinstitūcijas lēmumu, kurš tika paziņots 2014. gada 24. jūnijā, neiekļaut prasītājus to ierēdņu sarakstā, kurus tiek piedāvāts paaugstināt amatā AD 13 un AD 14 pakāpē 2014. gada amatā paaugstināšanas ietvaros, kas paredzēta Civildienesta noteikumu 45. pantā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-553/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 21. maija spriedums – Bateaux mouches /ITSB ( “BATEAUX-MOUCHES” ) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes “BATEAUX-MOUCHES” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Aprakstošs raksturs — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/28

         Vispārējās tiesas 2014. gada 21. maija spriedums – Bateaux mouches/ITSB (“BATEAUX-MOUCHES”)
   (Lieta T-553/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “BATEAUX-MOUCHES” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Aprakstošs raksturs - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts)
   2014/C 212/34
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Compagnie des bateaux mouches SA (Parīze, Francija) (pārstāvis – G. Barbaut, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – V. Melgar)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 9. oktobra lēmumu lietā R 1709/2011–2 attiecībā uz grafiska apzīmējuma “BATEAUX-MOUCHES” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Compagnie des bateaux mouches SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 55, 23.2.2013.


title: Lieta T-380/07: Prasība, kas celta 2007. gada 25. septembrī — Kaloudis /ITSB — Fédération Française de Tennis ( Roland Garros SPORTSWEAR )

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/39

         Prasība, kas celta 2007. gada 25. septembrī — Kaloudis/ITSB — Fédération Française de Tennis (“Roland Garros SPORTSWEAR”)
   (Lieta T-380/07)
   (2007/C 283/70)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Dimitrios Kaloudis, Dassia-Corfou (Grieķija) (pārstāvis — G. Kaloudis, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Fédération Française de Tennis, Parīze (Francija)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 19. jūlija lēmumu;

               —

               uzdot pieņemt Kopienas preču zīmes “Roland Garros SPORTSWEAR” reģistrācijas pieteikumu Nr. 3114477 attiecībā uz 25. klasi;

               —

               piespriest otrajai procesa Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Roland Garros SPORTSWEAR” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē — pieteikums Nr. 3114477

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Fédération Française de Tennis

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts preču zīme “Roland Garros” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 16., 18., 22., 25., 28., 32., 41. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus attiecībā uz visām strīdīgajām precēm

      Apelāciju padomes lēmums: prasītāja sūdzība ir uzskatāma par neiesniegtu, jo nokavēts termiņš sūdzības iesniegšanas nodevas samaksāšanai