title: Lieta C-937/19: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 8. jūlija spriedums (Amtsgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (EK) Nr. 1072/2009 – 1. panta 5. punkta d) apakšpunkts – 8. pants – Starptautiskie kravas autopārvadājumi no vienas dalībvalsts uz citu dalībvalsti – Kabotāžas pārvadājumi, kas seko šiem starptautiskajiem pārvadājumiem šīs pēdējās minētās dalībvalsts teritorijā – Ierobežojumi – Prasība saņemt Kopienas atļauju un attiecīgā gadījumā transporta atļauju – Izņēmumi – Uz sava rēķina veikti kabotāžas pārvadājumi, kas seko starptautiskiem pārvadājumiem – Nosacījumi)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/4

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 8. jūlija spriedums (Amtsgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KA
      (Lieta C-937/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 1072/2009 - 1. panta 5. punkta d) apakšpunkts - 8. pants - Starptautiskie kravas autopārvadājumi no vienas dalībvalsts uz citu dalībvalsti - Kabotāžas pārvadājumi, kas seko šiem starptautiskajiem pārvadājumiem šīs pēdējās minētās dalībvalsts teritorijā - Ierobežojumi - Prasība saņemt Kopienas atļauju un attiecīgā gadījumā transporta atļauju - Izņēmumi - Uz sava rēķina veikti kabotāžas pārvadājumi, kas seko starptautiskiem pārvadājumiem - Nosacījumi)
      (2021/C 338/05)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Köln

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: KA

         piedaloties: Staatsanwaltschaft Köln, Bundesamt für Güterverkehr

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1072/2009 (2009. gada 21. oktobris) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz piekļuvi starptautisko kravas autopārvadājumu tirgum ir jāinterpretē tādējādi, ka pārvadātājam, kas ir veicis starptautisku kravas pārvadājumu uz sava rēķina šīs regulas 1. panta 5. punkta d) apakšpunkta izpratnē no vienas dalībvalsts uz citu dalībvalsti, ir atļauts saskaņā ar minētās regulas 8. panta 6. punktu veikt kabotāžas pārvadājumus, kas seko šim starptautiskajam pārvadājumam, šīs pēdējās minētās dalībvalsts teritorijā, tomēr ievērojot šīs pašas regulas 8. panta 2.–4. punktā paredzētos nosacījumus.

         (1)  OV C 95, 23.3.2020.


title: Lieta C-71/20: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 8. jūlija spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret VAS Shipping ApS (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LESD 49. un 54. pants – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru prasīts, lai trešo valstu valstspiederīgajiem, kas nodarbināti uz kuģa, kurš kuģo ar kādas dalībvalsts karogu, šajā dalībvalstī būtu darba atļauja – Izņēmums attiecībā uz kuģiem, kas nepiestāj dalībvalsts ostās vairāk kā 25 reizes viena gada laikposmā – Ierobežojums – LESD 79. panta 5. punkts – Valsts tiesiskais regulējums, kura mērķis ir noteikt to trešo valstu valstspiederīgo uzņemšanas apjomu, kuri attiecīgās dalībvalsts teritorijā ierodas no trešām valstīm, lai meklētu algotu darbu vai darbu pašnodarbinātā statusā)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/5

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 8. jūlija spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret VAS Shipping ApS

      (Lieta C-71/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 49. un 54. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru prasīts, lai trešo valstu valstspiederīgajiem, kas nodarbināti uz kuģa, kurš kuģo ar kādas dalībvalsts karogu, šajā dalībvalstī būtu darba atļauja - Izņēmums attiecībā uz kuģiem, kas nepiestāj dalībvalsts ostās vairāk kā 25 reizes viena gada laikposmā - Ierobežojums - LESD 79. panta 5. punkts - Valsts tiesiskais regulējums, kura mērķis ir noteikt to trešo valstu valstspiederīgo uzņemšanas apjomu, kuri attiecīgās dalībvalsts teritorijā ierodas no trešām valstīm, lai meklētu algotu darbu vai darbu pašnodarbinātā statusā)
      (2021/C 338/06)
      Tiesvedības valoda – dāņu

         Iesniedzējtiesa

         Østre Landsret

         Pamata kriminālprocesa dalībniece

         VAS Shipping ApS

         Rezolutīvā daļa

      LESD 49. pants, lasot to LESD 79. panta 5. punkta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj pirmās dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts, ka kuģa, kas kuģo ar šīs dalībvalsts karogu un kas tieši vai netieši pieder sabiedrībai ar juridisko adresi otrajā dalībvalstī, apkalpes locekļiem, kuri ir trešo valstu valstspiederīgie, šajā pirmajā dalībvalstī ir jābūt darba atļaujai, izņemot gadījumā, ja attiecīgais kuģis tajā nav piestājis vairāk kā 25 reizes viena gada laikā.

         (1)  OV C 137, 27.4.2020.


title: Lieta C-120/20: Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 8. jūlija spriedums (Sąd Najwyższy (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Koleje Mazowieckie – KM Sp. z o.o./Skarb Państwa – Minister Infrastruktury i Budownictwa obecnie Minister Infrastruktury i Prezes Urzędu Transportu Kolejowego, PKP Polskie Linie Kolejow S.A. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Dzelzceļa pārvadājumi – Dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšana un maksājumu iekasēšana par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu – Direktīva 2001/14/EK – 4. panta 5. punkts – Maksājumu iekasēšana – 30. pants – Valsts regulatīvā iestāde, kuras uzdevums ir rūpēties par infrastruktūras maksas atbilstību šai direktīvai – Infrastruktūras izmantošanas līgums, kas noslēgts starp infrastruktūras pārvaldītāju un dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu – Nepareiza transponēšana – Valsts atbildība – Prasība par zaudējumu atlīdzību – Iepriekšēja vēršanās valsts regulatīvajā iestādē)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/6

      Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 8. jūlija spriedums (Sąd Najwyższy (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Koleje Mazowieckie – KM Sp. z o.o./Skarb Państwa – Minister Infrastruktury i Budownictwa obecnie Minister Infrastruktury i Prezes Urzędu Transportu Kolejowego, PKP Polskie Linie Kolejow S.A.

      (Lieta C-120/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Dzelzceļa pārvadājumi - Dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšana un maksājumu iekasēšana par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu - Direktīva 2001/14/EK - 4. panta 5. punkts - Maksājumu iekasēšana - 30. pants - Valsts regulatīvā iestāde, kuras uzdevums ir rūpēties par infrastruktūras maksas atbilstību šai direktīvai - Infrastruktūras izmantošanas līgums, kas noslēgts starp infrastruktūras pārvaldītāju un dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu - Nepareiza transponēšana - Valsts atbildība - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Iepriekšēja vēršanās valsts regulatīvajā iestādē)
      (2021/C 338/07)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Najwyższy

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Koleje Mazowieckie – KM Sp. z o.o.

         Atbildētāji: Skarb Państwa – Minister Infrastruktury i Budownictwa obecnie Minister Infrastruktury i Prezes Urzędu Transportu Kolejowego, PKP Polskie Linie Kolejowe S.A.

         Piedaloties: Rzecznik Praw Obywatelskich (RPO)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/14/EK (2001. gada 26. februāris) par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksājumu iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Direktīvu 2007/58/EK, noteikumi, it īpaši tās 4. panta 5. punkts, kā arī tās 30. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj, ka dalībvalsts vispārējās jurisdikcijas tiesa lemj par prasību par valsts atbildību, ko dzelzceļa pārvadājumu uzņēmums ir cēlis šīs direktīvas nepareizas transponēšanas dēļ, kura ir pamatā apgalvotajai maksas infrastruktūras pārvaldītājam pārmaksai, ja šī regulatīvā iestāde un, attiecīgajā gadījumā, tiesa, kuras kompetencē ir izskatīt pārsūdzības par šīs iestādes lēmumiem, vēl nav lēmušas par minētās maksas tiesiskumu.
                  Direktīvas 2001/14, kas grozīta ar Direktīvu 2007/58, 30. panta 2., 5. un 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilstoši tam dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumam, kuram ir piekļuves atļauja, ir tiesības apstrīdēt infrastruktūras pārvaldītāja noteiktās individuālās maksas apmēru regulatīvā iestādē, ka šī iestāde pieņem lēmumu par šādu apstrīdēšanu un ka kompetentā tiesa var pārbaudīt šo lēmumu.

                  2)

                  Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka tās pieļauj, ka valsts tiesībās civiltiesiskās atbildības jomā indivīdu tiesības saņemt atlīdzību par kaitējumu, kas radies dalībvalsts izdarīta Savienības tiesību pārkāpuma dēļ, ir pakļautas mazāk ierobežojošiem nosacījumiem nekā Savienības tiesībās paredzētie.

         (1)  OV C 209, 22.6.2020.


title: Lieta C-166/20: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 8. jūlija spriedums (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BB/Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerija (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Profesionālo kvalifikāciju atzīšana – Direktīva 2005/36/EK – 1. pants un 10. panta b) punkts – Vairākās dalībvalstīs iegūtas profesionālās kvalifikācijas – Iegūšanas nosacījumi – Kvalifikāciju apliecinoša dokumenta neesamība – LESD 45. un 49. pants – Darba ņēmēji – Brīvība veikt uzņēmējdarbību)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/7

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 8. jūlija spriedums (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BB/Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerija

      (Lieta C-166/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Profesionālo kvalifikāciju atzīšana - Direktīva 2005/36/EK - 1. pants un 10. panta b) punkts - Vairākās dalībvalstīs iegūtas profesionālās kvalifikācijas - Iegūšanas nosacījumi - Kvalifikāciju apliecinoša dokumenta neesamība - LESD 45. un 49. pants - Darba ņēmēji - Brīvība veikt uzņēmējdarbību)
      (2021/C 338/08)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

         Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: BB

         Atbildētāja: Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerija

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/36/EK (2005. gada 7. septembris) par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/55/ES (2013. gada 20. novembris), it īpaši tās 1. pants un 10. panta b) punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nav piemērojama situācijai, kurā persona, kas lūdz atzīt tās profesionālās kvalifikācijas, nav ieguvusi kvalifikāciju apliecinošu dokumentu, kas izcelsmes dalībvalstī tai piešķir tiesības strādāt tajā reglamentētā profesijā.

                  2)

                  LESD 45. un 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka situācijā, kad ieinteresētajai personai nav kvalifikāciju apliecinoša dokumenta, kas apliecina tās farmaceita profesionālo kvalifikāciju Direktīvas 2005/36, kas grozīta ar Direktīvu 2013/55, V pielikuma 5.6.2. punkta izpratnē, bet tā ir ieguvusi ar šo profesiju saistītas profesionālās prasmes gan izcelsmes dalībvalstī, gan uzņēmējā dalībvalstī, pēdējās minētās valsts kompetentajām iestādēm, ja tās ir saņēmušas pieteikumu atzīt profesionālās kvalifikācijas, ir jānovērtē šīs kompetences un tās jāsalīdzina ar tām, kuras ir prasītas uzņēmējā dalībvalstī, lai piekļūtu farmaceita profesijai. Ja šīs prasmes atbilst tām, kas ir prasītas uzņēmējas dalībvalsts tiesību aktu noteikumos, tai tās ir jāatzīst. Ja šajā salīdzinošajā pārbaudē atklājas tikai daļēja šo prasmju atbilstība, uzņēmējai dalībvalstij ir tiesības prasīt, lai ieinteresētā persona pierāda, ka tā ir ieguvusi trūkstošās zināšanas un kvalifikācijas. Kompetentajām valsts iestādēm attiecīgā gadījumā ir jānovērtē, vai zināšanām, kas uzņēmējā dalībvalstī ir iegūtas it īpaši praktiskā pieredzē, var būt nozīme, lai pierādītu, ka ir iegūtas trūkstošās zināšanas. Ja minētajā salīdzinošajā pārbaudē atklājas būtiskas atšķirības starp pretendenta iegūto izglītību un uzņēmējā dalībvalstī prasīto izglītību, kompetentās iestādes var noteikt kompensācijas pasākumus, lai novērstu šīs atšķirības.

         (1)  OV C 230, 13.7.2020.


title: Lieta C-178/20: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 8. jūlija spriedums (Fővárosi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pharma Expressz Szolgáltató és Kereskedelmi Kft/Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Preču brīva aprite – Cilvēkiem paredzētas zāles – Direktīva 2001/83/EK – 5. panta 1. punkts, 6. panta 1. punkts un 70. – 73. pants – Vienā dalībvalstī atļautas zāles – Klasificēšana par zālēm, kurām nav vajadzīga ārsta recepte – Pārdošana otras dalībvalsts aptiekā bez tirdzniecības atļaujas šajā dalībvalstī – Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir noteikts pienākums informēt kompetento iestādi un pienākums tai sniegt paziņojumu par šo zāļu lietošanu – LESD 34. pants – Kvantitatīvs ierobežojums)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/8

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 8. jūlija spriedums (Fővárosi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pharma Expressz Szolgáltató és Kereskedelmi Kft/Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet

      (Lieta C-178/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Preču brīva aprite - Cilvēkiem paredzētas zāles - Direktīva 2001/83/EK - 5. panta 1. punkts, 6. panta 1. punkts un 70. – 73. pants - Vienā dalībvalstī atļautas zāles - Klasificēšana par zālēm, kurām nav vajadzīga ārsta recepte - Pārdošana otras dalībvalsts aptiekā bez tirdzniecības atļaujas šajā dalībvalstī - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir noteikts pienākums informēt kompetento iestādi un pienākums tai sniegt paziņojumu par šo zāļu lietošanu - LESD 34. pants - Kvantitatīvs ierobežojums)
      (2021/C 338/09)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Fővárosi Törvényszék

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Pharma Expressz Szolgáltató és Kereskedelmi Kft

         Atbildētājs: Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/83/EK (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2012/26/ES (2012. gada 25. oktobris), 70.–73. pants, lasot tos kopā ar šīs direktīvas, kas grozīta ar Direktīvu 2012/26, 5. panta 1. punktu un 6. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja vien netiek piemērota 5. panta 1. punktā paredzētā atkāpe, tiem ir pretrunā tas, ka zāles, kas var tikt izsniegtas bez ārsta receptes vienā dalībvalstī, arī tiek uzskatītas par zālēm, kuras var tikt izsniegtas bez ārsta receptes citā dalībvalstī, ja tajā attiecībā uz šīm zālēm nav izsniegta tirdzniecības atļauja un ja tās šajā dalībvalstī nav tikušas klasificētas.

                  2)

                  Tāds valsts pasākums, ar kuru tiek transponēts Direktīvas 2001/83, kas grozīta ar Direktīvu 2012/26, 5. panta 1. punkts, saskaņā ar kuru zāļu, kurām nav tirdzniecības atļaujas, izsniegšanai ir nepieciešama ārsta recepte un veselības jomā kompetentās iestādes paziņojums, kura mērķis ir nodrošināt šajā tiesību normā paredzēto nosacījumu izpildi, nav uzskatāms nedz par kvantitatīvu ierobežojumu, nedz par pasākumu ar līdzvērtīgu iedarbību LESD 34. panta izpratnē.

         (1)  OV C 279, 24.8.2020.


title: Lieta C-330/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 27. maijā iesniedza Rechtbank van eerste aanleg Oost-Vlaanderen, Afdeling Gent (Beļģija) – The Escape Center BVBA/Belgische Staat

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 27. maijā iesniedza Rechtbank van eerste aanleg Oost-Vlaanderen, Afdeling Gent (Beļģija) – The Escape Center BVBA/Belgische Staat

      (Lieta C-330/21)
      (2021/C 338/11)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Rechtbank van eerste aanleg Oost-Vlaanderen, Afdeling Gent

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: The Escape Center BVBA

         Atbildētāja: Belgische Staat

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Direktīvas 2006/112 (1) 98. panta 2. punkts, lasot to kopā ar šīs direktīvas III pielikuma 14) punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka sporta telpu un inventāra izmantošana tikai tad ietilpst samazinātās PVN likmes piemērošanas jomā, ja netiek sniegtas pamācības individuāli vai grupās?

         (1)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-347/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. jūnijā iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – kriminālprocess pret DD

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/12

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. jūnijā iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – kriminālprocess pret DD
      (Lieta C-347/21)
      (2021/C 338/13)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Spetsializiran nakazatelen sad

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      DD

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai apsūdzētā tiesības piedalīties klātienē lietas izskatīšanā tiesā atbilstoši Direktīvas 2016/343 (1) 8. panta 1. punktam, to skatot kopsakarā ar 10. panta 1. punktu un 44. apsvērumu, ir ievērotas, ja atsevišķā tiesas sēdē liecinieks ir nopratināts apsūdzētā prombūtnē, tomēr nākošajā tiesas sēdē apsūdzētajam bija dota iespēja iztaujāt attiecīgo liecinieku, tomēr apsūdzētais paziņoja, ka viņam nav jautājumu, vai arī, lai ievērotu tiesības piedalīties klātienē lietas izskatīšanā tiesā, šī nopratināšana ir pilnībā jāatkārto, tostarp, ir jāatkārto pārējo lietas dalībnieku, kuri klātienē piedalījās pirmajā nopratināšanā, uzdotie jautājumi?

                  2)

                  Vai tiesības uz aizstāvību ar advokāta palīdzību atbilstoši Direktīvas 2013/48 (2) 3. panta 1. punktam, to skatot kopsakarā ar 12. panta 1. punktu, ir ievērotas, ja divās atsevišķās tiesas sēdēs divi liecinieki ir nopratināti advokāta prombūtnē, tomēr nākošajā tiesas sēdē advokātam bija dota iespēja iztaujāt abus lieciniekus, vai arī, lai ievērotu tiesības uz aizstāvību ar advokāta palīdzību, ir pilnībā jāatkārto šīs abas nopratināšanas, tostarp pārējo lietas dalībnieku uzdotie jautājumi pirmās nopratināšanas reizē, un turklāt advokātam, kurš divās iepriekšējās tiesas sēdēs atradās prombūtnē, ir jādod iespēja uzdot savus jautājumus?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/343 (2016. gada 9. marts) par to, lai nostiprinātu konkrētus nevainīguma prezumpcijas aspektus un tiesības piedalīties klātienē lietas izskatīšanā tiesā kriminālprocesā (OV 2016, L 65, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/48/ES (2013. gada 22. oktobris) par tiesībām uz advokāta palīdzību kriminālprocesā un Eiropas apcietināšanas ordera procesā, par tiesībām uz to, ka pēc brīvības atņemšanas informē trešo personu, un par tiesībām, kamēr atņemta brīvība, sazināties ar trešām personām un konsulārajām iestādēm (OV 2013, L 294, 1. lpp.).


title: Lieta C-348/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. jūnijā iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – kriminālprocess pret HYA u.c.

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/12

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. jūnijā iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – kriminālprocess pret HYA u.c.
      (Lieta C-348/21)
      (2021/C 338/14)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Spetsializiran nakazatelen sad

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      HYA u.c.

         Prejudiciālais jautājums

      Vai ar Direktīvas 2016/343 (1) 8. panta 1. punktu un 6. panta 1. punktu, lasot tos kopā ar šīs direktīvas 33. un 34. apsvērumu, kā arī Hartas 47. panta 2. punktu, ir saderīgs valsts likums, saskaņā ar kuru apsūdzētā tiesības piedalīties procesā ir nodrošinātas un prokuratūra pienācīgi izpilda savu pienākumu pierādīt apsūdzētā vainu, ja kriminālprocesa iztiesāšanas stadijā, kad objektīvu iemeslu dēļ nav iespējams nopratināt lieciniekus, tiek ņemtas vērā to liecības, kas iegūtas pirmstiesas procesā, un šos lieciniekus bez aizstāvja piedalīšanās, toties pie tiesneša ir nopratinājusi tikai tiesībaizsardzības iestāde, un tiesībaizsardzības iestāde jau pirmstiesas procesā būtu varējusi nodrošināt aizstāvja piedalīšanos šajā nopratināšanā, bet to nav izdarījusi?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/343 (2016. gada 9. marts) par to, lai nostiprinātu konkrētus nevainīguma prezumpcijas aspektus un tiesības piedalīties klātienē lietas izskatīšanā tiesā kriminālprocesā (OV 2016, L 65, 1. lpp.).


title: Lieta C-349/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. jūnijā iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – kriminālprocess pret HYA u.c.

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. jūnijā iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – kriminālprocess pret HYA u.c.
      (Lieta C-349/21)
      (2021/C 338/15)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Spetsializiran nakazatelen sad

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      HYA u.c.

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai valsts tiesu prakse kriminālprocesos, saskaņā ar kuru tiesa atļauj veikt aizdomās turēto telefonsarunu noklausīšanos, ierakstīšanu un saglabāšanu, izmantojot iepriekš sagatavotu vispārīgu teksta veidlapu, kurā, neprecizējot konkrēto gadījumu, vienīgi tiek apgalvots, ka ir tikušas ievērotas tiesību normas, ir saderīga ar Direktīvas 2002/58 (1) 15. panta 1. punktu, lasot to kopā ar šīs direktīvas 5. panta 1. punktu un 11. apsvērumu?
      Ja atbilde nav apstiprinoša, vai Savienības tiesībām ir pretrunā tas, ka valsts likums tiek interpretēts tādējādi, ka šādas atļaujas rezultātā iegūtā informācija tiek izmantota apsūdzības pierādīšanai?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/58/EK (2002. gada 12. jūlijs) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (OV L 201, 31.7.2002., 63. lpp.).


title: Lieta C-350/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. jūnijā iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – Kriminālprocess

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. jūnijā iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – Kriminālprocess
      (Lieta C-350/21)
      (2021/C 338/16)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Spetsializiran nakazatelen sad

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

         Spetsializirana prokuratura

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai valsts likums (Zakon za elektronnite saobshtenia [Likuma par elektronisko komunikāciju] 251.b panta 1. punkts), kurā, lai apkarotu smagus noziedzīgos nodarījumus, ir paredzēts visaptveroši un nediferencēti saglabāt visu informāciju par datu plūsmu (elektronisko sakaru līdzekļu lietotāju informācija par datu plūsmu un atrašanās vietas dati) par sešu mēnešu periodu, ir saderīgs ar Direktīvas 2002/58 (1) 15. panta 1. punktu, lasot to kopā ar tās 5. panta 1. punktu un 11. apsvērumu, ja valsts likumā ir ietvertas konkrētas garantijas?
      Vai valsts likums (Nakazatelno-protsesualen kodeks [Kriminālprocesa kodeksa] 159.a pants), kurā piekļuve informācijai par datu plūsmu nav ierobežota ar absolūti nepieciešamo un personām, kuru informācija par datu plūsmu ir pieejama tiesībaizsardzības iestādēm, nav paredzētas tiesības tikt par to informētām, ja vien tas netraucē kriminālprocesam, vai attiecīgi tiesības pārsūdzēt neatļautu piekļuvi, ir saderīgs ar Direktīvas 2002/58 15. panta 1. punktu, lasot to kopā ar tās 5. panta 1. punktu un 11. apsvērumu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/58/EK (2002. gada 12. jūlijs) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (OV L 201, 31.7.2002., 63. lpp.).


title: Lieta C-351/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. jūnijā iesniedza Justice de paix du canton de Forest (Beļģija) – ZG/Beobank SA

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. jūnijā iesniedza Justice de paix du canton de Forest (Beļģija) – ZG/Beobank SA

      (Lieta C-351/21)
      (2021/C 338/17)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Justice de paix du canton de Forest

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: ZG

         Atbildētāja: Beobank SA

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 2007/64/EK (1) 38. panta pirmās daļas a) apakšpunkts [ir jāinterpretē tādējādi, ka] pakalpojumu sniedzējam, sniedzot “informāciju par maksājuma saņēmēju”, ir pienākums rīkoties, pieliekot visas pūles, vai pienākums sasniegt rezultātu?

                  2)

                  Vai šajā normā minētā “informācija par maksājuma saņēmēju” ietver informāciju, kas dod iespēju identificēt fizisko vai juridisko personu, kura saņēmusi maksājuma summu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/64/EK (2007. gada 13. novembris) par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū, ar ko groza Direktīvas 97/7/EK, 2002/65/EK, 2005/60/EK un 2006/48/EK un atceļ Direktīvu 97/5/EK (OV 2007, L 319, 1. lpp.).


title: Lieta C-358/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 9. jūnijā iesniedza Cour de cassation (Beļģija) – Tilman SA/Unilever Supply Chain Company AG

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 9. jūnijā iesniedza Cour de cassation (Beļģija) – Tilman SA/Unilever Supply Chain Company AG

      (Lieta C-358/21)
      (2021/C 338/18)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Tilman SA

         Atbildētāja: Unilever Supply Chain Company AG

         Prejudiciālais jautājums

      Vai 2007. gada 30. oktobrī Lugāno parakstītās Konvencijas par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 23. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 2. punkta prasības ir izpildītas, ja jurisdikcijas noteikšanas klauzula ir ietverta vispārīgajos noteikumos, uz kuriem atsauce ir iekļauta rakstveidā noslēgtā līgumā, norādot hipersaiti uz tīmekļa vietni, kurai piekļūstot ir iespējams iepazīties ar šiem vispārīgajiem noteikumiem, tos lejupielādēt un izdrukāt, nenodrošinot to, ka puse, kurai šī klauzula ir saistoša, tiek aicināta piekrist šiem vispārīgajiem noteikumiem, izdarot atzīmi lodziņā minētajā tīmekļa vietnē?


title: Lieta T-692/15 RENV: Vispārējās tiesas 2021. gada 7. jūlija spriedums – HTTS/Padome (Ārpuslīgumiskā atbildība – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Irānu – To personu un vienību saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Pietiekami būtisks tādas tiesību normas pārkāpums, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/16

      Vispārējās tiesas 2021. gada 7. jūlija spriedums – HTTS/Padome
      (Lieta T-692/15 RENV) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu - To personu un vienību saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Pietiekami būtisks tādas tiesību normas pārkāpums, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības)
      (2021/C 338/19)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: HTTS Hanseatic Trade Trust & ShippingGmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvis: M. Schlingmann, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J.-P. Hix un M. Bishop)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Tricot, C. Hödlmayr, J. Roberti di Sarsina un M. Kellerbauer)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. un 340. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājai esot nodarīts, iekļaujot tās nosaukumu, pirmkārt, Padomes Regulas (EK) Nr. 423/2007 (2007. gada 19. aprīlis) par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2007, L 103, 1. lpp.) V pielikumā, kas veikta ar Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 668/2010 (2010. gada 26. jūlijs), ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2010, L 195, 25. lpp.), un, otrkārt, par prasību, kas ir pamatota ar LESD 268. un 340. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājai esot nodarīts, iekļaujot tās nosaukumu, pirmkārt, Padomes Regulas (EK) Nr. 423/2007 (2007. gada 19. aprīlis) par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2007, L 103, 1. lpp.) V pielikumā, kas veikta ar Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 668/2010 (2010. gada 26. jūlijs), ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2010, L 195, 25. lpp.), un, otrkārt, Padomes Regulas (ES) Nr. 961/2010 (2010. gada 25. oktobris), ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu Nr. 423/2007 (OV 2010, L 281, 1. lpp.), VIII pielikumā, kas veikta ar Regulu Nr. 961/2010.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kā arī tiesvedībā lietā T-692/15.

                  3)

                  Katrs lietas dalībnieks sedz savus lietā C-123/18 P radušos tiesāšanās izdevumus pats.

                  4)

                  Eiropas Komisija sedz pati savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību, tiesvedību lietā T-692/15, kā arī tiesvedību lietā C-123/18 P.

         (1)  OV C 59, 15.2.2016.


title: Lieta T-587/16 RENV: Vispārējās tiesas 2021. gada 7. jūlija spriedums – HM/Komisija (Civildienests – Ierēdņi – Pieņemšana darbā – Paziņojums par konkursu EPSO/AST-SC/03/15 – Nepielaišana piedalīties novērtējuma pārbaudījumos – Pārskatīšanas lūgums – Atteikums šo lūgumu nosūtīt atklātā konkursa atlases komisijai novēlošanās dēļ – Kompetenču sadale starp EPSO un konkursa atlases komisiju – Interese celt prasību)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/17

      Vispārējās tiesas 2021. gada 7. jūlija spriedums – HM/Komisija
      (Lieta T-587/16 RENV) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Paziņojums par konkursu EPSO/AST-SC/03/15 - Nepielaišana piedalīties novērtējuma pārbaudījumos - Pārskatīšanas lūgums - Atteikums šo lūgumu nosūtīt atklātā konkursa atlases komisijai novēlošanās dēļ - Kompetenču sadale starp EPSO un konkursa atlases komisiju - Interese celt prasību)
      (2021/C 338/20)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: HM (pārstāvis: H. Tettenborn, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Bohr un G. Gattinara)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Eiropas Personāla atlases biroja (EPSO) 2015. gada 17. augusta lēmumu neņemt vērā lūgumu pārskatīt atlases komisijas lēmumu par prasītāja nepielaišanu nākamajai konkursa EPSO/AST-SC/03/15-3 kārtai.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Personāla atlases biroja (EPSO) 2015. gada 17. augusta lēmumu neņemt vērā lūgumu pārskatīt atlases komisijas lēmumu par prasītāja nepielaišanu nākamajai konkursa EPSO/AST-SC/03/15-3 kārtai.

                  2)

                  Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies sākotnējā tiesvedībā Eiropas Savienības Civildienesta tiesā (F-17/16) un Vispārējā tiesā (T-587/16), tiesvedībā Tiesā lietā C-70/19 P, kā arī šajā lietas otrreizējas izskatīšanas tiesvedībā (T-587/16 RENV).

         (1)  OV C 191, 30.5.2016. (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-17/16 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 2016. gada 1. septembrī).


title: Lieta T-455/17: Vispārējās tiesas 2021. gada 7. jūlija spriedums – Bateni/Padome (Ārpuslīgumiskā atbildība – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Irānu – To personu un vienību saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Vispārējās tiesas kompetence – Noilgums – Pietiekami būtisks tādas tiesību normas pārkāpums, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/17

      Vispārējās tiesas 2021. gada 7. jūlija spriedums – Bateni/Padome
      (Lieta T-455/17) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu - To personu un vienību saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Vispārējās tiesas kompetence - Noilgums - Pietiekami būtisks tādas tiesību normas pārkāpums, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības)
      (2021/C 338/21)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Naser Bateni (Hamburga, Vācija) (pārstāvis: M. Schlingmann, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J.-P. Hix un M. Bishop)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: C. Hödlmayr, J. Roberti di Sarsina un M. Kellerbauer)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. un 340. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājam esot nodarīts, iekļaujot tā vārdu sarakstos, kuri ietverti, pirmkārt, Padomes Lēmuma 2010/413/KĀDP (2010. gada 26. jūlijs), ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV 2010, L 195, 39. lpp.), II pielikumā ar Padomes Lēmumu 2011/783/KĀDP (2011. gada 1. decembris), ar kuru groza Lēmumu 2010/413 (OV 2011, L 319, 71. lpp.), un Padomes Regulas (ES) Nr. 961/2010 (2010. gada 25. oktobris), ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV 2010, L 281, 1. lpp.), VIII pielikumā ar Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011 (2011. gada 1. decembris), ar kuru īsteno Regulu Nr. 961/2010 (OV 2011, L 319, 11. lpp.), otrkārt, Padomes Regulas (ES) Nr. 267/2012 (2012. gada 23. marts) par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV 2012, L 88, 1. lpp.) IX pielikumā, un, treškārt, Padomes Lēmuma 2013/661/KĀDP (2013. gada 15. novembris), ar kuru groza Lēmumu 2010/413 (OV 2013, L 306, 18. lpp.), pielikumā un Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1154/2013 (2013. gada 15. novembris), ar ko īsteno Regulu Nr. 267/2012 (OV 2013, L 306, 3. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā daļēji nepieņemamu un daļēji nepamatotu.

                  2)

                  N. Bateni sedz pats savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 300, 11.9.2017.


title: Lieta T-648/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Nike European Operations Netherlands un Converse Netherlands/Komisija (Valsts atbalsts – Valsts atbalsts, ko Nīderlande īsteno par labu Nike – Iepriekšēji nodokļu nolēmumi (tax rulings) – Lēmums uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru – Pilnīgas konkurences princips – Priekšrocība – Selektivitāte – Vienlīdzīga attieksme – Laba pārvaldība – Nepietiekama iepriekšēja izmeklēšana – Nopietnas grūtības – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/18

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Nike European Operations Netherlands un Converse Netherlands/Komisija
      (Lieta T-648/19) (1)

      (Valsts atbalsts - Valsts atbalsts, ko Nīderlande īsteno par labu Nike - Iepriekšēji nodokļu nolēmumi (tax rulings) - Lēmums uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru - Pilnīgas konkurences princips - Priekšrocība - Selektivitāte - Vienlīdzīga attieksme - Laba pārvaldība - Nepietiekama iepriekšēja izmeklēšana - Nopietnas grūtības - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2021/C 338/22)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Nike European Operations Netherlands BV (Hilversima, Nīderlande), Converse Netherlands BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji: R. Martens un D. Colgan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: P.-J. Loewenthal un S. Noë)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas 2019. gada 10. janvāra Lēmumu C(2019) 6 final par valsts atbalstu SA.51284 (2018/NN) – Nīderlande – Iespējamais valsts atbalsts Nike, ar ko uzsākta LESD 108. panta 2. punktā paredzētā formālā izmeklēšanas procedūra.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Nike European Operations Netherlands BV un Converse Netherlands BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 413, 9.12.2019.


title: Lieta T-680/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 7. jūlija spriedums – Irish Wind Farmers’ Association u.c./Komisija (Valsts atbalsts – Enerģētikas nozare – Īrijas tiesību akti par uzņēmumu nekustamā īpašuma nodokli – Metode, kā aprēķināt nodokļa summu, kas jāmaksā fosilā kurināmā elektroenerģijas ražotājiem – Vēja parku operatoru sūdzība – Lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība – Formālas izmeklēšanas procedūras neuzsākšana – Nopietnas grūtības – Ieinteresēto personu procesuālās tiesības)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/19

      Vispārējās tiesas 2021. gada 7. jūlija spriedums – Irish Wind Farmers’ Association u.c./Komisija
      (Lieta T-680/19) (1)

      (Valsts atbalsts - Enerģētikas nozare - Īrijas tiesību akti par uzņēmumu nekustamā īpašuma nodokli - Metode, kā aprēķināt nodokļa summu, kas jāmaksā fosilā kurināmā elektroenerģijas ražotājiem - Vēja parku operatoru sūdzība - Lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība - Formālas izmeklēšanas procedūras neuzsākšana - Nopietnas grūtības - Ieinteresēto personu procesuālās tiesības)
      (2021/C 338/23)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Irish Wind Farmers’ Association Clg (Kilkenny, Īrija), Carrons Windfarm Ltd (Shanagolden, Īrija), Foyle Windfarm Ltd (Dublina, Īrija), Greenoge Windfarm Ltd (Bunclody, Īrija), (pārstāvji: M. Segura Catalán un M. Clayton, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: K. Herrmann un S. Noë)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2019. gada 9. jūlija Lēmumu C(2019) 5257 final par valsts atbalstu SA.44671 (2019/NN) – Īrija.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 423, 16.12.2019.


title: Lieta T-28/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 7. jūlija spriedums – ID/EĀDD (Civildienests – Līgumdarbinieki – Lēmums par atlaišanu pirms pārbaudes laika beigām – Acīmredzama nepiemērotība – Neatbilstoša rīcība – Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 84. pants)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/19

      Vispārējās tiesas 2021. gada 7. jūlija spriedums – ID/EĀDD
      (Lieta T-28/20) (1)

      (Civildienests - Līgumdarbinieki - Lēmums par atlaišanu pirms pārbaudes laika beigām - Acīmredzama nepiemērotība - Neatbilstoša rīcība - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 84. pants)
      (2021/C 338/24)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ID (pārstāvis: C. Bernard-Glanz, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (pārstāvji: S. Marquardt un R. Spáč)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atcelt EĀDD 2019. gada 6. marta lēmumu par prasītāja līguma izbeigšanu pirms pārbaudes laika beigām un, otrkārt, atlīdzināt mantisko un morālo kaitējumu, kāds prasītājam esot nodarīts ar šo lēmumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  ID atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 95, 23.3.2020.


title: Lieta T-205/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 7. jūlija spriedums – Frommer/EUIPO – Minerva (“I-cosmetics”) (Eiropas Savienības preču zīme – Atcelšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “I-cosmetics” – Preču zīmes faktiska izmantošana – Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts))

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/20

      Vispārējās tiesas 2021. gada 7. jūlija spriedums – Frommer/EUIPO – Minerva (“I-cosmetics”)
      (Lieta T-205/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “I-cosmetics” - Preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts))
      (2021/C 338/25)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Angela Frommer (Unteršleisheima, Vācija) (pārstāvis: F. Remmertz, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Ivanauskas un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Minerva GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis: R. Dissmann, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 10. februāra lēmumu lietā R 675/2019-2 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Minerva un A. Frommer.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Angela Frommer sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Minerva GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 201, 15.6.2020.


title: Lieta T-386/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 7. jūlija spriedums – Micron Technology/EUIPO (“INTELLIGENCE, ACCELERATED”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “INTELLIGENCE, ACCELERATED” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/20

      Vispārējās tiesas 2021. gada 7. jūlija spriedums – Micron Technology/EUIPO (“INTELLIGENCE, ACCELERATED”)
      (Lieta T-386/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “INTELLIGENCE, ACCELERATED” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
      (2021/C 338/26)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Micron Technology, Inc. (Boise, Aidaho, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: M. Edenborough, QC)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: L. Rampini un V. Ruzek)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 6. aprīļa lēmumu lietā R 2873/2019-1 attiecībā uz pieteikumu vārdisko apzīmējumu “INTELLIGENCE, ACCELERATED” reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Micron Technology, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 271, 17.8.2020.


title: Lieta T-492/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 7 jūlija spriedums – S. Tous/EUIPO – Zhejiang China-Best Import & Export (Gaismeklis) (Kopienas dizainparaugs – Spēkā neesamības atzīšanas process – Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo gaismekli – Agrākas Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kuras attēlo plīša lācīšus – Spēkā neesamības pamati – Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) un e) apakšpunkts)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/21

      Vispārējās tiesas 2021. gada 7 jūlija spriedums – S. Tous/EUIPO – Zhejiang China-Best Import & Export (Gaismeklis)
      (Lieta T-492/20) (1)

      (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo gaismekli - Agrākas Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kuras attēlo plīša lācīšus - Spēkā neesamības pamati - Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) un e) apakšpunkts)
      (2021/C 338/27)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: S. Tous, SL (Manresa, Spānija) (pārstāvji: D. Gómez Sánchez un J. Gracia Albero, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: A. Söder)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Zhejiang China-Best Import & Export Co. Ltd (Handžou, Ķīna)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas trešās padomes 2020. gada 26. maija lēmumu lietā R 1553/2019-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp S. Tous un Zhejiang China-Best Import & Export.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  S. Tous, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 313, 21.9.2020.


title: Lieta T-777/19 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja vietnieka 2021. gada 2. jūlija rīkojums – Bourel u.c./Komisija (Pagaidu noregulējums – Valsts atbalsts – Vēja ģeneratoru parku būvniecība – Individuālā atbalsta pasākumi, kurus Francija piešķīrusi vairākiem jūras vēja ģeneratoru parkiem – Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu – Būvdarbu sākšana – Lūgums noteikt pagaidu pasākumus – Steidzamības neesamība)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/22

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja vietnieka 2021. gada 2. jūlija rīkojums – Bourel u.c./Komisija
      (Lieta T-777/19 R)
      (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Vēja ģeneratoru parku būvniecība - Individuālā atbalsta pasākumi, kurus Francija piešķīrusi vairākiem jūras vēja ģeneratoru parkiem - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - Būvdarbu sākšana - Lūgums noteikt pagaidu pasākumus - Steidzamības neesamība)
      (2021/C 338/28)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: David Bourel (Pléneuf-Val-André, Francija) un pieci citi prasītāji, kuru vārdi ietverti šī rīkojuma pielikumā (pārstāvis: M. Le Berre, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Stromsky un A. Bouchagiar)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts citastarp apturēt Komisijas 2019. gada 26. jūlija Lēmuma C(2019) 5498 final, ar kuru tā nolēma necelt iebildumus saistībā ar vairākiem Francijas Republikas paziņotiem atbalsta pasākumiem jūras vēja ģeneratoru parkiem, īstenošanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-728/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 25. jūnija rīkojums – OM/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu – Civildienests – Ierēdņi – Sociālais nodrošinājums – Kopīgā veselības apdrošināšanas shēma – Medicīnisko izdevumu atlīdzināšana – Lūguma noraidīšana – Sūdzības noraidīšana – Pamatojuma aizstāšana – Otrās sūdzības iesniegšana – Termiņš prasības celšanai – Nepieņemamība)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/22

      Vispārējās tiesas 2021. gada 25. jūnija rīkojums – OM/Komisija
      (Lieta T-728/20) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Civildienests - Ierēdņi - Sociālais nodrošinājums - Kopīgā veselības apdrošināšanas shēma - Medicīnisko izdevumu atlīdzināšana - Lūguma noraidīšana - Sūdzības noraidīšana - Pamatojuma aizstāšana - Otrās sūdzības iesniegšana - Termiņš prasības celšanai - Nepieņemamība)
      (2021/C 338/29)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: OM (pārstāvis: N. de Montigny, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Hohenecker un L. Vernier)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Komisijas Atalgojuma un individuālo tiesību biroja (PMO) 2019. gada 9. un 17. septembra lēmumus, ar kuriem tika atteikts atlīdzināt prasītājas medicīnisko analīžu izmaksas un, otrkārt, 2020. gada 23. marta lēmumu, ar kuru tika noraidīta sūdzība, ko prasītāja bija iesniegusi par šiem lēmumiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  OM atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 53, 15.2.2021.


title: Lieta T-75/21: Vispārējās tiesas 2021. gada 8. jūlija rīkojums – Mendes de Almeida/Padome (Prasība atcelt tiesību aktu – Institucionālās tiesības – Ciešāka sadarbība Eiropas Prokuratūras izveidei – Regula (ES) 2017/1939 – Eiropas Prokuratūras Eiropas prokuroru iecelšana amatā – Viena no Portugāles izvirzītajiem kandidātiem iecelšana amatā – Termiņš prasības celšanai – Termiņa sākums – Nepieņemamība)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/23

      Vispārējās tiesas 2021. gada 8. jūlija rīkojums – Mendes de Almeida/Padome
      (Lieta T-75/21) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Institucionālās tiesības - Ciešāka sadarbība Eiropas Prokuratūras izveidei - Regula (ES) 2017/1939 - Eiropas Prokuratūras Eiropas prokuroru iecelšana amatā - Viena no Portugāles izvirzītajiem kandidātiem iecelšana amatā - Termiņš prasības celšanai - Termiņa sākums - Nepieņemamība)
      (2021/C 338/30)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ana Carla Mendes de Almeida (Sobreda, Portugāle) (pārstāvji: R. Leandro Vasconcelos un M. Marques de Carvalho, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: K. Pleśniak, R. Meyer, K. Kouri un J. Gil)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (ES) 2020/1117 (2020. gada 27. jūlijs), ar ko ieceļ Eiropas Prokuratūras Eiropas prokurorus (OV 2020, L 244, 18. lpp.), ciktāl par Eiropas Prokuratūras Eiropas prokuroru kā pagaidu darbinieks AD 13 pakāpē uz trīs gadu termiņu, kas nav atjaunojams, no 2020. gada 29. jūlija tiek iecelts Moreira Alves d’Oliveira Guerra kungs.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  Par lūgumu piemērot paātrināto tiesvedību vairs nav jālemj.

                  3)

                  Par Padomes iesniegto pretprasību vairs nav jālemj.

                  4)

                  Ana Carla Mendes de Almeida atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 128, 12.4.2021.


title: Lieta T-349/21: Prasība, kas celta 2021. gada 21. jūnijā – Vācija/Komisija

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/23

      Prasība, kas celta 2021. gada 21. jūnijā – Vācija/Komisija
      (Lieta T-349/21)
      (2021/C 338/31)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: J. Möller un R. Kanitz)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2021/534 (2021. gada 24. marts), ar ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/33/ES 39. panta 1. punktu nosaka, vai Vācijas veiktais pasākums, ar kuru aizliedz laist tirgū Orona ražotu lifta modeli, ir pamatots (1);

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats: Direktīvas 95/16/EK I pielikuma 2.2. iedaļas – saistībā ar harmonizēto standartu EN 81-1 – pārkāpums, jo neesot pareizi izprastas prasības par vertikālo attālumu starp lifta kabīnes jumtu un šahtas griestiem.

                              —

                              Komisija neesot pareizi izpratusi vertikālā attāluma starp kabīnes jumtu un šahtas griestiem nozīmi, kas esot bijusi izklāstīta harmonizētā standarta EN 81-1 sākotnējā redakcijā un tā atjauninātajā redakcijā (EN 81-20) esot pat uzsvērta. Pirmkārt, apstrīdētajā lēmumā būtībā esot nepareizi izmērīts minimālais vertikālais attālums. Pēc Komisijas domām, veselības aizsardzības un drošības pamatprasību novērtēšanā atbilstoši Direktīvai 95/16/EK izšķirošs ir nevis šis vertikālais attālums, bet gan brīvās telpas tilpums virs lifta kabīnes. Turklāt Komisija esot kļūdaini salīdzinājusi prasības attiecībā uz brīvajām telpām šahtā ar prasībām attiecībā uz šahtu (tās bedri).

                  2.

                  Otrais pamats: Direktīvas 95/16/EK I pielikuma 2.2. iedaļas – saistībā ar harmonizēto standartu EN 81-1 – pārkāpums, jo esot nepareizi identificēti novērtējamam nozīmīgie negadījumu scenāriji.

                              —

                              Komisija esot nepareizi novērtējusi Direktīvas 95/16/EK I pielikuma 2.2. iedaļas prasības attiecībā uz saspiešanas riska novēršanu, apstrīdētā lēmuma 55. apsvērumā norādot tikai uz rezerves bremzes atteici kā nozīmīgu negadījuma scenāriju.

                  3.

                  Trešais pamats: kļūdains faktu izklāsts, jo neesot ņemta vērā drošas pozīcijas ieņemšanai nepieciešamā laika nozīme un lifta kabīnes nekontrolētas augšupvērstas kustības risks.

                              —

                              Apstrīdētā lēmuma 55. – 57. apsvērumā Komisija vispārējo novērtējumu esot balstījusi uz nepareiziem pieņēmumiem attiecībā uz pacēlāja kabīnes nekontrolētas augšupvērstas kustības bīstamību un iespējamību.

                  4.

                  Ceturtais pamats: Ar to tiek apgalvots kļūdains faktu izklāsts un novērtējums, jo esot pārņemta uzņēmuma Conformance pētījumā sniegta kļūdaina informāciju.

                              —

                              Komisija savu lēmumu esot balstījusi uz kļūdainu vispārējo salīdzinājumu no uzņēmuma Conformance pētījuma.

                  5.

                  Piektais pamats: pierādīšanas noteikumu un Direktīvas 95/16/EK 5. panta 2. punkta pārkāpums.

                              —

                              Pieņemot lēmumu, Komisija neesot pietiekami ņēmusi vērā faktu, ka ražotāja iesniegtie atbilstības pierādījumi esot nepilnīgi būtisku aspektu ziņā. Turklāt no apsvērumiem izrietot, ka Komisija nepareizi uzskatot, ka tirgus uzraudzības iestādei ir pierādīšanas pienākums, ja gadījumā, kad konstatēta novirze no standarta, pastāv strīds par to, vai drošības prasības tiktu izpildītas ar līdzvērtīgu alternatīvu risinājumu.

         (1)  OV 2021, L 106, 60. lpp.


title: Lieta T-358/21: Prasība, kas celta 2021. gada 25. jūnijā – Hotel Cipriani/EUIPO – Altunis (“CIPRIANI FOOD”)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/25

      Prasība, kas celta 2021. gada 25. jūnijā – Hotel Cipriani/EUIPO – Altunis (“CIPRIANI FOOD”)
      (Lieta T-358/21)
      (2021/C 338/32)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Hotel Cipriani (Venēcija, Itālija) (pārstāvji: M. Rieger-Jansen, D. Op de Beeck un W. Pors, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Altunis-Trading, Gestão e Serviços, Lda (Funšala, Portugāle)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “CIPRIANI FOOD” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 683 250

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 27. aprīļa lēmums lietā R 1599/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  apmierināt prasību par spēkā neesamību pilnībā un atcelt apstrīdēto Eiropas Savienības preču zīmi;

                  —

                  piespriest EUIPO un jebkurai personai, kas izvēlēsies iestāties lietā, segt savus, kā arī atlīdzināt pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu iesniedzējas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta pārkāpums;

                  —

                  Apelācijas padome pieļāvusi kļūdu uzskatot, ka “graudaugu izstrādājumi” nevar būt pienācīgi sīkāk sadalīti.


title: Lieta T-359/21: Prasība, kas celta 2021. gada 18. jūnijā – ClientEarth/Komisija

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/25

      Prasība, kas celta 2021. gada 18. jūnijā – ClientEarth/Komisija
      (Lieta T-359/21)
      (2021/C 338/33)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ClientEarth AISBL (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: F. Logue, Solicitor, un J. Kenny, Barrister at Law)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2021. gada 9. aprīļa netiešo lēmumu, ar ko ir atteikts piešķirt piekļuvi lūgtajiem dokumentiem un informācijai saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (1) un Regulu (EK) Nr. 1367/2006 (2), kuri attiecas, pirmkārt, uz darbīgo vielu mankozebu un cipermetrīnu un, otrkārt, uz dalībvalstu balsojumiem Augu, dzīvnieku, pārtikas aprites un dzīvnieku barības pastāvīgajā komitejā saistībā ar atbildētājas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2019/2094 (3), Īstenošanas regulu (EK) Nr. 2020/2087 (4), Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2019/1589 (5) un Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2018/1262 (6), un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza vienu pamatu, apgalvojot, ka atbildētāja nav norādījusi pamatojumu, pārkāpdama Regulas (EK) Nr. 1049/2001 8. panta 1. punktu, ES Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta trešo ievilkumu un LESD 296. panta 2. punktu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1367/2006 (2006. gada 6. septembris) par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV 2006, L 264, 13. lpp.).

         (3)  Komisijas Īstenošanas Regula (ES) Nr. 2019/2094 (2019. gada 29. novembris), ar ko attiecībā uz apstiprinājuma periodu pagarināšanu darbīgajām vielām benfluralīnam, dimoksistrobīnam, fluazināmam, flutolanilam, mankocebam, mekopropam-P, mepikvatam, metirāmam, oksamilam un piraklostrobīnam groza Īstenošanas regulu (ES) Nr. 540/2011 (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2019, L 317, 102.–104. lpp.).

         (4)  Komisijas Īstenošanas Regula (ES) Nr. 2020/2087 (2020. gada 14. decembris), ar ko darbīgās vielas mankoceba apstiprinājumu neatjauno saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū un groza Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 540/2011 pielikumu (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2020, L 423, 50.–52. lpp.).

         (5)  Komisijas Īstenošanas Regula (ES) Nr. 2019/1589 (2019. gada 26. septembris), ar ko attiecībā uz apstiprinājuma periodu pagarināšanu darbīgajām vielām amidosulfuronam, beta-ciflutrīnam, bifenoksam, hlortoluronam, klofentezīnam, klomazonam, cipermetrīnam, daminozīdam, deltametrīnam, dikambam, difenokonazolam, diflubenzuronam, diflufenikānam, fenoksapropam-P, fenpropidīnam, fludioksonilam, flufenacetam, fostiazātam, indoksakarbam, lenacilam, MCPA, MCPB, nikosulfuronam, piklorāmam, prosulfokarbam, piriproksifēnam, tiofanātmetilam, triflusulfuronam un tritosulfuronam groza Īstenošanas regulu (ES) Nr. 540/2011 (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2019, L 248, 24.–27. lpp.).

         (6)  Komisijas Īstenošanas Regula (ES) Nr. 2018/1262 (2018. gada 20. septembris), ar ko attiecībā uz apstiprinājuma periodu pagarināšanu darbīgajām vielām 1-metilciklopropēns, beta-ciflutrīns, hlortalonils, hlortolurons, klomazons, cipermetrīns, daminozīds, deltametrīns, dimetēnamīds-P, diurons, fludioksonils, flufenacets, flurtamons, fostiazāts, indoksakarbs, MCPA, MCPB, prosulfokarbs, tiofanātmetils un tribenurons groza Īstenošanas regulu (ES) Nr. 540/2011 (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2018, L 238, 62.–64. lpp.).


title: Lieta T-366/21: Prasība, kas celta 2021. gada 29. jūnijā – Coinbase/EUIPO – bitFlyer (“coinbase”)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/26

      Prasība, kas celta 2021. gada 29. jūnijā – Coinbase/EUIPO – bitFlyer (“coinbase”)
      (Lieta T-366/21)
      (2021/C 338/34)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Coinbase, Inc. (Sanfrancisko, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: A. Nordemann, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa Apelācijas padomē dalībniece: bitFlyer Inc. (Tokija, Japāna)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: preču zīmes “coinbase” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 308 248

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 29. aprīļa lēmums lietā R 1751/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-369/21: Prasība, kas celta 2021. gada 30. jūnijā – Unimax Stationery/EUIPO – Mitsubishi Pencil (“uni”)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/27

      Prasība, kas celta 2021. gada 30. jūnijā – Unimax Stationery/EUIPO – Mitsubishi Pencil (“uni”)
      (Lieta T-369/21)
      (2021/C 338/35)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Unimax Stationery (Damana, Indija) (pārstāvis: E. Amoah, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Mitsubishi Pencil Co. Ltd (Tokija, Japāna)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “uni” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 6 920 615

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 22. aprīļa lēmums lietā R 1909/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 7. panta 1. punkta d) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-373/21: Prasība, kas celta 2021. gada 1. jūlijā – Etablissements Nicolas/EUIPO – St. Nicolaus (“NICOLAS”)

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/28

      Prasība, kas celta 2021. gada 1. jūlijā – Etablissements Nicolas/EUIPO – St. Nicolaus (“NICOLAS”)
      (Lieta T-373/21)
      (2021/C 338/36)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Etablissements Nicolas (Tjē, Francija) (pārstāvis: T. de Haan, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: St. Nicolaus a.s. (Liptovský Mikuláš, Slovākija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “NICOLAS” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 6 231 484

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 21. aprīļa lēmums lietā R 1195/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas prasītājai radušies procesā EUIPO Apelācijas ceturtajā padomē.

         Izvirzītais pamats:

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-376/21: Prasība, kas celta 2021. gada 2. jūlijā – Instituto Cervantes/Komisija

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/28

      Prasība, kas celta 2021. gada 2. jūlijā – Instituto Cervantes/Komisija
      (Lieta T-376/21)
      (2021/C 338/37)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Instituto Cervantes (Madride, Spānija) (pārstāvis: E. van Nuffel d’Heynsbroeck, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  prasību atzīt par pieņemamu;

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas lēmumu piešķirt Pamatnolīguma par valodu mācībām Eiropas Savienības iestāžu, struktūru un aģentūru vajadzībām (Nr. HR/2020/OP/0014) slēgšanas tiesības attiecībā uz 3. daļu (spāņu valodas apguve) pirmajā vietā apvienībai CLL Centre de Langues-Allingua un otrajā vietā – prasītājam;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par nepietiekamu apstrīdētā lēmuma pamatojumu saistībā ar piedāvājumu raksturojošo iezīmju vērtējumu.

                  2.

                  Otrais pamats ir par to, ka nav salīdzinātas piedāvājumu raksturojošās iezīmes.

                  3.

                  Trešais pamats ir par Komisijas pieļautu acīmredzamu kļūdu vērtējumā, noraidot piedāvājumā iekļautajā hiperteksta saitē pieejamos piedāvājuma elementus, nemaz nepārbaudot to likumību.

                  4.

                  Ceturtais pamats, kas ir izvirzīts pakārtoti, pirmkārt, ir par saiknes trūkumu starp prasītāja piedāvājumam raksturīgo iezīmju novērtējumu un tā vērtējumu saskaņā ar paziņojumā par līgumu noteiktajiem 1.1. un 1.2. apakškritērijiem, un, otrkārt, par pārskatāmības principa pārkāpumu.

                  5.

                  Piektais pamats ir par mērķa padarīt pieejamus publiskos iepirkumus iespējami lielākam pretendentu skaitam neievērošanu.


title: Lieta T-380/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. jūlijā – Flybe/Komisija

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/29

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. jūlijā – Flybe/Komisija
      (Lieta T-380/21)
      (2021/C 338/38)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Flybe Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: G. Peretz, QC, un D. Colgan, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2021. gada 23. aprīļa lēmumu attiecībā uz Komisijas apstiprinājumu starp British Airways un Flybe Limited noslēgtajam laika nišu atbrīvošanas līgumam saistībā ar Lietu N COMP/M.6447 – IAG/BMI, pilnībā atceļot apstrīdētā lēmuma 23. zemsvītras piezīmi, vai, pakārtoti, grozot apstrīdētā lēmuma 23. zemsvītras piezīmi, un,

                  —

                  atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus saistībā ar šīs prasības sagatavošanu un celšanu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, skaidrojot ar laika nišu atbrīvošanas līgumu noteiktos ierobežojumus, esot pieļāvusi kļūdu faktos. Prasītāja norāda, ka starp British Airways un Flybe limited (agrāk – Thyme OPCO Limited), noslēgtajā līgumā nav nevienas atsauces uz to, ka laika nišu nodošanai būtu jānotiek kopā ar darbības licences nodošanu. Prasītāja apgalvo, ka Komisija, pievienojot 23. zemsvītras piezīmē vārdus “proti, kopā ar Thyme darbības licenci”, esot pieļāvusi kļūdu attiecībā uz to, kam būtu jābūt līguma kopsavilkumam.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot pienācīgi ņēmusi vērā prasītājas spēju izpildīt papildu nosacījumu par to, ka korektīvās laika nišas tiek nodotas tikai darbības turpināšanas ietvaros, ja tas ietver tās darbības licences nodošanu, pretēji tam, kas ir pieļauts Apvienotās Karalistes noteikumos par aviosabiedrību darbības licencēm.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot ņēmusi vērā laika nišu piešķiršanas līguma faktisko, ekonomisko un tiesisko kontekstu, kas liecināja par to, ka nav nepieciešams noteikt prasību saistībā ar darbības licences nodošanu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas pieeja ir pretrunā tiesiskās drošības principam. Prasītāja apgalvo, ka saistībās, ko uzņēmusies International Consolidated Airlines Group, nav ietverts ierobežojums attiecībā uz korektīvo laika nišu nodošanu.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, nosakot ierobežojumu bez iepriekšējas tā apspriedes ar prasītāju, esot pārkāpusi prasītājas tiesības tikt uzklausītai.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu. Prasītāja apgalvo, ka Komisija nekādi nav pamatojusi prasītājai piemēroto ierobežojumu, pārkāpjot prasību, ka tiesību aktos ir jānorāda pamats, uz kā tie ir balstīti.


title: Lieta T-383/21: Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūlijā – Banque postale/VNV

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/30

      Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūlijā – Banque postale/VNV
      (Lieta T-383/21)
      (2021/C 338/39)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Banque postale (Parīze, Francija) (pārstāvji: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi un M. Dalon, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atbilstoši LESD 263. pantam atcelt 2021. gada 14. aprīļa lēmumu SRB/ES/2021/22 par ex ante iemaksu VNF par 2021. gadu aprēķināšanu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  atbilstoši LESD 277. pantam šādas VNM regulas, Īstenošanas regulas un Deleģētās regulas normas atzīt par nepiemērojamām:

                              —

                              VNM regulas 69. panta 1. punktu, 69. panta 2. punktu, 70. panta 1. punktu un 70. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu;

                              —

                              Deleģētās regulas 4. panta 2. punktu, 6. un 7. pantu, kā arī I pielikumu;

                              —

                              Īstenošanas regulas 4. pantu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pilnībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja ir izvirzījusi astoņus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, jo ex ante iemaksu Vienotā noregulējuma fondā (VNF) aprēķināšanas noteikumi, kas paredzēti VNM regulā un Deleģētajā regulā neatspoguļojot ne iestāžu faktisko izmēru, ne faktisko risku.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz samērīguma principa pārkāpumu, jo ex ante iemaksu VNF mehānisms, kas paredzēts VNM regulā un Deleģētajā regulā, esot balstīts uz vērtējumu, kas mākslīgi pasliktinot tādu Francijas lielo iestāžu profilu, kāda ir prasītāja, un tādējādi tas radot nesamērīgi lielu iemaksas apmēru.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz tiesiskās drošības principa pārkāpumu, jo ex ante iemaksu VNF aprēķins, kas ir noteikts VNM regulā, Deleģētajā regulā un Īstenošanas regulā, pirmkārt, nevarot pietiekami agri precīzi tikt paredzēts un, otrkārt, atbilstot drīzāk iestādes relatīvajai situācijai salīdzinājumā ar citām maksātājām iestādēm, nevis tās situācijai un riska profilam. Visbeidzot, prasītāja uzskata, ka Komisijai neesot vajadzējis būt atbildīgai par riska indikatoru noteikšanu Deleģētās regulas ietvaros, jo šiem kritērijiem esot īpaši strukturējoša un noteicoša funkcija, nosakot iemaksu summas (LESD 290. pants).

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz labas pārvaldības principa pārkāpumu, jo apstrīdētajā lēmumā neesot pietiekami skaidri un pilnīgi elementi, lai pamatotu un kontrolētu veicamās iemaksas apmēru.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots efektīvas tiesiskās aizsardzības principa pārkāpums. Šī pamata pamatojumam prasītāja norāda, ka apstrīdētajā lēmumā neesot pietiekami skaidri un pilnīgi elementi, lai pamatotu un kontrolētu veicamās iemaksas apmēru.

                  6.

                  Sestais pamats attiecas uz pienākuma norādīt pamatojumu neievērošanu attiecībā uz neatsaucamu maksājumu saistību izmantošanas iespējām, pamatojot ar to, ka apstrīdētajā lēmumā sīkāk neesot norādīts, kādēļ, pirmkārt, ir vajadzīgs noteikt atsaukšanās uz neatsaucamu maksājumu saistībām (turpmāk tekstā – “NMS”) slieksni 15 % apmērā, un otrkārt, kā garantiju pieņemt tikai skaidru naudu.

                  7.

                  Septītais pamats attiecas uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Šai sakarā prasītāja norāda, ka procikliskuma un likviditātes riski, ko VNV ir minējusi, lai ierobežotu atsaukšanos uz NMS, neesot pamatoti, it īpaši ņemot vērā NMS piemītošās raksturiezīmes un to izmantošanas kontekstu.

                  8.

                  Trešais pamats attiecas uz tiesību kļūdu. Prasītāja norāda, ka VNV, pirmkārt, balstās uz kļūdainu tiesību normu interpretāciju, ar kurām ir pieļauts atsaukties uz NMS, uz abstraktas analīzes pamata nosakot identisku pasākumu visām iestādēm, un, otrkārt, atņem šīm tiesību normām lietderīgo iedarbību tiktāl, ciktāl NMS daļa sistemātiski un bez pietiekama pamatojuma ir samazināta līdz likumīgi pieļaujamam minimumam.


title: Lieta T-384/21: Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūlijā – Confédération nationale du Crédit mutuel u.c./VNV

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/31

      Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūlijā – Confédération nationale du Crédit mutuel u.c./VNV
      (Lieta T-384/21)
      (2021/C 338/40)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Confédération nationale du Crédit mutuel (Parīze, Francija) un 26 citas prasītājas (pārstāvji: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi un M. Dalon, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atbilstoši LESD 263. pantam atcelt 2021. gada 14. aprīļa lēmumu SRB/ES/2021/22 par ex ante iemaksu VNF par 2021. gadu aprēķināšanu, ciktāl tas attiecas uz prasītājām;

                  —

                  atbilstoši LESD 277. pantam šādas VNM regulas, Īstenošanas regulas un Deleģētās regulas normas atzīt par nepiemērojamām:

                              —

                              VNM regulas 69. panta 1. punktu, 69. panta 2. punktu, 70. panta 1. punktu un 70. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu;

                              —

                              Deleģētās regulas 4. panta 2. punktu, 6. un 7. pantu, kā arī I pielikumu;

                              —

                              Īstenošanas regulas 4. pantu;

                  —

                  piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pilnībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatojumam prasītājas izvirza astoņus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-383/21 Banque postale/VNV.


title: Lieta T-385/21: Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūlijā — BPCE u.c./VNV

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/32

      Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūlijā — BPCE u.c./VNV
      (Lieta T-385/21)
      (2021/C 338/41)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: BPCE (Parīze, Francija) un 44 citas prasītājas (pārstāvji: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi un M. Dalon, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atbilstoši LESD 263. pantam atcelt 2021. gada 14. aprīļa lēmumu SRB/ES/2021/22 par ex ante iemaksu VNF par 2021. gadu aprēķināšanu, ciktāl tas attiecas uz prasītājām;

                  —

                  atbilstoši LESD 277. pantam šādas VNM regulas, Īstenošanas regulas un Deleģētās regulas normas atzīt par nepiemērojamām:

                              —

                              VNM regulas 69. panta 1. punktu, 69. panta 2. punktu, 70. panta 1. punktu un 70. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu;

                              —

                              Deleģētās regulas 4. panta 2. punktu, 6. un 7. pantu, kā arī I pielikumu;

                              —

                              Īstenošanas regulas 4. pantu;

                  —

                  piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pilnībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatojumam prasītājas izvirza astoņus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-383/21 Banque postale/VNV.


title: Lieta T-386/21: Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūlijā – Crédit agricole un Crédit agricole Corporate and Investment Bank/Komisija

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/33

      Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūlijā – Crédit agricole un Crédit agricole Corporate and Investment Bank/Komisija
      (Lieta T-386/21)
      (2021/C 338/42)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Crédit agricole SA (Montrouge, Francija), Crédit agricole Corporate and Investment Bank (Montrouge) (pārstāvji: D. Beard, Barrister, un C. Hutton, Solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt (pilnā apmērā vai daļēji) Eiropas Komisijas 2021. gada 28. aprīļa lēmumu (C(2021) 2871);

                  —

                  atcelt (pilnā apmērā vai daļēji) ar Eiropas Komisijas 2021. gada 28. aprīļa lēmumu (C(2021) 2871) uzlikto sodu;

                  —

                  uzdot Eiropas Komisijai veikt nepieciešamos pasākumus, lai pildītu Tiesas spriedumu, kā paredzēts LESD 266. pantā;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājām tiesāšanās izdevumus saistībā ar šīs prasības celšanu un turpmākām šīs tiesvedības stadijām.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, konstatēdama, ka prasītājas ir piedalījušās vienotā un turpinātā pārkāpumā mērķa dēļ, ir pieļāvusi tiesību kļūdas un kļūdas faktos:

                              —

                              Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un kļūdas faktos, konstatēdama, ka apgalvotās ar informācijas apmaiņu saistītās darbības ir uzskatāmas par pārkāpumu mērķa dēļ, kas var būt kvalificējams par vienotu un turpinātu pārkāpumu.

                              —

                              Komisija neesot veikusi nepieciešamo izvērtējumu, uz kuru balstāms konstatējums par pārkāpumu mērķa dēļ saistībā ar apgalvotajām ar koordinēšanu saistītajām darbībām.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi tiesību kļūdas un kļūdas faktos, konstatēdama, ka prasītājas ir veicinājušas vispārēja plāna īstenošanu un ka apgalvotā prasītāju dalība bija turpināta.

                              —

                              Komisija neesot pierādījusi, ka prasītājas ir veicinājušas vispārēja plāna īstenošanu vai ka tas tām ir bijis zināms.

                              —

                              Komisija neesot pierādījusi, ka pirmā vai otrā prasītāja būtu piedalījusies turpinātā pārkāpumā.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi tiesību kļūdas, prezumēdama, ka otrajai prasītājai bija zināma konkrēta informācija.

                              —

                              Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdas un kļūdas faktos, prezumēdama, ka tirgotājiem bija zināma visa Bloomberg tērzētavā ietvertā informācija – jau tādēļ vien, ka viņi bija pieslēgušies tērzētavai. Komisija tādējādi esot nepareizi interpretējusi esošo judikatūru vai pārmērīgi plaši to piemērojusi.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, aprēķinot naudas soda apmēru, esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas faktos un tiesību kļūdas.

                              —

                              Komisija esot nepieļaujami atkāpusies no Pamatnostādnēm naudas soda aprēķināšanai, jo tā pārdošanas apmēru neesot aprēķinājusi, balstoties uz pēdējo pilno gadu laikposmā, kurā noticis apgalvotais pārkāpums.

                              —

                              Komisija, noteikdama reizināšanas koeficientu konkrēti preventīvās iedarbības vajadzībām, neesot ievērojusi vienlīdzīgas attieksmes principu.

                              —

                              Komisija esot nepieļaujami atkāpusies no Pamatnostādnēm naudas soda aprēķināšanai, jo pārdošanas apmēru aprēķināšanā tā neesot izmantojusi ticamākos pieejamo datus.

                              —

                              Komisija esot pieļāvusi kļūdas vērtējumā, apsverot pārkāpuma smagumu un atbildību mīkstinošus apstākļus.

                              —

                              Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas faktu vērtējumā, noskaidrojot apgalvotā pārkāpuma ilgumu.


title: Lieta T-387/21: Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūlijā — Société générale u.c./VNV

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/34

      Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūlijā — Société générale u.c./VNV
      (Lieta T-387/21)
      (2021/C 338/43)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Société générale (Parīze, Francija), Crédit du Nord (Lille, Francija) un SG Option Europe (Puteaux, Francija) (pārstāvji: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi un M. Dalon, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atbilstoši LESD 263. pantam atcelt 2021. gada 14. aprīļa lēmumu SRB/ES/2021/22 par ex ante iemaksu VNF par 2021. gadu aprēķināšanu, ciktāl tas attiecas uz prasītājām;

                  —

                  atbilstoši LESD 277. pantam šādas VNM regulas, Īstenošanas regulas un Deleģētās regulas normas atzīt par nepiemērojamām:

                              —

                              VNM regulas 69. panta 1. punktu, 69. panta 2. punktu, 70. panta 1. punktu un 70. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu;

                              —

                              Deleģētās regulas 4. panta 2. punktu, 6. un 7. pantu, kā arī I pielikumu;

                              —

                              Īstenošanas regulas 4. pantu;

                  —

                  piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pilnībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatojumam prasītājas izvirza astoņus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-383/21 Banque postale/VNV.


title: Lieta T-388/21: Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūlijā – Crédit agricole u.c./VNV

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/35

      Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūlijā – Crédit agricole u.c./VNV
      (Lieta T-388/21)
      (2021/C 338/44)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Crédit agricole SA (Montrouge, Francija) un 48 citas prasītājas (pārstāvji: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi un M. Dalon, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atbilstoši LESD 263. pantam atcelt 2021. gada 14. aprīļa lēmumu SRB/ES/2021/22 par ex ante iemaksu VNF par 2021. gadu aprēķināšanu, ciktāl tas attiecas uz prasītājām;

                  —

                  atbilstoši LESD 277. pantam šādas VNM regulas, Īstenošanas regulas un Deleģētās regulas normas atzīt par nepiemērojamām:

                              —

                              VNM regulas 69. panta 1. punktu, 69. panta 2. punktu, 70. panta 1. punktu un 70. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu;

                              —

                              Deleģētās regulas 4. panta 2. punktu, 6. un 7. pantu, kā arī I pielikumu;

                              —

                              Īstenošanas regulas 4. pantu;

                  —

                  piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pilnībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatojumam prasītājas izvirza astoņus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-383/21 Banque postale/VNV.


title: Lieta T-397/21: Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūlijā – BNP Paribas/VNV

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/35

      Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūlijā – BNP Paribas/VNV
      (Lieta T-397/21)
      (2021/C 338/45)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: BNP Paribas (Parīze, Francija) (pārstāvji: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi un M. Dalon, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atbilstoši LESD 263. pantam atcelt 2021. gada 14. aprīļa lēmumu SRB/ES/2021/22 par ex ante iemaksu VNF par 2021. gadu aprēķināšanu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  atbilstoši LESD 277. pantam šādas VNM regulas, Īstenošanas regulas un Deleģētās regulas normas atzīt par nepiemērojamām:

                              —

                              VNM regulas 69. panta 1. punktu, 69. panta 2. punktu, 70. panta 1. punktu un 70. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu;

                              —

                              Deleģētās regulas 4. panta 2. punktu, 6. un 7. pantu, kā arī I pielikumu;

                              —

                              Īstenošanas regulas 4. pantu;

                  —

                  piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pilnībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza astoņus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-383/21 Banque postale/VNV.


title: Lieta T-398/21: Prasība, kas celta 2021. gada 6. jūlijā – Ryanair un Ryanair Sun/Komisija

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/36

      Prasība, kas celta 2021. gada 6. jūlijā – Ryanair un Ryanair Sun/Komisija
      (Lieta T-398/21)
      (2021/C 338/46)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Ryanair DAC (Swords, Īrija), Ryanair Sun S.A. (Varšava, Polija) (pārstāvji: F-C. Laprévote, E. Vahida, V. Blanc, S. Rating un I. Metaxas-Maranghidis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Juridiskais pamatojums

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2020. gada 22. decembra lēmumu par valsts atbalstu SA.59158 – Polija – Covid-19 – Atbalsts LOT (1), un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir nepareizi piemērojusi Pagaidu regulējumu valsts atbalsta pasākumiem, ar ko atbalsta ekonomiku pašreizējā Covid-19 uzliesmojuma situācijā. It īpaši tās norāda, ka atbildētāja nav pierādījusi, ka LOT ir tiesības atbilstoši Pagaidu regulējumam saņemt rekapitalizācijas atbalstu, un arī to, ka atbildētāja nav izvērtējusi, vai bez rekapitalizācijas pastāvēja citi piemērotāki un tirgu mazāk kropļojoši pasākumi. Prasītājas turklāt apgalvo, ka atbildētāja ir pieļāvusi kļūdas, novērtējot rekapitalizācijas apmēra samērīgumu, atbalsta atmaksāšanu un valsts izstāšanās nosacījumus, kā arī atbalsta nosacījumus saistībā ar tā pārvaldību un nepamatotu konkurences izkropļošanu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu, uzskatīdama, ka tas var būt juridiskais pamats atbalsta piešķiršanas attaisnošanai. Prasītājas turklāt apgalvo, ka atbildētāja nav konstatējusi, ka atbalsts bija nepieciešams, piemērots un samērīgs, lai novērstu nopietnus traucējumu Polijas tautsaimniecībā, kā arī nav veikusi “izsvēršanu”, proti, nav samērojusi atbalsta sagaidāmos pozitīvo ietekmi saistībā ar LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktā nosprausto mērķu sasniegšanu ar tā negatīvajām sekām, kas izpaužas kā konkurences kropļošana un tirdzniecības dalībvalstu starpā ietekmēšana.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pārkāpti LESD īpašie noteikumi un Savienības tiesību vispārējie principi, kas ir bijuši Savienības gaisa transporta jomas liberalizācijas pamatā kopš 80. gadu beigām (proti, nediskriminācijas, pakalpojumu sniegšanas brīvības – kas gaisa transporta nozarē tiek piemēroti ar Regulu Nr. 1008/2008 (2) – un brīvības veikt uzņēmējdarbību principi).

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav uzsākusi formālo izmeklēšanas procedūru, neraugoties uz nopietnajām grūtībām, un ir pārkāpusi prasītāju procesuālās tiesības.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu.

         (1)  OV 2021, C 260, 10. un 11. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1008/2008 (2008. gada 24. septembris) par kopīgiem noteikumiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai Savienībā (pārstrādātā versija) (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2008, L 293, 3.–20. lpp.).


title: Lieta T-401/21: Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūlijā – KN/Parlaments

text:
               23.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/37

      Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūlijā – KN/Parlaments
      (Lieta T-401/21)
      (2021/C 338/47)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: KN (pārstāvji: M. Casado García-Hirschfeld un M. Aboudi, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  šo prasību atzīt par pieņemamu;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atlīdzināt morālo kaitējumu, kas ex aequo bono novērtēts 100 000 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības, kas ir vērsta pret Eiropas Parlamenta 2021. gada 28. aprīļa lēmumu par Eiropas Savienības 2019. finanšu gada vispārējā budžeta izpildes apstiprināšanu, VI iedaļa – Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja [2020/2145(DEC)], un Eiropas Parlamenta 2021. gada 29. aprīļa rezolūciju, kurā ir ietverti apsvērumi, kas ir daļa no iepriekš minētā lēmuma, pamatojumam prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz LESD 16. panta 1. punkta, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 1. un 8. panta un Regulas 2018/1725 (1) 4. un 5. panta pārkāpumu, kā arī uz disciplinārlietu un tiesu informācijas konfidencialitātes principa un Regulas Nr. 883/2013 (2) 10. panta pārkāpumu.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz tiesību uz nevainīguma prezumpciju, labas pārvaldības principa un samērīguma principa pārkāpumu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2018/1725 (2018. gada 23. oktobris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Savienības iestādēs, struktūrās, birojos un aģentūrās un par šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 45/2001 un Lēmumu Nr. 1247/2002/EK (OV 2018, L 295, 39. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) Nr. 883/2013 (2013. gada 11. septembris) par izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF), un ar ko atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1073/1999 un Padomes Regulu (Euratom) Nr. 1074/1999 (OV 2013, L 248, 1. lpp.).