title: Lieta C-263/14: Tiesas (virspalāta) 2016. gada 14. jūnija spriedums – Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Kopējā ārpolitika un drošības politika (KĀDP) — Lēmums 2014/198/KĀDP — Nolīgums starp Eiropas Savienību un Tanzānijas Savienoto Republiku par nosacījumiem attiecībā uz aizdomās turētu pirātu un ar tiem saistītā atsavinātā īpašuma nodošanu no Eiropas Savienības vadītajiem jūras spēkiem Tanzānijas Savienotajai Republikai — Juridiskā pamata izvēle — Pienākums nekavējoties un pilnīgi informēt Eiropas Parlamentu visos starptautiska nolīguma sarunu un noslēgšanas procedūru posmos — Lēmuma seku atstāšana spēkā tā atcelšanas gadījumā

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/3

         Tiesas (virspalāta) 2016. gada 14. jūnija spriedums – Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-263/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Kopējā ārpolitika un drošības politika (KĀDP) - Lēmums 2014/198/KĀDP - Nolīgums starp Eiropas Savienību un Tanzānijas Savienoto Republiku par nosacījumiem attiecībā uz aizdomās turētu pirātu un ar tiem saistītā atsavinātā īpašuma nodošanu no Eiropas Savienības vadītajiem jūras spēkiem Tanzānijas Savienotajai Republikai - Juridiskā pamata izvēle - Pienākums nekavējoties un pilnīgi informēt Eiropas Parlamentu visos starptautiska nolīguma sarunu un noslēgšanas procedūru posmos - Lēmuma seku atstāšana spēkā tā atcelšanas gadījumā)
   (2016/C 305/04)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – R. Passos, A. Caiola un M. Allik)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītāja prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Konstantinidis, R. Troosters un D. Gauci)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – F. Naert, G. Étienne, M. Bishop, kā arī M.-M. Joséphidès)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvji – M. Smolek, E. Ruffer, J. Vláčil, J. Škeřik un M. Hedvábná), Zviedrijas Karaliste (pārstāvji – A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, M. Rhodin, E. Karlsson un L. Swedenborg), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāves – J. Kraehling un V. Kaye, kurām palīdz G. Facenna, barrister)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2014. gada 10. marta Lēmumu 2014/198/KĀDP par to, lai parakstītu un noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Tanzānijas Savienoto Republiku par nosacījumiem attiecībā uz aizdomās turētu pirātu un ar tiem saistītā atsavinātā īpašuma nodošanu no Eiropas Savienības vadītajiem jūras spēkiem Tanzānijas Savienotajai Republikai;

               2)

               paturēt spēkā Lēmuma 2014/198 sekas;

               3)

               Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus paši;

               4)

               Čehijas Republika, Zviedrijas Karaliste un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, kā arī Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 235, 21.7.2014.


title: Lieta C-292/11 P: Tiesas (virspalāta) 2014. gada 15. janvāra spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika (Apelācija — Tiesas sprieduma, ar kuru ir konstatēta pienākumu neizpilde, izpilde — Kavējuma nauda — Samaksas pieprasījums — Valsts tiesību aktu, kas ir pamatā pienākumu neizpildei, atcelšana — Komisijas vērtējums attiecībā uz dalībvalsts pasākumiem, ko tā ir veikusi, lai izpildītu Tiesas spriedumu — Robežas — Kompetences sadalījums starp Tiesu un Vispārējo tiesu)

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/2

         Tiesas (virspalāta) 2014. gada 15. janvāra spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-292/11 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas sprieduma, ar kuru ir konstatēta pienākumu neizpilde, izpilde - Kavējuma nauda - Samaksas pieprasījums - Valsts tiesību aktu, kas ir pamatā pienākumu neizpildei, atcelšana - Komisijas vērtējums attiecībā uz dalībvalsts pasākumiem, ko tā ir veikusi, lai izpildītu Tiesas spriedumu - Robežas - Kompetences sadalījums starp Tiesu un Vispārējo tiesu)
   2014/C 85/02
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Hetsch kā arī P. Costa de Oliveira un M. Helle)

      Otra lietas dalībniece: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes un J. Arsénio de Oliveira)

      Lietas dalībnieki, kas iestājušies lietā, lai atbalstītu atbildētājas prasījumus: Čehijas Republika (pārstāvji – M. Smolek un D. Hadroušek), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un J. Möller), Grieķijas Republika (pārstāvji – A. Samoni-Bantou un I. Pouli), Spānijas Karaliste (pārstāvis – N. Díaz Abad), Francijas Republika (pārstāvji – G. de Bergues, A. Adam un J. Rossi, kā arī N. Rouam), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji – C. Wissels un M. Noort), Polijas Republika (pārstāvji – M. Szpunar un B. Majczyna), Zviedrijas Karaliste (pārstāvis – A. Falk)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 29. marta spriedumu lietā T-33/09 Portugāle/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa ir atcēlusi Komisijas 2008. gada 25. novembra lēmumu C(2008) 7419, galīgā redakcija — Prasība samaksāt kavējuma naudu, kas ir jāmaksā, izpildot Tiesas 2008. gada 10. janvāra spriedumu lietā C-70/06 Komisija/Portugāle (Krājums, I-1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Portugāles Republikas tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies šajā tiesvedībā;

               3)

               Čehijas Republika, Vācijas Federatīvā Republika, Grieķijas Republika, Spānijas Karaliste, Francijas Republika, Nīderlandes Karaliste, Polijas Republika un Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 252, 27.8.2011.


title: Lieta C-188/11: Tiesas (septītā palāta) 2012. gada 24. maija spriedums ( Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Peter Hehenberger /Austrijas Republika (Lauksaimniecība — Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonds — Regulas (EK) Nr. 1257/1999 un (EK) Nr. 817/2004 — Atbalsts agrovides ražošanas praksei — Pārbaudes — Lauksaimniecības atbalsta saņēmējs — Liegšana veikt pārbaudi uz vietas — Valsts tiesiskais regulējums, ar ko liek atmaksāt visu vairākus gadus maksāto atbalstu — Saderīgums)

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/3

         Tiesas (septītā palāta) 2012. gada 24. maija spriedums (Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Peter Hehenberger/Austrijas Republika
   (Lieta C-188/11) (1)

   (Lauksaimniecība - Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonds - Regulas (EK) Nr. 1257/1999 un (EK) Nr. 817/2004 - Atbalsts agrovides ražošanas praksei - Pārbaudes - Lauksaimniecības atbalsta saņēmējs - Liegšana veikt pārbaudi uz vietas - Valsts tiesiskais regulējums, ar ko liek atmaksāt visu vairākus gadus maksāto atbalstu - Saderīgums)
   2012/C 200/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Peter Hehenberger

      Atbildētāja: Austrijas Republika

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1257/99 par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai un dažu regulu grozīšanu un atcelšanu (OV L 160, 80. lpp.), kā arī Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 817/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1257/1999 par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai (OV L 153, 30. lpp.), interpretācija — Pārbaudes un sankcijas — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka ir jāatlīdzina viss piecu gadu periodā saņemtais atbalsts gadījumā, ja lauksaimniecības atbalsta saņēmējs liedz pārbaudes veikšanu — Samērīgums

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1257/1999 par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai un dažu regulu grozīšanu un atcelšanu, aplūkojot to kopsakarā ar Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 817/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Regulai Nr. 1257/1999, neaizliedz valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru, ja lauksaimnieks — atbalsta saņēmējs — ir liedzis veikt attiecīgo platību pārbaudi uz vietas, viss atbalsts, kas viņam jau ir piešķirts veiktā agrovides pasākuma saistību laikposmā, ir jāatmaksā, pat ja šis atbalsts ir maksāts jau vairākus gadus.

      (1)  OV C 211, 16.07.2011.


title: Lieta T-216/15: Prasība, kas celta 2015. gada 24. aprīlī – Dôvera zdravotná poist'ovňa/Komisija

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/31

         Prasība, kas celta 2015. gada 24. aprīlī – Dôvera zdravotná poist'ovňa/Komisija
   (Lieta T-216/15)
   (2015/C 262/41)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dôvera zdravotná poist'ovňa, s.a. (Bratislava, Slovākija) (pārstāvji – O. Brouwer un A. Pliego Selie, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 15. oktobra Lēmumu (ES) 2015/248 par Slovākijas Republikas īstenotajiem pasākumiem SA.23008 (2013/C) (ex 2013/NN) attiecībā uz Spoločná zdravotná poisťovňa, a.s. (SZP) un Všeobecná zdravotná poisťovňa, a.s. (VZP) (izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 7277) (OV L 41, 25. lpp.)

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota kļūdaina LESD 107. panta 1. punkta piemērošana.

                           —

                           Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kļūdaini piemērodama uzņēmuma jēdzienu specifiskajā LESD 107. panta 1 punkta kontekstā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvotas kļūdas tiesību piemērošanā un acīmredzamas kļūdas novērtējumā.

                           —

                           Komisija, noteikdama un piemērodama kritērijus apdrošināšanas shēmas ekonomiskā rakstura noteikšanai, ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un acīmredzamas kļūdas novērtējumā, secinot, ka SZP/VZP nav kvalificējams kā uzņēmums, turklāt tā nav norādījusi atbilstošu pamatojumu.


title: Lieta C-524/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 8. marta spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma — Direktīva 2006/112/EK — 296.–298. pants — Kopējs vienotas likmes režīms lauksaimniekiem — Vienotās likmes kompensācijas procenti nulles apmērā)

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/2

         Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 8. marta spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-524/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 296.–298. pants - Kopējs vienotas likmes režīms lauksaimniekiem - Vienotās likmes kompensācijas procenti nulles apmērā)
   2012/C 126/02
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — M. Afonso)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes un R. Laires)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 296.–298. panta pārkāpums — Vienotās likmes režīms, kas paredzēts, lai kompensētu PVN, kas samaksāts par vienotas likmes lauksaimnieku iegādātām precēm un saņemtiem pakalpojumiem — Vienotās likmes kompensācijas procenti nulles apmērā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               piemērodama lauksaimniekiem īpašu no Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu atšķirīgu režīmu, saskaņā ar kuru tie tiek atbrīvoti no pievienotās vērtības nodokļa maksāšanas un tiem tiek piemēroti vienotās likmes kompensācijas procenti nulles apmērā, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti minētās direktīvas 296.–298. pantā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija un Portugāles Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 30, 29.01.2011.


title: Lieta C-281/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2006. gada 28. jūnija rīkojumu — Hans-Dieter un Hedwig Jundt pret Finanzamt Offenburg

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2006. gada 28. jūnija rīkojumu — Hans-Dieter un Hedwig Jundt pret Finanzamt Offenburg

   (Lieta C-281/06)
   (2006/C 224/41)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Hans-Dieter un Hedwig Jundt

      Atbildētājs: Finanzamt Offenburg

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Kopienu Dibināšanas līguma 59. pants (jaunajā redakcijā — EKL 49. pants) ir jāinterpretē tādējādi, ka tā aizsardzības joma ietver arī blakus darba veikšanu pasniedzēja amatā pēc publisko tiesību juridiskās personas (universitāte) norīkojuma vai pasūtījuma, turklāt par šī darba it kā goda amata ieņemšanu tiek maksāta vienīgi atlīdzība par īpašiem, ar šo amatu saistītiem izdevumiem?

               2)

               Gadījumā, ja uz 1. jautājumu tiktu sniegta apstiprinoša atbilde: vai tajā ietvertie pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumi, kuri izpaužas tādējādi, ka nodokļu atvieglojumi tiek piešķirti tikai tādai atlīdzībai, kuru maksājusi publisko tiesību juridiskā persona (skat. Einkommensteuergesetz [Likums par ienākuma nodokli] 3. panta 26. punktu), ir pamatojami ar to, ka valsts nodokļu atvieglojumi ir piemērojami tikai iekšzemes publisko tiesību juridiskajām personām?

               3)

               Gadījumā, ja uz 2. jautājumu tiktu sniegta noliedzoša atbilde: vai Eiropas Kopienu Dibināšanas līguma 126. pants (jaunajā redakcijā — EKL 149. pants) ir interpretējams tādējādi, ka nodokļu tiesību normas, ar kuru palīdzību tiek papildināta izglītības sistēma (kā šajā gadījumā — Einkommensteuergesetz 3. panta 26. punkts), ir pieļaujamas dalībvalstu esošās atbildības ietvaros?


title: Lieta C-317/06: Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/25

         Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti
   (Lieta C-317/06)
   (2006/C 212/43)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Enegren un R. Vidal Puig)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 11. marta Direktīvu 2002/14/EK, ar ko izveido vispārēju sistēmu darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Eiropas Kopienā (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2002/14/EK transpozīcijai beidzās 2005. gada 23. martā.

      (1)  OV L 80, 29. lpp.


title: Lieta T-483/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. novembrī — ATB Norte /ITSB — Bricocenter Italia ( Affiliato BRICO CENTER )

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/69

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. novembrī — ATB Norte/ITSB — Bricocenter Italia (“Affiliato BRICO CENTER”)
   (Lieta T-483/09)
   2010/C 24/122
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ATB Norte, SL, Burgos (Spānija) (pārstāvji — P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. L. Curtis-Oliver un G. Marín Raigal, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Bricocenter Italia Srl, Rozzano Milanofiori (Milano) (Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 28. septembra lēmumu lietā R 1048/2008-4;

               —

               piespriest atbildētājam (ITSB) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Bricocenter Srl

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Affiliato BRICOCENTER” (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 939 344), attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO” (Nr. 3 262 623) un “ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO” (Nr. 989 046), attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 37. un 39. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu un pilnībā noraidīt iebildumus

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza interpretācija un piemērošana


title: Lieta C-408/10: Prasība, kas celta 2010. gada 16. augustā — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/20

         Prasība, kas celta 2010. gada 16. augustā — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-408/10)
   ()
   2010/C 274/32
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Sipos un E. Randvere)

      Atbildētāja: Igaunijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepaziņojot par normatīvu un administratīvu aktu pieņemšanu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 11. marta Direktīvas 2008/13/EK, ar ko atceļ Padomes Direktīvu 84/539/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz elektriskajām medicīnas iekārtām, ko izmanto veterinārijā (1), prasības, Igaunijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Igaunijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesību sistēmā beidzās 2008. gada 31. decembrī.

      (1)  OV L 76, 41. lpp.


title: Lieta T-137/11: Prasība, kas celta 2011. gada 11. martā — Guiai Bi Poin/Padome

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/22

         Prasība, kas celta 2011. gada 11. martā — Guiai Bi Poin/Padome
   (Lieta T-137/11)
   2011/C 130/42
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Georges Guiai Bi Poin (Abidjan, Kotdivuāra) (pārstāvis — G. Collard, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

   Prasītājs lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atzīt, ka attiecībā uz prasītāju Georges GUIAI BI POIN Padomes 2011. gada 14. janvāra Regula (ES) Nr. 25/2011 un Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmums 2011/18/KĀDP, kas ir publicēti Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī2011. gada 15. janvārī, ir faktiski nepamatoti;

               —

               līdz ar to

                           —

                           atcelt Padomes 2011. gada 14. janvāra Regulu (ES) Nr. 25/2011 un Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmumu 2011/18/KĀDP;

                           —

                           pakārtoti, likt svītrot Georges GUIAI BI POIN vārdu no minētās regulas un minētā lēmuma pielikumā iekļautajiem sarakstiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatojumam prasītājs izvirza divus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats, kas attiecas uz pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu tiktāl, ciktāl pamatojums prasītāja iekļaušanai to personu un vienību sarakstā, uz kuriem attiecas ierobežojošie pasākumi, esot stereotipisks, jo neesot norādīts neviens konkrēts faktisks pierādījums, kas ļautu novērtēt minētās iekļaušanas atbilstību.

               2)

               Otrais pamats attiecas uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā tiktāl, ciktāl:

                           —

                           prasītājam ir pārmests, ka viņš esot atteicies pakļauties demokrātiski ievēlētā prezidenta A. Quattara varai, lai gan prasītājs kā militārpersona neesot varējis izvairīties no pakļaušanās savas valsts konstitucionālajām iestādēm, kuras par ievēlēto prezidentu ir proklamējušas L. Gbagbo, un

                           —

                           prasītājam ir pārmests, ka viņš esot atbildīgs par smagiem cilvēktiesību un starptautisko humanitāro tiesību pārkāpumiem, lai gan Starptautiskā krimināltiesa, kuras kompetenci Kotdivuāras Republika ir atzinusi, nav saukusi prasītāju pie atbildības.


title: Lieta C-493/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. septembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Itālija) – Sicurbau Srl u.c./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti u.c.

text:
               5.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 454/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. septembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Itālija) – Sicurbau Srl u.c./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti u.c.
      (Lieta C-493/16)
      (2016/C 454/31)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale della Campania

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Sicurbau Srl, IGR – Imprese Generali Riunite Srl, Iterga Costruzioni Generali SpA un Pa.Co. – Pacifico Costruzioni SpA

         Atbildētāji: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità Portuale di Napoli un Soa Rina SpA

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Kopienu tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskās noteiktības principi, kopā ar preču brīvas aprites, brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības principiem, kas paredzēti Līgumā par Eiropas Savienības darbību (LESD), kā arī no tiem atvasinātie principi, piemēram, vienlīdzīgas attieksmes princips, nediskriminācijas princips, savstarpējas atzīšanas, samērīguma un pārskatāmības principi, kas (visnesenāk) paredzēti Direktīvā 2014/24/ES (1), pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir Itālijas tiesiskais regulējums, kurš izriet no 2006. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 163 87. panta 4. punkta un 86. panta 3.a punkta, kopsakarā ar 2008. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 81 26. panta 6. punktu, atbilstoši vienveidīgai tiesiskai interpretācijai saskaņā ar Codice del processo amministrativo 99. pantu, kas sniegta Adunanza plenaria del Consiglio di Stato 2015. gada spriedumos Nr. 3 un Nr. 9, atbilstoši kurai tas, ka publisko būvdarbu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā iesniegtajos ekonomiskajos piedāvājumos nav atsevišķi norādītas uzņēmuma drošības izmaksas, katrā ziņā izraisa uzņēmuma, kurš iesniedzis piedāvājumu, izslēgšanu arī gadījumā, ja atsevišķas norādīšanas pienākums nav konkrēti norādīts konkursa nolikumā, un arī neatkarīgi no tā, ka pēc būtības piedāvājumā ir ievērotas minimālās uzņēmuma drošības izmaksas?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīva 2014/24/ES par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV L 94, 65. lpp.).


title: Lieta T-198/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. martā – 100% Capri Italia /ITSB – Cantoni ITC ( “100% Capri” )

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/35

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. martā – 100% Capri Italia/ITSB – Cantoni ITC (“100% Capri”)
   (Lieta T-198/14)
   2014/C 159/48
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: 100% Capri Italia Srl (Capri, Itālija) (pārstāvji – A. Perani, G. Ghisletti un F. Braga, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Cantoni ITC SpA (Milāna, Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               apstiprināt Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu un līdz ar to

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju otrās padomes 2014. gada 10. janvāra lēmumu lietā R 2122/2012-2;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme ar vārdiskiem elementiem “100% Capri” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 18. un 25. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Cantoni ITC SpA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiska preču zīme ar vārdisku elementu “CAPRI” un valsts vārdiska preču zīme “CAPRI” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 18. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību daļēji noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-415/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2006. gada 11. oktobra rīkojumu — Stahlwerk Ergste Westig GmbH pret Finanzamt Düsseldorf-Mettmann

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2006. gada 11. oktobra rīkojumu — Stahlwerk Ergste Westig GmbH pret Finanzamt Düsseldorf-Mettmann

   (Lieta C-415/06)
   (2006/C 326/53)
   Tiesvedības valoda: vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Stahlwerk Ergste Westig GmbH

      Atbildētāja: Finanzamt Düsseldorf-Mettmann

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Eiropas Kopienu Dibināšanas līguma (turpmāk tekstā — “EKL”) 56. un 58. pantu ir saderīgi, ja vācu uzņēmums ar ienākumiem no amatniecības, rūpnieciskās darbības vai komercdarbības, nosakot ienākumu apmēru, nevar atskaitīt zaudējumus no pastāvīga uzņēmuma, kas atrodas trešajā valstī (šajā lietā: Amerikas Savienotās Valstis), jo saskaņā ar spēkā esošo konvenciju par izvairīšanos no dubultas aplikšanas ar nodokļiem [Doppelbesteuerungsabkommen] attiecīgie pastāvīgā uzņēmuma ienākumi netiek aplikti ar nodokli Vācijā?

               2)

               Vai konvencijas regulējums ar iepriekš minēto saturu, ņemot vērā EKL 57. panta 1. punkta pirmajā teikumā noteikto atrunu, ir saderīgs ar Kopienu tiesībām, ja attiecīgie konvencijas par izvairīšanos no dubultas aplikšanas ar nodokļiem noteikumi 1993. gada 31. decembrī jau bija spēkā, taču no tiem izrietošā zaudējumu ievērošanas izslēgšana līdz 1998. gadam bija atcelta ar Vācijas tiesību normu?


title: Lieta C-174/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 24. martā iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – H./Land Berlin

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 24. martā iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – H./Land Berlin

   (Lieta C-174/16)
   (2016/C 232/04)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: H.

      Atbildētāja: Land Berlin

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2010. gada 8. marta Direktīvas 2010/18/ES, ar ko īsteno pārskatīto BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP un ETUC pamatnolīgumu par vecāku atvaļinājumu un atceļ Direktīvu 96/34/EK (1), un tās pielikumā publicētā Pamatnolīguma par vecāku atvaļinājumu tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tām nav saderīgs valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru pārbaudes laiks, kad tiek pildīts vadītāja amats civildienesta tiesisko attiecību uz pārbaudes laiku ietvaros, saskaņā ar likumu, izslēdzot iespēju to pagarināt, beidzas arī tad, ja ierēdnis vai ierēdne lielāko daļu šī pārbaudes laika atradās un joprojām atrodas bērna kopšanas atvaļinājumā?

               2)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīvas 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (2), it īpaši tās 14. panta 1. punkta a) vai c) apakšpunkta, 15. vai 16. panta, tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesiskais regulējums, kam ir pirmajā jautājumā minētais saturs, ir netieša diskriminācija dzimuma dēļ, ja tas skar vai potenciāli var skart lielāku skaitu sieviešu nekā vīriešu?

               3)

               Ja uz pirmo vai otro jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai ar minēto Eiropas tiesību normu interpretāciju nav saderīgs šāds valsts tiesiskais regulējums arī tad, ja tas ir pamatots ar mērķi, ka, tikai faktiski ilgstošā laikposmā veicot uzdevumus, pārbaudes laikā var tikt novērtēta piemērotība vadītāja amatam uz ilgu laiku?

               4)

               Ja arī uz trešo jautājumu atbilde ir apstiprinoša: vai Eiropas tiesību interpretācija pieļauj citas tiesiskās sekas, nekā pārbaudes laika turpināšanu uzreiz pēc bērnu kopšanas atvaļinājuma beigām – uz laiku, kas bērnu kopšanas atvaļinājuma sākumā vēl bija jānostrādā – tajā pašā vai līdzīgā amatā, piemēram, tad, ja šāds amats vai līdzīgs amats vairs nav vakants?

               5)

               Vai atbilstoši Eiropas tiesību interpretācijai šajā gadījumā, lai ieņemtu citu vadītāja darba vietu vai amatu, saskaņā ar valsts tiesību normām nav jārīko jauns konkurss, iesaistot citus pretendentus?

      (1)  OV L 68, 13. lpp.

      (2)  OV L 204, 23. lpp.


title: Lieta T-81/14: Vispārējās tiesas 2014. gada 1. augusta rīkojums – Energy Brands /ITSB – Smart Wines  ( “SMARTWATER” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/9

         Vispārējās tiesas 2014. gada 1. augusta rīkojums – Energy Brands/ITSB – Smart Wines (“SMARTWATER”)
   (Lieta T-81/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 361/10
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Energy Brands, Inc. (Atlanta, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – D. Stone un R. Allos, Solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Smart Wines GmbH (Ķelne, Vācija) (pārstāvis – I. Schwarz, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 19. novembra lēmumu lietā R 903/2013-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Energy Brands, Inc. un Smart Wines GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja, atbildētājs un persona, kas iestājusies lietā, paši sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 135, 5.5.2014.


title: Lieta C-392/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. augustā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Lucchini in Amministrazione straordinaria SpA / Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE  u.c.

text:
               20.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 372/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. augustā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Lucchini in Amministrazione straordinaria SpA/Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE u.c.
   (Lieta C-392/14)
   2014/C 372/12
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Lucchini in Amministrazione straordinaria SpA

      Atbildētāji: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES (1) ir spēkā neesošs, ciktāl tajā, aprēķinot bez maksas piešķiramās kvotas, nav ņemta vērā ar dūmgāzu – vai tērauda rūpniecības procesu gāzes – sadedzināšanu saistīto emisiju daļa, nedz arī ar koģenerācijas rezultātā saražoto siltumenerģiju saistīto emisiju daļa, tādējādi pārkāpjot LESD 290. pantu un Direktīvas 2003/87/EK (2) 10.a panta 1., 4.un 5. punktu, pārsniedzot šajā direktīvā paredzētās pilnvaras un neievērojot šīs direktīvas mērķus (energoefektīvāku tehnoloģiju izmantošanas veicināšana un ar ekonomisko attīstību un nodarbinātību saistīto prasību ievērošana)?

               2)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES ir spēkā neesošs, ņemot vērā LES 6. pantu, ciktāl tas ir pretrunā Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (ECPAK) papildu protokola 1. pantam un minētās konvencijas 17. pantam, jo ar to ir prettiesiski pārkāpta prasītāju sabiedrību tiesiskā paļāvība par tiesībām paturēt īpašumu, ko veido tām sākotnēji piešķirtais kvotu apjoms un uz kuru tām ir tiesības atbilstoši direktīvas noteikumiem, tādējādi liedzot tām ar šo īpašumu saistīto ekonomisko labumu?

               3)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES ir spēkā neesošs, ciktāl tajā ir definēts starpnozaru korekcijas koeficients, jo ar šo lēmumu atbilstoša pamatojuma nenorādīšanas dēļ ir pārkāpts LESD 296. panta 2. punkts un Nicas hartas 41. pants?

               4)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES ir spēkā neesošs, ciktāl tajā ir definēts starpnozaru korekcijas koeficients, jo ar šo lēmumu ir pārkāpts Direktīvas2003/87/EK 10.a panta 5. punkts, LES 5. panta 4. punktā paredzētais samērīguma princips, kā arī nav veikta izmeklēšana un ir pieļauta kļūda vērtējumā, ņemot vērā to, ka bez maksas piešķiramo kvotu maksimālā apjoma aprēķinā (kam ir nozīme, nosakot vienotu starpnozaru korekcijas koeficientu) nav ņemta vērā ietekme, ko radīja laikā starp Direktīvas 2003/87/EK ieviešanas pirmo posmu (2005.–2007. gads) un otro posmu (2008.–2012. gads) notikušās jēdziena “sadedzināšanas iekārta” interpretācijas izmaiņas?

               5)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES ir spēkā neesošs, ciktāl tajā ir definēts starpnozaru korekcijas koeficients, jo ar šo lēmumu ir pārkāpts Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punkts un 9.a panta 2. punkts, kā arī nav veikta izmeklēšana un ir pieļauta kļūda vērtējumā, ņemot vērā to, ka bez maksas piešķiramo kvotu maksimālā apjoma aprēķins (kam ir nozīme, nosakot vienotu starpnozaru korekcijas koeficientu) tika veikts, pamatojoties uz dalībvalstu sniegtajiem datiem, kuri nebija konsekventi, jo to pamatā bija atšķirīga Direktīvas 2003/87/EK 9.a panta 2. punkta interpretācija?

               6)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES ir spēkā neesošs, ciktāl tajā ir definēts starpnozaru korekcijas koeficients, jo ar šo lēmumu ir pārkāpti Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 1. punktā un 23. panta 3. punktā ietvertie procedūras noteikumi?

      (1)  Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punktu (OV L 240, 27. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (teksts attiecas uz EEZ) (OV L 275, 32. lpp.).


title: Lieta F-100/15: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 21. jūlija spriedums – De Nicola/EIB Civildienests – EIB personāls – Novērtēšana – 2013. gada novērtējuma ziņojums – Pārsūdzību izskatīšanas komitejas lēmums

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/33

      Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 21. jūlija spriedums – De Nicola/EIB
      (Lieta F-100/15) (1)

      (Civildienests - EIB personāls - Novērtēšana - 2013. gada novērtējuma ziņojums - Pārsūdzību izskatīšanas komitejas lēmums)
      (2016/C 364/38)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvji – sākotnēji L. Isola un G. Isola, advokāti, vēlāk G. Ferabecoli, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji – sākotnēji G. Nuvoli un J.-P. Minnaert, pārstāvji, un A. Dal Ferro, advokāts, vēlāk G. Nuvoli un G. Faedo, pārstāvji, un A. Dal Ferro, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, pirmkārt, atcelt prasītāja 2013. gada novērtējuma ziņojumu un, otrkārt, tādus vēlāk pieņemtos un saistītos EIB lēmumus kā lēmumu nepaaugstināt prasītāju amatā D pakāpē, kā arī prasība atlīdzināt iespējami nodarīto morālo kaitējumu un materiālos zaudējumus

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Carlo De Nicola sedz savus un atlīdzina Eiropas Investīciju bankas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 414, 14.12.2015., 41. lpp.


title: Lieta C-137/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 18. decembra rīkojumu lietā T-460/15 Petraitis/Komisija 2016. gada 7. martā iesniedza Juozas Edvardas Petraitis

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 18. decembra rīkojumu lietā T-460/15 Petraitis/Komisija 2016. gada 7. martā iesniedza Juozas Edvardas Petraitis

   (Lieta C-137/16 P)
   (2017/C 112/19)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Juozas Edvardas Petraitis (pārstāvis – T. Veščiūnas, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
   Ar 2016. gada 24. novembra rīkojumu Tiesa (desmitā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību un piesprieda Juozam Edvardam Petraitim segt savus tiesāšanās izdevumus pašam.


title: Lieta T-264/15: Prasība, kas celta 2015. gada 8. maijā – Gameart/Komisija

text:
               3.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 254/17

         Prasība, kas celta 2015. gada 8. maijā – Gameart/Komisija
   (Lieta T-264/15)
   (2015/C 254/21)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gameart sp. z o.o. (Bielsko-Biała, Polija) (pārstāvis – P. Hoffman, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 18. februāra lēmumu ciktāl ar to ir apstiprināts atteikums izskatīt Polijas Republikas Ārlietu ministrijā iesniegto pieteikumu par piekļuvi šīs ministrijas rīcībā esošajām Polijas Republikas Komisijai adresēto vēstuļu kopijām par Komisijā noritošo procedūru attiecībā uz to, ka Polijas Republika ir pārkāpusi Eiropas Savienības tiesības ar 2009. gada 19. novembra azartspēļu likumu;

               —

               ja Vispārējā tiesā ieņems pretēju nostāju prasītājas nostājai, atbilstoši kurai Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem 5. panta otrā daļa nav interpretējama tādējādi, ka ar to Eiropas Komisija ir pilnvarota pieņemt saistošu lēmumu par dalībvalsts Komisijai pārsūtīto pieteikumu par piekļuvi dokumentiem, ko fiziskās personas vai juridiskās personas ir iesniegušas šīs valsts iestādei, atzīt – atbilstoši LESD 277. pantam, ka šīs regulas 5. panta otrā daļa kā spēkā neesoša nevar tikt piemērota šajā lietā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, ņemot vērā Regulas Nr. 1049/2001 5. panta otro daļu, Komisijai nav kompetences

                           —

                           Tā kā pieteikums tika iesniegts dalībvalsts iestādei un attiecās šīs valsts uz dokumentiem, Regulas 5. pants nav piemērojams. Tas vien, ka dalībvalsts ir pārsūtījusi Komisijai pieteikumu atbilstoši Regulas 5. panta otrajai daļa, nepiešķir Komisijai kompetenci, ja pieteikums neattiecas uz Komisijas dokumentiem. Pat tad, ja pieteikumam ir piemērojams Regulas 5. pants, Regulas 5. panta otro daļu nevar interpretēt tādējādi, ka tajā Savienības iestāde tiek pilnvarota pieņemt saistošu lēmumu par šo pieteikumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 4. un 5. punkts

                           —

                           Lemjot par piekļuves piešķiršanu Polijas Republikas dokumentam, Komisijai bija pienākums apspriesties ar šo valsti atbilstoši Regulas 4. panta 4. punktam, ko tā nebija izdarījusi. Ja nav izvirzīti iebildumi, atbilstoši Regulas 4. panta 5. punktam piekļuvi Polijas Republikas dokumentam var atteikt tikai īpašos apstākļos, kas šajā lietā nav radušies.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 296. pants

                           —

                           Komisija nekādi nav pamatojusi savu kompetenci pieņemt lēmumu apstrīdētajā daļā, neraugoties uz to, ka prasītāja sava atkārtotā pieteikuma lielāko daļu ir veltījusi strīdīgajam jautājumam par Komisijas kompetences neesamību. Par šo aspektu apstrīdētā lēmuma pamatojumā nebija nekādu apsvērumu un tādēļ prasītāja nevarēja pienācīgi aizstāvēt savas tiesības Vispārējā tiesā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka šis lēmums nav spēkā, ņemot vērā LESD 277. pantu

                           —

                           Gadījumā, ja Vispārējā tiesa pretēji pirmajā pamatā izdarītajiem secinājumiem atzīs, ka Regulas Nr. 1049/2001 5. panta otrās daļas noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tas, ka dalībvalsts pārsūta Savienības iestādei pieteikumu par piekļuvi tādiem dokumentiem, kas ir dalībvalsts rīcībā, pilnvaro Savienības iestādi pieņemt saistošu lēmumu par šo pieteikumu, prasītāja apgalvo, ka šādi interpretētiem 5. panta noteikumiem ne LESD 15. panta 3. punkts, ne EKL 255. pants nevar būt pareizs juridiskais pamats, un līdz ar to tas nav spēkā. Turklāt attiecīgā norma šādā interpretācijā nav saderīga ar Regulas Nr. 1049/2001 pamatojumu, un tādēļ nav spēkā, ņemot vērā LESD 296. pantu (EKL 253. pants).


title: Lieta T-38/07: Prasība, kas celta 2007. gada 16. februārī — Shell Petroleum u.c. pret Komisiju

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/45

         Prasība, kas celta 2007. gada 16. februārī — Shell Petroleum u.c. pret Komisiju
   (Lieta T-38/07)
   (2007/C 82/96)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Shell Petroleum NV, Hāga (Nīderlande), Shell Nederland BV, Hāga (Nīderlande) un Shell Nederland Chemie BV, Roterdama (Nīderlande) (pārstāvji — T. Snoep un J. Brockhoff, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi

      Shell Petroleum NV prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt lēmumu pilnībā, ciktāl tas ir adresēts Shell Petroleum NV;

               —

               pakārtoti

                           —

                           atcelt lēmuma 2. panta d) punktu; vai

                           —

                           atbilstoši samazināt uzlikto naudas sodu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Shell Nederland BV prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt lēmumu pilnībā, ciktāl tas ir adresēts Shell Nederland BV;

               —

               pakārtoti

                           —

                           atcelt lēmuma 2. panta d) punktu; vai

                           —

                           atbilstoši samazināt uzlikto naudas sodu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Shell Nederland Chemie BV prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt lēmuma 2. panta d) punktu vai atbilstoši samazināt uzlikto naudas sodu; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājas lūdz atcelt Komisijas 2006. gada 29. novembra Lēmumu C(2006) 5700 galīgā red. (lietā COMP/F/38.638 — butadiēna gumija un stirēna butadiēna gumijas emulsija), kurā Komisija atzina, ka prasītājas kopā ar citiem uzņēmumiem bija pārkāpušas EKL 81. pantu un Eiropas Ekonomikas zonas dibināšanas līguma 53. pantu, vienojoties par preču cenu mērķiem, sadalot klientus ar vienošanos “par neuzbrukšanu ”un apmainoties ar komercinformāciju par cenām, konkurentiem un klientiem.
   Savas prasības pamatojumā prasītājas apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi EKL 81. pantu un Padomes Regulas Nr. 1/2003 (1) 7. pantu un 23. panta 2. un 3. punktu:

               a)

               atzīstot, ka pārkāpumu izdarījušas arī Shell Petroleum NV un Shell Nederland BV, lai gan Komisija atzīst, ka pārkāpumā tieši piedalījās tikai Shell Nederland Chemie BV;

               b)

               palielinot prasītājām uzliekamā naudas soda pamatsummu par 50 % recidīva dēļ, pārkāpdama samērīguma un tiesiskās paļāvības principus;

               c)

               piemērojot prevencijas reizinātāju, pārkāpdama vienādas attieksmes un samērīguma principus; un

               d)

               nosakot prasītājām uzliekamā naudas soda sākotnējo apmēru, pārkāpdama Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai (2) un samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principus.

         Pakārtoti, prasītājas apgalvo, ka ir pārkāpts EKL 253. pantā noteiktais pienākums norādīt pamatojumu.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1998. gada 14. janvāra paziņojums ar nosaukumu “Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai saskaņā ar Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu ”(OV 1998, C 9, 3. lpp.).


title: Lieta C-199/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 26. aprīlī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) — Secilpar — Sociedade Unipessoal SL/Fazenda Pública

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 26. aprīlī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) — Secilpar — Sociedade Unipessoal SL/Fazenda Pública

   (Lieta C-199/10)
   2010/C 195/08
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal Administrativo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Secilpar — Sociedade Unipessoal SL

      Atbildētāja: Fazenda Pública

      Prejudiciālais jautājums

   Vai uzņēmuma ienākuma nodokļa ieturēšana ienākuma gūšanas vietā par 2003. gadu, kas bija noteikta sabiedrībai, kas nebija rezidente valsts teritorijā, 15 % apmērā atbilstoši Portugāles un Spānijas noslēgtajai konvencijai par dubultas aplikšanas ar nodokļiem novēršanu par dividendēm naudā, kas tai bija izmaksātas kā tādas sabiedrības akcionārei, kas bija rezidente dalībvalstī, atbilstoši CIRC 80. panta 2. punkta c) apakšpunktam un 88. panta 3. punkta b) apakšpunktam un 4. un 5. punktam un CIRS 71. panta a) un d) punktiem, kā arī EBF 59. pantam attiecīgajā laikā spēkā esošajā versijā, nepārkāpj nediskriminācijas, brīvības veikt uzņēmējdarbību un kapitāla brīvas aprites principus, kas iedibināti EKL 12., 43., 46., 56. pantā un 58. panta 3. punktā, un Direktīvas 90/435/EEK (1) 5. panta 1. punktu?

      (1)  Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīva 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (OV L 225, 6. lpp.).


title: Lieta C-85/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. februārī iesniedza College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) – KPN BV / Autoriteit Consument en Markt ( ACM ), pārējie lietas dalībnieki: UPC Nederland BV u.c.

text:
               19.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. februārī iesniedza College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) – KPN BV/Autoriteit Consument en Markt (ACM), pārējie lietas dalībnieki: UPC Nederland BV u.c.
   (Lieta C-85/14)
   2014/C 151/14
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: KPN BV

      Atbildētāja: Autoriteit Consument en Markt (ACM)

      Pārējie lietas dalībnieki: UPC Nederland BV, UPC Nederland Business BV, Tele2 Nederland BV, BT Nederland BV

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai Universālā pakalpojuma direktīvas (1) 28. pants ļauj regulēt cenas, neskatoties uz to, ka no tirgus analīzes neizriet, ka regulētā pakalpojuma jomā ieinteresētai personai ir būtiska ietekme tirgū, tai pat laikā nepārprotami ir iespējams pārrobežu kārtā sazvanīt numurus, kas nav piesaistīti noteiktai ģeogrāfiskai atrašanās vietai, un vienīgais šķērslis piekļuvei šiem numuriem ir piemērotā maksa, kas zvaniem uz numuriem, kas nav piesaistīti noteiktai ģeogrāfiskai atrašanās vietai, ir lielāka nekā zvaniem uz numuriem, kas ir piesaistīti noteiktai ģeogrāfiskai atrašanās vietai?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, College rodas abi nākošie jautājumi:

                           a)

                           Vai tiesības regulēt cenas ir spēkā arī tad, ja lielāka maksa tikai ierobežoti ietekmē zvanu uz numuriem, kas nav piesaistīti noteiktai ģeogrāfiskai atrašanās vietai, apjomu?

                           b)

                           Cik lielā mērā valsts tiesai vēl ir iespējams izvērtēt, vai saskaņā ar Universālā pakalpojuma direktīvas 28. pantu vajadzīgais atlīdzības [cenu kontroles un izmaksu uzskaites] pasākums, ņemot vērā tā mērķus, nerada tranzīta pakalpojumu operatoram neatbilstošu apgrūtinājumu?

               3)

               Vai Universālā pakalpojuma direktīvas 28. panta 1. punkts paredz iespēju, ka šajā noteikumā minētos pasākumus veic kāda cita iestāde, nevis valsts pārvaldes regulatīvā iestāde, kas īsteno Piekļuves direktīvas (2) 13. panta 1. punktā noteiktās pilnvaras, un pēdējai minētai iestādei ir vien pilnvaras dot īstenošanas norādījumus?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvā 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (OV L 108, 51. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvā 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (OV L 108, 7. lpp.).


title: Lieta T-558/12: Prasība, kas celta 2012. gada 24. decembrī — Changshu City Standard Parts Factory /Padome

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/22

         Prasība, kas celta 2012. gada 24. decembrī — Changshu City Standard Parts Factory/Padome
   (Lieta T-558/12)
   2013/C 46/40
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Changshu City Standard Parts Factory (Changshu City, Ķīna) (pārstāvji — R. Antonini un E. Monard, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 4. oktobra Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 924/2012, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 91/2009, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam, ciktāl tā attiecas uz prasītāju, un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, izslēdzot no dempinga aprēķina noteiktus prasītājas eksporta darījumus, tiek pārkāpts Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, 2. panta 7. punkta a) apakšpunkts, 8., 9. un 11. punkts un 9. panta 5. punkts, nediskriminācijas princips un 1994. gada PTO Līguma par Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību VI panta īstenošanu 2.4.2. pants;

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, noraidot prasītājas lūgumu veikt dažas korekcijas, ir pārkāpts Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, 2. panta 10. punkts un 1994. gada PTO Līguma par Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību VI panta īstenošanu 2.4. pants. Pakārtoti, prasītāja uzskata, ka Padome ir pārkāpusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 296. pantu.


title: Lieta F-56/11: Prasība, kas celta 2011. gada 12. maijā — ZZ /Eiropas Komisija

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/31

         Prasība, kas celta 2011. gada 12. maijā — ZZ/Eiropas Komisija
   (Lieta F-56/11)
   2011/C 226/62
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — F. Frabetti, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu sodīt prasītāju, pazeminot viņu par divām pakāpēm tajā pašā funkciju grupā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iecēlējinstitūcijas 2010. gada 6. jūlija lēmumu sodīt prasītāju, pazeminot viņu par divām pakāpēm tajā pašā funkciju grupā, kurš sekoja Iecēlējinstitūcijas 2009. gada 16. novembra lēmumam ierosināt pret viņu disciplinārlietu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-113/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 9. februāra spriedums — PromoCell bioscience alive /ITSB ( SupplementPack ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes SupplementPack reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/25

         Vispārējās tiesas 2010. gada 9. februāra spriedums — PromoCell bioscience alive/ITSB (“SupplementPack”)
   (Lieta T-113/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SupplementPack” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
   2010/C 80/43
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PromoCell bioscience alive GmbH Biomedizinische Produkte (Heidelberg, Vācija) (pārstāvis — K. Mende, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 15. janvāra lēmumu lietā R 996/2008-4 par pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “SupplementPack” kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               PromoCell bioscience alive GmbH Biomedizinische Produkte atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 129, 06. 06. 2009.


title: Lieta C-314/05: Tiesas rīkojums 2006. gada 29. jūnijā — Creative Technology Ltd pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), José Vila Ortiz (Apelācijas — Kopienas preču zīme — Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sajaukšanas iespēja — Kopienas vārdiskas preču zīmes PC WORKS reģistrācijas pieteikums — Valsts grafiskas preču zīmes W WORK PRO īpašnieka iebildums — Apelācija, kas ir daļēji nepieņemama un daļēji nepamatota)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/20

         Tiesas rīkojums 2006. gada 29. jūnijā — Creative Technology Ltd pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), José Vila Ortiz

   (Lieta C-314/05) (1)

   (Apelācijas - Kopienas preču zīme - Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - Kopienas vārdiskas preču zīmes “PC WORKS” reģistrācijas pieteikums - Valsts grafiskas preču zīmes “W WORK PRO” īpašnieka iebildums - Apelācija, kas ir daļēji nepieņemama un daļēji nepamatota)
   (2006/C 294/33)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Creative Technology Ltd (pārstāvji — S. Jones un P. Rawlinson, solicitors)

      Pretējā puse procesā: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), (pārstāvis — S. Laitinen, agent), José Vila Ortiz

   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2005. gada 25. maija spriedumu lietā Creative Technology/ITSB (T-352/02), ar kuru tika noraidīta kā nepamatota prasība, ko cēla Kopienas preču zīmes “PC WORKS”, kas attiecas uz 9. klasē ietilpstošajām precēm, reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2002. gada 4. septembra lēmumu R 265/2001-4, ar kuru tika noraidīta apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu atteikt reģistrēt minēto preču zīmi, sakarā ar valsts grafiskas preču zīmes “W WORK PRO”, kas attiecas uz 9. klasē ietilpstošajām precēm, īpašnieka sākto iebildumu procesu
   Rezolutīvā daļa

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

                  Creative Technology Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 296, 26.11.2005.


title: lieta C-85/05: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 18. februārī

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/18

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 18. februārī
   (lieta C-85/05)
   (2005/C 93/33)
   tiesvedības valoda – itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 18. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv S. Pardo Quintillán un D. Recchia, pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvu 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos tiesību aktus zināmus Komisijai, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 24. panta 1. punkts;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesībās bija 2003. gada 22. decembris.

      (1)  OV L 327, 22.12.2000., 1. lpp.


title: Lieta C-164/12: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 23. janvāra spriedums ( Finanzgericht Hamburg — (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — DMC Beteiligungsgesellschaft mbH/Finanzamt Hamburg-Mitte (Nodokļi — Uzņēmumu ienākuma nodoklis — Personālsabiedrības daļu pārnešana kapitālsabiedrībai — Grāmatvedības vērtība — Paredzamā vērtība — Konvencija par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu — Nerealizētā kapitāla pieauguma tūlītēja aplikšana ar nodokli — Atšķirīga attieksme — Kapitāla brīvas aprites ierobežojums — Nodokļu ieturēšanas kompetenču sadalījuma starp dalībvalstīm saglabāšana — Samērīgums)

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 23. janvāra spriedums (Finanzgericht Hamburg — (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — DMC Beteiligungsgesellschaft mbH/Finanzamt Hamburg-Mitte

   (Lieta C-164/12) (1)

   (Nodokļi - Uzņēmumu ienākuma nodoklis - Personālsabiedrības daļu pārnešana kapitālsabiedrībai - Grāmatvedības vērtība - Paredzamā vērtība - Konvencija par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu - Nerealizētā kapitāla pieauguma tūlītēja aplikšana ar nodokli - Atšķirīga attieksme - Kapitāla brīvas aprites ierobežojums - Nodokļu ieturēšanas kompetenču sadalījuma starp dalībvalstīm saglabāšana - Samērīgums)
   2014/C 93/08
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: DMC Beteiligungsgesellschaft mbH

      Atbildētāja: Finanzamt Hamburg-Mitte

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Hamburg — EKL 43. panta (jaunajā redakcijā LESD 49. pants) interpretācija — Citā dalībvalstī reģistrētas sabiedrības, kuras kāda uzņēmuma daļas iegulda kā mantisku ieguldījumu valsts kapitālsabiedrībā, pretī saņemot šīs sabiedrības kapitāldaļas — Tiesību normas, kurās ir paredzēts, ka šādā gadījumā ieguldītais kapitāls kapitālsabiedrības bilancē ir jānorāda pēc tā patiesās vērtības nevis pēc grāmatvedības vērtības, tādējādi atklājot slēptās rezerves — Iespēja samaksāt nodokli pa daļām piecos ikgadējos maksājumos ar nosacījumu, ka tiek iesniegts maksājumu nodrošinājums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 63. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar mērķi saglabāt nodokļu ieturēšanas kompetenču sadalījumu starp dalībvalstīm var attaisnot tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā ir noteikts pienākums noteikt komandītsabiedrības kapitālsabiedrībā, kuras juridiskā adrese ir šīs dalībvalsts teritorijā, ieguldīto aktīvu vērtību pēc to paredzamās vērtības, tādējādi pirms nerealizētā kapitāla pieauguma, kas saistīts ar šajā teritorijā gūto ienākumu, faktiskās realizēšanas to padarot par apliekamu ar nodokli, ja šai dalībvalstij faktiski nav iespējams izmantot savu nodokļu piemērošanas kompetenci attiecībā uz šo kapitāla pieaugumu tā faktiskās realizācijas laikā, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

               2)

               dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta tūlītēja tās teritorijā gūtā nerealizētā kapitāla pieauguma aplikšana ar nodokli, nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai sasniegtu mērķi saglabāt nodokļu ieturēšanas kompetenču sadalījumu starp dalībvalstīm, ja vien tad, kad nodokļa maksātājs izvēlas atlikt nodokļa samaksu, tam piemēro pienākumu iesniegt bankas garantiju atkarībā no reālā nodokļa nepiedzīšanas riska.

      (1)  OV C 217, 21.7.2012.


title: Lieta T-30/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 10. septembra spriedums – Laverana/ITSB (“BIO INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX PROPRE FABRICATION”) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes “BIO INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX PROPRE FABRICATION” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/30

         Vispārējās tiesas 2015. gada 10. septembra spriedums – Laverana/ITSB (“BIO INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX PROPRE FABRICATION”)
   (Lieta T-30/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “BIO INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX PROPRE FABRICATION” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2015/C 354/32)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laverana GmbH & Co.KG (Wennigsen, Vācija) (pārstāvji – J. Wachinger un M. Zöbisch, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Schifko)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 11. novembra lēmumu lietā R 1749/2013–4 attiecībā uz pieteikumu grafisku apzīmējumu “BIO INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX PROPRE FABRICATION” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Laverana GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 85, 22.3.2014.


title: lieta C-425/05: Prasība pret Īriju, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 29. novembrī

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/15

         Prasība pret Īriju, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 29. novembrī
   (lieta C-425/05)
   (2006/C 48/28)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 29. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Īriju, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Ulrich Wölker un Michael Shotter, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nesniedzot Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 29. jūnija Regulas (EK) Nr. 2037/2000 par vielām, kas noārda ozona slāni, (1) 4. panta 2. punkta iii) daļā prasīto informāciju par metilbromīdu, šīs regulas 4. panta 4. punkta iv) daļā un 5. panta 3. punktā prasīto informāciju par haloniem un tās 20. panta 3. punktā prasīto informāciju par izlases veida pārbaužu grafikiem un rezultātiem attiecībā uz ierobežojamo vielu importu, Īrija nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs regulas 4. panta 2. punkta iii) daļa, 4. panta 4. punkta iv) daļa, 5. panta 3. punkts un 20. panta 3. punkts;

               2)

               piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Regulas 4. panta 2. punkta iii) daļa, 4. panta 4. punkta iv) daļa, 5. panta 3. punkts un 20. panta 3. punkts paredz, ka Komisijai ir jāpaziņo par būtiskiem Regulā noregulētiem jautājumiem. Paziņojumi — tas ir, ikgadēja informācija par metilbromīdu un haloniem, kā arī informācija par izlases veida pārbaužu grafikiem un rezultātiem attiecībā uz ierobežojamo vielu importu — ir svarīga, lai sasniegtu Regulā noteiktos mērķus un izpildītu saistības, ko Eiropas Kopiena ir uzņēmusies ar Vīnes Konvenciju ozoņa slāņa aizsardzībai, un pienākumus, kas izriet no Monreālas Protokola par vielām, kas noārda ozona slāni, kuriem Kopiena ir pievienojusies ar Padomes Lēmumu 88/540/EEK (2).
   Līdz pat šai dienai Īrija nav paziņojusi Komisijai iepriekš minētajos Regulas pantos prasīto informāciju.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 29. jūnija Regula (EK) Nr. 2037/2000 par vielām, kas noārda ozona slāni (OV L 244, 29.09.2000., 1. lpp.).

      (2)  OV L 297, 31.10.1998., 8. lpp.


title: Lieta C-154/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 29. martā iesniedza Tribunal de première instance de Bruxelles (Beļģija) — Isera&Scaldis Sugar SA, Philippe Bedoret and Co SPRL, Jean Rigot, Mathieu Vrancken/Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

text:
               16.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 29. martā iesniedza Tribunal de première instance de Bruxelles (Beļģija) — Isera&Scaldis Sugar SA, Philippe Bedoret and Co SPRL, Jean Rigot, Mathieu Vrancken/Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

   (Lieta C-154/12)
   2012/C 174/27
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Bruxelles

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Isera&Scaldis Sugar SA, Philippe Bedoret and Co SPRL, Jean Rigot, Mathieu Vrancken

      Atbildētājs: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

      Prejudiciālais jautājums

   “Vai 16. pants Padomes 2006. gada 20. februāra Regulā (EK) Nr. 318/2006 par cukura tirgu kopīgu organizāciju (1), šobrīd Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulas (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (2), 51. pants, nosakot cukura-cukurbiešu nozarei nodevu EUR 12 par tonnu kvotas cukura, nav spēkā:

               —

               ciktāl likumdevēja izmantotais tiesiskais pamats šāda noteikuma ieviešanai ir bijušā EKL 37. panta 2. punkta trešā daļa, šobrīd LESD 43. panta 2. punkts;

               —

               ciktāl likumdevējs, pamatojot nodevu kā pasākumu, kas paredzēts, lai finansētu “cukura TKO” izdevumus, lai gan faktiski tā finansē tiešo atbalstu un/vai ir paredzēta 2006. gada cukura reformas budžeta neitralitātes saglabāšanai, nenorāda skaidru un viennozīmīgu pamatojumu šādas nodevas ieviešanai, kā to prasa LESD 296. pants (bijušais EKL 253. pants);

               —

               ciktāl cukurbiešu cukura ražošana ir vienīgā nozare, kurai ir uzlikta šāda nodeva, kas papildina vispārējo Eiropas Savienības budžetu, nodeva ir jāuzskata par diskriminējošu gan starp audzētājiem, kuri ir saglabājuši biešu audzēšanu, un tiem, kas ir izbeiguši biešu audzēšanu, gan starp cukurbiešu cukura ražotājiem un pārējo lauksaimniecības vai nelauksaimniecības nozari;

               —

               ciktāl ir jāuzskata, ka ar nodevu pārkāpj samērīguma principu, jo tā nav ne piemērota, ne nepieciešama, lai finansētu “cukura” TKO izdevumus, ne arī samērīga salīdzinājumā ar faktiskajām izmaksām un perspektīvajām izmaksām “cukura” TKO?”

      (1)  OV L 58, 1. lpp.

      (2)  OV L 299, 1. lpp.


title: Lieta T-116/11 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 18. novembra rīkojums — EMA /Komisija (Pagaidu noregulējums — Pētniecības un tehnoloģiskās attīstības programma — Lēmums, ar kuru tiek izbeigta dalība projektā — Paziņojums par parādu — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               14.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/15

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 18. novembra rīkojums — EMA/Komisija
   (Lieta T-116/11 R)
   (Pagaidu noregulējums - Pētniecības un tehnoloģiskās attīstības programma - Lēmums, ar kuru tiek izbeigta dalība projektā - Paziņojums par parādu - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   2012/C 13/31
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Zāļu aģentūra (EMA) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — A. Franchi, L. Picciano un N. di Castelnuovo)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji S. Delaude un N. Bambara, vēlāk — S. Delaude un F. Moro, kuriem palīdz D. Gullo, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība apturēt Komisijas 2010. gada 5. novembra lēmuma, ar kuru tiek izbeigti par diviem pētniecības projektiem noslēgtie līgumi, un 2010. gada 13. decembra paziņojuma par parādu, ar kuru prasītāja tiek informēta par saistībā ar minēto līgumu izpildi konstatētajiem prasījumiem, izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-494/08: Prasība, kas celta 2008. gada 14. novembrī — Ryanair /Komisija

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/40

         Prasība, kas celta 2008. gada 14. novembrī — Ryanair/Komisija
   (Lieta T-494/08)
   (2009/C 32/78)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ryanair Ltd, Dublina (Īrija) (pārstāvji — E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               saskaņā ar EKL 230. un 231. pantu atzīt, ka Komisijas netiešais lēmums, ar ko ir atteikta piekļuve dokumentiem, kuriem prasītājs ir lūdzis piekļūt, iesniedzot 2008. gada 25. jūnija pieteikumu, nav spēkā un ka Komisijas 2008. gada 9. oktobra lēmums, ar ko ir atteikta piekļuve tiem pašiem dokumentiem, nepastāv;

               —

               pakārtoti, saskaņā ar EKL 230. un 231. pantu atzīt, ka Komisijas 2008. gada 9. oktobra lēmums, ar ko ir atteikta piekļuve dokumentiem, kuriem prasītājs ir lūdzis piekļūt, iesniedzot 2008. gada 25. jūnija pieteikumu, nav spēkā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājam radušies tiesvedībās; un

               —

               veikt citus pasākumus, ko Pirmās instances tiesa uzskatītu par piemērotiem.

         Pamati un galvenie argumenti
   Iesniedzot šo prasības pieteikumu, prasītājs vēlas panākt, ka tiek atcelts Komisijas netiešais lēmums, ar ko ir noraidīts atbilstoši Regulai Nr. 1049/2001 (1) izteiktais prasītāja lūgums piekļūt dokumentiem par valsts atbalsta procedūrām, kas attiecas uz iespējamu valsts atbalstu, kurš piešķirts, panākot vienošanos ar Orhūsas [Aarhus] lidostas pārvaldītāju. Pēc minētā lēmuma tika pieņemts 2008. gada 9. oktobra tiešais lēmums. Prasītājs šajā lietā pakārtoti lūdz atcelt tiešo lēmumu.
   Sava prasības pieteikuma pamatojumam prasītājs norāda divus pamatus.
   Pirmkārt, prasītājs norāda, ka ar Komisijas atteikumu ir pārkāpts Regulas Nr. 1049/2001 4. pants. Vispirms tas norāda, ka Komisija veica vispārēju pārbaudi, nevis individuāli pārbaudīja piekļuves pieteikumā minētos dokumentus. Prasītājs īpaši norāda, ka Komisija nav juridiski pienācīgi novērtējusi, vai pastāv īpašs, faktisks un paredzams Regulas 4. panta 2. un 3. punktā noteikto aizsargāto interešu apdraudējuma risks. Turklāt prasītājs apgalvo, ka Komisija nav juridiski pienācīgi novērtējusi to, vai daļēja dokumentu satura publiskošana būtu apdraudējusi juridisko konsultāciju aizsardzību, pārbaužu mērķi vai Komisijas lēmumu pieņemšanas procesu, un tādējādi tā ir pārkāpusi Regulas 4. panta 6. punktu un nav atbilstoši piemērojusi samērīguma principu. Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka Komisija nav novērtējusi ar sabiedrības interesēm saistītos apsvērumus, kas attiecas uz tiesībām uz aizstāvību un pārskatāmību, kā arī atklātību, uz kuru paļaujas prasītājs.
   Otrkārt, prasītājs norāda, ka Komisijas netiešajā piekļuves atteikumā un tās 2008. gada 9. oktobra lēmumā nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu atbilstoši EKL 253. pantam un Regulas Nr. 1049/2001 8. pantam.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta C-434/07: Prasība, kas celta 2007. gada 18. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/38

         Prasība, kas celta 2007. gada 18. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-434/07)
   (2007/C 269/65)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Zadra un M. Telles Romão, pārstāvji)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas nepieciešami, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvu 2005/41/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 76/115/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu drošības jostu stiprinājumiem (1), vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2006. gada 19. aprīlī.

      (1)  OV L 255, 149. lpp.


title: Lieta T-223/15: Prasība, kas celta 2015. gada 27. aprīlī – Morton’s of Chicago/ITSB – Mortons the Restaurant (“MORTON’S”)

text:
               13.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/20

         Prasība, kas celta 2015. gada 27. aprīlī – Morton’s of Chicago/ITSB – Mortons the Restaurant (“MORTON’S”)
   (Lieta T-223/15)
   (2015/C 228/25)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Morton’s of Chicago, Inc. (Čikāga, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – J. Moss, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Mortons the Restaurant Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “MORTON’S” – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 3 951 291

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 12. februāra lēmums lietā R 46/2014–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt preču zīmes īpašnieces tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-56/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tallinna Halduskohus (Igaunija) 2008. gada 13. februāra rīkojumu — Pärlitigu OÜ / Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tallinna Halduskohus (Igaunija) 2008. gada 13. februāra rīkojumu — Pärlitigu OÜ/Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus

   (Lieta C-56/08)
   (2008/C 92/36)
   Tiesvedības valoda — igauņu
   Iesniedzējtiesa
   Tallinna Halduskohus
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Pärlitigu OÜ

      Atbildētājs: Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Kombinētā Nomenklatūra attiecībā uz kopējo muitas tarifu, kas ir Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (1) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka saimniecībās audzētu Atlantijas lašu (Salmo salar) saldēti mugurkauli (asakas ar zivju mīkstumu), kas paliek pāri pēc zivju filejas iegūšanas, ir lietojami pārtikā un parasti tiek tirgoti kā pārtikas produkts, ir klasificējami

                           a)

                           apakšpozīcijā 0511 91 10 (“zivju atkritumi”),
                           vai arī

                           b)

                           apakšpozīcijas 0303 22 00 15 [“Atlantijas lasis (Salmo salar)”] iedaļā “pārējās”?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir b) variants, vai tādā gadījumā Padomes 2006. gada 17. janvāra Regulas (EK) Nr. 85/2006 (2) par galīgā antidempinga maksājumu uzlikšanu un uzliktā pagaidu maksājuma galīgu iekasēšanu par saimniecībās audzētu Norvēģijas lašu importu 1. panta 5. punktā iekļautā tabula nav spēkā tādēļ, ka netiek ievērots Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 5. pantā nostiprinātais samērīguma princips, ciktāl atbilstoši šai tabulai saldētiem lašu mugurkauliem paredzētā viszemākā importa cena ir augstāka nekā veselām zivīm un izķidātām zivīm ar galvu?

      (1)  OV L256, 1. lpp.

      (2)  OV L 15, 1. lpp.


title: Apvienotās lietas T-125/03 un T-253/03: Pirmās instances tiesas 2007. gada 17. septembra spriedums — Akzo Nobel Chemicals un Akcros Chemicals /Komisija (Konkurence — Administratīvais process — Komisijas izmeklēšanas pilnvaras — Izmeklēšanas laikā iegūtie dokumenti — Advokātu un klientu saziņas konfidencialitātes aizsardzība — Pieņemamība)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/43

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 17. septembra spriedums — Akzo Nobel Chemicals un Akcros Chemicals/Komisija
   (Apvienotās lietas T-125/03 un T-253/03) (1)

   (Konkurence - Administratīvais process - Komisijas izmeklēšanas pilnvaras - Izmeklēšanas laikā iegūtie dokumenti - Advokātu un klientu saziņas konfidencialitātes aizsardzība - Pieņemamība)
   (2007/C 269/77)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Akzo Nobel Chemicals Ltd, Heršama [Hersham], Valtona pie Temzas [Walton on Thames], Sarija [Surrey], (Apvienotā Karaliste) un Akcros Chemicals Ltd, Heršama [Hersham] (pārstāvji — K. Svāks [C. Swaak], M. Mollika [M. Mollica], M. van der Vaude [M. van der Woude], avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji R. Veinraits [R. Wainwright] un C. Ingen-Housz, vēlāk F. Kastiljo de la Tore [F. Castillo de la Torre] un K. Lūiss [X. Lewis])

      Personas, kas iestājušās lietā, prasītāju atbalstam: Conseil des barreaux européens (CCBE), Brisele (Beļģija) (pārstāvis — Dž. Flinns [J. Flynn], QC), Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, Hāga (Nīderlande) (pārstāvji — O. Brūvers [O. Brouwer] un K. Šillemans [C Schillemans], advokāti), Association européenne des juristes d'entreprise (AEJE)/(ECLA), Brisele (pārstāvji — M. Dolmans [M. Dolmans], K. Nordlanders [K. Nordlander], advokāti, un J. Templs Langs [J. Temple Lang], solicitor), American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter, Parīze (Francija) (pārstāvji — G. Berišs [G. Berrisch], advokāts, un D. Halls [D. Hull], solicitor) un International Bar Association (IBA), Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — Dž. Buharts [J. Buhart], advokāts)
   Priekšmets
   Pirmkārt, no vienas puses prasība atcelt Komisijas 2003. gada 10. februāra lēmumu C(2003) 559/4 un, ciktāl nepieciešams, Komisijas 2003. gada 30. janvāra lēmumu C(2003) 85/4, ar kuru Akzo Nobel Chemicals Ltd., Akcros Chemicals Ltd un Akcros Chemicals un to meitas sabiedrībām uzdots pakļauties izmeklēšanām saskaņā ar Padomes 1962. gada 6. februāra Regulas Nr. 17, Pirmās Regulas par Līguma [81.] un [82.] panta īstenošanu (OV 1962, 13, 204. lpp.) 14. panta 3. punktu (lieta COMP/E-1/38.589), un, no otras puses, uzdot Komisijai atdot noteiktus dokumentus, kas iegūti attiecīgās izmeklēšanas laikā, kā arī aizliegt tai izmantot šo dokumentu saturu (lieta T-125/03), un, otrkārt, prasība atcelt Komisijas 2003. gada 8. maija lēmumu C(2003) 1533 galīgā redakcija, ar kuru noraidīts pieteikums par šo dokumentu aizsardzību atbilstoši advokātu un klientu saziņas konfidencialitātes prasībām (lieta T-253/03)
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību lietā T-125/03 noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasību lietā T-253/03 noraidīt kā nepamatotu;

               3)

                  Akzo Nobel Chemicals Ltd un Akcros Chemicals Ltd sedz trīs piektdaļas savu tiesāšanās izdevumu pamata tiesvedībā un pagaidu noregulējuma tiesvedībā. Tās atlīdzina arī trīs piektdaļas Komisijas norādīto tiesāšanās izdevumu pamata tiesvedībā un pagaidu noregulējuma tiesvedībā;

               4)

               Komisija sedz divas piektdaļas savu tiesāšanās izdevumu pamata tiesvedībā un pagaidu noregulējuma tiesvedībā. Tā atlīdzina arī divas piektdaļas Akzo Nobel Chemicals Ltd un Akcros Chemicals Ltd norādīto tiesāšanās izdevumu pamata tiesvedībā un pagaidu noregulējuma tiesvedībā;

               5)

               personas, kas iestājušās lietā, savus tiesāšanās izdevumus pamata tiesvedībā un pagaidu noregulējuma tiesvedībā sedz pašas.

      (1)  OV C 146, 21.6.2003.


title: Lieta C-256/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Telekom-Control-Kommission2005. gada 13. jūnija lēmumu lietā pret Telekom Austria AG

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Telekom-Control-Kommission2005. gada 13. jūnija lēmumu lietā pret Telekom Austria AG

   (Lieta C-256/05)
   (2005/C 205/23)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Telekom-Control-Kommission lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 13. jūnija lēmumu lietā pret Telekom Austria AG un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 17. jūnijā.

      Telekom-Control-Kommission lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai Eiropas Komisijas 2004. gada 20. oktobra Lēmums K(2004)4070, ar kuru saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 7. panta 4. punktu Telekom-Control-Kommission lūdza atsaukt 2004. gada 20. jūlijā paziņoto pasākuma projektu lietā M 9/03, M 9a/03, kurai Eiropas Komisija piešķīra numuru AT/2004/0090, par tirgus analīzi “Publisko fiksēto telefonu tranzīpakalpojumu” tirgum, ir likumīgs, ņemot vērā EK līguma 253. pantu, Direktīvas 2002/21/EK 7. panta 4. punktu, 8. panta 2. punktu, 14., 15. un 16. pantu, Eiropas Komisijas Vadlīnijām par Eiropas Komisijas tirgus analīzi un tirgus ieteikumiem (1)?

      (1)  OV L 108, 33. lpp.


title: Lieta C-369/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 1. jūlijā iesniedza Rechtbank Oost-Brabant 's-Hertogenbosch (Nīderlande) — Strafzaken / N.F. Gielen u.c.

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 1. jūlijā iesniedza Rechtbank Oost-Brabant 's-Hertogenbosch (Nīderlande) — Strafzaken/N.F. Gielen u.c.
   (Lieta C-369/13)
   2013/C 260/57
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Oost-Brabant 's-Hertogenbosch

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      N.F. Gielen, M. M. J. Geerings, F. A. C. Pruijmboom un A. A. Pruijmboom

      Prejudiciālie jautājumi

               1.a

               Vai ķīmisko vielu alfa-fenilacetoacetonitrilu (CAS Nr. 4468-48-8; turpmāk tekstā — “APAAN”) var pielīdzināt klasificētai vielai 1–fenil–2–propanons (CAS-Nr. 103-79-7, turpmāk tekstā — “BMK”)? It īpaši Rechtbank vēlas noskaidrot, vai nīderlandiešu valodas termins “bevatten”, angļu valodas termins “containing” un franču valodas termins “contenant” ir interpretējami tādējādi, ka viela BMK kā tāda jau ir ietverta vielā APAAN.
               Ja atbilde uz 1.a jautājumu ir noliedzoša, Rechtbank vēlas uzdot Tiesai šādus papildu jautājumus:

               1.b

               Vai APAAN ir vai nav uzskatāma par vienu no “stoffen (…), die zodanig zijn vermengd dat genoemde stoffen niet gemakkelijk of met economisch rendabele middelen kunnen worden gebruikt of geëxtraheerd” vai “substance that is compounded in such a way that it cannot be easily used or extracted by readily applicable or economically viable means” vai arī “une autre préparation contenant des substances classifiées qui sont composées de manière telle que ces substances ne peuvent pas être facilement utilisées, ni extraites par des moyens aisés à mettre en œuvre ou économiquement viables”? No 3. pielikumā norādītās policijas sniegtās informācijas izriet, ka runa ir par salīdzinoši nesarežģītu vai pat vienkārši īstenojamu pārveidošanas procesu.

               l.c

               Vai, atbildot uz 1.b jautājumu, it īpaši saistībā ar jēdzienu “economische rendabele middelen/economically viable means/[moyens] économiquement viable”, ir būtiski, ka APAAN pārvēršana BMK — pat ja tas tiek veikts nelikumīgi — ļauj iegūt ievērojamas naudas summas, ja vēlāk ir izdevies APAAN pārvērst BMK un/vai amfetamīnā, un/vai, ja ir īstenota (nelikumīga) no APAAN iegūtā BMK tirdzniecība?

               2.

               Jēdziens “komersants” ir definēts Regulas Nr. 273/2004 (1) 2. panta d) punktā un Regulas Nr. 111/2005 (2) 2. panta f) punktā. Atbildot uz nākamo jautājumu, Rechtbank lūdz Tiesu vadīties pēc tā, ka šajā lietā runa ir par klasificētu vielu regulu 2. panta a) punkta izpratnē vai par līdzvērtīgu vielu regulu I pielikuma “Klasificētās vielas, kas definētas 2. panta a) punktā” izpratnē.
               Vai jēdziens “komersants” ietver arī fizisku personu, kuras īpašumā, vai nu vienai pašai vai kopā ar citām juridiskām vai fiziskām personām, (ar nodomu) bez attiecīgas atļaujas ir kāda klasificēta viela, nepastāvot vēl kādiem citiem aizdomas izraisošiem apstākļiem?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 273/2004 par narkotisko vielu prekursoriem (OV L 47, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2004. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 111/2005, ar ko paredz noteikumus par uzraudzību attiecībā uz narkotisko vielu prekursoru tirdzniecību starp Kopienu un trešām valstīm (OV 2005, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-295/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. jūlija spriedums – Vācija/Komisija Valsts atbalsts — Dzīvnieku kaulu un kautuvju atkritumu iznīcināšanas pakalpojumi — Kapacitātes rezerves uzturēšana epizootijas gadījumam — Lēmums, ar kuru valsts atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Priekšrocība — Vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums — Kompensācija saistībā ar sabiedriskā pakalpojuma saistībām — Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm un konkurences izkropļošana — Atbalsta nepieciešamība — Subsidiaritāte — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/35

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. jūlija spriedums – Vācija/Komisija
   (Lieta T-295/12) (1)

   (Valsts atbalsts - Dzīvnieku kaulu un kautuvju atkritumu iznīcināšanas pakalpojumi - Kapacitātes rezerves uzturēšana epizootijas gadījumam - Lēmums, ar kuru valsts atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Priekšrocība - Vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums - Kompensācija saistībā ar sabiedriskā pakalpojuma saistībām - Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm un konkurences izkropļošana - Atbalsta nepieciešamība - Subsidiaritāte - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2014/C 292/42
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un J. Möller, pārstāvji, kam palīdz T. Lübbig un M. Klasse, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Egerer un T. Maxian Rusche)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2012. gada 25. aprīļa Lēmumu 2012/485/ES par valsts atbalstu SA.25051 (C 19/10) (ex NN 23/10), ko Vācija piešķīrusi Zweckverband Tierkörperbeseitigung Reinzemē-Pfalcā, Zārā [Zārzemē], Reingavas-Taunusa rajonā un Limburgas-Veilburgas lauku rajonā (OV L 236, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanas izdevumus.

      (1)  OV C 273, 8.9.2012.


title: Lieta T-570/10 RENV: Vispārējās tiesas 2015. gada 5. februāra spriedums – Environmental Manufacturing /ITSB – Wolf  (Vilka galvas attēls) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes, kurā attēlota vilka galva, reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes “WOLF Jardin” un “Outils WOLF”  — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts

text:
               23.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/10

         Vispārējās tiesas 2015. gada 5. februāra spriedums – Environmental Manufacturing/ITSB – Wolf (Vilka galvas attēls)
   (Lieta T-570/10 RENV) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes, kurā attēlota vilka galva, reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes “WOLF Jardin” un “Outils WOLF” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   (2015/C 096/11)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Environmental Manufacturing LLP (Stowmarket, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – S. Malynicz, barrister, un M. Atkins, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard–Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Société Elmar Wolf (Wissembourg, Francija) (pārstāvis – N. Boespflug, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 6. oktobra lēmumu lietā R 425/2010–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Société Elmar Wolf un Environmental Manufacturing LLP

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 6. oktobra lēmumu lietā R 425/2010–2;

               2)

               ITSB sedz savus tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā un Tiesā, kā arī atlīdzina pusi Environmental Manufacturing LLP tiesāšanās izdevumu tiesvedībā Vispārējā tiesā un Tiesā;

               3)

               Société Elmar Wolf sedz savus tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā un Tiesā, kā arī atlīdzina pusi Environmental Manufacturing LLP tiesāšanās izdevumu tiesvedībā Vispārējā tiesā un Tiesā.

      (1)  OV C 63, 26.2.2011.


title: Lieta C-44/14: Tiesas (virspalāta) 2015. gada 8. septembra spriedums – Spānijas Karaliste/Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Regula (ES) Nr. 1052/2013 — Ārējo robežu šķērsošana — Eurosur sistēma — Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana — Dalība — Sadarbība ar Īriju un Apvienoto Karalisti — Spēkā esamība

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/8

         Tiesas (virspalāta) 2015. gada 8. septembra spriedums – Spānijas Karaliste/Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-44/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (ES) Nr. 1052/2013 - Ārējo robežu šķērsošana - Eurosur sistēma - Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana - Dalība - Sadarbība ar Īriju un Apvienoto Karalisti - Spēkā esamība)
   (2015/C 363/09)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis – A. Rubio González)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji – D. Moore, S. Alonso de Leon un A. Pospíšilová Padowska), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Chavrier, F. Florindo Gijón, M.-M. Joséphidès un P. Plaza García)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētāju prasījumu atbalstam: Īrija (pārstāvji – E. Creedon, G. Hodge un A. Joyce, pārstāvji, kuriem palīdz G. Gilmore, barrister), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – L. Christie, pārstāvis, kuram palīdz J. Holmes, barrister), Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Baquero Cruz un G. Wils)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Īrija, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, kā arī Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 71, 8.3.2014.