title: Lieta T-43/19: Prasība, kas celta 2019. gada 24. janvārī – WV/EĀDD

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/52

      Prasība, kas celta 2019. gada 24. janvārī – WV/EĀDD
      (Lieta T-43/19)
      (2019/C 103/68)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: WV (pārstāvis: É. Boigelot, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt iecēlējinstitūcijas 2018. gada 28. marta lēmumu par prasības par kaitējuma atlīdzību noraidīšanu, kā arī vajadzības gadījumā – 2018. gada 26. oktobrī pieņemto lēmumu par 2018. gada 26. jūnija sūdzības noraidīšanu;

                  —

                  līdz ar to, apmierinot prasību par kaitējuma atlīdzību, ko prasītāja formulējusi saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punktu un kas aprakstīta 2017. gada 29. novembra dokumentā, atzīt un piešķirt prasītājai kompensāciju, kura jāizmaksā EĀDD, par summu 690 000 EUR apmērā, kura tiesvedības laikā var tikt palielināta un kas ex aequo et bono ir aprēķināta par mantiskiem zaudējumiem, morālo kaitējumu, kaitējumu reputācijai un profesionālo kaitējumu, kopā ņemtiem, un kas noteikta 2019. gada 31. janvārī, un kura tiesvedības laikā var tikt palielināta, neietekmējot tiesības prasīt atlīdzību par negūtajiem nākotnes ienākumiem iespējamās aiziešanas no darba iestādēs dēļ;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Eiropas Savienības Vispārējās tiesas Reglamenta 134. pantu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu par to, ka esot pārkāpti Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) 12., 12.a , 22.b, 24., 25. un 26. pants, Civildienesta noteikumu IX pielikuma 1. un 2. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 45/2001 (2000. gada 18. decembris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV 2001, L 8, 1. lpp.).
      Prasītāja šī pamata ietvaros atsaucas arī, pirmkārt, uz to, ka esot pārkāpti Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41., 47. un 52. pants, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencija, tiesības uz aizstāvību, sacīkstes princips, kā arī LESD 296. pants.
      Otrkārt, viņa uzskata, ka administrācija ir arī ļaunprātīgi izmantojusi tiesības un nepareizi izmantojusi procedūru, kā arī acīmredzami pārkāpusi tiesisko paļāvību un pušu procesuālo tiesību vienlīdzību. Prasītāja uzskata, ka apstrīdētajā lēmumā ir pārkāpts princips, ka administrācijai lēmums ir jāpieņem, balstoties tikai uz likumīgi pieļaujamiem apsvērumiem, proti, tādiem apsvērumiem, kas ir atbilstīgi un kuru pamatā nav acīmredzamu kļūdu faktu vai juridiskajā vērtējumā, kā arī esot pārkāpti samērīguma, pienākuma sniegt palīdzību un rūpības pienākuma, saprātīga termiņa un labas pārvaldības principi.
      Tādējādi apstrīdētais lēmums esot balstīts uz neobjektīvu un tendenciozu faktu un piemērojamo tiesību normu vērtējumu.
      Prasītāja būtībā apgalvo, ka nepārprotami pastāvot cēloņsakarība starp EĀDD pieļautajiem pārkāpumiem un ciestajiem zaudējumiem, jo EĀDD nepareizā rīcība esot būtiski kaitējusi prasītājas profesionālajai, morālajai un finansiālajai integritātei. Ar pieļautajiem pārkāpumiem esot aptraipīta un pat nolīdzināta līdz ar zemi prasītājas reputācija viņas iestādēs strādājošo un ārējo partneru acīs un viņai tikušas atņemtas reālas profesionālās izaugsmes iespējas, tādējādi viņu nostādot bezpalīdzības situācijā, kura ir pamatā trauksmei un/vai satraukumam un nedrošībai attiecībā uz nākotni.


title: Lieta T-47/19: Prasība, kas celta 2019. gada 23. janvārī – Dansk Erhverv/Komisija

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/53

      Prasība, kas celta 2019. gada 23. janvārī – Dansk Erhverv/Komisija
      (Lieta T-47/19)
      (2019/C 103/69)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Dansk Erhverv (Kopenhāgena, Dānija) (pārstāvis: T. Mygind, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas lēmumu C(2018) 6315 final (2018. gada 4. oktobris) par valsts atbalstu SA.44865 (2016/FC) – Vācija – Iespējams valsts atbalsts dzērienu veikaliem uz Vācijas robežas;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam tās iesniedzēja ir izvirzījusi vienu pamatu, kura ietvaros tā apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi prasītājas kā ieinteresētās personas LESD 108. panta 2. punktā un Regulas Nr. 2015/1589 (1) 4. panta 4. punktā, 12. panta 1. punktā un 24. panta 1. punktā ietvertās procesuālās tiesības, neuzsākot LESD 108. panta 2. punktā paredzēto formālās izmeklēšanas procedūru, kaut arī pastāvēja nopietnas grūtības, izvērtējot valsts atbalsta jautājumus, kuri tika aplūkoti sūdzībā par administratīvo “eksporta deklarāciju” praksi un it īpaši saistībā ar robežas veikalu pienākuma iekasēt depozītu un tādējādi maksāt PVN par depozītu atcelšanu, kā arī atbrīvošanu no naudas sodiem par pienākuma iekasēt depozītu atbilstoši Vācijas dzērienu taras depozītu shēmai neizpildi. Tādējādi Komisija ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un acīmredzamas kļūdas faktu vērtējumā, pirmkārt, attiecībā uz “eksporta deklarāciju” prakses atbilstību Vācijas pienākumiem saskaņā ar LESD 4. panta 3. punktu, Direktīvu 2018/852 (2) un principu “piesārņotājs maksā”, kā arī ar depozīta iekasēšanas prasībām saskaņā ar piemērojamajiem Vācijas Iepakojuma noteikumiem. Otrkārt, Komisija ir pieļāvusi kļūdu saistībā ar “eksporta deklarāciju” prakses rezultātā Vācijas negūto PVN ieņēmumu valsts atbalsta efektu.

         (1)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2018/852 (2018. gada 30. maijs), ar ko groza Direktīvu 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu (OV 2018, L 150, 141. lpp.).


title: Lieta T-48/19: Prasība, kas celta 2019. gada 28. janvārī – smart things solutions/EUIPO – Samsung Electronics (“smart:)things”)

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/54

      Prasība, kas celta 2019. gada 28. janvārī – smart things solutions/EUIPO – Samsung Electronics (“smart:)things”)
      (Lieta T-48/19)
      (2019/C 103/70)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: smart things solutions GmbH (Seefeld, Vācija) (pārstāvis: R. Dissmann, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Samsung Electronics GmbH (Schwalbach am Taunus, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “smart:)things” melnā un zaļā krāsā – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 10 914 836

         Process EUIPO: Spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 20. novembra lēmums lietā R 835/2018-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 1. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-49/19: Prasība, kas celta 2019. gada 28. janvārī – View/EUIPO (“CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS”)

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/55

      Prasība, kas celta 2019. gada 28. janvārī – View/EUIPO (“CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS”)
      (Lieta T-49/19)
      (2019/C 103/71)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: View, Inc. (Milpitas, Delavēra, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: G. Tritton, Barrister)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 381 213

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 27. novembra lēmums lietā R 1625/2018-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-50/19: Prasība, kas celta 2019. gada 28. janvārī – Casual Dreams/EUIPO – López Fernández (“Dayaday”)

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/55

      Prasība, kas celta 2019. gada 28. janvārī – Casual Dreams/EUIPO – López Fernández (“Dayaday”)
      (Lieta T-50/19)
      (2019/C 103/72)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Casual Dreams, SLU (Manresa, Spānija) (pārstāve: A. Tarí Lázaro, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Miguel Ángel López Fernández (Fuensalida, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Dayaday” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 243 563

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 16. novembra lēmums lietā R 2097/2018-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  daļēji atcelt Apelācijas [piektās] padomes 2018. gada [16]. novembra lēmumu lietā R 2097/2018-5, ar kuru tika daļēji noraidīta apelācijas sūdzība par EUIPO Iebildumu nodaļas 2015. gada 17. decembra lēmumu Nr. B 2 469 545;

                  —

                  daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu, pamatojoties uz Regulas par ES preču zīmi 8. panta 5. punktu, ciktāl ar to tika apstiprināta iebildumu un apelācijas sūdzības noraidīšana attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 16. un 24. klasē;

                  —

                  noraidīt personas, kas iestājusies lietā, iesniegto Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 13 243 563 reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz šādām precēm:
                  9. klase: “optiskās ierīces, palielināmās ierīces un korekcijas ierīces; optikas preces; optiskie aparāti un instrumenti; optiskais stikls; savstarpēji apmaināmas lēcas; gaismu neatstarojošas lēcas; plastmasas lēcas; oftalmiskās lēcas; optiskās lēcas; lēcas; saulesbrilles; koriģējošas brilles; futrāļi saulesbrillēm; korekcijas lēcas; stikla oftalmiskās lēcas; briļļu un saulesbriļļu rāmji; saulesbriļļu ķēdītes; nostiprināmas saulesbrilles; saulesbriļļu siksniņas; saulesbriļļu lēcas; optiskās lēcas izmantošanai ar saulesbrillēm; saulesbriļļu rāmji; parakstāmas brilles; pensneju ķēdītes; pensneju auklas; briļļu lēcas; optiskās brilles; kontaktlēcu kārbiņas; kontaktlēcām pielāgoti ietvari; briļļu maki; lēcu ietvari; kārbiņas kontaktlēcām; optiskās brilles; brilles lasīšanai; bērnu brilles; polarizētās brilles; briļļu rāmji; neierāmēti briļļu ietvari; briļļu kājiņas; briļļu aizsargi; briļļu turētāji; optiskās brilles; pensneji; koriģējošas brilles; briļļu turētāji; sniega aizsargbrilles; velosipēdistu brilles; briļļu rāmji; pensneju ķēdītes; sporta brilles; briļļu maki; saulesbriļļu rāmji; sniega aizsargbrilles; peldbrilles; sporta brilles; sporta brilles”;
                  16. klase: “līmvielas biroja un mājsaimniecības nolūkiem; mākslas darbi un statuetes no papīra un kartona, arhitektūras maketi; kancelejas preces; naudas turētāji; līmvielas kancelejas vajadzībām; papīra maisi, tūtas un turzas; apmeklējumu plānošanas grāmatas; katalogi; dienasgrāmatas ādas vākos; drukāti sludinājumi un reklāma; fotogrāfiju statīvi; poligrāfijas un grāmatsiešanas ierīces; rakstāmrīki un zīmogi; mācību aprīkojums; papīrnaži (biroja piederumi); darba kalendāri; galda plaukti dokumentu kārtošanai; rakstāmlietas; biroja piederumi (izņemot mēbeles); rakstāmlietas; rakstāmpiederumi (kancelejas preces); kancelejas preces birojam; skolas piederumi [kancelejas preces]; grāmatu turētāji; pildspalvu paplātes”;
                  24. klase: “audumi; aizkari; mēbeļu pārvalki; tekstilizstrādājumi mājsaimniecības nolūkiem; mājsaimniecības tekstilizstrādājumi no neaustiem materiāliem; gultasveļa un virtuves un galda veļa; sienu drapērijas; tekstila interjera priekšmeti; neaustas tekstilpreces; starpoderes no neausta auduma; cepuru oderes no auduma (gabalpreces); oderes [audumi]; naktskreklu maisiņi no auduma; noņemami elektronisko ierīču pārklāji no auduma [nepielāgoti vai bez formas]; tekstilpreces, kas nav ietvertas citās klasēs; kabatlakatiņi; linu tekstilizstrādājumi; tekstilizstrādājumi no flaneļa; tekstilizstrādājumi interjera aprīkojumam; drāniņas mazgāšanās nolūkiem; virtuves dvieļi (auduma); audumi, kas nav ietverti citās klasēs; padrēbes; polipropilēna flīss; poliestera flīss; audumi apģērbu oderēm; fulārs [audums]; kokvilnas auduma ruļļi; sintētisku audumu ruļļi; tekstila gabalpreces; audekli; materiāli mājas tekstilizstrādājumiem; materiāli apģērbu šūšanai; uzvalku materiāli [audumi]; audumi apģērbu izgatavošanai; tekstilaudumi mājsaimniecības tekstilizstrādājumu izgatavošanai; tekstilaudumi sporta apģērbu ražošanai; audumi apģērba ražošanai; audumi maku ražošanai; dzīvnieku ādas imitāciju audumi; audumi sieviešu virsdrēbju ražošanai; džinsu audums; audumi ortopēdijas ierīcēm; ūdensizturīgi audumi bikšu ražošanai; ūdensizturīgi audumi jaku ražošanai; ūdensizturīgi audumi cepuru izgatavošanai; ūdensizturīgi audumi cimdu izgatavošanai; audumi apģērbu oderu pagatavošanai; apģērbu audumi; audumi ar pārklājumu ādas izstrādājumu ražošanai; audumi ar pārklājumu lietus apģērbu ražošanai; austi ādas imitācijas audumi; ūdens necaurlaidīgi, bet mitrumu caurlaidīgi audumi; audums ruļļos dvieļu izgatavošanai”;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas šai pusei radušies procesā EUIPO Apelācijas padomē.

         Izvirzītais pamats:

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-51/19: Prasība, kas celta 2019. gada 29. janvārī – Laboratorios Ern/EUIPO – SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret (“apiheal”)

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/57

      Prasība, kas celta 2019. gada 29. janvārī – Laboratorios Ern/EUIPO – SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret (“apiheal”)
      (Lieta T-51/19)
      (2019/C 103/73)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Laboratorios Ern, SA (Barselona, Spānija) (pārstāve: S. Correa Rodríguez, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ (Stambula, Turcija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “apiheal” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 411 557

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 19. novembra lēmums lietā R 1725/2017-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu attiecībā uz preču zīmes reģistrācijas daļēju apstiprināšanu attiecībā uz šādām precēm: “parfimērijas izstrādājumi; kosmētikas līdzekļi, smaržas; dezodoranti (personīgai lietošanai vai dzīvniekiem); ziepes; zālītes vannām (nemedicīniskai lietošanai); zobu higiēnas līdzekļi, zobu pulveri un pastas, zobu protēžu pulēšanas līdzekļi, zobu balināšanas līdzekļi, mutes skalošanas līdzekļi, kas nav domāti medicīniskai lietošanai”, kuras ietilpst 3. klasē, un “preparāti kaitēkļu iznīcināšanai; fungicīdi, herbicīdi”, kuras ietilpst 5. klasē;

                  —

                  atteikt Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 14 411 557 “apiheal” reģistrāciju attiecībā uz attiecīgām precēm: “parfimērijas izstrādājumi; kosmētikas līdzekļi, smaržas; dezodoranti (personīgai lietošanai vai dzīvniekiem); ziepes; zālītes vannām (nemedicīniskai lietošanai); zobu higiēnas līdzekļi, zobu pulveri un pastas, zobu protēžu pulēšanas līdzekļi, zobu balināšanas līdzekļi, mutes skalošanas līdzekļi, kas nav domāti medicīniskai lietošanai”, kuras ietilpst 3. klasē, un “preparāti kaitēkļu iznīcināšanai; fungicīdi, herbicīdi”, kuras ietilpst 5. klasē.

                  —

                  piespriest EUIPO un, attiecīgā gadījumā, personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-53/19: Prasība, kas celta 2019. gada 31. janvārī – SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret/EUIPO – Laboratorios Ern (“apiheal”)

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/58

      Prasība, kas celta 2019. gada 31. janvārī – SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret/EUIPO – Laboratorios Ern (“apiheal”)
      (Lieta T-53/19)
      (2019/C 103/74)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ (Stambula, Turcija) (pārstāve: M. López Camba, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Laboratorios Ern, SA (Barselona, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “apiheal” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 411 557

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 19. novembra lēmums lietā R 1725/2017-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl ar to tika atteikta reģistrācija attiecībā uz 30. un 5. klasē ietilpstošajām precēm (minētā lēmuma rezolutīvās daļas pirmais un trešais punkts);

                  —

                  piespriest EUIPO un Laboratorios Ern, SA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-56/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 31. janvāra rīkojums – PO u.c./EĀDD

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/59

      Vispārējās tiesas 2019. gada 31. janvāra rīkojums – PO u.c./EĀDD
      (Lieta T-56/17) (1)

      (2019/C 103/75)
      Tiesvedības valoda – franču
      Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 112, 10.4.2017.


title: Lieta T-479/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 31. janvāra rīkojums – PO/EĀDD

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/59

      Vispārējās tiesas 2019. gada 31. janvāra rīkojums – PO/EĀDD
      (Lieta T-479/17) (1)

      (2019/C 103/76)
      Tiesvedības valoda – franču
      Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 347, 16.10.2017.


title: Lieta T-727/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 31. janvāra rīkojums – PP u.c./EĀDD

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/59

      Vispārējās tiesas 2019. gada 31. janvāra rīkojums – PP u.c./EĀDD
      (Lieta T-727/17) (1)

      (2019/C 103/77)
      Tiesvedības valoda – franču
      Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 22, 22.1.2018.


title: Lieta T-180/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 31. janvāra rīkojums – VJ/SEAE

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/60

      Vispārējās tiesas 2019. gada 31. janvāra rīkojums – VJ/SEAE

      (Lieta T-180/18) (1)

      (2019/C 103/78)
      Tiesvedības valoda – franču
      Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 161, 7.5.2018.


title: Lieta T-494/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 31. janvāra rīkojums – PO/SEAE

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/60

      Vispārējās tiesas 2019. gada 31. janvāra rīkojums – PO/SEAE

      (Lieta T-494/18) (1)

      (2019/C 103/79)
      Tiesvedības valoda – franču
      Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 381, 22.10.2018.


title: Lieta T-52/19: Prasība, kas celta 2019. gada 28. janvārī – AH/Eurofound

text:
               25.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/43

      Prasība, kas celta 2019. gada 28. janvārī – AH/Eurofound

      (Lieta T-52/19)
      (2019/C 112/52)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: AH (pārstāve: N. de Montigny, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonds (Eurofound)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonda 2018. gada 22. marta lēmumu, kas prasītājam ar viņa padomnieka starpniecību paziņots, ietverot to šīs aģentūras pārstāvju, Beauchamps advokātu biroja sastādītā vēstulē, ciktāl ar to noraidīta viņa sūdzība par privāto un personas datu aizsardzības noteikumu pārkāpumu, viņa lūgums veikt izmeklēšanu attiecībā uz minēto, kā arī lūgums izmaksāt kompensāciju, kurus prasītājs ar sava padomnieka starpniecību bija iesnidzis 2018. gada 2. februārī;

                  —

                  piespriest atbildētājam izmaksāt 30 000 EUR kā atlīdzību par “data breach” un 2018. gada 2. februāra lūguma noraidīšanas rezultātā radīto morālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir saistīts ar apstrīdētā lēmuma prettiesiskumu, jo šo lēmumu neesot pieņēmusi kompetentā iecēlējinstitūcija, bet gan pieaicināts advokātu birojs, kam nav nedz atbilstoša pilnvarojuma, nedz tiesību to darīt.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek norādīts uz labas pārvaldības principa pārkāpumu, pienākuma sniegt palīdzību neizpildi, un Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) 22. un 24. panta pārkāpumu, jo atbildētājs lūgumu esot noraidījis, neveicot rūpīgu administratīvo izmeklēšanu.

                  3.

                  Trešais pamats it īpaši attiecas uz pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi, tiesību uz aizstāvību un īpaši tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu un rūpības pienākuma neizpildi.

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz Civildienesta noteikumu 26. panta un personas datu aizsardzības jomā piemērojamo tiesību normu pārkāpumu.

                  5.

                  Piektais pamats ir saistīts ar interešu konfliktu un administrācijas objektīvas pieejas, objektivitātes un neatkarības pienākumu neizpildi.

                  6.

                  Sestais pamats attiecas uz pilnvaru nepareizu izmantošanu.

                  7.

                  Septītais pamats izriet no Civildienesta noteikumu 17. panta un konfidencialitātes saistībā ar arodbiedrības darbību, kurās var piedalīties ikviens darbinieks, pārkāpuma.


title: Lieta T-156/15: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. marta spriedums — Francija/Komisija (ELGF un ELFLA — No finansējuma izslēgti izdevumi — Francijas izdevumi — Platībatkarīgā atbalsta shēma — Procesuālās garantijas — Regula (EK) Nr. 885/2006 — “Pastāvīgo ganību” jēdziens — Regula (EK) Nr. 1120/2009 — Valsts kontroles sistēma, kas izveidota, pamatojoties uz neatbilstošu lopbarības platību definīciju — Visu izdevumu izslēgšana — Samērīgums — Francijas lauku attīstības programma — Lauku attīstības atbalsta pasākumi — Apgabali ar nelabvēlīgiem dabas apstākļiem — Regula (EK) Nr. 1975/2006 — Regula (ES) Nr. 65/2011 — Vienotas likmes finanšu korekcija — Pārbaudes uz vietas — Blīvuma kritērijs — Dzīvnieku skaitīšana — Pagaidu shēma cukura rūpniecības restrukturizācijai — Regula (EK) Nr. 320/2006 — Regula (EK) Nr. 968/2006 — Nosacījumi restrukturizācijas atbalsta piešķiršanai — “Ražošanas iekārtu” jēdziens — Tvertņu izmantošanas novērtējums atbalsta pieteikuma iesniegšanas dienā — “Pilnīgas demontāžas” jēdziens — Samērīgums — Vienlīdzīga attieksme — Dokumenta Nr. VI/5330/97 2. pielikums)

text:
               29.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/43

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. marta spriedums — Francija/Komisija
      (Lieta T-156/15) (1)

      (ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Francijas izdevumi - Platībatkarīgā atbalsta shēma - Procesuālās garantijas - Regula (EK) Nr. 885/2006 - “Pastāvīgo ganību” jēdziens - Regula (EK) Nr. 1120/2009 - Valsts kontroles sistēma, kas izveidota, pamatojoties uz neatbilstošu lopbarības platību definīciju - Visu izdevumu izslēgšana - Samērīgums - Francijas lauku attīstības programma - Lauku attīstības atbalsta pasākumi - Apgabali ar nelabvēlīgiem dabas apstākļiem - Regula (EK) Nr. 1975/2006 - Regula (ES) Nr. 65/2011 - Vienotas likmes finanšu korekcija - Pārbaudes uz vietas - Blīvuma kritērijs - Dzīvnieku skaitīšana - Pagaidu shēma cukura rūpniecības restrukturizācijai - Regula (EK) Nr. 320/2006 - Regula (EK) Nr. 968/2006 - Nosacījumi restrukturizācijas atbalsta piešķiršanai - “Ražošanas iekārtu” jēdziens - Tvertņu izmantošanas novērtējums atbalsta pieteikuma iesniegšanas dienā - “Pilnīgas demontāžas” jēdziens - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme - Dokumenta Nr. VI/5330/97 2. pielikums)
      (2019/C 148/39)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji: sākotnēji — F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas un C. Candat, pēc tam — G. de Bergues, D. Colas, F. Fize un A. Daly, un visbeidzot — D. Colas, S. Horrenberger, R. Coesme, E. de Moustier un A.-L. Desjonquères)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Bouquet un D. Triantafyllou)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Itālijas Republika (pārstāvji: G. Palmieri, pārstāve, kam palīdz C. Colelli,, avvocato dello Stato) un Ungārija (pārstāvji: M. Fehér un G. Koós)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un kuru tiek lūgts daļēji atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2015/103 (2015. gada 16. janvāris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2015, L 16, 33. lpp.)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2015/103 (2015. gada 16. janvāris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai, daļā, kurā no Eiropas Savienības finansējuma tiek izslēgti visi izdevumi, kas radušies Francijas Republikai Augškorsikā saistībā ar tiešajiem platībatkarīgajiem atbalstiem 1. pīlāra platībām 2011. un 2012. pieprasījumu gadā.

                  2)

                     Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                     Eiropas Komisija un Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

                  4)

                     Itālijas Republika un Ungārija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 190, 8.6.2015.


title: Apvienotās lietas C-297/17, C-318/17, C-319/17 un C-438/17: Tiesas (virspalāta) 2019. gada 19. marta spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bashar Ibrahim (C-297/17), Mahmud Ibrahim u.c. (C-318/17), Nisreen Sharqawi, Yazan Fattayrji, Hosam Fattayrji (C-319/17)/Vācijas Federatīvā Republika, Vācijas Federatīvā Republika/Taus Magamadov (C-438/17) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Kopējās procedūras starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai — Direktīva 2013/32/ES — 33. panta 2. punkta a) apakšpunkts — Dalībvalsts iestāžu lēmums noraidīt patvēruma pieteikumu kā nepieņemamu citā dalībvalstī iepriekš piešķirtas alternatīvās aizsardzības dēļ — 52. pants — Šīs direktīvas piemērošanas joma ratione temporis — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. un 18. pants — Sistēmiskas nepilnības patvēruma piešķiršanas procesā šajā citā dalībvalstī — Patvēruma pieteikumu sistemātiska noraidīšana — Reāls un pierādīts risks tikt pakļautam necilvēcīgai vai pazemojošai attieksmei — Alternatīvās aizsardzības saņēmēju dzīves apstākļi pēdējā minētajā dalībvalstī)

text:
               3.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 187/11

      Tiesas (virspalāta) 2019. gada 19. marta spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bashar Ibrahim (C-297/17), Mahmud Ibrahim u.c. (C-318/17), Nisreen Sharqawi, Yazan Fattayrji, Hosam Fattayrji (C-319/17)/Vācijas Federatīvā Republika, Vācijas Federatīvā Republika/Taus Magamadov (C-438/17)
      (Apvienotās lietas C-297/17, C-318/17, C-319/17 un C-438/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Kopējās procedūras starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai - Direktīva 2013/32/ES - 33. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Dalībvalsts iestāžu lēmums noraidīt patvēruma pieteikumu kā nepieņemamu citā dalībvalstī iepriekš piešķirtas alternatīvās aizsardzības dēļ - 52. pants - Šīs direktīvas piemērošanas joma ratione temporis - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. un 18. pants - Sistēmiskas nepilnības patvēruma piešķiršanas procesā šajā citā dalībvalstī - Patvēruma pieteikumu sistemātiska noraidīšana - Reāls un pierādīts risks tikt pakļautam necilvēcīgai vai pazemojošai attieksmei - Alternatīvās aizsardzības saņēmēju dzīves apstākļi pēdējā minētajā dalībvalstī)
      (2019/C 187/13)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Bashar Ibrahim (C-297/17), Mahmud Ibrahim, Fadwa Ibrahim, Bushra Ibrahim, Mohammad Ibrahim, Ahmad Ibrahim (C-318/17), Nisreen Sharqawi, Yazan Fattayrji, Hosam Fattayrji (C-319/17), Vācijas Federatīvā Republika (C-438/17)

         Atbildētāji: Vācijas Federatīvā Republika (C-297/17, C-318/17, C-319/17), Taus Magamadov (C-438/17)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/32/ES (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai 52. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstij ir atļauts paredzēt, ka valsts tiesību norma, ar kuru ir transponēts šīs direktīvas 33. panta 2. punkta a) apakšpunkts, tiek tūlītēji piemērota patvēruma pieteikumiem, par kuriem vēl nav pieņemts galīgs lēmums un kas ir iesniegti pirms 2015. gada 20. jūlija un pirms šīs valsts tiesību normas stāšanās spēkā. Turpretim ar šī 52. panta pirmo daļu, lasot to it īpaši minētā 33. panta gaismā, šāda tūlītējā piemērošana netiek pieļauta situācijā, kad gan patvēruma pieteikums, gan arī atpakaļuzņemšanas pieprasījums ir iesniegti pirms Direktīvas 2013/32 stāšanās spēkā un saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 49. pantu joprojām pilnībā ietilpst Padomes Regulas (EK) Nr. 343/2003 (2003. gada 18. februāris), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, piemērošanas jomā.

                  2)

                  Tādā situācijā kā lietās C-297/17, C-318/17 un C-319/17 aplūkojamā situācija Direktīvas 2013/32 33. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm ar to ir ļauts noraidīt patvēruma pieteikumu kā nepieņemamu atbilstoši šī 33. panta 2. punkta a) apakšpunktam, nepastāvot šo dalībvalstu pienākumam vai iespējai prioritāri izmantot Regulā Nr. 604/2013 paredzētās uzņemšanas vai atpakaļuzņemšanas procedūras.

                  3)

                  Direktīvas 2013/32 33. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļauts, ka dalībvalsts izmanto šajā tiesību normā paredzēto iespēju noraidīt kā nepieņemamu pieteikumu par bēgļa statusa piešķiršanu, pamatojoties uz to, ka citā dalībvalstī pieteikuma iesniedzējam jau ir piešķirta alternatīvā aizsardzība, ja ar paredzamiem dzīves apstākļiem, ar ko minētais pieteikuma iesniedzējs kā alternatīvās aizsardzības saņēmējs sastapsies šajā citā dalībvalstī, viņš netiks pakļauts nopietnam necilvēcīgas vai pazemojošas attieksmes riskam Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. panta izpratnē. Apstāklis, ka šādas alternatīvās aizsardzības saņēmēji minētajā dalībvalstī nesaņem nekādus eksistences nodrošināšanas pabalstus vai saņem šādus pabalstus būtiski mazākā apjomā nekā citās dalībvalstīs, tomēr attieksme pret viņiem šajā ziņā ir tāda pati kā pret minētās dalībvalsts valstspiederīgajiem, var būt pamats konstatējumam, ka šis pieteikuma iesniedzējs tajā tiks pakļauts šādam riskam, tikai tad, ja tā rezultātā viņš savas īpašas ievainojamības dēļ neatkarīgi no savas gribas un personīgajām izvēlēm nonāks ekstrēmas nabadzības situācijā.
                  Direktīvas 2013/32 33. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļauts, ka dalībvalsts izmanto šo pašu iespēju, ja citas dalībvalsts, kura ir piešķīrusi pieteikuma iesniedzējam alternatīvo aizsardzību, patvēruma piešķiršanas procedūras rezultātā sistemātiski, neveicot patiesu pārbaudi, tiek atteikta bēgļa statusa piešķiršana starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzējiem, kuri atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu un par piešķirtās aizsardzības saturu, II un III nodaļā paredzētajiem nosacījumiem.

         (1)  OV C 309, 18.9.2017

         OV C 347, 16.10.2017.


title: Lieta C-465/17: Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 21. marta spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Falck Rettungsdienste GmbH, Falck A/S/Stadt Solingen (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publiskais iepirkums — Direktīva 2014/24/ES — 10. panta h) punkts — Īpaši izņēmumi attiecībā uz pakalpojumu līgumiem — Civilās aizsardzības, civilās drošības un katastrofu novēršanas pakalpojumi — Bezpeļņas organizācijas vai apvienības — Pacientu transportēšanas neatliekamās medicīniskās palīdzības automašīnā pakalpojumi — Transportēšana aprīkotā neatliekamās medicīniskās palīdzības automašīnā)

text:
               3.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 187/16

      Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 21. marta spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Falck Rettungsdienste GmbH, Falck A/S/Stadt Solingen
      (Lieta C-465/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiskais iepirkums - Direktīva 2014/24/ES - 10. panta h) punkts - Īpaši izņēmumi attiecībā uz pakalpojumu līgumiem - Civilās aizsardzības, civilās drošības un katastrofu novēršanas pakalpojumi - Bezpeļņas organizācijas vai apvienības - Pacientu transportēšanas neatliekamās medicīniskās palīdzības automašīnā pakalpojumi - Transportēšana aprīkotā neatliekamās medicīniskās palīdzības automašīnā)
      (2019/C 187/18)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Falck Rettungsdienste GmbH, Falck A/S

         Atbildētāja: Stadt Solingen

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK, 10. panta h) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētais izņēmums no publiskā iepirkuma noteikumu piemērošanas jomas attiecas uz pacientu aprūpi neatliekamas palīdzības vajadzības situācijā glābšanas transportlīdzeklī, ko veic glābējs/glābšanas dienesta feldšeris, uz ko attiecas CPV (Common Procurement Vocabulary (Kopējā publiskā iepirkuma vārdnīca)) kods 75252000-7 (glābšanas pakalpojumi), kā arī uz transportēšanu aprīkotā neatliekamās medicīniskās palīdzības automašīnā, kas papildus transportēšanai ietver pacientu aprūpi neatliekamas medicīniskās palīdzības automašīnā, kad palīdzību sniedz glābšanas dienesta feldšeris, kuram palīdz glābšanas dienesta feldšera palīgs, uz ko attiecas CPV kods 85143000-3 (neatliekamās medicīniskās palīdzības pakalpojumi), ja runa ir par transportēšanu aprīkotā neatliekamās medicīniskās palīdzības automašīnā, ko faktiski nodrošina atbilstoši apmācīti sniegt pirmo palīdzību darbinieki, un ja pastāv risks, ka pacienta veselības stāvoklis transportēšanas laikā var pasliktināties.

                  2)

                  Direktīvas 2014/24 10. panta h) punkts ir jāinterpretē tādējādi, pirmkārt, ka tam ir pretrunā, ka sabiedriskā labuma organizācijas, kas atbilstoši valsts tiesībām ir atzītas par civilās drošības un aizsardzības organizācijām, tiek uzskatītas par “bezpeļņas organizācijām vai apvienībām” šīs tiesību normas izpratnē, ciktāl sabiedriskā labuma organizācijas statusa atzīšana valsts tiesībās nav pakļauta nosacījumam, ka tā ir bezpeļņas organizācija, un, otrkārt, ka organizācijas vai apvienības, kuru mērķis ir veikt sociālas funkcijas un kam nav komerciāla mērķa, un kuras pārinvestē iespējamo peļņu, lai sasniegtu organizācijas vai apvienības mērķi, ir “bezpeļņas organizācijas vai apvienības” minētās tiesību normas izpratnē.

         (1)  OV C 330, 2.10.2017.


title: Lieta T-910/16 un T-911/16: Vispārējās tiesas 2019. gada 4. aprīļa spriedums — Hesse un Wedl & Hofmann/EUIPO (“TESTA ROSSA”) (Eiropas Savienības preču zīme — Atcelšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “TESTA ROSSA” — Daļējas atcelšanas atzīšana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts) — Izmantošanas pierādījums — Apstrīdētās preču zīmes ārēja izmantošana — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               3.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 187/64

      Vispārējās tiesas 2019. gada 4. aprīļa spriedums — Hesse un Wedl & Hofmann/EUIPO (“TESTA ROSSA”)
      (Lieta T-910/16 un T-911/16) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “TESTA ROSSA” - Daļējas atcelšanas atzīšana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts) - Izmantošanas pierādījums - Apstrīdētās preču zīmes ārēja izmantošana - Vienlīdzīga attieksme)
      (2019/C 187/67)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs lietā T-910/16: Kurt Hesse (Nirnberga, Vācija) (pārstāvis: M. Krogmann, advokāts)

         Prasītāja lietā T-911/16: Wedl & Hofmann GmbH (Mils, Austrija) (pārstāvis: M. Krogmann, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: M. Fischer)

         Pārējie procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki, personas, kas iestājušās lietā Vispārējā tiesā: attiecīgi lietā T-910/16 un lietā T-911/16: Wedl & Hofmann GmbH un Kurt Hesse

         Priekšmets

      Prasības par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 5. oktobra lēmumu lietā R 68/2016-1 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Kurt Hesse un Wedl & Hofmann

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Lietas T-910/16 un T-911/16 apvienot sprieduma taisīšanai.

                  2)

                     Prasības noraidīt.

                  3)

                     Lietā T-910/16 Kurt Hesse atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                     Lietā T-911/16 Wedl & Hofmann GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 53, 20.2.2017.


title: Lieta T-701/18: Prasība, kas celta 2019. gada 8. aprīlī — SJ/Komisija

text:
               3.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 187/80

      Prasība, kas celta 2019. gada 8. aprīlī — SJ/Komisija
      (Lieta T-701/18)
      (2019/C 187/86)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: SJ (pārstāvis: J. MacGuill, Solicitor, un E. Martin-Vignerte, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas atteikumu piešķirt piekļuvi dokumentiem, pamatojoties uz Regulu Nr. 1049/2001 (1), kas veikts ar 2018. gada 4. oktobra apstiprinošo lēmumu C(2018) 6642 final un paziņots prasītājai 2018. gada 8. oktobrī;

                  —

                  attiecībā uz tiesāšanās izdevumiem piespriest katram lietas dalībniekam segt savus tiesāšanās izdevumus pašam vai atbildētājai segt prasītājas tiesāšanās izdevumus, ja tās prasījumi tiktu apmierināti.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, balstoties uz vispārīgo nepubliskošanas prezumpciju, faktiski ir pārnesusi pierādīšanas pienākumu un uzlikusi prasītājai neiespējamu pierādīšanas pienākumu, kas esot pretrunā minētajai judikatūrai.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā attiecībā uz sevišķu sabiedrības interešu esamību, pārkāpjot principus, kas izriet no attiecīgās judikatūras.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001 L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-177/19: Prasība, kas celta 2019. gada 21. martā — Exxonmobil Petroleum & Chemical/ECHA

text:
               3.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 187/80

      Prasība, kas celta 2019. gada 21. martā — Exxonmobil Petroleum & Chemical/ECHA
      (Lieta T-177/19)
      (2019/C 187/87)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Exxonmobil Petroleum & Chemical BVBA (Antverpene, Beļģija) (pārstāvji: M. Navin-Jones, Solicitor, un A. Kołtunowska, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atcelt 2019. gada 15. janvārī publicēto ECHA Lēmumu Nr. ED/88/2018 par vielu, kas rada lielas bažas, iekļaušanu to kandidātvielu sarakstā, kuras eventuāli tiks iekļautas XIV pielikumā, ciktāl tas attiecas uz fenantrēnu; un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā par fenantrēna ļoti noturīgajām īpašībām un pārsniegusi savu kompetenci, kā arī pārkāpusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 1907/2006 (1) 59. pantu ar to, ka tā:

                              —

                              paļāvusies uz konstatējumu dalībvalstu komitejas 2009. gada apliecinošajā dokumentā par fenantrēna kā augstas temperatūras akmeņogļu darvas sastāvdaļas ļoti noturīgajām īpašībām, bet nav izvērtējusi tās rīcībā esošo informāciju, līdz ar to pārņemot šajā apliecinošajā dokumentā pieļautās kļūdas;

                              —

                              izdarījusi secinājumus par fenantrēna ļoti noturīgajām īpašībām, kādus, balstoties uz izmantotajiem pierādījumiem, nebūtu iespējams izdarīt;

                              —

                              nav ņēmusi vērā pieejamos pierādījumus, kas būtu izraisījuši nopietnus jautājumus par ESAO 308 pētījumā par fenantrēnu ietvertās ūdens un nogulu simulācijas ticamību un ārkārtēju konservatīvismu;

                              —

                              nav ņēmusi vērā informāciju, ar kuru apšaubīts aprēķins, kas izmantots, lai ESAO 308 pētījuma rezultātus koriģētu atbilstoši temperatūrai;

                              —

                              nav novērtējusi jaunos pierādījumus par fenantrēna noturīgumu, kuri tai būtu darīti pieejami sabiedriskās apspriešanas laikā; un

                              —

                              nav ņēmusi vērā visu nozīmīgo informāciju, izsverot fenantrēna noturīgo īpašību konstatēšanai izmantojamos pierādījumus, konkrēti, informāciju par fenantrēna fotodegradāciju, šķīšanu un izgarošanu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka līdz ar apstrīdētā akta pieņemšanu atbildētāja ir pārkāpusi Eiropas Savienības tiesībās nostiprināto samērīguma principu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1907/2006 (2006. gada 18. decembris), kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 396, 30.12.2006., 1. lpp.).


title: Lieta T-186/19: Prasība, kas celta 2019. gada 29. martā — Zubedi/Padome

text:
               3.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 187/82

      Prasība, kas celta 2019. gada 29. martā — Zubedi/Padome
      (Lieta T-186/19)
      (2019/C 187/88)
      Tiesvedības valoda –angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Khaled Zubedi (Damaska, Sīrija) (pārstāvji: M. Lester, QC un M. O’Kane, Solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2019/87 (2019. gada 21. janvāris) (1) un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2019/85 (2019. gada 21. janvāris) (2), ciktāl tie attiecas uz prasītāju; un

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza vienu pamatu, apgalvojot, ka atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, attiecinot uz prasītāju Eiropas Savienības ierobežojošos pasākumus pret Sīriju.
      Prasītājs ir iekļauts Padomes Īstenošanas lēmumā (KĀDP) 2019/87 un Padomes Īstenošanas regulā (ES) 2019/85, pamatojoties uz to, ka viņš esot viens no Sīrijas veiksmīgo uzņēmēju grupas, kuri visi saskaņā ar atbildētājas teikto gūst lielu peļņu no prezidenta Asada režīma vai šī režīma atbalsta, veidojot partnerību ar valsts atbalstītiem uzņēmumiem, lai attīstītu zemesgabalus, kas ekspropriēti Sīrijas konflikta rezultātā pārvietotajām personām. Attiecībā uz prasītāju tā noteikti neesot taisnība, iekļaušanas kritēriji neesot izpildīti un atbildētāja esot balstījusies uz nepietiekamu pamatojumu.

         (1)  Padomes Īstenošanas lēmums (KĀDP) 2019/87 (2019. gada 21. janvāris), ar ko īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 18I, 21.1.2019, 13. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas regula (ES) 2019/85 (2019. gada 21. janvāris), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 18I, 21.1.2019, 4. lpp.).


title: Lieta T-189/19: Prasība, kas celta 2019. gada 3. aprīlī — Haikal/Padome

text:
               3.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 187/82

      Prasība, kas celta 2019. gada 3. aprīlī — Haikal/Padome
      (Lieta T-189/19)
      (2019/C 187/89)
      Tiesvedības valoda — bulgāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Maen Haikal (Damaska, Sīrija) (pārstāvis: Stanislav Koev, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu pilnā apmērā, kā arī atzīt par pamatotu tajā minēto juridisko pamatojumu;

                  —

                  atzīt, ka apstrīdētie tiesību akti var tikt daļēji atcelti;

                  —

                  daļēji atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/87 (2019. gada 21. janvāris), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, ciktāl tas attiecas uz Maen Haikal;

                  —

                  daļēji atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2019/85 (2019. gada 21. janvāris), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, ciktāl tā attiecas uz Maen Haikal;

                  —

                  piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt visus prasītāja tiesāšanās izdevumus, izmaksas, honorārus un citus izdevumus, kas saistīti ar viņa juridisko pārstāvību.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats: Padomes pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde — Cilvēktiesību aizsardzības konvencijas (ECPAK) 6. pants, Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 296. pants un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants.

                  2.

                  Otrais pamats: Noziedzīgu nodarījumu un sodu likumības un samērīguma principu pārkāpums — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. pants.

                  3.

                  Trešais pamats: Tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā pārkāpums — ECPAK 6. un 13. pants, LESD 215. pants un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. un 47. pants.

                  4.

                  Ceturtais pamats: Padomes kļūda vērtējumā.

                  5.

                  Piektais pamats: Tiesību uz īpašumu, samērīguma principa un ekonomiskās brīvības pārkāpums — ECPAK Papildu protokola 1. pants un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pants.

                  6.

                  Sestais pamats: Tiesību uz atbilstošiem dzīves apstākļiem pārkāpums — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 2. un 4. pants, kā arī Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējās cilvēktiesību deklarācijas 3. un 25. pants.

                  7.

                  Septītais pamats: Tiesību uz reputācijas aizsardzību būtisks pārkāpums — ECPAK 8. pants un 10. panta 2. punkts.


title: Lieta T-211/19: Prasība, kas celta 2019. gada 5. aprīlī — Le Pen/Parlaments

text:
               3.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 187/84

      Prasība, kas celta 2019. gada 5. aprīlī — Le Pen/Parlaments
      (Lieta T-211/19)
      (2019/C 187/90)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Jean-Marie Le Pen (Saint-Cloud, Francija) (pārstāvis: F. Wagner, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta 2019. gada 12. marta lēmumu P8_TA-PROV(2019)0136 par pieteikumu 2018/2247(IMM) par prasītāja imunitātes atcelšanu, ar kuru faktiski atcelta prasītāja imunitāte;

                  —

                  piespriest Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots 7. protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā (OV 2010, C 83, 266. lpp.) 9. panta, Eiropas Parlamenta Reglamenta (OV 2005, L 44, 1. lpp.) 5. panta 1. un 5. punkta un paziņojumu deputātiem Nr. 11/2003 un 11/2016 pārkāpums.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvota procedūras nepareizā izmantošana. Prasītājs uzskata, ka, piekrītot prasītāja parlamentārās imunitātes atcelšanai, Parlaments esot ļāvis Francijas izmeklētājtiesnesim aizstāt Parlamenta ģenerālsekretāru laikposmā no 2009. līdz 2014. gadam, tādējādi pārkāpjot Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 68. panta 1. punktu, ar kuru ģenerālsekretāram esot piešķirtas ekskluzīvas pilnvaras lemt par nepamatotiem maksājumiem un uzdot sagatavot izpildu dokumentu pret attiecīgo Eiropas Parlamenta deputātu.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvota pilnvaru nepareiza izmantošana, procedūras nepareizā izmantošana un saprātīga kriminālvajāšanas uzsākšanas termiņa pārkāpums. Prasītājs apgalvo, ka Parlaments esot pieļāvis procedūras nepareizu izmantošanu, kas esot ietekmējusi prasītāja tiesību uz aizstāvību īstenošanu, jo pēc gandrīz trīs deputāta pilnvaru termiņiem, kuru laikā nebija nevienas sūdzības no Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra puses, prasītājs nav uzskatījis par nepieciešamu saglabāt pierādījumus par viņa palīgu darbu un tagad viņam nav atbilstošo līdzekļu, lai sniegtu atbildi tiesnesim.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvota paziņojuma deputātiem Nr. 11/2016 43. punkta pārkāpums, ciktāl kriminālvajāšanas pamatā esošais mērķis ir apgrūtināt deputātu, kas pārstāv vienu no galvenajām opozīcijas partijām Parlamentā, darbību.


title: Lieta T-213/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. aprīlī — AW/Parlaments

text:
               3.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 187/85

      Prasība, kas celta 2019. gada 8. aprīlī — AW/Parlaments
      (Lieta T-213/19)
      (2019/C 187/91)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: AW (pārstāvji: L. Levi un S. Rodrigues, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atcelt atbildētāja 2018. gada 7. augusta lēmumus, ar kuriem noraidīti prasītāja lūgumi atzīt par arodslimībām divas slimības (sāpes mugurā un stresa izraisīta nātrene), kā arī, ja nepieciešams, atcelt 2019. gada 19. februāra lēmumu, ar kuru atbildētājs noraidīja sūdzību, ko prasītājs 2018. gada 16. oktobrī bija iesniedzis par 2018. gada 7. augusta lēmumiem;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Kopīgo noteikumu par Eiropas Kopienu ierēdņu apdrošināšanu nelaimes gadījumiem un arodslimībām (turpmāk tekstā — “Kopīgie noteikumi”) 22. panta 3. punkta pārkāpums ārstu komisijas pieļauto procesuālo pārkāpumu dēļ.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots Kopīgo noteikumu 22. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta pārkāpums, jo ārstu komisija ir rīkojusies nevis neatkarīgi, bet gan saskaņā ar Parlamenta norādījumiem.


title: Lieta T-239/19: Prasība, kas celta 2019. gada 9. aprīlī — Vinos de Arganza/EUIPO — Nordbrand Nordhausen (“ENCANTO”)

text:
               3.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 187/85

      Prasība, kas celta 2019. gada 9. aprīlī — Vinos de Arganza/EUIPO — Nordbrand Nordhausen (“ENCANTO”)
      (Lieta T-239/19)
      (2019/C 187/92)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Vinos de Arganza, SL (Toral de los Vados, Spānija) (pārstāvis: L. Broschat García, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otrais procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Nordbrand Nordhausen GmbH (Nordhausen, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ENCANTO” reģistrācijas pieteikums — reģistrācijas pieteikums Nr. 15 542 251
      Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 17. janvāra lēmums lietā R 392/2018-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  noraidīt iebildumu;

                  —

                  atļaut reģistrēt pieteikto preču zīmi;

                  —

                  piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-241/19: Prasība, kas celta 2019. gada 10. aprīlī — Spānija/Komisija

text:
               3.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 187/86

      Prasība, kas celta 2019. gada 10. aprīlī — Spānija/Komisija
      (Lieta T-241/19)
      (2019/C 187/93)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis: A. Rubio González)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2018. gada 19. decembra lēmumu par valsts atbalstu SA.34914 (2013/C), ko īstenojusi Apvienotā Karaliste saistībā ar Gibraltāra uzņēmumu ienākuma nodokļa režīmu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par to, ka esot pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts, jo neesot pareizi piemērots teritoriālās selektivitātes kritērijs.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētā lēmuma pieņemšanas brīdī Komisijas rīcībā bija dati un informācija, kas apliecina teritoriālā ziņā selektīva valsts atbalsta esamību, un šim apstāklim esot vajadzējis Komisijai radīt šaubas par atbalsta selektīvo tvērumu. Ņemdama vērā tikai materiālās selektivitātes kritēriju, Komisija esot izdarījusi kļūdainus secinājumus, jo eksistējot vai varot eksistēt vairāk atbalsta nekā faktiski identificēts apstrīdētajā lēmumā.

                  2.

                  Otrais pamats ir par to, ka esot pārkāpts LESD 296. pants, jo apstrīdētais lēmums esot akts, kurā formāli trūkst pamatojuma un vajadzīgā izvērtējuma jautājumā par selektivitāti.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Komisija nepamato, kāpēc tā noraida argumentus, ko visā procedūras gaitā Spānijas Karaliste klāstījusi jautājumā par selektivitāti. Šis lēmums esot akts, kuram trūkst pamatojuma pēc būtības, jo tajā esot nepareizi interpretēts Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra spriedums, Government of Gibraltar/Komisija, T-211/04 un T-215/04, EU:T:2008:595. Tā kā Tiesa ir atcēlusi šo spriedumu (ar 2011. gada 15. novembra spriedumu Komisija un Spānija/Government of Gibraltar un Apvienoto Karalisti, C-106/09 P un C-107/09 P, EU:C:2011:732), tika atjaunots no Komisijas 2004. gada 30. [marta] Lēmuma 2005/261/EK izrietošais kritērijs, šo kritērija maiņu nekādi nepamatojot.


title: Lieta T-249/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. aprīlī — Karpeta-Kovalyova/Komisija

text:
               3.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 187/87

      Prasība, kas celta 2019. gada 12. aprīlī — Karpeta-Kovalyova/Komisija
      (Lieta T-249/19)
      (2019/C 187/94)
      Tiesvedības valoda: angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Marina Karpeta-Kovalyova (Woluwe Saint Pierre, Beļģija) (pārstāvis: S. Pappas, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt abus apstrīdētos lēmumus, lai Eiropas Komisija pārvērtētu prasītājas statusu un piešķirtu tai ekspatriācijas pabalstu, dienas naudu, iekārtošanās pabalstu, segtu ceļa izmaksas un pārcelšanās izdevumus dienesta uzsākšanas sakarā;

                  —

                  piespriest atbildētājai segt pašai savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par to, ka esot kļūdaini interpretēts Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts attiecībā uz pastāvīgās dzīvesvietas definēšanu, jo apstrīdētajos lēmumos netika ņemts vērā prasītājas laulātā diplomātiskais statuss lielākajā daļā no 5 gadu laikposma, kas beidzas 6 mēnešus pirms viņa uzsāka savu dienestu, un tajos tika ņemti vērā prasītājas pagaidu līgumi, kuri tai bija laikā, kad viņas ģimene atgriezās mītnes zemē.

                  2.

                  Otrais pamats ir par apstrīdētajā lēmumā pieļauto acīmredzamo kļūdu novērtējumā, jo tajā, balstoties uz nepamatotiem pieņēmumiem, neesot ņemti vērā fakti, kas neapstrīdami un neapšaubāmi pierāda visas mājsaimniecības pārcelšanu atpakaļ uz prasītājas mītnes valsti.


title: Lieta T-250/19: Prasība, kas celta 2019. gada 15. aprīlī — Tradición CZ/EUIPO — Rivero Argudo (“TRADICIÓN CZ, S.L.”)

text:
               3.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 187/88

      Prasība, kas celta 2019. gada 15. aprīlī — Tradición CZ/EUIPO — Rivero Argudo (“TRADICIÓN CZ, S.L.”)
      (Lieta T-250/19)
      (2019/C 187/95)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Tradición CZ, SL (Jerez de la Frontera, Spānija) (pārstāvis: M. Aznar Alonso, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: María Dolores Rivero Argudo (Jerez de la Frontera, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “TRADICIÓN CZ, S.L” reģistrācijas pieteikums — reģistrācijas pieteikums Nr. 14 977 045

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 4. februāra lēmums lietā R 257/2018-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  apturēt šo tiesvedību līdz galīgā nolēmuma pieņemšanas atcelšanas procesā attiecībā uz pretstatīto preču zīmi 7272594 “RIVERO CZ”EUIPO procesā 33785-C;

                  —

                  atzīt par pamatotu pirmo prasības pamatu un atcelt apstrīdēto lēmumu, atzīstot, ka nepastāv sajaukšanas iespēja starp pretstatītām preču zīmēm;

                  —

                  Pakārtoti un kumulatīvi, atzīt par pamatotu otro prasības pamatu un atcelt apstrīdēto lēmumu, atzīstot, ka nepastāv sajaukšanas iespēja starp pretstatītām preču zīmēm attiecībā uz 35. klasē ievērtajiem etiķu un misu pārdošanas pakalpojumiem;

                  —

                  piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, gadījumā, ja tā iestāsies šajā procesā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-255/19: Prasība, kas celta 2019. gada 18. aprīlī — Baustoffwerke Gebhart & Söhne/EUIPO (“BIOTON”)

text:
               3.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 187/89

      Prasība, kas celta 2019. gada 18. aprīlī — Baustoffwerke Gebhart & Söhne/EUIPO (“BIOTON”)
      (Lieta T-255/19)
      (2019/C 187/96)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Baustoffwerke Gebhart & Söhne GmbH & Co. KG (Aichstetten, Vācija) (pārstāve: E. Strauß, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “BIOTON” reģistrācijas pieteikums — reģistrācijas pieteikums Nr. 17 746 009

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 20. februāra lēmums lietā R 1887/2018-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un atļaut publicēt Eiropas Savienības preču zīmes “BIOTON” reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz visām reģistrācijai pieteiktajām precēm;

                  —

                  pakārtoti, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai EUIPO, uzliekot pienākumu grozīt apstrīdēto lēmumu un apmierināt Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 17 746 009“BIOTON” reģistrācijas pieteikumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-229/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. aprīlī — AlzChem Trostberg/Komisija

text:
               17.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/83

      Prasība, kas celta 2019. gada 8. aprīlī — AlzChem Trostberg/Komisija
      (Lieta T-229/19)
      (2019/C 206/74)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: AlzChem Trostberg GmbH (Trostberg, Vācija) (pārstāvji: F. Wagner un N. Voß, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2018. gada 28. maija Lēmumu SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), kas izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 3166 (OV 2019, L 14, 1. lpp.), attiecībā uz 2012. un 2013. gadu;

                  —

                  pakārtoti, atcelt attiecībā uz prasītāju 2018. gada 28. maija Lēmumu SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), kas izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 3166, attiecībā uz 2012. un 2013. gadu;

                  —

                  pakārtotāk, atcelt 2018. gada 28. maija Lēmumu SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), kas izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 3166, ciktāl ar to bāzes slodzes patērētājiem ar vismaz 7000 izmantošanas stundām gadā ir noteikts pienākums veikt atmaksu vairāk nekā 20 % apmērā, bāzes slodzes patērētājiem ar vismaz 7500 izmantošanas stundām gadā — vairāk nekā 15 % apmērā un bāzes slodzes patērētājiem ar vismaz 8000 izmantošanas stundām gadā — vairāk nekā 10 % apmērā no publiskotajām tīkla maksām;

                  —

                  vēl pakārtotāk, atcelt attiecībā uz prasītāju 2018. gada 28. maija Lēmumu SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), kas izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 3166, ciktāl ar to bāzes slodzes patērētājiem ar vismaz 7500 izmantošanas stundām gadā ir noteikts pienākums veikt atmaksu vairāk nekā 15 % apmērā no publiskotajām tīkla maksām, kā arī

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot advokāta honorāru un ceļa izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir pamatota ar šādiem pamatiem.

                  1.

                  Kļūdaina valsts atbalsta LESD 107. panta 1. punkta izpratnē konstatācija
                  Pirmā prasības pamata ietvaros tiek norādīts, ka atbildētāja, pārbaudot strīda pamatā esošo atbrīvojumu no tīkla maksām, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, konstatējot valsts līdzekļu izmantošanu.
                  Turklāt, izvērtējot “selektivitātes” pazīmi, esot kļūdaini un nepilnīgi noteikta atsauces sistēma.
                  Papildus tiek apgalvots, ka atbildētāja, pamatojoties uz atsauces sistēmas nepilnīgu noteikšanu, esot pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu atbilstoši LESD 296. panta otrajai daļai.

                  2.

                  Vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums
                  Otrā pamata ietvaros tiek apgalvots, ka ar atbildētājas lēmumu ir tikuši tikai noteikti vēlākas samaksas pienākumi bāzes slodzes patērētājiem, kuri 2012. un 2013. gadā bija pilnībā atbrīvoti no tīkla maksām. Tādējādi pret šiem bāzes slodzes patērētājiem salīdzinājumā ar bāzes slodzes patērētājiem, kuri šajā pašā laikposmā izmantoja fiksētus tīkla maksu samazinājumus un kuriem nav noteikti vēlākas papildu samaksas pienākumi, tiekot piemērota atšķirīga attieksme un tie tiek nepamatoti nostādīti nelabvēlīgākā situācijā.
                  Šajā ziņā tiek turklāt iebilsts, ka atbildētāja attiecībā uz atšķirīgu attieksmi esot pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu atbilstoši LESD 263. panta otrajai daļai un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunktam. Turklāt atšķirīga attieksme pārkāpjot diskriminācijas aizliegumu saskaņā ar Direktīvas 2009/72/EK (1) 32. panta 1. punktu.

                  3.

                  Tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpums
                  Trešā pamata ietvaros tiek norādīts, ka prasītāja, pamatojoties uz konkrētajiem lietas apstākļiem, varēja paļauties uz to, ka tai arī turpmāk tiks piemērotas iepriekš noteiktās īpašās tīkla maksas.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/72/EK (2009. gada 13. jūlijs) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu (OV L 211, 14.8.2009., 55. lpp.).


title: Lieta T-271/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 6. maija spriedums — Mauritsch/INEA (Civildienests — Līgumdarbinieki — Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums — Situācija, kurā prasītājs sākotnēji ir atteicies no piedāvājuma pagarināt līgumu — Atkāpšanās no amata — Tiesību uz bezdarbnieka pabalstu atteikums — Atbildība)

text:
               24.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/32

      Vispārējās tiesas 2019. gada 6. maija spriedums — Mauritsch/INEA
      (Lieta T-271/18) (1)

      (Civildienests - Līgumdarbinieki - Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums - Situācija, kurā prasītājs sākotnēji ir atteicies no piedāvājuma pagarināt līgumu - Atkāpšanās no amata - Tiesību uz bezdarbnieka pabalstu atteikums - Atbildība)
      (2019/C 213/32)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Walter Mauritsch (Vīne, Austrija) (pārstāvji: S. Rodrigues un A. Champetier, advokāti)

         Atbildētāja: Inovācijas un tīklu izpildaģentūra (pārstāvji: I. Ramallo, kam palīdz A. Duron, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts pirmām kārtām atcelt, pirmkārt, INEA2018. gada 24. janvāra lēmumu noraidīt prasītāja 2017. gada 4. oktobra sūdzību un, otrkārt, INEA2017. gada 2. augusta lēmumu noraidīt prasītāja 2017. gada 10. aprīļa lūgumu atlīdzināt zaudējumus, un otrām kārtām tiek lūgts atlīdzināt kaitējumus, kas prasītājam esot nodarīti ar šiem lēmumiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Walter Mauritsch atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 231, 2.7.2018.


title: Lieta T-284/19: Prasība, kas celta 2019. gada 2. maijā — Wonder Line/EUIPO — De Longhi Benelux (“KENWELL”)

text:
               15.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/24

      Prasība, kas celta 2019. gada 2. maijā — Wonder Line/EUIPO — De Longhi Benelux (“KENWELL”)
      (Lieta T-284/19)
      (2019/C 238/28)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Wonder Line, SL (Barselona, Spānija) (pārstāvji: E. Manresa Medina un J. Manresa Medina, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa Apelācijas padomē dalībniece: De Longhi Benelux SA (Luksemburga, Luksemburga)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “KENWELL” reģistrācijas pieteikums — reģistrācijas pieteikums Nr. 13 532 296

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 11. februāra lēmums lietā R 1351/2018-2

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam un attiecīgajā gadījumā — personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-262/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 15. maija rīkojums — Metrans/Komisija un INEA (Prasība atcelt tiesību aktu — Komisijas lēmums, ar ko atbilstoši Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentam (EISI) piešķir finansējumu projektu piedāvājumiem “Paskovas multimodālais konteineru terminālis, III fāze” un “Melnīkas intermodālais terminālis, 2. un 3. fāze” — Termiņš prasības celšanai — Termiņa sākums — Nokavējums — Nepieņemamība)

text:
               22.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/22

      Vispārējās tiesas 2019. gada 15. maija rīkojums — Metrans/Komisija un INEA
      (Lieta T-262/17) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Komisijas lēmums, ar ko atbilstoši Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentam (EISI) piešķir finansējumu projektu piedāvājumiem “Paskovas multimodālais konteineru terminālis, III fāze” un “Melnīkas intermodālais terminālis, 2. un 3. fāze” - Termiņš prasības celšanai - Termiņa sākums - Nokavējums - Nepieņemamība)
      (2019/C 246/22)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Metrans a.s. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis: A. Schwarz, advokāts)

         Atbildētājas: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Hottiaux un J. Samnadda), Inovācijas un tīklu izpildaģentūra (pārstāvji: I. Ramallo un D. Silhol, pārstāvji, kam palīdz A. Duron, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu C(2016) 5047 final (2016. gada 5. augusts), ar ko izveido atlasīto piedāvājumu sarakstu Savienības finansiālā atbalsta saņemšanai saistībā ar Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu (EISI) — Transporta nozarē pēc 2015. gada 5. novembra uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus, pamatojoties uz daudzgadu darbības programmu, ciktāl tas attiecas uz diviem piedāvājumiem ar nosaukumiem “Paskovas multimodālais konteineru terminālis, III fāze” un “Melnīkas intermodālais terminālis, 2. un 3. fāze”, un, otrkārt, atcelt abus INEA noslēgtos dotācijas nolīgumus, kas atbilst šiem diviem piedāvājumiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                     Metrans a.s sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas un Inovācijas un tīklu izpildaģentūras (INEA) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 239, 24.7.2017.


title: Lieta C-664/17: Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 13. jūnija spriedums (Areios Pagos (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ellinika Nafpigeia AE/Panagiotis Anagnostopoulos u.c. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 2001/23/EK — Piemērošanas joma — Uzņēmuma daļas īpašumtiesību pāreja — Darba ņēmēju tiesību aizsardzība — Jēdziens “īpašumtiesību pāreja” — Jēdziens “ekonomiskā vienība” — Mātesuzņēmuma daļas saimnieciskās darbības nodošana jaunizveidotam meitasuzņēmumam — Identitāte — Autonomija — Saimnieciskās darbības turpināšana — Saimnieciskās darbības turpināšanas stabilitātes kritērijs — Trešo personu ražošanas faktoru izmantošana — Nodoms likvidēt nodoto ekonomisko vienību)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/7

      Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 13. jūnija spriedums (Areios Pagos (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ellinika Nafpigeia AE/Panagiotis Anagnostopoulos u.c.
      (Lieta C-664/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2001/23/EK - Piemērošanas joma - Uzņēmuma daļas īpašumtiesību pāreja - Darba ņēmēju tiesību aizsardzība - Jēdziens “īpašumtiesību pāreja” - Jēdziens “ekonomiskā vienība” - Mātesuzņēmuma daļas saimnieciskās darbības nodošana jaunizveidotam meitasuzņēmumam - Identitāte - Autonomija - Saimnieciskās darbības turpināšana - Saimnieciskās darbības turpināšanas stabilitātes kritērijs - Trešo personu ražošanas faktoru izmantošana - Nodoms likvidēt nodoto ekonomisko vienību)
      (2019/C 263/08)
      Tiesvedības valoda — grieķu

         Iesniedzējtiesa

      Areios Pagos

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Ellinika Nafpigeia AE

         Atbildētājs: Panagiotis Anagnostopoulos u.c.

         Piedaloties: Syllogos Ergazomenon Nafpigeion Skaramagka, I TRIAINA, Panellinia Omospondia Ergatoÿpallilon Metallou (POEM), Geniki Synomospondia Ergaton Ellados (GSEE)

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīva 2001/23 (2001. gada 12. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā un it īpaši tās 1. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tā ir piemērojama ražošanas vienības īpašumtiesību pārejai, ja, pirmkārt, persona, kas nodod īpašumtiesības, īpašumtiesību saņēmējs vai šīs abas personas kopā rīkojas ne vien ar mērķi, lai īpašumtiesību saņēmējs turpinātu personas, kas nodod īpašumtiesības, veikto saimniecisko darbību, bet arī ar mērķi vēlāk izbeigt paša īpašumtiesību saņēmēja pastāvēšanu, to likvidējot, un, otrkārt, ja, tā kā attiecīgā vienība nav spējīga sasniegt savu saimniecisko mērķi, neizmantojot trešo personu ražošanas faktorus, tā nav pilnībā autonoma, ar nosacījumu — kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai —, ka, pirmkārt, tiek ievērots Savienības tiesību vispārējais princips, kas neļauj personai, kura nodod īpašumtiesības, un īpašumtiesību saņēmējam mēģināt krāpnieciski vai ļaunprātīgi gūt Direktīvā 2001/23 paredzētās priekšrocības, un, otrkārt, ka attiecīgās ražošanas vienības rīcībā ir pietiekamas garantijas, kas tai nodrošina piekļuvi trešās personas ražošanas faktoriem, lai nebūtu atkarīga no tās vienpusēji pieņemtiem ekonomiskiem lēmumiem.

         (1)  OV C 32, 29.1.2018.


title: Lieta C-705/17: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 12. jūnija spriedums (Svea hovrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Patent-och registreringsverket/Mats Hansson (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Preču zīmes — Direktīva 2008/95/EK — 4. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sajaukšanas iespēja — Kopējais iespaids — Agrāka preču zīme, kas reģistrēta, pievienojot paziņojumu par atteikšanos — Šādas atteikšanās iedarbība uz agrākās preču zīmes aizsardzības apjomu)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/8

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 12. jūnija spriedums (Svea hovrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Patent-och registreringsverket/Mats Hansson
      (Lieta C-705/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Preču zīmes - Direktīva 2008/95/EK - 4. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - Kopējais iespaids - Agrāka preču zīme, kas reģistrēta, pievienojot paziņojumu par atteikšanos - Šādas atteikšanās iedarbība uz agrākās preču zīmes aizsardzības apjomu)
      (2019/C 263/09)
      Tiesvedības valoda — zviedru

         Iesniedzējtiesa

      Svea hovrätt

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Patent-och registreringsverket

         Atbildētājs: Mats Hansson

         Rezolutīvā daļa

      No visiem iepriekš izklāstītajiem apsvērumiem izriet, ka Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/95/EK (2008. gada 22. oktobris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 4. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts paziņojums par atteikšanos, kura rezultātā no kombinētas preču zīmes atbilstošo faktoru analīzes ir izslēgts šajā paziņojumā minētais elements, lai noskaidrotu sajaukšanas iespējas esamību šīs tiesību normas izpratnē vai piešķirtu šādam elementam uzreiz un pastāvīgi ierobežotu nozīmīgumu šajā analīzē.

         (1)  OV C 83, 5.3.2018.


title: Lieta C-720/17: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 23. maija spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mohammed Bilali/Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Patvēruma politika — Alternatīvā aizsardzība — Direktīva 2011/95/ES — 19. pants — Alternatīvās aizsardzības statusa atcelšana — Administrācijas kļūda attiecībā uz faktiskiem apstākļiem)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/9

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 23. maija spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mohammed Bilali/Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl
      (Lieta C-720/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Patvēruma politika - Alternatīvā aizsardzība - Direktīva 2011/95/ES - 19. pants - Alternatīvās aizsardzības statusa atcelšana - Administrācijas kļūda attiecībā uz faktiskiem apstākļiem)
      (2019/C 263/10)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Mohammed Bilali

         Atbildētājs: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu un par piešķirtās aizsardzības saturu 19. panta 1. punkts, to lasot kopā ar tās 16. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij ir jāatceļ alternatīvās aizsardzības statuss, ja tā ir piešķīrusi šo statusu, lai gan šīs piešķiršanas nosacījumi nebija izpildīti, un ir pamatojusies uz faktiem, kuri, kā izrādījās vēlāk, bija kļūdaini, kaut arī attiecīgajai personai nevar pārmest, ka tā šajā gadījumā būtu maldinājusi minēto dalībvalsti.

         (1)  OV C 104, 19.3.2018.


title: Lieta C-22/18: Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 13. jūnija spriedums (Amtsgericht Darmstadt (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — TopFit e.V., Daniele Biffi/Deutscher Leichtathletikverband e.V. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Savienības pilsonība — LESD 18., 21. un 165. pants — Sporta federācijas reglaments — Iespēja kādas dalībvalsts nacionālajās meistarsacīkstēs piedalīties sportistam amatierim, kuram ir citas dalībvalsts pilsonība — Atšķirīga attieksme pilsonības dēļ — Brīvas pārvietošanās ierobežojums)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/10

      Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 13. jūnija spriedums (Amtsgericht Darmstadt (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — TopFit e.V., Daniele Biffi/Deutscher Leichtathletikverband e.V.
      (Lieta C-22/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Savienības pilsonība - LESD 18., 21. un 165. pants - Sporta federācijas reglaments - Iespēja kādas dalībvalsts nacionālajās meistarsacīkstēs piedalīties sportistam amatierim, kuram ir citas dalībvalsts pilsonība - Atšķirīga attieksme pilsonības dēļ - Brīvas pārvietošanās ierobežojums)
      (2019/C 263/11)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Darmstadt

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: TopFit e.V., Daniele Biffi

         Atbildētāja: Deutscher Leichtathletikverband e.V.

         Rezolutīvā daļa

      LESD 18., 21. un 165. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds nacionālās sporta federācijas regulējums kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru Eiropas Savienības pilsonis, kas ir citas dalībvalsts valstspiederīgais un ilgus gadus dzīvo federācijas atrašanās vietas dalībvalsts teritorijā, tur nodarbodamies ar amatieru skriešanas sportu senioru kategorijā, nedrīkst piedalīties nacionālajās meistarsacīkstēs šajās disciplīnās tādā pašā statusā kā attiecīgās dalībvalsts pilsoņi vai drīkst tajās piedalīties tikai “ārpus vērtējuma” jeb “bez vērtējuma”, kā arī bez iespējas piedalīties finālā un iegūt nacionālā čempiona titulu, ja vien šis regulējums nav attaisnots ar apsvērumiem, kas ir objektīvi un samērīgi ar leģitīmi izvirzīto mērķi; un to noskaidrot ir iesniedzējtiesas ziņā.

         (1)  OV C 123, 9.4.2018.


title: Lieta C-33/18: Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 6. jūnija spriedums (Cour du travail de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — V/Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Securex Integrity ASBL (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācija — Migrējoši darba ņēmēji — Regula (EK) Nr. 883/2004 — Pārejas noteikumi — 87. panta 8. punkts — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 14.c panta b) punkts — Darba ņēmējs, kas ir nodarbināts vienā dalībvalstī un strādā kā pašnodarbināta persona otrā dalībvalstī — Atkāpes no principa, ka ir piemērojami tikai vienas valsts tiesību akti — Divkārša piesaiste — Lūguma personai piemērot atbilstoši Regulai Nr. 883/2004 piemērojamos tiesību aktus iesniegšana)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/10

      Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 6. jūnija spriedums (Cour du travail de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — V/Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Securex Integrity ASBL
      (Lieta C-33/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācija - Migrējoši darba ņēmēji - Regula (EK) Nr. 883/2004 - Pārejas noteikumi - 87. panta 8. punkts - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - 14.c panta b) punkts - Darba ņēmējs, kas ir nodarbināts vienā dalībvalstī un strādā kā pašnodarbināta persona otrā dalībvalstī - Atkāpes no principa, ka ir piemērojami tikai vienas valsts tiesību akti - Divkārša piesaiste - Lūguma personai piemērot atbilstoši Regulai Nr. 883/2004 piemērojamos tiesību aktus iesniegšana)
      (2019/C 263/12)
      Tiesvedības valoda — franču

         Iesniedzējtiesa

      Cour du travail de Liège

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: V

         Atbildētāja: Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, Securex Integrity ASBL

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 988/2009 (2009. gada 16. septembris), 87. panta 8. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka personai — kura dienā, kad kļuva piemērojama Regula Nr. 883/2004, gan strādāja algotu darbu vienā dalībvalstī, gan veica darbību pašnodarbinātas personas statusā kādā citā dalībvalstī un kurai tādējādi bija saistoši abu šo dalībvalstu tiesību akti sociālā nodrošinājuma jomā — nebija jāiesniedz skaidri izteikts lūgums, lai uz to tiktu attiecināti tiesību akti, kas piemērojami saskaņā ar Regulu Nr. 883/2004, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 988/2009.

         (1)  OV C 112, 26.3.2018.


title: Lieta C-43/18: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 12. jūnija spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Compagnie d'entreprises CFE SA/Région de Bruxelles-Capitale (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Direktīva 2001/42/EK — Noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējums — Rīkojums — Noteikšana par īpaši aizsargājamu dabas teritoriju saskaņā ar Direktīvu 92/43/EEK — Aizsardzības mērķu, kā arī atsevišķu prevencijas pasākumu noteikšana — Jēdziens “plāni un programmas” — Pienākums veikt ietekmes uz vidi novērtējumu)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/11

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 12. jūnija spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Compagnie d'entreprises CFE SA/Région de Bruxelles-Capitale
      (Lieta C-43/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Direktīva 2001/42/EK - Noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējums - Rīkojums - Noteikšana par īpaši aizsargājamu dabas teritoriju saskaņā ar Direktīvu 92/43/EEK - Aizsardzības mērķu, kā arī atsevišķu prevencijas pasākumu noteikšana - Jēdziens “plāni un programmas” - Pienākums veikt ietekmes uz vidi novērtējumu)
      (2019/C 263/13)
      Tiesvedības valoda — franču

         Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Compagnie d'entreprises CFE SA

         Atbildētājs: Région de Bruxelles-Capitale

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/42/EK (2001. gada 27. jūnijs) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu 3. panta 2. un 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, neskarot pārbaudes, kuras jāveic iesniedzējtiesai, tāds rīkojums, kāds aplūkots pamatlietā, ar ko dalībvalsts nosaka īpaši aizsargājamu dabas teritoriju (ĪADT) un paredz aizsardzības mērķus, kā arī atsevišķus prevencijas pasākumus, nav to “plānu un programmu” vidū, attiecībā uz kuriem ir obligāti jāveic ietekmes uz vidi novērtējums.

         (1)  OV C 112, 26.3.2018.


title: Lieta C-142/18: Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 5. jūnija spriedums (Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Skype Communications Sàrl/Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi — Direktīva 2002/21/EK — 2. panta c) punkts — Jēdziens “elektronisko komunikāciju pakalpojums” — Signālu pārraide — Balss pārraides ar interneta protokolu (VoIP) uz fiksēto un mobilo tālruņu numuriem pakalpojums — SkypeOut pakalpojums)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/13

      Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 5. jūnija spriedums (Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Skype Communications Sàrl/Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)
      (Lieta C-142/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi - Direktīva 2002/21/EK - 2. panta c) punkts - Jēdziens “elektronisko komunikāciju pakalpojums” - Signālu pārraide - Balss pārraides ar interneta protokolu (VoIP) uz fiksēto un mobilo tālruņu numuriem pakalpojums - SkypeOut pakalpojums)
      (2019/C 263/15)
      Tiesvedības valoda — franču

         Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Bruxelles

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Skype Communications Sàrl

         Atbildētājs: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/21/EK (2002. gada 7. marts) par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/140/EK (2009. gada 25. novembris), 2. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka programmatūras radītāja izveidotā funkcija, kas piedāvā VoIP pakalpojumu un kas ļauj lietotājam no termināļa zvanīt uz valsts numurēšanas plāna fiksētā vai mobilā tālruņa numuru caur kādas dalībvalsts PSTN, ir “elektronisko komunikāciju pakalpojums” šīs tiesību normas izpratnē, ja minētais pakalpojums nozīmē, pirmkārt, ka programmas radītājam tiek maksāta atlīdzība un, otrkārt, ka pēdējais minētais noslēdz līgumus ar telekomunikāciju pakalpojumu sniedzējiem, kuriem ir atbilstošas atļaujas, lai pārraidītu un pabeigtu zvanus uz PSTN.

         (1)  OV C 161, 7.5.2018.


title: Lieta C-185/18: Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 12. jūnija spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Oro Efectivo SL/Diputación Foral de Bizkaia (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Direktīva 2006/112/EK — 401. pants — Nodokļu neitralitātes princips — Uzņēmuma veikta izstrādājumu ar lielu zelta vai citu dārgmetālu īpatsvaru iegāde no privātpersonām nolūkā tos pārdot tālāk — Īpašuma atsavināšanas nodoklis)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/13

      Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 12. jūnija spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Oro Efectivo SL/Diputación Foral de Bizkaia
      (Lieta C-185/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 401. pants - Nodokļu neitralitātes princips - Uzņēmuma veikta izstrādājumu ar lielu zelta vai citu dārgmetālu īpatsvaru iegāde no privātpersonām nolūkā tos pārdot tālāk - Īpašuma atsavināšanas nodoklis)
      (2019/C 263/16)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Oro Efectivo SL

         Atbildētāja: Diputación Foral de Bizkaia

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu un nodokļu neitralitātes princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais, kurā paredzēta tāda netieša nodokļa par īpašuma atsavināšanu, kas nav PVN, piemērošana darījumiem, kuros uzņēmums no privātpersonām iegādājas izstrādājumus ar lielu zelta vai citu dārgmetālu īpatsvaru nolūkā izmantot šīs preces minētā uzņēmuma saimnieciskajā darbībā un tos pārdod tālāk uzņēmumiem, kas specializējušies lietņu vai dažādu dārgmetālu izstrādājumu izgatavošanā, lai tās tiktu apstrādātas un no jauna laistas tirdzniecības apritē.

         (1)  OV C 182, 28.5.2018.