title: Lieta T-411/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. oktobra spriedums — Sogelma / AER (Būvdarbu publiskā iepirkuma līgums — Eiropas Rekonstrukcijas aģentūras uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā — Lēmums atcelt uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā un publicēt jaunu — Prasība atcelt tiesību aktu — Pirmās instances tiesas kompetence — Iepriekšējas administratīvas sūdzības nepieciešamība — Termiņš prasības celšanai — Pilnvarojums — Pienākums norādīt pamatojumu — Lūgums atlīdzināt zaudējumus)

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/32

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. oktobra spriedums — Sogelma/AER

   (Lieta T-411/06) (1)

   (Būvdarbu publiskā iepirkuma līgums - Eiropas Rekonstrukcijas aģentūras uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā - Lēmums atcelt uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā un publicēt jaunu - Prasība atcelt tiesību aktu - Pirmās instances tiesas kompetence - Iepriekšējas administratīvas sūdzības nepieciešamība - Termiņš prasības celšanai - Pilnvarojums - Pienākums norādīt pamatojumu - Lūgums atlīdzināt zaudējumus)
   (2008/C 301/51)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sogelma — Societá generale lavori manutenzioni appalti Srl, Scandicci (Itālija) (pārstāvji — E. Kapeli [E. Cappelli], P. de Katerini [P. De Caterini], A. Bandini [A. Bandini] un A. Žironi [A. Gironi], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Rekonstrukcijas aģentūru (EAR) (pārstāvji — sākotnēji O. Kalha [O. Kalha], pēc tam M. Dišendorfers [M. Dischendorfer] un visbeidzot — R. Lundgrēns [R. Lundgren], pārstāvji, kuriem palīdz S. Bariati [S. Bariatti] un F. Skancāno [F. Scanzano], advokāti)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. van Nufels [P. van Nuffel] un L. Prete [L. Prete])
   Priekšmets
   Lūgums atcelt AER lēmumus par uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu būvdarbu publiskā iepirkuma procedūrā ar references numuru EuropeAid/120694/D/W/YU atcelšanu un jauna uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā publicēšanu, kā arī lūgumu atlīdzināt šķietami nodarīto kaitējumu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Sogelma — Societá generale lavori manutenzioni appalti Srl sedz savus un atlīdzina Eiropas Rekonstrukcijas aģentūras tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 42, 24.2.2007.


title: Lieta F-9/10: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 28. septembra spriedums — AC /Padome (Civildienests — Paaugstināšana amatā — 2009. gada paaugstināšana amatā — Salīdzinošs nopelnu izvērtējums — Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               10.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 362/23

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 28. septembra spriedums — AC/Padome
   (Lieta F-9/10) (1)

   (Civildienests - Paaugstināšana amatā - 2009. gada paaugstināšana amatā - Salīdzinošs nopelnu izvērtējums - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   2011/C 362/37
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AC (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. M. Bauer un K. Zieleśkiewicz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu neiekļaut prasītāju to ierēdņu sarakstā, kuri paaugstināti uz AD13 pakāpi 2009. gada paaugstināšanas amatā ietvaros

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest AC atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010., 79. lpp.


title: Lieta T-668/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 6. jūnija spriedums — VIP Car Solutions /Parlaments (Ārpuslīgumiskā atbildība — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Kopienas uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Eiropas Parlamenta locekļu pārvadāšana ar automašīnu un mikroautobusu ar šoferi Strasbūras sesiju laikā — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Noraidoša lēmuma atcelšana Vispārējā tiesā — Iespējamais kaitējums, kas nodarīts, pieņemot lēmumu noraidīt prasītājas piedāvājumu — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/75

         Vispārējās tiesas 2013. gada 6. jūnija spriedums — VIP Car Solutions/Parlaments
   (Lieta T-668/11) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Kopienas uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Eiropas Parlamenta locekļu pārvadāšana ar automašīnu un mikroautobusu ar šoferi Strasbūras sesiju laikā - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Noraidoša lēmuma atcelšana Vispārējā tiesā - Iespējamais kaitējums, kas nodarīts, pieņemot lēmumu noraidīt prasītājas piedāvājumu - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   2013/C 225/166
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: VIP Car Solutions SARL (Hoenheim, Francija) (pārstāvis — G. Welzer, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — sākotnēji G. Hellinckx un M. Mraz, vēlāk — L. Darie un M. Mraz)

      Priekšmets

   Prasība par mantiskā un morālā kaitējuma atlīdzību, kas, kā tiek apgalvots, nodarīti prasītājai ar Eiropas Parlamenta lēmumu noraidīt tās piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā Nr. PE/2006/06/UTD/1 saistībā ar Eiropas Parlamenta locekļu pārvadāšanu ar automašīnu un mikroautobusu ar šoferi Strasbūras sesiju laikā, kurš vēlāk atcelts ar Vispārējās tiesas 2009. gada 20. maija spriedumu lietā T-89/07 VIP Car Solutions/Parlaments (Krājums, II-1403. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               VIP Car Solutions SARL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 109, 14.4.2012.


title: Lieta T-305/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 7. februāra spriedums — Hartmann-Lamboy /ITSB — Diptyque ( “DYNIQUE” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “DYNIQUE” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “DIPTYQUE” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               17.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/17

         Vispārējās tiesas 2012. gada 7. februāra spriedums — Hartmann-Lamboy/ITSB — Diptyque (“DYNIQUE”)
   (Lieta T-305/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “DYNIQUE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “DIPTYQUE” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 80/26
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marlies Hartmann-Lamboy (Westerburg, Vācija) (pārstāvis — R. Loos, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji A. Pohlmann, vēlāk G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Diptyque SAS (Parīze, Francija)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 7. maija lēmumu R 1217/2009-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Diptyque SAS un Marlies Hartmann-Lamboy k-dzi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Marlies Hartmann-Lamboy k-dze atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010.


title: Lieta C-168/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. aprīlī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Grupo Itevelesa S.L. un citi/ Oca Inspección Técnica de Vehículos SA un citi

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. aprīlī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Grupo Itevelesa S.L. un citi/Oca Inspección Técnica de Vehículos SA un citi
   (Lieta C-168/14)
   2014/C 175/39
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso Administrativo, Sección Tercera

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Grupo Itevelesa S.L., Applus Iteuve Technology, Certio ITV S.L. un Asistencia Técnica Industrial SAE

      Citas lietas dalībnieces: Oca Inspección Técnica de Vehículos SA un Generalidad de Cataluña

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/123/EK (1) par pakalpojumiem iekšējā tirgū 2. panta 2. punkta [d)] apakšpunkts izslēdz no šīs direktīvas piemērošanas jomas transportlīdzekļu tehniskās apskates (TTA) darbības, ja saskaņā ar valsts tiesību normām tās īsteno privātās komercsabiedrības dalībvalsts pārvaldes iestādes uzraudzībā?

               2)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir noliedzoša (tas ir, ja TTA darbības principā ietilpst Direktīvas 2006/123/EK piemērošanas jomā), vai minētās direktīvas 2. panta 2. punkta i) apakšpunktā noteiktās nepiemērojamības pamatojums varētu būt tas, ka privātajām organizācijām, kas sniedz pakalpojumu, ir pienākums drošības pasākumu nolūkā lemt par tādu transportlīdzekļu izņemšanu no aprites, kuriem ir tādi drošības trūkumi, ka to piedalīšanās satiksmē nozīmētu tūlītējas briesmas?

               3)

               Ja Direktīva 2006/123/EK ir piemērojama TTA darbībai, vai tās interpretācija, lasot kopā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Direktīvas 2009/40/EK (2) par mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tehniskajām apskatēm 2. pantu (vai ar analogu iepriekšējās Direktīvas 96/96/EK tiesību normu), katrā ziņā ļautu šo darbību veikšanai prasīt iepriekšējas administratīvas atļaujas saņemšanu? Vai atbildi uz šo jautājumu ietekmē apgalvojumi, kuri ir ietverti Eiropas Savienības Tiesas 2009. gada 22. oktobra sprieduma lietā C-438/08 (3) 26. punktā?

               4)

               Vai valsts tiesību normas, kuras TTA iestādes atļauju skaitu pakārto teritoriālā plāna saturam, kurā kvantitatīvais ierobežojums tiek pamatots ar to, ka ir nepieciešams garantēt atbilstošu teritoriālo segumu, nodrošināt pakalpojuma kvalitāti un veicināt pakalpojuma sniedzēju kompetenci, tādēļ ietverot ekonomikas plānošanas elementus, atbilst Direktīvas 2006/123/EK 10. un 14. pantam un savukārt, – ja minētā direktīva nav piemērojama, – EKL 43. pantam (pašreizējam Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. pantam)?

      (1)  OV L 376, 36. lpp.

      (2)  OV L 141, 12. lpp.

      (3)  EU:C:2099:651


title: Lieta C-287/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 10. jūnijā iesniedza Tribunal administratif (Luksemburga) — Tankreederei I SA/Directeur de l'administration des Contributions directes

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 10. jūnijā iesniedza Tribunal administratif (Luksemburga) — Tankreederei I SA/Directeur de l'administration des Contributions directes

   (Lieta C-287/10)
   ()
   2010/C 221/44
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Tankreederei I SA

      Atbildētājs: Directeur de l'administration des Contributions directes

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai EKL 49. un 56. pants aizliedz grozītā 1967. gada 4. decembra Likuma par ienākuma nodokli 152.a panta noteikumus tiktāl, ciktāl ar tiem Luksemburgas nodokļu maksātājiem piešķirtas tiesības uz nodokļa atlaidi par ieguldījumiem ar nosacījumi, ka ieguldījumi jāveic pastāvīgā uzņēmumā, kas atrodas Lielhercogistē un kam ir paredzēts tur pastāvīgi palikt, un tie turklāt ir fiziski jāīsteno Luksemburgas teritorijā?


title: Lieta T-301/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 4. jūlija spriedums — Laboratoires CTRS /Komisija (Cilvēkiem paredzētas zāles — Zāļu Orphacol tirdzniecības atļaujas pieteikums — Komisijas lēmums par atteikumu — Regula (EK) Nr. 726/2004 — Direktīva 2001/83/EK — Plaša lietošana medicīnā — Ārkārtas apstākļi)

text:
               10.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/9

         Vispārējās tiesas 2013. gada 4. jūlija spriedums — Laboratoires CTRS/Komisija
   (Lieta T-301/12) (1)

   (Cilvēkiem paredzētas zāles - Zāļu Orphacol tirdzniecības atļaujas pieteikums - Komisijas lēmums par atteikumu - Regula (EK) Nr. 726/2004 - Direktīva 2001/83/EK - Plaša lietošana medicīnā - Ārkārtas apstākļi)
   2013/C 233/16
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laboratoires CTRS (Boulogne-Billancourt, Francija) (pārstāvji — K. Bacon, barrister, M. Utges Manley un M. Barnden, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. White, M. Šimerdová un L. Banciella)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvji — M. Smolek un D. Hadroušek), Dānijas Karaliste (pārstāvji — V. Pasternak Jørgensen un C. Thorning), Francijas Republika (pārstāvji — D. Colas, F. Gloaguen un S. Menez), Austrijas Republika (pārstāvji — C. Pesendorfer un A. Posch), Ziemeļīrijas un Lielbritānijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — sākotnēji S. Behzadi-Spencer, pārstāvis, vēlāk C. Murrel un, visbeidzot, L. Christie, pārstāvis, kam palīdz J. Holmes, barrister)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Polijas Republika (pārstāvji — sākotnēji B. Majczyna un M. Szpunar, vēlāk B. Majczyna)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2012. gada 25. maija Lēmumu C(2012) 3306, galīgā redakcija, ar kuru, piemērojot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 726/2004, atteikts izsniegt tirdzniecības atļauju cilvēkiem paredzētām zālēm retu slimību ārstēšanai “Orphacol — holskābe”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2012. gada 25. maija Īstenošanas lēmumu C(2012) 3306, galīgā redakcija, ar kuru, piemērojot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 726/2004, atteikts izsniegt tirdzniecības atļauju cilvēkiem paredzētām zālēm retu slimību ārstēšanai “Orphacol — holskābe”;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Laboratoires CTRS tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Čehijas Republika, Dānijas Karaliste, Francijas Republika, Austrijas Republika, Polijas Republika un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 250, 18.8.2012.


title: lieta C-22/06: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2006. gada 17. janvārī

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/30

         Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2006. gada 17. janvārī
   (lieta C-22/06)
   (2006/C 60/57)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 17. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Michel Nolin, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2004. gada 15. oktobra Direktīvu 2004/105/EK, ar ko nosaka paraugus oficiālajiem fitosanitārajiem sertifikātiem vai reeksporta fitosanitārajiem sertifikātiem, ko pievieno augiem, augu produktiem vai citiem priekšmetiem no trešām valstīm, kuri uzskaitīti Padomes Direktīvā 2000/29/EK (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar šo direktīvu;

               2)

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2004/105 transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 31. decembrī.

      (1)  OV L 319, 9. lpp.


title: Lieta T-392/08 R: Pirmās instances tiesas pagaidu noregulējuma tiesneša 2008. gada 19. novembra rīkojums — AEPI /Komisija (Pagaidu noregulējums — Komisijas lēmums par saskaņotu darbību izbeigšanu autortiesību kolektīvā pārvaldījuma jomā — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/35

         Pirmās instances tiesas pagaidu noregulējuma tiesneša 2008. gada 19. novembra rīkojums — AEPI/Komisija
   (Lieta T-392/08 R)
   (Pagaidu noregulējums - Komisijas lēmums par saskaņotu darbību izbeigšanu autortiesību kolektīvā pārvaldījuma jomā - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2009/C 32/68)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE, Atēnas (Grieķija) (pārstāvji — P. Xanthopoulos un T. Asprogerakas Grivas, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — T. Christoforou un F. Castillo de la Torre)
   Priekšmets
   Pieteikums apturēt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmuma C (2008) 3435, galīgā redakcija, par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. panta piemērošanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

               2)

               Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-140/16 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 22. aprīļa rīkojums – Le Pen/Parlaments Pagaidu noregulējums — Eiropas Parlamenta loceklis — Parlamentārās palīdzības izmaksas sedzošo piemaksu atgūšana — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/26

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 22. aprīļa rīkojums – Le Pen/Parlaments
   (Lieta T-140/16 R)
   (Pagaidu noregulējums - Eiropas Parlamenta loceklis - Parlamentārās palīdzības izmaksas sedzošo piemaksu atgūšana - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2016/C 200/37)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jean–Marie Le Pen (Saint–Cloud, Francija) (pārstāvji – M. Ceccaldi un J.–P. Le Moigne, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – G. Corstens un S. Seyr)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru tiek prasīts apturēt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2016. gada 29. janvāra lēmuma, ar ko tiek noteikta EUR 320 026,23 piedziņa no prasītāja, izpildi un 2016. gada 4. februāra paziņojuma par parādu Nr. 2016-195, kas izdots uz šī lēmuma pamata, izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: lieta T-455/05: Prasība, kas celta  2005. gada 29. decembrī  —  Componenta  pret Komisiju

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/42

         Prasība, kas celta 2005. gada 29. decembrī — Componenta pret Komisiju
   (lieta T-455/05)
   (2006/C 48/80)
   Tiesvedības valoda — somu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Componenta Oyj (Helsinki, Somija) (pārstāvis — M. Savola, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2005. gada 20. oktobra galīgo lēmumu Nr. K(2005)3871 par valsts atbalstu, ko Somijas Republika ir piešķīrusi Componenta kā investīciju atbalstu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot procentus.

         Pamati un galvenie argumenti:
   Prasība attiecas uz Komisijas 2005. gada 20. oktobra galīgo lēmumu Nr. K(2005)3871, ar ko ir atzīts, ka Somijas Republika ir piešķīrusi Componenta tādu valsts atbalstu, kas ir aizliegts saskaņā ar EKL 87. pantu (atbalsts Nr. C 37/2004, lietas numurs NN 51/2004).
   Komisija uzskata, ka atbalsts ir piešķirts no divām daļām sastāvošā regulējuma ietvaros, saskaņā ar ko, no vienas puses, Componenta pārdeva tai piederošās kapitāla daļas (50 %) zemesgabalu investīciju sabiedrībā Karkkilan Keskustakinteistöt pilsētai Karkkila, kas jau turēja 50 % šīs sabiedrības kapitāla, un minētā zemesgabalu investīciju sabiedrībā, savukārt, atmaksāja Componenta dalības aizdevumu, ko pēdējā šai investīciju sabiedrībai bija piešķīrusi. Vienlaicīgi pilsēta Karkkila piešķīra sabiedrībai jaunu papildinošu aizdevumu tādā pašā apmērā.
   Atbilstoši Komisijas viedoklim, valsts atbalsts izriet no pirkuma cenas un dalības aizdevuma atmaksas.
   Prasības pamatojumam prasītāja cita starpā norāda sekojošo.
   Komisijas lēmums ir kļūdains un nelikumīgs gan attiecībā uz tā pamatojumu, gan arī attiecībā uz minētajām summām to kopumā. Komisija pārbaudes procesā iesniegtos pierādījumus vērtēja acīmredzami nepareizi, ir pārkāpusi būtiskus formas noteikumus un ir rīkojusies nesamērīgi. Komisijas lēmums ir pretējs arī EKL 87. pantā paredzētajiem valsts atbalsta noteikumiem. Tas noved pie nesamērīga rezultāta un tādējādi pārkāpj EKL 5. panta 3. punktā noteikto samērīguma principu.
   Vērtējot pārdoto dalību zemesgabalu investīciju sabiedrībā, Komisija ir izvēlējusies nepareizu pamatu. Pretēji Komisijas viedoklim, pārdošanas priekšmeta vērtība uz pārdošanas brīdi bija noteikta atbilstoši tirgus nosacījumiem.
   Attiecībā uz dalības aizdevuma regulējumu prasītāja norāda, ka šis regulējums tai nav devis nekādas saimnieciskās priekšrocības. Tādējādi Komisija ir nepareizi novērtējusi šī regulējuma dabu un nozīmi. Turklāt lēmumā Komisijas norādītie pamati attiecībā uz dalības aizdevumu ir neskaidri un nepietiekami.
   Visbeidzot, prasītāja norāda, ka Komisijas lēmums ir pretrunā ar tās praksi citās lietās par valsts atbalstu un neatbilst principiem, ko Komisija ir noteikusi savā paziņojuma dalībvalstīm par EKL 92. un 93. panta un Komisijas Direktīvas 80/723/EEK attiecībā uz publiskajiem pārstrādes industrijas uzņēmumiem (1) piemērošanu.
   Attiecība uz pirkuma līgumā paredzēto investīciju plānu prasītāja norāda, ka minēto plānu un tās nozīmi Komisija ir novērtējusi nepareizi.

      (1)  OV C 307, 13.11.1993., 3. lpp.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta)  2006. gada 9. februārī  Lietā C-127/04 (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Declan O'Byrne pret Sanofi Pasteur MSD Ltd, Sanofi Pasteur SA (Direktīva 85/374/EEK — Atbildība par preci ar trūkumiem — Jēdziens preces  laišana apgrozībā  — Ražotāja veikta piegāde pilnībā tā kontrolē esošai meitas sabiedrībai)

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2006. gada 9. februārī
   Lietā C-127/04 (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Declan O'Byrne pret Sanofi Pasteur MSD Ltd, Sanofi Pasteur SA (1)

   (Direktīva 85/374/EEK - Atbildība par preci ar trūkumiem - Jēdziens preces “laišana apgrozībā” - Ražotāja veikta piegāde pilnībā tā kontrolē esošai meitas sabiedrībai)
   (2006/C 86/09)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-127/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Apvienotā Karaliste) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 18. novembrī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 8. martā, tiesvedībā
         Declan O'Byrne
       pret
         Sanofi Pasteur MSD Ltd
      , agrāko Aventis Pasteur MSD Ltd, un
         Sanofi Pasteur SA
      , agrāko Aventis Pasteur SA, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Janns [P. Jann] (referents), tiesneši K. Šīmans [K. Schiemann], K. Lēnartss [K. Lenaerts], E. Juhāss [E. Juhász] un M. Ilešičs [M. Ilešič], ģenerāladvokāts L. A. Hēlhuds [L. A. Geelhoed], sekretāre M. Ferreira [M. Ferreira], galvenā administratore, 2006. gada 9. februārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Padomes 1985. gada 25. jūlija Direktīvas 85/374/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz atbildību par produktiem ar trūkumiem 11. pants ir interpretējams tādējādi, ka prece ir laista apgrozībā, kad tā ir atstājusi ražotāja veikto ražošanas procesu un atrodas tirdzniecībā, kur tā ir publiski pieejama lietošanai un patērēšanai;

               2)

               ja prasība ir celta pret sabiedrību, kura kļūdas pēc tika uzskatīta par preces ražotāju, lai gan īstenībā to ir ražojusi cita sabiedrība, nosacījumi, kas regulē to, vai vienu lietas dalībnieku var aizstāt ar citu šādas prasības ietvaros, principā ir jānosaka valsts tiesībās. Valsts tiesai, kas pārbauda nosacījumus, kuri regulē viena lietas dalībnieka aizstāšanu ar citu attiecīgā lietā, ir jāievēro Direktīvas 85/374 ratione personae piemērošanas joma atbilstoši tās 1. un 3. panta noteikumiem.

      (1)  OV C 106, 30.4.2004.


title: Lieta C-16/11: Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 6. jūlija rīkojums — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/38

         Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 6. jūlija rīkojums — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-16/11) (1)

   2011/C 269/81
   Tiesvedības valoda — igauņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 63, 26.02.2011.


title: Lieta T-210/09: Prasība, kas celta 2009. gada 26. maijā — Formenti Seleco/Komisija

text:
               18.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 167/22

         Prasība, kas celta 2009. gada 26. maijā — Formenti Seleco/Komisija
   (Lieta T-210/09)
   2009/C 167/44
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Formenti Seleco SpA, Pordenone (Itālija) (pārstāvji — A. Malatesta, G. Terracciano, S. Malatesta, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt Formenti Seleco s.p.a., kas atrodas maksātnespējas procesā, EUR 1 562 008 915,03, kā arī likumiskos procentus, sākot no datuma, kurā tika paziņots par maksātnespēju vai, pakārtoti, tādu summu, kādu Pirmās instances tiesa uzskata par atbilstošu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un samaksātos honorārus šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Sabiedrība prasītāja, kas ir viena no vadošajām krāsaino televizoru ražotājām Itālijā, tika atzīta par maksātnespējīgu un tika uzsākts maksātnespējas process pēc tam, kad Eiropas tirgū būtiskā apmērā tika importēti Turcijas sabiedrību ražotie krāsainie televizori, kas tika pārdoti par tādām cenām, kuras ir uzskatāmas par plēsonīgām pārdošanas cenām.
   Šīs darbības Kopienas teritorijā tika veiktas, Turcijas Republikai tiešā veidā pārkāpjot 1963. gada Līgumu par asociācijas izveidošanu ar Eiropas Kopienu un pēc tam pieņemtās tiesību normas, kuras papildina šo līgumu, jo Turcijas valdība pieņēma tādu tiesisko regulējumu, ar kuru tiek apieti pienākumi, kas tai ir uzlikti saskaņā ar līgumu par asociācijas izveidošanu ar Eiropas Kopienām un it īpaši saistībā ar izcelsmes noteikšanu tādiem krāsainajiem televizoriem, kas Kopienā tiek ievesti no Turcijas, ievērojot, ka par šiem pārkāpumiem Komisija zināja vismaz kopš 1993. gada.
   It īpaši Formenti Seleco s.p.a. apgalvo, ka Komisijai ir ārpuslīgumiskā atbildība un pienākums atlīdzināt zaudējumus šādu iemeslu dēļ:

               1)

               pārkāpti pienākumi, kas Komisijai ir paredzēti saskaņā ar Asociācijas izveidošanas līgumu un attiecīgo papildu Protokolu, jo gan pārejas laikā, kad tika veikta Kopienas muitas savienības izveidošana ar Turcijas Republiku, proti, līdz 1994. gadam, gan laikā, kad bija pabeigta muitas savienības izveidošana, Komisija zināja, ka Turcijas Republika neievēroja vienošanos, un neveica pasākumus, lai nodrošinātu atbilstīgu spēkā esošā regulējuma piemērošanu;

               2)

               pārkāpts EKL 211. pants un labas pārvaldības princips, jo, tā kā Asociācijas izveidošanas līgums un papildu Protokols ir daļa no Kopienu tiesībām, Komisijai ir pienākums uzraudzīt tajos paredzēto noteikumu ievērošanu un nodrošināt labu pārvaldību;

               3)

               pārkāpts tiesiskās paļāvības princips, jo iepriekš minētās rīcības rezultātā Komisija pārkāpa ikviena Kopienas saimniecisko darbību operatora un it īpaši prasītājas tiesisko paļāvību uz Līguma par muitas savienības izveidošanu ar Turciju atbilstīgu piemērošanu, kuru bija jānodrošina, piemērojot uzraudzību un veicot pārbaudes, kuru Komisija neveica;

               4)

               pārkāpts un/vai kļūdaini piemēroti antidempinga noteikumi, jo Komisija, neskatoties uz to, ka kopš 1993. gada tā zināja, ka Turcijas eksportētāji veic būtiskus pārkāpumus, tā pret tiem nepiemēroja aizsardzības pasākumus un tādējādi nerīkojās ar to rūpību un uzmanību, ar kādu iestādei ir jārīkojas.


title: Lieta C-508/09: Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 3. marta spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Savvaļas putnu aizsardzība — Direktīva 79/409/EEK — Atkāpes no savvaļas putnu aizsardzības sistēmas)

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/7

         Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 3. marta spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-508/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Savvaļas putnu aizsardzība - Direktīva 79/409/EEK - Atkāpes no savvaļas putnu aizsardzības sistēmas)
   2011/C 130/11
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Recchia un C. Zadra)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri un G. Fiengo, pārstāvji, S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp.) 9. panta pārkāpums — Atkāpes — Sardīnijas reģions

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tā kā Sardīnijas reģions ir pieņēmis un piemēro tiesisko regulējumu, kas attiecas uz atļauju piemērot atkāpes no savvaļas putnu aizsardzības sistēmas un kas neatbilst nosacījumiem, kuri paredzēti Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību 9. pantā, Itālijas Republika nav izpildījusi no šīs direktīvas 9. panta izrietošos pienākumus;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta C-355/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 21. jūlijā iesniedza Аdministrativen sad – Pleven (Bulgārija) – Polihim-SS EOOD / Nachalnik na Mitnitsa – Svishtov

text:
               22.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 21. jūlijā iesniedza Аdministrativen sad – Pleven (Bulgārija) – Polihim-SS EOOD/Nachalnik na Mitnitsa – Svishtov

   (Lieta C-355/14)
   2014/C 329/08
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Аdministrativen sad – Pleven

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Polihim-SS EOOD

      Atbildētājs: Nachalnik na Mitnitsa – Svishtov

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai jēdziens “energoproduktu patēriņš”2008. gada 16. decembra Padomes Direktīvas 2008/118/EK (1) par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK (2), 1. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē gadījumos, kad ir runa par energoproduktiem, kuri ir nodoti patēriņā un izkrauti no sertificēta īpašnieka akcīzes preču noliktavas, un kuri tiek pārdoti pircējam, kuram nav ne atļaujas elektroenerģijas ražošanai, ne apliecinājums par atbrīvojumu no akcīzes nodokļa kā galapatērētājam, kurš šos energoproduktus tālāk pārdod trešajai personai, kurai ir atļauja elektroenerģijas ražošanai, atbildīgo iestāžu atļauja saņemt no akcīzes nodokļa atbrīvotos energoproduktus un apliecinājums par atbrīvošanu no akcīzes nodokļa kā galapatērētajam un kurai, nenododot faktisko varu pircējam, energoprodukti tiek nepastarpināti piegādāti no sertificētā noliktavas īpašnieka, ir interpretējams tādējādi, ka energoproduktus patērē to tiešais pircējs, kurš faktiski tos neizlieto, vai arī interpretējams tādējādi, ka energoproduktus patērē trešā persona, kura faktiski tos izlieto tās realizētā procesā?

               2.

               Vai jēdziens “izmantots elektroenerģijas ražošanai”2003. gada 27. oktobra Padomes Direktīvas 2003/96/EK (3), kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē gadījumos, kad ir runa par energoproduktiem, kuri ir nodoti patēriņā un izkrauti no sertificēta īpašnieka akcīzes preču noliktavas un kuri tiek pārdoti pircējam, kuram nav ne atļaujas elektroenerģijas ražošanai, ne apliecinājums par atbrīvojumu no akcīzes nodokļa kā galapatērētājam, un kurš šos energoproduktus tālāk pārdod trešajai personai, kurai ir atļauja elektroenerģijas ražošanai, atbildīgo iestāžu atļauja saņemt no akcīzes nodokļa atbrīvotos energoproduktus un apliecinājums par atbrīvošanu no akcīzes nodokļa kā galapatērētajai un kurai, nenododot faktisko varu pircējam, energoprodukti tiek nepastarpināti piegādāti no sertificētā noliktavas īpašnieka, ir interpretējams tādējādi, ka energoproduktus patērē tiešais pircējs, kurš faktiski tos neizmanto no akcīzes nodokļa atbrīvotam mērķim, vai arī interpretējams tādējādi, ka energoproduktus izmanto trešā persona, kura faktiski tos izlieto tās realizētā procesā, lai sasniegtu no akcīzes nodokļa atbrīvotu mērķi, proti, kurināšanu, piemēram, elektroenerģijas ražošanai?

               3.

               Vai energoprodukti apliekami ar akcīzes nodokli, ņemot vērā Kopienas tiesību pamatnoteikumus par akcīzes nodokli un it īpaši Direktīvas 2008/118 1. panta 1. punkta a) apakšpunktu un Direktīvas 2003/96 14. panta 1. punkta a) apakšpunktu, un, ja tie ir apliekami, tad atbilstoši kurai nodokļa likmei – tai, kas tiek lietota degvielai vai arī kurināšanā izmantotiem energoproduktiem, ja ir konstatēts, ka attiecīgie energoprodukti piegādāti galapatērētājam, kuram ir attiecīgās atļaujas saskaņā ar valsts tiesībām elektroenerģijas ražošanai un apliecinājums par atbrīvošanu no nodokļa galapatērētājam un kurš produktu nepastarpināti ir saņēmis no noliktavas īpašnieka, bet nav pirmais produkta pircējs?

               4.

               Vai, ņemot vērā Kopienas tiesību pamatnoteikumus par akcīzes nodokli un it īpaši Direktīvas 2008/118 1. panta 1. punkta a) apakšpunktu un Direktīvas 2003/96 14. panta 1. punkta a) apakšpunktu, energoprodukti apliekami ar akcīzes nodokli saskaņā ar likmi degvielai, ja konstatēts, ka attiecīgie energoprodukti tiek izmantoti jeb patērēti no akcīzes nodokļa atbrīvotam mērķim, proti, elektroenerģijas ražošanai, ko veic persona, kurai ir attiecīgās atļaujas saskaņā ar valsts tiesībām un kura produktus nepastarpināti ir saņēmusi no sertificēta noliktavas īpašnieka, bet šī persona nav produktu pirmais pircējs?

      (1)  OV L 9, 12. lpp.

      (2)  Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīva 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību, OV L 76, 1. lpp.

      (3)  OV L 283, 51. lpp.


title: Lieta T-314/09: Vispārējās tiesas 2014. gada 2. aprīļa rīkojums – Intercéréales un Grossi /Komisija Valsts atbalsts — Pamatregulējums attiecībā uz Francijā atzīto lauksaimniecības starpprofesiju organizāciju pasākumiem to pārstāvēto lauksaimniecības nozaru biedru labā — Finansējums no obligātām brīvprātīgām iemaksām — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu — Lēmuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/44

         Vispārējās tiesas 2014. gada 2. aprīļa rīkojums – Intercéréales un Grossi/Komisija
   (Lieta T-314/09) (1)

   (Valsts atbalsts - Pamatregulējums attiecībā uz Francijā atzīto lauksaimniecības starpprofesiju organizāciju pasākumiem to pārstāvēto lauksaimniecības nozaru biedru labā - Finansējums no obligātām brīvprātīgām iemaksām - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu - Lēmuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 175/60
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Intercéréales (Parīze, Francija) un Alain Grossi (Nîmes, Francija) (pārstāvji – sākotnēji B. Le Bret un L. Olza Moreno, vēlāk B. Le Bret un C. Renner, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji B. Stromsky un C. Urraca Caviedes, vēlāk B. Stromsky un S. Thomas un visbeidzot B. Stromsky)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 10. decembra Lēmumu C(2008) 7846, galīgā redakcija, par valsts atbalstu Nr. 561/2008 par pamatregulējumu attiecībā uz Francijā atzīto lauksaimniecības starpprofesiju organizāciju pasākumiem to pārstāvēto lauksaimniecības nozaru biedru labā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 244, 10.10.2009.


title: Lieta C-140/08: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 29. oktobra spriedums ( Tallinna Halduskohus (Igaunijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rakvere Lihakombinaat AS/Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus (Kopējais muitas tarifs — Kombinētā nomenklatūra — Tarifu klasifikācija — Saldēti vistas gaļas gabali vai subprodukti — Igaunijas pievienošanās — Pārejas pasākumi — Lauksaimniecības produkti — Liekie krājumi — Regula (EK) Nr. 1972/2003)

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/5

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 29. oktobra spriedums (Tallinna Halduskohus (Igaunijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rakvere Lihakombinaat AS/Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus

   (Lieta C-140/08) (1)

   (Kopējais muitas tarifs - Kombinētā nomenklatūra - Tarifu klasifikācija - Saldēti vistas gaļas gabali vai subprodukti - Igaunijas pievienošanās - Pārejas pasākumi - Lauksaimniecības produkti - Liekie krājumi - Regula (EK) Nr. 1972/2003)
   2009/C 312/07
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Iesniedzējtiesa

      Tallinna Halduskohus

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Rakvere Lihakombinaat AS

      Atbildētāji: Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tallinna Halduskohus — Lūgums interpretēt I pielikumu Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.), kā arī 4. panta 1. un 2. punktu Komisijas 2003. gada 10. novembra Regulā (EK) Nr. 1972/2003 par pārejas posma pasākumiem, kas jānosaka attiecībā uz lauksaimniecības produktu tirdzniecību Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pievienošanās dēļ (OV L 293, 3. lpp.) — Mehāniski atdalīta, saldēta gaļa, kas iegūta no vistu mehāniskas atkaulošanas — Klasificēšana Kombinētās nomenklatūras pozīcijā 0207 14 10 (saldēti vistas gabali, bezkaula) vai pozīcijā 0207 14 99 (saldēti vistu subprodukti, citādi) — Nodoklis par tirgus dalībnieku lauksaimniecības produktu lieko krājumu — Pārnesamā krājuma un liekā krājuma daudzuma noteikšana šī nodokļa uzlikšanas nolūkā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1987. gada 23. jūlija Regula (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kura grozīta ar Komisijas 2003. gada 11. septembra Regulu (EK) Nr. 1789/2003, ir interpretējama tādējādi, ka tādi produkti kā pamata lietā apskatāmie, kas sastāv no saldētas mehāniski atdalītas gaļas, kura iegūta, mehāniski atkaulojot vistu un gaiļu gaļu, un kas paredzēti lietošanai cilvēku pārtikā, ir klasificējami kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 0207 14 10;

               2)

               Komisijas 2003. gada 10. novembra Regulas (EK) Nr. 1972/2003 par pārejas posma pasākumiem, kas jānosaka attiecībā uz lauksaimniecības produktu tirdzniecību Čehijas Republikas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pievienošanās dēļ, kura grozīta ar Komisijas 2004. gada 10. februāra Regulu (EK) Nr. 230/2004, 4. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas neaizliedz tādu valsts tiesību normu kā Likuma par lieko krājumu maksājumiem (Üleliigse laovaru tasu seadus), kas grozīts ar 2007. gada 25. janvārī pieņemto likumu, 6. panta 1. punktu, saskaņā ar kuru uzņēmēja liekos krājumus nosaka, no krājumiem, kas faktiski atradās tā valdījumā 2004. gada 1. maijā, atņemot pārejas krājumus, ar kuriem tiek saprasts valdījumā esošo krājumu vidējais rādītājs 1. maijā pēdējos četros gados, to reizinot ar koeficientu 1,2, kas atbilst attiecīgajā dalībvalstī tajā pašā laikposmā novērotajam lauksaimniecības produktu ražošanas pieaugumam;

               3)

               ar Regulu Nr. 1972/2003 tiek pieļauts iekasēt maksājumu par uzņēmēja liekajiem krājumiem pat tad, ja tas spēj pierādīt, ka no šo krājumu tirdzniecības pēc 2004. gada 1. maija tas nav guvis peļņu.

      (1)  OV C 171, 05.07.2008.


title: Lieta C-537/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 23. septembra spriedumu lietā T-341/13 Groupe Léa Nature /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2014. gada 25. novembrī iesniedza Debonair Trading Internacional Ld a

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 23. septembra spriedumu lietā T-341/13 Groupe Léa Nature/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2014. gada 25. novembrī iesniedza Debonair Trading Internacional Lda

   (Lieta C-537/14 P)
   (2015/C 118/16)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Debonair Trading Internacional Lda
       (pārstāvji – D. Selden, advokāte, T. Alkin, barrister)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Groupe Léa Nature SA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt sprieduma, ar kuru atcelts ITSB Apelāciju padomes lēmums, izpildi;

               —

               nodot lietu atpakaļ atkārtotai izskatīšanai Vispārējā tiesā, ņemot vērā, ka attiecīgās preču zīmes ir līdzīgas;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt gan Vispārējā tiesā, gan Tiesā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja apelācijas sūdzības pamatojumam izvirza divus pamatus, proti, Regulas par Kopienas preču zīmi (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpumu. Kopumā apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa savā attiecīgo preču zīmju vērtējumā neesot piemērojusi pastāvīgo judikatūru, kā rezultātā tā nepareizi secināja, ka preču zīmes ir pilnībā atšķirīgas.

               2.

               Pirmkārt, uzskatot, ka preču zīmes ir fonētiski līdzīgas kopējā elementa “so” dēļ, Vispārējai tiesai esot bijis jāsecina, ka tās vismaz šajā ziņā bija vispārēji līdzīgas. Secinājumu, ka preču zīmes bija atšķirīgas, neskatoties uz kopējo fonētisko elementu, tā esot izdarījusi tādēļ, ka tā nebija ņēmusi vērā pastāvīgo judikatūru par līdzības raksturu un pakāpi, kas prasīta 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta piemērošanai.

               3.

               Otrkārt, uzskatot, ka preču zīmes ir fonētiski līdzīgas, Vispārējai tiesai esot bijis jāsecina, ka tās bija arī vizuāli līdzīgas būtībā to pašu iemeslu dēļ (un tādējādi a fortiori līdzīgas 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta izpratnē). Tās secinājums, ka tās bija vizuāli atšķirīgas, neskatoties uz kopējo vizuālo elementu “so”, esot pastāvīgās judikatūras nepiemērošanas sekas attiecīgo preču zīmju elementa “so” vizuālās ietekmes vērtējumā.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 13. lpp.


title: Apvienotās lietas no T-305/06 līdz T-0307/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 15. oktobra spriedums — Air Products and Chemicals /ITSB — Messer ( Ferromix , Inomix un Alumix ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdisku preču zīmju Ferromix , Inomix un Alumix reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrākas vārdiskas preču zīmes FERROMAXX , INOMAXX un ALUMAXX — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/30

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 15. oktobra spriedums — Air Products and Chemicals/ITSB — Messer (“Ferromix”, “Inomix” un “Alumix”)
   (Apvienotās lietas no T-305/06 līdz T-0307/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdisku preču zīmju “Ferromix’, “Inomix’ un “Alumix’ reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrākas vārdiskas preču zīmes “FERROMAXX’, “INOMAXX’ un “ALUMAXX’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2008/C 313/54)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Air Products and Chemicals, Inc., Allentown, Pennsylvanie (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — S. Heurung un. C. Probst, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — S. Laitinen un D. Botis)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Messer Group GmbH, Sulzbach (Vācija) (pārstāvji — W. Graf v. Schwerin un J. Schmidt, advokāti)
   Priekšmets
   Prasība, kas celta par trim ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 12. septembra lēmumiem apvienotajās lietās R 1270/2005-2 un R 1408/2005-2; R 1226/2005-2 un R 1398/2005-2; R 1225/2005-2 un R 1397/2005-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Air Products and Chemicals, Inc. un Messer Group GmbH

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2006. gada 12. septembra lēmumus (apvienotās lietās R 1270/2005-2 un R 1408/2005-2; R 1226/2005-2 un R 1398/2005-2; R 1225/2005-2 un R 1397/2005-2);

               2)

                  ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Air Products and Chemicals, Inc. tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Messer Group GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Tiesas pēdējā publikācija  Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 36, 11.2.2006 .

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/45

         (2006/C 48/84)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 36, 11.2.2006.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 22, 28.1.2006.

      OV C 10, 14.1.2006.

      OV C 330, 24.12.2005.

      OV C 315, 10.12.2005.

      OV C 296, 26.11.2005.

      OV C 281, 12.11.2005.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta T-221/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 23. janvāra spriedums — Sunrider /ITSB — Nannerl ( “SUN FRESH” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “SUN FRESH” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas, Beniluksa un valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “SUNNY FRESH” , “SUNRIDER SUNNY FRESH” un “SUNNYFRESH” — Relatīvs atteikuma pamats — Pierādījumi par agrāku preču zīmju faktisku izmantošanu — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/18

      Vispārējās tiesas 2014. gada 23. janvāra spriedums — Sunrider/ITSB — Nannerl (“SUN FRESH”)
      (Lieta T-221/12) (1)

      (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SUN FRESH” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas, Beniluksa un valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “SUNNY FRESH”, “SUNRIDER SUNNY FRESH” un “SUNNYFRESH” - Relatīvs atteikuma pamats - Pierādījumi par agrāku preču zīmju faktisku izmantošanu - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2014/C 71/31)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: The Sunrider Corporation (Torrance, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — N. Dontas un K. Markakis, advokāti)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — P. Bullock)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Nannerl GmbH & Co. KG (Anthering bei Salzburg, Austrija) (pārstāvis — A. Thünken, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 26. marta lēmumu lietā R 2401/2010-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp The Sunrider Corporation un Nannerl GmbH & Co. KG

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  The Sunrider Corporation atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 217, 21.7.2012.


title: Lieta T-146/97: Vispārējās tiesas 2011. gada 8. aprīļa rīkojums — Bakkers /Padome un Komisija

text:
               11.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 173/15

         Vispārējās tiesas 2011. gada 8. aprīļa rīkojums — Bakkers/Padome un Komisija
   (Lieta T-146/97) (1)

   2011/C 173/31
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 199, 28.06.1997.


title: Lieta T-164/10: Prasība, kas celta 2010. gada 13. aprīlī — Pioneer Hi-Bred International/Komisija

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/46

      Prasība, kas celta 2010. gada 13. aprīlī — Pioneer Hi-Bred International/Komisija

      (Lieta T-164/10)
      (2010/C 161/74)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Pioneer Hi-Bred International, Inc. (Johnston, Savienotās Valstis) (pārstāvji — J. Temple Lang, Solicitor, un T. Müller-Ibold, lawyer)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atzīt, ka Komisija, neiesniedzot Padomei priekšlikumu par pasākumiem, kuri jānosaka saskaņā ar Padomes lēmuma 5. panta 2. punktu, un nenosakot citus pasākumus, kuri atkarībā no lēmumu pieņemšanas procesa virzības var būt nepieciešami, lai nodrošinātu Direktīvas 2001/18 par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē 18. pantā minētā lēmuma pieņemšanu, nav rīkojusies saskaņā ar direktīvas 18. pantu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      2007. gada 2. maijā prasītāja atbilstoši EKL 232. pantam iesniedza savu pirmo prasības pieteikumu (1), apgalvojot, ka Komisija neesot rīkojusies, lai nodrošinātu lēmuma pieņemšanu attiecībā uz prasītājas paziņojumu par ģenētiski modificētas kukurūzas 1507, kura ir izturīga pret insektiem, laišanu tirgū, tādējādi pārkāpjot Direktīvas 2001/18/EK (2) 18. pantu. 2009. gada 21. janvārī Komisija saskaņā ar Lēmuma 1999/468 5. panta 2. punktu iesniedza regulatīvajai komitejai lēmuma projektu. Tiesas procesa ietvaros lietas dalībnieki piekrita, ka, ņemot vērā lēmuma projekta iesniegšanu, prasība ir zaudējusi savu priekšmetu un ar 2009. gada 4. septembra rīkojumu Tiesa nolēma tiesvedību lietā T-139/07 izbeigt.
      Ar šo prasības pieteikumu prasītāja atbilstoši LESD 265. pantam apgalvo, ka Komisija, neraugoties uz prasītājas lūgumu, joprojām nav iesniegusi Padomei priekšlikumu par ģenētiski modificētas kukurūzas 1507, kura ir izturīga pret insektiem, laišanu tirgū. Prasītāja norāda, ka Komisija nav iesniegusi lēmuma projektu par prasītājas paziņojumu nevienā no sešām Vides padomes sanāksmēm, kuras notikušas pēc tam, kad regulatīvā komiteja bija paudusi viedokļa neesamību par 2009. gada 25. februāra priekšlikumu.
      Prasītāja norāda, ka atbilstoši direktīvā izklāstītajai procedūrai Komisijai ir pienākums nodrošināt, ka lēmums par paziņojumu tiek pieņemts un publicēts direktīvā noteiktajā laika posmā. Turklāt prasītāja apgalvo, ka, neiesniedzot Padomei priekšlikumu par nosakāmajiem pasākumiem, Komisija nav nodrošinājusi, ka šāds lēmums tiktu pieņemts, lai gan prasītāja un citi lietas dalībnieki saskaņā ar direktīvu bija izpildījuši visas direktīvas prasības.
      Turklāt prasītāja norāda, ka Komisija saskaņā ar LESD 265. pantu bija aicināta paust savu viedokli, ko Komisija neizdarīja. Pēc prasītājas domām iemesli, kādēļ Komisijas nav iesniegusi Padomei lēmuma projektu, ir neatbilstoši un nepamatoti. Komisijas bezdarbība pēc prasītājas domām nelabvēlīgi ietekmē tās tiesisko stāvokli un ir radījusi tai konkrētus, pierādāmus un izmērāmus zaudējumus.

         (1)  Lieta T-139/07 Pioneer Hi-Bred International/Komisija (OV C 155, 28. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 12. marta Direktīva 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē un Padomes Direktīvas 90/220/EEK atcelšanu (OV L 106, 1. lpp.).


title: Lieta F-35/11: Prasība, kas celta 2011. gada 4. aprīlī — ZZ/Parlaments

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/33

         Prasība, kas celta 2011. gada 4. aprīlī — ZZ/Parlaments
   (Lieta F-35/11)
   2011/C 211/67
   Tiesvedības valoda — slovāku

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — J. Rybánsky, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt atbildētāja lēmumu piešķirt prasītājam tikai pusi no iekārtošanās pabalsta apmēra, ko viņam būtu tiesības saņemt

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt to Eiropas Parlamenta (Individuālo tiesību nodaļas) 2010. gada 28. maija lēmuma piešķirt prasītājam iekārtošanās pabalstu daļu, saskaņā ar kuru iekārtošanās pabalsts ir noteikts tikai vienas mēneša pamatalgas apmērā un nav piešķirts iekārtošanās pabalsts, kas atbilst divām mēneša pamatalgām;

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2011. gada 6. janvāra lēmumu, ar ko tiek noraidīta prasītāja sūdzība, kas iesniegta atbilstoši Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktam;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-187/06: Prasība, kas celta  2006. gada 12. aprīlī  — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/10

         Prasība, kas celta 2006. gada 12. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti
   (Lieta C-187/06)
   (2006/C 154/22)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J.-P. Keppenne, H. Van Vliet)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, noteiktajā termiņā neizpildot 2002. gada 24. aprīļa lēmumu (C(2002)1341 galīgais lēmums) par valsts atbalstu, ko Beļģija piešķīra Beaulieu grupai (Ter Lembeek International) (Valsts atbalsts C 36/01, ex NN 73/00) (1), Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EK līguma 249. panta ceturtā daļa un minētā lēmuma 2. un 3. pants;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ir pagājuši aptuveni četri gadi kopš lēmuma paziņošanas Beļģijas iestādēm, taču līdz šim brīdim saņēmējs nav faktiski atmaksājis strīdīgo atbalstu. Līdz ar to saņēmējs joprojām gūst labumus no līdzekļu izmantošanas, kas ir tieši tas, ko ar lēmumu bija paredzēts novērst.

      (1)  OV L 296, 60. lpp.


title: Lieta T-216/09: Prasība, kas celta 2009. gada 27. maijā — Astrim un Elyo Italia/Komisija

text:
               18.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 167/23

         Prasība, kas celta 2009. gada 27. maijā — Astrim un Elyo Italia/Komisija
   (Lieta T-216/09)
   2009/C 167/45
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Astrim SpA, Roma (Itālija), Elyo Italia Srl, Sesto San Giovanni (Itālija) (pārstāvis — M. Brugnoletti, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               galvenokārt, atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru atzina, ka prasītāju grupas iesniegtais priekšlikums konkursā Nr. 2008 — C04 005 par līgumslēgšanas tiesību piešķiršanu attiecībā uz Kopējā pētniecības centra uzturēšanas pakalpojumu sniegšanu (1), nav pilnīgs, un kas tika paziņots ar 2009. gada 27. marta vēstuli, un kuru iekļāva 2009. gada 3. aprīļa paziņojumā, kā arī visus turpmākos un saistītos lēmumus, tostarp lēmumu, ar kuru šīs tiesības piešķīra citai sabiedrībai;

               —

               pakārtoti, atcelt uzaicinājuma iesniegt priekšlikumu konkursā Nr. 2008 — C04 005 17. punktu tiktāl, ciktāl tajā ir paredzēts vispārējs kritērijs par izslēgšanu no konkursa procedūras;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā prasītājas lūdz atcelt lēmumu, ar kuru Komisija neiekļāva prasītāju priekšlikumu konkursā Nr. 2008 — C04 005 par līgumslēgšanas tiesību piešķiršanu attiecībā uz Kopējā pētniecības centra uzturēšanas pakalpojumu sniegšanu un piešķīra to citai sabiedrībai.
   Prasītājas savu apgalvojumu pamatā norāda uz trīs pamatiem:
   Ar pirmo pamatu prasītājas apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi uzaicinājuma uz konkursu 17. punktu, Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulas Nr. 1605/2002 (2) 92. un 89. pantu, kā arī pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes principu, jo tā nolēma konkursā neiekļaut prasītāju priekšlikumu, pamatojoties uz kļūdainu pieņēmumu, ka tas ir nepilnīgs, jo tajā nav norādīta cena, lai arī prasītāju grupa apzināti vēlējās piedāvāt tādu cenu, kas ir nulles vērtībā.
   Ar otro pamatu prasītājas apgalvo, ka noraidījums nav pietiekoši pamatots, jo uzaicinājuma uz konkursu 17. punktā nav paredzēts, ka no konkursa nekavējoties tiek izslēgti tādi priekšlikumi, kuros nav aizpildīta tā daļa, kas attiecas uz ekonomisko vērtību, bet gan tajā ir paredzēts, ka izslēgšana ir tikai iespējamība un Komisijai ir rīcības brīvība izvērtēt, vai izslēgt priekšlikuma iesniedzēju, un līdz ar to šai rīcības brīvībai ir jābūt pietiekami pamatotai, bet tā tas nebija šajā gadījumā, kurā Komisija izlēma par labu izslēgšanai.
   Ar trešo pamatu, kas ir būtisks tikai tad, ja Pirmās instances tiesa uzskatītu, ka nav atbalstāmi divi iepriekš norādītie pamati, prasītājas lūdz atcelt uzaicinājuma uz konkursu 17. punktu, jo tas ir pretējs iepriekš minētās Padomes Regulas Nr. 1605/2002 92. un 89. pantam tiktāl, ciktāl minētajā 17. punktā ir paredzēts vispārējs izslēgšanas kritērijs.

      (1)  OV 2008/S 2008-274999, 2008. gada 25. oktobris.

      (2)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam.


title: Lieta C-337/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 29. aprīļa spriedumu lietā T-217/11 Staelen/Eiropas Ombuds 2015. gada 6. jūlijā iesniedza Eiropas Ombuds

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/42

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 29. aprīļa spriedumu lietā T-217/11 Staelen/Eiropas Ombuds 2015. gada 6. jūlijā iesniedza Eiropas Ombuds
   (Lieta C-337/15 P)
   (2015/C 294/54)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Ombuds (pārstāvis – G. Grill)

      Otra lietas dalībniece: Claire Staelen

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

   galvenokārt:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-217/11 (1), ciktāl tajā ir secināts: a) ka Ombuds ir pieļāvis vairākus pārkāpumus, kas ir pietiekami būtiski Savienības tiesību pārkāpumi, b) ka ir ticis pierādīts, ka morālais kaitējums ir ticis nodarīts, un c) ka pastāv cēloņsakarība starp Vispārējās tiesas konstatētajiem pārkāpumiem un šo morālo kaitējumu; un (2) ciktāl tajā Ombudam piespriests atlīdzināt kaitējumu EUR 7  000 apmērā;

               —

               kā nepamatotu noraidīt prasības pieteikumu, ciktāl Vispārējās tiesas spriedums tiek atcelts;

         pakārtoti:

               —

               nosūtīt lietu Vispārējai tiesai, ciktāl Vispārējās tiesas spriedums tiek atcelts; un

               —

               taisnīgi un godīgi lemt par tiesāšanās izdevumiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatojumam Ombuds izvirza pamatus par vairākām kļūdām tiesību piemērošanā.
   Pirmkārt, tas apgalvo, ka, uzskatīdama, ka ar rūpības principa neievērošanu pietiek, lai konstatētu pietiekami būtiska pārkāpuma pastāvēšanu, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā. Ombuds uzskata, ka šis Vispārējās tiesas apgalvojums nav saderīgs ar judikatūru ārpuslīgumiskās atbildības jomā, kurā esot prasīts, lai tiktu konstatēts pietiekami būtisks tiesību normas, kuras mērķis ir piešķirt tiesības indivīdiem, pārkāpums, un kurā esot uzsvērts, ka noteicošais kritērijs, kas ļauj uzskatīt, ka šis nosacījums ir izpildīts, ir tas, ka attiecīgā iestāde acīmredzami un būtiski ir pārkāpusi savas novērtējuma brīvības robežas. Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā Ombuda darbības īpatnības un konkrēti to, ka Ombudam ir ļoti plaša novērtējuma brīvība izmeklēšanas veikšanā.
   Otrkārt, Ombuds apstrīd arī Vispārējās tiesas interpretāciju par to, ka tad, kad tas veic izmeklēšanu un kad iestāde tam sniedz paskaidrojumus, kuri tam šķiet pārliecinoši, viņš nav atbrīvots no atbildības pārliecināties par to, ka fakti, uz kuriem ir balstīts šis skaidrojums, ir notikuši, it īpaši tad, ja minētie skaidrojumi ir vienīgais pamatojums viņa sliktas pārvaldības neesamības konstatējumam. Proti, Ombuds uzskata, ka iestādēm tam ir jāsniedz pareiza informācija un ka viņš var tiesiski balstīt savus secinājumus uz tam iesniegto informāciju, ja vien nav pierādījumu, kas ļautu apstrīdēt iesniegtās informācijas ticamību. Pamatojoties uz šādu viedokli, Ombuds apgalvo, ka nebija iemeslu domāt, ka iesniegtā informācija neatbilda faktiem.
   Treškārt, lai arī Ombuds piekrīt Vispārējās tiesas konstatējumam, ka dažas Ombuda atbildes tika sniegtas nesaprātīgā termiņā, tas apstrīd, ka šāds tam piedēvējamais Savienības tiesību pārkāpums var tikt kvalificēts par pietiekami būtisku. Līdz ar to nevarot iestāties Savienības ārpuslīgumiskā atbildība.
   Ceturtkārt, Ombuds uzskata, ka, nesniegdama nekādus paskaidrojumus par to, kādēļ tā ir kvalificējusi par morālo kaitējumu C. Staelen uzticības Ombuda birojam aizskārumu, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.
   Visbeidzot, Ombuds apstrīd, ka pastāv cēloņsakarība starp pārkāpumiem, kas tam tiek piedēvēti, un to, ka C. Staelen ir zaudējusi uzticību Ombuda birojam.


title: Lieta C-8/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 2. janvārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Itālija) — Cristian Rainone u.c./Ministero dell’Interno u c.

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 2. janvārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Itālija) — Cristian Rainone u.c./Ministero dell’Interno u c.

   (Lieta C-8/12)
   2012/C 73/37
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Cristian Rainone, Orentino Viviani, Miriam Befani

      Atbildētājas: Ministero dell’Interno, Questura di Prato un Questura di Firenze

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EKL 43. un 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem principā nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu kā T.U.L.P.S. 88. pants, saskaņā ar kuru “derību rīkošanas atļauju var izdot tikai un vienīgi tām personām, kuras ir saņēmušas koncesiju vai ministrijas vai kādas citas iestādes, kurai ar likumu ir paredzētas tiesības organizēt vai pārvaldīt derības, atļauju, kā arī personām, kurām derību rīkošanu ir uzticējis veikt koncesijas vai atļaujas saņēmējs”, un 2010. gada 25. marta Dekrētlikuma Nr. 40, kas apstiprināts ar Likumu Nr. 73/2010, 2. panta 2.b) punkts, saskaņā ar kuru “testo unico delle leggi di pubblica sicurezza [Likumu sabiedriskās drošības jomā konsolidētais teksts], kurš atsaucas uz vēlāk grozīto Karaļa 1931. gada 18. jūnija dekrētu Nr. 773, 88. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētā atļauja, ja tā tiek izsniegta komercdarbības azartspēļu un derību rīkošanas jomā, laimestus iegūstot skaidrā naudā, ir spēkā tikai tad, ja šo komercdarbību veicējiem Ekonomikas un finanšu lietu ministrijas Valsts monopolu autonomā pārvalde ir piešķīrusi atbilstošu koncesiju, lai darbotos šajā azartspēļu un derību rīkošanas jomā”?

               2)

               Vai iepriekš minētie EKL 43. un 49. panti ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem principā netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums kā 2006. gada 4. jūlija Dekrētlikuma Nr. 223, kas ir apstiprināts ar Likumu Nr. 248/2006, 38. panta 2. punkts, saskaņā ar kuru “2004. gada 30. decembra Likuma Nr. 311 1. panta 287. punkts ir jāaizstāj ar tekstu šādā redakcijā:
               “287.   Ar Ekonomikas un finanšu lietu ministrijas Valsts monopolu autonomās pārvaldes veiktajiem pasākumiem saskaņā ar šādiem kritērijiem ir noteikta jauna kārtība derību rīkošanai pasākumos, kas nav zirgu skriešanās sacīkstes:
               […] l) ir noteikti pasākumi to koncesijas saņēmēju aizsardzībai, kuri pieņem fiksētas likmes derības par notikumiem, kas nav ekonomikas un finanšu ministra 2006. gada 1. marta Dekrētā Nr. 111 reglamentētās zirgu skriešanās sacīkstes.” ”
               Jautājums par minētā 38. panta 2. punkta saderību ar iepriekš minētajiem Kopienu tiesību principiem attiecas tikai un vienīgi uz šīs tiesību normas daļām, kurās: a) ir paredzēta vispārēja tendence aizsargāt tos koncesionārus, kuriem koncesija tika piešķirta pirms grozījumiem tiesiskajā regulējumā; b) ir ieviests pienākums jaunās pārdošanas vietas novietot noteiktā attālumā no jau atļautajām pārdošanas vietām, kas galu galā varētu de facto nodrošināt iepriekš esošā komercstāvokļa saglabāšanu. Jautājums turklāt ir par vispārīgu 38. panta 2. punkta interpretāciju, kuru ir sniegusi Valsts monopolu autonomā pārvalde, koncesiju vienošanās (23. punkta 3. apakšpunktā) iekļaujot noteikumu par koncesijas zaudēšanu, ja tieši vai netieši tiek veiktas tādas pašas pārrobežu darbības;

               3)

               apstiprinošas atbildes gadījumā, proti, ja iepriekšējos punktos minētie valsts noteikumi ir uzskatāmi par saderīgiem ar Kopienu tiesībām — vai EKL 49. pants ir interpretējams arī tādējādi, ka vispārējo interešu apsvērumu dēļ noteikta pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojuma gadījumā ir jāpārbauda, vai šīs vispārējās intereses jau nav pietiekami ņemtas vērā, pieņemot tiesību normas, veicot kontroli un pārbaudes, kam pakalpojumu sniedzējs ir pakļauts tā reģistrācijas valstī?

               4)

               apstiprinošas atbildes gadījumā, kā minēts iepriekšējā punktā, — vai iesniedzējtiesai, izvērtējot šāda ierobežojuma samērīgumu, ir jāņem vērā fakts, ka attiecīgie noteikumi pakalpojumu sniedzēja reģistrācijas valstī no kontroles intensitātes viedokļa ir tādi paši vai vēl stingrāki nekā pakalpojumu sniegšanas valstī?


title: Plēnums

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/41

         Plēnums
   (2007/C 269/72)
   2007. gada 2. oktobrī Pirmās instances tiesa saskaņā ar Reglamenta 32. panta 1. punkta otro daļu nolēma, ka tad, ja pēc ģenerāladvokāta norīkošanas saskaņā ar Reglamenta 17. pantu tiesnešu skaits Pirmās instances tiesas plēnumā veido pāra skaitli, iepriekš noteiktā rotācijas kārtība, ko ievēro trīs gadu laika posmā, uz kādu tiek ievēlēti palātu, kurās ir pieci tiesneši, priekšsēdētāji, un saskaņā ar kuru Pirmās instances tiesas priekšsēdētājs norīko tiesnesi, kas nepiedalīsies lietas izskatīšanā, ir apgriezta rangu kārtība, kādu tiesneši ieņem atbilstoši viņu amata stāžam saskaņā ar Reglamenta 6. pantam, izņemot gadījumu, kad tiesnesis, kas būtu jānorīko, ir tiesnesis referents. Šādā gadījumā norīko pēc ranga nākamo tiesnesi.


title: Lieta T-414/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 27. decembrī ierosinājis Philippe Combescot par Civildienesta tiesas 2006. gada 19. oktobra spriedumu lietā F-114/05 Philippe Combescot pret Komisiju

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/42

         Apelācija, ko 2006. gada 27. decembrī ierosinājis Philippe Combescot par Civildienesta tiesas 2006. gada 19. oktobra spriedumu lietā F-114/05 Philippe Combescot pret Komisiju
   (Lieta T-414/06 P)
   (2007/C 42/74)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Philippe Combescot, Lecce (Itālija) (pārstāvji — A. Maritati un V. Messa, avvocati)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2006. gada 19. oktobra spriedumu lietā F-114/05, atzīstot, ka prasība ir pieņemama, jo tā ir celta termiņā un tā pamatojas uz ierēdņa interesi saņemt tiesisko aizsardzību;

               —

               atzīt, ka sakarā ar pieņemto lēmumu Philippe Combescot ir cietis nemateriāla rakstura kaitējumu gan viņa veselībai, gan tēlam ar nopietnām sekām viņa garīgajai stabilitātei;

               —

               uzdot, lai Combescot kungam samaksā EUR 150 000 kā zaudējumu atlīdzību;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta, apstrīdot Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2006. gada 19. oktobra spriedumu lietā F-114/05, kurā prasība tika atzīta par nepieņemamu, jo tā nebija iesniegta termiņā un apelācijas sūdzības iesniedzējam nebija tiesiskas intereses celt prasību.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs savu prasījumu atbalstam norāda, ka:

               —

               ir nepareizi interpretēts Civildienesta noteikumu 92. panta 2. punkts ar īpašu atsauci uz izteiciena “noraidīts […] ar netiešu lēmumu” definīciju, jo apelācijā apspriežamais spriedums — jautājumā par termiņu noteikšanu, lai apstrīdētu noraidījumu, — pielīdzināja termiņos pieņemtu, bet nepaziņotu tiešu lēmumu, netiešam lēmumam par noraidīšanu. Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka pirmās instances spriedums neizvērtē svarīgu strīda jautājumu: tiešs lēmums par noraidīšanu, kas pieņemts Civildienesta noteikumos norādītājos termiņos, ir spēkā, pat ja tas nav paziņots personai, kuru tas skar.

               —

               nerunājot par citiem apsvērumiem šajā lietā, apelācijas sūdzības iesniedzējam nevar pārmest nepieņemamu novēlošanos lēmuma paziņošanā. Arī šajā jautājumā Civildienesta tiesa atbilstoši neizvērtēja — pat saistībā ar procesuālo noteikumu ievērošanu — atbildētāja argumentus par grūtībām identificēt ierēdņa dzīvesvietu.

               —

               neskatoties uz to, ka prasības celšanas brīdī apelācijas sūdzības iesniedzējs jau bija pensijā, viņam bija interese celt prasību, lai atzītu attiecīgās pārcelšanas prettiesiskumu, un viņam vēl joprojām ir šī interese, jo viņa prasība par nemateriālu un ar darbu saistītu zaudējumu atlīdzību ir paredzama pēc tam, kad par prettiesisku tiek atzīts apstrīdētais pasākums.


title: Lieta T-352/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 24. aprīļa spriedumu lietā F-88/11 BX /Komisija 2013. gada 2. jūlijā iesniedza BX

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/39

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 24. aprīļa spriedumu lietā F-88/11 BX/Komisija 2013. gada 2. jūlijā iesniedza BX

   (Lieta T-352/13 P)
   2013/C 252/67
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: BX (Vašingtona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — R. Rata, lawyer)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2013. gada 24. aprīļa spriedumu lietā F-88/11;

               —

               atcelt atlases komisijas lēmumu neiekļaut prasītāja vārdu konkursā EPSO/AD/148/09-RO uzvarējušo pretendentu rezerves sarakstā (OV 2009 C 14 A, 1. lpp.) un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza sešus pamatus:

               1)

               ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesas konstatējums (tās sprieduma 33. punktā), kas netieši norāda uz to, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs nav ievērojis pierādīšanas standartu, šajā lietā neesot piemērojams;

               2)

               ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka pretendents, kura sākotnējais vērtējums bija zem nepieciešamā minimuma saskaņā ar iepriekš noteiktu kritēriju, neesot tiesīgs piedalīties salīdzinošajā novērtēšanā (41. punkts), jo

                           —

                           saskaņā ar pastāvīgo judikatūru ikviens kandidāts Eiropas Personāla atlases biroja [EPSO] konkursā ir tiesīgs piedalīties salīdzinošajā novērtēšanā neatkarīgi no tā, vai viņa sākotnējais vērtējums ir virs vai zem nepieciešamā minimuma;

                           —

                           atlases komisija neesot izpildījusi savu pienākumu veikt salīdzinošo novērtēšanu ne tikai attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju, bet arī attiecībā uz visiem pārējiem pretendentiem mutiskajā pārbaudījumā, ņemot vērā, ka laiks, kāds tika ieplānots galīgajam novērtēšanas posmam, esot bijis acīmredzami nepietiekams, un

                           —

                           pārsūdzētais spriedums neesot balstīts uz atbilstošiem apelācijas sūdzības iesniedzēja argumentiem, un tajā neesot ņemtas vērā pretrunas atbildētāja argumentos;

               3)

               ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka konstatējums pārsūdzētā Civildienesta tiesas sprieduma 45. punktā, saskaņā ar kuru vienlīdzīgas attieksmes princips neesot ticis pārkāpts, esot nepareizs;

               4)

               ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot tikuši pārkāpti noteikumi par atlases komisijas sastāvu, jo

                           —

                           atlases komisijai esot bijis nelīdzsvarots sastāvs (Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu III pielikuma 3. panta piektā daļa):

                                       —

                                       Civildienesta tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka netika apstrīdēts, ka atlases komisijas sastāvā ietilpa 3 locekļi apelācijas sūdzības iesniedzēja mutiskā pārbaudījuma laikā (pārsūdzētā sprieduma 49. punkts);

                                       —

                                       Civildienesta tiesa esot kļūdaini citējusi spriedumu lietā Bartha/Komisija (49. punkts), lai pamatotu savu konstatējumu, ka neesot ticis pārkāpts princips par vīriešu un sieviešu līdzsvarotu pārstāvību atlases komisijas sastāvā;

                           —

                           vienlaicīgas atlases komitejas locekļu un viņu aizstājēju klātbūtnes mutiskajā pārbaudījumā dēļ atlases komitejas šajā lietā organizētā procedūra esot bijusi nelikumīga (50. punkts);

                           —

                           esot ticis pārkāpts atlases komisijas stabilitātes princips (51. punkts);

               5)

               ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa esot pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka šīs lietas apstākļi nedod pamatu piemērot tās Reglamenta 87. panta 2. punktu (81. punkts), jo atbildētāja esot piekritusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja iepriekšējo administratīvo sūdzību noraidīšana esot bijusi balstīta uz kļūdainu pamatojumu un tāpēc atbildētājai būtu jāatlīdzina tiesāšanās izdevumi;

               6)

               ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka prasība atlīdzināt morālo kaitējumu ir bijusi pamatota.


title: Lieta T-53/13: Prasība, kas celta 2013. gada 31. janvārī — Vans /ITSB (Līnija, kas ir slīpināta un izliekta)

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/22

         Prasība, kas celta 2013. gada 31. janvārī — Vans/ITSB (Līnija, kas ir slīpināta un izliekta)
   (Lieta T-53/13)
   2013/C 101/47
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vans, Inc. (Cypress, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. Hirsch, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver emblēmu ar līniju, kas ir slīpināta un izliekta, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 263 838

      Pārbaudītāja lēmums: noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 7. panta 3. punkta pārkāpums


title: Lieta C-284/09: Prasība, kas celta 2009. gada 23. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/8

         Prasība, kas celta 2009. gada 23. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-284/09)
   2009/C 256/15
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal un B.-R. Killmann)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, uzliekot ekonomiski lielākus nodokļus dividendēm, kas tiek izmaksātas sabiedrībai, kuras juridiskā adrese ir citā dalībvalstī vai Eiropas Ekonomikas zonā, nekā dividendēm, kas tiek izmaksātas sabiedrībai, kuras juridiskā adrese ir Vācijas Federatīvajā Republikā, Vācijas Federatīvā Republika tajos gadījumos, kad nav sasniegta Direktīvā 90/435 (1) paredzētā minimālā mātes sabiedrības līdzdalība meitas sabiedrības kapitālā, ir pārkāpusi tai EKL 56. pantā paredzētos pienākumus un — attiecībā uz Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti — Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 40. pantu;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šīs prasības priekšmets ir Vācijas regulējums par nodokļu uzlikšanu dividenžu izmaksām. Vācijas Likuma par ienākumu nodokli normas paredzot, ka Vācijā neierobežoti nodokļus maksājošai mātes sabiedrībai, aprēķinot tai uzliekamo sabiedrības nodokli, var tikt atskaitīts ieturētais nodoklis ienākumu gūšanas vietā. Tādējādi Vācijas mātes sabiedrības ekonomiski tiekot atbrīvotas no nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā. Turpretim Vācijā ierobežoti nodokļus maksājošām mātes sabiedrībām pastāvot iespēja pilnībā tikt atbrīvotām no nodokļa ieturējuma nodokļu gūšanas vietā tikai tad, ja attiecīgajai mātes sabiedrībai ir atbilstoša, Direktīvā 90/435 paredzēta līdzdalība meitas sabiedrības kapitālā. Nepastāvot šādai minimālajai līdzdalībai, saskaņā ar Vācijas tiesībām tomēr neesot iespējams atbrīvot ierobežoti nodokļus maksājošas mātes sabiedrības tādā pašā veidā kā neierobežoti nodokļus maksājošas mātes sabiedrības. Pamatojoties uz šo regulējumu, pret Vācijā izmaksātām dividendēm mātes sabiedrībām no citām dalībvalstīm un Vācijā neierobežoti nodokļus maksājošām mātes sabiedrībām esot atšķirīga attieksme, uzliekot nodokļus.
   Komisija šo nevienlīdzīgo attieksmi uzskata par nesaderīgu ar kapitāla brīvas aprites principu, jo šādā veidā citās dalībvalstīs vai EEZ rezidējošie nodokļu maksātāji tiek atturēti izdarīt investīcijas Vācijā.
   No EK Līguma un EEZ līgumā nodrošinātās kapitāla brīvas aprites izriet, ka, ja dalībvalsts nodrošina priekšrocības nodokļu uzlikšanā dividendēm, šīs priekšrocības nedrīkst attiekties tikai uz dividenžu iekšzemes saņēmējiem. Iekšzemes dividenžu saņēmēji un citu dalībvalstu vai EEZ valstu dividenžu saņēmēji nedrīkst tikt aplūkoti atšķirīgi, uzliekot nodokļus; nodokļu priekšrocības, kas nodrošinātas iekšzemē, ir jāattiecina arī uz daļu īpašniekiem no citām dalībvalstīm vai EEZ valstīm. Ja arī attiecīgā dalībvalsts, kā tas ir šajā gadījumā, ir noslēgusi nolīgumu ar citām dalībvalstīm par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, dalībvalsts uz šo nolīgumu var atsaukties tikai tad, ja tā uzlikšanas nosacījumi pilnīgā un vienlīdzīgā veidā kompensē iespējamo ekonomisko vairākkārtējo daļu īpašnieku no citām dalībvalstīm vai EEZ valstīm nastu, kā to iekšzemes daļu īpašniekiem nodrošina valsts nodokļu sistēma.
   Bet tā tas nav Vācijas un pārējo dalībvalstu noslēgtajos nolīgumos; šie nolīgumi gan paredz Vācijas nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā uzlikšanas nosacījumus, lai novērstu nodokļu dubultu uzlikšanu, tomēr aprēķināmā summa nedrīkst pārsniegt pirms aprēķina paziņoto nodokļu daļu, kas attiecas uz Vācijā gūtajiem ienākumiem. Līdz ar to atskaitīšana ir ierobežota, šajos nolīgumos nav paredzēts atlīdzināt iespējamo ieguvumu no starpības starp nodokļu apmēru attiecīgajā dalībvalstī un Vācijas nodokļa ieturējumu ienākumu gūšanas vietā un tādējādi tas ir izslēgts.
   Attiecībā uz šī pārkāpuma iespējamo attaisnojumu ir jānorāda, ka Vācija pirmstiesas procedūrā nav nosaukusi primāru vispārējo interešu iemeslu, kas attaisnotu apstrīdēto nodokļu sistēmu.

      (1)  Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīva 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs; OV L 225, 6. lpp.


title: Lieta T-152/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 14. septembra spriedums — Lange Uhren/ITSB (Ģeometriskas figūras uz rokas pulksteņa ciparnīcas) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Ģeometriskas figūras uz rokas pulksteņa ciparnīcas — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts [tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts] — Izmantošanas rezultātā iegūtas atšķirtspējas neesamība — Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkts (tagad — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts)

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/24

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 14. septembra spriedums — Lange Uhren/ITSB (Ģeometriskas figūras uz rokas pulksteņa ciparnīcas)
   (Lieta T-152/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Ģeometriskas figūras uz rokas pulksteņa ciparnīcas - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts [tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts] - Izmantošanas rezultātā iegūtas atšķirtspējas neesamība - Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkts (tagad - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts)
   2009/C 256/43
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Lange Uhren GmbH, Glashütte (Vācija) (pārstāvis — M. Schaeffer, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — M. Kicia)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 15. februāra lēmumu lietā R 1176/2005-1 par Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu grafiskam apzīmējumam, kas attēlo ģeometriskas figūras uz rokas pulksteņa ciparnīcas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Lange Uhren GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 7.07.2007.


title: Lieta T-345/06: Prasība, kas celta 2006. gada 4. decembrī — Complejo Agrícola pret Komisiju

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/18

         Prasība, kas celta 2006. gada 4. decembrī — Complejo Agrícola pret Komisiju
   (Lieta T-345/06)
   (2007/C 20/25)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Complejo Agrícola S.A., Madride (Spānija) (pārstāvji — D. A. Menéndez Menéndez un G. Yanguas Montero)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               apmierināt šo prasību;

               —

               pieņemt un pārbaudīt pieprasītos dokumentālos pierādījumus;

               —

               daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2006. gada 19. jūlija lēmuma 1. pantu saistībā ar 1. pielikumu, ciktāl tas attiecas uz Acebuchales atzīšanu par KNT, un pilnībā atjaunot Complejo Agrícola īpašumtiesības uz daļu no saimniecības, kas neatbilst tādām vides prasībām, kādas ir jāizpilda, lai to varētu atzīt par KNT;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt Complejo Agrícola tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir celta pret Komisijas 2006. gada 19. jūlija lēmumu, ar ko atbilstīgi Padomes Direktīvai 92/43/EEK pieņem Kopienas nozīmes teritoriju sarakstu Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam (1), ciktāl tajā par Kopienas nozīmes teritoriju (KNT) ES6120015 atzīst “Acebuchales de la Capiña sur de Cádiz”, ņemot vērā, ka prasītājs ir īpašnieks saimniecībai, kura ietilpst šajā KNT.
   Prasījumu pamatojumam prasītājs apgalvo, ka:

               —

               Komisija ir pārsniegusi savas pilnvaras, nosakot “Acebuchales de la Capiña sur de Cádiz” par KNT, kas skar prasītāja saimniecību, kļūdaini piemērojot Direktīvas 92/43/EEK I, II un III pielikumā minētajos kritērijos. Turklāt Komisijai kļūdaini piemērojot Direktīvas 92/43/EEK III pielikumā minētos kritērijus, ka liela daļa no prasītājam piederošās zemes, kurai nepiemīt vides vērtība, tika noteikta par KNT; tādējādi ir pārkāpts samērīguma un likumības princips;

               —

               šīs noteikšanas rezultātā ir nepamatoti un nesamērīgi ierobežota ar prasītāja īpašumtiesībām saistītā saimniecības teritoriju, ko ietekmē KNT “Acebuchales de la Capiña sur de Cádiz”, kurām nepiemīt vides vērtība, izmantošana un labuma gūšana;

               —

               prasītājam nebija iespējas piedalīties procedūrā saistībā ar “Acebuchales de la Capiña sur de Cádiz” atzīšanu par KNT, kas ir tādu principu kā tiesību tikt uzklausītam un tiesiskās drošības principa pārkāpums.

      (1)  OV L 259, 21.09.2006., 1. lpp.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 14. oktobrī lietā C-36/02 (Bundesverwaltungsgericht lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu) Omega Spielhallen- und Automatenaufstellungs-GmbH pret Oberbürgermeisterin der Bundesstadt Bonn (Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Preču brīva aprite — Ierobežojumi — Sabiedriskā kārtība — Cilvēka cieņa — Valsts konstitūcijā nostiprināto pamatvērtību aizsardzība — Spēle, kas simulē slepkavošanu)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2004. gada 14. oktobrī
   lietā C-36/02 (Bundesverwaltungsgericht lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu) Omega Spielhallen- und Automatenaufstellungs-GmbH pret Oberbürgermeisterin der Bundesstadt Bonn (1)

   (Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Preču brīva aprite - Ierobežojumi - Sabiedriskā kārtība - Cilvēka cieņa - Valsts konstitūcijā nostiprināto pamatvērtību aizsardzība - Spēle, kas simulē slepkavošanu)
   (2004/C 300/05)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-36/02 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Bundesverwaltungsgericht (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2001. gada 24. oktobrī un kas Tiesā reģistrēts 2002. gada 12. februārī, tiesvedībā Omega Spielhallen- und Automatenaufstellungs-GmbH pret Oberbürgermeisterin der Bundesstadt Bonn, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši A. Rosas (referents), tiesnese R. Silva de Lapuerta, tiesneši K. Lenaerts un S. von Bahr, ģenerāladvokāte C. Stix-Hackl, sekretāre M.-F. Contet, 2004. gada 14. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Kopienas tiesības neiestājas pret to, ka ekonomiskā darbība, kuras ietvaros komerciālā nolūkā tiek izmantota spēle, kas simulē cilvēku slepkavošanu, tiek pakļauta valsts aizliegumam, kas pieņemts sabiedriskās kārtības aizsardzības interesēs, ievērojot faktu, ka šāda darbība aizskar cilvēka cieņu.

      (1)  OV C 109, 4.5.2002.


title: Tiesas rīkojums (piektā palāta) 2004. gada 1. oktobrī lietā C-379/03 P Rafael Pérez Escolar pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — Valsts atbalsts — Prasība sakarā ar bezdarbību — Tiesības celt prasību — Prasības pieņemamība)

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/10

      TIESAS RĪKOJUMS

   (piektā palāta)
   2004. gada 1. oktobrī
   lietā C-379/03 P Rafael Pérez Escolar pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Prasība sakarā ar bezdarbību - Tiesības celt prasību - Prasības pieņemamība)
   (2005/C 19/19)
   tiesvedības valoda – spāņu
   Lietā C-379/03 P Rafael Pérez Escolar, ko pārstāv F. Moreno Pardo, otrai pusei esot Eiropas Kopienu Komisijai, ko pārstāv J. L. Buendía Sierra, par apelāciju atbilstoši Tiesas Statūtu 56. pantam, kas celta 2003. gada 10. septembrī, Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. Gulmann (referents), tiesneši R. Schintgen un J. Klučka, ģenerāladvokāts P. Léger, sekretārs R. Grass, 2004. gada 1. oktobrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

               Pérez Escolar kungs atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 251, 18.10.2003.


title: Lieta C-290/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hajdú-Bihar Megyei Bíróság  2005. gada 3. marta  rīkojumu lietā Ákos Nadasdi pret Vám-és Pénzügyőrség Észak-Alföldi Regionális Parancsnoksága

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hajdú-Bihar Megyei Bíróság 2005. gada 3. marta rīkojumu lietā Ákos Nadasdi pret Vám-és Pénzügyőrség Észak-Alföldi Regionális Parancsnoksága
   (Lieta C-290/05)
   (2005/C 296/19)
   tiesvedības valoda — ungāru
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Hajdú-Bihar Megyei Bíróság [Haidū-Biharas meģes tiesa] (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 3. marta rīkojumu lietā Ákos Nadasdi [Ākošs Nadašdi] pret Vám-és Pénzügyőrség Észak-Alföldi Regionális Parancsnoksága [Ziemeļu Alfeldas muitas un finanšu pārvalde] un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 19. jūlijā.

      Hajdú-Bihar Megyei Bíróság lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai saskaņā ar EKL 90. pantu dalībvalstis drīkst saglabāt nodevu lietotiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem no citām dalībvalstīm, ja šī nodeva ir pilnīgi neatkarīga no šī transportlīdzekļa vērtības un tās apmērs tiek noteikts pamatojoties tikai uz transportlīdzekļa tehniskajiem rādītājiem (dzinēja tips, dzinēja tilpums) un tā klasifikāciju saistībā ar vidi?

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai 2003. gada Likums Nr. CX par reģistrācijas nodevu, kas ir piemērojama šajā gadījumā, attiecībā uz ievestiem lietotiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem, ir saderīgs ar EKL 90. panta pirmo daļu, ja reģistrācijas nodeva nav maksājama par mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kuri ir tikuši laisti apgrozībā Ungārijā pirms attiecīgā likuma stāšanās spēkā?


title: Lieta C-14/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 11. janvārī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Sabiedrība Euro Park Service, sabiedrības Cairnbulg Nanteuil tiesību un pienākumu pārņēmēja/Ministre des finances et des comptes publics

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 11. janvārī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Sabiedrība Euro Park Service, sabiedrības Cairnbulg Nanteuil tiesību un pienākumu pārņēmēja/Ministre des finances et des comptes publics

   (Lieta C-14/16)
   (2016/C 106/27)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Sabiedrība Euro Park Service, sabiedrības Cairnbulg Nanteuil tiesību un pienākumu pārņēmēja

      Atbildētājs: Ministre des finances et des comptes publics

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tad, ja valsts tiesībās, pieņemot dalībvalsts valsts tiesību aktus, tiek izmantota iespēja, kas ir sniegta ar grozītās 1990. gada 23. jūlija Padomes Direktīvas 90/434/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro dažādu dalībvalstu uzņēmējsabiedrību apvienošanai, sadalīšanai, to aktīvu pārvešanai un akciju maiņai (1), 11. pantu, tiesību akti, kas izdoti, lai īstenotu šo iespēju, ir jāpārbauda, ņemot vērā Eiropas Savienības primārās tiesības?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 43. panta, kas ir kļuvis par Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. pantu, noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem noteikts šķērslis tam, ka saskaņā ar valsts tiesību aktiem, kuru mērķis ir novērst krāpšanu nodokļu jomā vai izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, apvienošanai un līdzīgiem darījumiem piemērojamās kopējās nodokļu sistēmas izmantošana tiek pakārtota iepriekšējas atļaujas piešķiršanas procedūrai tikai attiecībā uz pārvešanu ārvalstu juridiskajām personām, izslēdzot pārvešanu, kas veikta saskaņā ar valsts tiesībām dibinātām juridiskām personām?

      (1)  OV L 225, 1. lpp.


title: Lieta T-557/14: Prasība, kas celta 2014. gada 28. jūlijā – BrandGroup /ITSB – Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele  ( “SPEZOOMIX” )

text:
               29.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/25

         Prasība, kas celta 2014. gada 28. jūlijā – BrandGroup/ITSB – Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele (“SPEZOOMIX”)
   (Lieta T-557/14)
   2014/C 339/30
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BrandGroup GmbH (Bechtsrieth, Vācija) (pārstāvis – T. Raible, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele KG (Augsburg, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 15. maija lēmumu lietā R 941/2013-1;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele KG atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SPEZOOMIX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. un 33. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 9 13  617

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: starptautiskas un Kopienas vārdiskas preču zīmes “spezi”, starptautiskas un Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “spezi”, kā arī valsts vārdiska preču zīme “Ein Spezi muß dabei sein” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un pilnā apmērā noraidīt reģistrācijai pieteikto preču zīmi

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 78. panta 5. punkta pārkāpums