title: Lieta C-365/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 20. maija spriedums ( Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agrana Zucker GmbH/Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft (Cukurs — Regula (EK) Nr. 318/2006 — 16. pants — Ražošanas nodevas apmēra aprēķināšana — Kvotu cukura daudzuma, kas ir izņemts no tirgus, iekļaušana nodevas aprēķina bāzē — Samērīguma princips un nediskriminācijas princips)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 20. maija spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agrana Zucker GmbH/Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

   (Lieta C-365/08) (1)

   (Cukurs - Regula (EK) Nr. 318/2006 - 16. pants - Ražošanas nodevas apmēra aprēķināšana - Kvotu cukura daudzuma, kas ir izņemts no tirgus, iekļaušana nodevas aprēķina bāzē - Samērīguma princips un nediskriminācijas princips)
   2010/C 179/07
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Agrana Zucker GmbH

      Atbildētājs: Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — EKL 34. panta, it īpaši, diskriminācijas aizlieguma un tiesiskās paļāvības un samērīguma principu interpretācija — Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 318/2006 par cukura tirgu kopīgu organizāciju (OV L 58, 1. lpp.) 16. panta interpretācija un spēkā esamība — Kvotas daļas, kura saskaņā ar Komisijas 2007. gada 16. marta Regulas (EK) Nr. 290/2007, ar ko 2007./2008. tirdzniecības gadam nosaka Padomes Regulas (EK) Nr. 318/2006 19. pantā minēto procentuālo daļu, (OV L 78, 20. lpp.) 1. pantu ir preventīvi izņemta no tirgus, izmantošana ražošanas nodevas aprēķinā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 318/2006 par cukura tirgu kopīgu organizāciju 16. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka kvotas cukura daudzums, kas ir izņemts no tirgus, piemērojot šīs regulas 19. pantu un Komisijas 2007. gada 16. marta Regulas (EK) Nr. 290/2007, ar ko 2007./2008. tirdzniecības gadam nosaka Padomes Regulas (EK) Nr. 318/2006 19. pantā minēto procentuālo daļu, 1. pantu, ir ražošanas nodevas aprēķina bāzes daļa;

               2)

               izvērtējot otro jautājumu, nav noskaidrots neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Regulas Nr. 318/2006 16. panta spēkā esamību.

      (1)  OV C 285, 08.11.2008.


title: Lieta C-577/10: Prasība, kas celta 2010. gada 10. decembrī — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/7

         Prasība, kas celta 2010. gada 10. decembrī — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-577/10)
   2011/C 72/10
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Traversa un C. Vrignon)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka, pieņemot 2006. gada 27. decembra Likuma-programmas (I) (1) redakcijā, kas ir spēkā no 2007. gada 1. aprīļa, 137. panta 8. punktu, 128. panta trešo ievilkumu, 153. pantu un 157. panta 3. punktu, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 56. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību Komisija apgalvo, ka valsts tiesiskais regulējums, kurā neatkarīgajiem pakalpojumu sniedzējiem, kas reģistrēti citās dalībvalstīs un vēlas pagaidu kārtā sniegt pakalpojumus Beļģijā, ir paredzēts pienākums iesniegt iepriekšēju deklarāciju (t.s. “Limosas” deklarācija), ir šķērslis pakalpojumu sniegšanas brīvībai.
   Komisija vispirms norāda, ka apstrīdētās normas ir diskriminējoša rakstura ierobežojums, jo, pirmkārt, tās nosaka attiecīgajiem neatkarīgajiem pakalpojumu sniedzējiem būtiskas un atturošas papildu administratīvās formalitātes un, otrkārt, tās rada kontroles sistēmu, kas attiecas vienīgi uz citā dalībvalstī reģistrētajiem pakalpojumu sniedzējiem, bez šādu atšķirīgu attieksmi attaisnojošiem objektīviem iemesliem.
   Turpinājumā prasītāja atsaucas uz faktu, ka šis pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojums pat gadījumā, ja tas nebūtu diskriminējošs, nav attaisnojams, ņemot vērā ne vispārējo interešu mērķus, ne sociālā nodrošinājuma sistēmas finanšu līdzsvara nodrošināšanu, ne krāpšanas novēršanu, ne darba ņēmēju aizsardzību.

      (1)  2006. gada 28. decembraMoniteur belge, 75178. lpp.


title: Lieta T-323/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – Knauf Insulation Technology/ITSB – Saint Gobain Cristalería (“ECOSE”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu — Vārdiska preču zīme “ECOSE” — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ECOSEC FACHADAS” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/41

         Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – Knauf Insulation Technology/ITSB – Saint Gobain Cristalería (“ECOSE”)
   (Lieta T-323/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Vārdiska preču zīme “ECOSE” - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ECOSEC FACHADAS” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 302/52)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Knauf Insulation Technology (Visé, Beļģija) (pārstāvji – K. Manhaeve, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Saint Gobain Cristalería, SL (Madride, Spānija) (pārstāvji – M. Montañá, S. Sebé un I. Carulla, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas piektās padomes 2012. gada 17. aprīļa lēmumu lietā R 259/2011-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Saint Gobain Cristalería, SL un Knauf Insulation Technologies

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Knauf Insulation Technology atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 295, 29.9.2012.


title: Lieta C-435/07: Prasība, kas celta 2007. gada 18. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/39

         Prasība, kas celta 2007. gada 18. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-435/07)
   (2007/C 269/66)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Zadra un M. Telles Romão, pārstāvji)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas nepieciešami, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvu 2005/39/EK, ar kuru groza Padomes Direktīvu 74/408/EEK attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu sēdekļiem, to stiprinājumiem un pagalvjiem (1), vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2006. gada 19. aprīlī.

      (1)  OV L 255, 143. lpp.


title: Lieta T-430/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 22. marta spriedums – Intercontinental Exchange Holdings/EUIPO (“BRENT INDEX”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “BRENT INDEX” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/41

         Vispārējās tiesas 2017. gada 22. marta spriedums – Intercontinental Exchange Holdings/EUIPO (“BRENT INDEX”)
   (Lieta T-430/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “BRENT INDEX” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2017/C 144/55)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Intercontinental Exchange Holdings, Inc. (Atlanta, Džordžija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – P. Heusler, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – S. Bonne)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 2. jūnija lēmumu lietā R 8/2016-4 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “BRENT INDEX” reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Intercontinental Exchange Holdings, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 371, 10.10.2016.


title: Lieta C-335/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 7. jūnijā ( Finanzgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Řízení Letového Provozu ČR, s.p. / Bundesamt für Finanzen ( Trīspadsmitā PVN direktīva — 2. panta 2. punkts — GATS — Vislielākā labvēlības režīma atruna — Atvasināto Kopienas tiesību interpretācija, ņemot vērā Kopienas noslēgtos starptautiskos nolīgumus )

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/5

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 7. jūnijā (Finanzgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Řízení Letového Provozu ČR, s.p./Bundesamt für Finanzen

   (Lieta C-335/05) (1)

   (Trīspadsmitā PVN direktīva - 2. panta 2. punkts - GATS - Vislielākā labvēlības režīma atruna - Atvasināto Kopienas tiesību interpretācija, ņemot vērā Kopienas noslēgtos starptautiskos nolīgumus)
   (2007/C 170/08)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Finanzgericht Köln
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Řízení Letového Provozu ČR s.p.

      Atbildētāja: Bundesamt für Finanzen

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Köln — 2. panta 2. punkta interpretācija Padomes 1986. gada 17. novembra Trīspadsmitajā direktīvā 86/560/EEK par dalībvalstu likumu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanas kārtība nodokļiem pakļautajām personām, kas nav reģistrētas Kopienas teritorijā (OV L 326, 40. lpp.) — Iespēja PTO ietilpstošā valstī reģistrētam nodokļu maksātājam atmaksāt pievienotās vērtības nodokli ar nosacījumu, ka šis nodoklis tiek atmaksāts arī šajā valstī — Saderība ar vislielākā labvēlības režīma atrunu, kas paredzēta vispārējā līguma par pakalpojumu tirdzniecību (GATS) II panta 1. punktā — Direktīvai atbilstoša interpretācija
   Rezolutīvā daļa:
   2. panta 2. punkts Padomes 1986. gada 17. novembra Trīspadsmitajā direktīvā 86/560/EEK par dalībvalstu likumu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanas kārtība nodokļiem pakļautajām personām, kas nav reģistrētas Kopienas teritorijā, ir interpretējams tādējādi, ka tajā minētais jēdziens “trešās valstis” ietver visas trešās valstis un ka šī tiesību norma neietekmē ne dalībvalstu spēju ievērot no tādiem starptautiskiem nolīgumiem, kā Vispārējais nolīgums par pakalpojumu tirdzniecību, izrietošos pienākumus, ne arī ar tiem saistīto atbildību.

      (1)  OV C 315, 10.12.2005.


title: Lieta C-551/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (sestā palāta) 2010. gada 13. septembra spriedumu lietā T-279/04 Éditions Jacob /Komisija 2010. gada 25. novembrī iesniedza Éditions Odile Jacob SAS

text:
               12.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/4

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (sestā palāta) 2010. gada 13. septembra spriedumu lietā T-279/04 Éditions Jacob/Komisija 2010. gada 25. novembrī iesniedza Éditions Odile Jacob SAS

   (Lieta C-551/10 P)
   2011/C 46/06
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Éditions Odile Jacob SAS (pārstāvji — O. Fréget, M. Struys, M. Potel-Saville un L. Eskenazi, avocats)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Lagardère SCA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2010. gada 13. septembra spriedumu lietā T-279/04 Editions Odile Jacob SAS/Komisija, ar kuru tika noraidīta Odile Jacob prasība, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kurus pirmajā instancē tika piespriests atlīdzināt Odile Jacob, un tos, kuri Odile Jacob radušies sakarā ar šo apelāciju.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja savas apelācijas sūdzības pamatojumam izvirza četrus pamatus.
   Pirmajā pamatā Editions Odile Jacob norāda uz kļūdu koncentrācijas jēdziena Regulas 4064/89 (1) izpratnē piemērošanā un tirdzniecības veikšanas juridiskajā kvalifikācijā, pārkāpjot attiecīgos kontroles novērtēšanas kritērijus, kas noteikti Regulas 4064/89 3. panta 3. punktā. Pirmkārt, izolējot holdingu, ar kuru Natexis Banques Populaires (NBP) kļuva par Vivendi Universal Publishing pagaidu pircēju, no tādas juridiskās struktūras, kuras sekas ir Lagardère kontrole pār VUP, Pirmās instances tiesa (tagad — Vispārējā tiesa) neesot ievērojusi koncentrāciju kontroles vispārējo mērķi, kas ir aptvert ekonomisko realitāti, kura ir juridisko darbību kopuma pamatā. To darot, Vispārējā tiesa esot radījusi ne vien jaunu izņēmumu no Regulas 4064/89, ļaujot holdingiem, neatkarīgi no uzņēmuma, kurš veic aktīvu nodošanu, izvairīties no koncentrāciju kontroles, bet arī atņēmusi minētās regulas 3. panta 5. punkta a) apakšpunktam lietderīgo iedarbību.
   Otrkārt, izslēdzot holdinga kvalifikāciju saskaņā ar Regulas 4064/89 3. panta 5. punkta a) apakšpunktu, Vispārējā tiesa katrā ziņā esot veikusi kļūdainu un nepilnīgu šīs regulas 3. panta 3. punkta piemērošanu, interpretējot tikai tos līguma elementus, kuri ietilpuši apstrīdētajā darījumā.
   Ar otro pamatu prasītāja norāda uz kļūdu tiesību piemērošanā, jo Vispārējā tiesa neesot noteikusi juridiskas sekas Komisijas veiktajiem procesuālajiem pārkāpumiem. Atbrīvojot no jebkādas kontroles šos Regulas 4064/89 pārkāpumus, tostarp pienākumu apturēt koncentrāciju, nepaziņošanu, kas varētu piešķirt Komisijai pilnvaras, un krāpšanu, aizstājot pircēju, Vispārējā tiesa esot apstiprinājusi likuma apiešanu, kas ir līdzvērtīga Komisijas pilnvaru nepareizai izmantošanai.
   Ar trešo pamatu Editions Odile Jacob atsaucas uz kļūdu tiesību piemērošanā, ko Vispārējā tiesa esot pieļāvusi, neatceļot Komisijas lēmumu būtisku formas prasību pārkāpuma dēļ. Šis pamats it īpaši ir par pamatojuma nesniegšanu attiecībā uz apstrīdētā darījuma kvalifikāciju un attiecībā uz Regulas 4064/89 3. panta 5. punkta a) apakšpunkta piemērojamību vienai daļai no šī darījuma un vienlīdzības, tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principu pārkāpuma izbeigšanu.
   Ar ceturto un pēdējo pamatu prasītāja norāda uz kļūdām tiesību piemērošanā un acīmredzamām kļūdām vērtējumā, ko Vispārējā tiesa esot pieļāvusi, pārkāpjot attiecīgos juridiskos kritērijus attiecībā uz dominējošā stāvokļa rašanās vai nostiprināšanās un saistību atbilstošā rakstura vērtējumu salīdzinājumā ar Komisijas izdarītajiem konstatējumiem.

      (1)  Padomes 1989. gada 21. decembra Regula (EEK) Nr. 4064/89 par izņēmumu koncentrācijas kontroli (OV L 395, 1. lpp.).


title: Tiesas Rīkojums (sestā palāta)  2005. gada 22. jūnijā  lietā C-281/04 P Michael Leighton, Graham French, John Steven Neiger pret Eiropas Savienības Padomi, Eiropas Kopienu Komisiju un John Pascoe, Richard Micklethwait, Ruth Margaret Micklethwait (Apelācija — Prasība sakarā ar bezdarbību — Procedūras par valsts pienākumu neizpildi neuzsākšana — Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/9

      TIESAS RĪKOJUMS

   (sestā palāta)
   2005. gada 22. jūnijā
   lietā C-281/04 P Michael Leighton, Graham French, John Steven Neiger pret Eiropas Savienības Padomi, Eiropas Kopienu Komisiju un John Pascoe, Richard Micklethwait, Ruth Margaret Micklethwait (1)

   (Apelācija - Prasība sakarā ar bezdarbību - Procedūras par valsts pienākumu neizpildi neuzsākšana - Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2005/C 296/17)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-281/04 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 56. pantam, ko 2004. gada 25. jūnijā iesniedza Maikls Leigtons [Michael Leighton], Grehems Frenčs [Graham French], Džons Stīvens Naidžers [John Steven Neiger], ko pārstāv Dž. Barnets [J. Barnett], advokāts, citiem lietas dalībniekiem esot Eiropas Savienības Padomei, Eiropas Kopienu Komisijai, ko pārstāv E. Traversa [E. Traversa] un M. Šoters [M. Shotter], pārstāvji, Džons Paskoe [John Pascoe], Ričards Maikletveits [Richard Micklethwait], Rūta Margareta Maikletveita [Ruth Margaret Micklethwait], Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet], tiesneši Ž.–P. Puisošē [J.-P. Puissochet] un U. Lehmuss [U. Lõhmus] (referents), ģenerāladvokāts A. Ticano [A. Tizzano], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 22. jūnijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Leighton, French un Neiger atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 288, 11.09.2004.


title: Lieta C-355/14: Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedums (Аdministrativen sad – Pleven (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Polihim-SS”" EOOD/Nachalnik na Mitnitsa Svishtov Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Netiešie nodokļi — Akcīzes nodoklis — Direktīva 2008/118/EK — Akcīzes nodokļa iekasējamība — 7. panta 2. punkts — “Akcīzes preču, kas atrodas atliktās nodokļa maksāšanas režīmā, novirzīšanas” jēdziens — Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai — Direktīva 2003/96/EK — 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Energoproduktu izmantošana elektroenerģijas ražošanai — Pircēja starpnieka izdarīts energoproduktu, kuri atrodas akcīzes preču noliktavā, pirkums un tālāka pārdošana — Energoproduktu tieša piegāde komersantam elektroenerģijas ražošanai — Pircēja starpnieka kā preces “saņēmēja” norādīšana nodokļu dokumentos — Valsts tiesībās noteikto prasību atbrīvojumam no akcīzes nodokļa pārkāpums — Atteikums atbrīvot no nodokļa — Pierādījums, ka preces tiek lietotas apstākļos, kas ļauj atbrīvot no akcīzes nodokļa — Samērīgums

text:
               8.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/5

         Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedums (Аdministrativen sad – Pleven (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Polihim-SS”" EOOD/Nachalnik na Mitnitsa Svishtov

   (Lieta C-355/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Netiešie nodokļi - Akcīzes nodoklis - Direktīva 2008/118/EK - Akcīzes nodokļa iekasējamība - 7. panta 2. punkts - “Akcīzes preču, kas atrodas atliktās nodokļa maksāšanas režīmā, novirzīšanas” jēdziens - Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai - Direktīva 2003/96/EK - 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Energoproduktu izmantošana elektroenerģijas ražošanai - Pircēja starpnieka izdarīts energoproduktu, kuri atrodas akcīzes preču noliktavā, pirkums un tālāka pārdošana - Energoproduktu tieša piegāde komersantam elektroenerģijas ražošanai - Pircēja starpnieka kā preces “saņēmēja” norādīšana nodokļu dokumentos - Valsts tiesībās noteikto prasību atbrīvojumam no akcīzes nodokļa pārkāpums - Atteikums atbrīvot no nodokļa - Pierādījums, ka preces tiek lietotas apstākļos, kas ļauj atbrīvot no akcīzes nodokļa - Samērīgums)
   (2016/C 287/06)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Аdministrativen sad – Pleven

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: “Polihim-SS” EOOD

      Atbildētājs: Nachalnik na Mitnitsa Svishtov

      Piedaloties: Okrazhna prokuratura Pleven

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/118/EK par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK, 7. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka akcīzes preces pārdošana, kura atrodas apstiprināta noliktavas turētāja turējumā akcīzes preču noliktavā, tiek nodota patēriņā tikai brīdī, kad šī prece fiziski atstāj šo akcīzes preču noliktavu;

               2)

               Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvas 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts, skatīts kopā ar Direktīvas 2008/118 7. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas liedz valsts iestādēm atteikties atbrīvot no akcīzes nodokļa energoproduktus, kurus pēc tam, kad tos apstiprināts noliktavas turētājs ir pārdevis pircējam starpniekam, tas no jauna pārdod galapatērētājam, kas atbilst visām valsts tiesībās noteiktajām prasībām, lai saņemtu atbrīvojumu no akcīzes nodokļa, un kam šis noliktavas turētājs preces tieši piegādā no akcīzes preču noliktavas, tikai tādēļ, ka pircējs starpnieks, ko šis noliktavas turētājs ir deklarējis kā minēto preču saņēmēju, nav galapatērētājs, kam valsts tiesībās ir atļauts saņemt no akcīzes nodokļa atbrīvotus energoproduktus.

      (1)  OV C 329, 22.9.2014.


title: Lieta F-23/14: Prasība, kas celta 2014. gada 19. martā – ZZ /EESK

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/42

         Prasība, kas celta 2014. gada 19. martā – ZZ/EESK
   (Lieta F-23/14)
   2014/C 184/70
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      ZZ (pārstāvji – L. Levi un A. Tymen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (EESK)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumus pārcelt prasītāju no nodaļas vadītāja amatu uz padomnieka amatu un neizmaksāt viņam vadības kompensāciju, kā arī prasība atlīdzināt zaudējumus

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt EESK ģenerālsekretāra 2013. gada 26. jūnija Lēmumu 326/13 A par prasītāja pārcelšanu Loģistikas direkcijas direktora padomnieka amatā sākot ar 2013. gada 1. septembri;

               —

               atcelt EESK ģenerālsekretāra 2013. gada 1. jūlija Lēmumu 344/13 A, ar kuru tika noteikts vairs neizmaksāt prasītājam vadības kompensāciju sākot no 2013. gada 1. septembra;

               —

               piespriest atlīdzināt zaudējumus EUR 5000 apmērā, lai kompensētu prasītājam nodarīto kaitējumu;

               —

               katrā ziņā, piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-359/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgericht Stuttgart (Vācija) 2007. gada 2. augusta rīkojumu —  SOBO Sport & Entertainment GmbH / Land Baden-Württemberg

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgericht Stuttgart (Vācija) 2007. gada 2. augusta rīkojumu — SOBO Sport & Entertainment GmbH/Land Baden-Württemberg

   (Lieta C-359/07)
   (2007/C 269/39)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Stuttgart [Štutgartes Administratīvā tiesa]
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SOBO Sport & Entertainment GmbH

      Atbildētāja: Land Baden-Württemberg [Bādenes-Virtembergas federālā zeme]
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EKL 43. un 49. pants jāinterpretē tādējādi, ka tie aizliedz noteiktu azartspēļu, piemēram, sporta pasākumu derības un loteriju, valsts monopolu, ja attiecīgajā dalībvalstī principā netiek īstenota saskanīga un sistemātiska azartspēļu ierobežošanas politika, tādēļ, ka valsts licencēti spēļu organizatori aicina piedalīties citās azartspēlēs — piemēram, valsts derībās sporta pasākumos un loterijās, — un tās reklamē, un privāti pakalpojumu sniedzēji drīkst organizēt citas spēles ar tikpat augstu vai pat augstāku atkarībā nonākšanas potenciālu, kā, piemēram, sporta pasākumu derības (zirgu skriešanas sacīkstes), spēles spēļu automātos un spēļu bankās?

               2)

               Vai EKL 43. un 49. pants turpretim ir jāinterpretē tādējādi, ka atļaujas, ko dalībvalstu kompetentās iestādes izsniedz sporta pasākumu derību organizēšanai un kas nav spēkā tikai attiecīgajā valsts teritorijā, dod atļaujas īpašniekiem un to pilnvarotām trešajām personām tiesības piedāvāt slēgt un pildīt šādus līgumus arī citu dalībvalstu teritorijās, iepriekš nesaņemot arī vietējo atļauju?


title: lieta T-412/05: Prasība, kas celta  2005. gada 18. novembrī  — M pret Ombudu

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/35

         Prasība, kas celta 2005. gada 18. novembrī — M pret Ombudu
   (lieta T-412/05)
   (2006/C 48/69)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: M (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — G. Vandersanden, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Ombuds
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt Eiropas Kopienas ārpuslīgumiskās atbildības iestāšanos atbilstoši EKL 288. panta 2. daļai to kļūdu dēļ, ko pieļauj Eiropas Ombuds, pildot savas funkcijas un jo īpaši publicējot savu ziņojumu 1288/99/OV, kurā netaisnīgi norādīts pilns prasītāja vārds, un pieļaujot nolaidību attiecībā uz lietas materiālu izskatīšanu, un sniedzot kļūdaini izdarītus secinājumus;

               —

               tā rezultātā piespriest Eiropas Kopienai, ko pārstāv Eiropas Ombuds, samaksāt kā atlīdzību par profesionālajiem zaudējumiem prasītājam atlīdzību par morālo, kā arī veselībai nodarīto kaitējumu 150 000 EUR apmērā, kas ir pagaidu aprēķins, kurš var tikt precizēts vēlāk;

               —

               piespriest Eiropas Kopienai, ko pārstāv Eiropas Ombuds, šās instances tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Sūdzībā Eiropas Ombudam pilsoņu grupa lūdza atzīt Komisijas sliktas pārvaldības faktu, izskatot viņu sūdzību, kas tai tika iesniegta par valsts iestādēm. 2002. gada 18. jūlija lēmumā Ombuds uzskatīja, ka sliktas pārvaldes fakts pastāvēja un ka Komisija bija tikai daļēji izskatījusi sūdzību.
   Šī prasība, ko cēla Komisijas ierēdnis nodaļā, kas ir atbildīga par attiecīgās sūdzības izskatīšanu, ir par zaudējumu atlīdzību, ko, iespējams, prasītājs cieta tādēļ, ka Lēmumā 1288/99/OV tika pieminēts viņa vārds un Eiropas Ombuda nolaidības dēļ saistībā ar lietas materiālu izskatīšanu un secinājumiem, pie kuriem tas ir nonācis šajā lēmumā. Prasītājs uzsver, ka pēc šā lēmuma publicēšanas, viņa vārds tika minēts paziņojumā presei, ko publicēja Eiropas Ombuds, un tika atveidots dažādos žurnālos, kā arī internetā, kas radīja galvenokārt zaudējumus. Pēc prasītāja domām, zaudējumus, ko tas, iespējams, cietis, turklāt palielina tas, ka viņš veic svarīgas funkcijas un ka Eiropas Ombuda pieņemtā lēmuma publicēšana ir stipri apdraudējusi tā profesionālo izaugsmi.
   Prasītājs cēla prasību, pamatojoties uz EKL 288. panta 2. daļu, kurā paredzēta Eiropas Kopienas ārpuslīgumskā atbildība, kas, pēc viņa domām, attiecīgajā gadījumā varēja iestāties apgalvotās Ombuda kļūdainas rīcības dēļ.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs vispirms uzsver, ka šajā gadījumā Ombuds ir pieļāvis lielu kļūdu, savā ziņojumā minot personu vārdus, kuru vidū ir arī prasītāja vārds, pārkāpjot konfidencialitātes un samērīguma principus, jo, pēc prasītāja domām, viņa vārda publicēšana nebija nepieciešama un nav attaisnojama ar izņēmumu no vispārīgā konfidencialitātes noteikuma (1).
   Turklāt prasītājs apgalvo, ka Ombuda un tā dienestu rīcība ietver sacīkstes principa pārkāpumu, kas ir tiesību uz aizstāvību būtisks princips. Tāpat viņš atsaucas uz to, ka ziņojumā, kas pēc pieņemšanas ir jāpublicē, darot to visiem zināmu, un kas tiek plaši izplatīts, ir aizliegts minēt fiziskai vai juridiskai personai nelabvēlīgu spriedumu.
   Visbeidzot, prasītājs arī uzskata, ka pieņemot attiecīgo lēmumu, Ombuds ir pieļāvis kļūdu faktu novērtējumā un ir balstījies uz nepietiekamiem pierādījumiem.

      (1)  Šo secinājumu pamatojumam prasītājs atsaucas tostarp uz Tiesas 2001. gada 10. jūlija spriedumu lietā C-315/99 P, ISMERI-Europa/Revīzijas palāta, Recueil, I-5281. lpp.


title: Lieta C-257/14: Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 17. septembra spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C. van der Lans/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gaisa transports — Pasažieru tiesības lidojuma kavēšanās vai atcelšanas gadījumā — Regula (EK) Nr. 261/2004 — 5. panta 3. punkts — Iekāpšanas atteikums un lidojuma atcelšana — Lidojuma ilga kavēšanās — Kompensācija un atbalsts pasažieriem — Ārkārtēji apstākļi

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/11

         Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 17. septembra spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C. van der Lans/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

   (Lieta C-257/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Gaisa transports - Pasažieru tiesības lidojuma kavēšanās vai atcelšanas gadījumā - Regula (EK) Nr. 261/2004 - 5. panta 3. punkts - Iekāpšanas atteikums un lidojuma atcelšana - Lidojuma ilga kavēšanās - Kompensācija un atbalsts pasažieriem - Ārkārtēji apstākļi)
   (2015/C 371/13)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Amsterdam

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: C. van der Lans

      Atbildētāja: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 5. panta 3. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tāda pēkšņi radusies tehniska problēma kā pamatlietā, kuras pamatā nav nepilnīga apkope un kas turklāt nav konstatēta regulārajās apkopes pārbaudēs, neietilpst jēdzienā “ārkārtēji apstākļi” šīs normas nozīmē.

      (1)  OV C 303, 8.9.2014.


title: Lieta F-87/14: Prasība, kas celta 2014. gada 1. septembrī – ZZ/Padome

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/49

         Prasība, kas celta 2014. gada 1. septembrī – ZZ/Padome
   (Lieta F-87/14)
   (2014/C 431/78)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – M. Velardo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Padomes lēmumus par slimnīcas izdevumu atlīdzināšanu prasītājam un piespriest Padomei, pirmkārt, samaksāt nokavējuma un kompensācijas procentus, un, otrkārt, samaksāt zaudējumu atlīdzību par iespējami nodarīto morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Briseles Slimokases lēmumus, kas izriet no 2013. gada 27. septembra aprēķina Nr. 55 saistībā ar 2012. gada 12. jūlija pieteikumu par prasītāja slimnīcas izdevumu atlīdzināšanu;

               —

               atzīt par spēkā neesošām Slimokases vadītāja 2013. gada 19. novembra vēstules par 2012. gada 12. jūlija pieteikuma saistībā ar iepriekšēju atļauju noraidīšanu, vai pakārtoti – tās atcelt;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt iecēlējinstitūcijas 2014. gada 22. maija lēmumu noraidīt prasītāja 2013. gada 27. decembrī un 2014. gada 18. februārī iesniegtās sūdzības;

               —

               piespriest Padomei samaksāt nokavējuma un kompensācijas procentus, sākot no dienas, kad bija jāsamaksā pieprasītā summas, kā arī atlīdzināt prasītājam nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-142/17 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 23. marta rīkojums – Kaimbi/Padome Pagaidu noregulējums — Ierobežojoši pasākumi — Kongo Demokrātiskā Republika — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               6.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/24

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 23. marta rīkojums – Kaimbi/Padome
   (Lieta T-142/17 R)
   (Pagaidu noregulējums - Ierobežojoši pasākumi - Kongo Demokrātiskā Republika - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2017/C 178/35)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Delphin Kaimbi (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji – O. Okito un A. Ouannès, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un kurā lūgts apturēt piemērot Padomes 2016. gada 12. decembra Regulu (ES) 2016/2230, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2016, L 336 I, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-460/12: Prasība, kas celta 2012. gada 17. oktobrī — Virgin Media /Komisija

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/28

         Prasība, kas celta 2012. gada 17. oktobrī — Virgin Media/Komisija
   (Lieta T-460/12)
   2012/C 379/49
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Virgin Media Ltd (Hook, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — J. Ellison, D. Slater, Solicitors, un D. Waelbroeck, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 12. jūnija lēmumu par valsts atbalstu, kas ir publicēts 2012. gada 25. jūlija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī un ar kuru atbalsts projektam “Birmingemas pilsēta — digitālie NGA tīkla apgabali” ir atzīts par saderīgu ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu un

               —

               piespriest atbildētājai segt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka faktiskie apstākļi apstrīdētajā lēmumā esot izklāstīti nepareizi, kas inter alia ietver:

                           —

                           konstatējumu, ka prasītāja nebija konkurētspējīgi klātesoša Birmingemas digitālajos apgabalos, kas ietver Digbetu [Digbeth], Īstsaidu [Eastside] un Dževelri kvartālu [Jewellery Quarter] (turpmāk tekstā — “attiecīgais apgabals”);

                           —

                           konstatējumu, ka attiecīgajā apgabalā ir tikai pieticīgas iespējas platjoslas nākamās paaudzes piekļuvei (“NGA”), ko veido BT Group plc plānotais vadu [šķiedru] savienojuma uz centralizētām kabīnēm (“FTTC”) pārklājums šī apgabala daļā;

                           —

                           konstatējums, ka šajā apgabalā platjoslas ātrums ir būtiski ierobežots līdz minimumam (20Mbp lejupielāde un 2Mbp augšupielāde);

                           —

                           konstatējums, ka tirgus nav pietiekams, jo konkrēti specifiski pakalpojumi nav pieejami mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) kategorijai tādās cenās, kuras tie varētu atļauties;

                           —

                           konstatējums, ka nevienam lietas dalībniekam nebija iebildumu pret Birmingemas pilsētas padomes NGA platjoslas shēmu saistībā ar digitālajiem apgabaliem (turpmāk tekstā — “shēma”);

                           —

                           konstatējums, ka kartografēšanas un konsultāciju procedūra apstiprina, ka shēmai nebūs negatīvas ietekmes uz konkurenci.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir nepareizi piemērotas valsts atbalsta normas, it īpaši tās, kuras ir ietvertas Kopienas pamatnostādnēs valsts atbalsta noteikumu piemērošanai attiecībā uz platjoslas tīklu ātru izvēršanu (OV 2009 C 235, 7. lpp.) (turpmāk tekstā — “Platjoslas pamatnostādnes”). Atbildētāja esot nepareizi piemērojusi LESD normas par valsts atbalstiem un Platjoslas pamatnostādnes, inter alia:

                           —

                           nenoraidot pieņēmumu par to, ka valsts atbalsts šajā jomā ir tiesisks, konkurējot ar platjoslas pakalpojumiem dzīvojamām ēkām (Platjoslas pamatnostādņu 77. un 78. punkts);

                           —

                           nepierādot tirgus nepietiekamību (Platjoslas pamatnostādņu 35. punkts), it īpaši nedefinējot atbilstošo tirgu, kurš it kā esot nepietiekams; un neiesniedzot nozīmīgus pierādījumus, ka tirgus ir “nepietiekams” tikai cenas dēļ;

                           —

                           neveicot pienācīgu tirgus analīzi (Platjoslas pamatnostādņu 51. punkta a) apakšpunkts);

                           —

                           neizvērtējot valsts atbalsta iedarbību uz konkurenci attiecīgajos tirgos saskaņā ar Platjoslas pamatnostādņu 34. un 35. punktu.


title: lieta T-475/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Bouygues SA un Bouygues Télécom iesniedza 2004. gada 24. novembrī

text:
               19.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/20

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Bouygues SA un Bouygues Télécom iesniedza 2004. gada 24. novembrī
   (lieta T-475/04)
   (2005/C 69/37)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 24. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Bouygues SA, Parīze, un Bouygues Télécom, Boulogne-Billancourt (Francija), kuru pārstāv Louis Vogel, Joseph Vogel, Bernard Amory, Alexandre Verheyden, François Sureau un Didier Theophile, avocats.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Komisijas 2004. gada 20. jūlija Lēmumu C(2004)2647 – Valsts atbalsts – Francija attiecībā uz nodevu izmaiņām, kas Orange un SFR jāmaksā par Universal Mobile Telecommunication System (UMTS) licencēm;

               2)

               piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir celta pret Komisijas 2004. gada 20. jūlija Lēmumu C(2004)2647, ar kuru nolemts, ka Francijas valsts atbalsts Orange France un SFR netika piešķirts, ar atpakaļejošu spēku samazinot nodevu EUR 4,995 miljardu apmērā, kas katram no operatoriem bija jāmaksā Francijas valstij par Universal Mobile Telecommunication System (UMTS) licenci, kas tai tika piešķirta 2001. gada 18. jūlijā. Pieņemot šo lēmumu, tika noraidīta sūdzība, ko iesniedza prasītājas sabiedrības.
   Šajā ziņā tiek atgādināts, ka Francijas valdība publicēja divus uzaicinājumus pieteikties UMTS licencēm. Pirmais, kurā piedalījās Orange France un SFR, tika paziņots 2000. gada augustā. Nodevas apmērs par licenci tika noteikts – EUR 4,995 miljardi. Bouygues Télécom nolēma nepiedalīties konkursā noteiktās cenas dēļ. Otrajā uzaicinājumā pieteikties licencēm nodevas apmērs tika samazināts līdz EUR 619 miljoniem. Bouygues Télécom ieguva UMTS licenci šīs otrās procedūras ietvaros. Tomēr pa to laiku Francijas valdība nolēma pielīdzināt ar atpakaļejošu spēku pirmās procedūras ietvaros paredzēto nodevu apmēru tam, kas tika noteikts otrājā procedūrā.
   Savu prasījumu atbalstam prasītājas vispirms atsaucas uz Līguma 87. panta pārkāpumu. Tās apgalvo šajā ziņā, ka:

               —

               valsts licenču nodevas ir valsts ieņēmumi un Francijas valsts, ar atpakaļejošu spēku grozot nodevu apmēru, kas jāmaksā Orange un SFR, ir atteikusies no tiesībām savākt maksājamos parādus nekavējoties un noteiktā apmērā;

               —

               pamatojoties uz apsvērumu, ka apstrīdētais lēmums ir attaisnojams ar nediskriminācijas principu, Komisija izvairījās no diskusijas par jautājuma būtību. Šajā sakarā tiek tostarp apgalvots, ka Orange un SFR Francijas valdības lēmuma rezultātā varēja baudīt īslaicīgas priekšrocības, kas izrietēja no iespējas agri iekļūt UMTS tirgū, tām garantējot, kaut arī nekas šajā ziņā netika paredzēts pirmā uzaicinājuma ietvaros, to, ka to UMTS licences nodeva tiks samazināta līdz apmēram, kas prasīts otrā uzaicinājuma ietvaros;

               —

               attiecīgais lēmums ir patiesi ietekmējis konkurenci, ļaujot Orange un SFR, kas jau ir ietekmīgi operatori Francijas mobilo sakaru tirgū, nostiprināt to stāvokli UMTS tirgū un tā rezultātā – ierobežot to konkurentiem pieeju šim tirgum.

         Turklāt prasītājas uzskata, ka, vienkārši paziņojot, neko vairāk nepaskaidrojot, ka UMTS licenču piešķiršana nevar tikt pielīdzināta darbībai tirgū, atbildētāja, pārkāpdama Līguma 230. pantu, nav pietiekami pamatojusi savu lēmumu.
   Visbeidzot, prasītājas apgalvo, ka Komisija pārkāpa EKL 87. un 88. pantu, nepārbaudot attiecīgos pasākumus formālās pārbaudes procedūras ietvaros, kas ir paredzēta šajās tiesību normās.


title: Lieta C-152/12: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 13. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Transports — Direktīva 2001/14/EK — Dzelzceļa attīstība Savienībā — Piekļuves dzelzceļa infrastruktūrai tarifi — 7. panta 3. punkts un 8. panta 1. punkts — Iespēja iekasēt maksu uzcenojumus — Izmaksas, kas tieši radušās, sniedzot dzelzceļa pakalpojumus)

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/4

         Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 13. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika
   (Lieta C-152/12) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Transports - Direktīva 2001/14/EK - Dzelzceļa attīstība Savienībā - Piekļuves dzelzceļa infrastruktūrai tarifi - 7. panta 3. punkts un 8. panta 1. punkts - Iespēja iekasēt maksu uzcenojumus - Izmaksas, kas tieši radušās, sniedzot dzelzceļa pakalpojumus)
   2014/C 93/06
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Vasileva un H. Støvlbæk)

      Atbildētāja: Bulgārijas Republika (pārstāvji — T. Ivanov, kā arī D. Drambozova un E. Petranova)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Polijas Republika (pārstāvji — B. Majczyna un M. Szpunar)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju (OV L 75, 29. lpp.) 7. panta 3. punkta un 8. panta 1. punkta pārkāpums — Piekļuves dzelzceļa infrastruktūrai tarifu sistēma — Jēdziens “izmaksas, kas tieši radušās, sniedzot dzelzceļa pakalpojumus” — Maksājumi, kas pārsniedz dzelzceļa pakalpojumu tiešās izmaksas — Direktīvas 2001/14/EK 8. panta 1. punkta piemērošanas nosacījumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               ļaujot maksas par minimālo piekļuves pakalpojumu kompleksu un sliežu ceļa piekļuvi apkalpes iekārtām aprēķinā ietvert izmaksas, proti, personāla atalgojumu un sociālā nodrošinājuma iemaksas, kas nav uzskatāmas par tādām, kas tieši radušās, sniedzot dzelzceļa pakalpojumus, Bulgārijas Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Direktīvu 2007/58/EK, 7. panta 3. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija, Bulgārijas Republika un Polijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 174, 16.6.2012.


title: Lieta C-160/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 1. martā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – Raoul Thybaut, Johnny De Coster, Frédéric Romain/Région wallonne

text:
               6.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 1. martā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – Raoul Thybaut, Johnny De Coster, Frédéric Romain/Région wallonne

   (Lieta C-160/17)
   (2017/C 178/12)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Raoul Thybaut, Johnny De Coster, Frédéric Romain

      Atbildētājs: Région wallonne

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Direktīvas 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (1) 2. panta a) punkts ir interpretējams kā tāds, kas plāna vai programmas jēdzienā iekļauj arī teritoriju, kas paredzēta ar leģislatīva rakstura tiesību normu, ko pieņēmusi reģionāla iestāde:

               —

               kuras vienīgais mērķis ir noteikt ģeogrāfiskās zonas robežu, kurā varētu tikt īstenots pilsētplānošanas projekts, ņemot vērā to, ka šis projekts, kuram ir jābūt noteiktam mērķim – šajā gadījumā saistībā ar pilsētplānošanas pārkvalificēšanu un pilsētvides funkciju attīstīšanas projektu, kam nepieciešama sauszemes ceļu un sabiedrisko platību izveide, pārveide, paplašināšana, likvidēšana vai pārkare – pamato teritorijas noteikšanu, kas tādējādi nozīmē šā plāna principa pieņemšanu, taču attiecībā uz to vēl ir jāsaņem atļauja, kurai ir nepieciešams ietekmes uz vidi novērtējums; un

               —

               kuras dēļ no procesuālā viedokļa atļauju pieteikumiem saistībā ar darbībām vai darbiem šajā teritorijā tiek piemērota atkāpes procedūra, ar nosacījumu, ka piemērojamās pilsētbūvniecības prasības attiecīgajās teritorijās pirms teritorijas noteikšanas paliek spēkā, bet šī procedūra var ļaut vieglāk saņemt atbrīvojumu no šīm prasībām;

               —

               un uz kuru attiecas prezumpcija par sabiedrisko labumu, lai varētu veikt ekspropriāciju saskaņā ar tam pievienoto ekspropriācijas plānu?

      (1)  Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīva 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 197, 30. lpp.).


title: Lieta C-347/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 15. jūlija Finanzgericht Köln (Ķelnes Finansu tiesa) lēmumu lietā REWE Zentralfinanz e.G. kā ITS Reisen GmbH tiesību pārņēmēja pret Finanzamt Köln-Mitte

text:
               6.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 15. jūlija Finanzgericht Köln (Ķelnes Finansu tiesa) lēmumu lietā REWE Zentralfinanz e.G. kā ITS Reisen GmbH tiesību pārņēmēja pret Finanzamt Köln-Mitte
   (Lieta C-347/04)
   (2004/C 273/21)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 15. jūlija Finanzgericht Köln lēmumu lietā REWE Zentralfinanz e.G. kā ITS Reisen GmbH tiesību pārņēmēja pret Finanzamt Koeln-Mitte, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 13. augustā.
   Finanzgericht Köln lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:

               —

               Vai EK līguma 52. pants (jaunajā redakcijā - 43. pants) saistībā ar 58. pantu (jaunajā redakcijā - 48. pants), 67. – 73. pants, 73b. un turpmākie panti (jaunajā redakcijā - 56. un turpmākie panti) ir jāinterpretē tādējādi, ka tie iestājas pret regulējumu, kurš - kā pamata lietā strīdīgais regulējums Einkommensteuergesetz (Ienākuma nodokļa likums) 2a. panta 1. daļas 3 a) apakšpunktā un 2. daļā - ierobežo tādu zaudējumu tūlītējo nodokļu izlīdzināšanu, kuri radušies norakstīšanas rezultātā atbilstoši dalības vērtībai meitas sabiedrībās citās EK valstīs, ja tie valsts noteikumu izpratnē veic pasīvu darbību un/vai ja meitas sabiedrības veic aktīvu darbību tikai caur savām meitas sabiedrībām, kamēr norakstīšana atbilstoši dalības vērtībai valsts meitas sabiedrībās ir iespējama bez šiem ierobežojumiem?


title: Lieta T-302/10: Prasība, kas celta 2010. gada 15. jūlijā — Crocs /ITSB — Holey Soles un Partenaire Hospitalier International (apavu attēlojums)

text:
               25.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/19

         Prasība, kas celta 2010. gada 15. jūlijā — Crocs/ITSB — Holey Soles un Partenaire Hospitalier International (apavu attēlojums)
   (Lieta T-302/10)
   ()
   2010/C 260/26
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Crocs, Inc. (Delaware, ASV) (pārstāvis — I. R. Craig, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Pārējie procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieki: Holey Soles Holdings Ltd (Vankūvera, Kanāda) un Partenaire Hospitalier International (La Haie Foissière, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju trešās padomes 2010. gada 26. marta lēmumu lietā R 9/2008-3;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas reģistrētais dizainparaugs, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: Nr. 257001-0001 (apavi)

      Kopienas dizainparauga īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībnieki, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu: pārējie procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieki

      Anulēšanas nodaļas lēmums: Kopienas dizainparaugu atzīt par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 7. panta 1. punkts un 6. panta 1. punkts, jo Apelāciju padome esot kļūdaini piemērojusi šīs normas, tādējādi izdarot nepareizus secinājumus par Kopienas dizainparauga novitāti, individuālo raksturu un tehnisko funkciju


title: Lieta T-472/16: Prasība, kas celta 2016. gada 19. augustā – Marsh/EUIPO (“LegalPro”)

text:
               17.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/21

         Prasība, kas celta 2016. gada 19. augustā – Marsh/EUIPO (“LegalPro”)
   (Lieta T-472/16)
   (2016/C 383/29)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marsh GmbH (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāve – W. Riegger, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “LegalPro” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 954 177

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 17. jūnija lēmums lietā R 146/2016–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-54/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. novembra spriedumu apvienotajās lietās no T-64/07 līdz T-66/07 Agencja Wydawnicza Technopol /ITSB ( 350 ) 2010. gada 2. februārī iesniedza Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o.

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/18

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. novembra spriedumu apvienotajās lietās no T-64/07 līdz T-66/07 Agencja Wydawnicza Technopol/ITSB (“350”) 2010. gada 2. februārī iesniedza Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o.

   (Lieta C-54/10 P)
   2010/C 113/27
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (pārstāve — D. Rzążewska)

      Cits lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. novembra spriedumu apvienotajās lietās no T-64/07 līdz T-66/07;

               —

               nodot lietu atkārtotai izskatīšanai Pirmās instances tiesā;

               —

               piespriest Birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Pirmās instances tiesa esot pārkāpusi Regulas par Kopienas preču zīmi (1) 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, jo tā, konstatējot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas preču zīmes nevar tikt reģistrētas, esot piemērojusi kļūdainus tiesību kritērijus.
   Pirmās instances tiesa turklāt esot pārkāpusi Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu vai 76. pantu vai arī abas šīs normas, jo tā neesot atbilstoši ņēmusi vērā Biroja praksi attiecībā uz tādu apzīmējumu reģistrāciju, kurus veido cipari vai kuri norāda uz kādas publikācijas saturu.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.), kas aizstāta ar Padomes 2009. gada 26. februāra Regulu (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (kodificētā redakcija) (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-273/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 14. maija rīkojums — Régie Networks un NRJ Global /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Atbalsta shēma, ko Francija īstenojusi radio apraides veicināšanai — Lēmums necelt iebildumus — Intereses celt prasību neesamība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/22

         Vispārējās tiesas 2013. gada 14. maija rīkojums — Régie Networks un NRJ Global/Komisija
   (Lieta T-273/11) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Atbalsta shēma, ko Francija īstenojusi radio apraides veicināšanai - Lēmums necelt iebildumus - Intereses celt prasību neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   2013/C 189/45
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Régie Networks (Liona, Francija) un NRJ Global (Parīze, Francija) (pārstāvji — B. Geneste un C. Vannini, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un S. Thomas)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 29. septembra Lēmumu C(2010) 6483, galīgā redakcija, par valsts atbalsta shēmu C-4/2009 (ex N 679/97), ko [Francijas Republika] īstenojusi radio apraides veicināšanai, ar kuru tiek paziņots, ka, ievērojot atsevišķus nosacījumus, minētā shēma ir saderīga ar iekšējo tirgu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Régie Networks un NRJ Global atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 226, 30.7.2011.


title: Lieta C-286/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 23. maijā iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – SC Exmitiani SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 23. maijā iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – SC Exmitiani SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj

   (Lieta C-286/16)
   (2016/C 296/26)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Cluj

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: SC Exmitiani SRL

      Atbildētāja: Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tādā situācijā, kāda ir pamatlietā un kurā apstrīdētais administratīvais akts ir izdots pirms pievienošanās, bet sūdzība par minēto aktu ir izlemta ar nodokļu iestādes lēmumu pēc pievienošanās, lojālas sadarbības princips nozīmē, ka valsts tiesiskais regulējums ir jāinterpretē, ņemot vērā PVN jomā piemērojamās Eiropas direktīvas (1)?

               2)

               Vai, ievērojot pamatlietas apstākļus, tiesiskās noteiktības princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj nodokļu iestāžu praksi, kura, pamatojoties uz tādiem pašiem faktiskajiem apstākļiem, izdara secinājumus, kas ir atšķirīgi no kriminālvajāšanas iestāžu izdarītajiem secinājumiem attiecībā uz tādu pakalpojumu atbrīvošanu no PVN, kas tieši saistīti ar pasažieru starptautiskajiem pārvadājumiem?

               3)

               Vai lojālas sadarbības princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesību normas, kuras paredz, ka gadījumā, ja administratīvā sūdzībā netiek norādīti uz Eiropas tiesību normām balstīti iemesli, tad šādus iemeslus nevar norādīt tiesā?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: lieta T-421/05: Prasība, kas celta  2005. gada 3. novembrī  —  Kay  pret Komisiju

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/36

         Prasība, kas celta 2005. gada 3. novembrī — Kay pret Komisiju
   (lieta T-421/05)
   (2006/C 48/72)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Roderick Neil Kay, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — T. Bontinck un J. Feld, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas 2005. gada 31. janvāra lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs bija Komisijas B* 7 pakāpes ierēdnis. Būdams kandidāts, kas izturējis ārējo konkursu COM/A/3/02, ar apstrīdēto lēmumu viņš tika iecelts administratora amatā ar klasifikāciju A* 6 pakāpē.
   Ar savu prasību viņš apstrīd savu klasifikāciju, apgalvojot, ka viņš bija jāieceļ A* 8, A* 9 vai A* 10 pakāpē. Viņš apstrīd arī to, ka sakarā ar pārcelšanu pakāpē ir zaudējis visus amatā paaugstināšanas punktus, ko viņš bija uzkrājis.
   Pamatojot savu prasību, viņš apgalvo, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2. panta 2. punkts, kurš, viņaprāt, ir piemērojams viņa situācijā, nevis šī paša pielikuma 5. panta 2. punkts, kuru piemēroja Komisija. Turklāt viņš atsaucas uz to, ka ir pārkāpts tiesiskās paļāvības aizsardzības princips, iegūto tiesību saglabāšanas princips, kā arī vienlīdzīgas attieksmes pret ierēdņiem princips.


title: Lieta T-451/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 7. septembra spriedums – AlzChem/Komisija Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Ar valsts atbalsta kontroles procedūru saistīti dokumenti — Piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķu aizsardzību — Pienākums veikt konkrētu un individuālu pārbaudi — Sevišķas sabiedrības intereses

text:
               23.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/10

         Vispārējās tiesas 2017. gada 7. septembra spriedums – AlzChem/Komisija
   (Lieta T-451/15) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Ar valsts atbalsta kontroles procedūru saistīti dokumenti - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķu aizsardzību - Pienākums veikt konkrētu un individuālu pārbaudi - Sevišķas sabiedrības intereses)
   (2017/C 357/12)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: AlzChem AG (Trostberg, Vācija) (pārstāvji – sākotnēji A. Borsos un J. Guerrero Pérez, vēlāk A. Borsos, J. Guerrero Pérez un I. Georgiopoulos, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Buchet, M. Konstantinidis un L. Armati)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2015. gada 26. maija lēmumu, ar kuru prasītājai tika atteikta piekļuve ar valsts atbalsta kontroles procedūru saistītiem dokumentiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               AlzChem AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 320, 28.9.2015.


title: Lieta T-224/09: Prasība, kas celta 2009. gada 5. jūnijā — CEVA /Komisija

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/40

         Prasība, kas celta 2009. gada 5. jūnijā — CEVA/Komisija
   (Lieta T-224/09)
   2009/C 205/74
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Centre d’étude et de valorisation des algues SA (CEVA), Pleubian (Francija) (pārstāvis — J.-M. Peyrical, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               primāri, atzīt, ka Komisijas un CEVA starpā nepastāv līgumattiecības un tādēļ

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2009. gada 6. aprīļa izpildes rīkojumu Nr. 3230900440,

               —

               pakārtoti, atzīt, ka Eiropas Komisijas 2009. gada 6. aprīļa izpildes rīkojumam Nr. 3230900440 nav pamatojuma;

               —

               atzīt, ka pastāv Komisijas nepamatotas iedzīvošanās risks gadījumā, ja CEVA būtu jāatlīdzina EUR 179 896, ietverot nokavējuma procentus;

               —

               tādēļ, atcelt Eiropas Komisijas 2009. gada 6. aprīļa izpildes rīkojumu Nr. 3230900440.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja lūdz atcelt izpildes rīkojumu, ar kuru Komisija prasa pilnā apmērā atmaksāt avansa maksājumus, kas prasītājai izmaksāti līguma PROTOP Nr. EVK3-CT-2002-30004 par tehnoloģiju izpēti un attīstību ietvaros.
   Savas prasības atbalstam prasītāja izvirza trīs pamatus, kas saistīti ar:

               —

               izpildes rīkojuma nepieņemamību, jo prasītājs un Komisijas starpā nav līgumattiecību;

               —

               nepietiekamu pamatojumu tiktāl, ciktāl Komisija ir pamatojusies uz līgumattiecību iespējamu pārkāpumu, ko izdarījis prasītājs, šī apgalvojuma pamatojumam nenorādot nekādus faktus vai tiesību normas;

               —

               nepamatotas iedzīvošanās aizlieguma principa pārkāpumu, jo Komisijas pieprasītās visas summas atmaksas rezultātā tā nepamatoti iedzīvotos, tādēļ, ka tās rīcībā paliktu visi prasītāja veiktie darbi un pētījumi, par kuru veikšanu tas nebūtu saņēmis samaksu.


title: Lieta C-307/12: Prasība, kas celta 2012. gada 25. jūnijā — Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/17

         Prasība, kas celta 2012. gada 25. jūnijā — Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika
   (Lieta C-307/12)
   2012/C 295/28
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Hetsch, D. Düsterhaus un S. Petrova)

      Atbildētāja: Bulgārijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai panāktu valsts tiesību atbilstību Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīvai 2008/98/EK par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu (1), vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Bulgārijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 40. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               pamatojoties uz LESD 260. panta 3. punktu sakarā ar pienākuma paziņot pasākumus, kas veikti, lai panāktu valsts tiesību atbilstību Direktīvas 2008/98/EK prasībām, neizpildi piespriest Bulgārijas Republikai kavējuma naudu EUR 15 200,80 dienā apmērā, rēķinot no sprieduma šajā lietā pasludināšanas dienas;

               —

               piespriest Bulgārijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas transponēšanas pasākumu veikšanai paredzētais termiņš beidzās 2010. gada 12. decembrī.

      (1)  OV L 312, 3. lpp..


title: Lieta C-410/12 P: Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 16. oktobra rīkojums — medi GmbH & Co. KG /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “medi” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts — Pierādījumu sagrozīšana — Neesamība)

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/3

         Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 16. oktobra rīkojums — medi GmbH & Co. KG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-410/12 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “medi” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts - Pierādījumu sagrozīšana - Neesamība)
   2013/C 377/04
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: medi GmbH & Co. KG (pārstāvis — D. Terheggen, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-470/09 medi/ITSB, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 1. oktobra lēmumu lietā R 692/2008-4 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “medi” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi — Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums — Vārdiska apzīmējuma “medi” atšķirtspēja

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  medi GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 331, 27.10.2012.


title: Lieta C-332/07: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 30. aprīļa rīkojums ( Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Josef Holzinger / Bundesministerin für Bildung , Wissenschaft und Kultur

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/39

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 30. aprīļa rīkojums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Josef Holzinger/Bundesministerin für Bildung, Wissenschaft und Kultur

   (Lieta C-332/07) (1)

   (2008/C 223/66)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 269, 10.11.2007.


title: Tiesas spriedums (piektā palāta) 2004. gada 16. decembrīlietā C-172/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Netransponēšana — Direktīva 1999/31/EK — Atkritumu apsaimniekošana — Atkritumu poligons — Valsts ēkas un dienesta inertie atkritumi)

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/11

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2004. gada 16. decembrī

      lietā C-172/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku
       (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Netransponēšana - Direktīva 1999/31/EK - Atkritumu apsaimniekošana - Atkritumu poligons - Valsts ēkas un dienesta inertie atkritumi)
   (2005/C 45/22)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-172/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 7. aprīlī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāve C.-F. Durand un pārstāvis M. Konstantinidis) pret Francijas Republiku (pārstāvis G. de Bergues un pārstāve C. Mercier), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta, tiesneši C. Gulmann un J. Klučka (referents), ģenerāladvokāts D. Ruiz-Jarabo Colomer, sekretārs R. Grass, 2004. gada 16. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem prasības, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: Lieta C-393/11: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 7. marta rīkojums ( Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Autorità per l'energia elettrica e il gas/Antonella Bertazzi u.c. (Tiesas Reglamenta 99. pants — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — 4. klauzula — Uz noteiktu laiku noslēgtie darba līgumi publiskajā sektorā — Stabilizācijas procedūra — Darbinieku, kuri nodarbināti uz noteiktu laiku, pieņemšana darbā civildienesta ierēdņu amatā bez atklāta konkursa — Darba stāža noteikšana — Dienesta laikposmu, kuri pabeigti saskaņā ar līgumu uz noteiktu laiku, pilnīga neņemšana vērā — Nediskriminācijas princips)

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/2

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 7. marta rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Autorità per l'energia elettrica e il gas/Antonella Bertazzi u.c.
   (Lieta C-393/11) (1)

   (Tiesas Reglamenta 99. pants - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - 4. klauzula - Uz noteiktu laiku noslēgtie darba līgumi publiskajā sektorā - Stabilizācijas procedūra - Darbinieku, kuri nodarbināti uz noteiktu laiku, pieņemšana darbā civildienesta ierēdņu amatā bez atklāta konkursa - Darba stāža noteikšana - Dienesta laikposmu, kuri pabeigti saskaņā ar līgumu uz noteiktu laiku, pilnīga neņemšana vērā - Nediskriminācijas princips)
   2013/C 129/02
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Autorità per l'energia elettrica e il gas

      Atbildētāji: Antonella Bertazzi, Annalise Colombo, Maria Valeria Contin, Angela Filippina Marasco, Guido Giussani, Lucia Lizzi, Fortuna Peranio

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Consiglio di Stato — Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.) pielikuma 4. klauzulas interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru valsts iestādēm ir tiesības noslēgt darba līgumus uz nenoteiktu laiku ar darbiniekiem, kuri tajās jau ir nodarbināti saskaņā ar līgumu uz noteiktu laiku, atkāpjoties no principa par valsts ierēdņu pieņemšanu darbā, organizējot atklātu konkursu — Darba stāža, kas iegūts, pamatojoties uz iepriekšējo līgumu uz noteiktu laiku, neņemšana vērā pat darba attiecību turpināšanās gadījumā

      Rezolutīvā daļa:

   1999. gada 18. martā noslēgtā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 4. klauzula, kura ir ietverta Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, kurā pilnībā ir izslēgta dienesta laikposmu, kurus pabeidzis uz noteiktu laiku nodarbināts valsts iestādes darbinieks, ņemšana vērā, lai noteiktu šī darbinieka darba stāžu, šai pašai iestādei pieņemot viņu darbā uz nenoteiktu laiku kā civildienesta ierēdni īpašas viņa darba attiecību stabilizācijas procedūras ietvaros, ja vien darba līgumu uz noteiktu laiku ietvaros veiktie uzdevumi neatbilst tiem uzdevumiem, kurus pilda civildienesta ierēdnis, kuram ir atbilstošā šīs iestādes kategorija, vai noliedzošas atbildes gadījumā ja vien šī izslēgšana nav pamatota ar “objektīviem iemesliem” šīs klauzulas 1. un/vai 4. punkta izpratnē, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. Tas vien, ka uz noteiktu laiku nodarbināts darbinieks ir pabeidzis minētos dienesta laikposmus, pamatojoties uz darba līgumu vai darba attiecībām uz noteiktu laiku, nav šāds objektīvs iemesls.

      (1)  OV C 282, 24.9.2011.


title: Lieta C-346/14: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 4. maija spriedums – Eiropas Komisija/Austrijas Republika Valsts pienākumu neizpilde — LES 4. panta 3. punkts — LESD 288. pants — Direktīva 2000/60/EK — Savienības politika ūdens resursu jomā — 4. panta 1. punkts — Virszemes ūdens objektu stāvokļa pasliktināšanās novēršana — 4. panta 7. punkts — Atkāpe no pasliktināšanās aizlieguma — Sevišķi svarīgas sabiedrības intereses — Atļauja būvēt hidroelektrostaciju uz Melnās Zulmas upes (Austrija) — Ūdens stāvokļa pasliktināšanās

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/8

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 4. maija spriedums – Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-346/14) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - LES 4. panta 3. punkts - LESD 288. pants - Direktīva 2000/60/EK - Savienības politika ūdens resursu jomā - 4. panta 1. punkts - Virszemes ūdens objektu stāvokļa pasliktināšanās novēršana - 4. panta 7. punkts - Atkāpe no pasliktināšanās aizlieguma - Sevišķi svarīgas sabiedrības intereses - Atļauja būvēt hidroelektrostaciju uz Melnās Zulmas upes (Austrija) - Ūdens stāvokļa pasliktināšanās)
   (2016/C 243/05)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – E. Manhaeve, C. Hermes un G. Wilms)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāve – C. Pesendorfer)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvji – M. Smolek, Z. Petzl un J. Vláčil)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 361, 13.10.2014.


title: Lieta T-293/11 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 29. jūlija rīkojums — Holcim (Deutschland ) un Holcim /Komisija (Pagaidu noregulējums — Konkurence — Lūgums sniegt informāciju — Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punkts — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/23

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 29. jūlija rīkojums — Holcim (Deutschland) un Holcim/Komisija
   (Lieta T-293/11 R)
   (Pagaidu noregulējums - Konkurence - Lūgums sniegt informāciju - Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punkts - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   2011/C 282/49
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Holcim AG (Hamburga, Vācija) un Holcim Ltd (Rapperswil-Jona, Šveice) (pārstāvji — P. Niggemann un K. Gaßner, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Kellerbauer, R. Sauer un C. Hödlmayr)

      Priekšmets

   Pieteikums apturēt Komisijas 2011. gada 30. marta Lēmuma C(2011) 2368, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punktu (Lieta 39520 — cements un ar to saistītie produkti) izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-535/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 20. septembra rīkojumu lietā T-294/12 Rafael Faet Oltra / Eiropas ombuds 2012. gada 23. novembrī iesniedza Rafael Faet Oltra

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/56

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 20. septembra rīkojumu lietā T-294/12 Rafael Faet Oltra/Eiropas ombuds2012. gada 23. novembrī iesniedza Rafael Faet Oltra

   (Lieta C-535/12 P)
   2013/C 225/105
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Rafael Faet Oltra (pārstāvis — R. Faet Oltra, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas ombuds
   Ar 2013. gada 6. jūnija rīkojumu Tiesa (sestā palāta) apelācijas sūdzību noraidīja.


title: Lieta C-334/04: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 25. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 79/409/EK — I Pielikums — Savvaļas putnu aizsardzība — Īpaši aizsargājamās teritorijas — IBA 2000 — Vērtība — Datu kvalitāte — Kritēriji — Rīcības brīvība — Acīmredzami nepietiekama noteikšana — Mitrāji)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/3

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 25. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-334/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 79/409/EK - I Pielikums - Savvaļas putnu aizsardzība - Īpaši aizsargājamās teritorijas - IBA 2000 - Vērtība - Datu kvalitāte - Kritēriji - Rīcības brīvība - Acīmredzami nepietiekama noteikšana - Mitrāji)
   (2007/C 315/04)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakja [M. Patakia] un M. van Bēks [M. van Beek],)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvis — E. Skandalu [E. Skandalou])

      Lietas dalībnieces, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis — N. Diasa Abada [N. Díaz Abad]), Francijas Republika (pārstāvji — Ž. De Bergess [G. de Bergues] un K. Jurgensena-Mersjē [C. Jurgensen-Mercier]), Portugāles Republika (pārstāvji — L. Fernandišs [L. Fernandes] un M. Luiša [M. Lois]), Somijas Republika (pārstāvis — T. Pinne [T. Pynnä])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp.) netransponēšana paredzētājā termiņā — Direktīvas 4. panta neievērošana attiecībā uz īpaši aizsargājamo teritoriju noteikšanu — Nepietiekams skaits noteikto teritoriju Grieķijā
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Grieķijas Republika,

                           —

                           nosakot īpaši aizsargājamo teritoriju apgabalus, kuru kopējais skaits un platība ir acīmredzami mazāka par kopējo teritoriju skaitu un platību, kas atbilst nosacījumiem, lai tās varētu noteikt par īpaši aizsargājamām teritorijām Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību, kas grozīta ar Komisijas 1997. gada 29. jūlija Direktīvu 97/49/EK, 4. panta 1. un 2. punkta izpratnē,

                           —

                           nenosakot īpaši aizsargājamās teritorijas sarkankrūšu dzilnīša aizsardzībai (Sitta krueperi), un

                           —

                           nosakot par īpaši aizsargājamām teritorijām apgabalus, kuros jūras krauklis (Phalacrocorax aristotelis desmarestii), bārdainais grifs (Gypætus barbatus), melnais grifs (Ægypius monachus), mazais ērglis (Aquila pomarina), karaliskais ērglis (Aquila heliaca), garkāju klijāns (Buteo rufinus), svītrainais ērglis (Hieraætus fasciatus), Naumana piekūns (Falco naumanni), Eleonoras piekūns (Falco eleonoræ), rudgalvas piekūns (Falco biarmicus) un pelēkās stērstes (Emberiza cineracea) nav pietiekami pārstāvētas,

                     nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti atbilstoši Direktīvas 79/409, kas grozīta ar Direktīvu 97/49, 4. panta 1. un 2. punktam.

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Spānijas Karaliste, Portugāles Republika, Francijas Republika un Somijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 239, 25.9.2004.


title: Lieta C-113/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 7. martā iesniedza Tribunale di Ragusa (Itālija) — Kriminālprocess pret Mohamed Ali Cherni

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 7. martā iesniedza Tribunale di Ragusa (Itālija) — Kriminālprocess pret Mohamed Ali Cherni

   (Lieta C-113/11)
   2011/C 238/05
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Ragusa

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Mohamed Ali Cherni

   Ar 2011. gada 26. maija rīkojumu Tiesa ir izslēgusi lietu no reģistra.


title: Lieta F-39/08: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 7. jūlija spriedums — Lebedef /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Ikgadējais atvaļinājums — Darba ņēmēju pārstāvja pienākumi — Norīkošana uz pusslodzes darbu arodbiedrības pārstāvēšanas dēļ — Pārstāvības darbības — Neregulāra prombūtne — Tiesības uz ikgadējo atvaļinājumu atskaitīšana — Civildienesta noteikumu 60. pants)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/63

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 7. jūlija spriedums — Lebedef/Komisija
   (Lieta F-39/08) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Ikgadējais atvaļinājums - Darba ņēmēju pārstāvja pienākumi - Norīkošana uz pusslodzes darbu arodbiedrības pārstāvēšanas dēļ - Pārstāvības darbības - Neregulāra prombūtne - Tiesības uz ikgadējo atvaļinājumu atskaitīšana - Civildienesta noteikumu 60. pants)
   2009/C 282/119
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Giorgio Lebedef, Senningerberg (Luksemburga) (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un K. Herrmann)

      Priekšmets

   Prasība atcelt vairākus lēmumus, kuri attiecas uz 32 dienu atskaitīšanu no ikgadēja atvaļinājuma prasītājam 2007. gadā.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Lebedef atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 158, 21.06.2008, 27. lpp.


               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/1

         (2007/C 140/01)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 129, 9.6.2007.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 117, 26.5.2007.

      OV C 96, 28.4.2007.

      OV C 95, 28.4.2007.

      OV C 82, 14.4.2007.

      OV C 69, 24.3.2007.

      OV C 56, 10.3.2007.

   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex:http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta T-264/11 P: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — De Nicola /EIB (Apelācija — Civildienests — EIB personāls — Novērtēšana — Paaugstināšana amatā — 2007. gada novērtējums un paaugstināšana amatā — Pārsūdzību izskatīšanas komitejas lēmums — Psiholoģiska vardarbība — Saprātīgs termiņš — Lūgums atcelt tiesību aktu — Prasība par kaitējuma atlīdzību)

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/22

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — De Nicola/EIB
   (Lieta T-264/11 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - EIB personāls - Novērtēšana - Paaugstināšana amatā - 2007. gada novērtējums un paaugstināšana amatā - Pārsūdzību izskatīšanas komitejas lēmums - Psiholoģiska vardarbība - Saprātīgs termiņš - Lūgums atcelt tiesību aktu - Prasība par kaitējuma atlīdzību)
   2013/C 313/41
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis — L. Isola, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Investīciju banka (EIB) (pārstāvji — sākotnēji T. Gilliams un F. Martin, vēlāk T. Gilliams un G. Nuvoli, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 8. marta spriedumu lietā F-59/09 De Nicola (Krājumā vēl nav publicēts), lūdzot atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 8. marta spriedumu lietā F-59/09 De Nicola, ciktāl tajā ir noraidīti, pirmkārt, C. De Nicola prasījumi atcelt Eiropas Investīciju bankas (EIB) Pārsūdzību izskatīšanas komitejas lēmumu, un, otrkārt, prasījumi atlīdzināt EIB psiholoģiskās vardarbības rezultātā viņam nodarīto kaitējumu;

               2)

               apelācijas sūdzību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               nodot lietu atpakaļ Civildienesta tiesai;

               4)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 211, 16.7.2011.


title: Lieta T-576/14: Prasība, kas celta 2014. gada 28. jūlijā – Larymnis Larko/Komisija

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/53

      Prasība, kas celta 2014. gada 28. jūlijā – Larymnis Larko/Komisija
      (Lieta T-576/14)
      (2014/C 395/66)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Elliniki Metalleftiki kai Metallourgiki Larymnis LARKO A.E. (Kallithea Attikis, Grieķija) (pārstāvis – B. Koulouris, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Grieķijas Republikai adresēto Komisijas 2014. gada 27. marta Lēmumu [SG-Greffe(2014) D/4621/28/03/2014] par noteiktu akciju sabiedrības “Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki Anonimi Eteria NEA LARKO” [NEA LARKO] aktīvu pārdošanu lietā numur SA.37954 (2013/N) (OV 23/05/2014, C 156);

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja, pirmkārt, apgalvo, ka tai ir acīmredzama tiesiska interese celt prasību par apstrīdētā lēmuma atcelšanu, jo šis lēmums to skar tieši un individuāli gluži tāpat kā šā lēmuma adresātus, un, otrkārt, izklāsta trīs prasības pamatus:

                  1.

                  Pirmais pamats ir par to, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Regulas (EK) Nr. 659/99 (1) 14. pantu. Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā aktā Komisija ir secinājusi, ka Grieķijas valsts veiktās vairāku NEA LARKO aktīvu pārdošanas rezultātā neiestāšoties saimnieciskā pēctecība starp minēto sabiedrību un pārdodamo aktīvu īpašnieku vai īpašniekiem. Pirmkārt, tā apstrīd, ka pārdodamie aktīvi esot tikai niecīga daļa no NEA LARKO darbības virzieniem, jo patiesībā tie esot tās galvenā pamatdarbība, un tās īpašumā paliekošie aktīvi saimnieciskā ziņā būtu krietni vien nevērtīgāki un savrupi neizmantojami. Piemēram, (atbilstoši privatizācijas plānam pārdodamajā) Larimna ražotnē saplūst un šajā ražotnē tiek pārstrādāta visa NEA LARKO visā Grieķijā esošajās ražotnēs saražotā rūda. Otrkārt, apstrīdētais lēmums esot kļūdains tādā ziņā, ka tajā ir secināts, ka izsolē pārdodamie aktīvi piederot nevis NEA LARKO, bet gan Grieķijas valstij, un līdz ar to Larimna rūdas ražotne, kā arī pārējās rūdas pārstrādes ražotnes un palīgražotnes nekad nenonāks Grieķijas valsts īpašumā, bet gan paliks NEA LARKO īpašumā pat pēc iespējamās rūdas ieguves tiesību nomas līguma izbeigšanas, jo tās pilnībā tai pieder. Iepriekš izklāstīto apsvērumu dēļ NEA LARKO darbību turpinās vadīt jaunais ieguvējs, kurš tāpēc nav atbrīvojams no pienākuma samaksāt prasītājai to, ko tai ir parādā NEA LARKO.

                  2.

                  Otrais pamats ir par to, ka esot pārkāpta LESD 296. panta otrā daļa. Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums nav pietiekami pamatots, jo tajā vispār nav izvērtēts, vai attiecīgo aktīvu atsavināšana atbilstoši Komisijas izskatītajam privatizācijas plānam ir kropļojusi vai draudējusi kropļot konkurenci. Turklāt tā nenoskaidro preces tirgu, proti, nedefinē ne pašu tirgu, ne ražošanas nozari. Tā paļaujas vienīgi uz Grieķijas valdības apgalvojumiem, tos neizvērtējot, kā tai pienāktos darīt. Tā nav pat iedziļinājusies, ko par to domā NEA LARKO, kuru šis lēmums gan tieši skar, tādējādi aizskarot tās pamattiesības, galvenokārt tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi salīdzinājumā ar Grieķijas valdību, tiesisko paļāvību attiecībā uz Savienības iestādēm un tiesības tikt uzklausītai pirms to skaroša lēmuma pieņemšanas.

                  3.

                  Trešais pamats ir balstīts uz argumentu, ka apstrīdētajā lēmumā ir pretrunīgi apsvērumi, kuru dēļ lēmums kļuvis nepamatots un prettiesisks. Būtībā prasītāja apgalvo, ka Komisija – lai arī savā lēmumā norādīdama, ka visus pārdodamos elementus tā esot izvērtējusi kopumā, privatizācijas plānā paredzēto rūdas ieguves tiesību nomas līguma izbeigšanu saistīdama ar līdztekus notiekošo pārdošanu izsolē un “sort out” [aktīvu selektīvās realizācijas] plāna īstenošanu – pēc tam būtisku vērtību piešķir grāmatvedības uzskaites vērtībai, lai beigās secinātu, ka, tā kā attiecība starp pārdodamajiem un paliekošajiem aktīviem – lai arī visnotaļ maldīgi – no grāmatvedības viedokļa ir 1 pret 3, saimnieciskās darbības pēctecības neesot. Komisija arīdzan vispār nepamato, kāpēc tā nolēmusi uzskatīt, ka ar NEA LARKO darbiniekiem noslēgtie darba līgumi nepāriet pārdodamajā nozarē, tādējādi būtībā neņemot vērā šajā jautājumā esošo “acquis communautaire”.

         (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 8. nod., 1. sēj., 339. lpp.).


title: Lieta T-228/13: Prasība, kas celta 2013. gada 19. aprīlī — NIIT Insurance Technologies /ITSB ( “EXACT” )

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/26

         Prasība, kas celta 2013. gada 19. aprīlī — NIIT Insurance Technologies/ITSB (“EXACT”)
   (Lieta T-228/13)
   2013/C 189/55
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: NIIT Insurance Technologies Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — M. Wirtz, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 18. februāra lēmumu lietā R 1307/2012-4 attiecībā uz Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 010355501, vārdiska preču zīme “EXACT”, un pirms tā pieņemto ITSB Preču zīmju nodaļas 2012. gada 29. maija rīkojumu attiecībā uz Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 010355501, vārdiska preču zīme “EXACT”, ciktāl ar tiem ir atteikta preču zīmes aizsardzība;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “EXACT” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 355 501

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 83. panta, lasot to saistībā ar vienlīdzīgas attieksmes principu, kā arī 1950. gada 4. novembrī Romā parakstītās Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas, tās 11. Protokola redakcijā, kas stājies spēkā 1998. gada 1. novembrī, 6. un 14. pantu, pārkāpums;

               —

               Līguma par Eiropas Savienības darbību 56. panta pārkāpums.


title: Lieta C-385/08: Prasība, kas celta 2008. gada 2. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/12

         Prasība, kas celta 2008. gada 2. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-385/08)
   (2008/C 313/18)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Šimerdová un K. Herrmann)

      Atbildētāja: Polijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, paturot spēkā tirdzniecības atļauju atsauces zāļu Plavix ģenēriskajām zālēm, Polijas Republika ir pārkāpusi Direktīvas 2001/83/EK (1) 6. panta 1. punktā paredzētos pienākumos, skatot tos kopā ar Regulas (EEK) Nr. 2309/93 (2) 13. panta 4. punktu un Regulas (EK) Nr. 726/2004 (3) 89. un 90. pantu;

               —

               atzīt, ka Polijas Republika ir pārkāpusi Direktīvas 2001/83 6. panta 1. punktā paredzētos pienākumus, jo tā pēc 2004. gada 1. maija zāles, kurām netika izdota tirdzniecības atļauja saskaņā ar šo pantu, ir laidusi vai atstājusi apgrozībā;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija uzskata, ka uz tādu zāļu tirdzniecības atļauju, par kurām Polijas Republikas veselības ministrs laikā no 2004. gada janvāra līdz aprīlim izdevis lēmumus, kuros bija ietverti papildinoši ieteikumi vai ar kuriem paredzēja papildu izmeklēšanu, neattiecas Akta par Polijas Republikas pievienošanās ES nosacījumiem XII pielikuma 1.5. punktā noteiktais pārejas laika posms, jo abi veselības ministra lēmumi neattiecās uz tirdzniecības atļaujām, kas izdotas pirms 2004. gada 1. maija Akta XII pielikuma 1.5. punkta nozīmē. Tādēļ strīdīgo zāļu laišana apgrozībā ir jāveic, izdodot Direktīvā 2001/83 vai Regulā Nr. 2309/93 paredzēto tirdzniecības atļauju.
   Turklāt uz atsauces zāļu Plavix ģenērisko zāļu laišanu apgrozībā nevar attiekties Akta XII pielikuma 1.5. punktā noteiktais pārejas laika posms, jo tajā paredzētās atkāpes attiecas tikai uz Direktīvā 2001/83 noteiktajām drošības, kvalitātes un iedarbības prasībām, nevis Regulas Nr. 2309/93 13. panta 4. punktā un Regulas Nr. 726/2004 89. un 90. pantā noteikto 10 gadu datu aizsardzības periodu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.).

      (2)  Padomes 1993. gada 22. jūlija Regula (EEK) Nr. 2309/93, ar ko nosaka kārtību, kā Kopienā apstiprina un pārrauga cilvēkiem paredzētas zāles un veterinārās zāles, kā arī izveido Eiropas Zāļu novērtēšanas aģentūru (OV L 214, 1. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Regula (EK) Nr. 726/2004, ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (OV L 136, 1. lpp.).


title: Lieta T-417/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. septembrī — SPA /Komisija

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/41

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. septembrī — SPA/Komisija
   (Lieta T-417/08)
   (2008/C 313/74)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sociedade Portuguesa de Autores CRL (SPA), Lisabona (Portugāle) (pārstāvis — M. Favart, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija lēmuma par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. pantu un;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasības pieteikumu prasītāja lūdz saskaņā ar EKL 230. pantu daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu C(2008)3435 galīgajā redakcijā par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/C2/38.698 — CISAC). Īpaši prasītāja apstrīd Komisijas vērtējumu, kas izteikts apstrīdētā lēmuma 3. pantā, kurā ir noteikts, ka autortiesību aģentūru savstarpēji piešķirtais pārstāvības pilnvarojumu teritoriālais sadalījums ir saskaņotas darbības, kas ir pretrunā EKL 81. pantam un EEZ līguma 53. pantam.
   Pamati un galvenie argumenti, ko izvirzījusi prasītāja, ir tādi paši kā tie, ko prasītāja ir izvirzījusi lietā T-415/08 IMRO/Komisija.