title: Lieta T-118/20: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Voco/EUIPO (Iepakojuma forma) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums – Iepakojuma forma – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/30

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Voco/EUIPO (Iepakojuma forma)
      (Lieta T-118/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Iepakojuma forma - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2021/C 62/36)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Voco GmbH (Cuxhaven, Vācija) (pārstāvji: C. Spintig un S. Pietzcker, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: R. Cottrell un A. Söder)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 4. decembra lēmumu lietā R 978/2019-5 attiecībā uz pieteikumu par trīsdimensiju apzīmējuma, ko veido iepakojuma forma, kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2019. gada 4. decembra lēmumu lietā R 978/2019-5.

                  2)

                  EUIPO atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 129, 20.4.2020.


title: Lieta T-146/16: Vispārējās tiesas 2020. gada 18. decembra rīkojums – Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland u.c./Komisija (Valsts atbalsts – Apstrīdēta akta atcelšana – Strīda priekšmeta zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/30

      Vispārējās tiesas 2020. gada 18. decembra rīkojums – Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland u.c./Komisija
      (Lieta T-146/16) (1)

      (Valsts atbalsts - Apstrīdēta akta atcelšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2021/C 62/37)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland (‘s-Graveland, Nīderlande) un 12 citas personas, kuru nosaukumi ietverti rīkojuma pielikumā (pārstāvji: P. Kuypers un M. de Wit, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: P.-J. Loewenthal un S. Noë)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītāju prasījumu atbalstam: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji: M. Bulterman, J. Langer un M. Noort)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2015. gada 2. septembra Lēmumu C(2015) 5929 final par valsts atbalstu SA.27301 (2015/NN) – Nīderlande, saistībā ar dabas teritoriju subsidētu iegādi vai nodošanu bezatlīdzības lietošanā, kura kopsavilkums ticis publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (OV 2016, C 9, 1. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Par Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters un pārējo pieteikumu par iestāšanos lietā iesniedzēju, kuru nosaukumi iekļauti II pielikumā, pieteikumiem par iestāšanos lietā nav jālemj.

                  3)

                  Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

                  4)

                  Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters un pārējie pieteikumu par iestāšanos lietā iesniedzēji, kuru nosaukumi iekļauti II pielikumā, paši sedz ar iestāšanos lietā saistītos tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 191, 30.5.2016.


title: Lieta T-568/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 18. decembra rīkojums – Micreos Food Safety/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu – Sabiedrības veselība – Regula (EK) Nr. 853/2004 – Produkts uz fāga bāzes, kas tiek izmantots, lai samazinātu patogēnās baktērijas “Listeria monocytogenes” klātesamību patēriņam gatavos dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktos – Lūguma apstiprināt “Listex™ P100” kā atsārņotāju dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem, kuri ir gatavi patēriņam – Nepārsūdzams akts – Akts, kura mērķis nav radīt saistošas tiesiskās sekas – Tikai apstiprinošs akts – Informējošs akts – Nepieņemamība)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/31

      Vispārējās tiesas 2020. gada 18. decembra rīkojums – Micreos Food Safety/Komisija
      (Lieta T-568/19) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Sabiedrības veselība - Regula (EK) Nr. 853/2004 - Produkts uz fāga bāzes, kas tiek izmantots, lai samazinātu patogēnās baktērijas “Listeria monocytogenes” klātesamību patēriņam gatavos dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktos - Lūguma apstiprināt “Listex™ P100” kā atsārņotāju dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem, kuri ir gatavi patēriņam - Nepārsūdzams akts - Akts, kura mērķis nav radīt saistošas tiesiskās sekas - Tikai apstiprinošs akts - Informējošs akts - Nepieņemamība)
      (2021/C 62/38)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Micreos Food Safety BV (Wageningen, Nīderlande) (pārstāvis: S. Pappas, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Eggers, W. Farrell un I. Galindo Martín)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt apgalvotos Komisijas 2019. gada 17. jūnija lēmumus, ar kuriem tā esot, pirmkārt, noraidījusi prasītājas sākotnējo lūgumu apstiprināt “Listex™ P100” kā atsārņotāju patēriņam gataviem dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem, vai pārskatījusi minēto lūgumu, otrkārt, noraidījusi tās alternatīvo lūgumu uzskatīt šo produktu par neatsārņojošu pārstrādes palīglīdzekli, un, treškārt, aizliegusi minēto produktu laist tirgū Eiropas Savienībā kā pārstrādes palīglīdzekli attiecībā uz šiem pārtikas produktiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  Micreos Food Safety BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

         (1)  OV C 372, 4.11.2019.


title: Lieta T-872/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 17. decembra rīkojums – IM/EIB (Prasība par zaudējumu atlīdzību – Institucionālās tiesības – EIF ģenerāldirektora amats – Paziņojums par vakanci – Prasītāja kandidatūras noraidīšana – Tiesību aizsardzības līdzekļu autonomijas neesamība – Termiņš prasības celšanai – Nepieņemamība)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/32

      Vispārējās tiesas 2020. gada 17. decembra rīkojums – IM/EIB
      (Lieta T-872/19) (1)

      (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Institucionālās tiesības - EIF ģenerāldirektora amats - Paziņojums par vakanci - Prasītāja kandidatūras noraidīšana - Tiesību aizsardzības līdzekļu autonomijas neesamība - Termiņš prasības celšanai - Nepieņemamība)
      (2021/C 62/39)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: IM (pārstāvis: D. Giabbani, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji: T. Gilliams, G. Faedo un M. Loizou, kuriem palīdz J. Currall un B. Wägenbaur, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājam esot ticis nodarīts ar 2019. gada 3. un 9. oktobra lēmumiem, ar kuriem EIB ir noraidījusi viņa kandidatūru Eiropas Investīciju fonda (EIF) ģenerāldirektora amatam.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  IM atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 68, 2.3.2020.


title: Lieta T-37/20: Vispārējās tiesas 2020. gada 17. decembra rīkojums – Apvienotā Karaliste/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu – ELGF un ELFLA – Termiņš prasības celšanai – Termiņa sākums – Paziņošana un publicēšana – Atvainojamas maldības neesamība – Nokavējums – Nepieņemamība)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/32

      Vispārējās tiesas 2020. gada 17. decembra rīkojums – Apvienotā Karaliste/Komisija
      (Lieta T-37/20) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - ELGF un ELFLA - Termiņš prasības celšanai - Termiņa sākums - Paziņošana un publicēšana - Atvainojamas maldības neesamība - Nokavējums - Nepieņemamība)
      (2021/C 62/40)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvis S. Brandon, kuram palīdz T. Buley, barrister)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Aquilina un A. Sauka)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2019/1835 (2019. gada 30. oktobris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2019, L 279, 98. lpp.), ciktāl tas attiecas uz konkrētiem Apvienotās Karalistes izdevumiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Par Čehijas Republikas un Francijas Republikas pieteikumiem par iestāšanos lietā vairs nav jālemj.

                  3)

                  Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                  Tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar Čehijas Republikas un Francijas Republikas pieteikumiem par iestāšanos lietā, tās katra sedz pati.

         (1)  OV C 95, 23.3.2020.


title: Lieta T-80/20: Vispārējās tiesas 2020. gada 17. decembra rīkojums – IM/EIB un EIF (Prasība atcelt tiesību aktu – Institucionālās tiesības – EIF ģenerāldirektora amats – Prasītāja kandidatūras noraidīšana – Cita kandidāta iecelšana amatā – Intereses celt prasību neesamība – Nepieņemamība)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/33

      Vispārējās tiesas 2020. gada 17. decembra rīkojums – IM/EIB un EIF
      (Lieta T-80/20) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Institucionālās tiesības - EIF ģenerāldirektora amats - Prasītāja kandidatūras noraidīšana - Cita kandidāta iecelšana amatā - Intereses celt prasību neesamība - Nepieņemamība)
      (2021/C 62/41)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: IM (pārstāvis: D. Giabbani, advokāts)

         Atbildētāji: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji: T. Gilliams, G. Faedo un M. Loizou, kuriem palīdz J. Currall un B. Wägenbaur, advokāti), Eiropas Investīciju fonds (pārstāvji: N. Panayotopoulos un F. Dascalescu, kuriem palīdz J. Currall un B. Wägenbaur, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt EIF 2019. gada 11. decembra lēmumu par EIF jaunā ģenerāldirektora iecelšanu amatā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  IM atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 103, 30.3.2020.


title: Lieta T-161/20: Vispārējās tiesas 2020. gada 17. decembra rīkojums – Ighoga Region 10/Komisija (Valsts atbalsts – Kongresu centra un viesnīcas būvniecība Ingolštatē – Sūdzība – Prasība sakarā ar bezdarbību – Nostājas ieņemšana, ar kuru tiek izbeigta bezdarbība – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/33

      Vispārējās tiesas 2020. gada 17. decembra rīkojums – Ighoga Region 10/Komisija
      (Lieta T-161/20) (1)

      (Valsts atbalsts - Kongresu centra un viesnīcas būvniecība Ingolštatē - Sūdzība - Prasība sakarā ar bezdarbību - Nostājas ieņemšana, ar kuru tiek izbeigta bezdarbība - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2021/C 62/42)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Interessengemeinschaft der Hoteliers und Gastronomen Region 10 eV (Ighoga Region 10) (Ingolštate, Vācija) (pārstāvis: A. Bartosch, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Stromsky un K. Blanck)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 265. pantu un ar ko tiek lūgts konstatēt, ka Komisija ir nelikumīgi atturējusies pieņemt galīgu lēmumu par sākotnējās izmeklēšanas procedūras izbeigšanu saistībā ar apgalvoto valsts atbalsta shēmu SA.48582 (2017/FC), ko Vācija īstenojusi par labu Maritim grupai un KHI Immobilien GmbH.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz pati savus, kā arī atlīdzina Interessengemeinschaft der Hoteliers und Gastronomen Region 10 eV (Ighoga Region 10) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 175, 25.5.2020.


title: Lieta T-289/20: Vispārējās tiesas 2020. gada 18. decembra rīkojums – Facegym/EUIPO (“FACEGYM”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “FACEGYM” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/34

      Vispārējās tiesas 2020. gada 18. decembra rīkojums – Facegym/EUIPO (“FACEGYM”)
      (Lieta T-289/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “FACEGYM” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2021/C 62/43)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Facegym Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: M. Edenborough, QC)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Rampini, J. Crespo Carrillo un V. Ruzek)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 27. februāra lēmumu lietā R 70/2020–5 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “FACEGYM” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Facegym Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 247, 27.7.2020.


title: Lieta T-350/20: Vispārējās tiesas 2020. gada 17. decembra rīkojums – Wagenknecht/Komisija (Prasība sakarā ar bezdarbību – Savienības finanšu interešu aizsardzība – Krāpšanas apkarošana – Komisāru kolēģijas un tās priekšsēdētāja sanāksmes ar Čehijas Republikas pārstāvi – Daudzgadu finanšu shēma 2021. – 2027. gadam – Finanšu regula – Tiešie maksājumi no Savienības budžeta lauksaimniekiem – Apgalvotais Čehijas Republikas premjerministra interešu konflikts – Apgalvotā Komisijas rīcības neesamība – Reglamenta 130. panta 1. punkts – Interese celt prasību – “Locus standi” – Komisijas nostājas formulēšana – Nepieņemamība)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/35

      Vispārējās tiesas 2020. gada 17. decembra rīkojums – Wagenknecht/Komisija
      (Lieta T-350/20) (1)

      (Prasība sakarā ar bezdarbību - Savienības finanšu interešu aizsardzība - Krāpšanas apkarošana - Komisāru kolēģijas un tās priekšsēdētāja sanāksmes ar Čehijas Republikas pārstāvi - Daudzgadu finanšu shēma 2021. – 2027. gadam - Finanšu regula - Tiešie maksājumi no Savienības budžeta lauksaimniekiem - Apgalvotais Čehijas Republikas premjerministra interešu konflikts - Apgalvotā Komisijas rīcības neesamība - Reglamenta 130. panta 1. punkts - Interese celt prasību - “Locus standi” - Komisijas nostājas formulēšana - Nepieņemamība)
      (2021/C 62/44)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Lukáš Wagenknecht (Pardubice [Pardubice], Čehijas Republika) (pārstāve: A. Koller, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Erlbacher un M. Salyková)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 265. pantu un ar kuru ir lūgts konstatēt, ka Komisija ir prettiesiski atturējusies no rīcības, lai pēc prasītāja lūguma saskaņā ar LESD 325. panta 1. punktu un 319. panta 3. punktu, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) 2018/1046 (2018. gada 18. jūlijs) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, (ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 un Lēmumu Nr. 541/2014/ES un atceļ Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (OV 2018, L 193, 1. lpp.), 61. panta 1. punktu noteiktu saistošus un preventīvus pasākumus ar mērķi novērst vai reaģēt uz apgalvoto Čehijas Republikas premjerministra Andrej Babiš interešu konfliktu, proti, pirmkārt, novēršot to, ka komisāru kolēģijas locekļi, it īpaši tās priekšsēdētājs, satiekas un apspriež ar A. Babiš jautājumus saistībā ar Eiropas Savienības daudzgadu finanšu shēmu 2021.–2027. gadam un Savienības budžetu vispārīgi, un, otrkārt, nosakot pasākumus ar mērķi pārtraukt lauksaimniecības tiešo maksājumu no Savienības budžeta izmaksu noteiktiem uzņēmumiem, kurus kontrolējoša persona un faktiskais īpašnieks ir A. Babiš.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Nav jāņem vērā dokuments, kas ir iesniegts kā pielikums A.9, kā arī prasības pieteikuma fragmenti, kuros ir atsauces uz šī dokumenta saturu.

                  2)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  3)

                  Lukáš Wagenknecht atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 271, 17.8.2020.


title: Lieta T-729/20 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 31. decembra rīkojums – Aurubis/Komisija (Pagaidu noregulējums – Direktīva 2003/87/EK – Lēmums 2011/278/ES – Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/35

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 31. decembra rīkojums – Aurubis/Komisija
      (Lieta T-729/20 R)
      (Pagaidu noregulējums - Direktīva 2003/87/EK - Lēmums 2011/278/ES - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība)
      (2021/C 62/45)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Aurubis AG (Hamburga, Vācija) (pārstāvji: S. Altenschmidt un J. Hoss, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. De Meester un G. Wils)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 279. pantu un Vispārējās tiesas Reglamenta 156. pantu un ar ko tiek lūgts piespriest Komisijai pārskaitīt 1 154 794 emisijas kvotas uz prasītājas iekārtas kontu vēlākais līdz 2020. gada 31. decembrim.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-731/20 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 31. decembra rīkojums – ExxonMobil Production Deutschland/Komisija (Pagaidu noregulējums – Direktīva 2003/87/EK – Lēmums 2011/278/ES – Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/36

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 31. decembra rīkojums – ExxonMobil Production Deutschland/Komisija
      (Lieta T-731/20 R)
      (Pagaidu noregulējums - Direktīva 2003/87/EK - Lēmums 2011/278/ES - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība)
      (2021/C 62/46)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ExxonMobil Production Deutschland GmbH (Hannovere, Vācija) (pārstāvji: S. Altenschmidt un J. Hoss, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. De Meester un G. Wils)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 279. pantu un Vispārējās tiesas Reglamenta 156. pantu un ar ko tiek lūgts piespriest Komisijai pārskaitīt 7 428 258 emisijas kvotas uz prasītājas iekārtas kontu vēlākais līdz 2020. gada 31. decembrim.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-739/20: Prasība, kas celta 2020. gada 17. decembrī – Unite the Union/EUIPO – WWRD Ireland (“WATERFORD”)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/36

      Prasība, kas celta 2020. gada 17. decembrī – Unite the Union/EUIPO – WWRD Ireland (“WATERFORD”)
      (Lieta T-739/20)
      (2021/C 62/47)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Unite the Union (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: B. O’Connor, Solicitor, un M. Hommé, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: WWRD Ireland IPCO LLC (Vilmingtona, Delavēra, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “WATERFORD” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 397 521

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 25. septembra lēmums lietā R 2683/2020-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  grozīt apstrīdēto lēmumu tā, lai tiktu konstatēts, ka preču zīme “WATERFORD” ir jāatceļ saskaņā ar ESPZR 58. pantu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-754/20: Prasība, kas celta 2020. gada 18. decembrī – Cristescu/Komisija

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/37

      Prasība, kas celta 2020. gada 18. decembrī – Cristescu/Komisija
      (Lieta T-754/20)
      (2021/C 62/48)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Adrian Sorin Cristescu (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji: M.-A. Lucas un P. Pichault, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt [konfidenciāli] (1) ģenerāldirektores 2020. gada 27. februāra lēmumu piemērot prasītājam rājienu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza deviņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti 2019. gada 12. jūnija Administratīvo izmeklēšanu un disciplināro procedūru vispārējie īstenošanas noteikumi (turpmāk tekstā – “VĪN”), jo Komisijas Izmeklēšanas un disciplinārlietu birojs (IDOC) pirms izmeklēšanas uzsākšanas neesot ne izanalizējis informāciju, kas norādot uz iespējamo pienākumu neizpildi, un šo informāciju apliecinošos dokuments, ne arī sagatavojis par šo jautājumu paziņojumu iecēlējinstitūcijai.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts VĪN 3. panta 1. punkts un 7. panta 4. punkts, ciktāl IDOC ir nosūtījis [konfidenciāli] ģenerāldirektorei apsardzes darbinieku dežūras dienesta konfidenciālu ziņojumu par prasītāja uzklausīšanu vai ciktāl IDOC, pārkāpjot savas pilnvaras, turpināja izmeklēšanu, nenoskaidrojot, vai ir ievēroti procesuālie noteikumi, lai gan šī ģenerāldirektore bija informēta par ziņojumu. Prasītājs apgalvo, ka no lietas materiāliem izriet, ka [konfidenciāli] ģenerāldirektore bija informēta par ziņojumu attiecībā uz pārkāpumu, kura dēļ tika uzsākta izmeklēšana un disciplinārlieta, lai gan šis ziņojums bija konfidenciāls, un ka sākotnējā analīzē tostarp bija jāpārbauda, vai viņas paziņojumi atbilda šim ziņojumam, kurā turklāt bija ietverti pierādījumi par to, ka ģenerāldirektore bija saistīta ar pārkāpumu, ka viņa bija pieprasījusi drošības ziņojumu un ka viņa bija darījusi zināmu, ka informēs augstākstāvošos.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts VĪN 4. pants, ciktāl procedūra netika īstenota saprātīgā termiņā. Prasītājs apgalvo, ka starp izmeklēšanas sākšanu un sākotnējo analīzi, pēc tam starp šo analīzi un apsūdzības liecinieku uzklausīšanu, un, visbeidzot, starp šīm un prasītāja uzklausīšanām notika nepamatoti pārtraukumi, kā rezultātā liecinieki aizmirsa būtiskus elementus vai katrā ziņā tos nepieminēja. Prasītājs uzskata, ka šie trūkumi pārkāpa viņa tiesības uz aizstāvību un negatīvi ietekmēja iestādes rīcības brīvību.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts VĪN 15. panta 1. un 2. punkts, ciktāl IDOC nav pārbaudījusi virkni faktu, kas izvirzīti aizstāvībā.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts VĪN 28. panta b) punkts, ciktāl iecēlējinstitūcija nav sagatavojusi disciplinārziņojumu un tajā nav norādīts, kādus pienākums, iespējams, prasītājs nav izpildījis. Prasītājs apgalvo, ka, pretēji tam, kas tika paziņots 2018. gada 5. decembra lēmumā par disciplinārlietas ierosināšanu, 2018. gada 6. decembra disciplinārajā ziņojumā, kuru sagatavoja IDOC, kaut arī tai šajā ziņā nebija pilnvaru, netika norādīti pārmestie fakti, tāpēc lēmumā par soda piemērošanu izvirzītie iebildumi atšķiras no tiem, kas norādīti izmeklēšanas gala ziņojumā.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts VĪN 28. panta a) punkts un 3. pants, ciktāl disciplinārziņojumā nav norādīti visi apstākļi, kas varētu mīkstināt atbildību un atbrīvot no tās. Prasītājs apgalvo, ka acīmredzamu kļūdu vērtējumā dēļ IDOC izmeklēšanas ziņojumā neminēja dažus cēloņus, kas varētu atbrīvot no atbildības vai mīkstināt to, kuri tai bija jāpārbauda, pamatojoties uz nevainīguma prezumpciju, un jāuzskata par pierādītiem, ja vien tie nav apstrīdēti, kas nozīmēja to, ka viņa atbildību nevarēja apšaubīt.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta pirmais ievilkums, Civildienesta noteikumu IX pielikuma 11. pants, VĪN 29. un 30. pants, kā arī nav ievērotas tiesības uz aizstāvību, ciktāl izvirzītais iebildums nebija skaidri norādīts procedūras sākumā, un tāpēc prasītājs nevarēja efektīvi aizstāvēties.

                  8.

                  Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas tiesību kļūdas un kļūdas faktos, vai no tām izrietošas kļūdas vērtējumā.

                  9.

                  Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka nav pierādīts, ka pārkāpuma, kas bija pamats izmeklēšanai un disciplinārlietai, laikā prasītājs lietoja nepiemērotu valodas stilu.

         (1)  Aizsegtie dati ir konfidenciāli.


title: Lieta T-757/20: Prasība, kas celta 2020. gada 21. decembrī – OT/Parlaments

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/39

      Prasība, kas celta 2020. gada 21. decembrī – OT/Parlaments
      (Lieta T-757/20)
      (2021/C 62/49)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: OT (pārstāvis: C. Bernard-Glanz, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasības pieteikumu par pieņemamu;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un, ja nepieciešams, lēmumu par sūdzības noraidīšanu;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Lai pamatotu savu prasību par Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2019. gada 19. decembra lēmumu, ar kuru viņai izteikts rājiens, prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un ir pārkāpts Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) 21.a pants, pirmkārt, tāpēc, ka prasītājai netika “dots rīkojums” Civildienesta noteikumu 21.a panta nozīmē – kura pārkāpumu tātad viņai nevar pārmest –, otrkārt, tāpēc, ka viņa nevarēja zināt, ka ir pieļauti pārkāpumi, par kuriem viņai atbilstoši Civildienesta noteikumu 21.a pantam būtu bijis jāziņo savam priekšniekam, un, treškārt, tāpēc ka, ņemot vērā apstākļus, viņa nekādā gadījumā nebija pelnījusi disciplinārsodu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav sniegts pamatojums, jo atbildētājs prasītājai nekad nav izskaidrojis, kas tieši tam ir faktiski licis secināt, ka viņai bija jāzina, ka ir pieļauti pārkāpumi, par kuriem viņai atbilstoši Civildienesta noteikumu 21.a pantam būtu bijis jāziņo viņas priekšniekam.


title: Lieta T-764/20: Prasība, kas celta 2020. gada 23. decembrī – Anhui Wanwei Updated High-Tech Material Industry un Inner Mongolia Mengwei Technology/Komisija

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/39

      Prasība, kas celta 2020. gada 23. decembrī – Anhui Wanwei Updated High-Tech Material Industry un Inner Mongolia Mengwei Technology/Komisija
      (Lieta T-764/20)
      (2021/C 62/50)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Wanwei Updated High-Tech Material Industry Co. Ltd (Chaohu City, Ķīna), Inner Mongolia Mengwei Technology Co. Ltd (Bai Town, Ķīna) (pārstāvji: J. Cornelis, F. Graafsma un E. Vermulst, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/1336 (2020. gada 25. septembris), ar ko nosaka galīgos antidempinga maksājumus konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes polivinilspirtu importam (1);

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (turpmāk tekstā –“pamatregula”) 2. panta 6.a punktu ieviestā metode un radītais izņēmums nav paredzēts PTO Antidempinga nolīgumā (turpmāk tekstā –“ADN”) un līdz ar to nevar tikt piemērots.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pieļāvusi pamatregulas 2. panta 6.a punkta a) apakšpunkta pārkāpumu, uzskatīdama, ka Meksikas finanšu pārskati nav “viegli pieejami”, tādējādi pārkāpjot savu rūpības pienākumu ņemt vērā būtisku informāciju, uz kuras pamata Turcija tiktu izslēgta no attiecīgu reprezentatīvo valstu loka, un neizvēloties Meksiku kā atbilstošāko reprezentatīvo valsti.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts pamatregulas 2. panta 10. punkta pārkāpums, veicot abstraktas komisijas maksas korekciju, kā arī esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, konstatējot, ka Wanwei ir darbojusies kā aģents, kurš strādā, pamatojoties uz komisijas maksu; nenodrošinot pienākumu veikt taisnīgu salīdzinājumu, kā arī veicot neatgūstama PVN normālās vērtības augšupēju korekciju.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts pamatregulas 3. panta 2. punkta un 3. panta 3. punkta pārkāpums un acīmredzama kļūda vērtējumā, nosakot cenas samazinājumu, un līdz ar to – pamatregulas 3. panta 6. punkta pārkāpums, neveicot cenas samazinājuma analīzi pa segmentiem, neveicot attiecīgas korekcijas atkarībā no kvalitātes atšķirībām un nenosakot cenas samazinājumu izstrādājumam kopumā.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas prasītāju tiesības uz aizstāvību, atsakoties darīt zināmu konkrētu informāciju, lai tās varētu komentēt cenas samazinājuma analīzi.

         (1)  OV 2020, L 315, 1. lpp.


title: Lieta T-766/20: Prasība, kas celta 2020. gada 23. decembrī – PrenzMarien/EUIPO – Molson Coors Brewing Company (UK) (“STONES”)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/40

      Prasība, kas celta 2020. gada 23. decembrī – PrenzMarien/EUIPO – Molson Coors Brewing Company (UK) (“STONES”)
      (Lieta T-766/20)
      (2021/C 62/51)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: PrenzMarien GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvji: M. Kloth, R. Briske un D. Habel, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Molson Coors Brewing Company (UK) Ltd (Burton Upon Trent, Apvienotā Karaliste)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “STONES” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 8 810 707

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 29. septembra lēmums lietā R 274/2020-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un pilnībā atcelt apstrīdēto Eiropas Savienības preču zīmi;

                  —

                  piespriest atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 19. panta 1. punktu un 10. panta 3. punktu, pārkāpums.


title: Lieta T-768/20: Prasība, kas celta 2020. gada 31. decembrī – Standard International Management/EUIPO – Asia Standard Management Services (“The Standard”)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/41

      Prasība, kas celta 2020. gada 31. decembrī – Standard International Management/EUIPO – Asia Standard Management Services (“The Standard”)
      (Lieta T-768/20)
      (2021/C 62/52)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Standard International Management LLC (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: M. Edenborough QC, S. Wickenden, Barrister, un M. Maier, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Asia Standard Management Services Ltd (Honkonga, Ķīna)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “The Standard” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 8 405 243

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 27. novembra lēmums lietā R 828/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājai tās tiesāšanās izdevumus, kas radušies saistībā ar šo prasību;
                  gadījumā, ja otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece iestājas lietā,

                  —

                  piespriest EUIPO un šai otrai procesa dalībniecei kopīgi un solidāri atlīdzināt minētos tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati

      Apstrīdētajā lēmumā ir pieļauti četri galvenie pārkāpumi, konkrēti, Apelācijas padome:

                  —

                  pieļāvusi tiesību kļūdu, nekonstatējot, ka Eiropas Savienības patērētājiem piedāvātā viesnīcu un papildpakalpojumu, proti, 38., 39., 41., 43. un 44. klasē ietilpstošo pakalpojumu, reklāma un pārdošanas piedāvājumi līdzinās Eiropas Savienības preču zīmes faktiskai izmantošanai apstākļos, kad šie pakalpojumi tiek sniegti Amerikas Savienotajās Valstīs;

                  —

                  pieļāvusi tiesību kļūdu, nekonstatējot, ka attiecīgo pakalpojumu reklāma un veicināšana ir pietiekama, lai pierādītu šo pakalpojumu faktisku izmantošanu;

                  —

                  pieļāvusi tiesību kļūdu, nekonstatējot, ka viesnīcas Londonā atklāšanas reklāmai ir nozīme lietā; un

                  —

                  pieļāvusi tiesību kļūdu, nenorādot nekādu pamatojumu vai jebkādu pietiekamu pamatojumu, lai izdarītu konkrētos secinājumus.


title: Lieta T-769/20: Prasība, kas celta 2020. gada 23. decembrī – Ryanair/Komisija

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/42

      Prasība, kas celta 2020. gada 23. decembrī – Ryanair/Komisija
      (Lieta T-769/20)
      (2021/C 62/53)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ryanair DAC (Swords, Īrija) (pārstāvji: E. Vahida, F. Laprévote, V. Blanc, S. Rating un I. Metaxas-Maranghidis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas Lēmumu C(2020) 5616 final (2020. gada 11. augusts) par valsts atbalstu SA.57586 (2020/N) – Igaunija – COVID-19: Nordica rekapitalizācija un subsidēts procentu aizdevums;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu un savu paziņojumu “Pagaidu regulējums valsts atbalsta pasākumiem, ar ko atbalsta ekonomiku pašreizējā Covid-19 uzliesmojuma situācijā”, konstatējot, ka atbalsts ir paredzēts būtisku traucējumu novēršanai Igaunijas ekonomikā, ka Nordica atbilst atbalsta saņemšanai un ka nosacījumi par konkurences traucējumiem, valsts izstāšanos un restrukturizāciju bija izpildīti, pārkāpjot savu pienākumu izsvērt atbalsta labvēlīgo un nelabvēlīgo ietekmi uz tirdzniecības nosacījumiem un netraucētas konkurences saglabāšanu (proti, “izsvēršanas pārbaude”).

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisijas esot pārkāpusi īpašos LESD noteikumus un Eiropas tiesību vispārējos principus par diskriminācijas aizliegumu, pakalpojumu sniegšanas brīvību un uzņēmējdarbības brīvību, kas ir bijuši ES gaisa transporta liberalizācijas pamatā kopš pagājušā gadsimta 80. gadu beigām.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija neesot uzsākusi formālo izmeklēšanas procedūru, neraugoties uz nopietnām grūtībām, un esot pārkāpusi prasītājas procesuālās tiesības.

                  4.

                  Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija esot pārkāpusi savu pienākumu norādīt pamatojumu.


title: Lieta T-771/20: Prasība, kas celta 2020. gada 29. decembrī – KS un KD/Padome u.c.

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/43

      Prasība, kas celta 2020. gada 29. decembrī – KS un KD/Padome u.c.
      (Lieta T-771/20)
      (2021/C 62/54)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: KS un KD (pārstāvji: F. Randolph, QC un J. Stojsavljevic-Savic, Solicitor)

         Atbildētāji: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Eiropas Ārējās darbības dienests

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai:

                  —

                  piespriest atbildētājiem – kopā vai atsevišķi – atlīdzināt prasītājām zaudējumus (tostarp izmaksāt procentus atbilstoši tādai likmei un par tādu laikposmu, kādu Vispārējā tiesa uzskata par piemērotu), kas viņām esot nodarīti, pamatojoties uz pirmo minēto atbildību par pēdējo minēto pamattiesību pārkāpumiem, šajā gadījumā saistībā ar Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (1) 2., 3., 6., 8. un 13. pantu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 2., 4. un 47. pantu attiecībā uz pirmo prasītāju un saistībā ar ECPAK 2., 3., 6. un 13. pantu un Hartas 2., 4. un 47. pantu attiecībā uz otro prasītāju atbilstoši LESD 340. panta otrajai daļai.

                  —

                  piespriest atbildētājiem atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. pantam; lai novērstu šaubas – šajos izdevumos nebūtu iekļaujamas tikai ar juridisko palīdzību saistītās summas, kuru samaksa tika uzdota ar Vispārējās tiesas 2020. gada 20. novembra rīkojumu, bet būtu jāietver arī izdevumi, kas radušies procedūrā Cilvēktiesību izvērtēšanas komisijā (HRRP).

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasītājas pieprasa atbilstoši LESD 340. panta otrajai daļai atlīdzināt zaudējumus, kuri, kā viņas apgalvo, esot viņām nodarīti apgalvoto viņu cilvēktiesību pārkāpumu dēļ –, it īpaši saskaņā ar ECPAK 2. pantu (procesuālā daļa), 3. pantu, 6. panta 1. punktu un 13. pantu un atbilstošajiem Hartas 2., 4. un 47. pantu –, kurus esot pieļāvuši atbildētāji.
      Prasība attiecas uz faktiem, kas ir norisinājušies pēc 2008. gada 8. decembra, kad Apvienoto Nāciju Organizācijas Pagaidu pārvaldes misija Kosovā (UNMIK) atbildību saistībā ar policiju un tieslietām nodeva Eiropas Savienībai, un pēc Vienotās rīcības 2008/124/KĀDP (2) pieņemšanas 2008. gada 8. februārīEULEX uzņēmās pilnīgu operacionālo kontroli tiesiskuma jomā. Pēdējā minētā piešķīra EULEX izpildu pilnvaras, lai nodrošinātu, ka kara noziegumus, noziegumus starp dažādām etniskām grupām un citus smagus noziegumus “pienācīgi izmeklē, par tiem sauc pie atbildības, tos izskata un sodus izpilda”.
      Prasītājas atsaucas uz:

                  —

                  turpinātu ECPAK 2. un 3. panta (procesuālās daļas) pārkāpumu, ko esot pieļāvuši atbildētāji, neveicot kaitējuma novēršanas darbību vēlākais 2016. gada 29. aprīlī, pēc tam, kad saņēma ziņojumu, ka HRRP ir konstatējis, ka EULEX, pildot savas izpildu pilnvaras pārkāpj Hartas 2. un 3. pantu;

                  —

                  turpinātu ECPAK 6. un 13. panta un Hartas 47. panta pārkāpumu, Padomei nolemjot izveidot HRRP bez pilnvarām sniegt juridisku palīdzību personām, kas ir kvalificētas to saņemt, kā arī bez pilnvarām nodrošināt tās lēmumu izpildi un sniegt tiesisko aizsardzību attiecībā uz konstatētajiem pārkāpumiem;

                  —

                  nepareizu vai ļaunprātīgu Padomes un EĀDD izpildu pilnvaru izmantošanu 2017. gada 12. oktobrī, apgalvojot, ka EULEX ir darījusi visu iespējamo, lai izmeklētu pirmās prasītājas vīra nolaupīšanu un iespējamo slepkavību un otrās prasītājas vīra un dēla slepkavību, un to, ka HRRP nebija paredzēts būt tiesu iestādei;

                  —

                  izpildu pilnvaru nepareizu izmantošanu vai nepienācīgu izmantošanu, ciktāl ar Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/856 (3)2018. gada 8. jūnijā tika atsauktas EULEX izpildu pilnvaras, lai gan pārkāpumi joprojām turpinājās.

         (1)  Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencija, kas parakstīta Romā 1950. gada 4. novembrī (turpmāk tekstā – “ECPAK”).

         (2)  Padomes Vienotā rīcība 2008/124/KĀDP (2008. gada 4. februāris) par Eiropas Savienības Tiesiskuma misiju Kosovā, EULEX KOSOVO (OV 2008, L 42, 92. lpp.).

         (3)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2018/856 (2018. gada 8. jūnijs), ar ko groza Vienoto rīcību 2008/124/KĀDP par Eiropas Savienības Tiesiskuma misiju Kosovā (OV 2008, L 146, 5. lpp.).


title: Lieta T-1/21: Prasība, kas celta 2021. gada 4. janvārī – Fabryki Mebli “Forte”/EUIPO – Bog-Fran (“Furniture”)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/44

      Prasība, kas celta 2021. gada 4. janvārī – Fabryki Mebli “Forte”/EUIPO – Bog-Fran (“Furniture”)
      (Lieta T-1/21)
      (2021/C 62/55)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Fabryki Mebli “Forte” S.A. (Ostrów Mazowiecka, Polija) (pārstāvis: H. Basiński, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Bog-Fran sp. z o.o. sp.k. (Varšava, Polija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus dizainparauga īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā
      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs Nr. 1 384 002-0034

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2020. gada 28. oktobra lēmums lietā R 595/2020-3

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atceltu apstrīdēto lēmumu un nodot apelācijas sūdzību jaunai izskatīšanai EUIPO;

                  —

                  piespriest EUIPO un otrai procesa dalībniecei segt tiesāšanās izdevumus apelācijas procesā EUIPO un tiesvedībā Vispārējā tiesā, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 7. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-2/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. janvārī – Emmentaler Switzerland/EUIPO (“EMMENTALER”)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/45

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. janvārī – Emmentaler Switzerland/EUIPO (“EMMENTALER”)
      (Lieta T-2/21)
      (2021/C 62/56)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Emmentaler Switzerland (Berne, Šveice) (pārstāvji: S. Völker un M. Pemsel, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “EMMENTALER” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija Nr. 1 378 524, ko attiecina uz Eiropas Savienību

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 28. oktobra lēmums lietā R 2402/2019-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 74. panta 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-3/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. janvārī – Power Horse Energy Drinks/EUIPO – Robot Energy Europe (“UNSTOPPABLE”)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/45

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. janvārī – Power Horse Energy Drinks/EUIPO – Robot Energy Europe (“UNSTOPPABLE”)
      (Lieta T-3/21)
      (2021/C 62/57)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Power Horse Energy Drinks GmbH (Linca, Austrija) (pārstāvis: M. Woller, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Robot Energy Europe (Mijas, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “UNSTOPPABLE” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 14 555 271

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 6. oktobra lēmums lietā R 232/2020-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir noraidīta prasītājas apelācijas sūdzība attiecībā uz precēm, kas ietilpst:

                              —

                              5. klasē: uztura bagātinātāji; galvenokārt no vitamīniem sastāvoši uztura bagātinātāji; uztura bagātinātāju pulvera dzērienu maisījumi; kā uztura bagātinātāji lietojami vitamīnu preparāti; vitamīnu dzērieni; vitamīnu preparāti; vitamīnu tabletes; vitamīni un vitamīnu preparāti;

                              —

                              32. klase: bezalkoholiskie dzērieni, kas satur augļu sulu; enerģijas dzērieni; ar proteīniem bagātināti sporta dzērieni; sporta dzērieni;
                              un ciktāl prasītājai ir piespriesti spēkā neesamības atzīšanas un apelācijas procesa izdevumi;

                  —

                  piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei, ja tā iestātos lietā, atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-4/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. janvārī – Advanced Superabrasives/EUIPO – Adi (“ASI ADVANCED SUPERABRASIVES”)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/46

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. janvārī – Advanced Superabrasives/EUIPO – Adi (“ASI ADVANCED SUPERABRASIVES”)
      (Lieta T-4/21)
      (2021/C 62/58)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Advanced Superabrasives, Inc. (Mars Hill, Ziemeļkarolīna, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: D. Piróg un A. Rytel, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Adi Srl (Thiene, Itālija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ASI ADVANCED SUPERABRASIVES” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 163 734

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 23. oktobra lēmums lietā R 2713/2019-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
      atcelt apstrīdēto lēmumu;
      piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;
      iestāšanās lietā gadījumā piespriest personai, kas iestājusies lietā, segt pašai savus tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 27. panta 3. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 2. punkta, lasot to kopsakarā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 27. panta 4. punktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 71. panta 1. punkta, lasot to kopsakarā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 27. panta 3. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-6/21: Prasība, kas celta 2021. gada 7. janvārī – Advanced Organic Materials/EUIPO – Swiss Pharma International (“ADVASTEROL”)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/47

      Prasība, kas celta 2021. gada 7. janvārī – Advanced Organic Materials/EUIPO – Swiss Pharma International (“ADVASTEROL”)
      (Lieta T-6/21)
      (2021/C 62/59)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Advanced Organic Materials, SA (Pilara, Argentīna) (pārstāvis: J.L. Rivas Zurdo, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Swiss Pharma International AG (Cīrihe, Šveice)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ADVASTEROL” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 525 521

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 27. oktobra lēmums lietā R 781/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā, noraidot Advanced Organic Materials, SA apelācijas sūdzību, apstiprināts Iebildumu nodaļas lēmums, ar kuru daļēji apmierināts iebildums B 2 624 370, atsakot reģistrāciju attiecībā uz daļu no precēm, ko aptver (vārdiska) Eiropas Savienības preču zīme Nr. 14 525 521 “ADVASTEROL”;

                  —

                  piespriest lietas dalībniekam vai dalībniekiem, kas iebilst pret šo prasību, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-7/21: Prasība, kas celta 2021. gada 8. janvārī – El Corte Inglés/EUIPO – Kassl (“STUDIO KASSL”)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/48

      Prasība, kas celta 2021. gada 8. janvārī – El Corte Inglés/EUIPO – Kassl (“STUDIO KASSL”)
      (Lieta T-7/21)
      (2021/C 62/60)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija) (pārstāve: J. L. Rivas Zurdo, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Kassl Holding BV (Amsterdama, Nīderlande)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “STUDIO KASSL” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 882 647
      Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 29. oktobra lēmums lietā R 880/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to, noraidot iebildumu iesniedzējas apelācijas sūdzību, apstiprināts Iebildumu nodaļas iebildumu procesā B 3 059 000 pieņemtais lēmums, ar kuru atļauta Eiropas Savienības (vārdiskas) preču zīmes Nr. 17 882 647 “STUDIO KASSL” reģistrācija, lai apzīmētu preces, kas ietilpst 25. klasē;

                  —

                  piespriest lietas dalībniekam vai dalībniekiem, kas iebilst pret šo prasību, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-8/21: Prasība, kas celta 2021. gada 10. janvārī – IFIC Holding/Komisija

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/49

      Prasība, kas celta 2021. gada 10. janvārī – IFIC Holding/Komisija
      (Lieta T-8/21)
      (2021/C 62/61)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: IFIC Holding AG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji: C. Franz un N. Bornemann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2020. gada 28. aprīļa lēmumu C(2020) 2813 final;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir vērsta pret Komisijas 2020. gada 28. aprīļa Īstenošanas lēmumu C(2020) 2813 final par atļaujas piešķiršanu Clearstream Banking AG saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 2271/96 (1996. gada 22. novembris), ar ko paredz aizsardzību pret trešās valsts pieņemtu tiesību aktu eksteritoriālas piemērošanas sekām un no tiem izrietošām vai ar tiem pamatotām darbībām, 5. panta otro daļu.
      Prasība ir pamatota ar šādiem pamatiem.

                  1.

                  Pirmais prasības pamats: Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 41. panta 1. punktā un 2. punkta a) apakšpunktā paredzēto tiesību tikt uzklausītam pārkāpums.

                              —

                              Saskaņā ar Hartas 41. panta 1. punktu un 2. punkta a) apakšpunktu ikvienai (fiziskai un juridiskai) personai ir tiesības tikt uzklausītai, pirms tiek veikts kāds individuāls pasākums, kas to varētu nelabvēlīgi ietekmēt.

                              —

                              Komisija ir pārkāpusi šo būtisko formas prasību, jo tā nav nedz informējusi prasītāju, nedz arī ir kādā brīdī rakstiski vai mutiski uzklausījusi prasītāju vai devusi tai iespēju paust savu viedokli.

                  2.

                  Otrais prasības pamats: Padomes Regulas (EK) Nr. 2271/96 (1) 5. panta otrās daļas, Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2018/1101 (2) un norādījumu par iepriekš minētās regulas piemērošanu (3) darbības jomas pārkāpums.

                              —

                              Atbildētāja esot pārkāpusi Regulas Nr. 2271/96 5. panta noteikumus un tvērumu, kā arī augstāka juridiskā spēka Savienības tiesības, jo tā ir piešķīrusi prasītājai strīdīgo atļauju apstrīdētā lēmuma formā ar atpakaļejošu spēku attiecībā uz laika ziņā jau noslēgušos situāciju.

                              —

                              Šāds atpakaļejošs spēks vai vēlāka piekrišana ir pretrunā Savienības tiesībām, tostarp, it īpaši ņemot vērā tiesiskuma un procesuālos principus, kas garantē pārskatāmību, tiesisko drošību un tiesiskās paļāvības aizsardzību.

                              —

                              Nedz regulā, nedz uz to balstītajā Īstenošanas regulā (ES) 2018/1101 šāds atpakaļejošs spēks nav paredzēts. Savienības tiesībās nav paredzēta vēlāka atļauja ar atpakaļejošu spēku.

                  3.

                  Trešais prasības pamats: Pienākuma norādīt pamatojumu un pārskatāmības un precizitātes prasības pārkāpums.

                              —

                              Atbildētāja esot pārkāpusi savu pierādīšanas pienākumu, kā arī pārskatāmības un precizitātes prasību, kas izriet no procesuālajām un tiesiskuma pamattiesībām.

                              —

                              Īstenošanas lēmuma 1. panta piemērošanas joma esot absolūti nenoteikta gan laika, gan satura ziņā. Ņemot vērā minētā lēmuma formulējumu, tas varētu būt piemērojams ar atpakaļejošu spēku uz nenoteiktu laiku.

                              —

                              1. panta formulējums esot īpaši nenoteikts saistībā ar jēdzieniem “būtisks pamats aizdomām” un “pakalpojumi”. Attiecīgās personas ieskatā neesot skaidri redzams, kādos apstākļos pieteicējai ir atļauts veikt darbības pašai uz sava rēķina, nedz arī kādā laikposmā un kādā kontekstā tās var būt saistītas ar “pakalpojumiem”. Lēmumā neesot precizēts, kas ir saprotams ar jēdzienu “pakalpojumi” un vai tie var attiekties arī uz trešo personu darbībām.

                  4.

                  Ceturtais pamats: Kļūda vērtējumā vai pilnvaru nepareiza izmantošana pretēji augstāka juridiskā spēka Savienības tiesībām vispārējo tiesvedības, taisnīguma un juridisko principu formā.

                              —

                              Atbildētāja esot pieļāvusi kļūdu, īstenojot savu novērtējuma brīvību, jo vispār nav ņēmusi vērā prasītājas situāciju un lēmuma ietekmi uz prasītāju.

                              —

                              Prasītājai neesot bijusi iespēja paust savu viedokli par aizdomām un saskaņā ar lēmuma 1. pantu tā netiks arī uzklausīta nākotnē, tādējādi tai nav nekādu iespēju aizstāvēties pret atbildētājas lēmumiem.

                              —

                              To, ka prasītāja ir izmantojusi savas konstitucionālajās un Savienības tiesībās paredzētās procesuālās pamattiesības iesūdzēt atbildētāju valsts tiesās, nevarot ņemt vērā vērtējumā. Tādējādi atbildētāja esot pārsniegusi savu rīcības brīvību.

                              —

                              Atbildētāja savā vērtējumā neesot apsvērusi mazāk ierobežojošus līdzekļus un kompensācijas pasākumus, lai gan tas bija absolūti nepieciešams, lai nodrošinātu atbilstošu izsvēršanu un vērtējumu.

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 2271/96 (1996. gada 22. novembris), ar ko paredz aizsardzību pret trešās valsts pieņemtu tiesību aktu eksteritoriālas piemērošanas sekām un no tiem izrietošām vai ar tiem pamatotām darbībām (OV 1996 L 309, 1. lpp.).

         (2)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2018/1101 (2018. gada 3. augusts), ar ko nosaka kritērijus Padomes Regulas (EK) Nr. 2271/96, ar ko paredz aizsardzību pret trešās valsts pieņemtu tiesību aktu eksteritoriālas piemērošanas sekām un no tiem izrietošām vai ar tiem pamatotām darbībām, 5. panta otrās daļas piemērošanai (OV 2018, L 199I, 7. lpp.).

         (3)  Norādījumi – Jautājumi un atbildes: Bloķēšanas statūta atjauninājumu pieņemšana” (2018/C 277 I/03) (OV 2018 C 277I, 4. lpp. ).


title: Lieta T-653/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 23. decembra rīkojums – FF/Komisija

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/50

      Vispārējās tiesas 2020. gada 23. decembra rīkojums – FF/Komisija
      (Lieta T-653/19) (1)

      (2021/C 62/62)
      Tiesvedības valoda – franču
      Sestās palātas priekšsēdētāja ir izdevusi rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 399, 25.11.2019.


title: Lieta T-5/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 5. janvāra rīkojums – CP/Parlaments

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/51

      Vispārējās tiesas 2021. gada 5. janvāra rīkojums – CP/Parlaments
      (Lieta T-5/20) (1)

      (2021/C 62/63)
      Tiesvedības valoda – franču
      Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 68, 2.3.2020.


title: Lieta C-631/18: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 13. janvāra spriedums – Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde – LESD 258. pants – Finanšu instrumentu tirgi – Deleģētā direktīva (ES) 2017/593 – Netransponēšana un/vai transponēšanas pasākumu nepaziņošana)

text:
               1.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/3

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 13. janvāra spriedums – Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika
      (Lieta C-631/18) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - LESD 258. pants - Finanšu instrumentu tirgi - Deleģētā direktīva (ES) 2017/593 - Netransponēšana un/vai transponēšanas pasākumu nepaziņošana)
      (2021/C 72/03)
      Tiesvedības valoda – slovēņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Scharf un B. Rous Demiri)

         Atbildētāja: Slovēnijas Republika (pārstāvis: V. Klemenc)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Līdz argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigām nepieņemdama visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu prasības Komisijas Deleģētajā direktīvā (ES) 2017/593 (2016. gada 7. aprīlis), ar ko attiecībā uz finanšu instrumentu un klientiem piederošu līdzekļu aizsardzību, produktu pārvaldības prasībām un noteikumiem, kurus piemēro maksu, komisijas naudas vai jebkādus finansiālu vai nefinansiālu labumu sniegšanai vai saņemšanai, papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/65/ES, un līdz ar to nepaziņojot par šiem tiesību aktiem Eiropas Komisijai, Slovēnijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti saskaņā ar Deleģētās direktīvas 2017/593 14. pantu.

                  2)

                  Slovēnijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 155, 6.5.2019.


title: Lieta C-826/18: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 14. janvāra spriedums (Rechtbank Limburg – Nīderlande lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht, Stichting Leefbaar Buitengebied/College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Susteren (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Orhūsas konvencija – 9. panta 2. un 3. punkts – Iespēja vērsties tiesā – Sabiedrības, kas nav ieinteresētā sabiedrība, iespējas vērsties tiesā neesamība – Prasības pieņemamība, kas ir atkarīga no iepriekšējas dalības lēmuma pieņemšanas procesā)

text:
               1.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/3

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 14. janvāra spriedums (Rechtbank Limburg – Nīderlande lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht, Stichting Leefbaar Buitengebied/College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Susteren

      (Lieta C-826/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Orhūsas konvencija - 9. panta 2. un 3. punkts - Iespēja vērsties tiesā - Sabiedrības, kas nav ieinteresētā sabiedrība, iespējas vērsties tiesā neesamība - Prasības pieņemamība, kas ir atkarīga no iepriekšējas dalības lēmuma pieņemšanas procesā)
      (2021/C 72/04)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Rechtbank Limburg

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht, Stichting Leefbaar Buitengebied

         Atbildētāja: College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Susteren

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, kas parakstīta Orhūsā (Dānija) 1998. gada 25. jūnijā un Eiropas Kopienas vārdā apstiprināta ar Padomes Lēmumu 2005/370/EK (2005. gada 17. februāris), 9. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tas, ka šīs konvencijas 2. panta 4. punktā minētajiem “sabiedrības” pārstāvjiem pašiem par sevi nav iespējas vērsties tiesā, lai apstrīdētu lēmumu, kas ietilpst tās 6. panta piemērošanas jomā. Savukārt minētās konvencijas 9. panta 3. punkts nepieļauj to, ka šīm personām nav iespējas vērsties tiesā, lai atsauktos uz plašākām tiesībām piedalīties lēmumu pieņemšanas procesā, kuras tām ir piešķirtas vienīgi dalībvalsts vides tiesībās.

                  2)

                  Konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, kas parakstīta Orhūsā 1998. gada 25. jūnijā un Eiropas Kopienas vārdā apstiprināta ar Lēmumu 2005/370, 9. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tas, ka tajā paredzēto nevalstisko organizāciju, kuras ir šīs konvencijas 2. panta 5. punktā minētās “ieinteresētās sabiedrības” daļa, tiesā celto prasību pieņemamība ir atkarīga no šo organizāciju dalības apstrīdētā lēmuma sagatavošanas procedūrā, pat ja šis nosacījums nav piemērojams, ja tām nevar pamatoti pārmest to, kas tās nav piedalījušās šajā procedūrā. Savukārt minētās konvencijas 9. panta 3. punkts pieļauj to, ka tajā paredzētās tiesā celtās prasības pieņemamība ir atkarīga no prasītāja dalības apstrīdētā lēmuma sagatavošanas procesā, ja vien, ņemot vērā lietas apstākļus, viņam nevar pamatoti pārmest to, ka viņš nav iesaistījies šajā procesā.

         (1)  OV C 122, 1.4.2019.


title: Lieta C-63/19: Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 14. janvāra spriedums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde – LESD 258. pants – Direktīva 2003/96/EK – Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai – 4. un 19. pants – Dalībvalsts autonoma reģiona pieņemts tiesiskais regulējums – Iemaksas benzīna un dīzeļdegvielas, ko apliek ar akcīzes nodokli, iegādei – 6. panta c) punkts – Atbrīvojums no akcīzes nodokļa vai tā samazinājums – Nodokļa summas “pilnīgas vai daļējas atmaksāšanas” jēdziens – Pierādījumu neesamība par saiknes starp šīm iemaksām un akcīzes nodokli pastāvēšanu)

text:
               1.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/4

      Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 14. janvāra spriedums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
      (Lieta C-63/19) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - LESD 258. pants - Direktīva 2003/96/EK - Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai - 4. un 19. pants - Dalībvalsts autonoma reģiona pieņemts tiesiskais regulējums - Iemaksas benzīna un dīzeļdegvielas, ko apliek ar akcīzes nodokli, iegādei - 6. panta c) punkts - Atbrīvojums no akcīzes nodokļa vai tā samazinājums - Nodokļa summas “pilnīgas vai daļējas atmaksāšanas” jēdziens - Pierādījumu neesamība par saiknes starp šīm iemaksām un akcīzes nodokli pastāvēšanu)
      (2021/C 72/05)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lyal un F. Tomat)

         Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji: G. Palmieri, kurai palīdz G. M. De Socio, avvocato dello Stato)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvji: S. Jiménez García un J. Rodríguez de la Rúa)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 112, 25.3.2019.


title: Lieta C-280/19 P: Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 14. janvāra spriedums – Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūra (ERCEA)/Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Apelācija – Šķīrējklauzula – Minatran līgums, kas noslēgts atbilstoši Septītajai pamatprogrammai – Pieļaujamās izmaksas – ERCEA izdots paziņojums par parādu – Avansā samaksāto summu atgūšana – Izmaksas par personālu un netiešie izdevumi, kas atbilst šīm izmaksām par personālu – Pienākums veikt darbus vienīgi subsīdijas saņēmēja telpās – Saņēmēja īstenota uzraudzība – Saņēmēja parastā prakse)

text:
               1.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/5

      Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 14. janvāra spriedums – Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūra (ERCEA)/Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis

      (Lieta C-280/19 P) (1)

      (Apelācija - Šķīrējklauzula - Minatran līgums, kas noslēgts atbilstoši Septītajai pamatprogrammai - Pieļaujamās izmaksas - ERCEA izdots paziņojums par parādu - Avansā samaksāto summu atgūšana - Izmaksas par personālu un netiešie izdevumi, kas atbilst šīm izmaksām par personālu - Pienākums veikt darbus vienīgi subsīdijas saņēmēja telpās - Saņēmēja īstenota uzraudzība - Saņēmēja parastā prakse)
      (2021/C 72/06)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūra (pārstāvji: F. Sgritta un M. Pesquera Alonso, kam palīdz E. Kourakis, dikigoros)

         Otrs lietas dalībnieks: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (pārstāvis: V. Christianos, dikigoros)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūra (ERCEA) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 182, 27.5.2019.


title: Apvienotās lietas C-322/19 un C-385/19: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 14. janvāra spriedums (High Court (Īrija), International Protection Appeals Tribunal (Īrija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – K.S., M.H.K./The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General (C-322/19), R.A.T., D.S./Minister for Justice and Equality (C-385/19) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Robežkontrole, patvērums un imigrācija – Starptautiskā aizsardzība – Standarti starptautiskās aizsardzības pieteikumu iesniedzēju uzņemšanai – Direktīva 2013/33/ES – Tāds trešās valsts valstspiederīgais, kurš ir devies no vienas Eiropas Savienības dalībvalsts uz citu [dalībvalsti], bet starptautisko aizsardzību ir lūdzis tikai pēdējā minētajā dalībvalstī – Lēmums par pārsūtīšanu uz pirmo dalībvalsti – Regula (ES) Nr. 604/2013 – Piekļuve darba tirgum kā starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzējam)

text:
               1.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/5

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 14. janvāra spriedums (High Court (Īrija), International Protection Appeals Tribunal (Īrija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – K.S., M.H.K./The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General (C-322/19), R.A.T., D.S./Minister for Justice and Equality (C-385/19)
      (Apvienotās lietas C-322/19 un C-385/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Robežkontrole, patvērums un imigrācija - Starptautiskā aizsardzība - Standarti starptautiskās aizsardzības pieteikumu iesniedzēju uzņemšanai - Direktīva 2013/33/ES - Tāds trešās valsts valstspiederīgais, kurš ir devies no vienas Eiropas Savienības dalībvalsts uz citu [dalībvalsti], bet starptautisko aizsardzību ir lūdzis tikai pēdējā minētajā dalībvalstī - Lēmums par pārsūtīšanu uz pirmo dalībvalsti - Regula (ES) Nr. 604/2013 - Piekļuve darba tirgum kā starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzējam)
      (2021/C 72/07)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesas

         High Court (Īrija), International Protection Appeals Tribunal (Īrija)

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: K.S., M.H.K. (C-322/19), R.A.T., D.S. (C-385/19)

         Atbildētāji: The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General (C-322/19), Minister for Justice and Equality (C-385/19)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Valsts tiesai ir jāņem vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/32/ES (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai – kas saskaņā ar Protokola (Nr. 21) par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu 1. un 2. pantu, kā arī 4.a panta 1. punktu nav piemērojama šīs tiesas dalībvalstī –, lai interpretētu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/33/ES (2013. gada 26. jūnijs), ar ko nosaka standartus starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju uzņemšanai, normas, kuras savukārt saskaņā ar šī protokola 4. pantu minētajā dalībvalstī ir piemērojamas.

                  2)

                  Direktīvas 2013/33 15. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, ar kuru personai, kura lūdz starptautisko aizsardzību, tiek liegta piekļuve darba tirgum, pamatojoties tikai uz to, ka attiecībā uz viņu ir ticis pieņemts lēmums par pārsūtīšanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kas ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kurš iesniegts kādā no dalībvalstīm.

                  3)

                  Direktīvas 2013/33 15. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                              —

                              persona, kura lūdz starptautisko aizsardzību, var tikt vainota, ka lēmums par starptautiskās aizsardzības pieteikumu pirmajā instancē tiek pieņemts ar kavēšanos, ja to ir izraisījusi pieteikuma iesniedzēja nesadarbošanās ar kompetentajām iestādēm;

                              —

                              dalībvalsts nevar vainot personu, kura lūdz starptautisko aizsardzību, par to, ka lēmums par starptautiskās aizsardzības pieteikumu pirmajā instancē tiek pieņemts ar kavēšanos tādēļ, ka šis pieteikuma iesniedzējs nav iesniedzis savu pieteikumu pirmajā dalībvalstī, kurā tas ir ieceļojis, Regulas Nr. 604/2013 13. panta izpratnē;

                              —

                              dalībvalsts nevar vainot personu, kura lūdz starptautisko aizsardzību, par to, ka tās pieteikums tiek izskatīts ar kavēšanos, kas radusies tādēļ, ka šis pieteikuma iesniedzējs ir vērsies tiesā ar [lēmuma] iedarbību apturošu pārsūdzību par viņa pārsūtīšanas lēmumu, kurš ir ticis pieņemts saskaņā ar Regulu Nr. 604/2013.

         (1)  OV C 220, 1.7.2019.

         OV C 255, 29.7.2019.


title: Lieta C-507/19: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 13. janvāra spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vācijas Federatīvā Republika/XT (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā politika patvēruma un alternatīvās aizsardzības jomā – Tiesību normas, kas attiecas uz nosacījumiem, kuri ir jāizpilda trešo valstu valstspiederīgajiem vai bezvalstniekiem, lai tie varētu saņemt starptautisko aizsardzību – Direktīva 2011/95/ES – 12. pants – Bēgļa statusa liegšana – Palestīnas izcelsmes bezvalstnieks, kas ir reģistrēts Apvienoto Nāciju Organizācijas Palīdzības un darba aģentūrā Palestīnas bēgļiem Tuvajos Austrumos (UNRWA) – Nosacījumi, lai ipso facto izmantotu Direktīvu 2011/95 – UNRWA aizsardzības vai palīdzības izbeigšana)

text:
               1.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/6

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 13. janvāra spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vācijas Federatīvā Republika/XT
      (Lieta C-507/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā politika patvēruma un alternatīvās aizsardzības jomā - Tiesību normas, kas attiecas uz nosacījumiem, kuri ir jāizpilda trešo valstu valstspiederīgajiem vai bezvalstniekiem, lai tie varētu saņemt starptautisko aizsardzību - Direktīva 2011/95/ES - 12. pants - Bēgļa statusa liegšana - Palestīnas izcelsmes bezvalstnieks, kas ir reģistrēts Apvienoto Nāciju Organizācijas Palīdzības un darba aģentūrā Palestīnas bēgļiem Tuvajos Austrumos (UNRWA) - Nosacījumi, lai ipso facto izmantotu Direktīvu 2011/95 - UNRWA aizsardzības vai palīdzības izbeigšana)
      (2021/C 72/08)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesverwaltungsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika

         Atbildētājs: XT

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu un par piešķirtās aizsardzības saturu 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai noteiktu, vai Apvienoto Nāciju Organizācijas Palīdzības un darba aģentūra Palestīnas bēgļiem Tuvajos Austrumos (UNRWA) aizsardzība vai palīdzība ir izbeigta, veicot individuālu visu attiecīgās situācijas būtisko elementu izvērtējumu, ir jāņem vērā visi UNRWA darbības teritorijas apgabali, kuru teritorijai Palestīnas izcelsmes bezvalstniekam, kas ir atstājis šo teritoriju, ir konkrēta iespēja piekļūt un tur droši uzturēties.

                  2)

                  Direktīvas 2011/95 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka nevar uzskatīt, ka UNRWA aizsardzība vai palīdzība ir izbeigta, ja Palestīnas izcelsmes bezvalstnieks ir atstājis UNRWA darbības teritoriju no kāda šīs teritorijas apgabala, kurā viņš atradās smagas personiskās nedrošības stāvoklī un kurā šī iestāde pat nevarēja sniegt šim bezvalstniekam savu aizsardzību vai palīdzību, lai gan, pirmkārt, viņš ir ieradies šajā apgabalā brīvprātīgi no cita minētās teritorijas apgabala, kurā viņš neatradās personiskas smagas nedrošības stāvoklī un, otrkārt, viņš, pamatojoties uz konkrētu viņa rīcībā esošu informāciju, nevar ne sagaidīt, ne saņemt UNRWA aizsardzību vai palīdzību apgabalā, kurā viņš ir ieradies, ne arī tuvākajā laikā atgriezties izcelsmes apgabalā, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 348, 14.10.2019.


title: Lieta C-414/20 PPU: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 13. janvāra spriedums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret MM (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Eiropas apcietināšanas orderis – Pamatlēmums 2002/584/TI – Nodošanas procedūras starp dalībvalstīm – 6. panta 1. punkts un 8. panta 1. punkta c) apakšpunkts – Eiropas apcietināšanas orderis, kas izsniegts, pamatojoties uz valsts lēmumu par atzīšanu par aizdomās turēto – Jēdziens “lēmums par apcietinājuma piemērošanu vai jebkurš cits izpildāms tiesas nolēmums ar tādu pašu spēku” – Valsts lēmuma par apcietinājuma piemērošanu neesamība – Sekas – Efektīva tiesību aizsardzība tiesā – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants)

text:
               1.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/7

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 13. janvāra spriedums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret MM
      (Lieta C-414/20 PPU) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Eiropas apcietināšanas orderis - Pamatlēmums 2002/584/TI - Nodošanas procedūras starp dalībvalstīm - 6. panta 1. punkts un 8. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Eiropas apcietināšanas orderis, kas izsniegts, pamatojoties uz valsts lēmumu par atzīšanu par aizdomās turēto - Jēdziens “lēmums par apcietinājuma piemērošanu vai jebkurš cits izpildāms tiesas nolēmums ar tādu pašu spēku” - Valsts lēmuma par apcietinājuma piemērošanu neesamība - Sekas - Efektīva tiesību aizsardzība tiesā - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants)
      (2021/C 72/09)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Spetsializiran nakazatelen sad

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      MM

         Piedaloties: Spetsializirana prokuratura

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Pamatlēmuma 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm, kas grozīts ar Padomes Pamatlēmumu 2009/299/TI (2009. gada 26. februāris), 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka “izsniegšanas tiesu iestādes” statuss šīs tiesību normas izpratnē nav atkarīgs no tiesas kontroles esamības attiecībā uz lēmumu par Eiropas apcietināšanas ordera izsniegšanu un valsts lēmumu, uz kuru iepriekš minētais lēmums ir balstīts.

                  2)

                  Pamatlēmuma 2002/584, kas grozīts ar Pamatlēmumu 2009/299, 8. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Eiropas apcietināšanas orderis ir jāuzskata par spēkā neesošu tāpēc, ka tas nav balstīts uz “[valsts] lēmumu par apcietinājuma piemērošanu vai [..] jebkuru citu izpildāmu tiesas nolēmumu ar tādu pašu spēku” šīs tiesību normas izpratnē. Šis jēdziens attiecas uz valsts pasākumiem, ko tiesu iestāde ir noteikusi personas, pret kuru uzsākta kriminālvajāšana, meklēšanai un apcietināšanai, lai šo personu nogādātu tiesā kriminālprocesa darbību izpildei. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai tāds valsts akts par atzīšanu par aizdomās turēto kā tas, uz kuru ir balstīts pamatlietā aplūkotais Eiropas apcietināšanas orderis, rada šādas tiesiskas sekas.

                  3)

                  Ja izsniegšanas dalībvalsts tiesību aktos nav tiesību normu, kas paredz iespēju vērsties tiesā, lai pārbaudītu apstākļus, kādos Eiropas apcietināšanas orderi ir izsniegusi iestāde, kura, lai gan piedalās tiesvedības īstenošanā šajā dalībvalstī, pati par sevi nav tiesa, Pamatlēmums 2002/584, kas grozīts ar Pamatlēmumu 2009/299, aplūkots Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā garantēto tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ļauj valsts tiesai – tiesvedībā, kurā apstrīdēta pirmstiesas apcietinājuma piemērošana personai, kuras nodošana ir veikta saskaņā ar Eiropas apcietināšanas orderi, kas izsniegts, balstoties uz valsts aktu, kurš nevar tikt kvalificēts kā “[valsts] lēmums par apcietinājuma piemērošanu vai jebkurš cits izpildāms tiesas nolēmums ar tādu pašu spēku” šī pamatlēmuma 8. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē un kurā ir izvirzīts pamats saistībā ar šī Eiropas apcietināšanas ordera spēkā neesamību, ņemot vērā Savienības tiesības, – atzīt savu kompetenci, lai veiktu šādu spēkā esamības pārbaudi.
                  Pamatlēmums 2002/584, kas grozīts ar Pamatlēmumu 2009/299, aplūkots Pamattiesību hartas 47. pantā garantēto tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā gaismā, ir interpretējams tādējādi, ka šīs tiesības neparedz, ka valsts tiesas konstatējuma – saskaņā ar kuru attiecīgais Eiropas apcietināšanas orderis ir izdots, pārkāpjot šī pamatlēmuma 8. panta 1. punkta c) apakšpunktu, ciktāl tas nav balstīts uz “[valsts] lēmumu par apcietinājuma piemērošanu vai [..] jebkuru citu izpildāmu tiesas nolēmumu ar tādu pašu spēku” šīs tiesību normas izpratnē,– sekas ir tādas personas atbrīvošana, kurai pirmstiesas apcietinājums ticis piemērots pēc tam, kad izpildes dalībvalsts bija to nodevusi izsniegšanas dalībvalstij. Tādēļ iesniedzējtiesai atbilstoši tās valsts tiesību normām ir jāizlemj, kādas sekas tāda valsts akta kā attiecīgā Eiropas apcietināšanas ordera likumīgā pamata neesamība var izraisīt attiecībā uz lēmumu saglabāt vai nesaglabāt pirmstiesas apcietinājuma piemērošanu attiecībā uz personu, pret kuru uzsākta kriminālvajāšana.

         (1)  OV C 390, 16.11.2020.


title: Lieta C-264/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 15. jūnijā iesniedza Landesgericht Korneuburg (Austrija) – Airhelp Limited/Austrian Airlines AG

text:
               1.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/8

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 15. jūnijā iesniedza Landesgericht Korneuburg (Austrija) – Airhelp Limited/Austrian Airlines AG

      (Lieta C-264/20)
      (2021/C 72/10)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesgericht Korneuburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Airhelp Limited

         Atbildētāja: Austrian Airlines AG

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ir konstatējams ārkārtējs apstāklis, ja lidojums tiek atcelts tāpēc, ka lidmašīna tiek stumta atpakaļ no pretī esoša iekāpšanas sektora un, to darot, tiek bojāta – vēlāk atceltajam lidojumam paredzētās – lidmašīnas augstumstūre?

                  2)

                  Vai šīs regulas 5. panta 3. punkts un 7. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka apkalpojošais gaisa pārvadātājs, kas apgalvo, ka atcelšanu ir izraisījuši ārkārtēji apstākļi, var balstīties uz regulas 5. panta 3. punktā paredzēto pamatu, kas atbrīvo no atbildības, tikai tad, ja tas var arī pierādīt, ka konkrētā pasažiera kavēšanās nebūtu tikusi novērsta, arī veicot pārreģistrāciju uz aizstājošu reisu?

                  3)

                  Vai otrajā jautājumā minētajai pārreģistrācijai ir jāatbilst konkrētākiem laika vai kvalitatīviem kritērijiem, it īpaši regulas 5. panta 1. punkta c) apakšpunkta iii) punktā vai tās 8. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā minētajiem kritērijiem?

            Eiropas Savienības Tiesa (devītā palāta) 2021. gada 14. janvāra rīkojumā nolēma šādi:

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka sadursme starp stāvvietā esošas lidmašīnas augstumstūri un citas aviokompānijas lidmašīnas spārnu, kas izraisīta otrās lidmašīnas pārvietošanas rezultātā, šī noteikuma izpratnē ietilpst jēdzienā “ārkārtas apstākļi”.

                  2)

                  Regulas Nr. 261/2004 5. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja tiek atcelts sākotnēji plānotais lidojums ārkārtēju apstākļu dēļ, gaisa pārvadātāja izpildītais cits pasažiera pārvadājums ar lidojumu, ar kuru pasažieris savu galamērķi ir sasniedzis dienu pēc sākotnēji paredzētās ielidošanas dienas, ir “[visi iespējamie pasākumi”, kuri šo uzņēmumu atbrīvo no šīs regulas 5. panta 1. punkta c) apakšpunktā un 7. panta 1. punktā paredzētā kompensēšanas pienākuma, izņemot gadījumu, ja pastāvēja cita iespēja veikt citu tiešu vai netiešu pārvadājumu ar šī paša pārvadātāja vai cita gaisa pārvadātāja izpildītu lidojumu ar mazāku nokavēšanos nekā tā, ar kādu ielidoja nākamais attiecīgā gaisa pārvadātāja lidojums, ja vien tas nepierāda, ka šāda cita pārvadājuma izpilde tam, ņemot vērā tā uzņēmuma iespējas attiecīgajā brīdī, radītu nesamērīgas grūtības, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 2004, L 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-297/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 2. jūlijā Peter Sabo, Lesoochranárske zoskupenie VLK, Hasso Krull, 2 Celsius, Bernard Auric, Tony Lowes, Kent Roberson, Hiite Maja SA, Association de lutte contre toutes formes de Nuisance et de Pollutions sur les communes de Meyreuil et Gardanne (ALNP Meyreuil – Gardanne) un Friends of the Irish Environment CLG iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 6. maija spriedumu lietā T-141/19 Sabo u.c./Parlaments un Padome

text:
               1.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/9

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 2. jūlijāPeter Sabo, Lesoochranárske zoskupenie VLK, Hasso Krull, 2 Celsius, Bernard Auric, Tony Lowes, Kent Roberson, Hiite Maja SA, Association de lutte contre toutes formes de Nuisance et de Pollutions sur les communes de Meyreuil et Gardanne (ALNP Meyreuil – Gardanne) un Friends of the Irish Environment CLG iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 6. maija spriedumu lietā T-141/19 Sabo u.c./Parlaments un Padome
      (Lieta C-297/20 P)
      (2021/C 72/11)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Peter Sabo, Lesoochranárske zoskupenie VLK, Hasso Krull, 2 Celsius, Bernard Auric, Tony Lowes, Kent Roberson, Hiite Maja SA, Association de lutte contre toutes formes de Nuisance et de Pollutions sur les communes de Meyreuil et Gardanne (ALNP Meyreuil – Gardanne) un Friends of the Irish Environment CLG (pārstāvji: R. Smith un C. Day, Solicitors, P. Lockley un B. Mitchell, Barristers, un D. Wolfe, QC)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
      Ar 2021. gada 14. janvāra rīkojumu Tiesa (astotā palāta) nolēma apelācijas sūdzību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējiem segt savus tiesāšanās izdevumus pašiem.


title: Lieta C-320/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 17. jūlijā Veselin Atanasov Vasilev iesniedza par Vispārējās tiesas 2020. gada 7. jūlija spriedumu lietā T-273/20 Vasilev/Bulgārija

text:
               1.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/10

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 17. jūlijāVeselin Atanasov Vasilev iesniedza par Vispārējās tiesas 2020. gada 7. jūlija spriedumu lietā T-273/20 Vasilev/Bulgārija
      (Lieta C-320/20 P)
      (2021/C 72/12)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Veselin Atanasov Vasilev (pārstāvis: B. Kolev, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Bulgārijas Republika
      Ar 2021. gada 12. janvāra rīkojumu Tiesa (septītā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību kā acīmredzami nepamatotu.


title: Lieta C-401/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 24. augustā Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG iesniedza par Vispārējās tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 10. jūnija spriedumu lietā T-577/19 Leinfelder Uhren München/EUIPO

text:
               1.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/10

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 24. augustāLeinfelder Uhren München GmbH & Co. KG iesniedza par Vispārējās tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 10. jūnija spriedumu lietā T-577/19 Leinfelder Uhren München/EUIPO

      (Lieta C-401/20 P)
      (2021/C 72/13)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG (pārstāvis: S. Lüft, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Thomas Schafft

      Ar 2021. gada 19. janvāra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.