title: Lieta T-688/18: Prasība, kas celta 2018. gada 21. novembrī – Exploitatiemaatschappij De Berghaaf/EUIPO – Brigade Electronics Group (“CORNEREYE”)

text:
               21.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/59

      Prasība, kas celta 2018. gada 21. novembrī – Exploitatiemaatschappij De Berghaaf/EUIPO – Brigade Electronics Group (“CORNEREYE”)
      (Lieta T-688/18)
      (2019/C 25/77)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Exploitatiemaatschappij De Berghaaf BV (Barneveld, Nīderlande) (pārstāvis: R. Pansch, S. Klopschinski un M. von Rospatt, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Brigade Electronics Group plc (Kent, Apvienotā Karaliste)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “CORNEREYE” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 175 284

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 24. jūlija lēmums lietā R 1966/2017-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 95. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-661/18: Prasība, kas celta 2018. gada 7. novembrī – Securitec/Komisija

text:
               21.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/46

      Prasība, kas celta 2018. gada 7. novembrī – Securitec/Komisija
      (Lieta T-661/18)
      (2019/C 25/60)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Securitec (Livange, Luksemburga) (pārstāvis: P. Peuvrel, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību atcelt tiesību aktu par procesuāli pieņemamu;

                  —

                  atzīt prasību atcelt tiesību aktu par pamatotu pēc būtības;

                  —

                  līdz ar to atcelt 2018. gada 7. septembra lēmumu par noraidīšanu;

                  —

                  atcelt arī Komisijas 2018. gada 17. septembra lēmumu;

                  —

                  piespriest izpildīt visus citus šajā ziņā prasītos juridiskos pienākumus;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un citus izdevumus, kas radušies saistībā ar šo prasību.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir balstīts uz pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi, pirmkārt, Komisijas 2018. gada 7. septembra lēmumā, ar kuru noraidīts piedāvājums, ko prasītāja bija iesniegusi konkursa Nr. HR/R1/PR/2017/059 ar nosaukumu “Drošības iekārtu uzturēšana ēkās, ko aizņem un/vai pārvalda Eiropas Komisija Beļģijā un Luksemburgā” (OV 2018/S 209–476275) ietvaros, un, otrkārt, 2018. gada 17. septembra lēmumā, ar kuru prasītājai atteikts sniegt precizējumus, ko tā lūdza attiecībā uz iepriekš minēto konkursu. Lēmums noraidīt prasītājas piedāvājumu tikai apstiprina, ka piedāvājumā nav ietverta viszemākā cena, lai arī cenu kritērijs nebija vienīgais iepirkuma procedūras dokumentos noteiktais līguma piešķiršanas kritērijs. Tā kā nepietiekams pamatojums ir līdzvērtīgs pamatojuma neesamībai, lēmumi tādējādi ir jāatceļ .

                  2.

                  Otrais pamats ir balstīts uz apstrīdētā lēmuma prettiesiskumu. Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka viszemākās cenas kritērijs nebija vienīgais norādītais kritērijs un ka turklāt bija arī nepieciešams, lai izvēlētais piedāvājums būtu likumīgs un atbilstošs. Pēc prasītājas domām, izraudzītajam pretendentam nebija NEDAP sertifikāta, kas tomēr bija prasīts iepirkuma procedūras dokumentos. Līdz ar to līguma slēgšanas tiesību piešķiršana šai sabiedrībai bija nelikumīga, un tādēļ apstrīdētie lēmumi ir jāatceļ.

                  3.

                  Trešais pamats ir balstīts pārskatāmības, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu pārkāpumu, kas ir pieļauti ar apstrīdētajiem lēmumiem, it īpaši attiecībā uz nesamērīgo prasību par minimālo apgrozījumu 900 000 EUR apmērā uzņēmumiem, kas bija iesnieguši pieteikumus attiecībā uz 4. daļu Luksemburgā, kā arī attiecībā to, ka Komisija nebija atbildējusi uz prasītājas 2018. gada 28. jūnija vēstuli, kurā tā uzdeva Komisijai jautājumu šajā ziņā.


title: Lieta T-689/18: Prasība, kas celta 2018. gada 21. novembrī – Executive Selling/EUIPO (“EXECUTIVE SELLING”)

text:
               21.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/60

      Prasība, kas celta 2018. gada 21. novembrī – Executive Selling/EUIPO (“EXECUTIVE SELLING”)
      (Lieta T-689/18)
      (2019/C 25/78)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Executive Selling (Parīze, Francija) (pārstāvji: V. Bouchara un A. Maier, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes “EXECUTIVE SELLING” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – reģistrācijas pieteikums Nr. 1 343 783

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 14. septembra lēmums lietā R 313/2018-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Kopumā reģistrācijai pieteiktā preču zīmei neesot ar to aptverto pakalpojumu īpašības aprakstoša. EUIPO veiktā analīze esot pretrunā piemērojamiem tiesību aktiem un judikatūrai, reģistrācijai pieteiktajam apzīmējumam noteikti piemīt atšķirtspēja un tātad tas var pildīt preču zīmes pamatfunkciju.


title: Lieta T-663/18: Prasība, kas celta 2018. gada 9. novembrī – Nissin Foods Holdings/EUIPO – The GB Foods (“Soba JAPANESE FRIED NOODLES”)

text:
               21.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/47

      Prasība, kas celta 2018. gada 9. novembrī – Nissin Foods Holdings/EUIPO – The GB Foods (“Soba JAPANESE FRIED NOODLES”)
      (Lieta T-663/18)
      (2019/C 25/61)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Nissin Foods Holdings Co. Ltd (Osaka, Japāna) (pārstāvis: S. Malynicz, QC, G. Messenger, Barrister, K. Gilbert un G. Lodge, Solicitors)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: The GB Foods, SA (L'Hospitalet de Llobregat, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “JAPANESE FRIED NOODLES” sarkanā, melnā, pelēkā un baltā krāsās – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 377 904

         Process EUIPO: Spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 29. augusta lēmums lietā R 111/2018-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un otram procesa dalībniekam segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-695/18: Prasība, kas celta 2018. gada 26. novembrī – Werner/EUIPO – Merck (“fLORAMED”)

text:
               21.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/61

      Prasība, kas celta 2018. gada 26. novembrī – Werner/EUIPO – Merck (“fLORAMED”)
      (Lieta T-695/18)
      (2019/C 25/79)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Stefan Werner (Baldham, Vācija) (pārstāvis: T. Büttner, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Merck KGaA (Darmstadt, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “fLORAMED” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 336 639

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 17. septembra lēmums lietā R 197/2018-2

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, kā arī Iebildumu nodaļas 2017. gada 24. novembra lēmumu, ar kuru tika noraidīts preču zīmes reģistrācijas pieteikums attiecībā uz visām pieteiktajām precēm un apmierināti iebildumu iesniedzēja 2016. gada 7. oktobra iebildumi.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-666/18: Prasība, kas celta 2018. gada 6. novembrī – 6Minutes Media/EUIPO – ad pepper media International (“ad pepper”)

text:
               21.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/48

      Prasība, kas celta 2018. gada 6. novembrī – 6Minutes Media/EUIPO – ad pepper media International (“ad pepper”)
      (Lieta T-666/18)
      (2019/C 25/62)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: 6Minutes Media GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvji: P. Koch un T. Hilser, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: ad pepper media International NV (Nirnberga, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “ad pepper” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 1 307 966

         Process EUIPO: anulēšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 20. jūnija lēmums lietā R 839/2017–1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam un gadījumā, ja tā iestātos lietā, otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei segt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājai radušos izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 18. panta 1. punkta a) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-697/18: Prasība, kas celta 2018. gada 26. novembrī – Aldi/EUIPO – Titlbach (“ALTISPORT”)

text:
               21.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/61

      Prasība, kas celta 2018. gada 26. novembrī – Aldi/EUIPO – Titlbach (“ALTISPORT”)
      (Lieta T-697/18)
      (2019/C 25/80)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Vācija) (pārstāvji: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen un M. Minkner, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Aleš Titlbach (Meziboří, Čehijas Republika)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašnieks: otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks

         Attiecīgā strīdus preču zīme: preču zīmes “ALTISPORT” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 226 617

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 19. septembra lēmums lietā R 2683/2017–4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-668/18: Prasība, kas celta 2018. gada 6. novembrī – 6Minutes Media/EUIPO – ad pepper media International (“ADPepper”)

text:
               21.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/49

      Prasība, kas celta 2018. gada 6. novembrī – 6Minutes Media/EUIPO – ad pepper media International (“ADPepper”)
      (Lieta T-668/18)
      (2019/C 25/63)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: 6Minutes Media GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvji: P. Koch un T. Hilser, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: ad pepper media International NV (Nirnberga, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ADPepper” – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme Nr. 1 109 990

         Process EUIPO: anulēšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 20. jūnija lēmums lietā R 840/2017–1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam un gadījumā, ja tā iestātos lietā, otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei segt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājai radušos izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 18. panta 1. punkta a) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-113/15: Vispārējās tiesas 2018. gada 15. novembra spriedums – RFA International/Komisija Dempings – Krievijas izcelsmes ferosilīcija imports – Pieteikumu atmaksāt iekasētos antidempinga maksājumus noraidījums – Normālās vērtības un eksporta cenas noteikšana – Viena ekonomiska vienība – Antidempinga maksājuma ietekme uz Savienībā veiktas tālākpārdošanas cenām – Tādas metodes izmantošana, kura atšķiras no agrākā izmeklēšanā izmantotās – Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 9. punkts un 11. panta 9. un 10. punkts (tagad – Regulas (ES) 2016/1036 2. panta 9. punkts un 11. panta 9. un 10. punkts) – PTO Antidempinga nolīguma 18.3.1. pants

text:
               21.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/38

      Vispārējās tiesas 2018. gada 15. novembra spriedums – RFA International/Komisija
      (Lieta T-113/15) (1)

      (Dempings - Krievijas izcelsmes ferosilīcija imports - Pieteikumu atmaksāt iekasētos antidempinga maksājumus noraidījums - Normālās vērtības un eksporta cenas noteikšana - Viena ekonomiska vienība - Antidempinga maksājuma ietekme uz Savienībā veiktas tālākpārdošanas cenām - Tādas metodes izmantošana, kura atšķiras no agrākā izmeklēšanā izmantotās - Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 9. punkts un 11. panta 9. un 10. punkts (tagad – Regulas (ES) 2016/1036 2. panta 9. punkts un 11. panta 9. un 10. punkts) - PTO Antidempinga nolīguma 18.3.1. pants)
      (2019/C 25/48)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: RFA International, LP (Kalgari, Kanāda) (pārstāvji: B. Evtimov un M. Krestiyanova, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J.-F. Brakeland un A. Stobiecka-Kuik)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un kurā ir lūgts pilnībā vai daļēji atcelt Komisijas 2014. gada 18. decembra Īstenošanas lēmumus C(2014) 9805 final, C(2014) 9806 final, C(2014) 9807 final, C(2014) 9808 final, C(2014) 9811 final, C(2014) 9812 final un C(2014) 9816 final par pieteikumiem par Krievijas izcelsmes ferosilīcija importu samaksāto antidempinga maksājumu atmaksāšanai.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  RFA International, LP atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 155, 11.5.2015.


title: Lieta T-669/18: Prasība, kas celta 2018. gada 13. novembrī – Neoperl/EUIPO (Četru aizpildītu caurumu attēls, kurš ietverts simetriski izvietotu cauruma attēlā)

text:
               21.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/50

      Prasība, kas celta 2018. gada 13. novembrī – Neoperl/EUIPO (Četru aizpildītu caurumu attēls, kurš ietverts simetriski izvietotu cauruma attēlā)
      (Lieta T-669/18)
      (2019/C 25/64)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Neoperl AG (Reinach, Šveice) (pārstāvis: H. Börjes-Pestalozza, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības pozīcijas preču zīme (Četru aizpildītu caurumu attēls, kurš ietverts simetriski izvietotu cauruma attēlā) – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 259 665

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 10. septembra lēmums lietā R 2059/2017–5

         Prasītājas prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-749/18: Prasība, kas celta 2018. gada 21. decembrī – Daimler/EUIPO (“ROAD EFFICIENCY”)

text:
               18.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/45

      Prasība, kas celta 2018. gada 21. decembrī – Daimler/EUIPO (“ROAD EFFICIENCY”)
      (Lieta T-749/18)
      (2019/C 65/59)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Daimler AG (Štutgarte, Vācija) (pārstāvis: P. Kohl, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ROAD EFFICIENCY” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 814 536

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 23. oktobra lēmums lietā R 2701/2017-5

         Prasītājas prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-310/16: Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 17. janvāra spriedums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Petar Dzivev u.c. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzība – LESD 325. panta 1. punkts – Konvencija par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību – Kriminālprocess sakarā ar noziedzīgiem nodarījumiem PVN jomā – Efektivitātes princips – Pierādījumu iegūšana – Telesakaru noklausīšanās – Tiesu iestādes, kam nebija jurisdikcijas, piešķirta atļauja – Šo noklausīšanos kā pierādījumu ņemšana vērā – Valsts tiesiskais regulējums – Aizliegums)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/2

      Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 17. janvāra spriedums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Petar Dzivev u.c.
      (Lieta C-310/16) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzība - LESD 325. panta 1. punkts - Konvencija par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību - Kriminālprocess sakarā ar noziedzīgiem nodarījumiem PVN jomā - Efektivitātes princips - Pierādījumu iegūšana - Telesakaru noklausīšanās - Tiesu iestādes, kam nebija jurisdikcijas, piešķirta atļauja - Šo noklausīšanos kā pierādījumu ņemšana vērā - Valsts tiesiskais regulējums - Aizliegums))
      (2019/C 93/02)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Spetsializiran nakazatelen sad

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

         Petar Dzivev, Galina Angelova, Georgi Dimov, Milko Velkov

         Rezolutīvā daļa

      LESD 325. panta 1. punkts, kā arī Luksemburgā 1995. gada 26. jūlijā parakstītās Konvencijas, kas izstrādāta, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu, par Eiropas Kopienu finansiālo interešu aizsardzību 1. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. panta 1. punkts, skatīti Eiropas Savienības Pamattiesību Hartas gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā, ievērojot kriminālvajāšanas par noziedzīgiem nodarījumiem, kas saistīti ar pievienotās vērtības nodokli (PVN), efektivitātes principu, nav tas, ka valsts tiesa piemēro valsts tiesību normu, kurā ir paredzēts, ka no kriminālprocesa ir jāizslēdz tādi pierādījumi, kādi ir noklausītie telesakari, kam ir vajadzīga iepriekšēja tiesas atļauja, ja šo atļauju ir izsniegusi tiesu iestāde, kurai nebija jurisdikcijas, pat tad, ja vienīgi ar šiem pierādījumiem var pierādīt attiecīgo noziedzīgo nodarījumu izdarīšanu.

         (1)  OV C 310, 29.8.2016.


title: Lieta C-162/17 P: Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 16. janvāra spriedums – Polijas Republika/Stock Polska sp. z o.o., Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Lass & Steffen GmbH Wein- und Spirituosen-Import (Apelācija – Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Regula (EK) Nr. 207/2009 – 8. panta 1. punkts – Grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “LUBELSKA”, reģistrācijas pieteikums – Dominējošs un atšķirtspējīgs elements)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/3

      Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 16. janvāra spriedums – Polijas Republika/Stock Polska sp. z o.o., Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Lass & Steffen GmbH Wein- und Spirituosen-Import

      (Lieta C-162/17 P) (1)

      ((Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 8. panta 1. punkts - Grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “LUBELSKA”, reģistrācijas pieteikums - Dominējošs un atšķirtspējīgs elements))
      (2019/C 93/03)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvis: B. Majczyna)

         Pārējie lietas dalībnieki: Stock Polska sp. z o.o. (pārstāvis: T. Gawrylczyk, radca prawny), Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: M. Rajh un D. Botis), Lass & Steffen GmbH Wein- und Spirituosen-Import (pārstāvis: R. Kunz-Hallstein, advokāts)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Polijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 239, 24.7.2017.


title: Lieta C-165/17: Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 24. janvāra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Morgan Stanley & Co International plc/Ministre de l'Économie et des Finances (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Sestā direktīva 77/388/EEK – Direktīva 2006/112/EK – Priekšnodokļa atskaitīšana – Ar nodokli apliekamiem darījumiem un atbrīvotiem darījumiem vienlaicīgi izmantotas preces un pakalpojumi (jaukta veida darījumos izmantojamas preces un pakalpojumi) – Piemērojamās atskaitāmās daļas noteikšana – Filiāle dalībvalstī, kurā neatrodas sabiedrības juridiskā adrese – Filiāles izdevumi saistībā tikai un vienīgi ar galvenā uzņēmuma darījumiem – Filiāles izdevumi, kas tiek izmantoti saistībā ar tās un galvenā uzņēmuma darījumiem)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/3

      Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 24. janvāra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Morgan Stanley & Co International plc/Ministre de l'Économie et des Finances

      (Lieta C-165/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Sestā direktīva 77/388/EEK - Direktīva 2006/112/EK - Priekšnodokļa atskaitīšana - Ar nodokli apliekamiem darījumiem un atbrīvotiem darījumiem vienlaicīgi izmantotas preces un pakalpojumi (jaukta veida darījumos izmantojamas preces un pakalpojumi) - Piemērojamās atskaitāmās daļas noteikšana - Filiāle dalībvalstī, kurā neatrodas sabiedrības juridiskā adrese - Filiāles izdevumi saistībā tikai un vienīgi ar galvenā uzņēmuma darījumiem - Filiāles izdevumi, kas tiek izmantoti saistībā ar tās un galvenā uzņēmuma darījumiem))
      (2019/C 93/04)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Morgan Stanley & Co International plc

         Atbildētājs: Ministre de l'Économie et des Finances

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Sestās direktīvas 77/388/EEK (1977. gada 17. maijs) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 17. panta 2., 3. un 5. punkts un 19. panta 1. punkts un Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 168., 169. un 173.–175. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz dalībvalstī reģistrētas filiāles izdevumiem, kuri attiecas vienīgi reizē gan uz darījumiem, kas apliekami ar pievienotās vērtības nodokli, gan uz darījumiem, kas no šī nodokļa ir atbrīvoti, kurus veic šīs filiāles citā dalībvalstī reģistrēts galvenais uzņēmums, ir jāpiemēro atskaitāmā daļa, kas izriet no daļskaitļa, kura saucējs sastāv no apgrozījuma, ko veido vienīgi šie darījumi, bez pievienotās vērtības nodokļa, un skaitītājs sastāv no ar nodokli apliekamiem darījumiem, kas arī dotu tiesības uz atskaitījumu, ja tie būtu veikti dalībvalstī, kurā ir reģistrēta minētā filiāle, tostarp, ja šīs tiesības uz atskaitījumu izriet no tā, ka pēdējā minētā izmanto izvēles iespēju dalībvalstī veiktos darījumus aplikt ar pievienotās vērtības nodokli.

                  2)

                  Sestās direktīvas 77/388 17. panta 2., 3. un 5. punkts un 19. panta 1. punkts, kā arī Direktīvas 2006/112 168., 169. un 173.–175. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai noteiktu atskaitāmo daļu, kas piemērojama dalībvalstī reģistrētas filiāles vispārējām izmaksām, kuras saistītas vienlaikus gan ar šīs filiāles šajā dalībvalstī veiktiem darījumiem, gan arī ar darījumiem, ko veic tās citā valstī reģistrēts galvenais uzņēmums, daļskaitļa, kas veido šo atskaitāmo daļu, saucējā ir jāņem darījumi, kurus veic gan minētā filiāle, gan galvenais uzņēmums, precizējot, ka minētā daļskaitļa skaitītājā papildus šīs pašas filiāles veiktajiem ar nodokli apliekamajiem darījumiem ir jāņem vērā tikai ar nodokli apliekamie galvenā uzņēmuma veiktie darījumi, kas arī dotu tiesības veikt atskaitījumu, ja tie būtu veikti attiecīgās filiāles reģistrācijas valstī.

         (1)  OV C 213, 3.7.2017.


title: Lieta C-193/17: Tiesas (virspalāta) 2019. gada 22. janvāra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Cresco Investigation GmbH/Markus Achatzi (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 21. pants – Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā – Direktīva 2000/78/EK – 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts – Tieša diskriminācija reliģijas dēļ – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru noteiktiem darba ņēmējiem tiek piešķirta atvaļinājuma diena Lielajā Piektdienā – Pamatojums – 2. panta 5. punkts – 7. panta 1. punkts – No valsts tiesību nesaderības ar Direktīvu 2000/78 izrietoši pienākumi privātajiem darba devējiem un valsts tiesai)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/6

      Tiesas (virspalāta) 2019. gada 22. janvāra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Cresco Investigation GmbH/Markus Achatzi

      (Lieta C-193/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 21. pants - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - Direktīva 2000/78/EK - 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Tieša diskriminācija reliģijas dēļ - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru noteiktiem darba ņēmējiem tiek piešķirta atvaļinājuma diena Lielajā Piektdienā - Pamatojums - 2. panta 5. punkts - 7. panta 1. punkts - No valsts tiesību nesaderības ar Direktīvu 2000/78 izrietoši pienākumi privātajiem darba devējiem un valsts tiesai))
      (2019/C 93/06)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Cresco Investigation GmbH

         Atbildētājs: Markus Achatzi

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 1. pants un 2. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru, pirmkārt, Lielā Piektdiena ir svētku diena tikai darba ņēmējiem, kas ir noteiktu kristīgās baznīcas draudžu locekļi, un, otrkārt, vienīgi šiem darba ņēmējiem, ja viņiem ir jāstrādā šajā svētku dienā, ir tiesības uz papildu piemaksu pie saņemtās darba samaksas par šajā dienā veikto darbu, ir radīta tieša diskriminācija reliģijas dēļ.
                  Šajā valsts tiesiskajā regulējumā paredzētie pasākumi nevar tikt uzskatīti ne par pasākumiem, kas ir vajadzīgi citu personu tiesību un brīvību aizsardzībai minētās direktīvas 2. panta 5. punkta izpratnē, ne arī par īpašiem pasākumiem, kuru mērķis ir kompensēt trūkumus, kas saistīti ar reliģiju, šīs pašas direktīvas 7. panta 1. punkta izpratnē.

                  2)

                  Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tikmēr, kamēr attiecīgā dalībvalsts, lai atjaunotu vienlīdzīgu attieksmi, nav grozījusi savu tiesisko regulējumu, ar kuru tiesības uz svētku dienu Lielajā Piektdienā ir piešķirtas tikai darba ņēmējiem, kas ir noteiktu kristīgās baznīcas draudžu locekļi, privātajam darba devējam, uz kuru attiecas šis tiesiskais regulējums, ir pienākums tiesības uz svētku dienu Lielajā Piektdienā piešķirt arī saviem pārējiem darbiniekiem ar nosacījumu, ka pēdējie minētie ir šim darba devējam iepriekš lūguši atbrīvot viņus no pienākuma strādāt šajā dienā, un tātad atzīt šo darba ņēmēju tiesības uz papildu piemaksu pie saņemtās darba samaksas par šajā dienā veikto darbu, ja minētais darba devējs ir atteicies šādu lūgumu apmierināt.

         (1)  OV C 283, 28.8.2017.


title: Lieta C-258/17: Tiesas (virspalāta) 2019. gada 15. janvāra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – E.B./Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Direktīva 2000/78/EK – Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā – 2. pants – Ierēdņa mēģinājums pavest netiklībā vīriešu dzimuma nepilngadīgas personas – 1975. gadā noteikts disciplinārsods – Priekšlaicīga pensionēšanās ar pensijas apmēra samazinājumu – Diskriminācija seksuālās orientācijas dēļ – Direktīvas 2000/78/EK piemērošanas ietekme uz disciplinārsodu – Izmaksātās vecuma pensijas aprēķināšanas kārtība)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/7

      Tiesas (virspalāta) 2019. gada 15. janvāra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – E.B./Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA

      (Lieta C-258/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2000/78/EK - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - 2. pants - Ierēdņa mēģinājums pavest netiklībā vīriešu dzimuma nepilngadīgas personas - 1975. gadā noteikts disciplinārsods - Priekšlaicīga pensionēšanās ar pensijas apmēra samazinājumu - Diskriminācija seksuālās orientācijas dēļ - Direktīvas 2000/78/EK piemērošanas ietekme uz disciplinārsodu - Izmaksātās vecuma pensijas aprēķināšanas kārtība))
      (2019/C 93/07)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: E.B.

         Atbildētāja: Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka to pēc šīs direktīvas transponēšanas termiņa beigām, proti, no 2003. gada 3. decembra, piemēro tāda galīga lēmuma par disciplinārsoda piemērošanu tiesiskajām sekām nākotnē, kurš ir pieņemts pirms minētās direktīvas stāšanās spēkā un kurā ir paredzēta ierēdņa pensionēšanās un viņa pensijas samazinājums.

                  2)

                  Direktīva 2000/78 ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā kā šī sprieduma rezolutīvās daļas 1) punktā aprakstītā valsts tiesai attiecībā uz laikposmu no 2003. gada 3. decembra ir atkārtoti jāizvērtē nevis galīgais disciplinārsods, paredzot attiecīgā ierēdņa priekšlaicīgu pensionēšanos, bet viņa pensijas apmēra samazinājums, lai noteiktu pensiju, kuru viņš būtu saņēmis, ja diskriminācija seksuālās orientācijas dēļ nebūtu bijusi.

         (1)  OV C 283, 28.8.2017.


title: Lieta C-265/17 P: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 16. janvāra spriedums – Eiropas Komisija/United Parcel Service, Inc., FedEx Corp. (Apelācija – Uzņēmumu koncentrācijas kontrole – UPS veikta TNT Express iegāde – Komisijas lēmums, ar kuru koncentrācija ir atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līguma darbību – Komisijas izstrādātais ekonometriskais modelis – Ekonometriskajā modelī veikto izmaiņu nepaziņošana – Tiesību uz aizstāvību pārkāpums)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/7

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 16. janvāra spriedums – Eiropas Komisija/United Parcel Service, Inc., FedEx Corp.

      (Lieta C-265/17 P) (1)

      ((Apelācija - Uzņēmumu koncentrācijas kontrole - UPS veikta TNT Express iegāde - Komisijas lēmums, ar kuru koncentrācija ir atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līguma darbību - Komisijas izstrādātais ekonometriskais modelis - Ekonometriskajā modelī veikto izmaiņu nepaziņošana - Tiesību uz aizstāvību pārkāpums))
      (2019/C 93/08)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Christoforou, N. Khan, H. Leupold un A. Biolan)

         Pārējie lietas dalībnieki: United Parcel Service, Inc. (pārstāvji: A. Ryan, solicitor, F. Hoseinian, advokat, W. Knibbeler, S. A. Pliego un P. van den Berg, advocaten, un F. Roscam Abbing, advocate), FedEx Corp. (pārstāvji: F. Carlin, barrister, G. Bushell, solicitor, un N. Niejahr, Rechtsanwältin)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 231, 17.7.2017.


title: Lieta C-313/17 P: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 24. janvāra spriedums – George Haswani/ Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija (Apelācija – Vispārējās tiesas Reglamenta 86. pants – Pieņemamība – Prasības pieteikuma grozīšanas procedūra – Nepieciešamība grozīt pamatus un argumentus – Ierobežojoši pasākumi pret Sīrijas Arābu Republiku – To personu saraksts, kam piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītāja uzvārda iekļaušana)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/9

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 24. janvāra spriedums – George Haswani/ Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija
      (Lieta C-313/17 P) (1)

      ((Apelācija - Vispārējās tiesas Reglamenta 86. pants - Pieņemamība - Prasības pieteikuma grozīšanas procedūra - Nepieciešamība grozīt pamatus un argumentus - Ierobežojoši pasākumi pret Sīrijas Arābu Republiku - To personu saraksts, kam piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja uzvārda iekļaušana))
      (2019/C 93/10)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: George Haswani (pārstāvis: G. Karouni, advokāts)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Sikora-Kalėda un S. Kyriakopoulou), Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Havas un R. Tricot)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2017. gada 22. marta sprieduma Haswani/Padome (T-231/15, nav publicēts, EU:T:2017:200) rezolutīvās daļas 1) punktu.

                  2)

                  Nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai.

                  3)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

         (1)  OV C 239, 24.7.2017.


title: Lieta C-386/17: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 16. janvāra spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stefano Liberato/Luminita Luisa Grigorescu (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Jurisdikcija un nolēmumu atzīšana un izpilde lietās par uzturēšanas saistībām – Regula (EK) Nr. 44/2001 – 5. panta 2. punkts – 27. pants – 35. panta 3. punkts – Jurisdikcija, nolēmumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību – Regula (EK) Nr. 2201/2003 – 19. pants – “Lis pendens” – 22. panta a) punkts – 23. panta a) punkts – Nolēmumu neatzīšana acīmredzamas pretrunas sabiedriskajai kārtībai gadījumā – 24. pants – Aizliegums veikt izcelsmes tiesas piekritības pārskatīšanu – Uz “lis pendens” noteikumu neievērošanu balstīts neatzīšanas pamats – Neesamība)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/10

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 16. janvāra spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stefano Liberato/Luminita Luisa Grigorescu

      (Lieta C-386/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Jurisdikcija un nolēmumu atzīšana un izpilde lietās par uzturēšanas saistībām - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 5. panta 2. punkts - 27. pants - 35. panta 3. punkts - Jurisdikcija, nolēmumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību - Regula (EK) Nr. 2201/2003 - 19. pants - “Lis pendens” - 22. panta a) punkts - 23. panta a) punkts - Nolēmumu neatzīšana acīmredzamas pretrunas sabiedriskajai kārtībai gadījumā - 24. pants - Aizliegums veikt izcelsmes tiesas piekritības pārskatīšanu - Uz “lis pendens” noteikumu neievērošanu balstīts neatzīšanas pamats - Neesamība))
      (2019/C 93/12)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte suprema di cassazione

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Stefano Liberato

         Atbildētāja: Luminita Luisa Grigorescu

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Regulas (EK) Nr. 44/2001 (2000. gada 22. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 27. pantā un Padomes Regulu (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu 19. pantā ietvertie lis pendens noteikumi ir jāinterpretē tādējādi – ja tiesvedībā laulības lietā un lietā par vecāku atbildību vai uzturlīdzekļu maksāšanas pienākumu tiesa, kurā prasība ir celta kā otrajā, pārkāpjot šos noteikumus, pieņem nolēmumu, kas ir kļuvis galīgs, šīs tiesību normas nepieļauj to, ka tās dalībvalsts tiesas, pie kā pieder tiesa, kurā pirmajā ir celta prasība, tikai šī iemesla dēļ vien atsakās atzīt šo nolēmumu. Šis pārkāpums pats par sevi it īpaši nevar pamatot minētā nolēmuma neatzīšanu tā acīmredzamās pretrunas šīs dalībvalsts sabiedriskajai kārtībai dēļ.

         (1)  OV C 338, 9.10.2017.


title: Lieta C-387/17: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 23. janvārī spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Presidenza del Consiglio dei Ministri/Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Valsts atbalsts – Pastāvošs un jauns atbalsts – Kvalifikācija – Regula (EK) N. 659/1999 – 1. panta b) punkta iv) un v) apakšpunkts – Tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi – Piemērojamība – Subsīdijas, kuras piešķirtas pirms tirgus, kas sākotnēji bijis slēgts konkurencei, liberalizācijas – Prasība par zaudējumu atlīdzību, ko pret dalībvalsti cēlis sabiedrības, valsts atbalsta saņēmējas, konkurents)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/11

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 23. janvārī spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Presidenza del Consiglio dei Ministri/Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA

      (Lieta C-387/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Valsts atbalsts - Pastāvošs un jauns atbalsts - Kvalifikācija - Regula (EK) N. 659/1999 - 1. panta b) punkta iv) un v) apakšpunkts - Tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi - Piemērojamība - Subsīdijas, kuras piešķirtas pirms tirgus, kas sākotnēji bijis slēgts konkurencei, liberalizācijas - Prasība par zaudējumu atlīdzību, ko pret dalībvalsti cēlis sabiedrības, valsts atbalsta saņēmējas, konkurents))
      (2019/C 93/13)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte suprema di cassazione

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Atbildētāja: Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Tādas subsīdijas, kas uzņēmumam tika piešķirtas pirms attiecīgā tirgus liberalizācijas, kā pamatlietā nevar tikt kvalificētas par pastāvošu atbalstu tikai tādēļ, ka minētais tirgus to piešķiršanas brīdī nebija formāli liberalizēts, ciktāl šīs subsīdijas varēja ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm un izkropļot vai draudēt izkropļot konkurenci, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

                  2)

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1999. gada 22. marts), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [LESD 108.] panta piemērošanai, 1. panta b) punkta iv) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams tādai situācijai kā pamatlietā. Ciktāl subsīdijas pamatlietā tika piešķirtas, pārkāpjot EEK līguma 93. panta 3. punktā paredzēto iepriekšējas paziņošanas pienākumu, valsts iestādes nevar atsaukties uz tiesiskās paļāvības aizsardzības principu. Tādā situācijā kā pamatlietā, kurā prasību par zaudējumu atlīdzību pret dalībvalsti ir cēlis sabiedrības, atbalsta saņēmējas, konkurents, tiesiskās drošības princips neļauj pēc analoģijas noteikt prasītājam pienākumu ievērot tādu noilguma periodu, kas paredzēts šīs regulas 15. panta 1. punktā.

         (1)  OV C 338, 9.10.2017.


title: Lieta C-389/17: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 16. janvāra spriedums (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tiesvedība, ko ierosinājusi “Paysera LT” UAB, agrāk “EVP International” UAB (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Elektroniskās naudas iestāžu darbības sākšana – Direktīva 2009/110/EK – 5. panta 2. un 3. punkts – Pašu kapitāla noteikumi – Ar elektroniskās naudas emitēšanu saistītu darbību veikšanai nepieciešamais pašu kapitāls – Jēdziens “darbība, kas saistīta ar elektroniskās naudas emitēšanu” – Elektroniskās naudas emitēšana par labu pārdevējam par saņemto līdzekļu nominālvērtību)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/12

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 16. janvāra spriedums (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tiesvedība, ko ierosinājusi “Paysera LT” UAB, agrāk “EVP International” UAB

      (Lieta C-389/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Elektroniskās naudas iestāžu darbības sākšana - Direktīva 2009/110/EK - 5. panta 2. un 3. punkts - Pašu kapitāla noteikumi - Ar elektroniskās naudas emitēšanu saistītu darbību veikšanai nepieciešamais pašu kapitāls - Jēdziens “darbība, kas saistīta ar elektroniskās naudas emitēšanu” - Elektroniskās naudas emitēšana par labu pārdevējam par saņemto līdzekļu nominālvērtību))
      (2019/C 93/14)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

         Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: “Paysera LT” UAB, agrāk “EVP International” UAB

         Piedaloties: Lietuvos bankas

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/110/EK (2009. gada 16. septembris) par elektroniskās naudas iestāžu darbības sākšanu, veikšanu un konsultatīvu uzraudzību, par grozījumiem Direktīvā 2005/60/EK un Direktīvā 2006/48/EK un par Direktīvas 2000/46/EK atcelšanu 5. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādi maksājuma darījumu ietvaros sniegti elektroniskās naudas iestāžu pakalpojumi kā pamatlietā aplūkotie ir uzskatāmi par darbībām, kas saistītas ar elektroniskās naudas emitēšanu, minētās tiesību normas izpratnē, ja ar šiem pakalpojumiem viena un tā paša maksājuma darījuma ietvaros tiek uzsākta elektroniskās naudas emitēšana vai atpirkšana.

         (1)  OV C 309, 18.9.2017.


title: Lieta C-419/17 P: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 23. janvāra spriedums – Deza, a.s./Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA), Dānijas Karaliste, Nīderlandes Karaliste, Zviedrijas Karaliste, Norvēģijas Karaliste (Apelācija – Regula (EK) Nr. 1907/2006 (REACH regula) – XIV pielikums – Tādu vielu saraksta izstrāde, uz ko attiecas licencēšana – Iekļaušana to vielu sarakstā, kas ar laiku ir iekļaujamas XIV pielikumā – Šajā sarakstā esošas vielas bis(2-etilheksil)ftalāta (DEHP) ieraksta atjaunināšana – Kļūdas REACH regulas un tiesiskās noteiktības principa interpretācijā un piemērošanā – Faktu un pierādījumu sagrozīšana – Pārbaudes apjoms)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/12

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 23. janvāra spriedums – Deza, a.s./Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA), Dānijas Karaliste, Nīderlandes Karaliste, Zviedrijas Karaliste, Norvēģijas Karaliste
      (Lieta C-419/17 P) (1)

      ((Apelācija - Regula (EK) Nr. 1907/2006 (REACH regula) - XIV pielikums - Tādu vielu saraksta izstrāde, uz ko attiecas licencēšana - Iekļaušana to vielu sarakstā, kas ar laiku ir iekļaujamas XIV pielikumā - Šajā sarakstā esošas vielas bis(2-etilheksil)ftalāta (DEHP) ieraksta atjaunināšana - Kļūdas REACH regulas un tiesiskās noteiktības principa interpretācijā un piemērošanā - Faktu un pierādījumu sagrozīšana - Pārbaudes apjoms))
      (2019/C 93/15)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Deza, a.s. (pārstāvis: P. Dejl, advokát)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji: W. Broere, N. Herbatschek un M. Heikkilä, kam palīdz M. Procházka un M. Mašková, advokáti), Dānijas Karaliste (pārstāvji: J. Nymann-Lindegren un M. Wolff), Nīderlandes Karaliste, Zviedrijas Karaliste (pārstāvji: A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev un L. Zettergren) un Norvēģijas Karaliste

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Deza, a.s. sedz savus un atlīdzina Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Dānijas Karaliste un Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 293, 4.9.2017.


title: Lieta C-477/17: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 24. janvāra spriedums (Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/D. Balandin, I. Lukachenko, Holiday on Ice Services BV (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālais nodrošinājums – Regula (ES) Nr. 1231/2010 – Piemērojamie tiesību akti – A1 sertifikāts – 1. pants – A1 sertifikāta attiecināšana uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri likumīgi dzīvo dalībvalsts teritorijā – Likumīga dzīvesvieta – Jēdziens)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/14

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 24. janvāra spriedums (Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/D. Balandin, I. Lukachenko, Holiday on Ice Services BV

      (Lieta C-477/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālais nodrošinājums - Regula (ES) Nr. 1231/2010 - Piemērojamie tiesību akti - A1 sertifikāts - 1. pants - A1 sertifikāta attiecināšana uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri likumīgi dzīvo dalībvalsts teritorijā - Likumīga dzīvesvieta - Jēdziens))
      (2019/C 93/17)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Centrale Raad van Beroep

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

         Atbildētāji: D. Balandin, I. Lukachenko, Holiday on Ice Services BV

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1231/2010 (2010. gada 24. novembris), ar ko Regulu (EK) Nr. 883/2004 un Regulu (EK) Nr. 987/2009 attiecina arī uz tiem trešo valstu valstspiederīgajiem, 1. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādi trešās valsts valstspiederīgajiem kā pamatlietā aplūkotie, kas uz laiku uzturas un strādā dažādās dalībvalstīs darba devēja labā, kurš ir reģistrēts dalībvalstī, var atsaukties uz koordinēšanas noteikumiem, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 987/2009 (2009. gada 16. septembris), ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, lai noteiktu sociālā nodrošinājuma tiesību aktus, kas uz tiem attiecas, ja viņi likumīgi uzturas un strādā dalībvalstu teritorijā.

         (1)  OV C 357, 23.10.2017.


title: Lieta C-496/17: Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 16. janvāra spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Post AG/Hauptzollamt Köln (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Muitas savienība – Savienības Muitas kodekss – 39. pants – Atzīta uzņēmēja statuss – Īstenošanas regula (ES) 2015/2447 – 24. panta 1. punkta otrā daļa – Pieteikuma iesniedzējs, kas nav fiziska persona – Anketa – Personas datu vākšana – Direktīva 95/46/EK – 6. un 7. pants – Regula (ES) 2016/679 – 5. un 6. pants – Personas datu apstrāde)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/14

      Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 16. janvāra spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Post AG/Hauptzollamt Köln

      (Lieta C-496/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas savienība - Savienības Muitas kodekss - 39. pants - Atzīta uzņēmēja statuss - Īstenošanas regula (ES) 2015/2447 - 24. panta 1. punkta otrā daļa - Pieteikuma iesniedzējs, kas nav fiziska persona - Anketa - Personas datu vākšana - Direktīva 95/46/EK - 6. un 7. pants - Regula (ES) 2016/679 - 5. un 6. pants - Personas datu apstrāde))
      (2019/C 93/18)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Deutsche Post AG

         Atbildētāja: Hauptzollamt Köln

         Rezolutīvā daļa

      Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2015/2447 (2015. gada 24. novembris), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, kas vajadzīgi, lai īstenotu konkrētus noteikumus Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 952/2013, ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu, 24. panta 1. punkta otrā daļa, skatot to Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka muitas iestādes var pieprasīt atzīta uzņēmēja statusa pieteikuma iesniedzējam paziņot nodokļa maksātāja identifikācijas numurus, kas piešķirti nolūkā iekasēt ienākuma nodokli un kas attiecas tikai uz fiziskām personām, kuras ir atbildīgas par pieteikuma iesniedzēju vai kuras veic tā vadības kontroli, un tām, kuras ir atbildīgas par tā muitas jautājumiem, kā arī par visām šīm personām kompetento nodokļu iestāžu koordinātes, ciktāl šie dati ļauj šīm iestādēm iegūt informāciju par nopietniem muitas jomas tiesību aktu un nodokļu noteikumu pārkāpumiem vai atkārtotiem pārkāpumiem, vai smagiem noziedzīgiem nodarījumiem, ko izdarījušas šīs fiziskās personas saistībā ar to saimniecisko darbību.

         (1)  OV C 347, 16.10.2017.


title: Lieta C-639/17: Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 17. janvāra spriedums (Augstākā tiesa (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SIA “KPMG Baltics”, kas rīkojas kā AS “Latvijas Krājbanka” maksātnespējas procesa administratore/SIA “Ķipars AI” (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Norēķinu galīgums maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmās – Direktīva 98/26/EK – Piemērošanas joma – Jēdziens “pārveduma rīkojums” – Maksājuma rīkojums, ko parasta norēķinu konta īpašnieks ir iesniedzis kredītiestādei, kura vēlāk ir tikusi atzīta par maksātnespējīgu)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/15

      Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 17. janvāra spriedums (Augstākā tiesa (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SIA “KPMG Baltics”, kas rīkojas kā AS “Latvijas Krājbanka” maksātnespējas procesa administratore/SIA “Ķipars AI”
      (Lieta C-639/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Norēķinu galīgums maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmās - Direktīva 98/26/EK - Piemērošanas joma - Jēdziens “pārveduma rīkojums” - Maksājuma rīkojums, ko parasta norēķinu konta īpašnieks ir iesniedzis kredītiestādei, kura vēlāk ir tikusi atzīta par maksātnespējīgu))
      (2019/C 93/19)
      Tiesvedības valoda – latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Augstākā tiesa

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: SIA “KPMG Baltics”, kas rīkojas kā AS “Latvijas Krājbanka” maksātnespējas procesa administratore

         Atbildētāja: SIA “Ķipars AI”

         Rezolutīvā daļa

      Uz tādu maksājuma rīkojumu kā tas, kas tiek aplūkots pamatlietā, ko parasta norēķinu kontā īpašnieks iesniedz kredītiestādei un kas attiecas uz naudas līdzekļu pārskaitījumu uz citu kredītiestādi, nav attiecināms jēdziens “pārveduma rīkojums” Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 98/26/EK (1998. gada 19. maijs) par norēķinu galīgumu maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmās, kurā grozījumi ir izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/44/EK (2009. gada 6. maijs), izpratnē, un tādējādi tas neietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā.

         (1)  OV C 52, 12.2.2018.


title: Lieta C-698/17 P: Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 23. janvāra spriedums – Toni Klement/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (Apelācija – Eiropas Savienības preču zīme – Regula (EK) Nr. 207/2009 – 15. panta 1. punkts – Pieteikums par preču zīmes atcelšanu – Trīsdimensiju preču zīme, kas attēlo krāsns formu – Preču zīmes faktiska izmantošana – Pamatojums)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/17

      Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 23. janvāra spriedums – Toni Klement/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      (Lieta C-698/17 P) (1)

      ((Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 15. panta 1. punkts - Pieteikums par preču zīmes atcelšanu - Trīsdimensiju preču zīme, kas attēlo krāsns formu - Preču zīmes faktiska izmantošana - Pamatojums))
      (2019/C 93/21)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Toni Klement (pārstāvis: J. Weiser, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: D. Hanf, D. Botis un D. Walicka)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Toni Klement atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 134, 16.4.2018.


title: Lieta C-74/18: Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 17. janvāra spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedībā, ko uzsākusi A Ltd (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2009/138/EK – Uzņēmējdarbības uzsākšana un veikšana apdrošināšanas un pārapdrošināšanas jomā – 13. panta 13) punkts – “Dalībvalsts, kurā atrodas ar apdrošināto risku saistītie apdrošinātie objekti” jēdziens – Valstī reģistrēta sabiedrība, kas sniedz apdrošināšanas pakalpojumus, kuri attiecas uz līgumiskajiem riskiem, kas saistīti ar sabiedrību reorganizāciju citā dalībvalstī – 157. pants – Dalībvalsts, kas iekasē nodokli par apdrošināšanas prēmijām)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/17

      Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 17. janvāra spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedībā, ko uzsākusi A Ltd

      (Lieta C-74/18) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2009/138/EK - Uzņēmējdarbības uzsākšana un veikšana apdrošināšanas un pārapdrošināšanas jomā - 13. panta 13) punkts - “Dalībvalsts, kurā atrodas ar apdrošināto risku saistītie apdrošinātie objekti” jēdziens - Valstī reģistrēta sabiedrība, kas sniedz apdrošināšanas pakalpojumus, kuri attiecas uz līgumiskajiem riskiem, kas saistīti ar sabiedrību reorganizāciju citā dalībvalstī - 157. pants - Dalībvalsts, kas iekasē nodokli par apdrošināšanas prēmijām))
      (2019/C 93/22)
      Tiesvedības valoda – somu

         Iesniedzējtiesa

         Korkein hallinto-oikeus

         Pamatlietas puses

         A Ltd

         Piedaloties: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/138/EK (2009. gada 25. novembris) par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (Maksātspēja II), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/58/ES (2013. gada 11. decembris), 157. panta 1. punkta pirmā daļa, skatīta kopā ar šīs direktīvas 13. panta 13) punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja apdrošināšanas sabiedrība, kas ir reģistrēta dalībvalstī, piedāvā apdrošināšanu, kas attiecas uz līgumiskajiem riskiem, kuri ir saistīti ar akciju vērtību un cenas taisnīgumu, ko pircējs ir samaksājis, iegādājoties uzņēmumu, šajos ietvaros noslēgtam apdrošināšanas līgumam netiešie nodokļi un parafiskālie maksājumi par apdrošināšanas prēmijām ir piemērojami tikai tajā dalībvalstī, kurā ir reģistrēts apdrošinājuma ņēmējs.

         (1)  OV C 142, 23.4.2018.


title: Lieta C-551/18 PPU: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 6. decembra spriedums (Hof van Cassatie (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – par tāda Eiropas apcietināšanas ordera izpildi, kas izdots pret IK (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Steidzamības prejudiciāla nolēmuma tiesvedība – Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Pamatlēmums 2002/584/TI – Eiropas apcietināšanas orderis un nodošanas procedūras starp dalībvalstīm – Eiropas apcietināšanas orderis, kas izdots brīvības atņemšanas soda izpildei – Saturs un forma – 8. panta 1. punkta f) apakšpunkts – Papildsoda nenorādīšana – Spēkā esamība – Sekas – Ietekme uz apcietinājumu)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/18

      Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 6. decembra spriedums (Hof van Cassatie (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – par tāda Eiropas apcietināšanas ordera izpildi, kas izdots pret IK
      (Lieta C-551/18 PPU) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Steidzamības prejudiciāla nolēmuma tiesvedība - Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2002/584/TI - Eiropas apcietināšanas orderis un nodošanas procedūras starp dalībvalstīm - Eiropas apcietināšanas orderis, kas izdots brīvības atņemšanas soda izpildei - Saturs un forma - 8. panta 1. punkta f) apakšpunkts - Papildsoda nenorādīšana - Spēkā esamība - Sekas - Ietekme uz apcietinājumu))
      (2019/C 93/24)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hof van Cassatie

         Pamatlietas puse

      IK

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Pamatlēmuma 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm, kas grozīts ar Padomes Pamatlēmumu 2009/299/TI (2009. gada 26. februāris), 8. panta 1. punkta f) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamatlietā aplūkotie tas, ka Eiropas apcietināšanas orderī, pamatojoties uz kuru attiecīgā persona tika nodota, nav minēts nodošanas Kriminālsodu izpildes tiesas uzraudzībā papildsods, kas tai ticis piespriests par šo pašu noziedzīgo nodarījumu un ar to pašu tiesas spriedumu, ar kuru piespriests brīvības atņemšanas pamatsods, nenozīmē, ka, beidzoties pamatsodam un pēc tam, kad sodu piemērošanas jomā kompetentā valsts tiesa šim nolūkam ir pieņēmusi formālu lēmumu, nedrīkst, izpildot šo papildsodu, piemērot brīvības atņemšanu.

         (1)  OV C 16, 14.1.2019.


title: Lieta C-292/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 27. aprīlī iesniedza Amtsgerichts Kassel Zweigstelle Hofgeismar (Vācija) – Petra Breyer, Heiko Breyer/Sundair GmbH

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 27. aprīlī iesniedza Amtsgerichts Kassel Zweigstelle Hofgeismar (Vācija) – Petra Breyer, Heiko Breyer/Sundair GmbH

      (Lieta C-292/18)
      (2019/C 93/25)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgerichts Kassel Zweigstelle Hofgeismar

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Petra Breyer, Heiko Breyer

         Atbildētāja: Sundair GmbH

         Prejudiciālais jautājums

      Ar 2018. gada 6. decembra rīkojumu Tiesa nolēma:
      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 3. panta 5. punkts saistībā ar 2. panta a) punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka tādai sabiedrībai, kāds ir pamatlietas dalībniece, kas ir iesniegusi uzņēmējdarbības licences pieprasījumu, bet plānotā lidojuma veikšanas brīdī to vēl nav saņēmusi, šī regula nav piemērojama, un līdz ar to attiecīgajiem pasažieriem nav tiesību uz kompensāciju saskaņā ar šīs regulas 5. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 7. panta 1. punktu.


title: Lieta C-308/18 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2018. gada 23. februāra spriedumu lietā T-445/16 Schinga GmbH/Kopienas Augu šķirņu birojs (CPVO) 2018. gada 7. maijā iesniedza Schniga GmbH

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/19

      Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2018. gada 23. februāra spriedumu lietā T-445/16 Schinga GmbH/Kopienas Augu šķirņu birojs (CPVO) 2018. gada 7. maijā iesniedza Schniga GmbH

      (Lieta C-308/18 P)
      (2019/C 93/26)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Schniga GmbH (pārstāvji: G. Würtenberger, R. Kunze un T. Wittmann, advokāti)

         Otrs lietas dalībnieks: Kopienas Augu šķirņu birojs (CPVO)
      Eiropas Savienības Tiesa (desmitā palāta) ar 2018. gada 8. novembra rīkojumu noraidīja apelācijas sūdzību kā acīmredzami nepamatotu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai segt savus tiesāšanās izdevumus pašai.


title: Lieta C-444/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 6. jūlijā iesniedza Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – Fluctus s.r.o. u.c.

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 6. jūlijā iesniedza Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – Fluctus s.r.o. u.c.
      (Lieta C-444/18)
      (2019/C 93/27)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Fluctus s.r.o., Fluentum s.r.o., SD

         Atbildētāja: Landespolizeidirektion Steiermark

         Piedaloties: Finanzpolizei

      Ar 2019. gada 9. janvāra rīkojumu Tiesa (septītā palāta) atzina:
      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kuru Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) iesniegusi ar lēmumu, kas pieņemts 2018. gada 2. jūlijā, ir acīmredzami nepieņemams.


title: Lieta C-553/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 29. augustā Lion’s Head Global Partners LLP iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 14. jūnija spriedumu lietā T-294/17 Lion’s Head Global Partners LLP/EUIPO

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/20

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 29. augustāLion’s Head Global Partners LLP iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 14. jūnija spriedumu lietā T-294/17 Lion’s Head Global Partners LLP/EUIPO

      (Lieta C-553/18 P)
      (2019/C 93/29)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Lion’s Head Global Partners LLP (pārstāvis: R. Nöske, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2019. gada 15. janvāra rīkojumu Tiesa (astotā palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta C-554/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 29. augustā Lion’s Head Global Partners LLP iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 14. jūnija spriedumu lietā T-310/17 Lion’s Head Global Partners LLP/EUIPO

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/21

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 29. augustāLion’s Head Global Partners LLP iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 14. jūnija spriedumu lietā T-310/17 Lion’s Head Global Partners LLP/EUIPO

      (Lieta C-554/18 P)
      (2019/C 93/30)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Lion’s Head Global Partners LLP (pārstāvis: R. Nöske, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2019. gada 15. janvāra rīkojumu Tiesa (astotā palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta C-608/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 24. septembrī Kipras Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2018. gada 13. jūlija spriedumu lietā T-825/16 Kipras Republika/EUIPO

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/21

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 24. septembrī Kipras Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2018. gada 13. jūlija spriedumu lietā T-825/16 Kipras Republika/EUIPO

      (Lieta C-608/18 P)
      (2019/C 93/31)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Kipras Republika (pārstāvis: S. Malynicz QC, Barrister, V. Marsland, Solicitor)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Papouis Dairies Ltd.

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  pieņemt izskatīšanai apelācijas sūdzību par Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-825/16 Kipras Republika/EUIPO un apmierināt prasījumu par tiesību akta atcelšanu;

                  —

                  piespriest Birojam un personai, kas iestājusies lietā, segt savus un atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka Apelācijas padome ir pareizi rīkojusies, transponējot Vispārējās tiesas agrākajos spriedumos apvienotajās lietās T-292/14 un T-293/14 (“XAΛΛOYMI” un “HALLOUMI”) un lietā T-534/10 (“HELLIM”) izdarītos secinājumus šajā lietā. Minētās lietas attiecās nevis uz sertifikācijas zīmēm, bet cita veida zīmēm, proti, attiecīgi parastām Eiropas Savienības preču zīmēm un kolektīvām preču zīmēm. Šādu preču zīmju pamatfunkcija ir preču komerciālas izcelsmes norāde (daudzu tirgotāju, kurus saista dalība kādā apvienībā, kolektīvas preču zīmes gadījumā). Taču sertifikācijas zīmju pamatfunkcija nav izcelsmes norāde, bet gan preču klases nošķiršana, proti, sertificētu preču klases nošķiršana tādējādi, ka tās faktiski atbilst regulējumam saskaņā ar kuru ir atļauts izmantot sertifikācijas zīmi “HALLOUMI”, un tās ir atļauts izgatavot saskaņā ar šo regulējumu. Turklāt konkrētā sabiedrības daļa minētajos agrākajos Vispārējās tiesas spriedumos atšķiras no konkrētās sabiedrības daļas šajā lietā.
      Otrkārt, Vispārējā tiesa kļūdaini esot uzskatījusi, ka agrākajai valsts preču zīmei, kas šajā lietā ir valsts sertifikācijas zīme, pilnībā nav atšķirtspējas, lai nošķirtu sertificētās preces no nesertificētām precēm, kļūdaini esot uzskatījusi preču zīmi par aprakstošu un ģenērisku, kļūdaini esot vājinājusi valsts zīmes valsts aizsardzību un apšaubījusi iebildumu procesā EUIPO šīs preču zīmes spēkā esamību.
      Treškārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu preču zīmju salīdzinājumā un sajaukšanas iespējas vērtējumā. Tā kļūdaini ir aplūkojusi šos jautājumus tā, itin kā agrākā preču zīme būtu izcelsmes norādes preču zīme, nevis sertifikācijas zīme. Tā neesot piešķīrusi agrākajai zīmei jebkādu atšķirtspēju kā sertifikācijas zīmei, t.i., tādai, ar kuru tiek nošķirtas preces, kas faktiski atbilst sertifikācijas zīmes standartiem un kuras faktiski izgatavo ražotāji, kuri ir saņēmuši sertifikācijas zīmes īpašnieka atļauju. Tā arī neesot ņēmusi vērā, kā parasti tiek izmantotas sertifikācijas zīmes (proti, vienmēr kopā ar atšķirtspējīgu nosaukumu, preču zīmi vai logotipu). Tā neesot ņēmusi vērā apstrīdētās Eiropas Savienības preču zīmes jēgu un nozīmi, it īpaši nav izvērtējusi, vai vēlākajā zīmē elementam “HALLOUMI” ir neatkarīga atšķirtspēja kā apzīmējumam, kas pretēji faktiem norāda, ka ar apstrīdēto Eiropas Savienības preču zīmi aptverta preces ir sertificētas.
      Ceturtkārt, Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā valsts tiesību normas un judikatūru attiecībā uz valsts sertifikācijas zīmju tvērumu un iedarbību. Dalībvalstu likumos, kas attiecas uz sertifikācijas zīmēm, paredzētie nosacījumi un kārtība nav tikuši saskaņoti ar Preču zīmju direktīvām 89/104 (1) vai 2008/95 (2), taču Regulā par Eiropas Savienības preču zīmi ir paredzēts, ka šādas valsts preču zīmes var būt pamats agrākām tiesībām, ar kurām tiek liegta Eiropas Savienības preču zīmju reģistrācija. Šādas tiesības būtu jāizvērtē valsts judikatūras un tiesību normu gaismā pēc analoģijas ar dažādām valsts tiesībām saskaņā ar Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 8. panta 4. punktu (šīs tiesības arī nav saskaņotas un ļoti atšķiras pēc sava rakstura, tvēruma un iedarbības katrā konkrētajā dalībvalstī).

         (1)  Padomes Pirmā direktīva 89/104/EEK (1988. gada 21. decembris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 1989, L 40, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/95/EK (2008. gada 22. oktobris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 2008, L 299, 25. lpp.).


title: Lieta C-609/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 24. septembrī Kipras Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2018. gada 13. jūlija spriedumu lietā T-847/16 Kipras Republika/EUIPO

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/22

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 24. septembrī Kipras Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2018. gada 13. jūlija spriedumu lietā T-847/16 Kipras Republika/EUIPO

      (Lieta C-609/18 P)
      (2019/C 93/32)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Kipras Republika (pārstāvji: S. Malynicz QC, Barrister, V. Marsland, Solicitor)

         Citi lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Pancyprian Organisation of Cattle Farmers (P.O.C.F) Public Ltd.

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  pieņemt izskatīšanai apelācijas sūdzību par Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-847/16 Kipras Republika/EUIPO un apmierināt prasījumu par atcelšanu;

                  —

                  piespriest Birojam un personai, kas iestājusies lietā, segt savus un atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka Apelācijas padome ir pareizi rīkojusies, Vispārējās tiesas agrākos spriedumos apvienotajās lietās T-292/14 un T-293/14 (“XAΛΛOYMI” un “HALLOUMI”) un lietā T-534/10 (“HELLIM”) izdarītos secinājumus transponējot šajā lietā. Minētās lietas attiecās nevis uz sertifikācijas zīmēm, bet uz cita veida zīmēm, proti, attiecīgi parastajām Eiropas Savienības preču zīmēm un kolektīvajām preču zīmēm. Šādu preču zīmju pamatfunkcija ir preču komerciālas izcelsmes norāde (tirgotāju, kuri ir saistīti ar dalību apvienībā, kopums kolektīvas preču zīmes gadījumā). Turpretim sertifikācijas zīmju pamatfunkcija ir nevis izcelsmes norāde, bet gan funkcija nošķirt zināmu preču kategoriju, proti, preces, kas ir sertificētas tādā ziņā, ka tās faktiski atbilst un tās ir atļauts ražot atbilstoši noteikumiem, kuri reglamentē sertifikācijas zīmes “HALLOUMI” atļautu izmantošanu. Turklāt konkrētā sabiedrības daļa minētajos agrākajos Vispārējās tiesas spriedumos atšķiras no konkrētās sabiedrības daļas šajā lietā.
      Otrkārt, Vispārējā tiesa esot kļūdaini uzskatījusi, ka agrākajai valsts zīmei – šajā lietā valsts sertifikācijas zīmei – pilnībā nebija atšķirtspējas, lai nošķirtu sertificētās preces no nesertificētajām precēm, esot kļūdaini uzskatījusi zīmi par aprakstošu un ģenērisku, esot kļūdaini vājinājusi valsts zīmes valsts aizsardzību un esot kļūdaini apšaubījusi iebildumu procesā EUIPO šīs zīmes spēkā esamību.
      Treškārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu zīmju salīdzinājumā un sajaukšanas iespējas vērtējumā. Tā kļūdaini pievērsās šiem jautājumiem, it kā agrākā zīmē būtu izcelsmes norādes preču zīme, nevis sertifikācijas zīme. Tā neesot piešķīrusi agrākajai zīmei jebkādu atšķirtspēju kā sertifikācijas zīmei, t.i., tādai, ar ko tiek nošķirtas preces, kas faktiski atbilst sertifikācijas zīmes standartiem un kuras faktiski ražo ražotāji, kuri ir saņēmuši atļauju no sertifikācijas zīmes īpašnieka. Tā arī neesot ņēmusi vērā, kā sertifikācijas zīmes parasti tiek izmantotas (t.i., vienmēr kopā ar atšķirtspējīgu nosaukumu, preču zīmi vai logotipu). Tā neesot ņēmusi vērā apstrīdētās Eiropas Savienības preču zīmes jēgu un nozīmi, it īpaši neizvērtējot, vai elementam “HALLOUMI” ir neatkarīga atšķirtspēja vēlākajā zīmē kā apzīmējumam, kas, pretrunā faktiem, norāda, ka preces, kas aptvertas ar apstrīdēto Eiropas Savienības preču zīmi, ir sertificētas.
      Ceturtkārt, Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā valsts tiesību normas un judikatūru, kas attiecas uz valsts sertifikācijas zīmju tvērumu un iedarbību. Dalībvalstu likumos, kas attiecas uz sertifikācijas zīmēm, paredzētie nosacījumi un kārtība nav tikuši saskaņoti ar Preču zīmju direktīvām 89/104 (1) vai 2008/95 (2), taču Regulā par Eiropas Savienības preču zīmi ir paredzēts, ka šādas valsts preču zīmes var būt par pamatu agrākām tiesībām, ar kurām tiek liegta Eiropas Savienības preču zīmju reģistrācija. Šādas tiesības ir jāizvērtē, ņemot vērā valsts judikatūru un tiesību normas, pēc analoģijas ar dažādām valsts tiesībām saskaņā ar Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 8. panta 4. punktu (šīs tiesības arī nav saskaņotas un ļoti atšķiras pēc sava rakstura, tvēruma un iedarbības katrā konkrētajā dalībvalstī).

         (1)  Padomes Pirmā direktīva 89/104/EEK (1988. gada 21. decembris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 1989, L 40, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/95/EK (2008. gada 22. oktobris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 2008, L 299, 25. lpp.).


title: Lieta C-612/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 25. septembrī ClientEarth iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-644/16 ClientEarth/Komisija

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/23

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 25. septembrīClientEarth iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-644/16 ClientEarth/Komisija
      (Lieta C-612/18 P)
      (2019/C 93/33)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: ClientEarth (pārstāvis: O. W. Brouwer, advocaat, N. Frey, Solicitor, E. N. M. Raedts, advocaat)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-644/16 (turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”) un nodod lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pirmais apelācijas sūdzības pamats: pārsūdzētajā spriedumā attiecībā uz argumentu, ka dokumentu izpaušana nevar vājināt Komisijas stāvokli sarunās (pārsūdzētā sprieduma 34.–51. punkts), ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā un ir pieļauti procedūras pārkāpumi:

                  —

                  paplašināti attiecinot izņēmumu uz materiāliem, kas nav īpaši saistīti ar plānotu starptautisku nolīgumu;

                  —

                  piemērojot starptautisko attiecību izņēmumu bez prasības konkrēti izskaidrot, kā izpaušana konkrēti un faktiski var kaitēt starptautiskajām attiecībām;

                  —

                  aizstājot argumentāciju attiecībā uz juridisko analīzi, kas ir iekļauta pieprasītajos dokumentos; un

                  —

                  sagrozot pierādījumus par sarunu stāvokli apstrīdētā lēmuma pieņemšanas laikā.

            Otrais apelācijas sūdzības pamats: pārsūdzētajā spriedumā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz argumentu, ka netiktu kaitēts Eiropas Savienības stratēģiskajiem mērķiem (pārsūdzētā sprieduma 52.–53. punkts).
      Trešais apelācijas sūdzības pamats: pārsūdzētā sprieduma apsvērumos attiecībā uz argumentu, ka pieprasīto dokumentu izpaušana veicina, nevis apdraud sabiedrības intereses saistībā ar starptautiskajām attiecībām (pārsūdzētā sprieduma 54.–58. punkts), ir pieļauts procedūras pārkāpums un kļūda tiesību piemērošanā.
      Ceturtais apelācijas sūdzības pamats: pārsūdzētā sprieduma apsvērumos attiecībā uz argumentu, ka neizpaušana, kamēr “notiek sarunas”, faktiski rada tādu rezultātu, ka neizpaušana ir pastāvīga (pārsūdzētā sprieduma 59.–67. punkts), ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un procesuāls pārkāpums.
      Piektais apelācijas sūdzības pamats: pārsūdzētā sprieduma apsvērumos attiecībā uz Komisijas argumentu, ka Regula nepieļauj dokumentu izpaušanu, “kamēr nav zināma Tiesas nostāja”, ir sagrozīti Vispārējā tiesā izvirzītie argumenti (pārsūdzētā sprieduma 68.–69. punkts).
      Sestais apelācijas sūdzības pamats: pārsūdzētā sprieduma apsvērumos, kuri attiecas uz septīto argumentu, saskaņā ar ko izpaušanu nevar padarīt atkarīgu no līdzvērtīgiem tirdzniecības partneru pārskatāmības pienākumiem (pārsūdzētā sprieduma 72.–74. punkts), ir pieļauts procedūras pārkāpums.
      Septītais apelācijas sūdzības pamats: ir pieļauta kļūda tiesību piemērošana saistībā ar Regulas 1049/2001 (1) 4. panta 6. punkta pārkāpumu, novērtējot daļēju piekļuvi (sprieduma 79.–90. punkts).

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).


title: Lieta C-726/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 22. novembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Itālija) – FW, GY/U.T.G. – Prefettura di Lucca

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 22. novembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Itālija) – FW, GY/U.T.G. – Prefettura di Lucca

      (Lieta C-726/18)
      (2019/C 93/34)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: FW un GY

         Atbildētāja: U.T.G. – Prefettura di Lucca

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas (1) 20. panta 4. punkts liedz interpretēt Leģislatīvā dekrēta Nr. 142/2015 23. pantu tādējādi, ka arī tāda uzvedība, kas pārkāpj tiesiskā regulējuma vispārējās normas, kuras nav konkrēti norādītas izmitināšanas centru iekšējās kārtības noteikumos, var būt smags noteikumu pārkāpums, ja šī uzvedība spēj ietekmēt civilizētu kopdzīvi uzņemšanas struktūrās? Jautājums ir nozīmīgs, jo noliedzošas atbildes gadījumā prasības būtu jāapmierina, atceļot apstrīdētos prefekta lēmumus, jo administrācija būtu kļūdaini piemērojusi Leģislatīvā dekrēta Nr. 142/2015 23. panta 1. punkta e) apakšpunktā ietverto minēto tiesību normu. Šādā gadījumā prasītāju veiktās nelikumīgās darbības labākajā gadījumā varētu būt iemesls viņu aizturēšanai norīkotajās struktūrās, bet tas nebūtu priekšnoteikums uzņemšanas pasākumu piemērošanas atcelšanai.
                  Apstiprinošas atbildes gadījumā ir jāatrisina vēl viens jautājums, kas ar šo rīkojumu tiek uzdots Tiesai:

                  2)

                  Vai Direktīvas 20. panta 4. punkts liedz interpretēt Leģislatīvā dekrēta Nr. 142/2015 23. pantu tādējādi, ka nolūkā atcelt uzņemšanas pasākumu piemērošanu var tikt ņemta vērā arī tāda personas, kas lūdz starptautisko aizsardzību, rīcība, kas nav noziedzīgs nodarījums, kas būtu krimināli sodāms saskaņā ar dalībvalsts tiesisko regulējumu, ja vien tā tomēr spēj negatīvi ietekmēt civilizētu kopdzīvi struktūrās, kurās viņi ir izmitināti?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/33/ES (2013. gada 26. jūnijs), ar ko nosaka standartus starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju uzņemšanai (OV 2013, L 180, 96. lpp.).


title: Lieta C-729/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 23. novembrī VTB Bank PAO, agrāk VTB Bank OAO, iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 13. septembra spriedumu lietā T-734/14 VTB Bank/Padome

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/25

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 23. novembrīVTB Bank PAO, agrāk VTB Bank OAO, iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 13. septembra spriedumu lietā T-734/14 VTB Bank/Padome
      (Lieta C-729/18 P)
      (2019/C 93/35)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: VTB Bank PAO, agrāk VTB Bank OAO (pārstāvji: M. Lester QC, J. Dawid, Barristers, C. Claypoole, Solicitor, J. Ruiz Calzado, advokāts)

         Citi lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  pieņemt izskatīšanai VTB apelācijas sūdzību par Vispārējās tiesas spriedumu;

                  —

                  piespriest atcelt ierobežojošos aktus, ciktāl tie attiecas uz VTB;

                  —

                  atzīt par prettiesisku vai nepiemērojamu Padomes Lēmuma 2014/512/KĀDP (1) 1. pantu, Regulas Nr. 833/2014 (2) 5. pantu, Padomes Lēmuma 2014/659/KĀDP (3) 1. pantu un Regulas Nr. 960/2014 (4) 1. panta 5. punktu;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt VTB tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo apelācijas sūdzību un tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pirmajā pamatā tiek apgalvots:
      Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu Regulas 5. panta pirmās daļas a) punkta interpretācijā, secinot, ka VTB nebija kā “lielai kredītiestādei” jāpiemēro nosacījums par to, ka iestādei “ir skaidri noteiktas pilnvaras veicināt Krievijas ekonomikas konkurētspēju, tās diversifikāciju un ieguldījumu veicināšanu”. Līdz ar to Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, nospriežot, ka Padome nav pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, konstatējot, ka VTB atbilst Regulas 5. panta pirmās daļas a) punkta nosacījumiem, lai tiktu iekļauta sarakstā.
      Otrajā pamatā tiek apgalvots:
      Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, atzīstot, ka kritēriji, atbilstoši kuriem VTB tika iekļauta sarakstā atbilstoši Lēmuma 1. pantam un Regulas 5. panta pirmās daļas a) punktam, bija piemēroti un samērīgi attiecībā pret ierobežojošo aktu mērķiem.
      Trešajā pamatā tiek apgalvots:
      Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, atzīstot, ka ierobežojošie akti, kas tika piemēroti VTB, bija samērīga iejaukšanās VTB pamattiesībās, kas nodrošinātas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. un 17. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. pantā, gan attiecībā pret kritērijiem, kas noteikti atbilstoši ierobežojošiem aktiem, gan attiecībā pret lēmumu iekļaut VTB sarakstā atbilstoši šiem kritērijiem.

         (1)  Padomes Lēmums 2014/512/KĀDP (2014. gada 31. jūlijs) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV 2014, L 229, 13. lpp.).

         (2)  Padomes Regula (ES) Nr. 833/2012 (2014. gada 31. jūlijs) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV 2014, L 229, 1. lpp.).

         (3)  Padomes Lēmums 2014/659/KĀDP (2014. gada 8. septembris), ar ko groza Lēmumu 2014/512/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV L 271, 54. lpp.).

         (4)  Padomes Regula (ES) Nr. 960/2014 (2014. gada 8. septembris), ar kuru groza Regulu (ES) Nr. 833/2014 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV 2014, L 271, 3. lpp.).


title: Lieta C-732/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 23. novembrī PAO Rosneft Oil Company, agrāk NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, agrāk RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO, Tagulskoe OOO iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 13. septembra spriedumu lietā T-715/14 Rosneft u.c./Padome

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/26

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 23. novembrīPAO Rosneft Oil Company, agrāk NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, agrāk RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO, Tagulskoe OOO iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 13. septembra spriedumu lietā T-715/14 Rosneft u.c./Padome
      (Lieta C-732/18 P)
      (2019/C 93/36)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: PAO Rosneft Oil Company, agrāk NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, agrāk RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO, Tagulskoe OOO (pārstāvis: L. Van den Hende, advokāts)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt spriedumu, ciktāl tas attiecas uz pamatiem, uz kuriem ir balstīta šī apelācijas sūdzība;

                  —

                  pieņemt galīgo spriedumu šajā lietā vai nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā, un

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzība attiecas uz apstrīdētiem netradicionāliem naftas ierobežojumiem, apstrīdētiem kapitāla tirgus ierobežojumiem un apstrīdētiem juridisku prasību ierobežojumiem, kas ietverti Padomes Regulā Nr. 833/2014 (1) un/vai Padomes Lēmumā 2014/512/KĀDP (2).
      Apelācijas sūdzības iesniedzējas atsaucas uz septiņiem pamatiem:
      Pirmais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka Padome ir ievērojusi LESD 296. pantu, nosakot apstrīdētos netradicionālos naftas ierobežojumus.
      Otrais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka Padome ir ievērojusi LESD 296. pantu, nosakot apstrīdētos netradicionālos kapitāla tirgus ierobežojumus.
      Trešais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka pastāv racionāla saikne starp apstrīdētajiem netradicionālajiem naftas ierobežojumiem un to mērķi.
      Ceturtais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka apstrīdētie netradicionālie naftas ierobežojumi nepārkāpj apelācijas sūdzības iesniedzēju pamattiesības uz īpašumu un darījumdarbības brīvību.
      Piektais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka apstrīdētie juridisko prasību ierobežojumi nav nesamērīgi un nekā citādi nepārkāpj apelācijas sūdzības iesniedzēju pamattiesības uz īpašumu.
      Sestais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka apstrīdētie kapitāla tirgus ierobežojumi atbilst samērīguma principam un nepārkāpj apelācijas sūdzības iesniedzēju pamattiesības uz darījumdarbības brīvību.
      Septītais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka apstrīdētie netradicionālie naftas ierobežojumi un apstrīdētie kapitāla tirgu ierobežojumi ir pamatoti ar drošības izņēmumiem, kas paredzēti ES un Krievijas partnerības un sadarbības nolīgumā un PTO Vispārējā vienošanās par tarifiem un tirdzniecību.

         (1)  Padomes Regula (ES) Nr. 833/2014 (2014. gada 31. jūlijs) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV 2014, L 229, 1. lpp.).

         (2)  Padomes Lēmums 2014/512/KĀDP (2014. gada 31. jūlijs) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV 2014, L 229, 13. lpp.).