title: Lieta C-19/09: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 11. marta spriedums (Oberlandesgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Wood Floor Solutions Andreas Domberger GmbH/Silva Trade, SA (Jurisdikcija un spriedumu atzīšana un izpilde civillietās un komerclietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — Īpašā jurisdikcija — 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts un b) apakšpunkta otrais ievilkums — Pakalpojumu sniegšana — Tirdzniecības pārstāvja līgums — Līguma izpilde vairākās dalībvalstīs)

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/14

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 11. marta spriedums (Oberlandesgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Wood Floor Solutions Andreas Domberger GmbH/Silva Trade, SA

   (Lieta C-19/09) (1)

   (Jurisdikcija un spriedumu atzīšana un izpilde civillietās un komerclietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - Īpašā jurisdikcija - 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts un b) apakšpunkta otrais ievilkums - Pakalpojumu sniegšana - Tirdzniecības pārstāvja līgums - Līguma izpilde vairākās dalībvalstīs)
   2010/C 113/19
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Wien

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Wood Floor Solutions Andreas Domberger GmbH

      Atbildētāja: Silva Trade, SA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht Wien — 5. panta 1. punkta b) apakšpunkta otrā ievilkuma interpretācija Padomes 2000. gada 22. decembra Regulā (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp) — Īpašā jurisdikcija — Piemērošanas joma — Prasība samaksāt kompensāciju par pakalpojumu sniegšanas līguma izbeigšanu — Pakalpojumi, kas saskaņā ar līgumu tiek sniegti dažādās dalībvalstīs

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 5. panta 1. punkta b) apakšpunkta otrais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka šis noteikums ir piemērojams gadījumā, ja pakalpojumi tiek sniegti vairākās dalībvalstīs;

               2)

               Regulas Nr. 44/2001 5. panta 1. punkta b) apakšpunkta otrais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja pakalpojumi tiek sniegti vairākās dalībvalstīs, jurisdikcija izskatīt visas no līguma izrietošās prasības ir tai tiesai, kuras apgabalā atrodas galvenā pakalpojumu sniegšanas vieta. Tirdzniecības pārstāvja līguma gadījumā tā ir pārstāvja galvenā pakalpojumu sniegšanas vieta, kura izriet no līguma noteikumiem, bet, ja šādu noteikumu nav, kura izriet no līguma faktiskās izpildes un, ja vietu nav iespējams šādi noteikt, tā ir pārstāvja domicila vieta.

      (1)  OV C 82, 04.04.2009.


title: Lieta C-346/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 13. decembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/32

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 13. decembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-346/07) (1)

   (2008/C 64/50)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 211, 8.9.2007.


title: Lieta T-134/15: Prasība, kas celta 2015. gada 23. martā – salesforce.com/ITSB (“SOCIAL.COM”)

text:
               26.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/32

         Prasība, kas celta 2015. gada 23. martā – salesforce.com/ITSB (“SOCIAL.COM”)
   (Lieta T-134/15)
   (2015/C 171/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: salesforce.com, Inc. (San Francisco, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: A. Nordemann, M. Maier, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “SOCIAL.COM” – Reģistrācijas pieteikums Nr. 1 2 2 45  411

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2015. gada 20. janvāra lēmums lietā R 1752/2014–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums.


title: Lieta T-255/11: Prasība, kas celta 2011. gada 20. maijā — Fellah /Padome

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/28

         Prasība, kas celta 2011. gada 20. maijā — Fellah/Padome
   (Lieta T-255/11)
   2011/C 211/61
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Zakaria Fellah (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — G. Collard, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka attiecībā uz prasītāju Zakaria FELLAH Padomes 2011. gada 6. aprīļa Regulai (ES) Nr. 330/2011 un Padomes 2011. gada 6. aprīļa Lēmumam 2011/221/KĀDP, kas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī publicēti 2011. gada 7. aprīlī, nav faktoloģiska pamatojuma;

               —

               tādējādi

                           —

                           atcelt Padomes 2011. gada 6. aprīļa Regulu (ES) Nr. 330/2011 un Padomes 2011. gada 6. aprīļa Lēmumu 2011/221/KĀDP;

                           —

                           pakārtoti, noteikt, lai Zakaria FELLAH vārds tiktu izdzēsts no minētās regulas un minētā lēmuma pielikumiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats ir par pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi, jo iemesli prasītāja vārda iekļaušanai personu un apvienību sarakstā, kurām piemēro ierobežojošus pasākumus, esot šabloniski, nedarot zināmu nekādu precīzu faktu, kas ļautu izvērtēt minētās iekļaušanas [sarakstā] nozīmi.

               2)

               Otrais pamats ir par acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo

                           —

                           prasītājam tiekot pārmests, ka tas esot piedalījies L. Gbagbo administrācijas finansēšanā, lai gan, no vienas puses, prasītājs būtībā esot veicis savus uzdevumus pie L. Gbagbo laikā, kad šo pēdējo minēto starptautiskā sabiedrība esot atzinusi par likumīgu valsts galvu, un, no otras puses, prasītāja rīcībā neesot bijuši resursi, kas ļautu finansēt L. Gbagbo administrāciju;

                           —

                           apstrīdētajiem tiesību aktiem, šķiet, esot zudusi nozīme kopš 2011. gada 11. aprīļa, kad L. Gbagbo tika notverts.


title: Lieta F-73/11: Prasība, kas celta 2011. gada 25. jūlijā — ZZ /Komisija

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/53

         Prasība, kas celta 2011. gada 25. jūlijā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-73/11)
   2011/C 282/101
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz un A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Atcelt lēmumu nepielaist prasītāju atklātā konkursa EPSO/AD/181/10 novērtēšanas pārbaudījumiem

      Prasītāja prasījumi:

   Prasītāja prasījumi Civildienesta tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Personāla atlases biroja (turpmāk tekstā — “EPSO”) 2010. gada 20. augusta un 2010. gada 15. septembra lēmumus, ar kuriem prasītājam tika paziņots, ka viņš netiek pielaists atklātā konkursa EPSO/AD/181/10 novērtēšanas pārbaudījumiem (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”);

               —

               turklāt un tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt EPSO2011. gada 15. aprīļa lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja 2010. gada 10. novembra sūdzība par iepriekš minētajiem lēmumiem (turpmāk tekstā — “noraidījuma lēmums”);

               —

               līdz ar to izdot rīkojumu par prasītāja atpakaļ iekļaušanu atlases procedūrā, vajadzības gadījumā rīkojot jaunus pārbaudījumus

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: lieta C-485/04: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 25. novembrī

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/8

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 25. novembrī
   (lieta C-485/04)
   (2005/C 31/17)
   tiesvedības valoda – itāliešu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 25. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv G. Valero Jordana un D. Recchia, pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot, vai vismaz nepaziņojot Komisijai par to pieņemšanu, normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai panāktu atbilstību Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 3. marta Direktīvu 2003/17/EK (1), ar kuru groza Direktīvu 98/70/EK (2), kas attiecas uz benzīna un dīzeļdegvielas kvalitāti, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 2. pants;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transpozīcijas termiņš beidzās 2003. gada 30. jūnijā.

      (1)  OV L 76, 22.3.2003., 10. lpp.

      (2)  OV L 350, 28.12.1998., 58. lpp.


title: Lieta T-903/16: Prasība, kas celta 2016. gada 19. decembrī – RE/Komisija

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/41

         Prasība, kas celta 2016. gada 19. decembrī – RE/Komisija
   (Lieta T-903/16)
   (2017/C 053/50)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: RE (Abū Dabī, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvji – S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāja prasījums Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2016. gada 12. oktobra lēmumu SEC 10.20/06/15 daļā, kas attiecas uz Regulu Nr. 45/2001, un piespriest atbildētājai samaksāt prasītajam desmit tūkstošus euro (EUR 10 000) kā taisnīgu atlīdzību par nemateriālo kaitējumu, kas izriet no prettiesiska atteikuma sniegt piekļuvi viņa personas datiem;

               —

               noteikt atbildētājai pienākumu iesniegt dokumentu par prasītāja pieņemšanu darbā, pamatojoties uz Vispārējās tiesas Reglamenta 91. panta c) punktu, vai, pakārtoti, iesniegt šo dokumentu Tiesai saskaņā ar minētā reglamenta 104. pantu un piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam trīsdesmit tūkstošus euro (EUR 30 000) kā atlīdzību par nemateriālo kaitējumu, kas izriet no viņa personas datu neētiskas un prettiesiskas apstrādes izmeklēšanas gaitā;

               —

               piespriest atbildētājai segt savus tiesāšanās izdevumu pašai un atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības par tiesību akta atcelšanu pamatošanai prasītājs apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir spēkā neesošs pilnīga pamatojuma trūkuma dēļ attiecībā uz datiem, par kuriem netika izvirzīts neviens izņēmums, ar ko būtu attaisnojams atteikums sniegt prasītājam piekļuvi šiem personas datiem.
   Turklāt prasītājs norāda – ciktāl ar apstrīdēto lēmumu prasītājam ir ticis liegts piekļūt saviem personas datiem, pamatojoties uz izņēmumu, kas attiecas uz izmeklēšanas aizsardzību saskaņā ar Regulas Nr. 45/2001 (1) 20. panta 1. punkta a) apakšpunktu, apstrīdētais lēmums ir jāuzskata par prettiesisku, jo tajā nav pierādīts, kā šāds izņēmums joprojām bija piemērojams pēc izmeklēšanas saistībā ar prasītāju pabeigšanas.
   Prasītājs vēl apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā viņa īpašā pieprasījuma, kas pirmo reizi tika iesniegts kopā ar viņa 2016. gada 21. septembra pieteikumu, – saņemt piekļuvi svītrotā/rediģētā veidā noraidījums ir jāuzskata par prettiesisku, jo tajā nav norādīts neviens iemesls, kādēļ prasītāja personas datu izpaušana svītrotā veidā šajā lietā nebija iespējama, īpaši jau pēc izmeklēšanas pabeigšanas.
   Lai pamatotu prasību par kaitējuma atlīdzību, prasītājs apgalvo, ka viņam nodarīts morālais kaitējums, kas radies Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāta prettiesiska atteikuma piekļūt viņa personas datiem dēļ, ka būtisku kaitējumu viņa profesionālajai izaugsmei radījusi minētā direktorāta veiktā viņa personas datu apstrāde un it īpaši ar izmeklēšanu saistītās informācijas prettiesiska izplatīšana nolūkā kaitēt viņa karjeras izaugsmei, kas ir kaitējums, kas nevar tikt atlīdzināts tikai ar apstrīdētā lēmuma atcelšanu. Šajā kontekstā prasītājs lūdz Tiesu ņemt vērā divus dokumentus, lai izvērtētu prasītāja prasījumus par tāda nemateriālā kaitējuma atlīdzināšanu, kas nodarīts administrācijas rīcības dēļ, un piespriest atlīdzināt nemateriālo kaitējumu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV L 8, 1. lpp).


title: Lieta T-636/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 13. jūnija spriedums — Hostel drap /ITSB — Aznar Textil ( “MY drap” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “MY drap” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “BON DRAP” — Relatīvi atteikuma pamati — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/74

         Vispārējās tiesas 2013. gada 13. jūnija spriedums — Hostel drap/ITSB — Aznar Textil (“MY drap”)
   (Lieta T-636/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “MY drap” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “BON DRAP” - Relatīvi atteikuma pamati - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 225/164
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hostel drap, SL (Monistrol de Montserrat, Spānija) (pārstāvis — C. Prat, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — O. Mondéjar Ortuño)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Aznar Textil, SL (Paterna, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2011. gada 26. septembra lēmumu lietā R 2127/2010-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Aznar Textil, SL un Hostel drap, SL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Hostel drap, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 65, 3.3.2012.


title: Lieta T-53/08: Prasība, kas celta 2008. gada 31. janvārī — Itālija/Komisija

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/33

         Prasība, kas celta 2008. gada 31. janvārī — Itālija/Komisija
   (Lieta T-53/08)
   (2008/C 79/64)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — S. Fiorentino, Avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 20. novembra Lēmumu Nr. C(2007) 5400, galīgā redakcija, par kuru tika paziņots 2007. gada 21. novembrī un kas attiecas uz valsts atbalstu Nr. C 36/A/2006 (iepriekš — NN 38/2006), ko Itālija piešķīrusi ThyssenKrupp, Cementir un Nuova Terni Industrie Chimiche.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar apstrīdēto lēmumu valsts atbalsts, ko Itālija preferenciālu elektroenerģijas tarifu veidā ir piešķīrusi ThyssenKrupp, Cementir un Nuova Terni Industrie Chimiche, kā arī valsts atbalsts, kurš šiem pašiem atbalsta saņēmējiem ir piešķirts, bet vēl nav izmaksāts, tika atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītāja izvirza šādus pamatus:

               1)

               EKL 87. panta 1. punkta un 88. panta 3. punkta pārkāpums un kļūdains faktu izvertējums. Komisija savā lēmumā nav atzinusi, ka Itālijas valsts īstenotais pasākums, kurš tiek apstrīdēts, nav uzskatāms par valsts atbalstu, jo ar to netika piešķirta ekonomiska priekšrocība. Būtībā pasākums, ar kuru attiecībā uz tiesvedībā iesaistītajām sabiedrībām, kas ir Terni SpA tiesību un saistību pārņēmējas, tika pagarināti preferenciālie elektroenerģijas tarifi, ir ekspropriācijas kompensācijas papildinājums, kas pirms tam tika piešķirta Terni SpA par to, ka vēlāk pieņemtajās tiesību normās bija paredzēts garāks termiņš attiecībā uz ekspropriētās elektroenerģijas ražošanas koncesiju.

               2)

               EKL 87. panta un 88. panta 3. punkta pārkāpums un kļūdains faktu izvērtējums. Komisija savā lēmumā nav atzinusi, ka Itālijas valsts īstenotais pasākums, kurš tiek apstrīdēts, nav uzskatāms par valsts atbalstu, jo tas netika piešķirts no valsts līdzekļiem. Pasākuma izmaksas būtībā sedz pārējie elektroenerģijas piegādes pakalpojuma izmantotāji.

               3)

               Būtisku procesuālo prasību pārkāpums saistībā ar to, ka nav tikusi veikta sākotnējā izmeklēšana, un tiesību uz aizstāvību pārkāpums. Komisija savā lēmumā ir norādījusi, ka ekonomiskā pētījuma, lai novērtētu visus Terni ciestos zaudējumus ekspropriācijas dēļ un visas šīs sabiedrības iegūtās priekšrocības kompensācijas dēļ, rezultātiem nav nozīmes, jo kompensācijas mehānisma piemērotību ir iespējams novērtēt vienīgi ex ante, tas ir, ekspropriācijas laikā. Pētījums tika veikts saskaņā ar iepriekš pastāvošajām Komisijas pamatnostādnēm. Ja Komisija teorētisku iemelsu dēļ uzskatīja, ka tās iepriekš pasūtītajam pētījumam nav nozīmes, tai vajadzēja veikt papildu sākotnējo izmeklēšanu, atsākot diskusiju par pētījuma veikšanas metodēm.


title: Lieta C-285/10: Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 9. jūnija spriedums ( Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Campsa Estaciones de Servicio SA/Administración del Estado (Sestā PVN direktīva — 11. panta A daļas 1. punkts un 27. pants — Nodokļa bāze — Noteikumu par pašpatēriņu piemērošanas paplašināšana darījumos starp savstarpēji saistītām pusēm, kuros cena ir ievērojami zemāka par atklātā tirgus vērtību)

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/7

         Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 9. jūnija spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Campsa Estaciones de Servicio SA/Administración del Estado

   (Lieta C-285/10) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 11. panta A daļas 1. punkts un 27. pants - Nodokļa bāze - Noteikumu par pašpatēriņu piemērošanas paplašināšana darījumos starp savstarpēji saistītām pusēm, kuros cena ir ievērojami zemāka par atklātā tirgus vērtību)
   2011/C 226/11
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Campsa Estaciones de Servicio SA

      Atbildētāja: Administración del Estado

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Supremo — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) 6., 11. un 27. panta interpretācija — Noteikumu par preču un pakalpojumu izmantošanu pašpatēriņam paplašināšana starp savstarpēji saistītiem uzņēmumiem gadījumā, ja cena ir ievērojami zemāka par parasto tirgus vērtību

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestā Direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm ir aizliegts tādos darījumos kā pamata lietā, kuri ir noslēgti starp savstarpēji saistītām pusēm, kuras ir vienojušās par cenu, kas ir ievērojami zemāka par atklātā tirgus vērtību, nodokļa bāzes noteikšanai piemērot citu tiesību normu, nevis šīs direktīvas 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunktu, paplašinot tiesību normas, ar kuru nosaka summu, kurai uzliek nodokli, piemērošanu arī attiecībā uz pašpatēriņu jeb tādiem gadījumiem, kuros nodokļu maksātājs izmanto preces un pakalpojumus savām vajadzībām iepriekš minētās direktīvas 5. panta 6. punkta un 6. panta 2. punkta izpratnē, kaut arī šī dalībvalsts nav ievērojusi šīs direktīvas 27. pantā noteikto procedūru, lai saņemtu atļauju piemērot atkāpes pasākumu no iepriekš minētās vispārējās tiesību normas.

      (1)  OV C 246, 11.09.2010.


title: Lieta C-485/06: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 13. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federālā Republika

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/27

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 13. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federālā Republika
   (Lieta C-485/06) (1)

   (2008/C 128/50)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 23. novembrī lietā T-360/03 Frischpack GmbH & Co. KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi; ITSB) (Kopienas preču zīme — Trīsdimensiju preču zīme — Siera kārbas forma — Absolūts atteikuma pamatojums — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Atšķirtspēja)

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/21

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 23. novembrī
   lietā T-360/03 Frischpack GmbH & Co. KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi; ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Trīsdimensiju preču zīme - Siera kārbas forma - Absolūts atteikuma pamatojums - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Atšķirtspēja)
   (2005/C 31/41)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā T-360/03 Frischpack GmbH & Co. KG, Mailling bei Schönau (Vācija), ko pārstāv P. Bornemann, advokāts, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi; ITSB) (pārstāvji U. Pfleghar un G. Schneider) par prasību, kas celta par ITSB Apelāciju otrās padomes 2003. gada 8. septembra lēmumu (lieta R 236/2003-2) par Kopienas trīsdimensiju preču zīmes (siera kārba) reģistrāciju, Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs P. Lindh, tiesneši R. García-Valdecasas un D. Šváby, sekretārs I. Natsinas, administrators, 2004. gada 23. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest prasītājai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 304, 13.12.2003.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 8. jūlijā lietā T-50/00 Dalmine SpA pret Eiropas Kopienu Komisiju (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Nerūsējošā tērauda cauruļvadu tirgus — Pārkāpuma ilgums — Naudassodi)

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/13

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 8. jūlijā
   lietā T-50/00 Dalmine SpA pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Nerūsējošā tērauda cauruļvadu tirgus - Pārkāpuma ilgums - Naudassodi)
   (2004/C 239/26)
   Tiesvedības valoda: itāļu
   Lietā 50/00 Dalmine SpA, Dalmine (Itālijā), ko pārstāv M. Siragusa un F. Moretti, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv M. Erhart un A. Whelan, pārstāvji, kam palīdz A. Del Ferro, advokāts, par prasību atcelt Komisijas 1999. gada 8. decembra Lēmumu Nr. 2003/382 procesā, kas ierosināts saskaņā ar EK līguma 81. pantu (lieta IV/E-1/35.860-B nerūsējošā tērauda cauruļvadi) (OV L 140, 2003., 1. lpp.) vai, pakārtoti, par prasītājam uzliktā naudassoda samazināšanu, Pirmās instances tiesa, otrā palāta, (šādā sastāvā: priekšsēdētājs N. J. Forwood, tiesneši J. Pirrung un A. W. H. Meij, sekretārs J. Plingers, administrators), 2004. gada 8. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Atcelt Komisijas 1999. gada 8. decembra lēmuma Nr. 2003/382/EK 1. panta 2. daļu procesā, kas ierosināts saskaņā ar EK līguma 81. pantu (lieta IV/E-1/35.860-B nerūsējošā tērauda cauruļvadi), konstatējot, ka prasītājam piedēvētais minētā panta pārkāpums ir pastāvējis pirms 1991. gada 1. janvāra.

               2)

               Noteikt prasītājam lēmuma Nr. 2003/382 4. pantā uzlikto naudassodu EUR 10 080 000 apmērā.

               3)

               Prasību pārējā daļā noraidīt.

               4)

               Prasītājs un Komisija sedz savus izdevumus paši.

      (1)  OV C 149, 27.5.2000.


title: Lieta T-353/06: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — Vermeer Infrastructuur /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Nīderlandes ceļu seguma bitumena tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Nolīguma esamība un kvalifikācija — Konkurences ierobežojums — Pamatnostādnes par EKL 81. panta piemērojamību horizontālās sadarbības nolīgumiem — Naudas sodu apmēra noteikšana — Pārkāpuma smagums un ilgums — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību)

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/16

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — Vermeer Infrastructuur/Komisija
   (Lieta T-353/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Nīderlandes ceļu seguma bitumena tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Nolīguma esamība un kvalifikācija - Konkurences ierobežojums - Pamatnostādnes par EKL 81. panta piemērojamību horizontālās sadarbības nolīgumiem - Naudas sodu apmēra noteikšana - Pārkāpuma smagums un ilgums - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību)
   2012/C 355/29
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vermeer Infrastructuur BV (Hoofddorp, Nīderlande) (pārstāvis — M. Slotboom, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji A. Bouquet un A. Nijenhuis, kam palīdz F. Wijckmans, F. Tuytschaever un L. Gyselen, advokāti, vēlāk — A. Bouquet, A. Nijenhuis un F. Ronkes Agerbeek, kam palīdz F. Wijckmans un F. Tuytschaever)

      Priekšmets

   Galvenokārt, prasība atcelt Komisijas 2006. gada 13. septembra Lēmumu C(2006) 4090, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu (Lieta COMP/F/38.456 — Bitumens (NL)), tostarp ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, pakārtoti, prasība samazināt prasītājai ar minēto lēmumu uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Vermeer Infrastructuur BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 20, 27.01.2007.


title: Lieta C-547/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Interservice d.o.o. Koper/Sándor Horváth Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopienas Muitas kodekss — Regula (EEK) Nr. 2913/92 — 96. pants — Ārējā tranzīta procedūra — “Pārvadātāja” jēdziens — Preču neuzrādīšana galamērķa muitas iestādē — Atbildība — Pārvadājumu apakšuzņēmējs, kas nodevis preces galvenajam pārvadātājam galamērķa muitas iestādes stāvvietā un šīs preces atkal pieņēmis savā pārziņā, lai tās pārvadātu tālāk

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/17

         Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Interservice d.o.o. Koper/Sándor Horváth

   (Lieta C-547/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopienas Muitas kodekss - Regula (EEK) Nr. 2913/92 - 96. pants - Ārējā tranzīta procedūra - “Pārvadātāja” jēdziens - Preču neuzrādīšana galamērķa muitas iestādē - Atbildība - Pārvadājumu apakšuzņēmējs, kas nodevis preces galvenajam pārvadātājam galamērķa muitas iestādes stāvvietā un šīs preces atkal pieņēmis savā pārziņā, lai tās pārvadātu tālāk)
   (2017/C 053/20)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Interservice d.o.o. Koper

      Atbildētājs: Sándor Horváth

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               jēdziens “pārvadātājs”, kam ir Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 13. aprīļa Regulu (EK) Nr. 648/2005, 96. panta 2. punktā noteiktais pienākums preces neskartas uzrādīt galamērķa muitas iestādē, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nozīmē jebkuru personu, ieskaitot pārvadājumu apakšuzņēmēju, kas veic tādu preču, kurām piemērojama Kopienas ārējā tranzīta procedūra, faktisku pārvadāšanu un ir piekritusi veikt šo pārvadāšanu, zinot, ka tām ir piemērojama šī procedūra;

               2)

               Regulas Nr. 2913/92, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 648/2005, 96. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādam pārvadājumu apakšuzņēmējam, – kurš kā pamatlietā esošais, pirmkārt, preces kopā ar tranzīta dokumentu ir nodevis galvenajam pārvadātājam galamērķa muitas iestādes stāvvietā un, otrkārt, šīs preces ir no jauna saņēmis savā pārziņā, lai tās pārvadātu tālāk, – gan bija pienākums pārliecināties par šo preču uzrādīšanu galamērķa muitas iestādē, gan tas ir saucams pie atbildības par šādu neuzrādīšanu tikai tādā gadījumā, ja brīdī, kad tas no jauna pieņēma savā pārziņā minētās preces, tas zināja, ka tranzīta procedūra nav pienācīgi noslēgusies, un šo apstākli noskaidrot ir iesniedzējtiesas ziņā.

      (1)  OV C 27, 25.1.2016.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 14. jūlijā lietā C-114/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28. pants — Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību — Atļaujas laist tirgū attiecīgās farmācijas preces atcelšana — Pārejas perioda paralēlo importētāju interesēs neesamība, lai tie likvidētu preču atlikumus)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/17

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 14. jūlijā
   lietā C-114/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 28. pants - Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību - Atļaujas laist tirgū attiecīgās farmācijas preces atcelšana - Pārejas perioda paralēlo importētāju interesēs neesamība, lai tie likvidētu preču atlikumus)
   (2005/C 217/32)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-114/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 3. martā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — B. Šima [B. Schima]) pret Vācijas Federatīvo Republiku (pārstāvji — V. D. Plesings [W.-D. Plessing] un M. Lumma [M. Lumma]), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Janns [P. Jann], tiesneši N. Kolnerika [N. Colneric], H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues], M. Ilešičs [M. Ilešič] un E. Levits (referents), ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 14. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepiešķirot paralēliem importētājiem samērīgu termiņu, lai tie likvidētu preču atlikumus, kad atcelta atļauja laist tirgū attiecīgās farmācijas preces, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 28. pants;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: Dr. Gerhard Spitzer 2016. gada 23. februāra prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi (Lieta E-2/16)

text:
               22.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/34

      Dr. Gerhard Spitzer2016. gada 23. februāra prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Lieta E-2/16)
   (2016/C 347/06)

      Dr. Gerhards Spitzer, ko pārstāv zvērināts advokāts Antonius Falkner (Lettstrasse 18, FL -9490, Vadus), 2016. gada 23. februārī EBTA Tiesai iesniedza prasību pret EBTA Uzraudzības iestādi.
   Pieteikuma iesniedzējs pieprasa EBTA Tiesai:

               1)

               atcelt EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 25. novembra Lēmumu Nr. 425/15/COL; un

               2)

               piespriest EBTA Uzraudzības iestādei segt tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Prasības iesniedzējs Dr. Gerhard Spitzer ir Austrijas pilsonis ar Dienvidāfrikā reģistrētu dzīvesvietu, kurš kopš pagājušā gadsimta deviņdesmitajiem gadiem ir bijis kompānijas LLB AG, kuras īpašumtiesību lielākā daļa pieder Lihtenšteinas Firstistei, klients.

               —

               Šī lieta attiecas uz pieteikumu anulēt EBTA Uzraudzības iestādes lēmumu slēgt lietu par sūdzību pret Lihtenšteinu attiecībā uz Direktīvas Nr. 2002/47/EK neievērošanu un nepareizu piemērošanu.

               —

               Prasības iesniedzējs apgalvo, ka EBTA Uzraudzības iestādei bija pienākums uzsākt oficiālu izmeklēšanas procedūru attiecībā uz Lihtenšteinas nespēju ievērot un pareizi piemērot Direktīvu Nr. 2002/47/EK, un EBTA Uzraudzības iestāde ir pārkāpusi prasības iesniedzēja tiesības, neuzsākot to.


title: Lieta T-227/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – CBM/ITSB – Aeronautica Militare (“Trecolore”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Trecolore” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas un valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “FRECCE TRICOLORI” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/47

         Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – CBM/ITSB – Aeronautica Militare (“Trecolore”)
   (Lieta T-227/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Trecolore” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas un valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “FRECCE TRICOLORI” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 398/59)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CBM Creative Brands Marken GmbH (Cīrihe, Šveice) (pārstāvji – U. Lüken, M. Grundmann un N. Kerger, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard–Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Aeronautica Militare – Stato Maggiore (Roma, Itālija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 29. janvāra lēmumu lietā R 253/2013–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Aeronautica Militare – Stato Maggiore un CBM Creative Brands Marken GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               CBM Creative Brands Marken GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 245, 28.7.2014.


title: Lieta C-498/06: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 21. februārī ( Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maira María Robledillo Núñez / Fondo de Garantía Salarial ( Fogasa ) (Sociālā politika — Darba ņēmēju aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā — Direktīva 80/987/EEK, kas grozīta ar Direktīvu 2002/74/EK — 3. panta pirmā daļa un 10. punkta a) apakšpunkts — Pabalsts nelikumīgas atlaišanas gadījumā, par kuru panākta vienošanās ārpustiesas samierināšanas procedūrā — Maksājums, ko veic garantiju iestāde — Maksājums, kas atkarīgs no tiesas nolēmuma pieņemšanas — Vienlīdzības un nediskriminācijas princips)

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/6

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 21. februārī (Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maira María Robledillo Núñez/Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   (Lieta C-498/06) (1)

   (Sociālā politika - Darba ņēmēju aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā - Direktīva 80/987/EEK, kas grozīta ar Direktīvu 2002/74/EK - 3. panta pirmā daļa un 10. punkta a) apakšpunkts - Pabalsts nelikumīgas atlaišanas gadījumā, par kuru panākta vienošanās ārpustiesas samierināšanas procedūrā - Maksājums, ko veic garantiju iestāde - Maksājums, kas atkarīgs no tiesas nolēmuma pieņemšanas - Vienlīdzības un nediskriminācijas princips)
   (2008/C 92/10)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Juzgado de lo Social Único de Algeciras
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Maira María Robledillo Núñez

      Atbildētājs: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Juzgado de lo Social Único de Algeciras — 3. panta interpretācija Padomes 1980. gada 20. oktobra Direktīvā 80/987/EEK par darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (OV L 283, 23. lpp.), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvu 2002/74/EK (OV L 270, 10. lpp.) — Garantiju iestādes sniegto garantiju apjoms — Pabalsts darba attiecību izbeigšanas gadījumā — Valsts tiesiskais regulējums, kas prasa, lai šis pabalsts būtu noteikts spriedumā vai administratīvā lēmumā — Vienlīdzības un nediskriminācijas principi
   Rezolutīvā daļa:
   3. panta pirmā daļa Padomes 1980. gada 20. oktobra Direktīvā 80/987/EEK par darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvu 2002/74/EK, ir jāinterpretē tā, ka dalībvalsts ir tiesīga izslēgt pabalstus, kas piešķirti sakarā ar nelikumīgu atlaišanu, no samaksas garantijām, kuras nodrošina garantiju iestāde atbilstoši šai tiesību normai, ja tie ir atzīti ārpus tiesas noslēgtā mierizlīgumā, un ka šāda izslēgšana, kas ir objektīvi pamatota, ir pasākums, kas vajadzīgs, lai novērstu ļaunprātīgu rīcību minētās direktīvas 10. panta a) apakšpunkta nozīmē.

      (1)  OV C 56, 10.3.2007.


title: Lieta C-235/09: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 12. aprīļa spriedums ( Cour de cassation , Francija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — DHL Express France SAS , agrāk — DHL International SA/Chronopost SA (Intelektuālais īpašums — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 98. panta 1. punkts — Preču zīmju tiesas noteiktais aizliegums veikt darbības, kas pārkāpj preču zīmi — Teritoriālā piemērojamība — Ar šādu aizliegumu saistītie piespiedu pasākumi — Spēks citās dalībvalstīs, nevis tajā, kurā atrodas tiesa, kas izskata lietu)

text:
               18.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/2

         Tiesas (virspalāta) 2011. gada 12. aprīļa spriedums (Cour de cassation, Francija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — DHL Express France SAS, agrāk — DHL International SA/Chronopost SA

   (Lieta C-235/09) (1)

   (Intelektuālais īpašums - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 98. panta 1. punkts - Preču zīmju tiesas noteiktais aizliegums veikt darbības, kas pārkāpj preču zīmi - Teritoriālā piemērojamība - Ar šādu aizliegumu saistītie piespiedu pasākumi - Spēks citās dalībvalstīs, nevis tajā, kurā atrodas tiesa, kas izskata lietu)
   2011/C 179/02
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: DHL Express France SAS, agrāk — DHL International SA

      Atbildētāja: Chronopost SA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation — Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/93 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.) 98. panta, skatot to kopā ar šīs pašas regulas 1., 14. un 94. pantu, interpretācija — Prasība saistībā preču zīmju nelikumīgu izmantošanu — Kopienas preču zīmju tiesas noteiktā aizlieguma teritoriālā piemērojamība — Šādas tiesas iespēja papildus šim aizliegumam noteikt piespiedu pasākumus, kas piemērojami visās dalībvalstīs, uz kurām attiecas aizlieguma turpināt preču zīmes nelikumīgu izmantošanu iedarbība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, kas grozīta ar Padomes 1994. gada 22. decembra Regulu (EK) Nr. 3288/94, 98. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka aizlieguma turpināt Kopienas preču zīmju pārkāpumu vai pārkāpuma draudus, ko noteikusi Kopienas preču zīmju tiesa, kuras piekritība pamatojas uz šīs regulas 93. panta 1.–4. punktu un 94. panta 1. punktu, piemērojamība principā aptver visu Eiropas Savienības teritoriju;

               2)

               Regulas Nr. 40/94, kas grozīta ar Regulu Nr. 3288/94, 98. panta 1. punkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds piespiedu pasākums kā kavējuma nauda, ko noteikusi Kopienas preču zīmju tiesa, pamatojoties uz savas valsts tiesībām, lai nodrošinātu, ka tiek ievērots tās noteiktais aizliegums turpināt pārkāpumus vai pārkāpuma draudus, ir spēkā ne vien dalībvalstī, kurā ir šī tiesa, bet arī citās dalībvalstīs, kuras aptver šāda aizlieguma teritoriālā piemērojamība, ievērojot Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās III nodaļā paredzētos nosacījumus attiecībā uz tiesas nolēmumu atzīšanu un izpildīšanu. Gadījumā, ja kādās no šo citu dalībvalstu valsts tiesībām nav paredzēts neviens piespiedu pasākums, kas būtu analogs tam, kuru noteikusi minētā tiesa, attiecīgās dalībvalsts kompetentajai tiesai ir jāīsteno šī piespiedu pasākuma mērķis, izmantojot atbilstošas šīs dalībvalsts iekšējo tiesību normas, kas var līdzvērtīgi nodrošināt minētā aizlieguma ievērošanu.

      (1)  OV C 205, 29.08.2009.


title: Lieta F-38/12: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 30. septembra spriedums — BP/FRA (Civildienests — Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras personāls — Līgumdarbinieks — Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma nepagarināšana uz nenoteiktu laiku — Iecelšana amatā citā dienestā līdz līguma termiņa beigām — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/32

      Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 30. septembra spriedums — BP/FRA

      (Lieta F-38/12) (1)

      (Civildienests - Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras personāls - Līgumdarbinieks - Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma nepagarināšana uz nenoteiktu laiku - Iecelšana amatā citā dienestā līdz līguma termiņa beigām - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
      (2014/C 71/60)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: BP (Barselona, Spānija) (pārstāvji — L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA) (pārstāvji — M. M. Kjærum, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība atcelt Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras lēmumu nepagarināt prasītāja — līgumdarbinieka — darba līgumu un lēmumu pārcelt prasītāju uz citu aģentūras departamentu, kā arī prasība atlīdzināt zaudējumus un procentus par eventuāli nodarīto materiālo un morālo kaitējumu

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  BP sedz visus savus, kā arī atlīdzina visus Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 138, 12.5.2012., 37. lpp.


title: Lieta T-190/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 22. aprīļa spriedums – Tomana u.c./Padome un Komisija Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas saistībā ar situāciju Zimbabvē vērsti pret konkrētām personām un vienībām — Ierobežojumi ieceļošanai Savienības teritorijā un tās šķērsošanai — Līdzekļu iesaldēšana — Juridiskais pamats — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Pamattiesības — Samērīgums

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/10

         Vispārējās tiesas 2015. gada 22. aprīļa spriedums – Tomana u.c./Padome un Komisija
   (Lieta T-190/12) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas saistībā ar situāciju Zimbabvē vērsti pret konkrētām personām un vienībām - Ierobežojumi ieceļošanai Savienības teritorijā un tās šķērsošanai - Līdzekļu iesaldēšana - Juridiskais pamats - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Pamattiesības - Samērīgums)
   (2015/C 190/11)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Johannes Tomana (Harare, Zimbabve) un 120 citi prasītāji, kuru uzvārdi un nosaukumi ir norādīti sprieduma pielikumā (pārstāvji – sākotnēji D. Vaughan, QC, M. Lester, R. Lööf, barristers, un M. O’Kane, solicitor, vēlāk D. Vaughan, M. Lester un R. Lööf)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – B. Driessen, M. Veiga un A. Vitro) un Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Konstantinidis, T. Scharf un E. Georgieva)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – E. Jenkinson, C. Murrell un M. Holt, pārstāvji, kuriem palīdz S. Lee, barrister)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2012. gada 17. februāra Lēmumu 2012/97/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/101/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Zimbabvi (OV L 47, 50. lpp.), Komisijas 2012. gada 21. februāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 151/2012, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 314/2004 par dažiem ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Zimbabvi (OV L 49, 2. lpp.), un Padomes 2012. gada 27. februāra Īstenošanas lēmumu 2012/124/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/101/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Zimbabvi (OV L 54, 20. lpp.), ciktāl tie attiecas uz prasītājiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Johannes Tomana un 120 pārējie prasītāji, kuru uzvārdi un nosaukumi norādīti pielikumā, sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes un Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 194, 30.6.2012.


title: Lieta C-522/10: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums ( Sozialgericht Würzburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Doris Reichel-Albert/Deutsche Rentenversicherung Nordbayern (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Regula (EK) Nr. 987/2009 — 44. panta 2. punkts — Tiesību uz vecuma pensiju izvērtēšana — Citā dalībvalstī pavadīto bērnu audzināšanas periodu atzīšana — Piemērojamība — LESD 21. pants — Pilsoņu brīva pārvietošanās)

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/3

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums (Sozialgericht Würzburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Doris Reichel-Albert/Deutsche Rentenversicherung Nordbayern

   (Lieta C-522/10) (1)

   (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - Regula (EK) Nr. 987/2009 - 44. panta 2. punkts - Tiesību uz vecuma pensiju izvērtēšana - Citā dalībvalstī pavadīto bērnu audzināšanas periodu atzīšana - Piemērojamība - LESD 21. pants - Pilsoņu brīva pārvietošanās)
   2012/C 295/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Sozialgericht Würzburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Doris Reichel-Albert

      Atbildētāja: Deutsche Rentenversicherung Nordbayern

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sozialgericht Würzburg — Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regulas (EK) Nr. 987/2009, ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV L 284, 1. lpp.), 44. panta 2. punkta interpretācija — Nosacījumi bērnu audzināšanas periodu, kas uzkrāti citā dalībvalstī, ņemšanai vērā, izvērtējot tiesības uz vecuma pensiju — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru tādu periodu ņemšana vērā ir pakļauta nosacījumam, ka audzināšanas laikā vai tieši pirms bērna dzimšanas persona saistībā ar obligāto iemaksu periodiem ir veikusi algotu darbu vai bijusi pašnodarbināta persona, un tādēļ bērna audzināšanas periodu var neņemt vērā ne bērna audzināšanas laikā dzīvesvietas dalībvalstī, ne kompetentajā dalībvalstī

      Rezolutīvā daļa:

   Tādā situācijā kā pamatlietā LESD 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir paredzēts pirmās dalībvalsts kompetento iestāžu pienākums saistībā ar vecuma pensijas piešķiršanu atzīt otrajā dalībvalstī pavadītos bērnu audzināšanai veltītos periodus tā, it kā persona, kas savu profesionālo darbību ir veikusi tikai pirmajā dalībvalstī un kura savu bērnu piedzimšanas brīdī pagaidu kārtā bija pārtraukusi darbu un savu dzīvesvietu tikai ģimenes apstākļu dēļ bija iekārtojusi otras dalībvalsts teritorijā, šos periodus būtu pavadījusi valsts teritorijā.

      (1)  OV C 30, 29.01.2011.


title: Lieta C-355/11: Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 14. jūnija spriedums ( College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — G. Brouwer/Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie (Direktīva 91/629/EEK — Obligātie standarti teļu aizsardzībai — Regula (EK) Nr. 1782/2003 — Tiešā atbalsta shēmu kopīgi noteikumi kopējās lauksaimniecības politikas ietvaros — Valsts tiesību akti, ar kuriem transponē Direktīvu 91/629/EEK un kurā reglamentējošās prasības ir atzītas par piemērojamām it īpaši izmantošanai par piena lopiem paredzēto teļu turēšanai)

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/6

         Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 14. jūnija spriedums (College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — G. Brouwer/Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

   (Lieta C-355/11) (1)

   (Direktīva 91/629/EEK - Obligātie standarti teļu aizsardzībai - Regula (EK) Nr. 1782/2003 - Tiešā atbalsta shēmu kopīgi noteikumi kopējās lauksaimniecības politikas ietvaros - Valsts tiesību akti, ar kuriem transponē Direktīvu 91/629/EEK un kurā reglamentējošās prasības ir atzītas par piemērojamām it īpaši izmantošanai par piena lopiem paredzēto teļu turēšanai)
   2012/C 227/08
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: G. Brouwer

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Padomes 1991. gada 19. novembra Direktīvas 91/629/EEK, ar ko nosaka obligātos standartus teļu aizsardzībai (OV L 340, 28. lpp.) un Padomes 2003. gada 29. septembra Regulas, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001 (OV L 270, 1. lpp.), 4. un 6. panta interpretācija — Valsts tiesību akti, ar kuriem transponē direktīvu un kurā reglamentējošās prasības ir atzītas par piemērojamām ne tikai audzēšanai un nobarošanai paredzēto teļu, bet arī izmantošanai par piena lopiem paredzēto teļu turēšanai

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1991. gada 19. novembra Direktīvas 91/629/EEK, ar ko nosaka obligātos standartus teļu aizsardzībai, ko groza ar Padomes 2003. gada 14. aprīļa Regulu (EK) Nr. 806/2003, ir jāinterpretē tādējādi ka šīs direktīvas 4. pantā paredzētā prasība, saskaņā ar kuru teļu audzēšanas apstākļiem ir jāatbilst vispārējiem nosacījumiem, kas ir noteikti šīs direktīvas pielikumā, tostarp šī pielikuma 8. punktā, kurā aizliegta teļu piesiešana, izņemot konkrētus gadījumus, ir piemērojama teļiem, kurus lauksaimnieks audzē kā fermas piena lopus lauksaimniecības vajadzībām.

      (1)  OV C 282, 24.9.2011.


title: Lieta T-90/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 16. marta spriedums – Schoeller Corporation/ITSB – Sqope (“SCOPE”) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “SCOPE” — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/40

         Vispārējās tiesas 2016. gada 16. marta spriedums – Schoeller Corporation/ITSB – Sqope (“SCOPE”)
   (Lieta T-90/15) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “SCOPE” - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
   (2016/C 156/53)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Schoeller Corporation GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvis – D. van Ackeren, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – S. Hanne)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Sqope SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis – M.-C. Simon, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 21. novembra lēmumu lietā R 2381/2013–1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Sqope SA un Schoeller Corporation GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 21. novembra lēmumu lietā R 2381/2013–1 atcelt;

               2)

               ITSB un Sqope SA sedz savus, kā arī atlīdzina Schoeller Corporation GmbH radušos tiesāšanas izdevumus.

      (1)  OV C 118, 13.4.2015.


title: Lieta T-751/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 11. decembra spriedums – Hikari Miso/ITSB – Nishimoto Trading (“Hikari”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Hikari” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “HIKARI” — Relatīvs atteikums pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/51

         Vispārējās tiesas 2015. gada 11. decembra spriedums – Hikari Miso/ITSB – Nishimoto Trading (“Hikari”)
   (Lieta T-751/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Hikari” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “HIKARI” - Relatīvs atteikums pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 038/67)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hikari Miso Co. Ltd (Simosuwa-machi, Japāna) (pārstāvis – D. McFarland, barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – H. O’Neill)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Nishimoto Trading Co. Ltd (Santa Fe Springs, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – G. Pritchard, barrister)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 8. septembra lēmumu lietā R 2394/2013–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Nishimoto Trading Co. Ltd un Hikari Miso Co. Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Hikari Miso Co. Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 7, 12.1.2015.


title: Lieta C-133/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 16. decembra rīkojumu lietā T-202/10 Stichting Woonlinie u.c./Eiropas Komisija 2012. gada 9. martā iesniedza Stichting Woonlinie

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 16. decembra rīkojumu lietā T-202/10 Stichting Woonlinie u.c./Eiropas Komisija 2012. gada 9. martā iesniedza Stichting Woonlinie

   (Lieta C-133/12 P)
   2012/C 138/13
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest, Stichting Woonstede (pārstāvji — P. Glazener un E. Henny, advokāti, kā arī L. Hancher, profesore)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt pilnībā vai daļēji Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 16. decembra rīkojumu lietā T-202/10 atbilstoši turpinājumā norādītajiem apelācijas pamatiem;

               —

               nosūtīt lietu atkārtotai izskatīšanai Vispārējā tiesā saskaņā ar Tiesas uzskatu par tiesībām;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kā arī Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

                     Pirmais pamats
                   attiecas uz to, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Savienības tiesības, nepareizi novērtējusi atbilstošos faktus un ir nepietiekami pamatojusi rīkojumu, uzskatot apelācijas sūdzības iesniedzējas tikai par Komisijas apstiprinātā valsts atbalsta regulējuma potenciālo labuma guvēju. Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas (1) ir guvušas labumu no pastāvošā valsts atbalsta, kas ar šo lēmumu bija jāgroza. Tādēļ apelācijas sūdzības iesniedzējas esot ne tikai grozītā valsts atbalsta potenciālās labuma guvējas, bet arī vienlaikus esošā valsts atbalsta faktiskās labuma guvējas. Pēdējā minētā statusā tās apstrīdētais lēmums noteikti skar individuāli.

               2)

                     Otrais apelācijas pamats
                   attiecas uz to, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Savienības tiesības, nepareizi novērtējusi atbilstošos faktus un nepietiekami pamatojusi nolēmumu, kad tā konstatēja, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas neesot piederējušas sociālo māju dzīvokļu uzņēmumu slēgtam lokam. Tīri teorētiskā iespēja, ka noteikta valsts atbalsta saņēmēju grupa nākotnē tiks paplašināta, neesot pietiekama, lai šo grupu neuzskatītu par slēgtu grupu. Turklāt esošie sociālo māju dzīvokļu uzņēmumi esot veidojuši slēgtu grupu, jo lēmums tos skāra vairāk nekā hipotētisku organizāciju, kas pēc lēmuma pieņemšanas vēl tiktu atzīta par sociālo māju dzīvokļu uzņēmumu.

      (1)  Komisijas 2009. gada 15. decembra Lēmums C(2009) 9963, galīgā redakcija, par valsts atbalstu E 2/2005 un N 642/2009 — Nīderlande — Pastāvošs valsts atbalsts un īpašs valsts atbalsts sociālo māju dzīvokļu uzņēmumu projektiem


title: Lieta F-38/08: Prasība, kas celta 2008. gada 31. martā — Liotti /Komisija

text:
               21.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 158/26

         Prasība, kas celta 2008. gada 31. martā — Liotti/Komisija
   (Lieta F-38/08)
   (2008/C 158/48)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Amerigo Liotti, Šeningerberga (Luksemburga) (pārstāvis — F. Frabetti, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un apraksts
   Prasītāja karjeras attīstības ziņojuma atcelšana par laika posmu no 2006. gada 1. janvāra līdz 2006. gada 31. decembrim.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt karjeras attīstības ziņojumu par laika posmu no 1.1.2006.–31.12.2006.;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-72/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. februārī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) — Der Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof/Mohsen Afrasiabi, Behzad Sahabi un Heinz Ulrich Kessel

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. februārī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) — Der Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof/Mohsen Afrasiabi, Behzad Sahabi un Heinz Ulrich Kessel

   (Lieta C-72/11)
   2011/C 252/23
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Düsseldorf

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Der Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

      Atbildētāji: Mohsen Afrasiabi, Behzad Sahabi un Heinz Ulrich Kessel

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Lai saimnieciskus resursus darītu pieejamus Regulas (EK) Nr. 423/2007 (1) 7. panta 3. punkta nozīmē, vai tam ir nepieciešams, ka sarakstā minētā persona/vienība tos var tūlīt izmantot naudas līdzekļu vai pakalpojumu iegūšanai? Vai arī Regulas (EK) Nr. 423/2007 7. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka aizliegums darīt pieejamus saimnieciskus resursus attiecas uz funkcionēt spējīgu, bet vēl neizmantojamu saimniecisku resursu (šajā gadījumā — vakuumkrāsns) piegādi un uzstādīšanu trešai personai Irānā, kura plāno vēlāk ar to ražot produktus regulas IV un V pielikumā minētai personai, vienībai vai struktūrai?

               2)

               Vai Regulas (EK) Nr. 423/2007 7. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka apiešana var notikt tikai tad, ja pārkāpējs savu rīcību formāli — lai gan tikai šķietamības dēļ — pielāgo Regulas (EK) Nr. 423/2007 7. panta 1.–3. punktā noteiktajiem aizliegumiem, lai pat pie visplašākās interpretācijas aizliegums uz to vairs neattiektos? Vai apiešanas aizlieguma un aizlieguma darīt pieejamus saimnieciskus resursus sastāvs ir savstarpēji viens otru izslēdzošs? Apstiprinošas atbildes gadījumā: vai rīcība, uz kuru (vēl) neattiecas aizliegums (netieši) darīt pieejamus saimnieciskus resursus, tomēr var radīt apiešanu Regulas (EK) Nr. 423/2007 7. panta 4. punkta nozīmē?
               Vai arī Regulas (EK) Nr. 423/2007 7. panta 4. punkts ir visaptveroša klauzula, kuru var attiecināt uz jebkādu rīcību, kuras rezultātā saimnieciski resursi tiek darīti pieejami sarakstā minētai personai vai vienībai?

               3)

               Vai nodarījuma subjektīvā puse “apzināti un tīši” Regulas (EK) Nr. 423/2007 7. panta 4. punktā prasa, ka, no vienas puses, ir jābūt pozitīvām zināšanām par to, ka darbības mērķis vai iznākums ir aizlieguma darīt pieejamus saimnieciskus resursus apiešana, un turklāt vēl jābūt plašākam gribas izpausmes elementam vismaz tādā nozīmē, ka pārkāpējs katrā ziņā ir apstiprinoši ņēmis vērā aizlieguma apiešanu? Vai arī pārkāpējam ir svarīgi apiet aizliegumu un vai tad viņam ir jārīkojas tīši?
               Vai arī, ja apzināta apiešana nav vajadzīga, vai pietiek ar to, ka pārkāpējs aizlieguma apiešanu uzskata par iespējamu un apstiprinoši ņem to vērā?

      (1)  Padomes 2007. gada 19. aprīļa Regula (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 103, 1. lpp.).


title: Lieta C-82/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedums — Eiropas Komisija/Īrija (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 73/239/EEK — 6., 8., 9., 13. un 15.-17. pants — Direktīva 92/49/EEK — 22. un 23. pants — Tiešā apdrošināšana, kas nav dzīvības apdrošināšana — Apdrošināšanas iestādes statūtos izdarītie grozījumi attiecībā uz tās kompetenci — Apdrošināšanas nozarē, kas nav dzīvības apdrošināšana, pastāvošā Savienības tiesiskā regulējuma nepiemērošana)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/3

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedums — Eiropas Komisija/Īrija
   (Lieta C-82/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 73/239/EEK - 6., 8., 9., 13. un 15.-17. pants - Direktīva 92/49/EEK - 22. un 23. pants - Tiešā apdrošināšana, kas nav dzīvības apdrošināšana - Apdrošināšanas iestādes statūtos izdarītie grozījumi attiecībā uz tās kompetenci - Apdrošināšanas nozarē, kas nav dzīvības apdrošināšana, pastāvošā Savienības tiesiskā regulējuma nepiemērošana)
   2011/C 340/04
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — N. Yerrell)

      Atbildētāja: Īrija (pārstāvji — D. O'Hagan, pārstāvis, un E. Regan, SC)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1973. gada 24. jūlija Pirmās Direktīvas par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz uzņēmējdarbības sākšanu un veikšanu tiešās apdrošināšanas nozarē, kas nav dzīvības apdrošināšana (OV L 228, 3. lpp.), 6., 8., 9., 13., 15., 16. un 17. panta pārkāpums — Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/49/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, ar kuru groza Direktīvu 73/239/EEK un Direktīvu 88/357/EEK (Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva) (OV L 228, 1. lpp.), 22. un 23. panta pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               visām apdrošināšanas sabiedrībām pilnībā bez diskriminācijas nepiemērojot apdrošināšanas nozarē pastāvošo Savienības tiesisko regulējumu, it īpaši Padomes 1973. gada 24. jūlija Pirmās Direktīvas 73/239/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz uzņēmējdarbības sākšanu un veikšanu tiešās apdrošināšanas nozarē, kas nav dzīvības apdrošināšana, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 16. novembra Direktīvu 2005/68/EK, 6., 8., 9., 13., 15., 16. un 17. pantu, kā arī Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/49/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, ar kuru groza Direktīvu 73/239/EEK un Direktīvu 88/357/EEK (Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva), kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2005/68, 22. un 23. pantu, Īrijas Republika nav izpildījusi šajās direktīvās paredzētos pienākumus;

               2)

               Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta C-533/15: Tiesas 2016. gada 2. maija rīkojums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Feliks Frisman/Finnair Oyj

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/24

         Tiesas 2016. gada 2. maija rīkojums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Feliks Frisman/Finnair Oyj

   (Lieta C-533/15) (1)

   (2016/C 279/35)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 48, 8.2.2016.


title: Lieta T-154/16: Prasība, kas celta 2016. gada 14. aprīlī – GRID applications/EUIPO (“APlan”)

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/29

         Prasība, kas celta 2016. gada 14. aprīlī – GRID applications/EUIPO (“APlan”)
   (Lieta T-154/16)
   (2016/C 200/41)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: GRID applications GmbH (Vīne, Austrija) (pārstāvis – M. Meyenburg, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “APlan” reģistrācijas pieteikums Nr. 13 374 079

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 15. februāra lēmums lietā R 1819/2015–4

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un tādējādi noteikt EUIPO pienākumu apmierināt Kopienas preču zīmes reģistrācijās pieteikumu CTM 13374079 atbilstoši reģistrācijas pieteikumā minētajam vai, pakārtoti, atbilstoši tam, kā ir tas ierobežots attiecībā uz 9., 35. un 42. klasē, bet katrā ziņā tikai attiecībā uz 9. un 42. klasē ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt izdevumus apelācijas procesā ITSB/EUIPO un tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta pārkāpums.


title: Lieta T-385/12: Prasība, kas celta 2012. gada 22. augustā — France Télécom /Komisija

text:
               13.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/15

         Prasība, kas celta 2012. gada 22. augustā — France Télécom/Komisija
   (Lieta T-385/12)
   2012/C 311/20
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: France Télécom (Parīze, Francija) (pārstāvji — S. Hautbourg un S. Cochard-Quesson, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar savu prasības pieteikumu prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2011. gada 20. decembra Lēmumu C(2011) 9403, galīgā redakcija, ar kuru tiek atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu pie noteiktiem nosacījumiem atbalsts, kuru īstenojusi Francijas Republika par labu France Télécom un kas piešķirts France Télécom piesaistīto valsts ierēdņu pensiju finansēšanas veida reformai (Valsts atbalsts Nr. C 25/2008 (ex NN 23/2008)).
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka primāri pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, kā arī nav ievērots pienākums norādīt pamatojumu, jo Komisija kā valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē ir kvalificējusi valstij pārskaitāmo darba devēja iemaksas samazināšanu France Télécom piesaistīto valsts ierēdņu pensijām par valsts atbalstu. Prasītāja norāda, ka Komisija ir pieļāvusi šīs kļūdas,

                           —

                           uzskatīdama, ka tā ir ekonomiska priekšrocība;

                           —

                           uzskatīdama, ka pasākums ir selektīvs;

                           —

                           uzskatīdama, ka pasākums var radīt konkurences izkropļojumus un

                           —

                           secinādama valsts atbalsta esamību — lai arī Komisija ir atzinusi, ka priekšrocība ir likvidēta vismaz līdz 2010. gada 31. decembrim, samaksājot vienreizēju ārkārtas iemaksu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek pakārtoti apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, jo Komisija apgalvotā valsts atbalsta saderīgumu esot pakļāvusi tam, ka tiek ievēroti nosacījumi, kas paredzēti apstrīdētā lēmuma 2. pantā. Prasītāja norāda, ka Komisija ir pieļāvusi šīs kļūdas, uzskatīdama, ka prasītāja ir pakļauta vieglākai sociālai nastai salīdzinājumā ar tās konkurentiem, un atteikdamās “La Poste” precendentu pārnest uz France Télécom tiesvedību.

               3.

               Ar otro pamatu prasītāja pakārtoti apgalvo, ka ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā un pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu tā perioda vērtējumā, kurā strīdīgā lēmumā definētais atbalsts ir ticis novērsts, samaksājot vienreizēju ārkārtas iemaksu. Prasītāja norāda, ka Komisija ir pieļāvusi šīs kļūdas:

                           —

                           iekļaudama ar kompensāciju un ar pārmērīgu kompensāciju saistītos izdevumus to izdevumus atvieglošanas aprēķinā, kas izriet no darba devēja daļas samazināšanas, un

                           —

                           secinādama, ka vienreizējā ārkārtas iemaksa ir jākapitalizē ar aktualizācijas likmi 5,53 % un nevis 7 %.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas prasītājas procesuālās tiesības.


title: Lieta C-177/15: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 23. novembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nelsons GmbH/Ayonnax Nutripharm GmbH, Bachblütentreff Ltd Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Patērētāju informēšana un aizsardzība — Regula (EK) Nr. 1924/2006 — Uzturvērtības un veselīguma norādes uz pārtikas produktiem — Pārejas pasākumi — 28. panta 2. punkts — Preču zīmju vai zīmolvārdu produkti, kas pastāvēja pirms 2005. gada 1. janvāra — “Baha ziedu” līdzekļi — Eiropas Savienības preču zīme “RESCUE” — Produkti, kas pirms 2005. gada 1. janvāra ir tirgoti kā zāles un pēc šā datuma kā pārtikas produkti

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/7

         Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 23. novembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nelsons GmbH/Ayonnax Nutripharm GmbH, Bachblütentreff Ltd

   (Lieta C-177/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju informēšana un aizsardzība - Regula (EK) Nr. 1924/2006 - Uzturvērtības un veselīguma norādes uz pārtikas produktiem - Pārejas pasākumi - 28. panta 2. punkts - Preču zīmju vai zīmolvārdu produkti, kas pastāvēja pirms 2005. gada 1. janvāra - “Baha ziedu” līdzekļi - Eiropas Savienības preču zīme “RESCUE” - Produkti, kas pirms 2005. gada 1. janvāra ir tirgoti kā zāles un pēc šā datuma kā pārtikas produkti)
   (2017/C 030/06)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Nelsons GmbH

      Atbildētājas: Ayonnax Nutripharm GmbH, Bachblütentreff Ltd

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Regulu (EK) Nr. 107/2008, 28. panta 2. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka šī tiesību norma ir piemērojama situācijā, kurā ar preču zīmi vai zīmolvārdu apzīmēts pārtikas produkts pirms 2005. gada 1. janvāra ir ticis tirgots kā zāles, bet pēc šā datuma, kaut arī tam ir tās pašas materiālās īpašības un tas ir apzīmēts ar to pašu preču zīmi vai zīmolvārdu, – kā pārtikas produkts.

      (1)  OV C 213, 29.6.2015.


title: Lieta T-171/13: Prasība, kas celta 2013. gada 21. martā — Benelli Q.J. /ITSB — Demharter ( “MOTOBI B PESARO” )

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/28

         Prasība, kas celta 2013. gada 21. martā — Benelli Q.J./ITSB — Demharter (“MOTOBI B PESARO”)
   (Lieta T-171/13)
   2013/C 147/50
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Benelli Q.J. Srl (Pesaro, Itālija) (pārstāvis — P. Lukácsi, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Demharter GmbH (Dillingen, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               izdarīt grozījumus atbildētāja lēmumā un noraidīt prasītājas, kas lūdz atcelt lēmumu par Kopienas preču zīmes reģistrāciju, iesniegto pieteikumu par atcelšanu;

               —

               atcelt atbildētāja lēmumu un nodot lietu ITSB atkārtotai izskatīšanai un jauna lēmuma pieņemšanai, ja Vispārējā tiesa uzskatītu, ka nenovēršami ir jāveic atkārtota faktiskas izmantošanas pierādījumu padziļināta analīze;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par atcelšanu: grafiska preču zīme “MOTOBI B PESARO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 12. un 25. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas Nr. 2 262 269

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atcelt Kopienas preču zīmi: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atcelt Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-497/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. septembra rīkojums – Boston Scientific Neuromodulation/ITSB (“PRECISION SPECTRA”) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “PRECISION SPECTRA” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/22

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. septembra rīkojums – Boston Scientific Neuromodulation/ITSB (“PRECISION SPECTRA”)
   (Lieta T-497/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “PRECISION SPECTRA” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota)
   (2014/C 431/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Boston Scientific Neuromodulation Corp. (Valencia, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – P. Rath un W. Festl-Wietek, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Geroulakos)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju piektās padomes 2013. gada 17. maija lēmumu lietā R 2099/2012–5 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “PRECISION SPECTRA” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Boston Scientific Neuromodulation Corp. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 344, 23.11.2013.


title: Lieta T-24/08: Prasība, kas celta 2008. gada 16. janvārī — Weldebräu /ITSB — Kofola Holding (pudeles forma)

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/62

         Prasība, kas celta 2008. gada 16. janvārī — Weldebräu/ITSB — Kofola Holding (pudeles forma)
   (Lieta T-24/08)
   (2008/C 64/100)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Weldebräu GmbH & Co. KG, Plankstadt (Vācija) (pārstāvis — W. Göpfert, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Cita lietas dalībniece procesā Apelāciju padomē: Kofola Holding a.s., Ostrava (Čehijas Republika)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 15. novembra lēmumu (lieta R 1096/2006-4);

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Kofola Holding a.s.;

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: trīsdimensiju preču zīme “pudeles forma” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30., 32. un 33. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 367 539);

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja;

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: trīsdimensiju preču zīme “pudeles forma” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 21., 32. un 33. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 690 016);

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēs esot sajaukšanas iespēja.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-192/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 16. jūnija spriedums — Caffaro /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Ūdeņraža peroksīds un nātrija perborāts — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Naudas sodi — Noilgums — Atšķirīga attieksme — Pārkāpuma ilgums — Atbildību mīkstinoši apstākļi)

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/21

         Vispārējās tiesas 2011. gada 16. jūnija spriedums — Caffaro/Komisija
   (Lieta T-192/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Ūdeņraža peroksīds un nātrija perborāts - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Naudas sodi - Noilgums - Atšķirīga attieksme - Pārkāpuma ilgums - Atbildību mīkstinoši apstākļi)
   2011/C 226/40
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Caffaro Srl (Milāna, Itālija) (pārstāvji — A. Santa Maria un C. Biscaretti di Ruffia, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci un F. Amato, pēc tam V. Di Bucci un V. Bottka)

      Priekšmets

   Galvenokārt atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu C(2006) 1766, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošas procedūru (lieta COMP/F/38.620 — Ūdeņraža peroksīds un perborāts) tiktāl, ciktāl Komisija ar to ir uzlikusi solidāri maksājamu naudas sodu prasītājai un SNIA SpA, un, pakārtoti, samazināt minēto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Caffaro Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 02.09.2006.


title: Lieta C-389/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. augustā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Esso Italiana srl  u.c./ Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE  u.c.

text:
               20.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 372/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. augustā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Esso Italiana srl u.c./Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE u.c.
   (Lieta C-389/14)
   2014/C 372/09
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Esso Italiana srl, Eni SpA, Linde Gas Italia srl

      Atbildētāji: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES (1) ir spēkā neesošs, ciktāl tajā, aprēķinot bez maksas piešķiramās kvotas, nav ņemta vērā ar dūmgāzu – vai tērauda rūpniecības procesu gāzes – sadedzināšanu saistīto emisiju daļa, nedz arī ar koģenerācijas rezultātā saražoto siltumenerģiju saistīto emisiju daļa, tādējādi pārkāpjot LESD 290. pantu un Direktīvas 2003/87/EK (2) 10.a panta 1., 4.un 5. punktu, pārsniedzot šajā direktīvā paredzētās pilnvaras un neievērojot šīs direktīvas mērķus (energoefektīvāku tehnoloģiju izmantošanas veicināšana un ar ekonomisko attīstību un nodarbinātību saistīto prasību ievērošana)?

               2)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES ir spēkā neesošs, ņemot vērā LES 6. pantu, ciktāl tas ir pretrunā Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (ECPAK) papildu protokola 1. pantam un minētās konvencijas 17. pantam, jo ar to ir prettiesiski pārkāpta prasītāju sabiedrību tiesiskā paļāvība par tiesībām paturēt īpašumu, ko veido tām sākotnēji piešķirtais kvotu apjoms un uz kuru tām ir tiesības atbilstoši direktīvas noteikumiem, tādējādi liedzot tām ar šo īpašumu saistīto ekonomisko labumu?

               3)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES ir spēkā neesošs, ciktāl tajā ir definēts starpnozaru korekcijas koeficients, jo ar šo lēmumu atbilstoša pamatojuma nenorādīšanas dēļ ir pārkāpts LESD 296. panta 2. punkts un Nicas hartas 41. pants?

               4)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES ir spēkā neesošs, ciktāl tajā ir definēts starpnozaru korekcijas koeficients, jo ar šo lēmumu ir pārkāpts Direktīvas2003/87/EK 10.a panta 5. punkts, LES 5. panta 4. punktā paredzētais samērīguma princips, kā arī nav veikta izmeklēšana un ir pieļauta kļūda vērtējumā, ņemot vērā to, ka bez maksas piešķiramo kvotu maksimālā apjoma aprēķinā (kam ir nozīme, nosakot vienotu starpnozaru korekcijas koeficientu) nav ņemta vērā ietekme, ko radīja laikā starp Direktīvas 2003/87/EK ieviešanas pirmo posmu (2005.–2007. gads) un otro posmu (2008.–2012. gads) notikušās jēdziena “sadedzināšanas iekārta” interpretācijas izmaiņas?

               5)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES ir spēkā neesošs, ciktāl tajā ir definēts starpnozaru korekcijas koeficients, jo ar šo lēmumu ir pārkāpts Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punkts un 9.a panta 2. punkts, kā arī nav veikta izmeklēšana un ir pieļauta kļūda vērtējumā, ņemot vērā to, ka bez maksas piešķiramo kvotu maksimālā apjoma aprēķins (kam ir nozīme, nosakot vienotu starpnozaru korekcijas koeficientu) tika veikts, pamatojoties uz dalībvalstu sniegtajiem datiem, kuri nebija konsekventi, jo to pamatā bija atšķirīga Direktīvas 2003/87/EK 9.a panta 2. punkta interpretācija?

               6)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES ir spēkā neesošs, ciktāl tajā ir definēts starpnozaru korekcijas koeficients, jo ar šo lēmumu ir pārkāpti Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 1. punktā un 23. panta 3. punktā ietvertie procedūras noteikumi?

      (1)  Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punktu (OV L 240, 27. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (teksts attiecas uz EEZ) (OV L 275, 32. lpp.).


title: Lieta F-135/12: Prasība, kas celta 2012. gada 9. novembrī — ZZ /REA

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/74

         Prasība, kas celta 2012. gada 9. novembrī — ZZ/REA
   (Lieta F-135/12)
   2013/C 26/154
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji — S. Rodrigues, A. Blot un A. Tymen, advokāti)

      Atbildētāja: Pētniecības izpildaģentūra (REA)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu par prasītājas neiekļaušanu atlases procedūras REA/2011/TA/PO/AD5 rezerves sarakstā

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2012. gada 21. februāra lēmumu par prasītājas neiekļaušanu atlases procedūras REA/2011/TA/PO/AD5 rezerves sarakstā;

               —

               atcelt 2012. gada 10. augusta lēmumu par prasītājas sūdzības noraidīšanu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-26/08: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 4. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/31

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 4. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-26/08) (1)

   (2009/C 69/63)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 92, 12.4.2008.


title: Lieta T-774/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. novembrī  – Ica Foods /ITSB – San Lucio  ( “GROK” )

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/40

         Prasība, kas celta 2014. gada 17. novembrī – Ica Foods/ITSB – San Lucio (“GROK”)
   (Lieta T-774/14)
   (2015/C 026/51)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ica Foods SpA (Pomezia, Itālija) (pārstāvis – A. Nespega, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: San Lucio Srl (San Gervasio Bresciano, Itālija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiska preču zīme “GROK” – Kopienas preču zīme Nr. 4 439 956

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju otrās padomes 2014. gada 9. septembra lēmums lietā R 1815/2013–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu saistībā ar spēkā neesamības atzīšanas procesu Nr. 6374C attiecībā uz Kopienas preču zīmes “GROK” Nr. 4439956 reģistrāciju, Regulas par Kopienas preču zīmi 62. un 63. panta un/vai Regulas Nr. 40/94 8. panta pārkāpuma dēļ un/vai sakarā ar nepietiekamu pamatojumu iepriekš izklāstīto iemeslu dēļ;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un nodevas šajā tiesvedībā.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas par Kopienas preču zīmi 62. un 63. panta pārkāpums, jo ITSB prasītājai nav paziņojis apsvērumu par [otras procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces] pieteikumu iesniegšanas termiņu, kā rezultātā ir pārkāpts sacīkstes princips;

               —

               Regulas Nr. 40/94 8. panta pārkāpums un nepietiekams pamatojums attiecībā uz līdzību starp San Lucio piena produktu precēm un precēm, kuras ir aptvertas ar ICA reģistrētajām preču zīmēm;

               —

               Regulas Nr. 40/94 8. panta pārkāpums un nepietiekams pamatojums attiecībā uz līdzību starp San Lucio preču zīmi “GROK” un ICA preču zīmi “CRIK CROK”;

               —

               Regulas Nr. 40/94 8. panta pārkāpums un nepietiekams pamatojums attiecībā uz ICA preču zīmes “CRIK CROK” atpazīstamību.


title: Lieta C-309/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 30. jūnijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL) , Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA) / Presidenza del Consiglio dei Ministri , Ministero dell'Interno , Ministero dell'Economia e delle Finanze

text:
               29.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 30. jūnijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL), Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA)/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Interno, Ministero dell'Economia e delle Finanze

   (Lieta C-309/14)
   2014/C 339/02
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL),

      Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA)

      Atbildētāji: Presidenza del Consiglio dei Ministri,

      Ministero dell'Interno,

      Ministero dell'Economia e delle Finanze

      Prejudiciālais jautājums

   Vai principi, kas ir noteikti Padomes Direktīvā 2003/109/EK (1) ar vēlākiem grozījumiem un papildinājumiem, nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir paredzēts 1998. gada 25. jūlija Likumdošanas dekrēta Nr. 286 5. panta 2.b punktā, ciktāl tajā ir paredzēts, ka [“par pieteikumu izsniegt un pagarināt uzturēšanās atļauju ir jāsamaksā nodeva, kuras apmērs no EUR 80 līdz EUR 200 apmērā tiek noteikts ar Ekonomikas un finanšu ministrijas un Iekšlietu ministrijas kopīgu dekrētu, kurā turklāt tiek noteikta samaksas kārtība [..]”, šādā veidā nosakot minimālo nodevas apmēru, kas ir apmēram 8 reizes lielāks nekā nodeva par valsts personas apliecības izsniegšanu?

      (1)  Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīva 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (OV L 16, 44. lpp.).


title: Lietas C-400/04 izslēgšana no reģistra

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/12

         Lietas C-400/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 330/24)

      (tiesvedības valoda — holaniešu)

   2005. gada 19. septembrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-400/04 Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste.

      (1)  OV C 273, 06.11.2005.


title: Lieta T-77/06: Prasība, kas celta  2006. gada 1. martā  — Itālijas Republika pret Komisiju

text:
               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/32

         Prasība, kas celta 2006. gada 1. martā — Itālijas Republika pret Komisiju
   (Lieta T-77/06)
   (2006/C 96/51)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki
   Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — Paolo Gentili, Avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2005. gada 19. decembra Lēmumu Nr. 14012 par programmu POR Z. Sicīlija (maksājuma pieprasījums Nr. 2005 3489), kas ietver prasību “ievērot komisāra Barnier2003. gada 29. jūlija vēstulē paredzētos nosacījumus attiecībā uz maksājumu likumību, kas ir veikti saistībā ar atbalsta shēmām”;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2005. gada 21. decembra Lēmumu Nr. 14134 par programmu POR Z. Sicīlija (maksājuma pieprasījums SYSFIN Nr. 2005 3554), kas ietver prasību “ievērot komisāra Barnier2003. gada 29. jūlija vēstulē noteiktos paredzētos nosacījumus attiecībā uz maksājumu likumību, kas ir veikti saistībā ar atbalsta shēmām”;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2006. gada 25. janvāra Lēmumu Nr. 765 par programmu POR Zinātniskā pētniecība, tehnoloģiskā attīstība un augstākā izglītība (maksājuma pieprasījums Nr. 2005 3784), kas ietver prasību “ievērot komisāra Barnier2003. gada 29. jūlija vēstulē paredzētos nosacījumus attiecībā uz maksājumu likumību, kas ir veikti saistībā ar atbalsta shēmām”;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2006. gada 13. februāra Lēmumu Nr. 1459 par programmu POR Z. Sicīlija (maksājuma pieprasījums SYSFIN Nr. 2005 0029), kas ietver prasību “ievērot komisāra Barnier2003. gada 29. jūlija vēstulē paredzētos nosacījumus attiecībā uz maksājumu likumību, kas ir veikti saistībā ar atbalsta shēmām”

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā tie, kuri ir izvirzīti lietā T-345/04 Itālijas Republika pret Komisiju (1).

      (1)  OV C 262, 23.10.2004., 55. lpp.


title: Lieta T-318/13: Prasība, kas celta 2013. gada 13. jūnijā — Vita Phone /ITSB ( “LIFEDATA” )

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/25

         Prasība, kas celta 2013. gada 13. jūnijā — Vita Phone/ITSB (“LIFEDATA”)
   (Lieta T-318/13)
   (2013/C 226/34)
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vita Phone GmbH (Mannheim, Vācija) (pārstāvji — P. Ruess un A. Doepner-Thiele, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 26. marta lēmumu lietā R 1072/2012-1;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “LIFEDATA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 10. un 44. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 525 053

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums