title: Lieta C-151/21: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 13. decembra rīkojums (Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Servicio de Salud de Castilla-La Mancha (SESCAM)/BF (UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku – 4. klauzula – Nediskriminācijas princips – Sabiedrības veselības joma – Piemaksu par darba stāžu aprēķins – Valsts tiesiskais regulējums, kurā piemaksu par darba stāžu aprēķinā pastāvīgo štata darbinieku gadījumā netiek ņemti vērā laikposmi, kuros viņi uz laiku pilda par savu amata kategoriju augstākas amata kategorijas funkcijas)

text:
               14.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 119/14

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 13. decembra rīkojums (Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Servicio de Salud de Castilla-La Mancha (SESCAM)/BF
      (Lieta C-151/21) (1)

      (UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - 4. klauzula - Nediskriminācijas princips - Sabiedrības veselības joma - Piemaksu par darba stāžu aprēķins - Valsts tiesiskais regulējums, kurā piemaksu par darba stāžu aprēķinā pastāvīgo štata darbinieku gadījumā netiek ņemti vērā laikposmi, kuros viņi uz laiku pilda par savu amata kategoriju augstākas amata kategorijas funkcijas)
      (2022/C 119/18)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Servicio de Salud de Castilla-La Mancha (SESCAM)

         Atbildētājs: BF

         Rezolutīvā daļa

         1999. gada 18. martā noslēgtā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ir ietverts Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, 4. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka tai nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka uz nenoteiktu laiku nodarbinātam darbiniekam, kurš uz laiku pilda par savu amata kategoriju augstākas amata kategorijas funkcijas, ir tiesības saņemt piemaksas par trīsgadu darba stāžu apmērā, kas atbilst viņa amata kategorijai, lai arī tādā pašā situācijā esoša uz noteiktu laiku nodarbināta darbinieka gadījumā piemaksu par trīsgadu darba stāžu apmērs atbilst tam, kādā tās pienākas tai amata kategorijai, kuras pienākumus viņš ir faktiski pildījis.

         (1)  Iesniegšanas datums: 9.3.2021.


title: Lieta C-226/21: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 13. decembra rīkojums (Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 1 de Toledo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KQ/Servicio de Salud de Castilla-La Mancha (SESCAM) (UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku – 4. klauzula – Nediskriminācijas princips – “Darba nosacījumu” jēdziens – Atbrīvojums no ārsta dežūrām vecuma dēļ, kas tiek piešķirts tikai uz nenoteiktu laiku nodarbinātajiem darbiniekiem)

text:
               14.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 119/14

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 13. decembra rīkojums (Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Toledo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KQ/Servicio de Salud de Castilla-La Mancha (SESCAM)

      (Lieta C-226/21) (1)

      (UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - 4. klauzula - Nediskriminācijas princips - “Darba nosacījumu” jēdziens - Atbrīvojums no ārsta dežūrām vecuma dēļ, kas tiek piešķirts tikai uz nenoteiktu laiku nodarbinātajiem darbiniekiem)
      (2022/C 119/19)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Toledo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: KQ

         Atbildētājs: Servicio de Salud de Castilla-La Mancha (SESCAM)

         Rezolutīvā daļa

         1999. gada 18. martā noslēgtā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ir ietverts Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE , CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, 4. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru tiesības uz atbrīvojumu no dežūrām tiek piešķirtas uz nenoteiktu laiku nodarbinātajiem darbiniekiem, bet ne uz noteiktu laiku nodarbinātajiem darbiniekiem.

         (1)  Iesniegšanas datums: 8.4.2021.


title: Lieta C-740/21: Tiesas priekšsēdētāja 2022. gada 5. janvāra rīkojums (Landgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SN u.c./Eurowings GmbH (Gaisa pārvadājumi – Kompensācija aviopasažieriem par iekāpšanas atteikumu – Pasažieri, kuri savlaicīgi ieradušies lidostā – Nokavēts lidojums neierasti ilgas reģistrēšanās dēļ – Organizatoriski trūkumi vai traucējumi lidostā)

text:
               14.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 119/15

      Tiesas priekšsēdētāja 2022. gada 5. janvāra rīkojums (Landgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SN u.c./Eurowings GmbH

      (Lieta C-740/21) (1)

      (Gaisa pārvadājumi - Kompensācija aviopasažieriem par iekāpšanas atteikumu - Pasažieri, kuri savlaicīgi ieradušies lidostā - Nokavēts lidojums neierasti ilgas reģistrēšanās dēļ - Organizatoriski trūkumi vai traucējumi lidostā)
      (2022/C 119/20)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa:

         Landgericht Düsseldorf

         Pamatlietas dalībnieki

         Prasītāji: SN, DR, GI, ko likumiski pārstāv SN un DR

         Atbildētāja: Eurowings GmbH

         Rezolutīvā daļa

      Izslēgt lietu C-740/21 izslēgta no Tiesas reģistra.

         (1)  Iesniegšanas datums: 1.12.2021.


title: Lieta C-169/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 15. martā Sergio Spadafora iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 10. februāra spriedumu lietā T-130/19 Spadafora/Komisija

text:
               14.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 119/15

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 15. martāSergio Spadafora iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 10. februāra spriedumu lietā T-130/19 Spadafora/Komisija
      (Lieta C-169/21 P)
      (2022/C 119/21)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Sergio Spadafora (pārstāvis: G. Belotti, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, CC
      Ar 2022. gada 25. janvāra rīkojumu Tiesa (devītā palāta) apelācijas sūdzību noraidīja kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu un piesprieda Sergio Spadafora segt pašam savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-514/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. augustā iesniedza Court of Appeal (Īrija) – LU/Minister for Justice and Equality

text:
               14.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 119/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. augustā iesniedza Court of Appeal (Īrija) – LU/Minister for Justice and Equality

      (Lieta C-514/21)
      (2022/C 119/22)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Court of Appeal

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: LU

         Atbildētājs: Minister for Justice and Equality

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                              a)

                              Gadījumā, kad pieprasa pieprasītās personas nodošanu, lai tai varētu izpildīt brīvības atņemšanas sodu, kura izpilde bija atlikta ab initio bet kas pieprasītās personas atkārtotas notiesāšanas par vēlāku noziedzīgu nodarījumu rezultātā vēlāk norīkots izpildei, un šo izpildes dokumentu ir izdevusi tiesa, kurā pieprasīto personu notiesāja un tai piesprieda sodu par vēlākā noziedzīgā nodarījuma izdarīšanu, vai tiesas process, kurā pieņēma vēlāko notiesājošo spriedumu un izpildes rīkojumu, ir daļa no “lietas izskatīšanas, kurā pieņemts nolēmums” Padomes Pamatlēmuma 2002/584/TI (1) 4.a panta 1. punkta izpratnē?

                              b)

                              vai atbildi uz 1. jautājuma a) daļu ietekmē tas, vai tiesai, kura izdeva izpildes rīkojumu, saskaņā ar tiesību aktiem bija pienākums šo rīkojumu izdot, vai arī tai bija rīcības brīvība dokumenta izdošanā?

                  2)

                  Apstākļos, kas minēti iepriekš 1. jautājumā, vai izpildes tiesu iestādei ir tiesības pārbaudīt, vai tiesas process, kurā pieņēma vēlāko notiesājošo spriedumu un izpildes rīkojumu un kurš notika bez pieprasītās personas klātbūtnes, norisinājās atbilstoši Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību konvencijas 6. pantam, un it īpaši pārbaudīt, vai ar to, ka pieprasītā persona nepiedalījās klātienē, tika pārkāptas tiesības uz aizstāvību un/vai pieprasītās personas tiesības uz taisnīgu tiesu?

                  3)

                              a)

                              Apstākļos, kas minēti iepriekš 1. jautājumā, ja izpildes tiesu iestāde ir pārliecināta, ka tiesas process, kurā pieņēma turpmāko notiesājošo spriedumu un izpildes dokumentu, nenorisinājās atbilstoši Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību konvencijas 6. pantam, un it īpaši tas, ka pieprasītā persona nepiedalījās klātienē, pārkāpa tiesības uz aizstāvību un/vai pieprasītās personas tiesības uz taisnīgu tiesu, vai izpildes tiesu iestādei ir tiesības un/vai pienākums a) atteikt pieprasītās personas nodošanu, pamatojoties uz to, ka šī nodošana pārkāptu Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu un 48. panta 2. punktu, un/vai b) pieprasīt, lai izsniegšanas tiesu iestāde kā nodošanas nosacījumu sniedz garantiju, ka attiecībā uz notiesājošo spriedumu, kas izraisīja izpildes rīkojuma izdošanu, pieprasītajai personai pēc nodošanas būs tiesības panākt lietas atkārtotu izskatīšanu vai pārsūdzību, un šai personai būs tiesības piedalīties šajās sēdēs, un tās dos iespēju lietu, tostarp jaunus pierādījumus, atkārtoti izskatīt pēc būtības, un tā rezultātā sākotnējais nolēmums varētu tikt atcelts?

                              b)

                              Vai 3. jautājuma a) daļas mērķiem piemērojamā pārbaude ir tāda, vai pieprasītās personas nodošana pārkāptu tās pamattiesības, kas ietvertas Konvencijas 6. pantā un/vai Hartas 47. pantā un 48. panta 2. punktā, un, ja atbilde ir apstiprinoša, vai tas, ka tiesas process, kurā pieņēma vēlāko notiesājošo spriedumu un izpildes dokumentu, norisinājās in absentia, un tas, ka nodošanas gadījumā pieprasītajai personai nebūs tiesību panākt lietas atkārtotu izskatīšanu vai pārsūdzību, ir pietiekami, lai ļautu izpildes tiesu iestādei secināt, ka nodošana pārkāptu šo tiesību būtību?

         (1)  2002/584/TI: Padomes Pamatlēmums (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm 4.a panta 1. punkta izpratnē (OV 2002, L 190, 1. lpp.).


title: Lieta C-515/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. augustā iesniedza Court of Appeal (Īrija) – PH/Minister for Justice and Equality

text:
               14.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 119/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. augustā iesniedza Court of Appeal (Īrija) – PH/Minister for Justice and Equality

      (Lieta C-515/21)
      (2022/C 119/23)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Court of Appeal

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: PH

         Atbildētāja: Minister for Justice and Equality

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Gadījumā, kad pieprasa pieprasītās personas nodošanu, lai tai varētu izpildīt brīvības atņemšanas sodu, kura izpilde bija atlikta ab initio bet kas pieprasītās personas atkārtotas notiesāšanas par vēlāku noziedzīgu nodarījumu rezultātā vēlāk norīkots izpildei, un šis izpildes rīkojums bija obligāti jāizdod minētās notiesāšanas dēļ, vai tiesas process, kurā pieņēma vēlāko notiesājošo spriedumu un izpildes dokumentu, ir daļa no “lietas izskatīšanas, kurā pieņemts nolēmums” Padomes Pamatlēmuma 2002/584/TI (1) 4.a panta 1. punkta izpratnē?

                  2)

                  Apstākļos, kas minēti iepriekš 1. jautājumā, vai izpildes tiesu iestādei ir tiesības un/vai pienākums pārbaudīt, vai tiesas process, kurā pieņēma vēlāko notiesājošo spriedumu un/vai tiesas process, kurā pieņēma izpildes rīkojumu, un kuri notika bez pieprasītās personas klātbūtnes, norisinājās atbilstoši Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību konvencijas 6. pantam, it īpaši pārbaudīt, vai ar to, ka pieprasītā persona nepiedalījās klātienē, tika pārkāptas tiesības uz aizstāvību un/vai pieprasītās personas tiesības uz taisnīgu tiesu?

                  3)

                              a)

                              Apstākļos, kas minēti iepriekš 1. jautājumā, ja izpildes tiesu iestāde ir pārliecināta, ka tiesas process, kurā pieņēma vēlāko notiesājošo spriedumu un izpildes dokumentu, nenorisinājās atbilstoši Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību konvencijas 6. pantam, un, it īpaši, tas, ka pieprasītā persona nepiedalījās klātienē, pārkāpa tiesības uz aizstāvību un/vai pieprasītās personas tiesības uz taisnīgu tiesu, vai izpildes tiesu iestādei ir tiesības un/vai pienākums a) atteikt pieprasītās personas nodošanu, pamatojoties, ka šī nodošana pārkāptu Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu un 48. panta 2. punktu, un/vai b) pieprasīt, lai izsniegšanas tiesu iestāde kā nodošanas nosacījumu sniedz garantiju, ka attiecībā uz notiesājošo spriedumu, kas izraisīja izpildes rīkojuma izdošanu, pieprasītajai personai pēc nodošanas būs tiesības panākt lietas atkārtotu izskatīšanu vai pārsūdzību, un šai personai būs tiesības piedalīties šajās sēdēs, un kura dod iespēju lietu, tostarp jaunus pierādījumus, atkārtoti izskatīt pēc būtības, un tā rezultātā sākotnējais nolēmums varētu tikt atcelts?

                              b)

                              Vai 3. jautājuma a) daļas mērķiem piemērojamā pārbaude ir tāda, vai pieprasītās personas nodošana pārkāptu tās pamattiesības, kas ietvertas Konvencijas 6. pantā un/vai Hartas 47. pantā un 48. panta 2. punktā, un, ja atbilde ir apstiprinoša, vai tas, ka tiesas process, kurā pieņēma vēlāko notiesājošo spriedumu un izpildes dokumentu, norisinājās in absentia, un tas, ka nodošanas gadījumā pieprasītajai personai nebūs tiesību panākt lietas atkārtotu izskatīšanu vai pārsūdzību, ir pietiekami, lai ļautu izpildes tiesu iestādei secināt, ka nodošana pārkāptu šo tiesību būtību?

         (1)  2002/584/TI: Padomes Pamatlēmums (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm 4.a panta 1. punkta izpratnē (OV 2002, L 190, 1. lpp.).


title: Lieta C-518/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 20. augustā FT u.c. iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2021. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-699/19, FT u.c./Komisija

text:
               14.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 119/18

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 20. augustā FT u.c. iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2021. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-699/19, FT u.c./Komisija
      (Lieta C-518/21 P)
      (2022/C 119/24)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: FT, FU, FV, FY, FZ, GA, GB, GC, GD, GG, GE, GF, GH, GI, GJ, GK, GL, GM, GN, GO, GP, GQ, GR, GS, GT, GU (pārstāvis: J.-N. Louis, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
      Ar 2022. gada 27. janvāra rīkojumu Tiesa (septītā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību kā acīmredzami nepieņemamu un piesprieda prasītājiem segt savus tiesāšanās izdevumus pašiem.


title: Lieta C-713/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 25. novembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – A/Finanzamt X

text:
               14.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 119/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 25. novembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – A/Finanzamt X

      (Lieta C-713/21)
      (2022/C 119/25)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesfinanzhof

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: A

         Atbildētāja: Finanzamt X

         Prejudiciālais jautājums

      Par Direktīvas 2006/112/EK (1) 2. panta 1. punkta c) apakšpunkta nozīmi, kā tas interpretēts Tiesas 2016. gada 10. novembra spriedumā Baštová (2):
      Vai sacensību zirgu apmācību staļļa īpašnieks zirga īpašniekam sniedz vienotu pakalpojumu, kas ietver zirgu izmitināšanu, trenēšanu un piedalīšanos sacensībās, arī par atlīdzību, ciktāl zirga īpašnieks par šo pakalpojumu sniedz atlīdzību, nododot pusi no prasījuma tiesībām uz naudas balvu, kas viņam pienākas gadījumā, ja dalība sacensībās ir bijusi veiksmīga?

         (1)  Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).

         (2)  C-432/15, EU:C:2016:855.


title: Lieta C-741/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 1. decembrī iesniedza Landgericht Saarbrücken (Vācija) – GP/juris GmbH

text:
               14.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 119/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 1. decembrī iesniedza Landgericht Saarbrücken (Vācija) – GP/juris GmbH

      (Lieta C-741/21)
      (2022/C 119/26)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Saarbrücken

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: GP

         Atbildētāja: juris GmbH

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai VDAR (1) 82. panta 1. punktā ietvertais nemateriālā kaitējuma jēdziens, ņemot vērā VDAR 85. apsvērumu un 146. apsvēruma trešo teikumu, ir jāsaprot tādējādi, ka tas attiecas uz jebkādu aizsargātā tiesiskā stāvokļa aizskārumu neatkarīgi no citām tā sekām un to būtiskuma?

                  2)

                  Vai atbildība par kompensāciju saskaņā ar VDAR 82. panta 3. punktu tiek izslēgta tādējādi, ka pārkāpums konkrētajā gadījumā ir saistīts ar VDAR 29. panta izpratnē pakļautībā esošas personas cilvēcisku kļūdu?

                  3)

                  Vai, nosakot kompensāciju par nodarīto nemateriālo kaitējumu, ir atļauts vai ir prasīts vadīties pēc VDAR 83. pantā, it īpaši VDAR 83. panta 2. un 5. punktā, minētajiem [naudas soda] noteikšanas kritērijiem?

                  4)

                  Vai kompensācija ir jānosaka par katru atsevišķo pārkāpumu, vai arī par vairākiem, vismaz vairākiem līdzīgiem pārkāpumiem tiek piemērots sods, nosakot kopēju kompensāciju, kas tiek aprēķināta nevis saskaitot atsevišķās summas, bet gan balstoties uz visaptverošu vērtējumu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV 2016, L 119, 1. lpp.).


title: Lieta C-746/21 P: Apelācijas sūdzība, ko Altice Group Lux Sàrl, iepriekš New Altice Europe BV, likvidācijas procesā, 2021. gada 2. decembrī iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2021. gada 22. septembra spriedumu lietā T-425/18, Altice Europe/Komisija

text:
               14.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 119/19

      Apelācijas sūdzība, ko Altice Group Lux Sàrl, iepriekš New Altice Europe BV, likvidācijas procesā, 2021. gada 2. decembrī iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2021. gada 22. septembra spriedumu lietā T-425/18, Altice Europe/Komisija
      (Lieta C-746/21 P)
      (2022/C 119/27)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Altice Group Lux Sàrl, iepriekš New Altice Europe BV, likvidācijas procesā (pārstāvji: R. Allendesalazar Corcho, H. Brokelmann, abogados)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Lēmuma C(2018) 2418 final (2018. gada 24. aprīlis), ar ko ir noteikts naudas sods par koncentrācijas īstenošanu, pārkāpjot Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 (1) 4. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu (Lieta M.7993 – Altice/PT Portugal), 14. panta 2. punkta procedūra) (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), 1., 2., 3. un 4. pantu;

                  —

                  pakārtoti, īstenot savu neierobežoto kompetenci, lai būtiski samazinātu apstrīdētā lēmuma, kā tas grozīts ar Vispārējās tiesas spriedumu, 3. un 4. pantā uzliktos naudas sodus;

                  —

                  vēl pakārtotāk, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā lemtu saskaņā ar Tiesas nolēmumu par tiesību jautājumiem;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus gan apelācijas tiesvedībā, gan tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pirmais pamats: Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta tiesību kļūda, noraidot Altice iebildi par prettiesiskumu.
      Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta tiesību kļūda un neesot ievērots samērīguma princips un dubultas sodīšanas aizliegums, kas balstīts uz dalībvalstu tiesību sistēmām kopīgajiem vispārējiem principiem, kas reglamentē tiesību normu kolīziju, noraidot Altice iebildi par prettiesiskumu (LESD 277. pants) saistībā ar Regulas Nt. 139/2004 14. panta 2. punkta a) apakšpunktu, skatot to kopsakarā ar 4. panta 1. punktu. Regulas Nr. 139/2004 4. panta 1. punktā neesot paredzēts no Regulas Nr. 139/2004 7. panta 1. punktā paredzētā “nogaidīšanas pienākuma” atsevišķs “paziņošanas pienākums”, jo, lai būtu pārkāpts 4. panta 1. punkts, noteikti ir jābūt “īstenotai” koncentrācijai. 4. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkta pirmā daļa ir piemērojama vienai un tai pašai rīcībai un tiem ir tādas pašas tiesiskās intereses. Līdz ar to iespēja uzlikt divus kumulatīvus sodus saskaņā ar Regulas Nr. 139/2004 14. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu ir pretrunā iepriekš minētajiem ES tiesību vispārējiem principiem.
      Otrais pamats: Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta tiesību kļūda, jo tajā tika noraidīts tas, ka, uzliekot divus kumulatīvus sodus par vienu un to pašu rīcību, apstrīdētajā lēmumā nav ievērots samērīguma princips un dubultas sodīšanas aizliegums.
      Tiesas judikatūrā ir pieprasīts, ka, lai gan ne bis in idem princips neaizliedz divu sodu uzlikšanu uzņēmumam ar vienu lēmumu par tiem pašiem faktiem, iestādei “tomēr ir jānodrošina, lai naudas sodi, aplūkoti kopā, būtu samērīgi ar pārkāpuma raksturu”. Pārsūdzētajā spriedumā šī prasība nav ievērota. Tikai viena soda uzlikšana saskaņā ar Regulas Nr. 139/2004 14. panta 2. punkta b) apakšpunktu par 7. panta 1. punkta pārkāpumu var būt saderīga ar samērīguma prasību. Otra naudas soda uzlikšana saskaņā ar Regulas Nr. 139/2004 14. panta 2. punkta a) apakšpunktu pēc definīcijas ir pārmērīga un līdz ar to nesamērīga, kā arī pretrunā dubultas sodīšanas aizliegumam, kas balstīts uz dalībvalstu tiesību sistēmām kopīgajiem vispārējiem principiem, kas reglamentē tiesību normu kolīziju.
      Trešais pamats: pārsūdzētajā spriedumā ir pieļauta tiesību kļūda, interpretējot Regulas Nr. 139/2004 4. panta 1. punktā un 7. panta 1. punktā ietverto jēdzienu “īstenošana”.
      Nospriežot, ka “iespēja īstenot izšķirošu ietekmi” jau ir uzskatāma par koncentrācijas īstenošanu, pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta tiesību kļūda, jo tajā tiekot jaukti “koncentrācijas” un “īstenošanas” jēdzieni, un tas esot balstīts uz kļūdainu 2018. gada 31. maija sprieduma lietā C-633/16, Ernst & Young interpretāciju, kurā ir paskaidrots, ka darījumi, kas nav nepieciešami, lai sasniegtu šādu kontroles maiņu, neietilpst Regulas Nr. 139/2004 7. panta 1. punkta piemērošanas jomā, jo tiem nav funkcionālas saiknes ar tās īstenošanu.
      Ceturtais pamats: Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta tiesību kļūda, interpretējot jēdzienu “veto tiesības” Regulas Nr. 139/2004 3. panta 2. punkta, 4. panta 1. punkta un 7. panta 1. punkta mērķiem, vai, pakārtoti, ir sagrozīts SPA, interpretējot, ka tajā ir piešķirtas “veto tiesības”.
      Pieņemot –quod non- ka vienkārša “iespēja īstenot izšķirošu ietekmi” ir pielīdzināma koncentrācijas “īstenošanai”, Regulas Nr. 139/2004 3. panta 2. punktā ir pieprasīta ilgstoša kontroles maiņa, kas izriet no līdzekļiem, ar ko tiek piešķirtas “veto tiesības pār stratēģiskiem uzņēmuma lēmumiem”, t.i., “pilnvaras bloķēt” uzņēmuma stratēģisko rīcību. Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta tiesību kļūda, paplašināti attiecinot jēdzienu “veto tiesības” arī uz situācijām, kas nepiešķir pilnvaras bloķēt stratēģiskus lēmumus. Pakārtoti, pārsūdzētajā sprieduma esot sagrozīts SPA, interpretējot to sagatavojošos noteikumus kā tādus, ar kuriem Altice ir piešķirtas “veto tiesības”.
      Piektais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nospriežot, ka informācijas apmaiņa ir pielīdzināma koncentrācijas “īstenošanai” Regulas Nr. 139/2004 4. panta 1. punkta un 7. panta 1. punkta izpratnē.
      Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta tiesību kļūda, uzskatot, ka informācijas apmaiņa koncentrācijas kontekstā ietilpst Regulas Nr. 139/2004 4. panta 1. punkta un 7. panta 1. punkta piemērošanas jomā, lai gan LESD 101. pantā un Regulā (EK)Nr. 1/2003 (2) ir paredzēts ex-post mehānisms. Tas esot pretrunā spriedumam lietā C-633/16 un samazinātu Regulas (EK) Nr. 1/2003 piemērošanas jomu. Pārsūdzētajā spriedumā esot sagrozīts arī apstrīdētais lēmums, konstatējot, ka atbilstoši minētajam lēmumam informācijas apmaiņa pati par sevi neesot pretrunā Regulas Nr. 139/2004 4. panta 1. punktam un 7. panta 1. punktam, bet ka tā esot tikai “palīdzējusi” pierādīt pārkāpumu.
      Sestais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, noraidot Altice iebildi par prettiesiskumu un sodu samērīguma trūkumu.
      Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta tiesību kļūda, atzīstot, ka Altice rīkojās nolaidīgi. Turklāt no pārsūdzētā sprieduma izrietošo sodu apmērs ir ne vien neatbilstošs, bet arī tādā mērā pārmērīgs, ka tas ir nesamērīgs. Tādēļ Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, jo tā, īstenojot savu neierobežojot kompetenci, būtiski nesamazināja naudas sodu apmēru.

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 139/2004 (2004. gada 20. janvāris) par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (“EK Apvienošanās regula”) (OV 2004, L 24, 1. lpp.).

         (2)  Padomes Regula (EK) Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-766/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 8. decembrī Eiropas Parlaments iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2021. gada 29. septembra spriedumu lietā T-384/19, Parlaments/Axa Assurances Luxembourg SA u.c.

text:
               14.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 119/21

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 8. decembrī Eiropas Parlaments iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2021. gada 29. septembra spriedumu lietā T-384/19, Parlaments/Axa Assurances Luxembourg SA u.c.
      (Lieta C-766/21 P)
      (2022/C 119/28)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: E. Paladini un B. Schäfer)

         Pārējie lietas dalībnieki: Axa Assurances Luxembourg SA, Bâloise Assurances Luxembourg SA, La Luxembourgeoise SA, Nationale-Nederlanden Schadeverzekering Maatschappij NV

         Prasījumi

                  —

                  atcelt pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas otro un ceturto punktu;

                  —

                  nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

                  —

                  lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt, izņemot tos, uz kuriem attiecas pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas trešais punkts.

            Pakārtoti,

                  —

                  atcelt pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas otro un ceturto punktu;

                  —

                  apmierināt Eiropas Parlamenta pirmajā instancē izvirzītos prasījumus attiecībā uz Axa Assurances Luxembourg SA, Bâloise Assurances Luxembourg SA un La Luxembourgeoise SA.

         Prasījumi un galvenie pamati

      Apelācijas sūdzības pamatošanai Eiropas Parlaments izvirza trīs pamatus.
      Pirmais pamats attiecas uz tiesību kļūdu, kas izriet no Eiropas tiesību interpretācijas principu neievērošanas. Parlaments uzskata, ka Vispārējā tiesa it īpaši neesot ievērojusi interpretācijas noteikumu, saskaņā ar kuru ir jāņem vērā līguma mērķis un konteksts, kādā parādās tā jēdzieni, konkrētāk, jēdziens “plūdi”. Pakārtoti, Parlaments uzskata, ka Vispārējā tiesa esot sagrozījusi izslēgšanas noteikumu attiecībā uz plūdiem.
      Otrais pamats attiecas uz kļūdu saistībā ar pārsūdzētā sprieduma pamatojumu, kurā Parlamenta ieskatā ir ietverta pretrunīga Vispārējās tiesas argumentācija attiecībā uz jēdziena “plūdi” interpretāciju.
      Treškārt, Parlaments uzskata, ka esot vairākkārt sagrozīti fakti un pierādījumi: Vispārējā tiesa esot sagrozījusi Parlamenta nostāju attiecībā uz jēdziena “plūdi” interpretāciju, tā esot acīmredzami kļūdaini novērtējusi būvlaukuma situāciju negadījuma laikā, kā arī esot sagrozījusi eksperta ziņojuma konstatējumus par negadījuma iemesliem.


title: Lieta C-778/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 14. decembrī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 29. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-344/19 un T-356/19 Front Polisario/Padome

text:
               14.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 119/22

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 14. decembrī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 29. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-344/19 un T-356/19 Front Polisario/Padome
      (Lieta C-778/21 P)
      (2022/C 119/29)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Bouquet, F. Castillo de la Torre, A. Stobiecka-Kuik)

         Pārējie lietas dalībnieki: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario), Eiropas Savienības Padome, Spānijas Karaliste, Francijas Republika, Chambre des pêches maritimes de la Méditerranée, Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Nord, Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Centre, Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Sud

         Prasījumi

                  —

                  Atcelt pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas 1. un 2. punktu un tādēļ:

                  —

                  noraidīt Front Polisario pirmajā instancē celto prasību vai, ja Tiesa uzskata, ka lieta nav izskatāmā stāvoklī, nodot to atpakaļ Vispārējai tiesai;

                  —

                  piespriest Front Polisario atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

         Pamati un galvenie argumenti

                  —

                  Pirmais pamats: tiesību kļūdas, kas saistītas ar Front Polisario procesuālās rīcībspējas neesamību;

                  —

                  Otrais pamats: tiesību kļūdas, kas saistītas ar Front Polisario tieša skāruma neesamību;

                  —

                  Trešais pamats: tiesību kļūdas, kas saistītas ar Front Polisario individuāla skāruma neesamību;

                  —

                  Ceturtais pamats: tiesību kļūdas, kas saistītas ar pārbaudes tiesā apjomu, iestāžu novērtējuma brīvību un nepieciešamību atzīt acīmredzamu kļūdu; ar prasības saņemt Rietumsahāras iedzīvotāju piekrišanu neesamību; ar to, ka izmantotais piekrišanas jēdziens ir pārāk šaurs un teorētisks, ka apspriešanās, kuras rezultātā panākta piekrišana, pietiekamība ir tikusi noraidīta un ka nav tikusi veikta ieguvumu pārbaude; ar Front Polisario identificēšanu kā vienību, kurai ir jāsniedz šī piekrišana, ņemot vērā tās ierobežoto statusu un pārstāvības spēju;

                  —

                  Piektais pamats: tiesību kļūdas saistībā ar iespēju atsaukties uz starptautiskajām paražu tiesībām, pārbaudot Savienības tiesību akta spēkā esamību.


title: Lieta C-779/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 14. decembrī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 29. septembra spriedumu lietā T-279/19 Front Polisario/Padome

text:
               14.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 119/23

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 14. decembrī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 29. septembra spriedumu lietā T-279/19 Front Polisario/Padome
      (Lieta C-779/21 P)
      (2022/C 119/30)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Bouquet, F. Castillo de la Torre, F. Clotuche-Duvieusart un B. Eggers)

         Pārējie lietas dalībnieki: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario), Eiropas Savienības Padome, Francijas Republika, Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader)

         Prasījumi

                  —

                  Atcelt pārsūdzēto spriedumu un tādējādi:

                  —

                  noraidīt Front Polisario pirmajā instancē celto prasību vai, ja Tiesa uzskata, ka lieta nav izskatāmā stāvoklī, nodot to atpakaļ Vispārējai tiesai;

                  —

                  piespriest Front Polisario atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

         Pamati un galvenie argumenti

                  —

                  Pirmais pamats: tiesību kļūdas, kas saistītas ar Front Polisario procesuālās rīcībspējas neesamību;

                  —

                  Otrais pamats: tiesību kļūdas, kas saistītas ar Front Polisario tieša skāruma neesamību;

                  —

                  Trešais pamats: tiesību kļūdas, kas saistītas ar Front Polisario individuāla skāruma neesamību;

                  —

                  Ceturtais pamats: tiesību kļūdas, kas saistītas ar pārbaudes tiesā apjomu, iestāžu novērtējuma brīvību un nepieciešamību atzīt acīmredzamu kļūdu; ar prasības saņemt Rietumsahāras iedzīvotāju piekrišanu neesamību; ar to, ka izmantotais piekrišanas jēdziens ir pārāk šaurs un teorētisks, ka apspriešanās, kuras rezultātā panākta piekrišana, pietiekamība ir tikusi noraidīta un ka nav tikusi veikta ieguvumu pārbaude; ar Front Polisario identificēšanu kā vienību, kurai ir jāsniedz šī piekrišana, ņemot vērā tās ierobežoto statusu un pārstāvības spēju;

                  —

                  Piektais pamats: tiesību kļūdas saistībā ar iespēju atsaukties uz starptautiskajām paražu tiesībām, pārbaudot Savienības tiesību akta spēkā esamību.


title: Lieta C-798/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 16. decembrī Eiropas Savienības Padome iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 29. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-344/19 un T-356/19 Front Polisario/Padome

text:
               14.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 119/23

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 16. decembrī Eiropas Savienības Padome iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 29. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-344/19 un T-356/19 Front Polisario/Padome
      (Lieta C-798/21 P)
      (2022/C 119/31)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: F. Naert, V. Piessevaux)

         Pārējie lietas dalībnieki: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario), Spānijas Karaliste, Francijas Republika, Eiropas Komisija, Chambre des pêches maritimes de la Méditerranée, Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Nord, Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Centre, Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Sud

         Prasījumi

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl ar to ir atcelts Lēmums 2019/441 (1);

                  —

                  galīgi izlemt jautājumus, kas ir šīs apelācijas sūdzības priekšmets, un noraidīt Front Polisario celto prasību lietā T-344/19;

                  —

                  piespriest Front Polisario atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas instancē un lietā T-344/19;

                  —

                  pakārtoti: atstāt spēkā Lēmuma 2019/441 sekas uz divpadsmit mēnešu ilgu laikposmu skaitot no šī sprieduma pasludināšanas datuma.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pirmais pamats attiecas uz LESD 263. panta ceturtās daļas pārkāpumu un ir vērsts pret pārsūdzēto spriedumu, ciktāl tajā ir atzīts, ka Front Polisario ir procesuālā rīcībspēja Savienības tiesā.
      Apelācijas sūdzības otrais pamats attiecas uz LESD 263. panta ceturtās daļas pārkāpumu un aktu autentiskuma neievērošanu, un ir vērsts pret pārsūdzēto spriedumu, ciktāl tajā ir atzīts, ka Front Polisario ar strīdīgo lēmumu ir skarta tieši un individuāli.
      Apelācijas sūdzības trešais pamats attiecas uz tiesību kļūdu saistībā ar iespēju atsaukties uz starptautisko tiesību normām un ir vērsts pret pārsūdzēto spriedumu, ciktāl tajā ir atzīts, ka Front Polisario drīkst atsaukties uz pašnoteikšanās principu un līgumu relatīvās iedarbības principu.
      Apelācijas sūdzības ceturtais pamats attiecas uz vispārējā līgumu relatīvās iedarbības principa un pašnoteikšanās principa kļūdainu interpretāciju un piemērošanu, aktu autentiskuma neievērošanu, Padomes argumentācijas sagrozīšanu un Tiesas statūtu 36. panta, lasot kopā ar to 53. panta pirmo daļu, pārkāpumu. Pret pārsūdzēto spriedumu tas ir vērsts, ciktāl tajā ir atzīts, ka Rietumsahāras iedzīvotāji nav devuši piekrišanu attiecībā uz vienošanos, uz kuru attiecas Lēmums 2019/441.

         (1)  Padomes Lēmums (ES) 2019/441 (2019. gada 4. marts) par to, lai noslēgtu Ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumu starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti, tā īstenošanas protokolu un nolīgumam pievienoto vēstuļu apmaiņu (OV 2019, L 77, 4. lpp.).


title: Lieta C-799/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 16. decembrī Eiropas Savienības Padome iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 29. septembra spriedumu lietā T-279/19 Front Polisario/Padome

text:
               14.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 119/24

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 16. decembrī Eiropas Savienības Padome iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 29. septembra spriedumu lietā T-279/19 Front Polisario/Padome
      (Lieta C-799/21 P)
      (2022/C 119/32)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: F. Naert, V. Piessevaux)

         Pārējie lietas dalībnieki: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario), Francijas Republika, Eiropas Komisija, Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader)

         Prasījumi

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  galīgi izlemt jautājumus, kas ir šīs apelācijas sūdzības priekšmets, un noraidīt Front Polisario celto prasību;

                  —

                  piespriest Front Polisario atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas instancē un lietā T-279/19;

                  —

                  pakārtoti: atstāt spēkā lēmuma 2019/217 (1) sekas uz divpadsmit mēnešu ilgu laikposmu skaitot no šī sprieduma pasludināšanas datuma.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pirmais pamats attiecas uz LESD 263. panta ceturtās daļas pārkāpumu un ir vērsts pret pārsūdzēto spriedumu, ciktāl tajā ir atzīts, ka Front Polisario ir procesuālā rīcībspēja Savienības tiesā.
      Apelācijas sūdzības otrais pamats attiecas uz LESD 263. panta ceturtās daļas pārkāpumu un aktu autentiskuma neievērošanu, un ir vērsts pret pārsūdzēto spriedumu, ciktāl tajā ir atzīts, ka Front Polisario ar strīdīgo lēmumu ir skarta tieši un individuāli.
      Apelācijas sūdzības trešais pamats attiecas uz tiesību kļūdu saistībā ar iespēju atsaukties uz starptautisko tiesību normām un ir vērsts pret pārsūdzēto spriedumu, ciktāl tajā ir atzīts, ka Front Polisario drīkst atsaukties uz pašnoteikšanās principu un līgumu relatīvās iedarbības principu.
      Apelācijas sūdzības ceturtais pamats attiecas uz vispārējā līgumu relatīvās iedarbības principa un pašnoteikšanās principa kļūdainu interpretāciju un piemērošanu, aktu autentiskuma neievērošanu, Padomes argumentācijas sagrozīšanu un Tiesas statūtu 36. panta, lasot kopā ar to 53. panta pirmo daļu, pārkāpumu. Pret pārsūdzēto spriedumu tas ir vērsts, ciktāl tajā ir atzīts, ka Rietumsahāras iedzīvotāji nav devuši piekrišanu attiecībā uz vienošanos, uz kuru attiecas Lēmums 2019/217.

         (1)  Padomes Lēmums (ES) 2019/217 (2019. gada 28. janvāris) par to, lai noslēgtu Nolīgumu vēstuļu apmaiņas veidā starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti par grozījumu izdarīšanu 1. un 4. protokolā Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumam par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses (OV 2019, L 34, 1. lpp.).


title: Lieta C-822/21: Prasība, kas celta 2021. gada 30. decembrī – Latvijas Republika/Zviedrijas Karaliste

text:
               14.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 119/25

      Prasība, kas celta 2021. gada 30. decembrī – Latvijas Republika/Zviedrijas Karaliste
      (Lieta C-822/21)
      (2022/C 119/33)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Latvijas Republika (pārstāves: K. Pommere, J. Davidoviča un I. Romanovska)

         Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste

         Prasītājas prasījumi:

      Latvijas Republika lūdz Tiesu:

                  —

                  konstatēt, ka Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi savus pienākumus saskaņā ar:

                              —

                              Direktīvas 2014/49/ES (1) 14. panta 3. punktu, jo, atsacīdamās pārskaitīt Latvijas NGF (noguldījumu garantiju fonds) Nordea Bank AB Latvijas filiāles veiktās iemaksas, kas aprēķinātas par iemaksu periodu atbilstoši Direktīvas 2014/49/ES 14. panta 3. punktam, Zviedrijas Karaliste ir rīkojusies pretēji Direktīvas 2014/49/ES mērķim un nav nodrošinājusi Direktīvas 2014/49/ES normu lietderīgo iedarbību;

                              —

                              LES 4. panta 3. punktu, jo atsacīdamās pārskaitīt Latvijas NGF Nordea Bank AB Latvijas filiāles veiktās iemaksas, kas aprēķinātas par iemaksu periodu atbilstoši Direktīvas 2014/49/ES 14. panta 3. punktam, Zviedrijas Karaliste rada negatīvu ietekmi uz vienotā tirgus integrāciju un tādējādi iedragā Eiropas Savienības dalībvalstu savstarpējo uzticību, kas ir pārrobežu integrācijas priekšnosacījums.

            Ja Tiesa konstatē, ka Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi savus pienākumus saskaņā ar Direktīvas 2014/49/ES 14. panta 3. punktu un LES 4. panta 3. punktu:

                  —

                  uzlikt pienākumu Zviedrijas Karalistei novērst konstatēto pārkāpumu, Zviedrijas NGF pārskaitot Latvijas NGF Nordea Bank AB Latvijas filiāles veiktās iemaksas pilnā apmērā, kas aprēķināmas par iemaksu periodu atbilstoši Direktīvas 2014/49/ES 14. panta 3. punktam;

                  —

                  gadījumā, ja Direktīvas 2014/49/ES 14. panta 3. punkts varētu tikt interpretēts šauri, norādīt tā saderību ar Direktīvas 2014/49/ES mērķi un Zviedrijas NGF pienākumu pārskaitīt Latvijas NGF Nordea Bank AB Latvijas filiāles veiktās iemaksas;

                  —

                  piespriest Zviedrijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza pamatus, ar kuriem tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Direktīvas 2014/49/ES 14. panta 3. punkts un ES Līgums (lojālas sadarbības princips).

                  1.

                  Zviedrijas Karaliste, atsacīdamās pārskaitīt Latvijas NGF Nordea Bank AB Latvijas filiāles veiktās iemaksas, kas aprēķinātas par iemaksu periodu atbilstoši Direktīvas 2014/49/ES 14. panta 3. punktam, ir rīkojusies pretēji Direktīvas 2014/49/ES mērķim.

                  2.

                  Zviedrijas Karaliste, atsacīdamās pārskaitīt Latvijas NGF Nordea Bank AB Latvijas filiāles veiktās iemaksas, kas aprēķinātas par iemaksu periodu atbilstoši Direktīvas 2014/49/ES 14. panta 3. punktam, negatīvi ietekmē vienotā tirgus integrāciju un tādējādi iedragā Eiropas Savienības dalībvalstu savstarpējo uzticību, kas ir pārrobežu integrācijas priekšnosacījums. Šādā veidā Zviedrijas Karaliste pārkāpj LES 4. panta 3. punktu.

                  3.

                  Latvijas Republika apgalvo, ka, atsacīdamas pārskaitīt veiktās iemaksas un atteikumu formāli pamatojot ar iemaksu faktiski veikto datumu, Zviedrijas Karaliste ir pārkāpusi Direktīvu 2014/49/ES, un šis pārkāpums apdraud Eiropas Savienības mērķu sasniegšanu un liedz Latvijai tiesības saņemt iemaksas, kas tai kompensē risku, kurš saistīts ar tās atbildībā pārvestajiem kredītiestādes segtajiem noguldījumiem, tādējādi radot LES 4. panta 3. punktā nostiprinātā lojālas sadarbības principa pārkāpumu un Direktīvas 2014/49/ES mērķu neievērošanu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/49/ES (2014. gada 16. aprīlis) par noguldījumu garantiju sistēmām (OV 2014, L 173, 149. lpp.).


title: Lieta C-832/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 27. decembrī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – Beverage City & Lifestyle GmbH, MJ, Beverage City Polska Sp.z.o.o., FE/Advance Magazine Publishers, Inc.

text:
               14.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 119/26

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 27. decembrī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – Beverage City & Lifestyle GmbH, MJ, Beverage City Polska Sp.z.o.o., FE/Advance Magazine Publishers, Inc.

      (Lieta C-832/21)
      (2022/C 119/34)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Beverage City & Lifestyle GmbH, MJ, Beverage City Polska Sp.z.o.o., FE

         Atbildētāja: Advance Magazine Publishers, Inc.

         Prejudiciālie jautājumi

         Oberlandesgericht Düsseldorf [Federālās zemes Augstākā tiesa Diseldorfā] iesniedz Eiropas Savienības Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu par Regulas (ES) 2017/1001 (1) 122. panta, to skatot kopā ar Regulas (ES) 1215/2012 (2) 8. panta 1. punktu, interpretāciju:
      Vai var konstatēt, ka prasības ir “tik cieši saistītas”, ka ir lietderīgi tās izskatīt un izlemt kopā, lai izvairītos no riska, ka atsevišķā tiesvedībā tiek pieņemti nesavienojami spriedumi Regulas Nr. 1215/2012 8. panta 1. punkta izpratnē, ja prasībā par pārkāpumu, kas celta par Eiropas Savienības preču zīmes pārkāpumu, saistība ir tāda, ka atbildētāji, kuri ir vienas dalībvalsts (šeit – Polija) rezidenti, ir piegādājuši preces, ar kurām tiek pārkāptas Eiropas Savienības preču zīmes tiesības, atbildētājai, kura ir citas dalībvalsts (šeit – Vācija) rezidente un kuras likumīgais pārstāvis, pret kuru arī ir celta prasība, ir primārais atbildētājs, ja lietas dalībniekus saista tikai piegādes attiecības un nedz juridiski, nedz faktiski nepastāv plašāka saistība?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2017, L 154, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2012, L 351, 1. lpp.).


title: Lieta C-337/19 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 16. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste, Magnetrol International, Īrija (Apelācija – Valsts atbalsts – Beļģijas Karalistes īstenota atbalsta shēma – Atbrīvojums no nodokļa par virspeļņu – Iepriekšējs nodokļu nolēmums (tax ruling) – Pastāvīga administratīvā prakse – Regula (ES) 2015/1589 – 1. panta d) punkts – Jēdziens “atbalsta shēma” – Jēdziens “tiesību norma” – Jēdziens “turpmāki izpildes pasākumi” – Saņēmēju definēšana “vispārīgi un teorētiski” – Pretapelācijas sūdzība – Pieņemamība – Dalībvalstu nodokļu autonomija)

text:
               22.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 471/3

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 16. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste, Magnetrol International, Īrija
      (Lieta C-337/19 P) (1)

      (Apelācija - Valsts atbalsts - Beļģijas Karalistes īstenota atbalsta shēma - Atbrīvojums no nodokļa par virspeļņu - Iepriekšējs nodokļu nolēmums (tax ruling) - Pastāvīga administratīvā prakse - Regula (ES) 2015/1589 - 1. panta d) punkts - Jēdziens “atbalsta shēma” - Jēdziens “tiesību norma” - Jēdziens “turpmāki izpildes pasākumi” - Saņēmēju definēšana “vispārīgi un teorētiski” - Pretapelācijas sūdzība - Pieņemamība - Dalībvalstu nodokļu autonomija)
      (2021/C 471/03)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: P.-J. Loewenthal un F. Tomat)

         Pārējie lietas dalībnieki: Beļģijas Karaliste (pārstāvji: J.-C. Halleux, C. Pochet un M. Jacobs, piedaloties M. Segura un M. Clayton, avocates), Magnetrol International (pārstāvji: H. Gilliams un L. Goossens, advociaten), Īrija

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētāju prasījumu atbalstam: Soudal NV, Esko-Graphics BVBA (pārstāvis: H. Viaene, avocat), Flir Systems Trading Belgium BVBA (pārstāvji: T. Verstraeten un C. Docclo, avocats, un N. Reypens, advocaat), Anheuser-Busch InBev SA/NV, Ampar BVBA, Atlas Copco Airpower NV, Atlas Copco AB (pārstāvji: A. von Bonin, Rechtsanwalt, W. O. Brouwer un A. Pliego Selie, advocaten un A. Haelterman, avocat), Wabco Europe BVBA (pārstāvji: E. Righini un L. Villani, avvocati, S. Völcker, Rechtsanwalt, un A. Papadimitriou, avocat), Celio International NV (pārstāvji: H. Gilliams un L. Goossens, advocaten)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2019. gada 14. februāra spriedumu Beļģija un Magnetrol International/Komisija (T-131/16 un T-263/16, EU:T:2019:91).

                  2)

                  Noraidīt pirmo un otro prasības pamatu lietā T-131/16, kā arī pirmo pamatu un trešā pamata pirmo daļu lietā T-263/16.

                  3)

                  Nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par trešo līdz piekto prasības pamatu lietā T-131/16, kā arī par otro pamatu, trešā pamata otro un trešo daļu un ceturto pamatu lietā T-263/16.

                  4)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

         (1)  OV C 213, 24.6.2019.


title: Lieta C-410/19: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 16. septembra spriedums (Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Software Incubator Ltd/Computer Associates (UK) Ltd (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pašnodarbināti tirdzniecības pārstāvji – Direktīva 86/653/EK – 1. panta 2. punkts – Jēdziens “tirdzniecības pārstāvis” – Datorprogrammatūras piegādāšana klientam elektroniski – Beztermiņa lietošanas licences piešķiršana – Jēdzieni “pārdošana” un “preces”)

text:
               22.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 471/4

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 16. septembra spriedums (Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Software Incubator Ltd/Computer Associates (UK) Ltd

      (Lieta C-410/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pašnodarbināti tirdzniecības pārstāvji - Direktīva 86/653/EK - 1. panta 2. punkts - Jēdziens “tirdzniecības pārstāvis” - Datorprogrammatūras piegādāšana klientam elektroniski - Beztermiņa lietošanas licences piešķiršana - Jēdzieni “pārdošana” un “preces”)
      (2021/C 471/04)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Supreme Court of the United Kingdom

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: The Software Incubator Ltd

         Atbildētāja: Computer Associates (UK) Ltd

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 86/653/EEK (1986. gada 18. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu koordinēšanu attiecībā uz pašnodarbinātiem tirdzniecības pārstāvjiem 1. panta 2. punktā minētais jēdziens “preču pārdošana” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas var attiekties uz datorprogrammatūras elektronisku piegādi klientam pret samaksu, ja šī piegāde tiek papildināta ar beztermiņa licences izsniegšanu šīs programmatūras izmantošanai.

         (1)  OV C 255, 29.7.2019.


title: Lieta C-21/20: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 16. septembra spriedums (Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Balgarska natsionalna televizia/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia pri Tsentralno upravlenie na NAP (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Direktīva 2006/112/EK – Piemērojamība – 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts – Pakalpojumu sniegšana par atlīdzību – Tādu audiovizuālo mediju pakalpojumu izslēgšana, kas tiek piedāvāti skatītājiem un kuri tiek finansēti no valsts subsīdijām, kā arī par kuriem televīzijas skatītājiem nav jāmaksā nekāda atlīdzība – 168. pants – Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu – Nodokļa maksātājs, kas vienlaicīgi veic ar nodokli apliekamus darījumus un darījumus, kas neietilpst PVN piemērošanas jomā)

text:
               22.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 471/5

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 16. septembra spriedums (Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Balgarska natsionalna televizia/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia pri Tsentralno upravlenie na NAP

      (Lieta C-21/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - Piemērojamība - 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Pakalpojumu sniegšana par atlīdzību - Tādu audiovizuālo mediju pakalpojumu izslēgšana, kas tiek piedāvāti skatītājiem un kuri tiek finansēti no valsts subsīdijām, kā arī par kuriem televīzijas skatītājiem nav jāmaksā nekāda atlīdzība - 168. pants - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Nodokļa maksātājs, kas vienlaicīgi veic ar nodokli apliekamus darījumus un darījumus, kas neietilpst PVN piemērošanas jomā)
      (2021/C 471/06)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen sad Sofia-grad

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Balgarska natsionalna televizia

         Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia pri Tsentralno upravlenie na NAP

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts televīzijas sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja darbība, kas ir audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšana televīzijas skatītājiem un ko valsts finansē ar subsīdijām, turklāt televīzijas skatītāji par veikto televīzijas apraidi nemaksā nekādas nodevas, nav pakalpojumu sniegšana par atlīdzību šīs tiesību normas izpratnē.

                  2)

                  PVN direktīvas 168. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts televīzijas sabiedrisko pakalpojumu sniedzējam ir tiesības atskaitīt PVN priekšnodokli, kas samaksāts par tādu preču un pakalpojumu pirkumiem, kuri tiek izmantoti tā darbību, kas dod tiesības uz atskaitīšanu, vajadzībām, un ka tam nav tiesību atskaitīt PVN priekšnodokli par tādu preču un pakalpojumu pirkumiem, kas tiek izmantoti tā darbībām, kuras neietilpst PVN piemērošanas jomā. Dalībvalstīm ir jānosaka metodes un kritēriji PVN priekšnodokļa summu sadalei starp ar nodokli apliekamiem darījumiem un darījumiem, kas neietilpst PVN piemērošanas jomā, ņemot vērā šīs direktīvas mērķi un sistēmu, ievērojot samērīguma principu.

         (1)  OV C 95, 23.3.2020.


title: Lieta C-850/19 P: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 16. septembra spriedums – FVE Holýšov I s. r. o. u.c. Eiropas Komisija, Čehijas Republika, Spānijas Karaliste, Kipras Republika un Slovākijas Republika (Apelācija – Valsts atbalsts – Atjaunojamo energoresursu enerģijas atbalsta shēma – Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu – Atcelšanas prasība)

text:
               22.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 471/4

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 16. septembra spriedums – FVE Holýšov I s. r. o. u.c. Eiropas Komisija, Čehijas Republika, Spānijas Karaliste, Kipras Republika un Slovākijas Republika
      (Lieta C-850/19 P) (1)

      (Apelācija - Valsts atbalsts - Atjaunojamo energoresursu enerģijas atbalsta shēma - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu - Atcelšanas prasība)
      (2021/C 471/05)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: FVE Holýšov I s.r.o., FVE Stříbro s.r.o., FVE Úsilné s.r.o., FVE Mozolov s.r.o., FVE Osečná s.r.o., Solarpark Rybníček s.r.o., FVE Kněžmost s.r.o., Hutira FVE – Omice a.s., Exit 90 SPV s.r.o., Onyx Energy s.r.o., Onyx Energy projekt II s.r.o., Photon SPV 1 s.r.o., Photon SPV 3 s.r.o., Photon SPV 4 s.r.o., Photon SPV 6 s.r.o., Photon SPV 8 s.r.o., Photon SPV 10 s.r.o., Photon SPV 11 s.r.o., Antaris GmbH, Michael Göde, NGL Business Europe Ltd, NIG NV, GIHG Ltd, Radiance Energy Holding Sàrl, ICW Europe Investments Ltd, Photovoltaik Knopf Betriebs-GmbH, Voltaic Network GmbH, WA Investments-Europa Nova Ltd (pārstāvji: A. Reuter, H. Wendt, C. Bürger, T. Christner, A. Compes, T. Herbold un W. Schumacher, Rechtsanwälte)

         Citi lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Armati, P. Němečková un T. Maxian Rusche), Čehijas Republika (pārstāvji: M. Smolek, J. Vláčil, T. Müller un I. Gavrilova), Spānijas Karaliste (pārstāvis: S. Centeno Huerta), Kipras Republika, Slovākijas Republika) (pārstāvis: B. Ricziová)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītāju prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: J. Möller un D. Klebs)

         Persona, kas iestājusies lietā Eiropas Komisijas prasījumu atbalstam: Polijas Republika (pārstāvis: B. Majczyna)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Galveno apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Par Eiropas Komisijas pretapelācijas sūdzību lietā nav jālemj.

                  3)

                  FVE Holýšov I s.r.o., FVE Stříbro s.r.o., FVE Úsilné s.r.o., FVE Mozolov s.r.o., FVE Osečná s.r.o., Solarpark Rybníček s.r.o., FVE Kněžmost s.r.o., Hutira FVE – Omice a.s., Exit 90 SPV s.r.o., Onyx Energy s.r.o., Onyx Energy projekt II s.r.o., Photon SPV 1 s.r.o., Photon SPV 3 s.r.o., Photon SPV 4 s.r.o., Photon SPV 6 s.r.o., Photon SPV 8 s.r.o., Photon SPV 10 s.r.o., Photon SPV 11 s.r.o., Antaris GmbH, Michael Göde, NGL Business Europe Ltd, NIG NV, GIHG Ltd, Radiance Energy Holding Sàrl, ICW Europe Investments Ltd, Photovoltaik Knopf Betriebs-GmbH, Voltaic Network GmbHet WA Investments-Europa Nova Ltd, atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar galveno apelācijas sūdzību.

                  4)

                  FVE Holýšov I s. r. o., FVE Stříbro s. r. o., FVE Úsilné s. r. o., FVE Mozolov s. r. o., FVE Osečná s. r. o., Solarpark Rybníček s. r. o., FVE Kněžmost s. r. o., Hutira FVE – Omice a.s., Exit 90 SPV s.r.o., Onyx Energy s.r.o., Onyx Energy projekt II s.r.o., Photon SPV 1 s.r.o., Photon SPV 3 s.r.o., Photon SPV 4 s.r.o., Photon SPV 6 s.r.o., Photon SPV 8 s.r.o., Photon SPV 10 s.r.o., Photon SPV 11 s.r.o., Antaris GmbH, Michael Göde, NGL Business Europe Ltd, NIG NV, GIHG Ltd, Radiance Energy Holding Sàrl, ICW Europe Investments Ltd, Photovoltaik Knopf Betriebs-GmbH, Voltaic Network GmbH, WA Investments-Europa Nova Ltd un Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar pretapelācijas sūdzību.

                  5)

                  Vācijas Federatīvā Republika, Polijas Republika, Čehijas Republika, Spānijas Karaliste un Slovākijas Republikas sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 68, 2.3.2020.


title: Lieta C-144/20: Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 9. septembra spriedums (Administratīvās rajona tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AS “LatRailNet”, VAS “Latvijas dzelzceļš”/Valsts dzelzceļa administrācija (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Dzelzceļa pārvadājumi – Direktīva 2012/34/ES – 32. un 56. pants – Maksas aprēķināšana par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu – Infrastruktūras pārvaldītāja neatkarība – Regulatīvās iestādes funkcijas – Jēdziens “optimāla dzelzceļa tirgus segmentu konkurētspēja” – Ekskluzīvas tiesības kādā dzelzceļa tirgus segmentā – Sabiedrisko pakalpojumu sniedzējs)

text:
               22.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 471/6

      Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 9. septembra spriedums (Administratīvās rajona tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AS “LatRailNet”, VAS “Latvijas dzelzceļš”/Valsts dzelzceļa administrācija
      (Lieta C-144/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Dzelzceļa pārvadājumi - Direktīva 2012/34/ES - 32. un 56. pants - Maksas aprēķināšana par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu - Infrastruktūras pārvaldītāja neatkarība - Regulatīvās iestādes funkcijas - Jēdziens “optimāla dzelzceļa tirgus segmentu konkurētspēja” - Ekskluzīvas tiesības kādā dzelzceļa tirgus segmentā - Sabiedrisko pakalpojumu sniedzējs)
      (2021/C 471/07)
      Tiesvedības valoda – latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Administratīvā rajona tiesa

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: AS “LatRailNet”, VAS “Latvijas dzelzceļš”

         Atbildētāja: Valsts dzelzceļa administrācija

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2012/34/ES (2012. gada 21. novembris), ar ko izveido vienotu Eiropas dzelzceļa telpu, 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir paredzētas regulatīvās iestādes tiesības pēc savas iniciatīvas pieņemt lēmumu, ar kuru uzņēmumam, kas veic šīs direktīvas 7. panta 1. punktā noteiktās dzelzceļa infrastruktūras pārvaldītāja būtiskās funkcijas, tiek uzdots veikt noteiktus grozījumus infrastruktūras maksas aprēķināšanas shēmā, lai gan tas neietver pieteikuma iesniedzēju diskrimināciju.

                  2)

                  Direktīvas 2012/34 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka maksas aprēķināšanas shēmā paredzamajiem nosacījumiem, kurus regulatīvajai iestādei ir tiesības noteikt uzņēmumam, kas veic dzelzceļa infrastruktūras pārvaldītāja būtiskās funkcijas, ir jābūt pamatotiem ar Direktīvas 2012/34 pārkāpumu un ir jāaprobežojas tikai ar neatbilstību novēršanu un tie nevar ietvert šīs iestādes veikto lietderības apsvērumu izvērtējumu, apdraudot šī pārvaldītāja rīcības brīvību.

                  3)

                  Direktīvas 2012/34 32. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas – tostarp saistībā ar optimālas dzelzceļa tirgus segmentu konkurētspējas kritēriju – ir piemērojams dzelzceļa tirgus segmentiem, kuros nepastāv konkurence, it īpaši, ja darbību tajos veic sabiedrisko pakalpojumu sniedzējs, kuram saskaņā ar sabiedrisko pakalpojumu līgumu ir piešķirtas ekskluzīvas tiesības Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1370/2007 (2007. gada 23. oktobris) par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70, 2. panta f) punkta izpratnē.

         (1)  OV C 201, 15.6.2020.


title: Apvienotās lietas C-208/20 un C-256/20: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 9. septembra spriedums (Sofiyski Rayonen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Toplofikatsia Sofia” EAD, “CHEZ Elektro Bulgaria” AD, “Agentsia za control na prosrocheni zadalzhenia” EOOD (C-208/20) un “Toplofikatsia Sofia” EAD (C-256/20) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LESD 20. panta 2. punkta a) apakšpunkts – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 2. punkts – Regula (EK) Nr. 1206/2001 – Sadarbība starp dalībvalstu tiesām pierādījumu iegūšanā civillietās un komerclietās – 1. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Regula (ES) Nr. 1215/2012 – Jurisdikcija un nolēmumu atzīšana un izpilde civillietās un komerclietās – 5. panta 1. punkts – Nesamaksātie parādi – Tiesas nolēmumi – Maksājuma rīkojumi – Izsniegšana – Parādnieks, kurš dzīvo citā dalībvalstī, nevis tajā, kur atrodas tiesa, kurā celta prasība)

text:
               22.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 471/7

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 9. septembra spriedums (Sofiyski Rayonen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Toplofikatsia Sofia” EAD, “CHEZ Elektro Bulgaria” AD, “Agentsia za control na prosrocheni zadalzhenia” EOOD (C-208/20) un “Toplofikatsia Sofia” EAD (C-256/20)
      (Apvienotās lietas C-208/20 un C-256/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 20. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 2. punkts - Regula (EK) Nr. 1206/2001 - Sadarbība starp dalībvalstu tiesām pierādījumu iegūšanā civillietās un komerclietās - 1. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Regula (ES) Nr. 1215/2012 - Jurisdikcija un nolēmumu atzīšana un izpilde civillietās un komerclietās - 5. panta 1. punkts - Nesamaksātie parādi - Tiesas nolēmumi - Maksājuma rīkojumi - Izsniegšana - Parādnieks, kurš dzīvo citā dalībvalstī, nevis tajā, kur atrodas tiesa, kurā celta prasība)
      (2021/C 471/08)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Sofiyski Rayonen sad

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: “Toplofikatsia Sofia” EAD, “CHEZ Elektro Bulgaria” AD, “Agentsia za control na prosrocheni zadalzhenia” EOOD (C-208/20), “Toplofikatsia Sofia” EAD (C-256/20)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 1206/2001 (2001. gada 28. maijs) par sadarbību starp dalībvalstu tiesām pierādījumu iegūšanā civillietās un komerclietās 1. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams situācijā, kad vienas dalībvalsts tiesa meklē adresi citā dalībvalstī personai, kurai ir jāizsniedz tiesas nolēmums.

                  2)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tas, ka rīkojums attiecībā uz parādnieku ir kļuvis izpildāms, un ka tas neliek atzīt šādu rīkojumu par spēkā neesošu.

         (1)  OV C 255, 3.8.2020.

         OV C 271, 17.8.2020.


title: Lieta C-277/20: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 9. septembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UM ierosināta tiesvedība (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Mantošana – Regula (ES) Nr. 650/2012 – 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Jēdziens “mantojuma līgums” – Piemērojamība – Īpašumtiesību nodošanas nāves gadījumā līgums – 83. panta 2. punkts – Piemērojamo tiesību aktu izvēle – Pārejas noteikumi)

text:
               22.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 471/8

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 9. septembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UM ierosināta tiesvedība
      (Lieta C-277/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Mantošana - Regula (ES) Nr. 650/2012 - 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Jēdziens “mantojuma līgums” - Piemērojamība - Īpašumtiesību nodošanas nāves gadījumā līgums - 83. panta 2. punkts - Piemērojamo tiesību aktu izvēle - Pārejas noteikumi)
      (2021/C 471/09)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: UM

         Piedaloties: HW kā ZL mantojuma pārvaldniekam, Marktgemeinde Kötschach-Mauthen, Finanzamt Spittal Villach

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 650/2012 (2012. gada 4. jūlijs) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un publisku aktu akceptēšanu un izpildi mantošanas lietās un par Eiropas mantošanas apliecības izveidi 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka līgums, saskaņā ar kuru persona paredz tās īpašumā esoša nekustamā īpašuma īpašumtiesību nodošanu nākotnē citām līgumslēdzējām pusēm, šīs tiesību normas izpratnē ir mantojuma līgums.

                  2)

                  Regulas Nr. 650/2012 83. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams, pārbaudot to piemērojamo tiesību aktu spēkā esamību, kas izvēlēti pirms 2015. gada 17. augusta, lai reglamentētu vienīgi “mantojuma līgumu” šīs regulas 3. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, kurš attiecas uz konkrētu mantojuma atstājēja mantu un nevis – uz tā mantojumu kopumā.

         (1)  OV C 313, 21.9.2020.


title: Lieta C-406/20: Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 9. septembra spriedums (Finanzgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Phantasialand/Finanzamt Brühl (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 98. pants – Dalībvalstu tiesības piemērot samazinātu PVN likmi noteiktām preču piegādēm un pakalpojumu sniegšanai – III pielikuma 7. punkts – Ieejas karte izklaides parkos un gadatirgos – Nodokļu neitralitātes princips – Pakalpojumi, ko sniedz pastāvīgie atrakciju uzņēmumi un izbraukuma atrakciju organizētāji – Salīdzināmība – Konteksts – Vidusmēra patērētāja viedoklis – Tiesu ekspertīze)

text:
               22.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 471/10

      Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 9. septembra spriedums (Finanzgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Phantasialand/Finanzamt Brühl

      (Lieta C-406/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 98. pants - Dalībvalstu tiesības piemērot samazinātu PVN likmi noteiktām preču piegādēm un pakalpojumu sniegšanai - III pielikuma 7. punkts - Ieejas karte izklaides parkos un gadatirgos - Nodokļu neitralitātes princips - Pakalpojumi, ko sniedz pastāvīgie atrakciju uzņēmumi un izbraukuma atrakciju organizētāji - Salīdzināmība - Konteksts - Vidusmēra patērētāja viedoklis - Tiesu ekspertīze)
      (2021/C 471/12)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Köln

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Phantasialand

         Atbildētāja: Finanzamt Brühl

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 98. pants, lasot to kopā ar šīs direktīvas III pielikuma 7. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru, pirmkārt, izbraukuma atrakciju organizētāju sniegtajiem pakalpojumiem un, otrkārt, tiem, ko sniedz pastāvīgu atrakciju uzņēmumi un kas izpaužas kā atpūtas parki, tiek piemērots atšķirīgs pievienotās vērtības nodokļa režīms – vieniem samazināta likme un otriem parastā likme –, ar nosacījumu, ka tiek ievērots nodokļu neitralitātes princips. Savienības tiesībām nav pretrunā tas, ka iesniedzējtiesa, kad tai rodas īpašas grūtības, pārbaudot nodokļu neitralitātes principa ievērošanu, valsts tiesībās paredzētajos apstākļos lūdz veikt ekspertīzi, lai paskaidrotu savu spriedumu.

         (1)  OV C 423, 7.12.2020.


title: Lieta C-422/20: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 9. septembra spriedums (Oberlandesgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – RK/CR (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Mantošana – Regula (ES) Nr. 650/2012 – 6. panta a) punkts – Atteikšanās no jurisdikcijas – 7. panta a) punkts – Jurisdikcija – Pārbaude, ko veic tiesa, kas nav tiesa, kurā pirmajā celta prasība – 22. pants – Piemērojamo tiesību aktu izvēle – 39. pants – Savstarpēja atzīšana – 83. panta 4. punkts – Pārejas noteikumi)

text:
               22.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 471/10

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 9. septembra spriedums (Oberlandesgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – RK/CR
      (Lieta C-422/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Mantošana - Regula (ES) Nr. 650/2012 - 6. panta a) punkts - Atteikšanās no jurisdikcijas - 7. panta a) punkts - Jurisdikcija - Pārbaude, ko veic tiesa, kas nav tiesa, kurā pirmajā celta prasība - 22. pants - Piemērojamo tiesību aktu izvēle - 39. pants - Savstarpēja atzīšana - 83. panta 4. punkts - Pārejas noteikumi)
      (2021/C 471/13)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht Köln

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: RK

         Atbildētājs: CR

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 650/2012 (2012. gada 4. jūlijs) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un publisku aktu akceptēšanu un izpildi mantošanas lietās un par Eiropas mantošanas apliecības izveidi 7. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai noteiktu, vai ir notikusi atteikšanās no jurisdikcijas šīs regulas 6. panta a) punkta izpratnē par labu tās dalībvalsts tiesām, kuras tiesību aktus ir izvēlējies mirušais, tiesai, kurā iepriekš celta prasība, nav skaidri jāatsakās no šīs jurisdikcijas, bet gan šim nodomam ir viennozīmīgi jāizriet no tās šajā ziņā pieņemtā lēmuma.

                  2)

                  Regulas Nr. 650/2012 6. panta a) punkts, 7. panta a) punkts un 39. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts tiesa, kas izskata lietu pēc atteikšanās no jurisdikcijas, nav tiesīga pārbaudīt, vai ir izpildīti šajās tiesību normās paredzētie nosacījumi, lai tiesa, kurā iepriekš celta prasība, varētu atteikties no savas jurisdikcijas.

                  3)

                  Regulas Nr. 650/2012 6. panta a) punkts un 7. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajās tiesību normās paredzētie jurisdikcijas noteikumi ir piemērojami arī tad, ja pirms 2015. gada 17. augusta sagatavotā testamentā mantojuma atstājējs nav izvēlējies mantošanai piemērojamos tiesību aktus un ja šo tiesību aktu noteikšana izriet tikai no šīs regulas 83. panta 4. punkta.

         (1)  OV C 443, 21.12.2020.


title: Lieta C-449/20: Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 9. septembra spriedums (Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Real Vida Seguros SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – LESD 63. pants – Kapitāla brīva aprite – Ienākuma nodoklis – Ar kotētām akcijām saistītās dividendes – Nodokļu priekšrocība, kas ir paredzēta tikai dividendēm, kuras ir saistītas ar valsts biržas tirgū kotētajām akcijām – Atšķirīga attieksme – Objektīvi nošķiršanas kritēriji – Ierobežojums – LESD 65. pants – Objektīvi salīdzināmas situācijas – Pamatojums – Tīri ekonomiska rakstura mērķis)

text:
               22.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 471/11

      Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 9. septembra spriedums (Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Real Vida Seguros SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

      (Lieta C-449/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - LESD 63. pants - Kapitāla brīva aprite - Ienākuma nodoklis - Ar kotētām akcijām saistītās dividendes - Nodokļu priekšrocība, kas ir paredzēta tikai dividendēm, kuras ir saistītas ar valsts biržas tirgū kotētajām akcijām - Atšķirīga attieksme - Objektīvi nošķiršanas kritēriji - Ierobežojums - LESD 65. pants - Objektīvi salīdzināmas situācijas - Pamatojums - Tīri ekonomiska rakstura mērķis)
      (2021/C 471/14)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Supremo Tribunal Administrativo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Real Vida Seguros SA

         Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Rezolutīvā daļa

      LESD 63. un 65. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem netiek pieļauta dalībvalsts nodokļu prakse, saskaņā ar kuru, lai noteiktu nodokļu maksātāja ienākuma nodokļa bāzi, dividendes, kas ir saistītas ar šīs dalībvalsts biržas tirgū kotētajām akcijām, tiek ņemtas vērā tikai 50 % apmērā no to summas, lai gan dividendes, kas ir saistītas ar citu dalībvalstu biržas tirgos kotētajām akcijām, tiek ņemtas vērā pilnā apmērā.

         (1)  OV C 433, 14.12.2020.


title: Lieta C-173/19 P: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 3. septembra rīkojums – Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH/Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste (Apelācija – Tiesas Reglamenta 181. pants – Atcelšanas prasība – Valsts atbalsts – Valsts finansējums fiksētajam dzelzceļa un autoceļu savienojumam pāri Fēmarnas jūras šaurumam – Individuāls atbalsts – Nepārsūdzams akts – Tīri apstiprinošs akts – Sagatavojošs akts)

text:
               22.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 471/12

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 3. septembra rīkojums – Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH/Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste
      (Lieta C-173/19 P) (1)

      (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Atcelšanas prasība - Valsts atbalsts - Valsts finansējums fiksētajam dzelzceļa un autoceļu savienojumam pāri Fēmarnas jūras šaurumam - Individuāls atbalsts - Nepārsūdzams akts - Tīri apstiprinošs akts - Sagatavojošs akts)
      (2021/C 471/15)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH (pārstāvis: L. Sandberg-Mørch, advokāts)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji: S. Noë, V. Bottka un L. Armati), Dānijas Karaliste (pārstāvji: J. Nymann-Lindegren, pārstāvis, kam palīdz R. Holdgaard, advokat)

         Rezolutīvā daļa

                  1.

                  Apelācijas sūdzību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu.

                  2.

                  Scandlines Danmark ApS un Scandlines Deutschland GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3.

                  Dānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 148, 29.4.2019.


title: Lieta C-341/20: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 16. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde – LESD 258. pants – Direktīva 2003/96/EK – Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai – 14. panta 1. punkta c) apakšpunkts – Tādu energoproduktu atbrīvošana no nodokļa, kas kā degviela vai kurināmais tiek izmantoti kuģošanai Eiropas Savienības ūdeņos – Atbrīvojums no nodokļa, kas ir piešķirts tikai privātiem atpūtas kuģiem, par kuriem ir noslēgts fraktēšanas līgums)

text:
               22.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 471/9

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 16. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
      (Lieta C-341/20) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - LESD 258. pants - Direktīva 2003/96/EK - Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai - 14. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Tādu energoproduktu atbrīvošana no nodokļa, kas kā degviela vai kurināmais tiek izmantoti kuģošanai Eiropas Savienības ūdeņos - Atbrīvojums no nodokļa, kas ir piešķirts tikai privātiem atpūtas kuģiem, par kuriem ir noslēgts fraktēšanas līgums)
      (2021/C 471/11)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Moro un A. Armenia)

         Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji: G. Palmieri, kam palīdz A. Maddalo, avvocato dello Stato)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Paredzot, ka atbrīvojums no akcīzes nodokļa par degvielu, ko izmanto privāti atpūtas kuģi, tiek piešķirts tikai tad, ja par šiem kuģiem ir noslēgts fraktēšanas līgums, neatkarīgi no tā, kādā veidā tie faktiski tiek izmantoti, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kuri tai ir saskaņā ar Padomes Direktīvas 2003/96/EK (2003. gada 27. oktobris), kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, 14. panta 1. punkta c) apakšpunktu.

                  2)

                  Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 339, 12.10.2020.


title: Lieta C-387/20: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 1. septembra rīkojums (Zastępca notarialny w Krapkowicach Marcin Margoński, kurš rīkojas Notariusz w Krapkowicach Justyna Gawlica – Krapkowice (Polija) vārdā, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Procedūra, kuru uzsākusi OKR (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts – LESD 267. pants – Notāra palīgs – Jēdziens “tiesa” – Kritēriji – Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu nepieņemamība)

text:
               22.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 471/12

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 1. septembra rīkojums (Zastępca notarialny w Krapkowicach Marcin Margoński, kurš rīkojas Notariusz w Krapkowicach Justyna Gawlica – Krapkowice (Polija) vārdā, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Procedūra, kuru uzsākusi OKR
      (Lieta C-387/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts - LESD 267. pants - Notāra palīgs - Jēdziens “tiesa” - Kritēriji - Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu nepieņemamība)
      (2021/C 471/16)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Notariusz w Krapkowicach Justyna Gawlica – Krapkowice

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: OKR

         Rezolutīvā daļa

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedzis Zastępca notarialny w Krapkowicach (Krapovicē, Polijā, praktizējošs notāra palīgs), ir jāatzīst par acīmredzami nepieņemamu.

         (1)  OV C 53, 15.2.2021.


title: Lieta C-540/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 23. oktobrī FL Brüterei M-V GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 20. augusta rīkojumu lietā T-755/18 FL Brüterei M-V GmbH u.c./Eiropas Komisija

text:
               22.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 471/14

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 23. oktobrīFL Brüterei M-V GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 20. augusta rīkojumu lietā T-755/18 FL Brüterei M-V GmbH u.c./Eiropas Komisija
      (Lieta C-540/20 P)
      (2021/C 471/19)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: FL Brüterei M-V GmbH (pārstāvis: H. Schmidt, advokāts)

         Pārējās lietas dalībnieces: Erdegut GmbH, Ökofarm Groß Markow GmbH, Eiropas Komisija
      Eiropas Savienības Tiesa (sestā palāta) ar 2021. gada 24. septembra rīkojumu noraidīja apelācijas sūdzību kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-131/21: Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 1. septembra rīkojums (Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)– kriminālprocess pret KI (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – Princips “ne bis in idem” – Sodu saskaitīšana – Policijas uzliktā soda iedaba – Valsts tiesību īstenošana – Saistības ar Savienības tiesībām neesamība – Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)

text:
               22.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 471/14

      Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 1. septembra rīkojums (Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)– kriminālprocess pret KI
      (Lieta C-131/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Princips “ne bis in idem” - Sodu saskaitīšana - Policijas uzliktā soda iedaba - Valsts tiesību īstenošana - Saistības ar Savienības tiesībām neesamība - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
      (2021/C 471/18)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Budai Központi Kerületi Bíróság

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      KI

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Savienības Tiesas kompetencē acīmredzami nav atbildēt uz Budai Központi Kerületi Bíróság (Budas centra rajona tiesa, Ungārija) 2021. gada 10. februāra lēmumā uzdoto jautājumu.

         (1)  OV C 182, 10.5.2021.


title: Lieta C-176/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 22. martā Johann A. Löning iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 20. janvāra rīkojumu lietā T-543/20 Johann A. Löning/Eiropas Savienība, kuru pārstāv Eiropas Komisija

text:
               22.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 471/14

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 22. martāJohann A. Löning iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 20. janvāra rīkojumu lietā T-543/20 Johann A. Löning/Eiropas Savienība, kuru pārstāv Eiropas Komisija
      (Lieta C-176/21 P)
      (2021/C 471/20)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Johann A. Löning (pārstāvis: W. Mathes, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
      Tiesa (devītā palāta) ar 2021. gada 3. septembra rīkojumu noraidīja apelācijas sūdzību kā acīmredzami nepamatotu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējam pašam segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-236/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 12. februārī sprd.net AG iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2021. gada 12. aprīļa spriedumu lietā T-19/20 sprd.net AG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

text:
               22.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 471/15

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 12. februārīsprd.net AG iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2021. gada 12. aprīļa spriedumu lietā T-19/20 sprd.net AG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      (Lieta C-236/21 P)
      (2021/C 471/21)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: sprd.net AG (pārstāvis: J. Hellenbrand, Rechtsanwalt)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Shirtlabor GmbH

      Ar 2021. gada 1. septembra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-361/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 8. jūnijā iesniedza Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Horvātija) – IC/PET-PROM d.o.o.

text:
               22.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 471/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 8. jūnijā iesniedza Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Horvātija) – IC/PET-PROM d.o.o.

      (Lieta C-361/21)
      (2021/C 471/22)
      Tiesvedības valoda – horvātu

         Iesniedzējtiesa

         Visoki trgovački sud Republike Hrvatske

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: IC

         Atbildētāja: PET-PROM d.o.o.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ir jāuzskata, ka Sudski poslovnik (Tiesu Reglaments, Narodne novine, br. 37/14, 49/14, 8/15, 35/15, 123/15, 45/16, 29/17, 33/17, 34/17, 57/17, 101/18, 119/18, 81/19, 128/19, 39/20 un 47/20) 177. panta 3. punkta pirmā teikuma otrajā daļā un otrajā teikumā ietvertais noteikums, kurā ir paredzēts, ka “otrās instances tiesā lietu uzskata par pabeigtu dienā, kad nolēmums tiek nosūtīts no tiesneša biroja pēc tam, kad lieta ir atsūtīta atpakaļ no reģistrācijas dienesta. Sākot no lietas saņemšanas dienas, reģistrācijas dienestam tā ir jānosūta atpakaļ tiesneša birojam pēc iespējas īsākā termiņā. Pēc tam nolēmums tiek nosūtīts [lietas dalībniekiem] astoņu dienu laikā”, ir saderīgs ar LES 19. panta 1. punktu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu?

                  2)

                  Vai Zakon o sudovima (Likums par tiesu sistēmas organizāciju) 40. panta 2. punkts, kurā ir paredzēts, ka “juridiskā nostāja, kas pieņemta Vrhovni sud Republike Hrvatske (Horvātijas Republikas Augstākā tiesa), Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Horvātijas Republikas Augstā komerclietu tiesa), Visoki upravni sud Republike Hrvatske (Horvātijas Republikas Augstā administratīvā tiesa), Visoki kazneni sud Republike Hrvatske (Horvātijas Republikas Augstā krimināllietu tiesa), Visoki prekršajni sud Republike Hrvatske (Horvātijas Republikas Augstā pārkāpumu tiesa) visu tiesnešu vai nodaļas sanāksmē un Županijski sud (apgabaltiesa, Horvātija) nodaļas sanāksmē, ir obligāta visām šīs nodaļas vai šīs tiesas palātām vai tiesnešiem, kas izskata lietu otrajā instancē”, ir saderīgs ar LES 19. panta 1. punktu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu?


title: Lieta C-418/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 9. jūlijā iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – Orthomol pharmazeutische Vertriebs GmbH/Verband Sozialer Wettbewerb eV

text:
               22.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 471/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 9. jūlijā iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – Orthomol pharmazeutische Vertriebs GmbH/Verband Sozialer Wettbewerb eV

      (Lieta C-418/21)
      (2021/C 471/23)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Orthomol pharmazeutische Vertriebs GmbH

         Atbildētāja apelācijas tiesvedībā: Verband Sozialer Wettbewerb eV

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Kādos gadījumos ir konstatējamas citas medicīniski noteiktas uztura vajadzības saskaņā ar Regulas Nr. 609/2013 2. panta 2. punkta g) apakšpunkta otro alternatīvu (1),
                  proti,
                  vai minētā priekšnoteikums – līdzās pirmajā alternatīvā minētajai ierobežotai, vājinātai vai traucētai organisma vielmaiņai, kā arī spējai uzņemt, sagremot, uzsūkt vai izdalīt parasto pārtiku – ir arī tāds, ka ir konstatējamas slimības izraisītas palielinātas uztura vajadzības, kas ir jāapmierina ar pārtiku,
                  vai arī pietiek ar to, ja pacients vispārīgi gūst labumu no šīs pārtikas uzņemšanas, jo tajā ietilpstošās vielas novērš traucējumu vai samazina tā simptomus?

                  2)

                  Ja uz pirmo jautājumu ir jāatbild pēdējās minētās alternatīvas izpratnē:
                  Vai, lai varētu runāt par “vispāratzītiem zinātniskiem datiem” Deleģētās regulas (2) 2. panta 2. punkta izpratnē katrā gadījumā ir jāveic randomizēts, placebo kontrolēts, divkārši aizklāts pētījums, kas, lai gan nav ticis veikts par pašu izstrādājumu, vismaz sniedz norādes par minēto iedarbību?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 609/2013 (2013. gada 12. jūnijs) par zīdaiņiem un maziem bērniem paredzētu pārtiku, īpašiem medicīniskiem nolūkiem paredzētu pārtiku un par pilnīgiem uztura aizstājējiem svara kontrolei, un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 92/52/EEK, Komisijas Direktīvas 96/8/EK, 1999/21/EK, 2006/125/EK un 2006/141/EK, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/39/EK un Komisijas Regulas (EK) Nr. 41/2009 un (EK) Nr. 953/2009 (OV 2013, L 181, 35. lpp.).

         (2)  Komisijas Deleģētā Regula (ES) 2016/128 (2015. gada 25. septembris), ar ko attiecībā uz īpašām sastāva un informācijas prasībām, kuras piemēro īpašiem medicīniskiem nolūkiem paredzētai pārtikai, papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 609/2013 (OV 2016, L 25, 30. lpp.).


title: Lieta C-426/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 13. jūlijā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Ocilion IPTV Technologies GmbH/Seven.One Entertainment Group GmbH un Puls 4 TV GmbH & Co. KG

text:
               22.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 471/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 13. jūlijā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Ocilion IPTV Technologies GmbH/Seven.One Entertainment Group GmbH un Puls 4 TV GmbH & Co. KG

      (Lieta C-426/21)
      (2021/C 471/24)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Ocilion IPTV Technologies GmbH

         Atbildētājas kasācijas tiesvedībā: Seven.One Entertainment Group GmbH, Puls 4 TV GmbH & Co. KG

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ar Savienības tiesībām ir saderīga valsts tiesību norma, kurā, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/29/EK (2001. gada 22. maijs) par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (1) 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu, ir atļauts izmantot komercpakalpojumu sniedzēja nodrošinātu tiešsaistes videoierakstītāju, kas:

                              a)

                              tehniski izmantotā deduplikācijas procesa dēļ ne pēc katras lietotāja uzsāktas ierakstīšanas izveido ieprogrammētā raidījuma satura autonomu kopiju, bet gan, ja attiecīgais saturs jau ir saglabāts pēc cita lietotāja iniciatīvas, kurš pirmais ir veicis ierakstīšanu, vienkārši – lai izvairītos no liekiem datiem – izveido atsauci, kas nākamajam lietotājam ļauj piekļūt jau saglabātajam saturam;

                              b)

                              kam ir atkārtotas atskaņošanas (replay) funkcija, kuras ietvaros visu izvēlēto kanālu visa televīzijas programma tiek ierakstīta visu diennakti un septiņas dienas ir pieejama atskaņošanai, ja lietotājs vienreiz tiešsaistes videoierakstītāja izvēlnē pie attiecīgajiem kanāliem ar klikšķi uz lodziņa veic attiecīgu izvēli; un

                              c)

                              kas lietotājam (vai nu pakalpojumu sniedzēja mākoņa (cloud) pakalpojumā integrētā veidā, vai nu pakalpojumu sniedzēja nodrošināta lokāla (on premises) IPTV kompleksa risinājuma ietvaros) ļauj arī piekļūt aizsargātam raidījumu saturam bez tiesību īpašnieka piekrišanas?

                  2)

                  Vai Direktīvas 2001/29 3. panta 1. punktā minētais jēdziens “izziņošana” ir jāinterpretē tādējādi, ka to veic (lokāla) IPTV kompleksā risinājuma komercpakalpojumu sniedzējs, kurš tā ietvaros papildus programmatūrai un aparatūrai, lai internetā varētu uztvert TV programmas, nodrošina arī tehnisko atbalstu un pastāvīgi pielāgo pakalpojumu, bet pakalpojuma darbība pilnībā notiek klienta infrastruktūrā, ja pakalpojums lietotājam ļauj piekļūt ne tikai raidījumu saturam, kura tiešsaistes lietošanu ir atļāvuši attiecīgie tiesību īpašnieki, bet arī tādam aizsargātam saturam, uz kuru attiecīgās tiesības nav iegūtas, un pakalpojumu sniedzējs

                              a)

                              var ietekmēt, kādas TV programmas galalietotāji var uztvert, izmantojot pakalpojumu,

                              b)

                              zina, ka tā pakalpojums ļauj uztvert arī aizsargātu raidījumu saturu bez tiesību īpašnieku piekrišanas, tomēr

                              c)

                              nereklamē šo iespēju nelikumīgi izmantot savu pakalpojumu un tādējādi būtiski nestimulē tā iegādi, bet gluži pretēji – līguma noslēgšanas brīdī informē savus klientus, ka viņu pašu ziņā ir parūpēties par tiesību piešķiršanu, un

                              d)

                              ar savu darbību nerada īpašu piekļuvi raidījumu saturam, kuru bez tā iesaistīšanās nevarētu uztvert vai tas būtu grūti izdarāms?

         (1)  OV 2001, L 167, 10. lpp.