title: Lieta T-346/19: Prasība, kas celta 2019. gada 10. jūnijā — Ceravolo/Parlaments

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/53

      Prasība, kas celta 2019. gada 10. jūnijā — Ceravolo/Parlaments
      (Lieta T-346/19)
      (2019/C 263/60)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Domenico Ceravolo (Noventa Padovana, Itālija) (pārstāvis: M. Paniz, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītājs lūdz Vispārējo tiesu:

                  —

                  vispirms konstatējot pieļauto prettiesiskumu — ņemot vērā, ka ir pārkāpts tiesiskās paļāvības princips, kā arī iegūto tiesību aizsardzības, saprātīguma, samērīguma un likumības principi, ECPAK 6. un 14. pants un ECPAK 1. papildprotokola 1. pants, kā arī Eiropas Parlamenta deputātu statūtu 27. un 28. pants un to Īstenošanas noteikumu 75. un 76. pants — atcelt Eiropas Parlamenta Finanšu ģenerāldirektorāta paziņojumu, ar ko ir transponēts Deputātu palātas Prezidija 2018. gada 12. jūlija Lēmums Nr. 14/2018 un/vai Republikas Senāta Prezidentūras padomes Lēmums Nr. 6/2018, un katrā ziņā atcelt Eiropas Parlamenta piešķirtās mūža pensijas pārskatīšanu un pārrēķinu;

                  —

                  tādējādi atzīt prasītāja tiesības saglabāt Eiropas Parlamenta piešķirto mūža pensiju uzkrātajā apmērā, kas uzkrāta, pamatojoties uz tiesisko regulējumu, kurš bija spēkā pirms Deputātu palātas Prezidija Lēmuma Nr. 14/2018 un/vai Republikas Senāta Prezidentūras padomes Lēmuma Nr. 6/2018, piespriežot Eiropas Parlamentam samaksāt viņam visas summas, kas ir nepamatoti ieturētas, ņemot vērā monetāro revalvāciju un pieskaitot likumiskos procentus, sākot no ieturējuma dienas līdz pilnīgai samaksai, kā arī piespriest Eiropas Parlamentam izpildīt pasludināmo spriedumu un nekavējoties pilnībā atjaunot mūža pensiju sākotnējā apmērā, kā arī atlīdzināt visus zaudējumus, ja un tādā mērā, kādā tie ir radušies prasītājam;

                  —

                  katrā ziņā: piespriest pilnībā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, advokāta honorāru, ieskaitot PVN, advokātu sociālās apdrošināšanas iemaksu un vienotas likmes atlīdzību.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamati un galvenie argumenti ir tie paši, kas ir izvirzīti lietā T-345/19 Santini/Parlaments.


title: Lieta C-608/17: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 19. jūnija spriedums (Högsta förvaltningsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Skatteverket/Holmen AB (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Uzņēmumu ienākuma nodoklis — Sabiedrību grupa — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Meitasuzņēmuma nerezidenta zaudējumu atskaitīšana — Jēdziens “galīgie zaudējumi” — Piemērošana zemāka līmeņa meitasuzņēmumam — Mātesuzņēmuma rezidences valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem tiek prasīts, lai meitasuzņēmums piederētu tieši — Meitasuzņēmuma rezidences valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem tiek ierobežotas tiesības kompensēt zaudējumus un tas tiek aizliegts likvidācijas gadā)

text:
               12.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/6

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 19. jūnija spriedums (Högsta förvaltningsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Skatteverket/Holmen AB
      (Lieta C-608/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Uzņēmumu ienākuma nodoklis - Sabiedrību grupa - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Meitasuzņēmuma nerezidenta zaudējumu atskaitīšana - Jēdziens “galīgie zaudējumi” - Piemērošana zemāka līmeņa meitasuzņēmumam - Mātesuzņēmuma rezidences valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem tiek prasīts, lai meitasuzņēmums piederētu tieši - Meitasuzņēmuma rezidences valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem tiek ierobežotas tiesības kompensēt zaudējumus un tas tiek aizliegts likvidācijas gadā)
      (2019/C 270/06)
      Tiesvedības valoda — zviedru

         Iesniedzējtiesa

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Pamatlietas puses

      Prasītājs: Skatteverket
      Atbildētāja: Holmen AB

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Jēdziens “meitasuzņēmuma nerezidenta galīgie zaudējumi”2005. gada 13. decembra sprieduma Marks & Spencer (C-446/03, EU:C:2005:763) 55. punkta izpratnē neattiecas uz zemāka līmeņa filiāli, ja vien visi meitasuzņēmumi, kuri ir starpnieki starp mātesuzņēmumu, kas lūdz piemērot grupas nodokļa atvieglojumu, un zemāka līmeņa meitasuzņēmumu, kam ir radušies par galīgiem uzskatāmi zaudējumi, nav reģistrēti vienā un tajā pašā dalībvalstī.

                  2)

                  Izvērtējot, vai meitasuzņēmuma nerezidenta zaudējumi ir kļuvuši galīgi 2005. gada 13. decembra sprieduma Marks & Spencer (C-446/03, EU:C:2005:763) 55. punkta izpratnē, tam vien, ka atbilstoši meitasuzņēmuma rezidences valsts tiesībām vienas uzņēmējsabiedrības zaudējumus netiek ļauts pārnest citam nodokļa maksātājam likvidācijas gadā, nav izšķirošas nozīmes, ja vien mātesuzņēmums nepierāda, ka tam nav iespējams šos zaudējumus izmantot, piemēram, pārdošanas darījuma ceļā, lai tādējādi zaudējumus nākamo finanšu gadu ietvaros varētu ņemt vērā trešā persona.

                  3)

                  Gadījumā, kad šā sprieduma rezolutīvās daļas otrajā punktā minētais apstāklis izrādās nozīmīgs, nav nozīmes, cik lielā mērā meitasuzņēmuma, kuram ir radušies par galīgiem uzskatāmi zaudējumi, rezidences valsts tiesību aktu rezultātā daļu no šiem zaudējumiem nav bijis iespējams kompensēt ar paša meitasuzņēmuma vai cita tās pašas grupas uzņēmuma gūto peļņu.

         (1)  OV C 5, 8.1.2018.


title: Lieta C-660/17 P: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 19. jūnija spriedums — RF/Eiropas Komisija (Apelācija — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasības pieteikuma nosūtīšana pa faksu — Prasības pieteikuma oriģināla iesniegšana Vispārējās tiesas kancelejā pēc termiņa beigām — Pasta sūtījuma piegādes kavēšanās — Jēdziens “nepārvarama vara vai neparedzēti apstākļi”)

text:
               12.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/7

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 19. jūnija spriedums — RF/Eiropas Komisija
      (Lieta C-660/17 P) (1)

      (Apelācija - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasības pieteikuma nosūtīšana pa faksu - Prasības pieteikuma oriģināla iesniegšana Vispārējās tiesas kancelejā pēc termiņa beigām - Pasta sūtījuma piegādes kavēšanās - Jēdziens “nepārvarama vara vai neparedzēti apstākļi”)
      (2019/C 270/07)
      Tiesvedības valoda — poļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: RF (pārstāvis: K. Komar-Komarowski, radca prawny)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Szczodrowski, G. Meessen un I. Rogalski)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Lūgumu pieņemt jaunus pierādījumus noraidīt.

                  2)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  3)

                  RF sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 190, 4.6.2018.


title: Lieta C-1/18: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 20. jūnija spriedums (Augstākās tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SIA “Oribalt Rīga”, agrāk — SIA “Oriola Rīga”/Valsts ieņēmumu dienests (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Muitas savienība — Regula (EEK) Nr. 2913/92 — 30. panta 2. punkta b) un c) apakšpunkts — Regula (EEK) Nr. 2454/93 — 152. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts — Preču muitas vērtības noteikšana — Jēdziens “līdzīgas preces” — Medikamenti — Visu faktoru, kas var ietekmēt konkrēta medikamenta ekonomisko vērtību, ņemšana vērā — 90 dienu termiņš, kurā ievestajām precēm ir jābūt pārdotām Eiropas Savienībā — Strikts termiņš — Tirdzniecības atlaižu neņemšana vērā)

text:
               12.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/8

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 20. jūnija spriedums (Augstākās tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SIA “Oribalt Rīga”, agrāk — SIA “Oriola Rīga”/Valsts ieņēmumu dienests
      (Lieta C-1/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas savienība - Regula (EEK) Nr. 2913/92 - 30. panta 2. punkta b) un c) apakšpunkts - Regula (EEK) Nr. 2454/93 - 152. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts - Preču muitas vērtības noteikšana - Jēdziens “līdzīgas preces” - Medikamenti - Visu faktoru, kas var ietekmēt konkrēta medikamenta ekonomisko vērtību, ņemšana vērā - 90 dienu termiņš, kurā ievestajām precēm ir jābūt pārdotām Eiropas Savienībā - Strikts termiņš - Tirdzniecības atlaižu neņemšana vērā)
      (2019/C 270/09)
      Tiesvedības valoda — latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Augstākā tiesa

         Pamatlietas puses

         Kasācijas sūdzības iesniedzēja: SIA “Oribalt Rīga”, agrāk — SIA “Oriola Rīga”

         Otra puse kasācijas tiesvedībā: Valsts ieņēmumu dienests

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (1992. gada 12. oktobris) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 82/97 (1996. gada 19. decembris), 30. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, kad tādu preču kā pamatlietā aplūkotie medikamenti muitas vērtība tiek aprēķināta atbilstoši šajā tiesību normā paredzētajai deduktīvajai metodei, kompetentajai valsts muitas administrācijai, lai identificētu “līdzīgas preces”, ir jāņem vērā visi elementi, kuriem ir nozīme, piemēram, šo preču attiecīgais sastāvs, to aizstājamība to iedarbības ziņā un to savstarpējā komerciālā atvietojamība, tādējādi veicot faktisko apstākļu vērtējumu, kurā tiek ņemti vērā visi faktori, kas var ietekmēt minēto preču reālo ekonomisko vērtību, tostarp ievestās preces un tās ražotāja pozīcija tirgū.

                  2)

                  Komisijas Regulas (EEK) Nr. 2454/93 (1993. gada 2. jūlijs), ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 2913/92, 152. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, nosakot ievesto preču vienības cenu saskaņā ar Regulas Nr. 2913/92, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 82/97, 30. panta 2. punkta c) apakšpunktā paredzēto metodi, Regulas Nr. 2454/93 152. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētais 90 dienu termiņš, kurā ievestajām precēm ir jābūt pārdotām Eiropas Savienībā, ir strikts termiņš.

                  3)

                  Regulas Nr. 2913/92, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 82/97, 30. panta 2. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, nosakot ievesto preču muitas vērtību saskaņā ar šo tiesību normu, šo preču pārdošanas cenas atlaides nevar tikt ņemtas vērā.

         (1)  OV C 104, 19.3.2018.


title: Lieta C-41/18: Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 19. jūnija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Meca Srl/Comune di Napoli (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publiski līgumi — Direktīva 2014/24/ES — 57. panta 4. punkta c) un g) apakšpunkts — Publisko pakalpojumu iepirkumu procedūras — Fakultatīvi iemesli izslēgšanai no iepirkuma procedūras — Ar profesionālo darbību saistīts smags pārkāpums, kas liek apšaubīt ekonomikas dalībnieka godprātību — Agrāka līguma izbeigšana tā izpildes pārkāpumu dēļ — Pārsūdzība tiesā, kas liedz līgumslēdzējai iestādei novērtēt līguma pārkāpumu līdz tiesvedības tiesā beigām)

text:
               12.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/9

      Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 19. jūnija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Meca Srl/Comune di Napoli
      (Lieta C-41/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski līgumi - Direktīva 2014/24/ES - 57. panta 4. punkta c) un g) apakšpunkts - Publisko pakalpojumu iepirkumu procedūras - Fakultatīvi iemesli izslēgšanai no iepirkuma procedūras - Ar profesionālo darbību saistīts smags pārkāpums, kas liek apšaubīt ekonomikas dalībnieka godprātību - Agrāka līguma izbeigšana tā izpildes pārkāpumu dēļ - Pārsūdzība tiesā, kas liedz līgumslēdzējai iestādei novērtēt līguma pārkāpumu līdz tiesvedības tiesā beigām)
      (2019/C 270/10)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale della Campania

         Pamatlietas puses

      Prasītāja: Meca Srl
      Atbildētāja: Comune di Napoli
      Piedaloties: Sirio Srl

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK, 57. panta 4. punkta c) un g) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru prasības celšana tiesā par līgumslēdzējas iestādes lēmumu izbeigt publisku iepirkuma līgumu būtisku trūkumu dēļ, kas ir pieļauti tā izpildē, liedz līgumslēdzējai iestādei, kura izsludina jaunu iepirkumu, pretendentu atlases stadijā veikt jebkādu ekonomikas dalībnieka, uz ko attiecas šī līguma izbeigšana, uzticamības novērtējumu.

         (1)  OV C 142, 23.4.2018.


title: Lieta C-72/18: Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 20. jūnija spriedums (Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Daniel Ustariz Aróstegui/Departamento de Educación del Gobierno de Navarra (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — 4. klauzulas 1. punkts — Nediskriminācijas princips — Izglītības publiskais sektors — Valsts tiesiskais regulējums, kurā piemaksa pie algas ir paredzēta vienīgi skolotājiem, kas ir nodarbināti uz nenoteiktu laiku kā civildienesta ierēdņi — Skolotāju izslēgšana, kuri nodarbināti uz noteiktu laiku kā administratīvie līgumdarbinieki — Jēdziens “objektīvi iemesli” — Civildienesta ierēdņa statusam raksturīgās pazīmes)

text:
               12.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/10

      Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 20. jūnija spriedums (Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Daniel Ustariz Aróstegui/Departamento de Educación del Gobierno de Navarra
      (Lieta C-72/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - 4. klauzulas 1. punkts - Nediskriminācijas princips - Izglītības publiskais sektors - Valsts tiesiskais regulējums, kurā piemaksa pie algas ir paredzēta vienīgi skolotājiem, kas ir nodarbināti uz nenoteiktu laiku kā civildienesta ierēdņi - Skolotāju izslēgšana, kuri nodarbināti uz noteiktu laiku kā administratīvie līgumdarbinieki - Jēdziens “objektīvi iemesli” - Civildienesta ierēdņa statusam raksturīgās pazīmes)
      (2019/C 270/11)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona

         Pamatlietas puses

      Prasītājs: Daniel Ustariz Aróstegui
      Atbildētājs: Departamento de Educación del Gobierno de Navarra

         Rezolutīvā daļa

      1999. gada 18. martā noslēgtā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ir ietverts Padomes Direktīvas 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, 4. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā piemaksa pie algas ir rezervēta skolotājiem, kas nodarbināti darba attiecību uz nenoteiktu laiku ietvaros kā civildienesta ierēdņi, tostarp izslēdzot skolotājus, kas ir nodarbināti kā administratīvie līgumdarbinieki uz noteiktu laiku, ja noteikta laikposma nostrādāšana ir vienīgais nosacījums minētās piemaksas piešķiršanai.

         (1)  OV C 161, 7.5.2018.


title: Lieta C-100/18: Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 20. jūnija spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Línea Directa Aseguradora SA/Segurcaixa Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Civiltiesiskās atbildības apdrošināšana saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu — Direktīva 2009/103/EK — 3. panta pirmā daļa — Jēdziens “transportlīdzekļu lietošana” — Mantiskais kaitējums, kurš nodarīts ēkai tās privātā garāžā novietotā transportlīdzekļa aizdegšanās dēļ — Obligātās apdrošināšanas segums)

text:
               12.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/11

      Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 20. jūnija spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Línea Directa Aseguradora SA/Segurcaixa Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros
      (Lieta C-100/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Civiltiesiskās atbildības apdrošināšana saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu - Direktīva 2009/103/EK - 3. panta pirmā daļa - Jēdziens “transportlīdzekļu lietošana” - Mantiskais kaitējums, kurš nodarīts ēkai tās privātā garāžā novietotā transportlīdzekļa aizdegšanās dēļ - Obligātās apdrošināšanas segums)
      (2019/C 270/12)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

         Pamatlietas puses

      Prasītāja: Línea Directa Aseguradora SA
      Atbildētāja: Segurcaixa Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/103/EK (2009. gada 16. septembris) par civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību 3. panta pirmā daļa ir interpretējama tādējādi, ka šajā normā minētais jēdziens “transportlīdzekļu lietošana” attiecas uz tādu situāciju, kāda ir pamatlietā, kurā savai pārvietošanās funkcijai atbilstoši izmantojamais transportlīdzeklis, kas bijis novietots privātā garāžā, ir uzliesmojis, izraisot aizdegšanos šī transportlīdzekļa elektrosistēmā, un ir radījis kaitējumu šai ēkai, lai gan minētais transportlīdzeklis nav ticis pārvietots vairāk kā 24 stundas pirms aizdegšanās.

         (1)  OV C 161, 7.5.2018.


title: Lieta C-291/18: Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 20. jūnija spriedums (Curtea de Apel București (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Grup Servicii Petroliere SA/Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma — Direktīva 2006/112/EK — 148. panta a) un c) punkts — Atbrīvojumi starptautiskajai transportēšanai — Pašizceļošas piekrastes zonas urbšanas platformas piegāde — Jēdziens “kuģi, kurus izmanto kuģošanai atklātā jūrā” — Apjoms)

text:
               12.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/12

      Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 20. jūnija spriedums (Curtea de Apel București (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Grup Servicii Petroliere SA/Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Lieta C-291/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 148. panta a) un c) punkts - Atbrīvojumi starptautiskajai transportēšanai - Pašizceļošas piekrastes zonas urbšanas platformas piegāde - Jēdziens “kuģi, kurus izmanto kuģošanai atklātā jūrā” - Apjoms)
      (2019/C 270/13)
      Tiesvedības valoda — rumāņu

         Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel București

         Pamatlietas puses

      Prasītāja: Grup Servicii Petroliere SA

         Atbildētājas: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 148. panta a) un c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajos esošais jēdziens “kuģi, ko izmanto kuģošanai atklātā jūrā”, neattiecas uz tādu peldošu konstrukciju kā pašizceļošās piekrastes zonas urbšanas platformas — kādas ir pamatlietā — piegādi, kas tiek izmantotas galvenokārt stacionārā stāvoklī, lai veiktu ogļūdeņražu ieguves darbību atklātā jūrā.

         (1)  OV C 259, 23.7.2018.


title: Lieta C-404/18: Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 20. jūnija spriedums (Arbeidsrechtbank Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tine Vandenbon, Jamina Hakelbracht, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen/WTG Retail BVBA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 2006/54/EK — Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm — Pieeja darbam un darba nosacījumi — 24. pants — Aizsardzība pret pakļaušanu netaisnībai — Amata kandidātes noraidīšana grūtniecības dēļ — Darba ņēmējs, kas iesaistījies šīs kandidātes labā — Darbinieka atlaišana)

text:
               12.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/12

      Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 20. jūnija spriedums (Arbeidsrechtbank Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tine Vandenbon, Jamina Hakelbracht, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen/WTG Retail BVBA
      (Lieta C-404/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2006/54/EK - Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm - Pieeja darbam un darba nosacījumi - 24. pants - Aizsardzība pret pakļaušanu netaisnībai - Amata kandidātes noraidīšana grūtniecības dēļ - Darba ņēmējs, kas iesaistījies šīs kandidātes labā - Darbinieka atlaišana)
      (2019/C 270/14)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Arbeidsrechtbank Antwerpen

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Tine Vandenbon, Jamina Hakelbracht, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen

      Atbildētājs: WTG Retail BVBA

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/54/EK (2006. gada 5. jūlijs) par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos, 24. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, saskaņā ar kuru situācijā, kad persona, kas uzskata sevi par cietušu no diskriminācijas dzimuma dēļ, ir iesniegusi sūdzību, darba ņēmējs, kurš minēto personu šajā kontekstā ir atbalstījis, ir aizsargāts no pakļaušanas darba devēja pieļautai netaisnībai tikai tad, ja minētais darba ņēmējs ir iesaistījies kā liecinieks sūdzības izskatīšanā un ja viņa liecība atbilst minētajā tiesiskajā regulējumā paredzētajām formālajām prasībām.

         (1)  OV C 311, 3.9.2018.


title: Lieta C-313/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 15. aprīlī Associazione Nazionale GranoSalus — Liberi Cerealicoltori & Consumatori (Associazione GranoSalus) iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 14. februāra rīkojumu lietā T-125/18 Associazione GranoSalus/Komisija

text:
               12.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/13

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 15. aprīlī Associazione Nazionale GranoSalus — Liberi Cerealicoltori & Consumatori (Associazione GranoSalus) iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 14. februāra rīkojumu lietā T-125/18 Associazione GranoSalus/Komisija
      (Lieta C-313/19 P)
      (2019/C 270/15)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Associazione Nazionale Granosalus — Liberi Cerealicoltori & Consumatori (Associazione — GranoSalus) (pārstāvis: G. Dalfino, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Pamati un galvenie argumenti

                  1.

                  Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas rīkojumu ir pamatota ar LESD 263. panta ceturtās daļas un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta, to skatot kopā ar Eiropas Cilvēktiesību [un pamatbrīvību aizsardzības] konvencijas 6. un 13. pantu, pārkāpumiem.

                  2.

                  Apelācijas sūdzības iesniedzēja vispirms norāda uz LESD 263. panta ceturtās daļas pārkāpumu, jo Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā apstākli, ka Associazione GranoSalus atbilstoši tiesību aktiem ir locus standi tās biedriem esošā individuālā locus standi dēl, tā kā apstrīdētā Īstenošanas regula (ES) 2017/2324 “tos skar tieši un individuāli”, jo “reglamentējošs akts tos skar tieši un neietver īstenošanas pasākumus”.
                  Šajā ziņā Associazione uzsver, ka Vispārējā tiesa šīs normas piemērošanā esot pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka individuāla skāruma nosacījums nav izpildīts, jo “apstrīdētais akts, iespējams, skar dažus no prasītājas biedriem vispārīgi — kā patērētājus un Savienības pilsoņus” (rīkojuma 57. punkts).
                  Tomēr šāda apelācijas sūdzības iesniedzējas — GranoSalus — biedru kvalifikācija esot kļūdaina, ņemot vērā Associazione statūtus, kuros noteikts, ka tās biedri un caur viņiem arī pati Associazione ir patērētāju un lauksaimniecības produkcijas ražotāju interešu pārstāve un veicinātāja, tostarp īstenojot darbības “ar mērķi it īpaši Savienības līmenī cīnīties pret iespējamo mikotoksīnu un citu sārņu sliekšņa paaugstināšanos, lai aizsargātu patērētāju, ir īpaši bērnu, veselību”.
                  Tā kā nosacījums par individuālu skārumu ir izpildīts un šis nosacījums ir pievienojams tieša skāruma nosacījumam, Vispārējā tiesa esot kļūdaini spriedusi par šo jautājumu, to neņemot vērā.

                  3.

                  Tālāk Associazione norāda, ka Vispārējā tiesa rīkojumā kļūdaini esot noteikusi, ka nosacījums par tiešu skārumu, kuram jābūt izpildītam, lai prasība būtu pieņemama atbilstoši LESD 263. panta ceturtās daļas pēdējai teikuma daļai, nebija faktiski izpildīts, jo pastāv iespējamie valsts pasākumi apstrīdētās Īstenošanas regulas (ES) Nr. 2017/2324 izpildei, šajā ziņā savu lēmumu pamatojot ar “dalībvalstu piešķirto atļauju laist tirgū augu aizsardzības līdzekļus, kas satur darbīgo vielu “glisofātu”, atjaunošanu”, [un] šos aktus uzskatot par tādiem, kas veido “apstrīdētā akta īstenošanas pasākumus LESD 263. panta ceturtās daļas pēdējās teikuma daļas nozīmē” (pārsūdzētā rīkojuma 84. un 85. punkts).
                  Šī novērtējuma kļūdaino raksturu ilustrējot apstāklis — kurš ir pierādīts aktos —, ka dalībvalsts, kurā Associazione un tās biedriem ir juridiskā adrese (Itālija), ir īstenojusi Regulu (ES) Nr. 2017/2324 ar Veselības ministra 2017. gada 19. decembra paziņojumu, kurā ir vienkārši noteikta aktīvās vielas “glifosāta” atļaujas automātiska atjaunošana uz laiku, kas nepārsniedz 5 gadus, vienlaikus pagarinot atļaujas saistībā ar augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur glifosātu, līdz 2022. gada 15. decembrim, neveicot nekādu diskrecionāru novērtējumu pat attiecībā uz tehniskiem priekšrakstiem, kas minēti Regulas (ES) Nr. 2017/2324 I un II pielikumā.

                     Associazione šajā sakarā norāda, ka, pat ja Ministra 2017. gada 19. decembra paziņojums būtu jāuzskata par īstenošanas pasākumu, Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā to, ka šis pat paziņojums nav pārsūdzams valsts tiesās, jo atbilstoši Itālijas tiesībām un judikatūrai šajā jomā šāda prasība nav iespējama (Consiglio di Stato (Valsts Padome) 2005. gada 9. novembra spriedums Nr. 6243).

                  4.

                  Tālāk Associazione apstrīd rīkojumu tādēļ, ka esot pārkāpta LESD 263. panta ceturtās daļas pēdējā teikuma daļa, jo Vispārējā tiesa neesot ievērojusi strīda priekšmetu, kāds tas ir definēts prasības pieteikumā par lietas ierosināšanu. Associazione šajā sakarā norāda, ka Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā to, ka apstrīdētās regulas tiešā iedarbība uz Associazione un — caur to — uz tās biedriem izriet no aktīvās vielas “glifosāta” iespējamās kancerogenitātes (skat. Starptautiskās Vēža izpētes aģentūras 2015. gada 20. martā publicēto pētījumu, kurš ir noraidīts apstrīdētajā Regulā (ES) 2017/2324), kura apstiprināšana ir Eiropas Savienības ekskluzīvajā kompetencē un kurš nevar būt dalībvalstu kompetencē ietilpstošas atļaujas priekšmets; tas tā ir tāpēc, ka valsts atļauja augu aizsardzības līdzekļiem neietver nekādu novērtējumu par aktīvo vielu “glifosāts”, kuru jau “avansā” ir apstiprinājusi Eiropas Savienība, kā rezultātā ir izslēgts, ka Itālijai būtu pilnvaras atļaut vai aizliegt laist tirgū augu aizsardzības līdzekļus ar atsauci uz aktīvo vielu “glifosāts”. Šajā lietā Vispārējā tiesa ir pārbaudījusi LESD 263. panta ceturtās daļas pēdējā teikuma daļā noteiktos nosacījumus, neņemot vērā tiesvedības ietvaros izvirzītos argumentus, proti, ka glifosāta atliekas nonāk pazemes ūdeņos, pārtikā (makaronos) un augsnē, no kā izriet kaitējums, ko šīs vielas laišana tirgū nodara teritorijai, dalībvalstu pilsoņiem un interesēm, kuras pārstāv Associazione, un — caur to — tās biedriem.
                  Tātad Vispārējai tiesa esot bijusi jāizvērtē ietekme iepriekš minētā 263. panta izpratnē saistībā ar šo apstākli un saistībā ar GranoSalus statūtiem, kā arī saistībā ar tās biedru īpašo situāciju, ko tā nav izdarījusi savā rīkojumā.

                  5.

                  Balstoties uz iepriekš minēto, Associazione apstrīdēja LESD 263. panta ceturtās daļas pēdējās teikuma daļas interpretāciju, ko sniegusi pirmās instances tiesa, kuras rezultātā šī norma zaudē piemērojamību un kura ir pretrunā Eiropas likumdevēja gribai. Šajā nozīmē apelācijas sūdzības iesniedzēja sniedz atsauces uz ģenerāladvokātu norādītajiem apsvērumiem vairākās tiesvedībās (skat. tostarp ģenerāladvokātu secinājumus lietās C-456/13 P; C-583/11 P un apvienotajās lietās no C-622/16 P līdz C-624/16 P), pēc kuru uzskata šādas ierobežojošas interpretācijas rezultātā 263. pantam zustu jēga un konkrēta lietderība.
                  Ņemot vērā iepriekš minēto, Associazione norāda, ka tāda LESD 263. panta ceturtās daļas pēdējās teikuma daļas interpretācija, kādu sniegusi Vispārējā tiesa pārsūdzētajā rīkojumā, ir acīmredzamā pretrunā Pamattiesību hartas 47. pantam (“Ikvienai personai, kuras tiesības un brīvības, kas garantētas Savienības tiesībās, tikušas pārkāptas, ir tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību, ievērojot nosacījumus, kuri paredzēti šajā pantā. Ikvienai personai ir tiesības uz taisnīgu [..] lietas izskatīšanu [..]”), Eiropas Cilvēktiesību [un pamatbrīvību aizsardzības] konvencijas 6. pantam (tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu) un 13. pantam (tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību), tādējādi radot šķērsli paredzētajai iespējai vērsties Vispārējā tiesā tieša skāruma šādos apstākļos un līdz ar to nepamatoti radot kaitējumu Savienības tiesībās ieviestajam tiesību aizsardzības režīmam.

         Prasījumi

         Associazione GranoSalus lūdz Tiesai atcelt Vispārējās tiesas rīkojumu lietā T-125/18 — kurā tā atzina par nepieņemamu prasību un uzskatīja, ka Associazione biedriem nav locus standi tādēļ, ka, pirmkārt, apstrīdētajai regulai neesot individuālas iedarbības uz šīm personām un, otrkārt, pastāv valsts īstenošanas pasākumi, kas arī izslēdz tiešu iedarbību — un tādēļ atzīt par pieņemamu prasību atcelt Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2017/2324, kā arī tajā formulētos lūgumus par pasākumiem, ieskaitot pierādījumu savākšanas pasākumiem, un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai izlemšanai pēc būtības.


title: Lieta C-336/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 18. aprīlī iesniedza Grondwettelijk Hof (Beļģija) — Centraal Israëlitisch Consistorie van België u.c., Unie Moskeeën Antwerpen VZW un Islamitisch Offerfeest Antwerpen VZW, JG un KH, Executief van de Moslims van België u.c, Coördinatie Comité van Joodse Organisaties van België. Section belge du Congrès juif mondial et Congrès juif européen VZW u.c./LI, Vlaamse regering, Waalse regering, Kosher Pultry BVBA u.c. un Centraal Israëlitisch Consistorie van België u.c., Global Action in the Interest of Animals VZW (GAIA)

text:
               12.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 18. aprīlī iesniedza Grondwettelijk Hof (Beļģija) — Centraal Israëlitisch Consistorie van België u.c., Unie Moskeeën Antwerpen VZW un Islamitisch Offerfeest Antwerpen VZW, JG un KH, Executief van de Moslims van België u.c, Coördinatie Comité van Joodse Organisaties van België. Section belge du Congrès juif mondial et Congrès juif européen VZW u.c./LI, Vlaamse regering, Waalse regering, Kosher Pultry BVBA u.c. un Centraal Israëlitisch Consistorie van België u.c., Global Action in the Interest of Animals VZW (GAIA)
      (Lieta C-336/19)
      (2019/C 270/16)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Grondwettelijk Hof

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Centraal Israëlitisch Consistorie van België u.c., Unie Moskeeën Antwerpen VZW, Islamitisch Offerfeest Antwerpen VZW, JG, KH, Executief van de Moslims van België u.c., Coördinatie Comité van Joodse Organisaties van België. Section belge du Congrès juif mondial et Congrès juif européen VZW u.c.

         Atbildētājas: LI, Vlaamse Regering, Waalse Regering, Kosher Pultry BVBA u.c. un Centraal Israëlitisch Consistorie van België u.c., Global Action in the Interest of Animals VZW (GAIA)

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Regulas (EK) Nr. 1099/2009 (2009. gada 24. septembris) par dzīvnieku aizsardzību nonāvēšanas laikā (1) 26. panta 2. punkta pirmās daļas c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm, atkāpjoties no šajā regulā 4. panta 4. punktā noteiktā izņēmuma un ar mērķi uzlabot dzīvnieku labturību, ir ļauts pieņemt tādus noteikumus kā tie, kas ir paredzēti Decreet van het Vlaamse Gewest van 7 juli 2017 houdende wijziging van de wet van 14 augustus 1986 betreffende de bescherming en het welzijn der dieren, wat de toegelaten methodes voor het slachten van dieren betreft (Flandrijas reģiona 2017. gada 7. jūlija Dekrēts, ar kuru groza 1986. gada 14. augusta Likumu par dzīvnieku aizsardzību un labturību attiecībā uz atļautajām metodēm dzīvnieku kaušanā), kas, no vienas puses, paredz aizliegumu kaut dzīvniekus bez apdullināšanas, kas attiecas arī uz kaušanu, kura veikta reliģisku rituālu laikā, un, no otras puses, ievieš alternatīvu apdullināšanas metodi kaušanai, kas veikta reliģisku rituālu laikā tā, ka apdullināšanai ir jābūt atgriezeniskai un tā nedrīkst izraisīt dzīvnieka nāvi?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša: vai ar iepriekš minētās regulas 26. panta 2. punkta pirmās daļas c) punktu gadījumā, ja tas tiek interpretēts pirmā prejudiciālā jautājuma izpratnē, ir pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 10. panta 1. punkts?

                  3)

                  Ja atbilde uz pirmo prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša: vai ar iepriekš minētās regulas 26. panta 2. punkta pirmās daļas c) punktu, skatot to kopsakarā ar 4. panta 4. punktu, gadījumā, ja tas tiek interpretēts pirmā prejudiciālā jautājuma izpratnē, ir pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20., 21. un 22. pants, jo gadījumā, ja dzīvniekus pakļauj īpašām kaušanas metodēm, ko nosaka reliģiski rituāli, attiecībā uz pienākumu dzīvnieku apdullināt ir paredzēts tikai uz nosacījumiem balstīts izņēmums (4. panta 4. punkts, skatot to kopsakarā ar 26. panta 2. punktu), kamēr attiecībā uz dzīvnieku nonāvēšanu medībās, amatierzvejā, kultūras vai sporta pasākumu laikā regulas apsvērumos minētu iemeslu dēļ ir paredzēti noteikumi, saskaņā ar kuriem šīs darbības neietilpst regulas piemērošanas jomā vai nav pakļautas pienākumam dzīvnieku apdullināt nonāvēšanas laikā (1. panta 1. punkta otrā daļa un 3. punkts)?

         (1)  OV 2009, L 303, 1. lpp.


title: Lieta C-360: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 3. maijā iesniedza College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) — Crown Van Gelder BV/Autoriteit Consument en Markt

text:
               12.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 3. maijā iesniedza College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) — Crown Van Gelder BV/Autoriteit Consument en Markt
      (Lieta C-360)
      (2019/C 270/17)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Pamatlietas puses

      Prasītāja: Crown Van Gelder BV
      Atbildētāja: Autoriteit Consument en Markt

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/72/EK (2009. gada 13. jūlijs) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu (1) 37. panta 11. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī tiesību norma tiesības iesniegt sūdzību pret valsts sistēmas operatoru (pārvades sistēmas operators) piešķir arī ieinteresētajai personai, kura nav pieslēgta šī sistēmas operatora (pārvades sistēmas operatora) sistēmai, bet gan ir pieslēgta tikai reģionālajam tīklam (sadales tīklam), kurā tiek pārtraukta elektroapgāde dēļ traucējumiem valsts sistēmā (pārvades sistēmā), kura apgādā reģionālo tīklu (sadales tīklu)

         (1)  OV 2009, L 211, 55. lpp.


title: Lieta C-372/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 10. maijā iesniedza Ondernemingsrechtbank Antwerpen (Beļģija) — Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (SABAM)/Weareone.World BVBA, Wecandance NV

text:
               12.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 10. maijā iesniedza Ondernemingsrechtbank Antwerpen (Beļģija) — Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (SABAM)/Weareone.World BVBA, Wecandance NV
      (Lieta C-372/19)
      (2019/C 270/19)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Ondernemingsrechtbank Antwerpen

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (SABAM)

         Atbildētājas: Weareone.World BVBA, Wecandance NV

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai LESD 102. pants, attiecīgā gadījumā lasot kopsakarā ar [Eiropas Parlamenta un Padomes] Direktīvas 2014/26/ES par autortiesību un blakustiesību kolektīvo pārvaldījumu un muzikālo darbu tiesību lietošanai tiešsaistē daudzteritoriālo licencēšanu iekšējā tirgū (1) 16. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiek ļaunprātīgi izmantots dominējošais stāvoklis, ja autortiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācija, kurai dalībvalstī faktiski ir monopols, saistībā ar tiesībām uz muzikālu darbu publiskošanu mūzikas pasākumu organizatoriem piemēro atlīdzības modeli, kurš tostarp ir balstīts uz apgrozījumu un

                  1)

                  kura pamatā ir pakāpēs iedalīts paušāls tarifs, nevis tarifs, kurā (izmantojot modernus tehniskos palīglīdzekļus) tiek ņemta vērā precīza kolektīvā pārvaldījuma organizācijas pārvaldītā repertuāra daļa no pasākumā atskaņotās mūzikas;

                  2)

                  saskaņā ar kuru licencēšanas atlīdzība ir atkarīga arī no ārējiem faktoriem, tostarp ieejas maksas, ēdienu un dzērienu cenas, izpildītājmāksliniekiem paredzētā budžeta un citu elementu, piemēram, dekorāciju, budžeta?

         (1)  OV 2014, L 84, 72. lpp.


title: Lieta C-384/19: Prasība, kas celta 2019. gada 16. maijā — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               12.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/18

      Prasība, kas celta 2019. gada 16. maijā — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
      (Lieta C-384/19)
      (2019/C 270/20)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: E. Manhaeve un E. Sanfrutos Cano)

         Atbildētāja: Spānijas Karaliste

         Prasījumi

                  —

                  atzīt, ka Spānijas Karaliste nav izpildījusi Direktīvas 2007/60/EK (1) 7. panta 1. un 5. punktā un 15. panta 1. punktā noteiktos pienākumus attiecībā uz upju baseinu apgabaliem ES120 Grankanārija; ES122 Fuerteventura; ES123 Lansarote; ES124 Tenerife; ES125 Palma; ES126 Gomera un ES127 Eljerro;

                  —

                  atzīt, ka Spānijas Karaliste nav izpildījusi Direktīvas 2007/60/EK 10. panta 1. un 2. punktā noteiktos pienākumus attiecībā uz upju baseinu apgabaliem ES120 Grankanārija; ES122 Fuerteventura un ES125 Palma;

                  —

                  piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      No Spānijas iestāžu sniegtās informācijas izriet, ka līdz direktīvā noteiktajam termiņam, proti, 2015. gada 22. decembrim, Spānija nav sagatavojusi, pabeigusi un publicējusi plūdu riska pārvaldības plānus attiecībā uz upju baseinu apgabaliem ES120 Grankanārija, ES122 Fuerteventura, ES123 Lansarote, ES124 Tenerife, ES125 Palma, ES126 Gomera un ES127 Eljerro. Komisija nav saņēmusi arīdzan minēto plānu kopiju, kā prasīts Direktīvas 15. panta 1. punktā.
      Savukārt trīs upju baseinu apgabalos — ES120 Grankanārija; ES122 Fuerteventura un ES125 Palma — sabiedrības informēšanas un sabiedriskās apspriešanas posms vēl nav veikts vai katrā ziņā nav pabeigts. Tāpēc Komisija uzskata, ka attiecībā uz šiem trijiem upju baseinu apgabaliem Spānijas Karaliste nav izpildījusi Direktīvas 2007/60/EK 10. panta 1. un 2. punktā noteiktos pienākumus.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/60/EK (2007. gada 23. oktobris) par plūdu riska novērtējumu un pārvaldību (OV 2007, L 288, 27. lpp.).


title: Lieta C-314/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. aprīlī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) — R.C.C./M.O.L.

text:
               19.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 280/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. aprīlī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) — R.C.C./M.O.L.
      (Lieta C-314/19)
      (2019/C 280/26)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: R.C.C.

         Otra puse apelācijas tiesvedībā: M.O.L.

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Padomes Direktīvas 2001/23/EK (2001. gada 12. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā (1) 1. panta 1. punkta a) apakšpunkts un līdz ar to direktīvas saturs ir piemērojams gadījumam, kurā notāra amata vietas aizpildītājs — kas ir valsts amatpersona, taču ar saviem darbiniekiem atrodas privātās darba tiesiskajās attiecībās, kuras reglamentē vispārējais darba tiesiskais regulējums un nozares darba koplīgums — šajā amata vietā nomaina tajā agrāk strādājušo un darbību izbeigušo notāru, pārņemot viņa notariālo grāmatu un lietu kopumu un turpinot praktizēt tajā pašā prakses vietā ar to pašu materiāltehnisko aprīkojumu, ka arī pārņemot darbiniekus, kas bija darba tiesiskajās attiecībās ar šajā amata vietā agrāk strādājušo notāru?

         (1)  OV 2001, L 82, 16. lpp.


title: Lieta T-373/15: Vispārējās tiesas 2019. gada 19. jūnija spriedums — Ja zum Nürburgring/Komisija (Valsts atbalsts — Individuāls atbalsts Nürburgring kompleksam atpūtas parka, viesnīcu un restorānu būvniecībai, kā arī autosacīkšu organizēšanai — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Lēmums, ar kuru ir noteikts, ka par nesaderīgu atzīta atbalsta atmaksāšana neattiecas uz jauno Nürburgring kompleksa īpašnieku — Prasība atcelt tiesību aktu — Būtiskas ietekmes uz konkurences stāvokli neesamība — Apvienība — Sarunu dalībnieka statuss — Nepieņemamība — Lēmums, ar kuru iepriekšējas izskatīšanas stadijas noslēgumā ir konstatēts, ka valsts atbalsts nepastāv — Prasība atcelt tiesību aktu — Ieinteresētā persona — Interese celt prasību — Pieņemamība — Ieinteresēto personu procesuālo tiesību pārkāpums — Grūtību, kas pamato formālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu, neesamība — Sūdzība — Par nesaderīgu atzīta valsts atbalsta saņēmēja aktīvu pārdošana — Atklāta, pārredzama, nediskriminējoša un beznosacījumu iepirkuma procedūra — Pienākums norādīt pamatojumu — Labas pārvaldības princips)

text:
               26.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/42

      Vispārējās tiesas 2019. gada 19. jūnija spriedums — Ja zum Nürburgring/Komisija
      (Lieta T-373/15) (1)

      (Valsts atbalsts - Individuāls atbalsts Nürburgring kompleksam atpūtas parka, viesnīcu un restorānu būvniecībai, kā arī autosacīkšu organizēšanai - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Lēmums, ar kuru ir noteikts, ka par nesaderīgu atzīta atbalsta atmaksāšana neattiecas uz jauno Nürburgring kompleksa īpašnieku - Prasība atcelt tiesību aktu - Būtiskas ietekmes uz konkurences stāvokli neesamība - Apvienība - Sarunu dalībnieka statuss - Nepieņemamība - Lēmums, ar kuru iepriekšējas izskatīšanas stadijas noslēgumā ir konstatēts, ka valsts atbalsts nepastāv - Prasība atcelt tiesību aktu - Ieinteresētā persona - Interese celt prasību - Pieņemamība - Ieinteresēto personu procesuālo tiesību pārkāpums - Grūtību, kas pamato formālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu, neesamība - Sūdzība - Par nesaderīgu atzīta valsts atbalsta saņēmēja aktīvu pārdošana - Atklāta, pārredzama, nediskriminējoša un beznosacījumu iepirkuma procedūra - Pienākums norādīt pamatojumu - Labas pārvaldības princips)
      (2019/C 288/54)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieces

         Prasītāja: Ja zum Nürburgring eV (Nirberga, Vācija) (pārstāvji: sākotnēji D. Frey, M. Rudolph un S. Eggerath, vēlāk D. Frey un M. Rudolph, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Flynn, T. Maxian Rusche un B. Stromsky)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts daļēji atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2016/151 (2014. gada 1. oktobris) par valsts atbalstu SA.31550 (2012/C) (ex 2012/NN), ko Vācija īstenojusi Nürburgring kompleksam (OV 2016, L 34, 1. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Pieteikumu par tiesvedības izbeigšanu pirms sprieduma taisīšanas noraidīt.

                  2)

                     Prasību noraidīt.

                  3)

                     Ja zum Nürburgring eV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 337, 12.10.2015.


title: Lieta T-475/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Bunzl u.c./Komisija

text:
               16.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/21

      Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Bunzl u.c./Komisija
      (Lieta T-475/19)
      (2019/C 312/19)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Bunzl plc (Londona, Apvienotā Karaliste), Bunzl American Holdings (No.2) Ltd (Londona), Bunzl Overseas Holdings (No.2) Ltd (Londona) (pārstāvji: J. Lesar, Solicitor, un K. Beal, QC)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza vienpadsmit pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis atsauces sistēma jāizskata kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126.) apsvērumos tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151). apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme.

                  4.

                  Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka “pilnīgs” atbrīvojums saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

                  5.

                  Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

                  6.

                  Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka “saskaņotu procentu” izņēmums saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

                  7.

                  Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 9.A sadaļas 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību pretēji LESD 49. pantam.

                  8.

                  Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu.

                  9.

                  Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot Savienības tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam.

                  10.

                  Ar desmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi vēl kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas nebija piemērojama ratione temporis, normas.

                  11.

                  Ar vienpadsmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (ieskaitot prasītājus) un ka prasītāji esot saņēmuši atbalstu, kurš ir jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam.

         (1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).


title: Lieta T-565/19: Prasība, kas celta 2019. gada 14. augustā – Oltchim/Komisija

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/62

      Prasība, kas celta 2019. gada 14. augustā – Oltchim/Komisija
      (Lieta T-565/19)
      (2019/C 383/71)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Oltchim SA (Râmnicu Vâlcea, Rumānija) (pārstāvji: C. Arhold, L.-A. Bondoc un S. Petrisor, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Lēmuma (2018. gada 17. decembris) par valsts atbalstu SA.36086 (2016/C) (ex 2016/NN), ko Rumānija sniegusi Oltchim SA, 1. pantu un 3.–7. pantu; (1)

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza deviņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu attiecībā uz to, ka Rumānijas Valsts aktīvu pārvaldīšanas iestāde nav atguvusi parādus, tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā, uzskatot, ka ar šo pasākumu tika piešķirtas ekonomiskas priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

                  2.

                  Ar otro pamatu attiecībā uz iepriekšminēto parādu neatgūšanas pasākumu tiek apgalvots, ka atbildētāja, pārkāpjot LESD 296. panta 2. punktu, nav pietiekami pamatojusi, kāpēc šis pasākums tika kvalificēts kā valsts atbalsts.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja attiecībā uz apgalvoto atbalstu, kas ietver nepārtrauktu elektroenerģijas piegādi prasītājai un parāda uzkrāšanu, ko veic trešā persona, pēc prasītājas neveiksmīgas privatizācijas, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nolemjot, ka ar pasākumu tika piešķirtas ekonomiskas priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi LESD 296. panta 2. punktu attiecībā uz iepriekš minēto pasākumu par nepārtrauktu elektroenerģijas piegādi un parāda uzkrāšanu, ko veic trešā persona.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz parāda daļēju dzēšanu, ko paredzēja prasītājas kreditoru apstiprinātais sanācijas plāns, nolemjot, ka parāda atcelšana ir valsts līdzekļu nodošana, ciktāl tajā bija iesaistīts trešās personas privāts uzņēmums.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka iepriekšminētā parāda dzēšana katrā ziņā nebija attiecināma uz valsti, ciktāl tajā ir iesaistīti valsts uzņēmumi.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka iepriekšminētā parāda dzēšana atbilst privātā kreditora kritērijam, jo lielākie privātie kreditori balsoja par sanācijas plānu (pari passu); sanācijas plāns publiskā sektora kreditoriem bija ekonomiski izdevīgāks nekā likvidācijas scenārijs, un saskaņā ar pārskatīto sanācijas plānu uzņēmums faktiski tika pārdots apvienotu aktīvu veidā – scenārijs, kuru Komisija savā lēmumā bija atzinusi par labāko variantu.

                  8.

                  Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi LESD 296. panta 2. punktu attiecībā uz daļēju parāda dzēšanas pasākumu.

                  9.

                  Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu, 108. panta 2. punktu un Reglamentu attiecībā uz parāda daļējas dzēšanas pasākumu, (2) uzdodot piedzīt visu dzēstā parāda summu, kaut arī pašas veiktie (nepareizie) hipotētiski vislabākā scenārija aprēķini skaidri parādīja, ka publiskā sektora kreditori nevarēja saņemt vairāk, nekā viņi faktiski saņēma saskaņā ar pārskatīto sanācijas plānu.

         (1)  OV 2019, L 181, 13. lpp.

         (2)  Prasībā minētā instrumenta versija ir Padomes Regula (EK) Nr. 659/1999 (1999. gada 22. marts), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EKL 93. panta piemērošanai (OV 1999, L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-386/14 RENV: Vispārējās tiesas 2019. gada 19. septembra spriedums – FIH Holding un FIH/Komisija (Valsts atbalsts – Banku sektors – Atbalsts, kas piešķirts FIH un kas izpaudies kā tās samazinātas vērtības aktīvu nodošana jaunam meitasuzņēmumam un vēlāka to atpirkšana, ko ir īstenojusi iestāde, kuras uzdevums ir garantēt finanšu stabilitāti – Valsts atbalsts bankām krīzes periodā – Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu – Pieņemamība – Atbalsta summas aprēķins – Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/39

      Vispārējās tiesas 2019. gada 19. septembra spriedums – FIH Holding un FIH/Komisija
      (Lieta T-386/14 RENV) (1)

      (Valsts atbalsts - Banku sektors - Atbalsts, kas piešķirts FIH un kas izpaudies kā tās samazinātas vērtības aktīvu nodošana jaunam meitasuzņēmumam un vēlāka to atpirkšana, ko ir īstenojusi iestāde, kuras uzdevums ir garantēt finanšu stabilitāti - Valsts atbalsts bankām krīzes periodā - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - Pieņemamība - Atbalsta summas aprēķins - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
      (2019/C 399/45)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: FIH Holding A/S (Kopenhāgena, Dānija) un FIH A/S, iepriekš FIH Erhvervsbank A/S (Kopenhāgena) (pārstāvis: O. Koktvedgaard, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Flynn, A. Bouchagiar un K. Blanck)

         Priekšmets

      Prasība, kas celta atbilstoši LESD 263. pantam un kurā ir lūgts atcelt Komisijas Lēmumu 2014/884/ES (2014. gada 11. marts) par valsts atbalstu SA.34445 (12/C), ko Dānija sniegusi ar īpašumu saistīto FIH aktīvu nodošanai FSC (OV 2014, L 357, 89. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     atcelt Komisijas Lēmumu 2014/884/ES (2014. gada 11. marts) par valsts atbalstu SA.34445 (12/C), ko Dānija sniegusi ar īpašumu saistīto FIH aktīvu nodošanai FSC;

                  2)

                     Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina FIH Holding A/S un FIH A/S tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 253, 4.8.2014.


title: Lieta T-679/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 19. septembra spriedums – Showroom/EUIPO – E-Gab (“SHOWROOM”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “SHOWROOM” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “SHOWROOM86” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/56

      Vispārējās tiesas 2019. gada 19. septembra spriedums – Showroom/EUIPO – E-Gab (“SHOWROOM”)
      (Lieta T-679/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “SHOWROOM” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “SHOWROOM86” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 399/69)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Showroom sp. z o.o. (Varšava, Polija) (pārstāvis: M. Janicka – Kapłon, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: E. Śliwińska un J. Crespo Carillo)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: E-Gab NV (Ternat, Beļģija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 5. septembra lēmumu lietā R 1834/2017-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp E-Gab un Showroom.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Showroom sp. z o.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 25, 21.1.2019.


title: Lieta T-649/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 11. septembra rīkojums – ruwido austria/EUIPO (“transparent pairing”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “transparent pairing” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/61

      Vispārējās tiesas 2019. gada 11. septembra rīkojums – ruwido austria/EUIPO (“transparent pairing”)
      (Lieta T-649/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “transparent pairing” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2019/C 399/75)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ruwido austria GmbH (Neumarkt am Wallersee, Austrija) (pārstāvis: A. Ginzburg, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: W. Schramek un A. Söder)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 30. augusta lēmumu lietā R 2487/2017-2 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “transparent pairing” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     ruwido austria GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 4, 7.1.2019.


title: Lieta T-55/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 11. septembra rīkojums – Cham Holding un Bena Properties/Padome (Prasība par zaudējumu atlīdzību – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju – Līdzekļu iesaldēšana – Kompetences neesamība)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/62

      Vispārējās tiesas 2019. gada 11. septembra rīkojums – Cham Holding un Bena Properties/Padome
      (Lieta T-55/19) (1)

      (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Kompetences neesamība)
      (2019/C 399/77)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Cham Holding Co. SA (Damaska, Sīrija) un Bena Properties Co. SA (Damaska, Sīrija) (pārstāvis: E. Ruchat, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Jaume un V. Piessevaux)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kāds esot nodarīts prasītājām, pieņemot Lēmumu (KĀDP) 2018/778 (2018. gada 28. maijs), ar ko groza Padomes Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2018, L 131, 16. lpp.), un tam sekojošos īstenošanas aktus, kā arī pēc tam – Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/806 (2019. gada 17. maijs), ar ko groza Padomes Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2019, L 132, 36. lpp.), ciktāl tie skar prasītājas.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Cham Holding Co. SA un Bena Properties Co. SA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Lieta T-56/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 11. septembra rīkojums – Syriatel Mobile Telecom/Padome (Prasība par zaudējumu atlīdzību – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju – Līdzekļu iesaldēšana – Kompetences neesamība)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/63

      Vispārējās tiesas 2019. gada 11. septembra rīkojums – Syriatel Mobile Telecom/Padome
      (Lieta T-56/19) (1)

      (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Kompetences neesamība)
      (2019/C 399/78)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damaska, Sīrija) (pārstāvis: E. Ruchat, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Jaume un V. Piessevaux)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kāds esot nodarīts prasītājai, pieņemot Lēmumu (KĀDP) 2018/778 (2018. gada 28. maijs), ar ko groza Padomes Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2018, L 131, 16. lpp.), un tam sekojošos īstenošanas aktus, kā arī pēc tam – Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/806 (2019. gada 17. maijs), ar ko groza Padomes Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2019, L 132, 36. lpp.), ciktāl tie skar prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Lieta T-57/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 11. septembra rīkojums – Makhlouf/Padome (Prasība par zaudējumu atlīdzību – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju – Līdzekļu iesaldēšana – Kompetences neesamība)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/64

      Vispārējās tiesas 2019. gada 11. septembra rīkojums – Makhlouf/Padome
      (Lieta T-57/19) (1)

      (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Kompetences neesamība)
      (2019/C 399/79)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Rami Makhlouf (Damaska, Sīrija) (pārstāvis: E. Ruchat, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padomi (pārstāvji: A. Jaume un V. Piessevaux)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kāds esot nodarīts prasītājam, pieņemot Lēmumu (KĀDP) 2018/778 (2018. gada 28. maijs), ar ko groza Padomes Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2018, L 131, 16. lpp.), un tam sekojošos īstenošanas aktus, kā arī pēc tam – Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/806 (2019. gada 17. maijs), ar ko groza Padomes Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2019, L 132, 36. lpp.), ciktāl tie skar prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Rami Makhlouf sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Lieta T-58/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 11. septembra rīkojums – Othman/Padome (Prasība par zaudējumu atlīdzību – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju – Līdzekļu iesaldēšana – Kompetences neesamība)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/65

      Vispārējās tiesas 2019. gada 11. septembra rīkojums – Othman/Padome
      (Lieta T-58/19) (1)

      (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Kompetences neesamība)
      (2019/C 399/80)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Razan Othman (Damaska, Sīrija) (pārstāvis: E. Ruchat, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Jaume un V. Piessevaux)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kāds esot nodarīts prasītājai, pieņemot Lēmumu (KĀDP) 2018/778 (2018. gada 28. maijs), ar ko groza Padomes Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2018, L 131, 16. lpp.), un tam sekojošos īstenošanas aktus, kā arī pēc tam – Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/806 (2019. gada 17. maijs), ar ko groza Padomes Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2019, L 132, 36. lpp.), ciktāl tie skar prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Razan Othman sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Lieta T-61/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 11. septembra rīkojums – Drex Technologies/Padome (Prasība par zaudējumu atlīdzību – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju – Līdzekļu iesaldēšana – Kompetences neesamība)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/66

      Vispārējās tiesas 2019. gada 11. septembra rīkojums – Drex Technologies/Padome
      (Lieta T-61/19) (1)

      (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Kompetences neesamība)
      (2019/C 399/82)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Drex Technologies SA (Tortola, Britu Virdžīnu Salas) (pārstāvis: E. Ruchat, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Jaume un V. Piessevaux)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kāds esot nodarīts prasītājai, pieņemot Lēmumu (KĀDP) 2018/778 (2018. gada 28. maijs), ar ko groza Padomes Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2018, L 131, 16. lpp.), un tam sekojošos īstenošanas aktus, kā arī pēc tam – Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/806 (2019. gada 17. maijs), ar ko groza Padomes Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2019, L 132, 36. lpp.), ciktāl tie skar prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Drex Technologies SA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Lieta T-62/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 11. septembra rīkojums – Almashreq Investment Fund/Padome (Prasība par zaudējumu atlīdzību – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju – Līdzekļu iesaldēšana – Kompetences neesamība)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/67

      Vispārējās tiesas 2019. gada 11. septembra rīkojums – Almashreq Investment Fund/Padome
      (Lieta T-62/19) (1)

      (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Kompetences neesamība)
      (2019/C 399/83)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Almashreq Investment Fund (Damaska, Sīrija) (pārstāvis: E. Ruchat, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Jaume un V. Piessevaux)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kāds esot nodarīts prasītājam, pieņemot Lēmumu (KĀDP) 2018/778 (2018. gada 28. maijs), ar ko groza Padomes Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2018, L 131, 16. lpp.), un tam sekojošos īstenošanas aktus, kā arī pēc tam – Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/806 (2019. gada 17. maijs), ar ko groza Padomes Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2019, L 132, 36. lpp.), ciktāl tie skar prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Almashreq Investment Fund sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Lieta T-70/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 18. septembra rīkojums – Nosio/EUIPO – Passi (“LA PASSIATA”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Iebildumu atsaukšana – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/67

      Vispārējās tiesas 2019. gada 18. septembra rīkojums – Nosio/EUIPO – Passi (“LA PASSIATA”)
      (Lieta T-70/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2019/C 399/84)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Nosio SpA (Mezzocorona, Itālija) (pārstāvji: J. Graffer un A. Ottolini, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. L. Capostagno un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Passi AG (Rothrist, Šveice)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 5. novembra lēmumu lietā R 928/2018-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Passi un Nosio.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                     Nosio SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 122, 1.4.2019.


title: Lieta T-137/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 11. septembra rīkojums – Souruh/Padome (Prasība par zaudējumu atlīdzību – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju – Līdzekļu iesaldēšana – Kompetences neesamība)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/68

      Vispārējās tiesas 2019. gada 11. septembra rīkojums – Souruh/Padome
      (Lieta T-137/19) (1)

      (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Kompetences neesamība)
      (2019/C 399/85)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Souruh SA (Damaska, Sīrija) (pārstāvis: E. Ruchat, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvis: A. Jaume un V. Piessevaux)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājai iespējami nodarīts, pieņemot Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/778 (2018. gada 28. maijs), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2018, L 131, 16. lpp.), un tam sekojošos īstenošanas aktus, kā arī Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/806 (2019. gada 17. maijs), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2019, L 132, 36. lpp.), ciktāl tie attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Souruh SA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 148, 29.4.2019.


title: Lieta T-142/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 18. septembra rīkojums – Nosio/EUIPO – Passi (“PASSIATA”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Iebildumu atsaukšana – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/69

      Vispārējās tiesas 2019. gada 18. septembra rīkojums – Nosio/EUIPO – Passi (“PASSIATA”)
      (Lieta T-142/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2019/C 399/86)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Nosio SpA (Mezzocorona, Itālija) (pārstāvji: J. Graffer un A. Ottolini, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. L. Capostagno un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Passi AG (Rothrist, Šveice)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 23. novembra lēmumu lietā R 927/2018-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Passi un Nosio.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                     Nosio SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 148, 29.4.2019.


title: Lieta T-182/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. septembra rīkojums – Puma/EUIPO (“SOFTFOAM”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “SOFTFOAM” reģistrācijas pieteikums – Absolūti atteikuma pamati – Atšķirtspējas neesamība – Aprakstošs raksturs – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/69

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. septembra rīkojums – Puma/EUIPO (“SOFTFOAM”)
      (Lieta T-182/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “SOFTFOAM” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Atšķirtspējas neesamība - Aprakstošs raksturs - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2019/C 399/87)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Puma SE (Herzogenaurach, Vācija) (pārstāvis: M. Schunke, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Crespo Carrillo un H. O’Neill)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 8. janvāra lēmumu lietā R 1399/2018-2 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “SOFTFOAM” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Puma SE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 172, 20.5.2019.


title: Lieta T-547/19: Prasība, kas celta 2019. gada 31. jūlijā – Sarantos u.c./Parlaments un Komisija

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/70

      Prasība, kas celta 2019. gada 31. jūlijā – Sarantos u.c./Parlaments un Komisija
      (Lieta T-547/19)
      (2019/C 399/88)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Archimandritis Sarantis Sarantos (Marusi, Grieķija) un seši citi prasītāji (pārstāvis: C. Papasotiriou, advokāts)

         Atbildētāji: Eiropas Komisija un Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2019/1157 (2019. gada 20. jūnijs) par Savienības pilsoņu personas apliecību un Savienības pilsoņiem un viņu ģimenes locekļiem, kuri izmanto tiesības brīvi pārvietoties, izsniegto uzturēšanās dokumentu drošības uzlabošanu (atsauces 2018/0104/COD, Lex 1939/PE-CONS 70/19) (1);

                  —

                  piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par to, ka ar apstrīdēto regulu tiek aizskarta cilvēka cieņa, privātā dzīve un brīvība, kā arī tiesības uz personas datu aizsardzību un tiesības uz to, lai jebkādai šādu datu apstrādei tiktu prasīta skaidri izteikta piekrišana.

                  2.

                  Otrais pamats ir par to, ka ar apstrīdēto regulu tiek aizskarta prasītāju reliģiskā pārliecība, pārkāpjot tostarp Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 10. panta 1. punktu.

                  3.

                  Trešais pamats ir par to, ka, bez pilsoņu iepriekšējas piekrišanas uzliekot viņiem pienākumu obligāti saņemt elektronisko identifikācijas karti, ar apstrīdēto regulu tiek aizskartas prasītāju tiesības pret to iebilst konkrētu iepriekš minēto reliģiskās pārliecības iemeslu dēļ, tādējādi pārkāpjot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 10. panta 2. punktu.

                  4.

                  Ceturtais pamats ir par to, ka ar apstrīdēto regulu, aizskarot prasītāju reliģisko pārliecību, tiek aizskarta arī viņu cilvēka cieņa, jo reliģiskā pārliecība ir tās būtiska izpausme, tādējādi pārkāpjot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 1. pantu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/1157 (2019. gada 20. jūnijs) par Savienības pilsoņu personas apliecību un Savienības pilsoņiem un viņu ģimenes locekļiem, kuri izmanto tiesības brīvi pārvietoties, izsniegto uzturēšanās dokumentu drošības uzlabošanu (OV 2019, L 188, 67. lpp.).


title: Lieta T-609/19: Prasība, kas celta 2019. gada 9. septembrī – Canon/Komisija

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/71

      Prasība, kas celta 2019. gada 9. septembrī – Canon/Komisija
      (Lieta T-609/19)
      (2019/C 399/89)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Canon Inc. (Tokija, Japāna) (pārstāvji: U. Soltész, W. Bosch, C. von Köckritz, K. Winkelmann, J. Schindler, D. Arts, W. Devroe, advokāti, un M. Reynolds, Solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas lēmumu C(2019) 4559 final (2019. gada 27. jūnijs), ar ko ir noteikts naudas sods par koncentrācijas nepaziņošanu, pārkāpjot Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 (1) 4. panta 1. punktu, un par koncentrācijas īstenošanu, pārkāpjot Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 7. panta 1. punktu (Lieta M.8179 – Canon/Toshiba Medical Systems Corporation, 14. panta 2. punkta procedūra), un kas prasītājai ir paziņots 2019. gada 1. jūlijā;

                  —

                  pakārtoti, atcelt vai būtiski samazināt tai piemēroto naudas sodu apmēru;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu tiesību kļūdu, nepareizi piemērodama juridiskos kritērijus, novērtējot Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 4. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu.

                              —

                              Tiek argumentēts, ka Komisija ignorē pastāvošo judikatūru, balstoties uz bezprecedenta konceptu “vienas koncentrācijas daļēja īstenošana”, kuram neesot pamatojuma. Konkrēti, Komisijas vērtējums nepierādot, ka attiecīgais starpposma darījums ir veicinājis ilgtermiņa kontroles maiņu pār objektu, kā ir prasīts judikatūrā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, lai gan prasītāja neesot īstenojusi ne nolaidību, ne tīšu rīcību, Komisija esot piemērojusi prasītājai naudas sodu, pārkāpdama Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 14. pantu, nulla poena sine lege principu un tiesisko paļāvību, samērīguma principu un pārkāpumu kopības principu. Tāpēc prasītāja lūdz Vispārējo tiesu īstenot savu neierobežoto kompetenci saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 16. pantu un LESD 261. pantu, lai pilnībā atceltu lēmumu attiecībā uz naudas sodiem vai ievērojami samazinātu to apmēru.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi būtiskus procedūras noteikumus. Tiek argumentēts, ka, liegdama prasītājai iespēju formālā atbildē uz vēl vienu papildu paziņojumu par iebildumiem vai vēstuli ar faktu izklāstu un atkārtotā mutiskā uzklausīšanā komentēt jaunus argumentus un faktus/pierādījumus, Komisija esot pārkāpusi Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 18. pantu un prasītājas tiesības uz aizstāvību.

         (1)  Padomes Regula (EK) (2004. gada 20. janvāris) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (EK Apvienošanās Regula) (OV 2004, L 24, 1. lpp.).


title: Lieta T-612/19: Prasība, kas celta 2019. gada 10. septembrī – UPL Europe un Aceto Agricultural Chemical/Komisija

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/72

      Prasība, kas celta 2019. gada 10. septembrī – UPL Europe un Aceto Agricultural Chemical/Komisija
      (Lieta T-612/19)
      (2019/C 399/90)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: UPL Europe Ltd (Warrington Cheshire, Apvienotā Karaliste) un Aceto Agricultural Chemical Corp. Ltd (Port Washington, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: C. Mereu un P. Sellar, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/989 (2019. gada 17. jūnijs) (1);

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā regula ir tikusi pieņemta acīmredzamu kļūdu vērtējumā dēļ.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā regula izriet no procedūras, kuras laikā nebija ievērotas prasītāju tiesības uz aizstāvību.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā regula ir tikusi pieņemta, pārkāpjot samērīguma principu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā regula ir tikusi pieņemta, pārkāpjot piesardzības principu.

         (1)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2019/989 (2019. gada 17. jūnijs) par darbīgās vielas hlorprofāma apstiprinājuma neatjaunošanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū un ar ko groza Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 540/2011 pielikumu (OV 2019, L 160, 11. lpp.).


title: Lieta T-619/19: Prasība, kas celta 2019. gada 17. septembrī – KF/SatCen

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/73

      Prasība, kas celta 2019. gada 17. septembrī – KF/SatCen
      (Lieta T-619/19)
      (2019/C 399/91)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: KF (pārstāvji: A. Kunst, advokāts, un N. Macaulay, Barrister)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Satelītcentrs

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Savienības Satelītcentra (SatCen) direktora 2019. gada 3. jūlija lēmumu, kas prasītājai tika paziņots 2019. gada 8. jūlijā, atsākt administratīvo izmeklēšanu saistībā ar viņas uzvedību un atzīt, ka SatCen nav izpildījis Vispārējās tiesas 2018. gada 25. oktobra spriedumu lietā KF/Eiropas Savienības Satelītcentrs (lieta T-286/15, EU:T:2018:718), pārkāpjot LESD 266. pantu;

                  —

                  atcelt SatCen direktora lēmumu, ar ko ir noraidīta prasītājas administratīvā sūdzība, kuru viņa par 2019. gada 3. jūlija lēmumu SatCen direktoram bija iesniegusi 2019. gada 2. augustā, un kas viņai tika paziņots 2019. gada 9. augustā;

                  —

                  piespriest SatCen samaksāt prasītājai atlīdzību pilnā apmērā, kas izriet no minētā sprieduma lietā T-286/15 saistībā ar nodarīto mantisko kaitējumu;

                  —

                  piespriest SatCen atlīdzināt prasītājai mantisko un nemantisko kaitējumu, kas tai esot nodarīts saistībā ar lēmumu atsākt administratīvo izmeklēšanu un kas ex aequo et bono provizoriski novērtēts 30 000 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest SatCen samaksāt procentus par nepamatoti novēlotu atlīdzības samaksu saistībā ar nemantisko kaitējumu 10 000 EUR apmērā, kā tas ir noteikts minētajā spriedumā lietā T-286/15;

                  —

                  atzīt, ka SatCen Civildienesta noteikumu 28. pants un X pielikums un Apelāciju padomes noteikumi nav piemērojami saskaņā ar LESD 277. pantu;

                  —

                  piespriest SatCen atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus kopā ar procentiem 8 % apmērā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas pilnvaras īstenot tiesvedību Eiropas Savienības Tiesā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 266. pants un tiesības uz labu pārvaldību un rūpības pienākums.


title: Lieta T-620/19: Prasība, kas celta 2019. gada 16. septembrī – Ace of spades/EUIPO – Krupp and Borrmann (Rozē šampanieša pudeles forma)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/74

      Prasība, kas celta 2019. gada 16. septembrī – Ace of spades/EUIPO – Krupp and Borrmann (Rozē šampanieša pudeles forma)
      (Lieta T-620/19)
      (2019/C 399/92)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ace of spades Holdings LLC (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: A. Gómez López, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Pārējie procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki: Gerhard Ernst Krupp (Minhene, Vācija) un Elmar Borrmann (Reith, Austrija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: pārējie procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīmes (Rozē šampanieša pudeles forma) reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 252 629

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 26. jūnija lēmums lietā R 1/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  apmierināt šo prasību;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un/vai atcelt apstrīdēto lēmumu, jo ir ticis nepareizi piemērots Eiropas Savienības preču zīmju regulas 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 8. panta 5. punkts, un konstatēt, ka nepastāv konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja;

                  —

                  piespriest atbildētājam un – attiecīgā gadījumā – personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-629/19: Prasība, kas celta 2019. gada 20. septembrī – L. Oliva Torras/EUIPO – Mecánica del Frío (Sakabes ierīces transportlīdzekļiem)

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/77

      Prasība, kas celta 2019. gada 20. septembrī – L. Oliva Torras/EUIPO – Mecánica del Frío (Sakabes ierīces transportlīdzekļiem)
      (Lieta T-629/19)
      (2019/C 399/96)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: L. Oliva Torras, SA (Manresa, Spānija) (pārstāve: E. Sugrañes Coca, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Mecánica del Frío, SL (Cornellá de Llobregat, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus dizainparauga īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs (Sakabes ierīces transportlīdzekļiem) – Kopienas dizainparaugs Nr. 2217 588–0004

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2019. gada 10. jūlija lēmums lietā R 1399/2017-3

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  saistībā ar spēkā neesamības atzīšanas pamatu tiek lūgts apstiprināt Apelācijas padomes šajā jautājumā izdarītos secinājumus un atļaut spēkā neesamības atzīšanas procesu, kas balstīts uz Kopienas dizainparauga spēkā neesamības pamatiem atbilstoši katram no Regulas par Kopienas dizainparaugiem 4.–9. pantā paredzētajiem “aizsardzības iegūšanas nosacījumiem”;

                  —

                  saistībā ar agrāku publikāciju, ar kuru ir pamatoti apgalvojumi par novitātes un individuāla rakstura neesamību, tiek norādīts, ka Anulēšanas nodaļas un Apelācijas padomes veiktais salīdzinājums, kas balstās tikai uz A bildi (katalogā ietvertais digitālais attēls), ir nepareizs, un tiek lūgts, lai salīdzinājumā tiktu ņemti vērā visi iesniegtie pierādījumi un konkrētie attiecīgās lietas apstākļi;

                  —

                  runājot par būtību, tiek apgalvota Kopienas dizainparauga novitātes neesamība. Tiek lūgts to atzīt par spēkā neesošu, jo tas ir gandrīz identisks prasītājas tirgū laistajam dizainparaugam un tādējādi veido praktiski identisku tā imitāciju bez atļaujas. Līdz ar to apstrīdētājam Kopienas dizainparaugam trūkst novitātes, kas ir nepieciešamais nosacījums aizsardzības iegūšanai ar Kopienas dizainparauga reģistrāciju;

                  —

                  runājot par būtību, tiek apgalvota Kopienas dizainparauga individuālā rakstura neesamība. Tiek lūgts apstrīdēto dizainparaugu atzīt par spēkā neesošu individuālā rakstura neesamības dēļ salīdzinājumā ar L. Oliva Torras, S.A. agrāk izplatītājiem dizainparaugiem, ņemot vērā nelielu autora brīvības pakāpi, ko nosaka detaļas, kas jāpiestiprina konkrētam transportlīdzekļa dzinējam, tehniskā funkcionalitāte, informētā lietotāja iezīmes un salīdzināto detaļu līdzības;

                  —

                  runājot par būtību, tiek apgalvots, ka pastāv pamats izslēgšanai no Kopienas dizainparauga aizsardzības atbilstoši Regulas par Kopienas dizainparaugiem 8. pantam. Tiek lūgts apstrīdēto dizainparaugu atzīt par spēkā neesošu tāpēc, ka uz to attiecas 8. panta 1. un 2. punktā noteiktais aizliegums, jo dizainparauga izskatu nosaka vienīgi tā tehniskā funkcija, un atzīt par spēkā neesošu tādēļ, ka uz to attiecas absolūtais Regulas par Kopienas dizainparaugiem 4. pantā paredzētais aizliegums, jo tas ir kompleksa ražojuma sastāvdaļa;

                  —

                  runājot par būtību, tiek apgalvots, ka Kopienas dizainparaugs ir pretrunā Regulas par Kopienas dizainparaugiem 9. pantam. Tiek lūgts apstiprināt Apelācijas padomes lēmumu šajā jautājumā;

                  —

                  tiek lūgts lemt atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. panta “Tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanas vispārīgie noteikumi” 1. punktam, saskaņā ar kuru lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram nolēmums ir labvēlīgs;

                  —

                  saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 68. pantu šis lietas dalībnieks lūdz apvienot šo lietu ar lietu T-100/19, kurā šis lietas dalībnieks bija iesniedzis lūgumu rīkot procesa mutvārdu daļu un kurā lēmums par minēto lūgumu vēl nav pieņemts. Saskaņā ar minēto 68. pantu vairākas lietas ar identisku priekšmetu jebkurā laikā pēc Vispārējās tiesas ierosmes vai kādas puses pieteikuma var to saistības dēļ tikt apvienotas alternatīvi vai kumulatīvi tiesvedības rakstveida vai mutvārdu daļā vai galīgā nolēmuma taisīšanai.

         Izvirzītie pamati:

      Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 4.–9. un 61. panta pārkāpums.


title: Lieta C-278/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 3. aprīlī Mas Que Vinos Global, S.L. iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2019. gada 17. janvāra spriedumu lietā T-576/17 Mas Que Vinos Global, S.L./EUIPO – JESA (“EL SEÑORITO”)

text:
               2.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 406/7

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 3. aprīlī Mas Que Vinos Global, S.L. iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2019. gada 17. janvāra spriedumu lietā T-576/17 Mas Que Vinos Global, S.L./EUIPO – JESA (“EL SEÑORITO”)
      (Lieta C-278/19 P)
      (2019/C 406/11)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Mas Que Vinos Global, S.L. (pārstāve: M. Sanmartín Sanmartín, advokāte)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs un José Estévez, S.A. (JESA)
      Ar 2019. gada 25. septembra rīkojumu Tiesa (astotā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību un piesprieda Mas Que Vinos Global, S.L. pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-295/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 10. aprīlī Apple Inc. iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 31. janvāra spriedumu lietā T-215/17 Pear Technologies/EUIPO – Apple (“PEAR”)

text:
               2.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 406/8

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 10. aprīlī Apple Inc. iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 31. janvāra spriedumu lietā T-215/17 Pear Technologies/EUIPO – Apple (“PEAR”)
      (Lieta C-295/19 P)
      (2019/C 406/12)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Apple Inc. (pārstāvji: G. Tritton un J. Muir Wood, Barristers, kurus pilnvarojuši J. Olsen un P. Andreottola, Solicitors)
      Pārējās lietas dalībnieces: Pear Technologies Ltd, European Union Intellectual Property Office
      Ar 2019. gada 1. oktobra rīkojumu Tiesa (astotā palāta) nolēma apelācijas sūdzību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu un nosprieda, ka Apple Inc. sedz savus tiesāšanas izdevumus pati.