title: Lieta C-404/11: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 17. maija spriedumu lietā T-299/08 Elf Aquitaine /Komisija 2011. gada 29. jūlijā iesniedza Elf Aquitaine SA

text:
               8.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 17. maija spriedumu lietā T-299/08 Elf Aquitaine/Komisija 2011. gada 29. jūlijā iesniedza Elf Aquitaine SA

   (Lieta C-404/11)
   2011/C 298/28
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Elf Aquitaine SA (pārstāvji — E. Morgan de Rivery un E. Lagathu, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

                     galvenokārt:

                           —

                           pamatojoties uz LESD 256. pantu un 3. protokola par Eiropas Savienības Tiesas Statūtiem 56. pantu, pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 17. maija spriedumu lietā T-299/08 Elf Aquitaine/Komisija;

                           —

                           apmierināt Vispārējā tiesā izvirzītos apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumus;

                           —

                           līdz ar to atcelt Komisijas 2008. gada 11. jūnija Lēmuma C(2008) 2626, galīgā redakcija, par EK līguma 81. panta un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 53. panta piemērošanu (lieta COMP/38.695 — Nātrija hlorāts) 1. panta f) punktu, 2. panta c) un e) punktu, 3. un 4. pantu;

               —

                     pakārtoti:

                           —

                           ievērojot LESD 261. pantu, grozīt naudas sodu EUR 22 700 000, kas ar Komisijas 2008. gada 11. jūnija Lēmuma C(2008) 2626, galīgā redakcija, par EK līguma 81. panta un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 53. panta piemērošanu (lieta COMP/38.695 — Nātrija hlorāts) 2. panta c) punktu kopīgi un solidāri uzlikts Arkema SA un Elf Aquitaine, kā arī mainīt naudas sodu EUR 15 890 000 apmērā, kas ar tā paša lēmuma 2. panta e) punktu uzlikts Elf Aquitaine, pamatojoties uz tās neierobežoto jurisdikciju sakarā ar objektīviem Vispārējās tiesas 2011. gada 17. maija sprieduma lietā T-299/08 motivēšanas un argumentācijas trūkumiem, kas ir norādīti šīs apelācijas sūdzības sešos pamatos;

               —

                     katrā ziņā
                   piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus izdevumus, tajā skaitā Elf Aquitaine tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza sešus galvenos un vienu pakārtotu pamatu.
   Ar pirmo pamatu Elf Aquitaine SA apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi LES 5. pantu, jo tā ir apstiprinājusi mātessabiedrību automātiskas atbildības principu, ko šajā lietā piemērojusi Komisija un kas tiek attaisnots uzņēmuma jēdzienu LESD 101. panta izpratnē. Šāda pieeja nav saderīga vai katrā ziņā nav samērīga ar pilnvaru sadales un subsidiaritātes principu (pirmā daļa), kā arī proporcionalitātes principu (otrā daļa).
   Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka acīmredzami kļūdaini interpretētas valsts tiesības un uzņēmuma jēdziens, jo Vispārējā tiesa juridiskas personas autonomijas principam esot piešķīrusi nepareizu juridisku nozīmi.
   Ar trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja būtībā apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot brīvprātīgi atteikusies izdarīt secinājumus no konkurences tiesībās paredzēto sodu krimināltiesiskā rakstura un no jaunajām saistībām, kas izriet no ES Pamattiesību hartas. Proti, Vispārējā tiesa esot ļaunprātīgi un kļūdaini piemērojusi Savienības tiesībās paredzēto uzņēmuma jēdzienu, neievērojot autonomijas prezumpciju, uz kuru balstās valsts tiesības par sabiedrībām, un konkurences tiesībās paredzēto sodu krimināltiesisko raksturu. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējai tiesai pēc savas iniciatīvas vajadzēja ierosināt jautājumu par Komisijas pašreizējās administratīvās procedūras nelikumību.
   Ar ceturto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka tiesību uz aizstāvību pārkāpums izrietot no taisnīguma un vienlīdzības principu kļūdainas interpretācijas. Proti, Vispārējā tiesa esot apstiprinājusi Komisijas probatio diabolica izmantošanu un pieļāvusi kļūdu, nospriežot, ka meitassabiedrības neatkarība ir jānovērtē vispārīgi pēc tās kapitāla attiecībām ar mātessabiedrību, kaut gan tā ir jānovērtē pēc darbības konkrētā tirgū.
   Ar piekto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo pienākuma norādīt pamatojumu neievērošanu, jo Vispārējā tiesa esot īsi konstatējusi, ka Komisija noraidījusi apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentāciju, nesniedzot nekādu analīzi par tās izvirzītajiem argumentiem (pirmā daļa). Turklāt Elf Aquitaine SA pārmet Vispārējai tiesai, ka tā nav norādījusi pamatojumu attiecībā uz vainojamības prezumpciju (otrā daļa), kā arī nepietiekami pamatojusi apelācijas sūdzības iesniedzējai individuāli uzlikto naudas sodu (trešā daļa).
   Ar sesto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo individuālā naudas soda prettiesiskumu, kas izriet no vadlīniju par naudas sodu aprēķināšanu kļūdainas piemērošanas (pirmā daļa), no nepareiza juridiskā pamata radīšanas individuāla naudas soda uzlikšanai (otrā daļa) un motīvu pretrunām starp pārsūdzētā sprieduma pamatojumu, kas ir balstīts uz vienota uzņēmuma jēdzienu, un individuāla naudas soda uzlikšanu (trešā daļa).
   Ar septīto un pēdējo (pakārtoto) pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka prevencijas nolūkā uzliktā individuālā naudas soda summa esot nesamērīga un būtu pamatoti to mainīt.


title: Lieta C-146/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 27. septembrī ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Albert Collée , kas ir visu Collée KG tiesību pārņēmējs/ Finanzamt Limburg an der Lahn (Sestā PVN direktīva — 28.c panta A daļas a) punkta pirmā daļa — Piegāde Kopienas teritorijā — Atteikums piemērot atbrīvojumu no nodokļa — Ar novēlošanos iesniegti pierādījumi par piegādi)

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/3

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 27. septembrī (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Albert Collée, kas ir visu Collée KG tiesību pārņēmējs/Finanzamt Limburg an der Lahn

   (Lieta C-146/05) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 28.c panta A daļas a) punkta pirmā daļa - Piegāde Kopienas teritorijā - Atteikums piemērot atbrīvojumu no nodokļa - Ar novēlošanos iesniegti pierādījumi par piegādi)
   (2007/C 297/03)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Albert Collée, kas ir visu Collée KG tiesību pārņēmējs

      Atbildētāja: Finanzamt Limburg an der Lahn

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), ar grozījumiem, 28.c panta A daļas a) punkta interpretācija — Atteikumu piemērot atbrīvojumu no apgrozījuma nodokļa attiecībā uz piegādi Kopienas teritorijā — Rēķina, kas pierāda darījuma Kopienas raksturu, novēlota uzrādīšana
   Rezolutīvā daļa:
   28.c panta A daļas a) punkta pirmā daļa Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1991. gada 16. decembra Direktīvu 91/680/EEK, ir jāinterpretē tādā veidā, ka tā iestājas pret to, ka dalībvalsts nodokļu administrācija atsakās atbrīvot no pievienotās vērtības nodokļa faktiski notikušu piegādi Kopienas teritorijā, pamatojoties vienīgi uz to, ka pierādījumi par šādu piegādi nav iesniegti savlaicīgi.
   Aplūkojot tiesības uz atbrīvojumu no pievienotās vērtības nodokļa par šādu piegādi, iesniedzējtiesai ir jāņem vērā apstāklis, ka nodokļa maksātājs sākotnēji ir apzināti noklusējis piegādes Kopienas teritorijā esamību, tikai tādā gadījumā, ja pastāv nodokļu ieņēmumu zaudējumu risks un to pilnībā nav novērsis nodokļa maksātājs.

      (1)  OV C 143, 11.6.2005.


title: Lieta T-123/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 28. marta spriedums — Ryanair /Komisija (Valsts atbalsts — Lidsabiedrībai piešķirts aizdevums, kas varētu tikt ieskaitīts tās pašu kapitālā — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Lidsabiedrības aktīvu pārdošana — Lēmums, ar kuru iepriekšējas izskatīšanas posmā konstatēts, ka nepastāv valsts atbalsts — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiesības celt prasību — Attiecīgais lietas dalībnieks — Pieņemamība — Nopietnas grūtības — Jurisdikcija — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/15

         Vispārējās tiesas 2012. gada 28. marta spriedums — Ryanair/Komisija
   (Lieta T-123/09) (1)

   (Valsts atbalsts - Lidsabiedrībai piešķirts aizdevums, kas varētu tikt ieskaitīts tās pašu kapitālā - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Lidsabiedrības aktīvu pārdošana - Lēmums, ar kuru iepriekšējas izskatīšanas posmā konstatēts, ka nepastāv valsts atbalsts - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiesības celt prasību - Attiecīgais lietas dalībnieks - Pieņemamība - Nopietnas grūtības - Jurisdikcija - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2012/C 138/26
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ryanair Ltd (Dublina, Īrija) (pārstāvji — E. Vahida un I.-G. Metaxas-Maragkidis, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Flynn, D. Grespan un E. Righini)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Itālijas Republika (pārstāvji: G. Palmieri un P. Gentili, avocats); un Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA (Fiumicino, Itālija) (pārstāvji : G. M. Roberti, G. Bellitti, I.Perego, avocats)

      Priekšmets

   Pirmkārt, Komisijas 2008. gada 12. novembra Lēmuma C(2008) 6743, kas attiecas uz aizdevumu de 300 miljonu euro apmērā, kuru Itālija piešķīrusi aviosabiedrībai Alitalia [Atbalsts C 26/08 (ex NN 31/08)] (OV 2009, L 52, 3. lpp.), tiktāl, ciktāl tā neliek atgūt atbalstu no Alitalia tiesību un pienākumu pārņēmējiem, daļēja atcelšana, kā arī, otrkārt, Komisijas 2008. gada 12. novembra Lēmuma C(2008) 6745, galīgā redakcija, ar ko ir atzīts, ka Alitalia aktīvu pārdošanas procedūra, kas īstenota ārkārtas maksātnespējas administrēšanas procedūras ietvaros, kuras rezultātā minētā aviosabiedrība ir jālikvidē, nav valsts atbalsts, ar nosacījumu, ka Itālijas iestādes ievēro savas saistības, kuru mērķis ir nodrošināt, ka darījumi tiks veikti par tirgus cenu (Atbalsts N 510/2008, OV C 46, 6. lpp.), atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest Ryanair Ltd segt savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzināt Eiropas Komisijas un Alitalia-Compagnia Aerea Italiana SpA tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 141, 20.06.2009.


title: lieta T-100/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Compagnie d'entreprises C.F.E. iesniedza 2005. gada 21. februārī

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/41

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Compagnie d'entreprises C.F.E. iesniedza 2005. gada 21. februārī
   (lieta T-100/05)
   (2005/C 106/82)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 21. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Compagnie d'entreprises C.F.E., Brisele (Beļģija), kuru pārstāv advokāti Bernārs Luvo [Bernard Louveaux] un Žoels van Iperzels [Joël van Ypersele].
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt saskaņā ar Padomes direktīvu 92/43/EEK pieņemto un 2004. gada 29. decembra Oficiālā vēstneša numurā publicēto Komisijas 2004. gada 7. decembra Lēmumu 2004/813/EK, ar ko atbilstīgi Padomes Direktīvai 92/43/EEK pieņem Kopienas nozīmes teritoriju sarakstu Atlantijas bioģeogrāfiskajam reģionam, pilnībā vai vismaz daļā, kurā kā Kopienas nozīmes teritorija klasificēts prasītājas īpašums, kas ietilpst Votermalas Buatsforas [Watermael Boitsfort] (Beļģija) mežniecībā ar kadastra apzīmējumiem F sadaļā Nr. 66/Y/2 un 66/s/2;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājai šajā lietā pieder ievērojama daļa būvlaukuma, kas atrodas Briseles pilsētas reģionā [Région de Bruxelles-Capitale]. Ar apstrīdēto lēmumu šis zemes gabals ir atzīts par Kopienas nozīmes teritoriju.
   Lai pamatotu savu prasību, prasītāja norāda uz:

               —

               Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 4. panta 1. un 2. punkta un III pielikuma pārkāpumu, jo Komisija attiecīgo lēmumu pieņēmusi Beļģijai pienācīgi nenosūtot Kopienas nozīmes teritoriju saraksta projektu, jo minētā priekšlikuma autoram, Briseles vides pārvaldes institūtam, acīmredzami nav bijušas tiesības iesniegt šādu priekšlikumu. Līdz ar to apstrīdētais lēmums ir prettiesisks sakarā ar kompetences trūkumu;

               —

               iepriekš minētās direktīvas 92/43/EEK 4. panta 2., 3., 20. un 21. punkta, Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmuma 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kartību, 5. panta 2. punkta un 7. panta 1. punkta, “Dzīvotņu” komitejas reglamenta 8. panta, ar lēmumu 2001/C 38/03, kas pieņemts saskaņā ar iepriekš minēto 7. panta 1. punktu, apstiprinatā reglamenta 9. panta, kā arī labas pārvaldības un “audi alteram partem” visparējo principu pārkāpumu. Prasītāja šajā sakarā apstiprina, ka “Dzīvotņu” komitejas atzinums pieprasīts nevis saskaņā ar parasto atzinuma procedūru, bet balstoties uz rakstiska atzinuma procedūru, kaut gan nebija nepieciešamības to piemērot; tā netika piemērota saskaņā ar pamatotu lēmumu un “Dzīvotņu” komitejai nebija tiesību lemt par visiem lietas materiālu tehniskajiem aspektiem;

               —

               Komisija lēmumu ir pieņēmusi balstoties uz teritoriju saraksta projektu, kura pamatā ir neprecīzas un/vai Direktīvas 92/43/EEK III pielikumā noteiktajiem kritērijiem neatbilstošas ziņas par faktiem.


title: Lieta F-33/08: Prasība, kas celta 2008. gada 4. martā — V /Komisija

text:
               21.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 158/26

         Prasība, kas celta 2008. gada 4. martā — V/Komisija
   (Lieta F-33/08)
   (2008/C 158/47)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: V (pārstāvis — C. Ronzi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un apraksts
   Komisijas 2007. gada 15. maija lēmuma, ar kuru prasītāja tiek informēta, ka viņa neatbilst nosacījumiem par fiziskām spējām, kas nepieciešamas, lai strādātu Eiropas Komisijā, atcelšana, noteiktu ekspertīžu izņemšana no viņas personīgās lietas un morālā kaitējuma un materiālo zaudējumu atlīdzināšana.
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 15. maija lēmuma, ar kuru prasītāja tiek informēta, ka viņa neatbilst nosacījumiem par fiziskām spējām, kas nepieciešamas, lai strādātu Eiropas Komisijā;

               —

               ja nepieciešams, atcelt 2007. gada 12. jūlija lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja 2007. gada 1. jūnija sūdzība;

               —

               uzdot izņemt no personīgās lietas 2006. gada 15. septembrī, 2006. gada 21. septembrī un 2007. gada 28. martā veikto ekspertīžu rezultātus un attiecīgi noteikt, ka ir jāatsaucas uz 2006. gada 26. jūnija ārstu slēdzienu, ar kuru prasītāja ir atzīta par darbspējīgu;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt zaudējumu atlīdzību par prasītājas ciesto materiālo zaudējumu un morālo kaitējumu EUR 170 900 apmērā, kas ir ex aequo un bono pagaidu aprēķins (nokavējuma radītie zaudējumi, kuru summa ir aprēķināma atbilstoši Eiropas Centrālās bankas refinansēšanas darījumiem noteiktai likmei, tai pieskaitot divus procentu punktus, sākot no 2006. gada 1. augusta);

               —

               pagaidu pasākumu ietvaros uzturēt prasītājas vārdu rezerves sarakstā, kur tas jau atrodas, ja Civildienesta tiesas spriedums stājas spēkā pēc 2009. gada februāra (rezerves saraksta derīguma termiņš);

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-654/15: Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – České centrum pro investigativní žurnalistiku/Parlaments

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/67

         Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – České centrum pro investigativní žurnalistiku/Parlaments
   (Lieta T-654/15)
   (2016/C 048/75)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: České centrum pro investigativní žurnalistiku o.p.s. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis – N. Pirc Musar, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2015. gada 14. septembra Lēmumu A(2015)8681 C, ar ko tika noraidīts prasītāja atkārtotais pieteikums par piekļuvi noteiktiem dokumentiem, kas attiecas uz informāciju par Eiropas Parlamenta locekļu ceļa izdevumiem, komandējuma dienas naudu, piemaksām par vispārējiem izdevumiem un personāla organizēšanas izmaksām;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. un 140. pantam, tostarp jebkuras personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 (2) 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo pieprasītie personas dati neesot aizsargājami personas dati saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo piekļuve pieprasītajai informācijai tika atteikta, lai gan datu izpaušanas nosacījumi esot bijuši izpildīti.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots vispārējā pienākuma atbilstoši Regulas Nr. 1049/2001 2. un 4. pantam, skatot tos kopsakarā ar Regulas Nr. 1049/2001 6. panta 3. punktu, pārbaudīt katru konkrēto dokumentu pārkāpums.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkta pārkāpums, jo atteikums piešķirt daļēju piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem neesot pamatots.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots pienākuma norādīt pamatojumu, kā noteikts Regulas Nr. 1049/2001 7. panta 1. punktā un 8. panta 1. punktā, pārkāpums, jo Parlaments neesot izvērtējis visus prasītāja argumentus.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV 2001 L 8, 1. lpp.).


title: Lieta T-491/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2008. gada 11. septembra spriedumu lietā F-51/07 Bui Van /Komisija 2008. gada 17. novembrī iesniedzis Philippe Bui Van

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/39

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2008. gada 11. septembra spriedumu lietā F-51/07 Bui Van/Komisija 2008. gada 17. novembrī iesniedzis Philippe Bui Van

   (Lieta T-491/08 P)
   (2009/C 32/76)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Philippe Bui Van, Hettange-Grande (Francija) (pārstāvis — P. Nelissen Grade, advokāts)

      Cita lietas dalībniece: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi

               —

               atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedumu lietā F-51/07;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2007. gada 5. marta lēmumu, ar ko apelācijas sūdzības iesniedzēja sūdzība tiek noraidīta;

               —

               atcelt CCR ģenerāldirektora 2006. gada 4. oktobra lēmumu, ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzējs ir klasificēts AST 3 pakāpes 2. līmenī, lai gan sākotnēji viņš tika klasificēts AST 4 pakāpes 2. līmenī;

               —

               apstiprināt 2006. gada 28. jūnija lēmumu, ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzējs tiek iecelts AST 4 pakāpes 2. līmenī;

               —

               norādīt iecēlējinstitūcijai apstrīdēto lēmumu atcelšanas sekas, proti, klasificēšana AST 4 pakāpes 2. līmenī, kā arī iecelšanas AST 4 pakāpes 2. līmenī atpakaļejošs spēks sākot no amata ieņemšanas datuma;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo apelācijas sūdzību tās iesniedzējs lūdz atcelt Civildienesta tiesas 2008. gada 11. septembra spriedumu lietā F-51/07 Bui Van/Komisija, ar kuru Civildienesta tiesa piesprieda atbildētājai izmaksāt summu EUR 1500 apmērā apelācijas sūdzības iesniedzējam kā zaudējumu atlīdzību un pārējā daļā noraidīja prasību atcelt lēmumu, ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzējs tika pārkvalificēts AST 3 pakāpē, lai gan sākotnēji viņš bija klasificēts AST 4 pakāpē.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam tās iesniedzējs norāda trīs pamatus.
   Pirmkārt, apstrīdētais spriedums būtu jāatceļ, jo tajā, atzīstot, ka Komisija pārkāpa apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības uz aizstāvību, tiek uzskatīts, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja neuzklausīšana neietekmē Komisijas apstrīdētā lēmuma likumību.
   Otrkārt, attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēja pirmajā instancē norādīto pamatu par acīmredzamu kļūdu vērtējumā un tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu Civildienesta tiesa kļūdaini apstiprināja 2006. gada 4. oktobra administratīvo lēmumu, ka apelācijas sūdzības iesniedzējam nebūtu jābūt norādītajai tiesiskai paļāvībai uz aktu, ar kuru viņš ir iecelts AST 4. pakāpē, jo apelācijas sūdzības iesniedzējam bija jāzin, ņemot vērā konkursa paziņojuma zemsvītras piezīmi lapas apakšā, ka viņa iecelšana AST 4 pakāpē bija nelikumīga un ka viņam varētu tikt piemēroti jaunie pēc konkursa paziņojuma Civildienesta piemērojamie noteikumi. Apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka zemsvītras piezīme lapas apakšā nevar grozīt konkursa paziņojuma laikā spēkā esošos Civildienesta noteikumus.
   Treškārt, Civildienesta tiesa kļūdaini ir noraidījusi vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, lai gan iecēlējinstitūcija, pazeminot apelācijas sūdzības iesniedzēju AST 3 pakāpē, apmierināja sūdzības, ko bija iesnieguši trīs citi ierēdņi, kas atradās būtībā tādā pašā situācijā, kā apelācijas sūdzības iesniedzējs.


title: Lieta T-324/10: Prasība, kas celta 2010. gada 11. augustā — Van Parys /Komisija

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/26

         Prasība, kas celta 2010. gada 11. augustā — Van Parys/Komisija
   (Lieta T-324/10)
   ()
   2010/C 274/41
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Léon Van Parys NV (Antverpene, Beļģija) (pārstāvji — P. Vlaemminck un A. Hubert, advocaten)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 6. maija lēmumu lietā REC 07/07, ar ko ir konstatēts, ka zināmā gadījumā ievedmuitas nodokļu vēlāka iegrāmatošana ir attaisnojama un šo nodokļu atlaišana konkrētam muitas nodokļu parādniekam ir attaisnojama, tomēr citam muitas nodokļu parādniekam nav attaisnojama;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja un tās muitas aģents laika posmā no 1998. gada 22. jūnija līdz 1998. gada 8. novembrim Antverpenes muitas iestādēm esot iesniegušas viltotas Spānijas AGRIM licences par banānu importu no Ekvadoras. Tādējādi tā esot nepamatoti pieprasījusi preferenciālā režīma piemērošanu.
   Visas it kā viltotās Spānijas licences, kuras bija par pamatu vēlākai iekasēšanai, prasītāja saņēma no sava starpnieka — nodokļu pārstāvja Portugālē, ar kuru prasītājas meitas sabiedrība Itālijā jau vairākus gadus sadarbojās sakarā ar Spānijas un Portugāles licenču iepirkšanu.
   Beļģijas Muitas un akcīzes nodokļu pārvalde iesniedza Eiropas Komisijai pieteikumu par vēlākas iekasēšanas neveikšanu un/vai vēlāk iekasēto nodokļu atlaišanu. Attiecībā uz importu par 1999. gadu Eiropas Komisija pieņēma noraidošu lēmumu, par ko prasītāja cēla šo prasību par tiesību akta atcelšanu.
   Prasības atcelt minēto lēmumu atbalstam prasītāja ir izvirzījusi sešus pamatus.
   Pirmkārt, tā apgalvo, ka ir noticis Kopienas Muitas kodeksa 239. panta, Regulas (EEK) Nr. 1442/93 un Regulas (EK) Nr. 2362/98, kā arī PTO aprakstīto vispārpieņemto tirdzniecības paražu pārkāpums. Komisija esot pārkāpusi noteikumus, saskaņā ar kuriem ir atļauta licenču lietošanas tiesību iegūšana atbilstoši prasītājas izmantotajai tirdzniecības metodei, jo tā esot nepamatoti atzinusi, ka prasītāja ir pieļāvusi nolaidību.
   Otrkārt, tā izvirza Kopienas Muitas kodeksa 239. panta un samērīguma principa pārkāpumu. Komisija esot atzinusi, ka konstatētais Spānijas licenču viltojums pārsniedzot parasto risku tirdzniecībā un ka šī situācija esot jāuzskata par īpašu. Tomēr prasītāja nepiekrīt tam, ka tā neesot rīkojusies kā rūpīgs tirgotājs un ka tā rezultātā neesot tikuši izpildīti Kopienas Muitas kodeksa 239. panta nosacījumi.
   Treškārt, Komisija esot pārkāpusi Kopienas Muitas kodeksa 239. pantu, EKL 211. pantu, tiesiskās paļāvības aizsardzības principu un vispārīgo tiesību principu patere legem quam ipse fecisti. Tā prasītājai esot izvirzījusi stingrākas rūpības prasības nekā ir paredzēts tiesiskajā regulējumā un raksturīgs attiecīgajā nozarē, kaut arī Komisija un Spānijas iestādes neesot izpildījušas pašas savos tiesību aktos paredzētos pienākumus.
   Ceturtkārt, esot pārkāpts Kopienas Muitas kodeksa 239. pants un vienlīdzīgas attieksmes princips, jo Komisija importu par 1998. gadu esot aplūkojusi savādāk kā importu par 1999. gadu.
   Piektkārt, esot pārkāpts Kopienas Muitas kodeksa 220. panta 2. punkta b) apakšpunkts. Bez papildus darbībām neesot iespējams konstatēt, ka nav notikusi Spānijas iestāžu maldība 220. panta 2. punkta b) apakšpunkta nozīmē.
   Sestkārt, esot pārkāptas būtiskas formas prasības, kā arī neesot ievērotas prasītājas tiesības uz aizstāvību.


title: Lieta T-570/08 RENV: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. novembra spriedums — Deutsche Post /Komisija (Valsts atbalsts — Pasta pakalpojumi — Lēmums par rīkojuma sniegt informāciju izdošanu — Termiņa atbilstīgums — Pienākums norādīt pamatojumu — Pieprasītās informācijas atbilstīgums)

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/11

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. novembra spriedums — Deutsche Post/Komisija
   (Lieta T-570/08 RENV) (1)

   (Valsts atbalsts - Pasta pakalpojumi - Lēmums par rīkojuma sniegt informāciju izdošanu - Termiņa atbilstīgums - Pienākums norādīt pamatojumu - Pieprasītās informācijas atbilstīgums)
   2013/C 377/24
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Post AG (Bonna, Vācija) (pārstāvji — J. Sedemund, T. Lübbig un M. Klasse, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Martenczuk un T. Maxian Rusche)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 30. oktobra lēmumu par rīkojumu sniegt informāciju valsts atbalsta, kas piešķirts Deutsche Post AG, procedūrā (C-36/2007 (ex NN 25/2007))

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Deutsche Post AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 55, 7.3.2009.


title: Lieta T-133/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 28. jūnija spriedums — I Marchi Italiani un Basile /ITSB — Osra ( “B. Antonio Basile 1952” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme “B. Antonio Basile 1952” — Valsts agrāka vārdiska preču zīme “BASILE” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Ierobežojumi akcepta rezultātā — Regulas (EK) Nr. 40/94 53. panta 2. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 54. panta 2. punkts) — Sajaukšanas iespēja — Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkts (tagad — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkts))

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/14

         Vispārējās tiesas 2012. gada 28. jūnija spriedums — I Marchi Italiani un Basile/ITSB — Osra (“B. Antonio Basile 1952”)
   (Lieta T-133/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “B. Antonio Basile 1952” - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “BASILE” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Ierobežojumi akcepta rezultātā - Regulas (EK) Nr. 40/94 53. panta 2. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 54. panta 2. punkts) - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkts (tagad — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkts))
   2012/C 243/25
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: I Marchi Italiani Srl (Neapole, Itālija) un Antonio Basile (Giugliano in Campania) (pārstāvji — G. Militerni, L. Militerni un F. Gimmelli, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji A. Sempio, vēlāk P. Bullock)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Osra SA (Rovereta, Saint-Marin) (pārstāvji — A. Masetti Zannini de Concina, R. Cartella un G. Petrocchi, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2009. gada 9. janvāra lēmumu R 502/2008-2 par spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Osra SA un I Marchi Italiani Srl

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               uzdot svītrot otrā prasītāja Antonio Basile vārdu no prasītāju uzskaitījuma lietā T-133/09;

               2)

               prasību noraidīt;

               3)

               I Marchi Italiani Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus, izņemot tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar atteikšanos no prasības;

               4)

               Basile k-gs sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 141, 20.06.2009.


title: Lieta C-178/11: Prasība, kas celta 2011. gada 14. aprīlī — Eiropas Komisija/Maltas Republika

text:
               18.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/12

         Prasība, kas celta 2011. gada 14. aprīlī — Eiropas Komisija/Maltas Republika
   (Lieta C-178/11)
   2011/C 179/23
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro, K. Mifsud-Bonnici)

      Atbildētāja: Maltas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka Maltas Republika, neizstrādājot stratēģiskās trokšņu kartes galvenajiem autoceļiem un aglomerācijai, ko Malta ir identificējusi savā ziņojumā saskaņā ar Direktīvas 2002/49/EK (1) 7. panta 1. punkta otro daļu, nedarot tās pieejamas un zināmas sabiedrībai un nepaziņojot šo stratēģisko trokšņu karšu sniegto informāciju Komisijai, nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 25. jūnija Direktīvas 2002/49/EK par vides trokšņa novērtēšanu un pārvaldību 7. panta 1. punkta pirmajā daļā, 9. panta 1. punktā un 10. panta 2. punktā paredzētos pienākumus, un

               —

               piespriest Maltas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Saskaņā ar ziņojumu, ko Malta atbilstoši Direktīvas 7. panta 1. punkta otrajai daļai iesniedza 2006. gadā, aglomerācija, kā arī 43 galvenie autoceļi Maltas teritorijā neietilpst direktīvas piemērošanas jomā. No minētā izriet, ka stratēģiskās trokšņu kartes šai aglomerācijai un minētajiem galvenajiem autoceļiem bija jāizstrādā līdz 2007. gada 30. jūnijam un bija jādara pieejamas un zināmas sabiedrībai. Turklāt šo stratēģisko trokšņu karšu sniegtā informācija un vietējo rīcības plānu kopsavilkums bija jānosūta Komisijai līdz 2007. gada 30. decembrim.
   Acīmredzami, ka iekšējo šķēršļu saistībā ar valstī notiekošajām konkursa procedūrām dēļ Malta nav izpildījusi pienākumus izstrādāt stratēģiskās trokšņu kartes minētajai aglomerācijai un galvenajiem autoceļiem, darīt stratēģiskās trokšņu kartes pieejamas un zināmas sabiedrībai un paziņot attiecīgo informāciju Komisijai.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 25. jūnija Direktīva 2002/49/EK par vides trokšņa novērtēšanu un pārvaldību — Komisijas paziņojums Samierināšanas komitejā attiecībā uz Direktīvu par vides trokšņa novērtēšanu un pārvaldību (OV L 189, 12. lpp.).


title: Lieta T-312/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. oktobra spriedums — Di Bucci /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Civildienests — Paaugstināšana amatā — Prioritātes punktu piešķiršana)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/24

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. oktobra spriedums — Di Bucci/Komisija
   (Lieta T-312/04) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Civildienests - Paaugstināšana amatā - Prioritātes punktu piešķiršana)
   (2008/C 313/43)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Vittorio Di Bucci, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji M. van der Woude un V. Landes, pēc tam M. van der Woude)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji H. Tserepa-Lacombe un V. Joris, pēc tam V. Joris un G. Berscheid, pārstāvji, kam palīdz D. Waelbroeck, advokāts)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt:

               —

               Komisijas Juridiskā dienesta ģenerāldirektora lēmumu piešķirt prasītājam vienu ģenerāldirekcijas prioritātes punktu 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros, kas paziņots 2003. gada 2. jūlijā un kas apstiprināts ar iecēlējinstitūcijas lēmumu, kas paziņots 2003. gada 16. decembrī;

               —

               iecēlējinstitūcijas lēmumu nepiešķirt prasītājam nevienu īpašu prioritātes punktu par papildu darbībām iestādes interesēs 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros, kas paziņots ar Sysper 2 sistēmu 2003. gada 16. decembrī;

               —

               šādus lēmumus: iecēlējinstitūcijas lēmumu piešķirt prasītājam pavisam kopā 20 punktus 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros; A 5 pakāpes ierēdņu nopelnu sarakstu 2003. gadā, kas publicēts 2003. gada 13. novembraInformations administratives Nr. 69-2003; 2003. gadā A 4 amata pakāpē paaugstināto ierēdņu sarakstu, kas publicēts 2003. gada 27. novembraInformations administratives Nr. 73-2003; un katrā ziņā lēmumu neiekļaut prasītāja vārdu šajos sarakstos;

               —

               ja vajadzīgs, iecēlējinstitūcijas 2004. gada 15. jūnija lēmumu, ar ko noraida prasītāja 2004. gada 12. februārī iesniegto sūdzību;

               —

               2007. gada 11. aprīļa lēmumu, kas paziņots 2007. gada 16. aprīlī, ar kuru iecēlējinstitūcija nolēma piešķirt prasītājam vienu prioritātes papildpunktu, 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros, kopā 2 prioritātes punktus un kopējo punktu skaitu — 21 punkts;

         un atzīt par neesošiem visus lēmumus, kas pieņemti 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros, kas ir apstrīdēti šajā prasībā un kas nav aizstāti 2007. gadā; un it īpaši A 5 pakāpes ierēdņu nopelnu sarakstu 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros, kas publicēts 2003. gada 13. novembraInformations administratives Nr. 69-2003, un A 4 amata pakāpē paaugstināto ierēdņu 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros sarakstu, kas publicēts 2003. gada 27. novembraInformations administratives Nr. 73-2003, kā arī saņemt zaudējumu atlīdzību EUR 5 000 apmērā.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas lēmumus, ar kuriem nosaka prasītāja paaugstināšanas amatā kopējo punktu skaitu 21 punkta apmērā un atsakās iekļaut A 4 pakāpē 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros amatā paaugstināto sarakstā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta T-364/10: Prasība, kas celta 2010. gada 2. septembrī — Duravit u.c./Komisija

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/59

      Prasība, kas celta 2010. gada 2. septembrī — Duravit u.c./Komisija
      (Lieta T-364/10)
      ()
      (2010/C 288/108)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Duravit AG (Hornberg, Vācija), Duravit SA (Bischwiller, Francija) un Duravit BeLux BVBA (Overijse, Beļģija) (pārstāvji — R. Bechtold, U. Soltész un C. von Köckritz, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītāju prasījumi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmuma C(2010) 4185, galīgā redakcijā, lietā COMP/39092 — vannas istabu iekārtas 1. panta 1. punktu un 2. un 3. pantu atbilstoši LESD 263. pantam, ciktāl tas attiecas uz prasītājam;

                  —

                  pakārtoti, samazināt Lēmuma 2. panta 9. punktā prasītājām uzlikto naudas sodu;

                  —

                  atbilstoši Tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktam piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasītājas vēršas pret Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmumu C(2010) 4185, galīgā redakcijā, lietā COMP/39092 — vannas istabu iekārtas. Apstrīdētajā lēmumā prasītājām un citiem uzņēmumiem tika uzlikts naudas sods sakarā ar LESD 101. panta, ka arī EEZ līguma 53. panta pārkāpumu. Prasītājas pēc Komisijas uzskata ir bijušas turpinātas vienošanās vai saskaņotas darbības vannas istabu iekārtu sektorā Beļģijā, Vācijā, Francijā, Itālijā, Nīderlandē un Austrijā dalībnieces.
      Savu prasību prasītājas pamato ar deviņiem prasības pamatiem.
      Pirmajā prasības pamatā atbildētājai tiek pārmests, ka tā nav uzrādījusi pietiekamus pierādījumus, lai pierādītu, ka prasītājas ir bijušas vienošanās par cenām vai citas konkurencei pretējas darbības dalībnieces. Komisija nav ievērojusi pierādīšanas pienākumu un prasības, kādas ir attiecībā uz LESD 101. panta pārkāpuma pierādīšanu, un procedūrā Komisijā uzlikusi prasītājām pārmērīgu pierādīšanas pienākumu.
      Otrajā prasības pamatā prasītājas apgalvo, ka piedalīšanās produktu aptverošas Vācijas jumta organizācijas apgalvotajā “aizliegtas vienošanās sanāksmē” dēļ Komisija ir paredzējusi prasītājām atbildību par kopēju pārkāpumu attiecībā uz visiem produktiem, nepierādot tās piedalīšanos norunās par visiem produktiem. Attiecībā uz minēto, prasītājas apgalvo, ka Komisija Vācijas jumta organizācijā nepareizi un pārsteidzīgi, neievērojot konkrētos saimnieciskos un juridiskos apstākļus, ir kvalificējusi diskusijas par mērķtiecīgu konkurences ierobežojumu.
      Turpinot prasītājas kā trešo prasības pamatu izvirza, ka Komisija nav pierādījusi konkurences pārkāpumus Vācijas sanitārās keramikas tirgū. Prasītājas šajā sakarā iebilst, ka Komisija diskusijas Vācijas keramikas profesionālajā organizācijā ir kļūdaini klasificējusi par vienošanos par cenām un mērķtiecīgu konkurences ierobežojumu un ka tā, izdarot nepieļaujamus apsūdzošus secinājumus no acīmredzami neatbilstošiem pierādījumiem, ir pārkāpusi prasītāju tiesības uz taisnīgu un objektīvu tiesvedību.
      Kā ceturto prasības pamatu prasītājas apgalvo, ka tās nav bijušas vienošanās par cenām Francijā vai Beļģija dalībnieces. Pēc prasītāju uzskata Komisija ir nepareizi klasificējusi diskusijas Beļģijas un Francijas keramikas organizācijās par vienošanos par cenām, kā arī ir nepareizi novērtējusi apgalvoto pārkāpumu ilgumu un tādējādi nepareizi piemērojusi LESD 101. pantu.
      Piektajā prasības pamatā prasītājas apgalvo, ka Komisija norises armatūras, dušas nodalījumu un keramikas tirgū ir nepareizi kvalificējusi par vienotu un turpinātu pārkāpumu un tādējādi ir nepareizi piemērojusi LESD 101. pantu. Prasītājas šajā sakarā iebilst, ka nav izpildīti judikatūrā izstrādātie kritēriji, lai pieņemtu, ka pastāv vienots un turpināts pārkāpums.
      Kā sesto prasības pamatu prasītājas apgalvo, ka ar procedūras pārmērīgo ilgumu un, nomainot visas personas Komisijas iekšienē, kas piedalījās lēmuma pieņemšanā, pēc mutiskas uzklausīšanas, Komisija ir lēmumu ietekmējošā veidā pārkāpusi to tiesības uz aizstāvību un to tiesības uz noklausīšanos atbilstoši Regulas (EK) Nr. 773/2004 (1) 12. un 14. pantam.
      Septītā prasības pamata ietvaros prasītājas apgalvo, ka Komisija ir nepareizi pamatojusi naudas soda aprēķinu ar Naudas soda aprēķināšanas pamatnostādnēm (2), jo šīs pamatnostādnes nav spēka pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā attiecībā uz LESD 290. panta 1. punkta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 52. panta 1.punkta pārkāpumu.
      Kā astoto prasības pamatu prasītājas apgalvo, ka Komisija ir kļūdaini aprēķinājusi soda naudu, jo Komisija nav ņēmusi vērā, ka apgalvotais prasītāju nodarījums ir mazāk smags, bet ir vienādi novērtējusi pārkāpuma smagumu visiem iesaistītajiem uzņēmumiem. Pēc prasītāju uzskata tas ir pretrunā personīgās atbildības principam.
      Visbeidzot, devītā prasības pamata ietvaros tiek iebilsts, ka uzliktā naudas soda apmērs ir pretrunā samērīguma un vienādas attieksmes principam, jo prasītājas neesot piedalījušās nopietnākajos konkurences pārkāpumos.

         (1)  Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regula (EK) Nr. 773/2004 par lietas izskatīšanu saskaņā ar [EKL] 81. un 82. pantu, ko vada Komisija (OV L 123, 18. lpp.).

         (2)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).


title: Lieta C-242/11: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 16. maija rīkojums — Caixa Geral de Depósitos, SA /Eiropas Komisija, Portugāles Republika (Apelācijas sūdzība — Tiesas Reglamenta 149. un 181. pants — Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) — Vispārējā subsīdija vietējā ieguldījuma atbalstīšanai Portugālē — Finansējuma samazināšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/39

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 16. maija rīkojums — Caixa Geral de Depósitos, SA/Eiropas Komisija, Portugāles Republika
   (Lieta C-242/11) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Tiesas Reglamenta 149. un 181. pants - Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) - Vispārējā subsīdija vietējā ieguldījuma atbalstīšanai Portugālē - Finansējuma samazināšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Acīmredzama nepieņemamība)
   2013/C 225/67
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Caixa Geral de Depósitos, SA (pārstāvji — N. Ruiz, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Steiblytė, L. Flynn un P. Guerra e Andrade), Portugāles Republika (pārstāvis — L. Inez Fernandes)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 3. marta spriedumu lietā T-401/07 Caixa Geral de Depósitos/Komisija, ar ko Vispārējā tiesa kā nepieņemamu noraidīja prasību daļēji atcelt Lēmumu C(2007) 3772 par tā Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) atbalsta samazināšanu, kas ir saistīts ar vispārējo subsīdiju vietējā ieguldījuma Portugālē atbalstīšanai saskaņā ar Komisijas 1995. gada 28. jūlija Lēmumu C(95) 1769, un prasību piespriest Komisijai izmaksāt atbalsta atlikumu saskaņā ar EKL 238. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Caixa Geral de Depósitos SA un Eiropas Komisija sedz savus ar šo apelācijas tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus pašas;

               3)

               Portugāles Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 219, 23.07.2011.


title: Lieta T-716/15: Prasība, kas celta 2015. gada 30. novembrī – Gallardo Blanco/ITSB – Expasa Agricultura y Ganadería (degzīmes, kas atveidota H-veida zirga trenzes formā, attēls)

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/36

         Prasība, kas celta 2015. gada 30. novembrī – Gallardo Blanco/ITSB – Expasa Agricultura y Ganadería (degzīmes, kas atveidota H-veida zirga trenzes formā, attēls)
   (Lieta T-716/15)
   (2016/C 059/41)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Juan Gallardo Blanco (Los Barrios, Spānija) (pārstāvis – E. Estella Garbayo, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Expasa Agricultura y Ganadería, SA (Jerez de la Frontera, Spānija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme (degzīmes, kas atveidota H-veida zirga trenzes formā, attēls) – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 424 323

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas otrās padomes 2015. gada 29. septembra lēmums lietā R 1502/2014–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelācijas otrās padomes 2015. gada 29. septembra lēmumu;

               —

               atcelt ITSB Iebildumu nodaļas 2014. gada 14. aprīļa lēmumu;

               —

               grozīt iepriekš minētos lēmumus, atļaujot pilnā apjomā reģistrēt Kopienas preču zīmi Nr. 10 424 323;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kā arī izdevumus, kas radušies iebildumu procesā un apelācijas procesā ITSB.

      Izvirzītie pamati:

   Regulas Nr. 207/2009 4. panta, 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 42. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-557/08: Prasība, kas celta 2008. 18. decembrī — mPAY24 /ITSB ( MPAY )

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/35

         Prasība, kas celta 2008. 18. decembrī — mPAY24/ITSB (“MPAY”)
   (Lieta T-557/08)
   (2009/C 55/65)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: mPAY24 GmbH, Vīne (Austrija) (pārstāvis — H. Z. Zeiner, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Ultra d.o.o. Proizvodnja elektronskih naprav, Zagorje ob Savi (Slovēnija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 30. septembra lēmumu lietā R 221/2007-1, ciktāl noraidīti prasītājas iesniegtie iebildumi; un

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “MPAY” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 35., 36., 37., 38. un 42. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 587 896

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 2 061 656 vārdiskai preču zīmei “MPAY24” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 35., 36. un 38. klasē; Austrijas preču zīmes reģistrācija Nr. 200 373 vārdiskai preču zīmei “MPAY24” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 35., 36. un 38. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā noraidīt preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. un 4. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini novērtējusi attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēju.


title: Lieta T-366/05: Prasība, kas celta  2005. gada 26. septembrī  — Anheuser-Busch/ITSB

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/23

         Prasība, kas celta 2005. gada 26. septembrī — Anheuser-Busch/ITSB
   (Lieta T-366/05)
   (2005/C 330/57)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Anheuser-Busch, Inc., St. Lous (ASV) (pārstāvji — V. von Bomhard, A. Renck, A. Pohlmann, G. Burkhart, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Budějovický Budvar, národní podnik, České Budějovice (Čehijas Republika)
   Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju padomes 2005. gada 11. jūlija lēmumu lietā R 514/2004-2 daļā, ar kuru reģistrācijas pieteikums tika noraidīts attiecībā uz 33. klasē ietilpstošajām precēm;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītāja.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “BUDWEISER” attiecībā uz 32. un 33. klasē ietilpstošām precēm — reģistrācijas pieteikums Nr. 1 603 489.

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Budějovický Budvar, národní podnik.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: starptautiskas grafiskas un vārdiskas preču zīmes “BUDWEISER” un “BUDWEISER BUDVAR” attiecībā uz 31. un 32. klasē ietilpstošām precēm.

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm apmierināt.

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt.

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp konfliktējošajām preču zīmēm nav sajaukšanas iespējas. Preces ir pietiekami atšķirīgas, lai izslēgtu jebkādu sajaukšanu no patērētāja puses.


title: Lieta T-210/10: Prasība, kas celta 2010. gada 5. maijā — Condé /Padome

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/39

         Prasība, kas celta 2010. gada 5. maijā — Condé/Padome
   (Lieta T-210/10)
   ()
   2010/C 234/72
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mamoudou Condé (pārstāvis — J.-C. Tchikaya, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2009. gada 22. decembra Regulu (ES) Nr. 1284/2009 par dažu ierobežojošu pasākumu noteikšanu attiecībā uz Gvinejas Republiku tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs lūdz atcelt Padomes 2009. gada 22. decembra Regulu (ES) Nr. 1284/2009 par dažu ierobežojošu pasākumu noteikšanu attiecībā uz Gvinejas Republiku (1) tiktāl, ciktāl prasītājs ir ietverts to fizisko un juridisko personu, vienību vai organizāciju sarakstā, kuru līdzekļi un saimnieciskie resursi tiek iesaldēti saskaņā ar minētās regulas 6. pantu.
   Savas prasības pamatošanai prasītājs izvirza šādus trīs pamatus:

               —

               tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību aizskārums, jo prasītājs netika informēts par viņa rīcībā esošajiem tiesību aizsardzības līdzekļiem;

               —

               tiesību uz aizstāvību aizskārums, jo prasītājs netika informēts par viņam inkriminētajiem nodarījumiem;

               —

               samērīguma principa pārkāpums un prasītāja īpašumtiesību aizskārums.

      (1)  OV L 346, 26. lpp.


title: Lieta T-830/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 9. septembra spriedums – Farahat/Padome Kopējā ārpolitikas un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju — Līdzekļu iesaldēšana — Kļūda vērtējumā

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/31

         Vispārējās tiesas 2016. gada 9. septembra spriedums – Farahat/Padome
   (Lieta T-830/14) (1)

   (Kopējā ārpolitikas un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Kļūda vērtējumā)
   (2016/C 392/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mohamed Farahat (Kaira, Ēģipte) (pārstāvji – B. Kennelly, barrister, P. Saini, QC un N. Sheikh, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – B. Driessen un A. Vitro)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 263. pantam, ar kuru tiek lūgts atcelt Padomes 2014. gada 20. oktobra Īstenošanas lēmumu 2014/730/KĀDP, ar kuru īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2014, L 301, 36. lpp.), un Padomes 2014. gada 20. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1105/2014, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV 2014, L 301, 7. lpp.), tiktāl, ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2014. gada 20. oktobra Īstenošanas lēmumu 2014/730/KĀDP, ar kuru īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, un Padomes 2014. gada 20. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1105/2014, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, tiktāl, ciktāl tie attiecas uz Mohamed Farahat;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina M. Farahat tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 96, 23.3.2015.


title: Lieta C-408/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2015. gada 18. maija rīkojumu lietā T-559/14 Ackermann Saatzucht GmbH & Co. KG u.c./Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome 2015. gada 24. jūlijā iesniedza Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG, Böhm-Nordkartoffel Agrarproduktion GmbH & Co. OHG, Deutsche Saatveredelung AG, Ernst Benary, Samenzucht GmbH, Freiherr Von Moreau Saatzucht GmbH, Hybro Saatzucht GmbH & Co. KG, Klemm + Sohn GmbH & Co. KG, KWS Saat AG, Norddeutsche Pflanzenzucht Hans-Georg Lembke KG, Nordsaat Saatzuchts GmbH, Peter Franck-Oberaspach, P. H. Petersen Saatzucht Lundsgaard GmbH, Saatzucht Streng – Engelen GmbH & Co. KG, Saka Pflanzenzucht GmbH & Co. KG, Strube Research GmbH & Co. KG, Gartenbau und Spezialkulturen Westhoff GbR, W. von Borries-Eckendorf GmbH & Co. KG

text:
               5.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/5

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2015. gada 18. maija rīkojumu lietā T-559/14 Ackermann Saatzucht GmbH & Co. KG u.c./Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome 2015. gada 24. jūlijā iesniedza Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG, Böhm-Nordkartoffel Agrarproduktion GmbH & Co. OHG, Deutsche Saatveredelung AG, Ernst Benary, Samenzucht GmbH, Freiherr Von Moreau Saatzucht GmbH, Hybro Saatzucht GmbH & Co. KG, Klemm + Sohn GmbH & Co. KG, KWS Saat AG, Norddeutsche Pflanzenzucht Hans-Georg Lembke KG, Nordsaat Saatzuchts GmbH, Peter Franck-Oberaspach, P. H. Petersen Saatzucht Lundsgaard GmbH, Saatzucht Streng – Engelen GmbH & Co. KG, Saka Pflanzenzucht GmbH & Co. KG, Strube Research GmbH & Co. KG, Gartenbau und Spezialkulturen Westhoff GbR, W. von Borries-Eckendorf GmbH & Co. KG

   (Lieta C-408/15 P)
   (2015/C 328/05)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG, Böhm-Nordkartoffel Agrarproduktion GmbH & Co. OHG, Deutsche Saatveredelung AG, Ernst Benary, Samenzucht GmbH, Freiherr Von Moreau Saatzucht GmbH, Hybro Saatzucht GmbH & Co. KG, Klemm + Sohn GmbH & Co. KG, KWS Saat AG, Norddeutsche Pflanzenzucht Hans-Georg Lembke KG, Nordsaat Saatzuchts GmbH, Peter Franck-Oberaspach, P. H. Petersen Saatzucht Lundsgaard GmbH, Saatzucht Streng – Engelen GmbH & Co. KG, Saka Pflanzenzucht GmbH & Co. KG, Strube Research GmbH & Co. KG, Gartenbau und Spezialkulturen Westhoff GbR, W. von Borries-Eckendorf GmbH & Co. KG (pārstāvji – P. de Jong, advokāts, P. Vlaemminck, B. Van Vooren, advocaten)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atzīt, ka Vispārējā tiesa rīkojumā lietā T-559/14 ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīdama, ka apelācijas sūdzības iesniedzējus tieši neskar Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 16. aprīļa Regula (ES) Nr. 511/2014 par no Nagojas Protokola par piekļuvi ģenētiskajiem resursiem un to ieguvumu taisnīgu un godīgu sadali, kas gūti no šo resursu izmantošanas, izrietošiem atbilstības pasākumiem lietotājiem Savienībā (1);

               —

               atcelt Vispārējās tiesas rīkojumu lietā T-559/14 pilnībā un atzīt, ka apelācijas sūdzības iesniedzējus apstrīdētā regula skar tieši un individuāli un tādējādi atzīt prasību atcelt tiesību aktu par pieņemamu;

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā izlemtu lietu pēc būtības.

      Pamati un galvenie argumenti

      Pirmais apelācijas sūdzības pamats. Apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka apstrīdētā regula tos individuāli neskar. Tie uzskata, ka ir individuāli skarti LESD 263. panta 4. punkta izpratnē, jo pastāv juridiska pretruna starp diviem starptautiskiem nolīgumiem, kuru dalībniece ir ES (Starptautiskā konvencija par jaunu augu šķirņu aizsardzību un Konvencijas par bioloģisko daudzveidību Nagojas protokols), ar pirmo no kuriem tiek īstenots ES [Pamattiesību] hartas 13. pants par zinātnisko izpēti. Abi starptautiskie nolīgumi ES vēlāk tika ieviesti ar divām tieši piemērojamām regulām: ar agrāku Regulu Nr. 2100/94, ar ko apelācijas sūdzības iesniedzējiem tika atzītas pamattiesības uz izpētes brīvību, bet ar vēlāko Regulu Nr. 511/2014 šīs tiesības tika būtiski ierobežotas. Nevienā no šīm regulām nav paredzēta rīcība dalībvalstu līmenī vai pat atļauta atbilstoši ES tiesībām, un ES līmenī nav arī jāpieņem īstenošanas vai deleģētie akti.
   Juridiskajā kontekstā apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda, ka tie ir individuāli (un tieši) skarti LESD 263. panta 4. punkta izpratnē, jo ir izpildīti šādi nosacījumi: tie ietilpst juridiskā personu kategorijā, kam raksturīga “sevišķa juridiska iezīme” (kā personas, kurām ir pozitīvas tiesības brīvi piekļūt tirdzniecībai paredzētam stādu materiālam, proti, selekcionāru izņēmums), kura nav atrodama apstrīdētajā regulā pašā, bet citā tieši piemērojamā regulā, kurā nav prasību turpmākai īstenošanai valsts līmenī; apstrīdētā regula ir pretrunā augstāka spēka tiesību normām, proti, ES Hartas 13. pantam un starptautiskam nolīgumam, kura dalībniece ir ES; juridiskā personu kategorija ir slēgta un absolūta, un tādējādi apelācijas sūdzības iesniedzēji nav individuāli skarti sociālekonomiskā aspektā, bet gan juridiski, jo ir tikai viens fundamentāls izņēmums selekcionāriem un netiek skartas “līdzīgas” tiesības.

      Otrais apelācijas sūdzības pamats. Apelācijas sūdzības iesniedzēji uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nelemjot par to, vai ES likumdevējam bija īpaša vērība jāpiegriež apelācijas sūdzības iesniedzēju situācijai, pamatojoties uz konkrētām augstāka juridiska spēka tiesību normām, kamēr atbilstoši apstrīdētajai regulai apelācijas sūdzības iesniedzēji ir spiesti uzņemties līgumsaistības, kas nonāk pretrunā ar augstāka juridiskā spēka tiesību normām un konkrēti ES Hartas 13. pantu.

      Trešais apelācijas sūdzības pamats. Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka nepieņemamības konstatējums radītu robu ES tiesiskās aizsardzības sistēmā, kas būtu pretrunā ES Hartas 47. pantam. No vienas puses, selekcionāru tiesības tieši izriet no Augu šķirņu aizsardzības regulas, ar ko ES tiek īstenots ES Hartas 13. pants un UPOV konvencijā ES paredzētie starptautiskie pienākumi. No otras puses, ar apstrīdēto Regulu Nr. 511/2014 ir paredzēts tiešs pienācīgas rūpības pienākums, taču apstrīdētā regula pati ir Nagojas protokola, kura dalībniece ir ES, īstenošanas instruments. Abos gadījumos nav nedz nepieciešama, nedz ES tiesībās tiek pieļauta kāda turpmāka īstenošana nedz no ES iestāžu puses (ES normatīvo aktu veidā), nedz arī dalībvalstīs to iekšējās tiesībās. Līdz ar to LESD 267. pants nav reāls pamats pārbaudei tiesā, nedz arī tiks pieņemti normatīvi akti LESD 263. panta 4. punkta izpratnē. Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka, piemērojot Inuītu sprieduma (C-583/11 P) 92. punktā ietverto kritēriju, atbilstoši kuram pārbaudes tiesā atbilstošs līmenis ir saistīts ar atbildību par apstrīdētā pasākuma īstenošanu, vienīgais secinājums var būt tāds, ka šajā instancē tieša prasība saskaņā ar LESD 263. pantu ir vienīgais pieejamais un atbilstošais procesuālais līdzeklis pārbaudes tiesā panākšanai.

      (1)  OV L 150, 59. lpp.


title: Lieta T-402/11 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 12. decembra rīkojums — Preparados Alimenticios del Sur /Komisija (Pagaidu noregulējums — Lūgums atbrīvot noteiktus pārtikas produktus no ievedmuitas nodokļiem — Lēmums nosūtīt lietu atpakaļ valsts iestādēm — Pieteikumi par pagaidu pasākumu noteikšanu — Nepieņemamība — Steidzamības neesamība)

text:
               11.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/15

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 12. decembra rīkojums — Preparados Alimenticios del Sur/Komisija
   (Lieta T-402/11 R)
   (Pagaidu noregulējums - Lūgums atbrīvot noteiktus pārtikas produktus no ievedmuitas nodokļiem - Lēmums nosūtīt lietu atpakaļ valsts iestādēm - Pieteikumi par pagaidu pasākumu noteikšanu - Nepieņemamība - Steidzamības neesamība)
   2012/C 39/30
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Preparados Alimenticios del Sur, SL (Murcie, Spānija) (pārstāvis — I. Acero Campos, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Baquero Cruz un L. Bouyon)

      Priekšmets

   Pieteikums noteikt pagaidu pasākumus, tostarp apturēt Komisijas 2011. gada 29. jūnija vēstules, ar kuru prasītāja tika informēta par lietas attiecībā uz prasītājas lūgumu atbrīvot no ievedmuitas nodokļiem nosūtīšanu atpakaļ Spānijas iestādēm, lai šīs iestādes par šo pieteikumu pieņemtu lēmumu, izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-448/15: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 8. marta spriedums (Hof van beroep te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Belgische Staat/Wereldhave Belgium Comm. VA, Wereldhave International NV, Wereldhave NV Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Mātesuzņēmumi un meitasuzņēmumi, kas atrodas dažādās dalībvalstīs — Piemērojamā kopējā nodokļu sistēma — Uzņēmumu ienākuma nodoklis — Direktīva 90/435/EEK — Piemērošanas joma — 2. panta c) punkts — Sabiedrība, kas ir nodokļa maksātāja bez izvēles tiesībām vai tiesībām saņemt atbrīvojumu no tā — Aplikšana ar nodokli pēc nulles likmes

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/8

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 8. marta spriedums (Hof van beroep te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Belgische Staat/Wereldhave Belgium Comm. VA, Wereldhave International NV, Wereldhave NV

   (Lieta C-448/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Mātesuzņēmumi un meitasuzņēmumi, kas atrodas dažādās dalībvalstīs - Piemērojamā kopējā nodokļu sistēma - Uzņēmumu ienākuma nodoklis - Direktīva 90/435/EEK - Piemērošanas joma - 2. panta c) punkts - Sabiedrība, kas ir nodokļa maksātāja bez izvēles tiesībām vai tiesībām saņemt atbrīvojumu no tā - Aplikšana ar nodokli pēc nulles likmes)
   (2017/C 144/09)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van beroep te Brussel

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Belgische Staat

      Atbildētājas: Wereldhave Belgium Comm. VA, Wereldhave International NV, Wereldhave NV

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīva 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs, ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru avansā maksājamais nodoklis par ienākumiem no kapitāla un tiesībām uz kustamu mantu tiek ieturēts par dividendēm, ko šajā dalībvalstī reģistrēts meitasuzņēmums izmaksā kādā citā dalībvalstī reģistrētam fiskāla rakstura kolektīvo ieguldījumu uzņēmumam, kurš, ja vien visa tā peļņa tiek sadalīta tā akcionāriem, ar uzņēmumu ienākuma nodokli tiek aplikts pēc nulles likmes, tās 5. panta 1. punktam nav pretrunā tāpēc, ka šāds subjekts nav “dalībvalsts sabiedrība” šīs direktīvas izpratnē.

      (1)  OV C 363, 3.11.2015.


title: Lieta F-42/07: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 28. septembra rīkojums — Prieto /Parlaments (Civildienests — Ierēdņi — Iecelšana amatā — Iekšējs konkurss, kurš izsludināts pirms 2004. gada 1. maija — Pagaidu darbinieks, kurš ir iekļauts piemēroto kandidātu sarakstā pirms 2006. gada 1. maija — Klasificēšana pakāpē — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 4. punkts un 13. panta 1. punkts — Sekretariāta piemaksa — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/39

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 28. septembra rīkojums — Prieto/Parlaments
   (Lieta F-42/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Iecelšana amatā - Iekšējs konkurss, kurš izsludināts pirms 2004. gada 1. maija - Pagaidu darbinieks, kurš ir iekļauts piemēroto kandidātu sarakstā pirms 2006. gada 1. maija - Klasificēšana pakāpē - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 4. punkts un 13. panta 1. punkts - Sekretariāta piemaksa - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)
   2011/C 340/79
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Antonio Prieto (Bousval, Beļģija) (pārstāvis — É. Boigelot, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — sākotnēji C. Burgos un K. Zejdová, pēc tam K. Zejdová un N. B. Rasmussen)

      Priekšmets

   Prasība atcelt 2006. gada 9. jūnija lēmumu, ar ko prasītājs, tobrīd pagaidu darbinieks AST 3 pakāpē un iekšējā konkursa C/348 amatam karjeras grupā C 5-4 veiksmīgais kandidāts, ir iecelts amatā par pārbaudāmo ierēdni, klasificējot viņu AST 2 pakāpē, 3. līmenī

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Prieto prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 140, 23.06.2007., 47. lpp.


title: Lieta C-443/13: Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 13. novembra spriedums (Unabhängiger Verwaltungssenat in Tirol (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ute Reindl, pārstāve, kas ir krimināltiesiski atbildīga par MPREIS Warenvertriebs GmbH/Bezirkshauptmannschaft Innsbruck (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesību aktu tuvināšana higiēnas prasību jomā – Regula (EK) Nr. 2073/2005 – I pielikums – Pārtikas produktiem piemērojamie mikrobioloģiskie kritēriji – Salmonella svaigā mājputnu gaļā – Izplatīšanas stadijā konstatēta mikrobioloģisko kritēriju neievērošana – Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēti sodi uzņēmējam, kas iesaistīts pārtikas apritē un darbojas pārtikas produktu mazumtirdzniecības posmā – Atbilstība Savienības tiesībām – Sodu efektivitāte, preventīvais raksturs un samērīgums)

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/6

      Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 13. novembra spriedums (Unabhängiger Verwaltungssenat in Tirol (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ute Reindl, pārstāve, kas ir krimināltiesiski atbildīga par MPREIS Warenvertriebs GmbH/Bezirkshauptmannschaft Innsbruck

      (Lieta C-443/13) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana higiēnas prasību jomā - Regula (EK) Nr. 2073/2005 - I pielikums - Pārtikas produktiem piemērojamie mikrobioloģiskie kritēriji - Salmonella svaigā mājputnu gaļā - Izplatīšanas stadijā konstatēta mikrobioloģisko kritēriju neievērošana - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēti sodi uzņēmējam, kas iesaistīts pārtikas apritē un darbojas pārtikas produktu mazumtirdzniecības posmā - Atbilstība Savienības tiesībām - Sodu efektivitāte, preventīvais raksturs un samērīgums)
      (2015/C 016/08)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Unabhängiger Verwaltungssenat in Tirol

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Ute Reindl, pārstāve, kas ir krimināltiesiski atbildīga par MPREIS Warenvertriebs GmbH

         Atbildētāja: Bezirkshauptmannschaft Innsbruck

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 17. novembra Regulas (EK) Nr. 2160/2003 par salmonellas un dažu citu pārtikā sastopamu zoonozes īpašu izraisītāju kontroli, kas ir grozīta ar Komisijas 2011. gada 27. oktobra Regulu (ES) Nr. 1086/2011, II pielikuma E daļas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka svaigai putnu gaļai, kas iegūta no šīs regulas I pielikumā uzskaitītajām dzīvnieku populācijām, Komisijas 2005. gada 15. novembra Regulas (EK) Nr. 2073/2005 par pārtikas produktu mikrobioloģiskajiem kritērijiem, kas ir grozīta ar Regulu Nr. 1086/2011, I pielikuma 1. nodaļas 1.28. rindā minētajiem mikrobioloģiskajiem kritērijiem ir jāatbilst visās izplatīšanas stadijās, tostarp mazumtirdzniecībā;

                  2)

                  Savienības tiesības, konkrēti, Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regula (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu, un Regula Nr. 2073/2005, kas ir grozīta ar Regulu Nr. 1086/2011, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās principā neliedz tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir pamatlietā, kurā uzņēmējam, kas iesaistīts pārtikas produktu apritē un darbojas vienīgi pārtikas produktu izplatīšanas posmā, ir paredzēti sodi par pārtikas produkta laišanu tirgū, neievērojot Regulas Nr. 2073/2005 I pielikuma 1. nodaļas 1.28. rindā minētos mikrobioloģiskos kritērijus. Valsts tiesai ir jānovērtē, vai pamatlietā aplūkotais sods atbilst samērīguma principam, kas ir noteikts Regulas Nr. 178/2002 17. panta 2. punktā.

         (1)  OV C 344, 23.11.2013.


title: Lieta C-213/08: Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 26. marta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/30

         Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 26. marta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-213/08) (1)

   2009/C 220/58

      Tiesvedības valoda — spāņu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 197, 02.08.2008.


title: Lieta T-518/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 10. marta rīkojums – Spirlea /Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Sabiedrības veselība — Lēmums izbeigt procedūru EU Pilot projekta ietvaros — Sūdzības izskatīšanas izbeigšana — Tiesvedības sakarā ar valsts pienākumu neizpildi neuzsākšana — Nepieņemamība

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/38

         Vispārējās tiesas 2014. gada 10. marta rīkojums – Spirlea/Komisija
   (Lieta T-518/12) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Sabiedrības veselība - Lēmums izbeigt procedūru EU Pilot projekta ietvaros - Sūdzības izskatīšanas izbeigšana - Tiesvedības sakarā ar valsts pienākumu neizpildi neuzsākšana - Nepieņemamība)
   2014/C 135/48
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Darius Nicolai Spirlea (Capezzano Pianore, Itālija) un Mihaela Spirlea (Capezzano Pianore) (pārstāvji – V. Foerster un T. Pahl, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Sipos un G. Wilms)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvji – sākotnēji S. Centeno Huerta, vēlāk J. García-Valdecasas Dorrego, abogados del Estado)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu izbeigt EU Pilot procedūru 2070/11/SNCO, kurš ir ietverts 2012. gada 27. septembra vēstulē, kas ir adresēta prasītājiem ar references numuru SANCO/A2/AM/kva (2012) 1245353

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Darius Nicolai Spirlea un Mihaela Spirlea sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 32, 2.2.2013.


title: Lieta T-1/08 INTP: Vispārējās tiesas 2015. gada 18. septembra spriedums – Buczek Automotive/Komisija Tiesvedība — Sprieduma interpretācija

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/27

         Vispārējās tiesas 2015. gada 18. septembra spriedums – Buczek Automotive/Komisija
   (Lieta T-1/08 INTP) (1)

   (Tiesvedība - Sprieduma interpretācija)
   (2016/C 016/32)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Buczek Automotive sp. z o.o. (Sosnoveca, Polija) (pārstāvis – J. Jurczyk, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – K. Herrmann, A. Stobiecka-Kuik un T. Maxian Rusche)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Polijas Republika (pārstāvis – A. Jasser)

      Priekšmets

   Par pieteikumu interpretēt 2011. gada 17. maija spriedumu Buczek Automotive/Komisija (T-1/08, Krājums, EU:T:2011:216)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               2011. gada 17. maija sprieduma Buczek Automotive/Komisija (T-1/08, Krājums, EU:T:2011:216) rezolutīvās daļas 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka Komisijas 2007. gada 23. oktobra Lēmuma 2008/344/EK par valsts atbalsta pasākumu C 23/06 (ex NN 35/06), ko Polija īstenojusi tērauda ražotājai grupai Technologie Buczek, 1. pants ir atcelts ar iedarbību erga omnes;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               šī sprieduma oriģināls tiek pievienots interpretētā sprieduma oriģinālam, kura malā ir izdarāma atzīme par šo spriedumu.

      (1)  OV C 64, 8.3.2008.


title: Palātu priekšsēdētāju ievēlēšana

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/2

         Palātu priekšsēdētāju ievēlēšana
   2010/C 317/03
   2010. gada 5. oktobra sanāksmē Tiesas tiesneši atbilstoši Reglamenta 10. panta 1. punkta otrajai daļai par piektās, sestās, septītās un astotās palātas, kurā ir trīs tiesneši, priekšsēdētājiem uz vienu gadu līdz 2011. gada 6. oktobrim ievēlēja, attiecīgi, Ž. Ž. Kāzelu [J.-J. Kasel], A. Arabadžijevu [A. Arabadjiev], D. Švābi [D. Šváby] un K. Šīmanu [K. Schiemann].


title: lieta T-44/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko SP Entertainment Development GmbH iesniedza 2005. gada 4. februārī

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/23

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko SP Entertainment Development GmbH iesniedza 2005. gada 4. februārī
   (lieta T-44/05)
   (2005/C 115/44)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 4. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla SP Entertainment Development GmbH, Norderfrīdrihskoga (Vācija), kuru pārstāv advokāts K. Demlaitners [C. Demleitner].
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 20. oktobra Lēmumu (Nr. D/57536);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt nepieciešamos izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija ar apstrīdēto lēmumu pieprasīja Vācijai panākt aizdevuma atmaksāšanu, ko Brēmenes pilsētas kontrolakciju sabiedrība bija piešķīrusi prasītājas priekšgājējai sabiedrībai. Prasītāja apgalvo, ka šis lēmums balstās uz Komisijas nepamatotu pieņēmumu, ka attiecīgais aizdevums vēl nav atmaksāts. Pēc prasītājas uzskatiem, atmaksāšana ir jau notikusi, nododot tās sabiedrības akcijas, kura saņēma aizdevumu, tai sabiedrībai, kura izsniedza aizdevumu. Šāds samaksas veids “atmaksa ar izpildījumu” nav Kopienu tiesībām neatbilstošs valsts atbalsts EKL 87. panta 1. punkta nozīmē, jo nodoto akciju vērtība atbilst vismaz aizdevuma summai. Turklāt procenti tika maksāti līdz 2003. gada 31. decembrim, bet no 2003. gada 31. decembra prasītājai nebija jāmaksā procenti, jo akciju nodošana tika aizkavēta tādu iemeslu dēļ, par kuriem prasītāja nebija atbildīga.


title: Lieta C-193/07: Prasība, kas celta 2007. gada 5. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/14

         Prasība, kas celta 2007. gada 5. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-193/07)
   (2007/C 199/25)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Recchia un K. Herrmann)

      Atbildētāja: Polijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveicot piemērotus pasākumus, lai novērstu dzīvotņu noplicināšanos un būtisku traucējumu sugām ĪAT “Puszcza Augustowska”, PLB 200002, saistībā ar Augustovas [Augustów] — pilsētas Polijas teritorijas ziemeļaustrumos — apvedceļa apstiprināšanas procedūrām, Polijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti ar 6. panta 2. punktu un 7. pantu Direktīvā 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (1);

               —

               atzīt, ka, uz ieguldījumu Vasilkovas [Wasilków] — pilsētas tās teritorijas ziemeļaustrumos — apvedceļā neattiecinot regulārus projekta ietekmes uz ĪAT “Puszcza Knyszyńska”, PLB 200003, novērtējumus un atļaujot veikt šo ieguldījumu, neņemdama vērā tā negatīvo ietekmi uz attiecīgo teritoriju kopumā, un sākot īstenot šo ieguldījumu, Polijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti ar 6. panta 3. punktu un 7. pantu Direktīvā 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību;

               —

               atzīt, ka, ierosinot kā kompensācijas pasākumu teritorijas Puszcza Augustowska, PLB 200002, zaudēšanai īstenot mežu stādīšanas projektu teritorijā, kas ir jāizvirza par Kopienā nozīmīgu teritoriju saskaņā ar Direktīvu 92/43/EEK (“Pojezierze Sejneńskie”, PLH 200007, kuras kopēja platība ir 7 456,9 ha), Polijas Republika ir pārkāpusi Direktīvu 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību, ņemot vērā Tiesas spriedumus lietā C-117/03 Dragaggi un lietā C-244/05 Bund Naturschutz;

               —

               atzīt, ka, atbalstot Puszcza Augustowska dzīvotnes iznīcināšanu teritorijā, kas ir jāizvirza par Kopienā nozīmīgu teritoriju saskaņā ar Direktīvu 92/43/EEK (Ostoja Augustowska, PLH 200005)saistībā ar Augustovas — pilsētas Polijas teritorijas ziemeļaustrumos — apvedceļa būvniecību, Polijas Republika ir pārkāpusi Direktīvu 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību, ņemot vērā Tiesas spriedumus lietā C-117/03 Dragaggi un lietā C-244/05 Bund Naturschutz;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība attiecas uz Direktīvas 79/409/EEK (2) (Putnu aizsardzība) un Direktīvas 92/43/EEK (Dzīvotnes) nepareizu piemērošanu. Dzīvotņu direktīvas mērķis ir izveidot saskaņotu Eiropas ekoloģisko tīklu, lai veicinātu dabisko dzīvotņu un savvaļas faunas un floras saglabāšanu vai pat atjaunotu tām labvēlīgu aizsardzības statusu dalībvalstu teritorijā. Šī mērķa sasniegšanai ir paredzēts noteikt īpaši aizsargājamas dabas teritorijas (turpmāk tekstā — “ĪADT”). Minētās direktīvas 6. panta 2. punktā dalībvalstīm ir uzlikts pienākums veikt piemērotus pasākumus, lai ar visu savu rīcību novērstu teritorijas noplicināšanos, kā arī būtiskus traucējumus sugām, kuru dēļ ir noteikta attiecīgā teritorija, bet 3. punktā dalībvalstīm ir paredzēts pienākums visos plānos vai projektos, kas nav tieši saistīti ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai, bet kas varētu būtiski ietekmēt minēto teritoriju, attiecīgi izvērtēt ietekmi uz šo teritoriju, ievērojot tās aizsardzības mērķus.
   Polija īsteno divus apvedceļu būvniecības projektus ap Augustovas un Vasilkovas pilsētām aizsargājamās teritorijās iepriekš minēto direktīvu nozīmē, tādējādi pārkāpjot Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. un 3. punktu kopā ar 7. pantu, attiecībā uz divām īpaši aizsargājamām teritorijām (ĪAT) un neievērojot aizsardzības režīmu, kas izriet no judikatūras lietā C-117/03 Dragaggi un lietā C-244/05 Bund Naturschutz attiecībā uz iespējamo Kopienā nozīmīgu teritoriju (KNT). Turklāt Polija ir ierosinājusi kompensācijas pasākumu ekoloģisko kaitējumu, kas radies, īstenojot apvedceļa projektu ap Augustovas pilsētu; šis pasākums būtu īstenojams iespējamā Kopienā nozīmīgajā teritorijā (KNT), kas var apdraudēt šīs teritorijas ekoloģiskās pazīmes.

      Attiecībā uz Augustovas pilsētas apvedceļa būvniecību ir paredzēts, ka šis ceļš šķērsos ĪAT Puszcza Augustowska un iespējamo KNT Ostoja Augustowska. Minētajā ĪAT mīt četrdesmit vienas Putnu aizsardzības direktīvas I pielikumā uzskaitītas sugas putni, bet Ostoja Augustowska teritorijā ir divdesmit viena Dzīvotņu direktīvas I pielikumā uzskaitīta veida dzīvotnes. Turklāt pēdējā minētajā teritorijā dzīvo deviņu tādu sugu dzīvnieki un ir astoņu tādu sugu augi, kuras uzskaitītas Dzīvotņu direktīvas II pielikumā, to skaitā viena prioritāra suga, tas ir, vilks. Ostoja Augustowska teritorija atbilst visiem Dzīvotņu direktīvas III pielikumā norādītajiem ekoloģiskajiem kritērijiem, lai to noteiktu par KNT šīs direktīvas nozīmē.
   Attiecībā uz režīmu, kas piemērojams šim projektam un tā ietekmei uz minēto ĪAT, ir jānorāda, ka atļaujas piešķiršanas procedūra attiecībā uz to tika sākta pirms Polijas pievienošanās. Atbilstoši tam, kas ir nospriests spriedumā lietā C-209/04 Komisija/Austrija, Komisija uzskata, ka Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. un 4. punkts nav piemērojams. Tomēr minētās direktīvas galvenās normas, it īpaši 6. panta 2. punkts ir piemērojams no pievienošanās brīža. Attiecībā uz šo pašu projektu un tā ietekmi uz iespējamo KNT Komisija uzskata, ka to juridiskais režīms neatšķiras no režīma, kas norādīts iepriekš minētajos spriedumos lietā Dragaggi un lietā Bund Naturschutz, jo aizsardzības prasības ir vienādas. Turklāt šis režīms ir piemērojams no brīža, kad Polijas Republika pievienojās Eiropas Savienībai, jo jautājums ir par būtiskiem pienākumiem, kas attiecas uz Dzīvotņu direktīvas mērķi; ja tiktu pieļauts pretējais, tad dalībvalstīm attiecībā uz projektiem, saistībā ar kuriem atļaujas piešķiršanas procedūra ir sākta pirms pievienošanās dienas, nebūtu saistoši minētās direktīvas mērķi.
   Minētais projekts noplicina dzīvotnes, traucē sugām, kuru dēļ ir noteiktas attiecīgās aizsargājamās teritorijas, un tas nav piemērots pasākums, lai aizsargātu iespējamo KNT valsts mērogā. Šis projekts radīs neatgriezenisku kaitējumu un tā rezultātā noplicināsies unikāla un īpaša ekosistēma, kāda ir Rospudas [Rospuda] upes ielejā, jo tiks ietekmēti putni un dzīvotnes, un sugas, kuras ir vērts aizsargāt Direktīvas 79/409/EEK un Direktīvas 92/43/EEK nozīmē. Jāatzīst, ka, izvērtējot Augustovas apvedceļa projekta ietekmi uz Natura 2000 teritorijām, Polijas iestādes nav pienācīgi ņēmušas vērā alternatīvus risinājumus. Tā kā Polijas iestādes nav pierādījušas, ka alternatīvu risinājumu nav, tad, lai apstiprinātu attiecīgo projektu, tās nevar norādīt uz svarīgām sabiedrības interesēm.

      Attiecībā uz Vasilkovas pilsētas apvedceļa būvniecību ir paredzēts, ka šis ceļš šķērsos ĪAT Puszcza Knyszyńska, kurā mīt trīsdesmit septiņu Putnu aizsardzības direktīvas I pielikumā uzskaitītu sugu putni. Atļaujas piešķiršanas procedūra tika sākta pēc Polijas pievienošanās Eiropas Savienībai, tāpēc jautājums ir par projektu, kuram ir piemērojami procesuālie noteikumi, kas ietverti 6. panta 3. un 4. punktā. Ietekmes novērtējums, kas šim projektam tika veikts, vairākos aspektos ir nepietiekami pamatots, un tas nav pienācīgs ietekmes novērtējums Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta nozīmē. Turklāt ir jāvērš uzmanība arī uz to, ka Polijas iestādes nav norādījušas Komisijai alternatīvus risinājumus Vasilkovas apvedceļam un nav aplūkojušas jautājumu par kompensācijas pasākumiem attiecībā uz teritoriju, kas ar šo apvedceļu tiks iznīcināta.
   Darbi jau ir sākti, konkrēti, jau ir cirsti koki.

      Mežu stādīšanas projekts, kas iespējamā KNT Pojezierze Sejneńskie ir īstenojams kā kompensācijas pasākums ekoloģiskajam kaitējumam, kuru attiecīgajās teritorijās ir radījis Augustovas apvedceļa projekts, tas ne vien nekompensē ekoloģisko kaitējumu, bet arī negatīvi ietekmē iespējamo KNT. Šī teritorija, kurā ir vairāku Dzīvotņu direktīvas I pielikumā minētu veidu dzīvotnes, atbilst visiem III pielikumā norādītajiem ekoloģiskajiem kritērijiem, lai to noteiktu par KNT šīs direktīvas nozīmē. Turklāt minētajā teritorijā dzīvo sešu tādu sugu dzīvnieki, un tajā ir sešu tādu sugu augi, kuras norādītas Dzīvotņu direktīvas II pielikumā, to skaitā viena prioritāra suga, tas ir, vilks. Daļa no prioritārās dzīvotnes “Sausas smilšu augsnes kaļķainās pļavas” platības (apmēram 17 hektāri), kā arī divu II pielikumā minētu augu sugu (Pulsatilla patens un Thesium ebracteatum) dzīvotnes tiks atmežotas, veicot pasākumus, ko ieguldītājs ir paredzējis veikt, lai kompensētu ekoloģisko kaitējumu putnu dzīvotnēm, kas ir nodarīts ar Augustovas apvedceļa būvniecību.
   Polijas iestādes ir apstiprinājušas, ka vēlas pabeigt šo mežu stādīšanas projektu līdz šī gada jūnija beigām. Komisija lūdz, lai Tiesa liek apturēt vai nesākt darbus līdz sprieduma pasludināšanai pamata lietā.

      (1)  OV L 206, 22.7.1992., 7. lpp.

      (2)  Direktīva 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 25.4.1979., 1. lpp.).


title: Lieta C-437/07: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 13. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Publiskie iepirkumi — Pašvaldības tramvaju satiksmes koncepcijas izstrāde un ieviešana — Būvdarbu publiskā iepirkuma līgums — Piešķiršana, izmantojot procedūru, kas paredz publisko būvdarbu koncesijas piešķiršanu — Direktīvas 93/37 pārkāpums)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/8

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 13. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-437/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Publiskie iepirkumi - Pašvaldības tramvaju satiksmes koncepcijas izstrāde un ieviešana - Būvdarbu publiskā iepirkuma līgums - Piešķiršana, izmantojot procedūru, kas paredz publisko būvdarbu koncesijas piešķiršanu - Direktīvas 93/37 pārkāpums)
   (2009/C 6/13)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Zadra un D. Kukovec)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. Braguglia un G. Fiengo)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. un 49. panta un Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/37/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras (OV L 199, 54. lpp.), 7. un 11. panta pārkāpums — Pārskatāmības un nediskriminācijas principu pārkāpums — Valsts būvdarbu veikšana ar “projekta finansējuma” starpniecību
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               tā kā Akvilas pašvaldība ir piešķīrusi tiesības noslēgt būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu attiecībā uz bezsliežu tramvaja satiksmes koncepcijas izstrādi un ieviešanu šīs pilsētas sabiedriskā transporta sistēmā, izmantojot citu procedūru, nevis kādu no tām, kas tiesību noslēgt būvdarbu publiskā iepirkuma līgumus piešķiršanai ir paredzētas Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvā 93/37/EEK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras, Itālijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 297, 8.12.2007.


title: Lieta C-353/15: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 24. maija rīkojums (Corte di Appello di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Leonmobili Srl, Gennaro Leone/Homag Holzbearbeitungssysteme GmbH u.c. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EK) Nr. 1346/2000 — 3. panta 1. un 2. punkts — Maksātnespējas procedūras — Starptautiskā jurisdikcija — Parādnieka galveno interešu centrs — Sabiedrības juridiskās adreses pārcelšana uz citu dalībvalsti — Uzņēmuma neesamība izcelsmes dalībvalstī — Prezumpcija, saskaņā ar kuru galveno interešu centrs ir jaunās juridiskās adreses atrašanās vieta — Pretēji pierādījumi

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/4

         Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 24. maija rīkojums (Corte di Appello di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Leonmobili Srl, Gennaro Leone/Homag Holzbearbeitungssysteme GmbH u.c.
   (Lieta C-353/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 1346/2000 - 3. panta 1. un 2. punkts - Maksātnespējas procedūras - Starptautiskā jurisdikcija - Parādnieka galveno interešu centrs - Sabiedrības juridiskās adreses pārcelšana uz citu dalībvalsti - Uzņēmuma neesamība izcelsmes dalībvalstī - Prezumpcija, saskaņā ar kuru galveno interešu centrs ir jaunās juridiskās adreses atrašanās vieta - Pretēji pierādījumi)
   (2016/C 326/05)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte di Appello di Bari

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Leonmobili Srl un Gennaro Leone

      Atbildētāji: Homag Holzbearbeitungssysteme GmbH, Curatela del Fallimento Leonmobili Srl, ICO Srl, Arturo Salice SpA, Grafiche Ricciarelli di Ricciarelli Bernardino, Deutsche Bank SpA, Fida Srl un Elica SpA

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja sabiedrības juridiskā adrese ir tikusi pārcelta no vienas dalībvalsts uz citu dalībvalsti, tiesa, kurā pēc minētās pārcelšanas tiek izskatīts pieteikums par maksātnespējas procedūras uzsākšanu izcelsmes dalībvalstī, var atkāpties no prezumpcijas, saskaņā ar kuru šīs sabiedrības galveno interešu centrs atrodas jaunās juridiskās adreses atrašanās vietā, un uzskatīt, ka datumā, kad tajā tika iesniegts attiecīgais pieteikums, šo interešu centrs vēl joprojām bija šajā izcelsmes dalībvalstī, lai arī šai sabiedrībai tajā vairs nebija uzņēmuma, tikai tad, ja no citiem objektīviem pierādījumiem, ko trešajām personām ir iespējams pārbaudīt, izriet, ka šajā datumā tajā vēl joprojām atradās faktiskais minētās sabiedrības vadības un kontroles, kā arī tās interešu pārvaldības centrs.

      (1)  OV C 302, 14.9.2015.


title: Lieta F-53/15: Prasība, kas celta 2015. gada 8. aprīlī – ZZ/Tiesa

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/39

         Prasība, kas celta 2015. gada 8. aprīlī – ZZ/Tiesa
   (Lieta F-53/15)
   (2015/C 190/47)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – S. Orlandi, T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar kuru prasītāja tiesības uz ikgadējo ceļa izdevumu atlīdzību sākot no 2014. gada ir noteiktas, piemērojot Civildienesta noteikumu, kas grozīti ar Parlamenta un Padomes 2013. gada 22. oktobra Regulu Nr. 1023/2013, ar ko groza Eiropas Savienības Civildienesta noteikumus un Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību, VII pielikuma 8. pantu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt par prettiesisku un nepiemērojamu Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. pantu;

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru noteikta prasītājam piešķirtās ikgadējo ceļa izdevumu atlīdzības summa par 2014. gadu;

               —

               piespriest Tiesai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-570/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. janvāra spriedums – Agriconsulting Europe/Komisija Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Iepirkuma procedūra — Operatīvs tehniskais atbalsts, lai izveidotu un pārvaldītu tīkla mehānismu Eiropas inovācijas partnerības “Lauksaimniecības ražīgums un ilgtspēja” īstenošanai — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam — Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums — Ārpuslīgumiskā atbildība

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/31

         Vispārējās tiesas 2016. gada 28. janvāra spriedums – Agriconsulting Europe/Komisija
   (Lieta T-570/13) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Iepirkuma procedūra - Operatīvs tehniskais atbalsts, lai izveidotu un pārvaldītu tīkla mehānismu Eiropas inovācijas partnerības “Lauksaimniecības ražīgums un ilgtspēja” īstenošanai - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam - Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   (2016/C 098/40)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Agriconsulting Europe SA (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – R. Sciaudone, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis – L. Cappelletti un L. Di Paolo)

      Priekšmets

   Prasība atlīdzināt zaudējumus, kas esot radušies to pārkāpumu rezultātā, kurus Komisija esot pieļāvusi iepirkumā “Tīkla mehānisma izveide Eiropas inovācijas partnerības “Lauksaimniecības ražīgums un ilgtspēja” īstenošanai” (AGRI-2012-PEI-01)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Agriconsulting Europe SA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 367, 14.12.2013.


title: Lieta C-497/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. novembrī iesniedza Tribunale ordinario di Torino (Itālija) – kriminālprocess pret Stefano Burzio

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. novembrī iesniedza Tribunale ordinario di Torino (Itālija) – kriminālprocess pret Stefano Burzio

   (Lieta C-497/14)
   (2015/C 034/08)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale ordinario di Torino

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Stefano Burzio

      Prejudiciālais jautājums

   Vai saskaņā ar [Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 7. protokola] 4. pantu un [Eiropas Savienības Pamattiesību hartas] 50. pantu Kopienu tiesībām atbilst noteikums, kas ir paredzēts Leģislatīvā dekrēta Nr. 74/00 10.a pantā, ciktāl tajā ir ļauts noteikt tāda subjekta kriminālatbildību, kuram par to pašu nodarījumu (ieturējuma nodokļu nesamaksāšana) jau ir ticis piemērots galīgs administratīvs sods, kas ir paredzēts Leģislatīvā dekrēta Nr. 471/97 13. pantā (piemērojot papildnodokli)?