title: Tiesas spriedums (virspalāta) 2004. gada 9. novembrī lietā C-203/02 Court of Appeal (Anglija un Velsa; Civil Division) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu prāvā The British Horseracing Board Ltd. e.a. pret William Hill Organization Ltd (Direktīva 96/9/EK — Datubāzu tiesiskā aizsardzība — Sui generis tiesības — Datubāzes satura iegūšana, pārbaude vai noformēšana — Datubāzes satura (ne) būtiska daļa — Iegūšana un atkārtota izmantošana — Parasta izmantošana — Nepamatots kaitējums, kas nodarīts ražotāja leģitīmajām interesēm — Zirgu datubāze — Skriešanās sacīkšu saraksts — Derības)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/4

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2004. gada 9. novembrī
   lietā C-203/02 Court of Appeal (Anglija un Velsa; Civil Division) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu prāvā The British Horseracing Board Ltd. e.a. pret William Hill Organization Ltd (1)

   (Direktīva 96/9/EK - Datubāzu tiesiskā aizsardzība - Sui generis tiesības - Datubāzes satura iegūšana, pārbaude vai noformēšana - Datubāzes satura (ne) būtiska daļa - Iegūšana un atkārtota izmantošana - Parasta izmantošana - Nepamatots kaitējums, kas nodarīts ražotāja leģitīmajām interesēm - Zirgu datubāze - Skriešanās sacīkšu saraksts - Derības)
   (2005/C 6/06)
   tiesvedības valoda - angļu
   Lietā C-203/02 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Court of Appeal (Anglija un Velsa; Civil Division) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2002. gada 24. maijā un kas Tiesā reģistrēts 2002. gada 31. maijā tiesvedībā The British Horseracing Board Ltd. e.a. pret William Hill Organization Ltd, Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris, palātas priekšsēdētāji P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas un K. Lenaerts (referents), tiesneši J.-P. Puissochet, R. Schintgen, N. Colneric un J. N. Cunha Rodrigues, ģenerāladvokāte C. Stix-Hackl, sekretāres M. Múgica Arzamendi un M.-F. Contet, galvenās administratores, 2004. gada 9. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               ieguldījuma, kas saistīts ar datubāzes satura iegūšanu Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 11. marta Direktīvas 96/9/EK par datubāzu tiesisko aizsardzību 7. panta 1. punkta izpratnē, jēdziens saprotams kā tāds, kas iezīmē līdzekļus, kuri domāti esošu materiālu meklēšanai un to sakārtošanai minētajā bāzē; šis jēdziens neaptver līdzekļus, kuri izmantoti datubāzi veidojošo materiālu radīšanai;
               ieguldījuma, kas saistīts ar datubāzes satura pārbaudi Direktīvas 96/9 7. panta 1. punkta izpratnē, jēdziens saprotams kā tāds, kas paredz līdzekļus, kuri nolūkā nodrošināt minētajā bāzē ietvertās informācijas uzticamību domāti meklēto materiālu precizitātes kontrolei šīs bāzes izveidošanas, kā arī tās darbības laikā; šis jēdziens neaptver līdzekļus, kas veltīti pārbaudēm laikā, kad tiek radīti materiāli, kuri pēc tam tiek sakārtoti datubāzē;
               līdzekļi, kas tiek veltīti to zirgu saraksta izveidošanai, kuri piedalās skriešanās sacīkstē, un šajā sakarā notiekošajām pārbaudēm, nav pielīdzināmi ieguldījumam, kas saistīts ar tādas datubāzes satura iegūšanu un pārbaudi, kurā atrodams šis saraksts;

               2)

               iegūšanas un atkārtotas izmantošanas jēdzieni Direktīvas 96/9 7. panta izpratnē ir interpretējami tādējādi, ka tie attiecas uz jebkuru nesankcionētu visa datubāzes satura vai tā daļas piesavināšanos un publisku izplatīšanu; šie jēdzieni neprasa tiešu pieeju attiecīgajai datubāzei;
               apstāklis, ka datubāzes veidotājs vai kāds ar tā piekrišanu ir padarījis datubāzes saturu par publiski pieejamu, neietekmē datubāzes veidotāja tiesības aizliegt iegūt un/vai atkārtoti izmantot visu datubāzes saturu vai tā būtisku daļu;

               3)

               datubāzes satura kvantitātes aspektā novērtētas būtiskas daļas jēdziens Direktīvas 96/9 7. panta 1. punkta izpratnē attiecas uz iegūto un/vai atkārtoti izmantoto datu apjoma bāzi un ir izvērtējams, salīdzinot to ar visu datubāzes satura apjomu;
               datubāzes satura kvalitātes aspektā novērtētas būtiskas daļas jēdziens attiecas uz ieguldījuma, kas saistīts ar iegūšanas un/vai atkārtotas izmantošanas darbības objekta satura iegūšanu, pārbaudi vai noformēšanu, nozīmīgumu neatkarīgi no tā, vai šis objekts veido aizsargātās datubāzes vispārīgā satura kvantitātes aspektā būtisku daļu;
               datubāzes satura nebūtiskās daļas jēdziens attiecināms uz jebkuru daļu, kas neatbilst būtiskas daļas jēdzienam gan kvantitatīvā, gan kvalitatīvā aspektā;

               4)

               Direktīvas 96/9 7. panta 5. punktā ietvertais aizliegums attiecas uz nesankcionētas iegūšanas un/vai atkārtotas izmantošanas darbībām, kuru kumulatīvās ietekmes rezultāts ir bez datubāzes veidotāja atļaujas no jauna izveidot visu datubāzes saturu vai tā būtisku daļu un/vai nodrošināt šādas datubāzes visa satura vai būtiskas tā daļas publisku pieejamību, un kuras nopietni kaitē datubāzes veidotāja ieguldījumam.

      (1)  OV C 180, 27.7.2002.


title: Lieta C-8/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 6. janvārī iesniedza Oberlandesgericht Oldenburg (Vācija) — Johann Bilker u.c./ EWE AG

text:
               9.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 6. janvārī iesniedza Oberlandesgericht Oldenburg (Vācija) — Johann Bilker u.c./EWE AG

   (Lieta C-8/11)
   2011/C 113/03
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Oldenburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Johann Bilker u.c.

      Atbildētāja: EWE AG

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) 1. panta 2. punkts jāinterpretē tādējādi, ka šīs direktīvas noteikumus nepiemēro tiesību normām arī tad, ja komersants savos līguma noteikumos sniedz norādi uz līguma noteikumiem, kas pieņemti citai patērētāju kategorijai un citam līgumu veidam? Ja direktīva nav piemērojama, vai piemērošanas izslēgšana attiecas arī uz 5. pantā paredzēto vienkāršas un skaidri saprotamas valodas prasību?

               2)

               Vai Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 5. panta 1. teikums un Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 23. jūnija Direktīvas 2003/55/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu (2) 3. panta 3. punkta 4. teikums jāinterpretē tādējādi, ka neīstenojas “vienkāršas un skaidri saprotamas valodas noteikums” vai attiecīgi nav nodrošināta “patērētāju aizsardzība augstā līmenī, jo īpaši attiecībā uz pārredzamību, kas saistīta ar vispārīgiem līguma noteikumiem”, ja tiesības vienpusēji mainīt cenu komersants grib pamatot ar to, ka savos vispārīgajos līguma noteikumos tas vispārīgi atsaucas uz tiesību aktu, kas pieņemts citai patērētāju kategorijai un citam līgumu veidam un kurā galvenā tiesību norma par tiesībām mainīt cenu arī neatbilst pārskatāmības prasībai?

      (1)  OV L 95, 29. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīva 2003/55/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 98/30/EK atcelšanu (OV L 176, 57. lpp.).


title: Lieta T-596/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 2. februāra spriedums — Almunia Textil /ITSB — FIBA–Europe ( “EuroBasket” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “EuroBasket” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “Basket” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               17.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/18

         Vispārējās tiesas 2012. gada 2. februāra spriedums — Almunia Textil/ITSB — FIBA–Europe (“EuroBasket”)
   (Lieta T-596/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “EuroBasket” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “Basket” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 80/29
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Almunia Textil, SA (La Almunia de Doña Godina, Spānija) (pārstāvis — J. E. Astiz Suárez, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — R. Manea)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: FIBA-Europe eV (Minhene, Vācija) (pārstāvis — T. Hogh Holub, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 6. oktobra lēmumu lietā R 280/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Almunia Textil, SA un FIBA-Europe eV

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Almunia Textil, SA sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un FIBA-Europe eV tiesāšanās izdevumus, tostarp nepieciešamos izdevumus, kas radušies FIBA-Europe eV procesā Apelāciju padomē.

      (1)  OV C 80, 12.03.2011.


title: Lieta T-451/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 24. oktobra rīkojums — Stromberg Menswear /ITSB — Leketoy Stormberg Inter ( “STORMBERG” ) (Kopienas preču zīme — Atcelšanas process — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “STORMBERG” — Īpašnieka atteikšanās no apstrīdētās preču zīmes — Lēmums par atcelšanas procesa pabeigšanu — Pieteikums par restitutio in integrum — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas (EK) Nr. 207/2009 58. panta 1. punkts, 76. panta 1. punkts un 81. panta 1. punkts — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/28

         Vispārējās tiesas 2013. gada 24. oktobra rīkojums — Stromberg Menswear/ITSB — Leketoy Stormberg Inter (“STORMBERG”)
   (Lieta T-451/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Atcelšanas process - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “STORMBERG” - Īpašnieka atteikšanās no apstrīdētās preču zīmes - Lēmums par atcelšanas procesa pabeigšanu - Pieteikums par restitutio in integrum - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas (EK) Nr. 207/2009 58. panta 1. punkts, 76. panta 1. punkts un 81. panta 1. punkts - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)
   2013/C 367/50
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Stromberg Menswear Ltd (Leeds, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – A. Tsoutsanis, advokāts, un C. Tulley, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Leketoy Stormberg Inter AS (Kristiansand S, Norvēģija) (pārstāvji – sākotnēji T. Mølsgaard un J. Løje, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 3. augusta lēmumu lietā R 389/2012-4 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Stromberg Menswear Ltd un Leketoy Stormberg Inter AS

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Stromberg Menswear Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 63, 2.3.2013.


title: Lieta C-333/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bács-Kiskun Megyei Bíróság  2005. gada 12. jūlija  lēmumu lietā Ilona Németh pret Vám- és Pénzügyőrség Dél-Alföldi Regionális Parancsnoksága

text:
               10.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bács-Kiskun Megyei Bíróság 2005. gada 12. jūlija lēmumu lietā Ilona Németh pret Vám- és Pénzügyőrség Dél-Alföldi Regionális Parancsnoksága
   (Lieta C-333/05)
   (2005/C 315/14)
   tiesvedības valoda — ungāru
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Bács-Kiskun Megyei Bíróság (Ungārijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 12. jūlija lēmumu lietā Ilona Németh pret Vám- és Pénzügyőrség Dél-Alföldi Regionális Parancsnoksága un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 14. septembrī.

      Bács-Kiskun Megyei Bíróság lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai tāds dalībvalsts nodoklis kā Ungārijas reģistrācijas nodoklis ir uzskatāms par muitas nodokli vai maksājumu ar līdzīgu iedarbību?

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai tāds dalībvalsts nodoklis kā Ungārijas reģistrācijas nodoklis, kura samaksāšana ir priekšnosacījums vieglās automašīnas reģistrācijai un nodošanai ekspluatācijā, jebkādā veidā vienmēr ir uzskatāms par ievedmuitas nodokli?

               3.

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša, vai tāds dalībvalsts nodoklis kā Ungārijas reģistrācijas nodoklis ir saderīgs ar EKL 90. pantu un Direktīvas 77/388/EEK (1) 33. pantu, vai arī Ungārijas reģistrācijas nodoklis ir kopējās pievienotās vērtības nodokļa sistēmas pārkāpums?

               4.

               Vai tāds dalībvalsts nodoklis kā Ungārijas reģistrācijas nodoklis ir saderīgs ar Kopienu tiesībām to pašreizējā attīstības stadijā, ja reģistrācijas nodokļa apmērs jaunām un lietotām vieglajām automašīnām, neņemot vērā transportlīdzekļa klasifikāciju atbilstoši vides aizsardzības prasībām, nekādā veidā neatspoguļo lietoto automašīnu vērtības samazinājumu un tiek piemērots pilnīgi neatkarīgi no tā, kad transportlīdzeklis tika nodots ekspluatācijā un cik ilgi tas jau ir (likumīgā) lietošanā?

      (1)  OV 1977, L 145, 1. lpp.


title: Lieta C-262/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 26. maijā iesniedza Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) — Kremikovtsi AD/Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma (Ekonomikas, enerģētikas un tūrisma lietu ministrs un Ekonomikas, enerģētikas un tūrisma lietu ministra vietnieks)

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 26. maijā iesniedza Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) — Kremikovtsi AD/Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma (Ekonomikas, enerģētikas un tūrisma lietu ministrs un Ekonomikas, enerģētikas un tūrisma lietu ministra vietnieks)
   (Lieta C-262/11)
   2011/C 232/30
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Sofia-grad

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Kremikovtsi AD

      Atbildētāji: Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma (Ekonomikas, enerģētikas un tūrisma lietu ministrs un Ekonomikas, enerģētikas un tūrisma lietu ministra vietnieks)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai Eiropas nolīguma un it īpaši ES un Bulgārijas Asociācijas padomes lēmumu noteikumi ir piemērojami valsts atbalstam, kas saskaņā ar Eiropas nolīguma noteikumiem un it īpaši 2. protokola 9. panta 4. punktu piešķirts pirms Bulgārijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai, ja šādā veidā piešķirta valsts atbalsta nesaderīgums tiek novērtēts pēc tam, kad Bulgārijas Republika ir pievienojusies Eiropas Savienībai? Ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša, ir vajadzīga šāda interpretācija:

                           a)

                           vai Papildprotokola Eiropas nolīgumam, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Bulgārijas Republiku, no otras puses, attiecībā uz Eiropas nolīguma 2. protokola 9. panta 4. punktā paredzētā termiņa pagarināšanu 3. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tikai Eiropas Komisija var lemt, vai pārstrukturēšanas programma un plāni ir pilnībā izpildīti saskaņā ar Papildprotokola 2. pantu un atbilst Eiropas nolīguma 2. protokola 9. panta 4. punktā paredzētajām prasībām? Ja atbilde uz šo jautājumu ir noliedzoša, ir vajadzīga šāda interpretācija:

                           b)

                           vai Papildprotokola Eiropas nolīgumam, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Bulgārijas Republiku, no otras puses, attiecībā uz Eiropas nolīguma 2. protokola 9. panta 4. punktā paredzētā termiņa pagarināšanu 3. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Bulgārijas Republikas kompetentajai valsts iestādei ir tiesības pieņemt lēmumu par valsts atbalsta atgūšanu, ja šis atbalsts neatbilst Eiropas nolīguma 2. protokola 9. panta 4. punktā paredzētajām prasībām? Ja Tiesas atbilde uz šo jautājumu ir noliedzoša, jālūdz šāda jautājuma interpretācija:

               2)

               vai Akta par Bulgārijas Republikas un Rumānijas pievienošanās Eiropas Savienībai nosacījumiem V pielikuma atbilstošajā daļā par konkurences noteikumiem ietvertais 1. punkta noteikums ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecīgais valsts atbalsts ir “jauns atbalsts” šā pielikuma 1. punkta otrās daļas nozīmē? Ja atbilde ir apstiprinoša, vai šajā gadījumā šādam “jaunam atbalstam” ir piemērojami LESD 107. un 108. panta (EKL 87. un 88. panta) noteikumi par valsts atbalstu un Regulas Nr. 659/1999 (1) noteikumi?

                           a)

                           ja atbilde uz šo jautājumu ir noliedzoša, ir vajadzīga atbilde uz šādu jautājumu: vai Pievienošanās akta V nodaļas 1. punkta noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka kompetentās valsts iestādes nevar uzsākt tāda valsts atbalsta, kāds ir pamata lietā, atgūšanu, pirms Komisijas lēmuma, kurā attiecīgais valsts atbalsts tiek atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu, pieņemšanas?

                           b)

                           ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, vai Varhoven administrativen sad [Augstākajā Administratīvajā tiesā] iesniegtais Komisijas 2009. gada 15. decembra lēmums ir uzskatāms par negatīvu lēmumu attiecībā uz nelikumīgu atbalstu Regulas Nr. 659/1999 14. panta nozīmē?

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: lieta C-218/05: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 17. maijā

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/31

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 17. maijā
   (lieta C-218/05)
   (2005/C 182/55)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 17. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv K. Simonsons [K. Simonsson] un K. Lodži [C. Loggi], pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 27. jūnija Direktīvu 2002/59/EK (1), ar ko izveido Kopienas kuģu satiksmes uzraudzības un informācijas sistēmu un atceļ Padomes Direktīvu 93/75/EEK, vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Itālijas Republiku atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 5. februārī.

      (1)  OV L 208, 05.08.2002., 10. lpp.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 146, 29.5.2004..

text:
               12.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/10

         (2004/C 156/19)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 146, 29.5.2004.

   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Apvienotās lietas C-436/08 un C-437/08: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 10. februāra spriedums ( Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH (C-436/08), Österreichische Salinen AG (C-437/08)/ Finanzamt Linz (Kapitāla brīva aprite — Uzņēmumu ienākuma nodoklis — Valsts izcelsmes dividenžu atbrīvojums no nodokļa — Atsevišķu nosacījumu piemērošana ārvalsts izcelsmes dividenžu atbrīvošanai no nodokļa — Atskaitīšanas sistēmas piemērošana ārvalsts izcelsmes dividendēm, kas nav atbrīvotas no nodokļa — Pierādījumi par atskaitāmo ārvalstī samaksāto nodokli)

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/2

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 10. februāra spriedums (Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH (C-436/08), Österreichische Salinen AG (C-437/08)/Finanzamt Linz

   (Apvienotās lietas C-436/08 un C-437/08) (1)

   (Kapitāla brīva aprite - Uzņēmumu ienākuma nodoklis - Valsts izcelsmes dividenžu atbrīvojums no nodokļa - Atsevišķu nosacījumu piemērošana ārvalsts izcelsmes dividenžu atbrīvošanai no nodokļa - Atskaitīšanas sistēmas piemērošana ārvalsts izcelsmes dividendēm, kas nav atbrīvotas no nodokļa - Pierādījumi par atskaitāmo ārvalstī samaksāto nodokli)
   2011/C 103/02
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH (C-436/08) un Österreichische Salinen AG (C-437/08)

      Atbildētāja: Finanzamt Linz

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Unabhängiger Finanzsenat — Kopienu tiesību interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru rezidentu izcelsmes dividendēm tiek piemērota nodokļa atbrīvošanas sistēma, lai gan šo sistēmu piemēro nerezidentu izcelsmes dividendēm tikai sākot no dalības 25 % apmērā — Administratīvā un tiesu prakse, kurā, lai izpildītu no Kopienu tiesībām izrietošās prasības, ir paredzēta nodokļu atskaitīšana par nerezidentu izcelsmes dividendēm no līdzdalības, kas ir zemāka nekā 25 %, un nav pieļauta atskaitāmā nodokļa pārnešana uz nākamajiem gadiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 63. pants ir interpretējams tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram portfeļa ieguldījumu dividendes, ko izmaksā par kapitāla daļām sabiedrībās rezidentēs, ir atbrīvojamas no uzņēmumu ienākuma nodokļa un portfeļa ieguldījumu dividenžu no sabiedrībām, kuras dibinātas trešajās valstīs, kas ir 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu dalībvalstis, atbrīvojumam no nodokļa tiek izvirzīts nosacījums par nolīguma par visaptverošu savstarpēju administratīvo palīdzību un palīdzību piespiedu izpildes jomā pastāvēšanu starp dalībvalsti un attiecīgajām trešajām valstīm, ciktāl minētā tiesiskā regulējuma mērķu sasniegšanai pietiek vienīgi ar nolīgumu par savstarpēju palīdzību administratīvajā jomā;

               2)

               LESD 63. pants ir interpretējams tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram no uzņēmumu ienākuma nodokļa ir atbrīvotas portfeļa ieguldījumu dividendes, kuras sabiedrība rezidente saņem no citas sabiedrības rezidentes, bet tai pat laikā ar šo nodokli tiek apliktas portfeļa ieguldījumu dividendes, kuras sabiedrība rezidente saņem no sabiedrības, kas dibināta citā dalībvalstī vai trešajā valstī, kas ir 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu dalībvalsts, tomēr ar nosacījumu, ka pēdējās minētās sabiedrības rezidences valstī samaksāto nodokli var atskaitīt no dividenžu saņēmējas sabiedrības dalībvalstī maksājamā nodokļa un ka administratīvie pienākumi, kas dividendes saņēmušajai sabiedrībai uzlikti saistībā ar šīs atskaitīšanas izmantošanu, nav pārmērīgi. Informācija, ko valsts nodokļu administrācija pieprasa dividendes saņēmušajai sabiedrībai par dividendes izmaksājušās sabiedrības peļņai faktiski uzlikto nodokli tās rezidences valstī, ir raksturīga atskaitīšanas metodes būtībai kā tādai, un tādēļ tā nav uzskatāma par pārmērīgiem administratīviem pienākumiem;

               3)

               LESD 63. pants ir interpretējams tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru nolūkā novērst ekonomisku nodokļu dubultu uzlikšanu no uzņēmumu ienākuma nodokļa tiek atbrīvotas portfeļa ieguldījumu dividendes, kuras sabiedrība rezidente saņēmusi no sabiedrības rezidentes, un kurā attiecībā uz dividendēm, kuras izmaksājusi trešajā valstī, kas nav 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu dalībvalsts, dibināta sabiedrība, nav paredzēts nedz šo dividenžu atbrīvojums no nodokļa, nedz arī nodokļa, kuru dividendes izmaksājusī sabiedrība samaksājusi savā rezidences valstī, atskaitīšana;

               4)

               LESD 63. pantam nav pretrunā tāda valsts nodokļu iestādes prakse, atbilstoši kurai dividendēm no atsevišķām trešajām valstīm tiek piemērota nodokļa atskaitīšanas metode, ja dividendes saņēmējas sabiedrības dalība dividendes izmaksājošās sabiedrības kapitālā ir mazāka par zināmu slieksni, un atbrīvošanas no nodokļa metode, ja minētā dalība šo slieksni pārsniedz, bet tai pat laikā valsts izcelsmes dividendēm sistemātiski tiek piemērota atbrīvošanas no nodokļa metode, tomēr tikai tiktāl, ciktāl ar attiecīgajiem mehānismiem, kuru mērķis ir nodokļa vairākkārtējas uzlikšanas sadalāmajai peļņai novēršana vai samazināšana, tiek panākts līdzvērtīgs rezultāts. Tas, ka valsts nodokļu administrācija dividendes saņēmušajai sabiedrībai pieprasa informāciju par dividendes izmaksājušās sabiedrības peļņai trešajā valstī faktiski uzlikto nodokli, ir raksturīgi atskaitīšanas metodes būtībai kā tādai un per se neietekmē atbrīvošanas un atskaitīšanas metožu līdzvērtīgumu;

               5)

               LESD 63. pants ir interpretējams tādējādi:

                           —

                           ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru sabiedrībām rezidentēm tiek piešķirta iespēja pārnest taksācijas laikposmā ciestos zaudējumus uz vēlākiem taksācijas laikposmiem un ar kuru tiek novērsta ekonomiska dubulta nodokļu uzlikšana dividendēm, piemērojot atbrīvojuma metodi valsts izcelsmes dividendēm, bet dividendēm, ko izmaksājušas citā dalībvalstī vai trešajā valstī dibinātas sabiedrības, ir piemērojama atskaitīšanas metode, ciktāl ar šo tiesisko regulējumu atskaitīšanas metodes piemērošanas gadījumā netiek pieļauts uz nākamajiem taksācijas laikposmiem pārnest uzņēmumu ienākuma nodokli, kas samaksāts dividendes izmaksājušās sabiedrības valstī, ja taksācijas laikposmā, kurā sabiedrība saņēmusi ārvalsts izcelsmes dividendes, tā ir strādājusi ar saimnieciskās darbības zaudējumiem, un

                           —

                           ka dalībvalstij netiek noteikts pienākums savos nodokļu tiesību aktos paredzēt nodokļa, kas ieturēts ienākuma gūšanas vietā citā dalībvalstī vai trešajā valstī, atskaitīšanu, lai novērstu dividenžu, kuras saņem pirmajā dalībvalstī dibināta sabiedrība, juridisku dubultu aplikšanu ar nodokļiem, kas rodas, abām attiecīgajām valstīm īstenojot savu nodokļu kompetenci.

      (1)  OV C 19, 24.01.2009.


title: Lieta C-595/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 19. decembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Loredana Napoli/Ministero della Giustizia — Dipartimento Amministrazione Penitenziaria

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 19. decembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Loredana Napoli/Ministero della Giustizia — Dipartimento Amministrazione Penitenziaria

   (Lieta C-595/12)
   2013/C 86/11
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Loredana Napoli

      Atbildētāja: Ministero della Giustizia — Dipartimento Amministrazione Penitenziaria

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2006/54/EK (1) 15. pants (atgriešanās pēc dzemdību atvaļinājuma) ir piemērojams profesionālās sagatavošanas kursa apmeklējumam, kas būtisks darba attiecībām, un vai tas ir jāinterpretē tādējādi, ka pēc atvaļinājuma beigām sieviešu dzimuma darba ņēmējai ir tiesības tikt ieskaitītai atpakaļ tajā pašā vēl notiekošajā kursā, vai tomēr minēto pantu var interpretēt tādējādi, ka sieviešu dzimuma darba ņēmēju var ieskaitīt nākamajā kursā, kaut gan nav droši zināms, kad tas būs?

               2)

               Vai Direktīvas 2006/54/EK 2. panta 2. punkta c) apakšpunkts, kurā par diskriminējošu tiek uzskatīta jebkura mazāk labvēlīga attieksme, kas saistīta ar dzemdību atvaļinājumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas garantē sieviešu dzimuma darba ņēmējai absolūtu aizsardzību, un to nedrīkst mazināt atšķirīgu interešu dēļ pretēji jebkurai būtiskai nevienlīdzībai (Tiesas 1998. gada 30. aprīļa spriedums lietā C-136/95 Thibault), tādējādi, ka tas ir pretrunā valsts tiesiskajam regulējumam, kas, uzliekot pienākumu atskaitīt no profesionālās sagatavošanas kursa un vienlaikus garantējot iespēju piedalīties nākamajā kursā, izvirza mērķi nodrošināt pienācīgu profesionālo sagatavotību, bet atņem sieviešu dzimuma darba ņēmējai iespēju agrāk piekļūt jaunam darba statusam kopā ar vīriešu dzimuma kolēģiem, kuri arī izturēja konkursu un tika ieskaitīti kursā, saņemot attiecīgo atalgojumu?

               3)

               Vai Direktīvas 2006/54/EK 14. panta 2. punkts, saskaņā ar kuru dažāda attieksme nerada diskrimināciju, ja šāda īpašība veido patiesu profesionālo prasību, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ļauj dalībvalstij attālināt tādas darba ņēmējas piekļuvi darbam, kura nav varējusi iziet pilnu profesionālās sagatavošanas kursu dzemdību atvaļinājuma dēļ?

               4)

               c) apakšpunkta gadījumā, pat abstrakti pieļaujot [Direktīvas 2006/54/EK] 14. panta 2. punkta piemērojamību tur norādītajam gadījumam, vai tomēr minētā norma kopā ar vispārīgo samērīguma principu ir jāinterpretē tādējādi, ka tā ir pretrunā valsts tiesiskajam regulējumam, kas paredz dzemdību atvaļinājumā esošas darba ņēmējas atskaitīšanu no kursa, nevis nodrošina paralēlu kompensācijas kursu izveidi, kas ļautu novērst profesionālās sagatavotības trūkumu, tādējādi apvienojot mātes — darba ņēmējas tiesības un sabiedrības intereses, lai arī ar no tādas izvēles izrietošajām organizatoriskajām un finansiālajām izmaksām?

               5)

               Vai Direktīva 2006/54/EK, ja to interpretē tādējādi, ka tā ir pretrunā minētajam valsts tiesiskajam regulējumam, pauž minētajā aspektā self-executing normas, ko var tieši piemērot valsts tiesa?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīva 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbības un profesijas jautājumos (pārstrādātā versija); OV L 204, 23. lpp.


title: lieta T-101/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko BASF Aktiengesellschaft, Ludwigsafen iesniedza 2005. gada 1. martā

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/28

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko BASF Aktiengesellschaft, Ludwigsafen iesniedza 2005. gada 1. martā
   (lieta T-101/05)
   (2005/C 115/51)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 1. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla BASF Aktiengesellschaft, Ludvigšafena [Ludwigshafen] (Vācija), kuru pārstāv N. Levijs [N. Levy] un J. Templs Langs [J. Temple Lang], solicitors, un C. Federsens [C. Feddersen], juriskonsults.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt vai būtiski samazināt naudas sodu, kas saskaņā ar lēmumu uzlikts BASF;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt BASF tiesāšanās izdevumus un citus izdevumus saistībā ar šo lietu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd naudas sodu, ko tai uzlika ar Komisijas 2004. gada 9. decembra lēmumu, kas attiecās uz procedūru atbilstoši EKL 81. pantam un EEZ 53. pantam (lieta COMP/E-2/37.533-Choline Chloride), ar kuru atzīts, ka prasītāja bijusi iesaistīta vienošanās un saskaņotās darbībās, kas izpaudās kā cenu noteikšana, tirgus sadalīšana un vienošanās par darbībām pret konkurentiem EEZ holīna hlorīda sektorā.
   Savu prasību pamatojot, prasītāja norāda, ka tikušas pārkāptas tās tiesības uz aizstāvību, jo Paziņojumā par iebildumiem nebija skaidri norādīti elementi, kam bija nozīme prasītājai ar galīgo lēmumu uzliktā naudas soda aprēķināšanai. Prasītāja īpaši norāda, ka naudas soda palielināšana par 100 % pārkāpumu novēršanas veicināšanas vārdā Paziņojumā par iebildumiem nebija pilnībā izskaidrota.
   Tāpat prasītāja norāda, ka Regula 17/62 (1), tagad Regula 1/2003, (2) vai Vadlīnijas naudas sodu noteikšanā (3) neatļauj naudas soda palielināšanu pārkāpumu novēršanas vārdā un lieluma dēļ, un bez tam, tā nav nepieciešama. Kā norāda prasītāja, kopējais sabiedrības lielums var tikt izmantots vienīgi lai novērtētu pārkāpuma iespaidu uz tirgu, nevis kā pamats naudas soda palielināšanai. Tāpat prasītāja apgalvo, ka palielināšana pārkāpumu novēršanas vārdā būtu izmantojama ar mēru un tad, ja pastāv skaidri iemesli, kādu nebija prasītājas gadījumā.
   Tāpat prasītāja norāda, ka tai uzliktā naudas soda palielināšana par 50 % atkārtota pārkāpuma dēļ, pamatojoties uz pārkāpumiem, kas notikuši pirms gandrīz 40 un 20 gadiem, ir pretrunā ar tiesiskās drošības principu un samērīguma principu. Tāpat prasītāja norāda, ka naudas soda palielinājums atkārtota pārkāpuma dēļ ir aprēķināts nepareizi, jo 50 % tika aprēķināti nevis no sākuma summas, bet gan no sākuma summas kopā ar palielinājumu uzņēmuma lieluma dēļ un pārkāpumu novēršanas vārdā.
   Tāpat prasītāja apgalvo, ka tai bija tiesības uz lielāku naudas soda samazinājumu atbilstoši Komisijas paziņojumam par naudas sodu neuzlikšanu vai samazināšanu karteļu lietās (4). Prasītāja pirmkārt norāda, ka, tā kā tai bija tiesības uz samazinājumu par to, ka tā būtiski neapšaubīja faktus, vienīgais jautājums ir par to, vai Komisija pareizi novērtējusi prasītājas sadarbību citos Paziņojumā paredzētajos aspektos. Kā apgalvo prasītāja, tā kā Komisija pazaudēja daļu lietas materiālu, tā izdarīja nepareizu un nepilnīgu prasītājas sadarbības novērtējumu. Ka apgalvo prasītāja, lēmums kļūdaini apraksta zināmus prasītājas iesniegtos dokumentus, izlaiž citus elementus par prasītājas sadarbību ar izmeklēšanu un satur pretrunīgus sadarbības aprakstus. Prasītāja arī apgalvo, ka tai jebkurā gadījumā pienācās lielāks naudas soda samazinājums.
   Visbeidzot, prasītāja norāda, ka Komisija ir kļūdījusies, konstatējot, ka notika viens pārkāpums, kas turpinājās, un ka, atklājot naudas soda lielumu masu mēdijiem pirms lēmuma pieņemšanas, tika pārkāpts Komisijas profesionālā noslēpuma glabāšanas pienākums un labas pārvaldes princips, kas kavēja Komisāru kolēģiju veikt lietas pienācīgu novērtēšanu un neatkarīgu pārbaudi.

      (1)  Padomes 1962. gada 6. februāra Regula (EEK) Nr. 17/62: Pirmā regula par Līguma 85. un 86. panta īstenošanu (OV 13, 204. lpp.).

      (2)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1,1. lpp.).

      (3)  Vadlīnijas naudas sodu noteikšanā saskaņā ar 15. panta 2. punktu Regulā Nr. 17 un 65. panta 5. punktu EOTA Līgumā (OV 1998 C 9, 3. lpp.).

      (4)  Komisijas paziņojumam par naudas sodu neuzlikšanu vai samazināšanu karteļu lietās (OV 1996 C 207., 4. lpp.)


title: Lieta C-536/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) 2008. gada 4. decembra rīkojumu — Staatssecretaris van Financiën / X

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/33

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) 2008. gada 4. decembra rīkojumu — Staatssecretaris van Financiën/X

   (Lieta C-536/08)
   (2009/C 44/55)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Atbildētājs: X

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Sestās Direktīvas (1) 17. panta 2. un 3. punkts un 28. b panta A daļas 2. punkts ir interpretējami tādējādi, ka gadījumā, ja saskaņā ar pēdējās minētās normas pirmo daļu Kopienas iekšējās preču iegādes vieta ir dalībvalsts teritorijā, kas ir izdevusi pievienotās vērtības nodokļa identifikācijas numuru, ar kuru persona, kas iegādājas preces, ir veikusi iegādi, šim ieguvējam ir tiesības uz tūlītēju priekšnodokļa atskaitījumu, ņemot vērā šajā dalībvalstī maksājamo pievienotās vērtības nodokli?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: lieta T-204/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Giorgio Lebedef un citi iesniedza 2005. gada 23. maijā

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/34

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Giorgio Lebedef un citi iesniedza 2005. gada 23. maijā
   (lieta T-204/05)
   (2005/C 193/57)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 23. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Džordžio Ļebedevs [Giorgio Lebedef], ar dzīvesvietu Luksemburgā, Armands Imberts [Armand Imbert], ar dzīvesvietu Briselē, Žans-Marī Ruso [Jean-Marie Rousseau], ar dzīvesvietu Briselē, un Maria Rozario Domeneka Kobo [Maria Rosario Domenech Cobo], ar dzīvesvietu Briselē, kurus pārstāv Žils Buno [Gilles Bounéo] un Frederiks Frabeti [Frédéric Frabetti], avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt izteiktu 2004. gada 12. jūlija lēmumu noraidīt prasību D/393/04, ar kuru prasītāji lūdza, lai personālo datoru operētājsistēmu un visu programmatūru, kas tiek izmantota viņu personālajos datoros, kompetentais dienests nodrošina to dzimtajā valodā vai, pakārtoti, citā Eiropas Savienības oficiālajā valodā pēc to izvēles;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji, visi būdami Komisijas ierēdņi, iesniedza augstākstāvošām personām pieteikumu, lai operētājsistēma un visas programmas, kas tiek izmantotas to personālajos datoros, tiktu nodrošinātas to dzimtajā valodā vai, pakārtoti, citā Eiropas Savienības oficiālajā valodā pēc to izvēles. Pēc minētā pieteikuma un turpmāko sūdzību noraidījuma, prasītāji iesniedza šo prasības pieteikumu. Viņi apgalvo, ka visas datoru konfigurācijas uzstādīšana angļu valodā, kaut gan izmantotās programmas ir pieejamas vairākās valodās, ir diskriminācijas aizlieguma principa pārkāpums, jo pilnīgai datora izmantošanai vajadzīgas gandrīz perfektas angļu valodas zināšanas, kas ir augstāka līmenī, nekā var saprātīgi pieprasīt no Eiropas ierēdņa, kas pēc izcelsmes nav anglofons.
   Prasītāji arī izvirza iespējamu pienācīgas rūpības pienākuma, patvaļīgas rīcības aizlieguma un pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, kā arī iespējamu pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu.


title: Lieta T-314/14: Prasība, kas celta 2014. gada 29. aprīlī  – Borde un Carbonium /Komisija

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/24

         Prasība, kas celta 2014. gada 29. aprīlī – Borde un Carbonium/Komisija
   (Lieta T-314/14)
   2014/C 261/46
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Alexandre Borde (Parīze, Francija) un Carbonium (Parīze) (pārstāvis – A. Herzberg, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

   Prasītāju prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt atbildētājas 2014. gada 19. un 20. februāra lēmumus izbeigt pirmā prasītāja uzdevumu saistībā ar Pasaules klimata pārmaiņu alianses programmas un Pasaules klimata pārmaiņu alianses ĀKK valstu iekšējās programmas (Intra-ACP GCCA) novērtēšanu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir izdarīts būtisks procesuāls pārkāpums, arī aizskartas prasītāju tiesības tikt uzklausītiem un nav ievērots pienākums norādīt lēmumu pamatojumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti Līgums par Eiropas Savienības darbību, Eiropas Savienības Pamattiesību harta un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencija, jo atbildētāja esot pārkāpusi prasītāju tiesības, ka pret viņiem tiek nodrošināta taisnīga, vienlīdzīga un nepatvaļīga attieksme, un prasītāju tiesības uz viņu reputācijas aizsardzību.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie lēmumi ir atbildētājas pilnvaru ļaunprātīga izmantošana.


title: Lieta T-37/13: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. jūlija rīkojums — Exakt Advanced Technologies /ITSB — Exakt Precision Tools ( “EXAKT” ) (Kopienas preču zīme — Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu — Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               12.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/6

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. jūlija rīkojums — Exakt Advanced Technologies/ITSB — Exakt Precision Tools (“EXAKT”)
   (Lieta T-37/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 298/09
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Exakt Advanced Technologies GmbH (Norderstedt, Vācija) (pārstāvis — A. von Bismarck, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Exakt Precision Tools Ltd (Aberdeen, Apvienotā Karaliste)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 29. oktobra lēmumu lietā R 1764/2011-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Exakt Advanced Technologies GmbH un Exakt Precision Tools Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja sedz savus, kā arī atlīdzina atbildētāja tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 86, 23.3.2013.


title: Lieta C-313/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 28. jūnijā iesniedza Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana (Itālija) — Giuseppa Romeo/Regione Siciliana

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 28. jūnijā iesniedza Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana (Itālija) — Giuseppa Romeo/Regione Siciliana

   (Lieta C-313/12)
   2012/C 295/29
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Giuseppa Romeo

      Atbildētājs: Regione Siciliana

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai valsts tiesa, pamatojoties uz valsts tiesisko regulējumu, kurā saistībā ar tīri iekšējām valsts situācijām ir atsauce uz Eiropas Savienības tiesībām, šo Savienības tiesību noteikumus un principus var interpretēt un piemērot ar atkāpēm vai arī tos piemērot, neievērojot tiem sniegto interpretāciju Tiesas judikatūrā?

               2)

               Vai tāda Likuma Nr. 241/1990 3. panta un Sicīlijas Reģionālā likuma Nr. 10/1991 3. panta saistībā ar Likuma Nr. 241/1990 1. pantu — kurā Itālijas iestādēm ir noteikts pienākums piemērot Savienības tiesību principus, ievērojot Līguma par Eiropas Savienības darbību 296. panta otrajā daļā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunktā paredzēto pienākumu norādīt iestāžu pieņemto lēmumu pamatojumu, — interpretācija un piemērošana, saskaņā ar kuru uz individuāliem pasākumiem, proti, pasākumiem, kas ir saistīti ar pensiju jomā pastāvošajām subjektīvajām, bet tomēr saistoša rakstura tiesībām, var neattiecināt pienākumu norādīt pamatojumu, ir saderīga ar Savienības tiesībām, un vai šāda situācija ir atzīstama par administratīvajam aktam piemērojamo būtisko formas prasību pārkāpumu?

               3)

               Vai Likuma Nr. 241/1990 21.g panta 2. punkta pirmā daļa, atbilstoši tās interpretācijai administratīvajā tiesu praksē, — saistībā ar Likuma Nr. 241/1990 3. pantā un Sicīlijas Reģionālajā likumā Nr. 10/1991 paredzēto pienākumu norādīt administratīvā akta pamatojumu, ņemot vērā pienākumu norādīt iestāžu pieņemto lēmumu pamatojumu, kurš ir paredzēts Līguma par Eiropas Savienības darbību 296. panta otrajā daļā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunktā, — ir saderīga ar Likuma Nr. 241/1990 1. pantu, kurā valsts iestādēm ir noteikts pienākums piemērot Savienības tiesību principus, un līdz ar to, vai par saderīgu un pieļaujamu ir atzīstama tāda interpretācija un piemērošana, saskaņā ar kuru valsts iestādēm ir atļauts papildināt administratīva akta pamatojumu tiesvedības laikā?


title: Lieta F-20/07: Prasība, kas celta 2007. gada 27. jūnijā — Marcuccio /Komisija

text:
               22.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/19

         Prasība, kas celta 2007. gada 27. jūnijā — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-20/07)
   (2007/C 223/34)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt tiktāl, ciktāl vajadzīgs, lēmumu, ar ko noraidīts 2006. gada 31. marta pieteikums, kas iesniegts 2006. gada 4. aprīlī, daļā par prasītāja lūgumu, lai, nosakot un vēlāk atlīdzinot izdevumus par ārsta apmeklējumu 2005. gada 28. septembrī, tiktu piemērots Noteikumu par Eiropas Kopienas ierēdņu apdrošināšanu slimības gadījumiem (turpmāk tekstā — “Noteikumi”) I pielikuma XV panta 4. punkts;

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru ir noraidīts 2006. gada 31. marta pieteikums;

               —

               atcelt tiktāl, ciktāl vajadzīgs, 2006. gada 24. maija aprēķinu Nr. 58, saraksts Nr. 30001052;

               —

               atcelt tiktāl, ciktāl vajadzīgs, 2006. gada 30. novembra ziņojumu ADMIN.B.2/MB/nb D(06) 27556, kurā iekļauts iecēlējinstitūcijas lēmums, atbildot uz 2006. gada 7. augusta sūdzību, kas pēc būtības ir par to pašu priekšmetu kā šajā prasībā;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam kā tādas summas atlīdzību, kas kopā veido 100 % no viņa apmaksātajiem ārstēšanās izdevumiem, kurus viņš ar 2006. gada 31. marta lūgumu lūdz atmaksāt no Kopienu veselības apdrošināšanas shēmas, starpību starp EUR 720,45, ko samaksājis prasītājs, un EUR 396,36, kas viņam atlīdzināti, vai citu summu, kuru Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu atlīdzību, pieskaitot procentus, sākot no 2006. gada 8. aprīļa, ar likmi 10 % gadā ar ikgadējo kapitalizāciju vai tādā apmērā un tādos termiņos, kādu Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu;

               —

               piespriest atbildētājai tiktāl, ciktāl vajadzīgs, samaksāt prasītājam tādu summu, kas bija jāsamaksā un kas nav atlīdzināta Noteikumu I pielikuma XV panta 4. punkta izpratnē par ārsta apmeklējumu 2005. gada 28. septembrī, pieskaitot procentus, sākot no 2006. gada 4. aprīļa, ar likmi 10 % gadā ar ikgadējo kapitalizāciju vai tādā apmērā un tādos termiņos, kādu Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasība ir iesniegta par atbildētājas noraidījumu atlīdzināt prasītājam naudas summu, kas kopā veido 100 % no viņa apmaksātajiem ārstēšanās izdevumiem un, nosakot atlīdzību par ārsta apmeklējumu 2005. gada 28. septembrī, piemērot Noteikumu par Eiropas Kopienas ierēdņu apdrošināšanu slimības gadījumiem I pielikuma XV panta 4. punktu.
   Prasītājs savu argumentu atbalstam izvirza šādus trīs prasības pamatus:

               1)

               pilnīgs pamatojuma trūkums, arī saistībā ar izmeklēšanas neesamību, jo nav saprotams, kāpēc atbildētāja noraidīja prasītāja lūgumus iepriekš minētajā veidā;

               2)

               acīmredzama kļūda vērtējumā un tiesību pārkāpums, jo prasītāja patoloģiskais stāvoklis bija tāda rakstura, lai uz to Civildienesta noteikumu 72. panta izpratnē attiecinātu tiesības saņemt atlīdzību par ārstēšanās izdevumiem 100 % apmērā;

               3)

               pienākuma ņemt vērā ierēdņa intereses un labas pārvaldības principa pārkāpums, jo atbildētāja nav pienācīgi ņēmusi vērā prasītāja intereses un veica prettiesiskas darbības.


title: Lieta F-47/06: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2006. gada 13. decembra rīkojums — Aimi u.c. pret Komisiju (Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — Karjeras attīstība — Civildienesta noteikumi redakcijā, kas piemērojama 2004. gada 1. maijā — Pāreja uz jaunu karjeras sistēmu — Vispārpiemērojams akts — Vienlīdzīga attieksme — Juridiski pamatota interese)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/49

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2006. gada 13. decembra rīkojums — Aimi u.c. pret Komisiju
   (Lieta F-47/06) (1)

   (Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - Karjeras attīstība - Civildienesta noteikumi redakcijā, kas piemērojama 2004. gada 1. maijā - Pāreja uz jaunu karjeras sistēmu - Vispārpiemērojams akts - Vienlīdzīga attieksme - Juridiski pamatota interese)
   (2006/C 331/109)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Nicola Aimi, Evere (Beļģija) u.c. (pārstāvji — A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un K. Herrmann)
   Priekšmets
   Individuāli piemērojamo lēmumu, ar ko noraidīti prasītāju lūgumi iecēlējinstitūcijai veikt pārejas pasākumus, lai 2005. un turpmākajos gados, veicot paaugstināšanu amatā, nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi un viņu iegūtās tiesības, atcelšana.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 154, 1.7.2006.


title: Tiesas spriedums (sestā palāta)  2005. gada 17. novembrī  lietā C-22/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 93/104/EK — Darba apstākļi — Darba laika organizācija — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/16

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2005. gada 17. novembrī
   lietā C-22/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 93/104/EK - Darba apstākļi - Darba laika organizācija - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 36/30)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-22/05 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2005. gada 25. janvārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozet un N. Yerrell) pret Beļģijas Karalisti (pārstāvis — M. Wimmer), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: sestās palātas priekšsēdētāja pienākumu izpildītājs J.-P. Puissochet, tiesneši S. von Bahr un A. Borg Barthet (referents), ģenerāladvokāte J. Kokott, sekretārs R. Grass, 2005. gada 17. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepiemērojot personām, kuras nodarbina gadatirgu dalībuzņēmumi, valsts tiesību aktus, kuri pieņemti, lai transponētu Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīvu 93/104/EK par dažiem darba laika organizācijas aspektiem, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 1. panta 3. punkts un 17. pants.

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 02.04.2005.


title: Lieta C-206/11: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 17. janvāra spriedums ( Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Georg Köck/Schutzverband gegen unlauteren Wettbewerb (Patērētāju tiesību aizsardzība — Uzņēmēju negodīga komercprakse iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta izpārdošanas pasludināšanas iepriekšēja atļauja)

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 17. janvāra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Georg Köck/Schutzverband gegen unlauteren Wettbewerb

   (Lieta C-206/11) (1)

   (Patērētāju tiesību aizsardzība - Uzņēmēju negodīga komercprakse iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem - Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta izpārdošanas pasludināšanas iepriekšēja atļauja)
   2013/C 63/03
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Georg Köck

      Atbildētāja: Schutzverband gegen unlauteren Wettbewerb

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberster Gerichtshof — Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (Direktīva par negodīgu komercpraksi) (OV L 149, 22. lpp.), un it īpaši tās 3. panta 1. punkta un 5. panta 5. punkta interpretācija — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta izpārdošanas pasludināšanas iepriekšēja atļauja

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”), ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj, ka valsts tiesa izdod rīkojumu par komercprakses, kas nav minēta šīs direktīvas I pielikumā, pārtraukšanu tikai tāpēc, ka attiecībā uz minēto praksi nav saņemta kompetentās administratīvās iestādes iepriekšēja atļauja, ja pati tiesa neizvērtē attiecīgās komercprakses negodīgo raksturu atbilstoši minētās direktīvas 5.–9. pantā paredzētajiem kritērijiem.

      (1)  OV C 226, 30.07.2011


title: Lieta F-1/13: Prasība, kas celta 2013. gada 3. janvārī — ZZ /Eiropols

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/33

         Prasība, kas celta 2013. gada 3. janvārī — ZZ/Eiropols
   (Lieta F-1/13)
   2013/C 79/56
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvis — J.-J. Ghosez, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Eiropols)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Eiropola lēmumu nepagarināt prasītājas līgumu uz nenoteiktu laiku un piespriest Eiropolam atlīdzināt starpību starp atalgojumu, ko tā būtu varējusi turpināt saņemt Eiropolā, un jebkuru citu atlīdzību, ko tā faktiski ir saņēmusi

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt atbildētāja 2012. gada 29. februāra lēmumu, ar kuru atbildētājs paziņoja prasītajai, ka tas nepagarinās tās līgumu uz noteiktu laiku, kurš beigsies 2012. gada 31. maijā;

               —

               piespriest atbildētajam atlīdzināt prasītājai starpību, pirmkārt, starp atalgojuma apmēru, uz ko tā būtu varējusi pretendēt, ja tā būtu saglabājusi savu amatu šajā struktūrā, un, otrkārt, atalgojuma apjomu, honorāriem, bezdarbnieka pabalstu un citiem pabalstiem, ko viņa faktiski ir saņēmusi pēc 2012. gada 1. jūnija, tā atalgojuma vietā, ko viņa saņēma kā pagaidu darbiniece;

               —

               piespriest Eiropolam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-60/12: Tiesas (virspalāta) 2013. gada 14. novembra spriedums ( Vrchní soud v Praze — Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedība saistībā ar finansiālu sankciju izpildi, kas piemērotas pret Marián Baláž (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Pamatlēmums 2005/214/TI — Savstarpējas atzīšanas principa piemērošana finansiālām sankcijām — “Tiesa, kam ir īpaša jurisdikcija krimināllietās” — “Unabhängiger Verwaltungssenat” Austrijas tiesībās — Pārbaudes izpildes dalībvalsts tiesā raksturs un apjoms)

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/5

         Tiesas (virspalāta) 2013. gada 14. novembra spriedums (Vrchní soud v Praze — Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedība saistībā ar finansiālu sankciju izpildi, kas piemērotas pret Marián Baláž

   (Lieta C-60/12) (1)

   (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2005/214/TI - Savstarpējas atzīšanas principa piemērošana finansiālām sankcijām - “Tiesa, kam ir īpaša jurisdikcija krimināllietās” - “Unabhängiger Verwaltungssenat” Austrijas tiesībās - Pārbaudes izpildes dalībvalsts tiesā raksturs un apjoms)
   2014/C 9/07
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

      Vrchní soud v Praze

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Marián Baláž

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vrchní soud v Praze — Padomes 2005. gada 24. februāra Pamatlēmuma 2005/214/JHA par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu naudas sodiem (OV L 76, 16. lpp.) 1. panta a) punkta iii) apakšpunkta interpretācija — Jēdziens “tiesa, kam ir īpaša jurisdikcija krimināllietās” — “Unabhängiger Verwaltungssenat” Austrijas tiesībās — Jēdziens “iespēja iesniegt lietu izskatīšanai” tiesā Pamatlēmuma 1. panta a) punkta iii) apakšpunkta izpratnē — Piemērošanas joma

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2005. gada 24. februāra Pamatlēmuma 2005/214/TI par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu attiecībā uz finansiālām sankcijām, kas grozīts ar Padomes 2009. gada 26. februāra Pamatlēmumu 2009/299/TI, 1. panta a) punkta iii) apakšpunktā minētais jēdziens “tiesa, kurai ir īpaša jurisdikcija krimināllietās” ir Savienības tiesību autonoms jēdziens un tas ir jāinterpretē tādējādi, ka šim jēdzienam atbilst ikviena tiesa, kas ievēro kriminālprocesa būtiskās īpašības. Unabhängiger Verwaltungssenat in den Ländern (Austrija) atbilst šiem kritērijiem un tādējādi ir jāuzskata, ka tā atbilst minētajam jēdzienam;

               2)

               Pamatlēmuma 2005/214, kas grozīts ar Pamatlēmumu 2009/299, 1. panta a) punkta iii) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ir jāuzskata, ka personai ir bijusi iespēja celt prasību tiesā, kurai ir īpaša jurisdikcija krimināllietās, gadījumā, ja tai pirms prasības celšanas bija jāievēro pirmstiesas administratīvā procedūra. Šādai tiesai ir jābūt pilnīgai jurisdikcijai lietas izskatīšanai attiecībā gan uz juridisko izvērtējumu, gan faktiskajiem apstākļiem.

      (1)  OV C 109, 14.4.2012.


title: Lieta F-127/14: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 10. decembra rīkojums – Turkington /Komisija Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Valsts pensiju sistēmā iegūto pensijas tiesību pārskaitīšana — Priekšlikums par izdienas gadiem, kas nav apstrīdēts termiņā — Jauna un būtiska fakta neesamība — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/50

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 10. decembra rīkojums – Turkington/Komisija
   (Lieta F-127/14)
   (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Valsts pensiju sistēmā iegūto pensijas tiesību pārskaitīšana - Priekšlikums par izdienas gadiem, kas nav apstrīdēts termiņā - Jauna un būtiska fakta neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2015/C 034/60)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Stephen Turkington (Trīre, Vācija) (pārstāvis – A. Salerno, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall un G. Gattinara)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru atteikts veikt jaunu aprēķinu par papildu tiesībām uz pensiju, kuras prasītājs ieguvis Savienības pensiju shēmā, pamatojoties uz jaunajiem Vispārīgajiem Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta īstenošanas noteikumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               Turkington k-gs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.


title: Apvienotās lietas T-537/10 un T-538/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 29. novembra spriedums — Adamowski /ITSB — Fagumit ( “FAGUMIT” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdisku preču zīmju “Fagumit” un grafiskas preču zīmes “FAGUMIT” reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka grafiska preču zīme “FAGUMIT” — Relatīvs spēkā neesamības pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 3. punkts un 165. panta 4. punkta b) apakšpunkts)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/40

         Vispārējās tiesas 2012. gada 29. novembra spriedums — Adamowski/ITSB — Fagumit (“FAGUMIT”)
   (Apvienotās lietas T-537/10 un T-538/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdisku preču zīmju “Fagumit” un grafiskas preču zīmes “FAGUMIT” reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka grafiska preču zīme “FAGUMIT” - Relatīvs spēkā neesamības pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 3. punkts un 165. panta 4. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 26/77
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ursula Adamowski (Hamburga, Vācija) (pārstāvis — D. von Schultz, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Fabryka Węży Gumowych i Tworzyw Sztucznych Fagumit sp. z o.o. (“Fagumit”) (Wolbrom, Polija) (pārstāvji — M. Krekora, T. Targosz un P. Podrecki, advokāti)

      Priekšmets

   Par divām prasībām attiecīgi par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 3. septembra lēmumiem lietās R 1002/2009-1 un R 1003/2009-1 attiecībā uz diviem spēkā neesamības atzīšanas procesiem starp Fabryka Węży Gumowych i Tworzyw Sztucznych Fagumit sp. z o.o. un Ursula Adamowski

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apvienot lietas T-537/10 un T-538/10 sprieduma taisīšanai;

               2)

               prasības noraidīt;

               3)

               Ursula Adamowski sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, modeļi un paraugi) (ITSB) un Fabryka Węży Gumowych i Tworzyw Sztucznych Fagumit sp. z o.o. tiesvedībā Vispārējā tiesā radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 30, 29.01.2011.


title: Lieta C-209/05: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 29. jūnija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/32

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 29. jūnija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku
   (Lieta C-209/05) (1)

   (2006/C 224/63)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 171, 09.07.2005.


title: Lieta T-372/11: Prasība, kas celta 2011. gada 15. jūlijā — Basic /ITSB — Repsol YPF ( “basic” )

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/54

         Prasība, kas celta 2011. gada 15. jūlijā — Basic/ITSB — Repsol YPF (“basic”)
   (Lieta T-372/11)
   2011/C 269/120
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Basic Aktiengesellschaft Lebensmittelhandel (Minhene, Vācija) (pārstāvis — D. Altenburg, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Repsol YPF, SA (Madride, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 31. marta lēmumu lietā R 1440/2010-1;

               —

               noraidīt apelācijas sūdzību lietā Nr. R 1440/2010-1 attiecībā uz lēmumu par iebildumiem Nr. B 1384694;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “basic” dzeltenā, zilā un sarkanā krāsā attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 4., 5., 16., 18., 21., 25., 28., 29., 30., 31., 32., 33., 35., 39., 43., 44. un 45. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6752811

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiskas preču zīmes “BASIC” Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 5648159 attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 37. un 39. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus attiecībā uz daļu no apstrīdētajiem pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē, un uz visiem apstrīdētajiem pakalpojumiem, kas ietilpst 39. klasē. Attiecībā uz pārējiem pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē, iebildumi tika noraidīti.

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu daļā, kurā ir noraidīti iebildumi attiecībā uz daļu no pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē. Noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz šiem pakalpojumiem un noraidīt apelācijas sūdzību attiecībā uz pārējiem pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē.

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini uzskatīja, ka pastāv reģistrācijai pieteiktās preču zīmes un pretstatītās preču zīmes sajaukšanas iespēja


title: Tiesas spriedums (ceturtā palāta) 2004. gada 18. novembrī lietā C-87/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2001/17/EK — Apdrošināšanas sabiedrību sanācija un darbības izbeigšana — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2004. gada 18. novembrī
   lietā C-87/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2001/17/EK - Apdrošināšanas sabiedrību sanācija un darbības izbeigšana - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2005/C 19/14)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-87/04 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis E. Traversa un pārstāve P. Léouffre) pret Beļģijas Karalisti (pārstāve E. Dominkovits) par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi saskaņā ar EKL 226.pantu, kas iesniegta 2004. gada 23. februārī, Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: ceturtās palātas priekšsēdētāja pienākumu izpildītājs J. N. Cunha Rodrigues, tiesneši M. Ilešič (referents) un E. Levits, ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretārs R. Grass, 2004. gada 18. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 19. marta Direktīvu 2001/17/EK par apdrošināšanas sabiedrību sanāciju un darbības izbeigšanu, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētā Direktīva;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 85, 3.4.2004.


title: Lieta T-516/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 7. oktobra rīkojumu lietā F-122/07 Marcuccio /Komisija 2009. gada 21. decembrī iesniedza Luigi Marcuccio

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/40

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 7. oktobra rīkojumu lietā F-122/07 Marcuccio/Komisija 2009. gada 21. decembrī iesniedza Luigi Marcuccio

   (Lieta T-516/09 P)
   2010/C 51/75
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, avvocato)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi

               —

               katrā ziņā: pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem atcelt pārsūdzēto rīkojumu;

               —

               atzīt, ka pirmajā instancē celtā prasība, saistībā ar kuru ir izdots pārsūdzētais rīkojums, bija pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem pieņemama;

               —

               galvenokārt: pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem apmierināt prasītāja pirmajā instancē celtajā prasībā ietverto lūgumu;

               —

               piespriest atbildētājai atmaksāt visus prasītājam radušos tiesāšanās izdevumus saistībā ar visām līdz šim brīdim uzsāktajām tiesvedībām šīs lietas ietvaros;

               —

               pakārtoti: nodot šo lietu atpakaļ Civildienesta tiesai citā sastāvā jauna nolēmuma pieņemšanai pēc būtības.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par Civildienesta tiesas 2009. gada 7. oktobra rīkojumu lietā F-122/07. Ar šo rīkojumu daļēji kā acīmredzami nepieņemama un daļēji kā acīmredzami juridiski nepamatota tika noraidīta prasība ar lūgumu atcelt atbildētājas lēmumu, ar kuru tā bija noraidījusi prasītāja lūgumu veikt izmeklēšanu attiecībā uz atsevišķiem notikumiem 2001. un 2003. gadā, kā arī piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājam tādējādi nodarīto kaitējumu.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītājs norāda uz faktu sagrozīšanu un deformēšanu pārsūdzētajā rīkojumā, kā arī uz kļūdainu pienākuma norādīt pamatojumu interpretāciju un piemērošanu.


title: Lieta C-277/09: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 22. decembra spriedums ( Court of Session (Scotland), Edinburgh (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/RBS Deutschland Holdings GmbH (Sestā PVN direktīva — Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu — Transportlīdzekļu iegūšana un izmantošana izpirkuma nomas darījumos — Divu dalībvalstu nodokļu sistēmu atšķirības — Ļaunprātīgas rīcības aizliegums)

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/6

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 22. decembra spriedums (Court of Session (Scotland), Edinburgh (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/RBS Deutschland Holdings GmbH

   (Lieta C-277/09) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Transportlīdzekļu iegūšana un izmantošana izpirkuma nomas darījumos - Divu dalībvalstu nodokļu sistēmu atšķirības - Ļaunprātīgas rīcības aizliegums)
   2011/C 63/10
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Session (Scotland), Edinburgh

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Atbildētāja: RBS Deutschland Holdings GmbH

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Court of Session (Scotland), Edinburgh — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 17. panta 3. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Darbības, kuru veikšanas vienīgais mērķis ir nodokļu priekšrocību iegūšana — Apvienotajā Karalistē dibinātas bankas meitas uzņēmuma Vācijā sniegtie transportlīdzekļu nomas pakalpojumi Apvienotajā Karalistē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tādos apstākļos kā pamata lietā Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 17. panta 3. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts nevar atteikt nodokļa maksātājam atskaitīt PVN priekšnodokli, kas samaksāts par šajā dalībvalstī veikto preču iegādi, ja šīs preces tikušas izmantotas citā dalībvalstī veiktiem izpirkuma nomas darījumiem, tikai tādēļ, ka par izejošajiem darījumiem nav maksāts PVN otrajā dalībvalstī;

               2)

               ļaunprātīgas rīcības aizlieguma princips neizslēdz tiesības atskatīt pievienotās vērtības nodokli atbilstoši Direktīvas 77/388 17. panta 3. punkta a) apakšpunktam tādos apstākļos kā pamata lietā, kur uzņēmums, kas reģistrēts vienā dalībvalstī, izvēlas ar savu meitas sabiedrību, kas reģistrēta citā dalībvalstī, veikt preču izpirkuma nomas darījumus trešajai sabiedrībai, kas reģistrēta pirmajā minētajā dalībvalstī, lai izvairītos no tā, ka samaksa par šiem darījumiem tiek aplikta ar pievienotās vērtības nodokli, jo pirmajā dalībvalstī šie darījumi tiek kvalificēti kā nomas pakalpojumu sniegšana, kas veikta otrajā dalībvalstī, un šajā otrajā dalībvalstī — kā preču piegāde, kas veikta pirmajā dalībvalstī.

      (1)  OV C 267, 07.11.2009.


title: lieta C-410/05: Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 21. novembrī

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/20

         Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 21. novembrī
   (lieta C-410/05)
   (2006/C 36/40)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 21. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Grieķijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv G. Zavvos un G. Braun, Juridiskā dienesta locekļi, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 4. decembra Direktīvu 2001/97/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 91/308/EEK par to, kā novērst finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtas naudas legalizēšanai (naudas atmazgāšanai) (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2003. gada 15. jūnijā.

      (1)  OV L 344, 28.12.2001., 76. lpp.


title: Lieta T-51/13: Prasība, kas celta 2013. gada 30. janvārī — Evropaïki Dynamiki/EIB

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/26

         Prasība, kas celta 2013. gada 30. janvārī — Evropaïki Dynamiki/EIB
   (lieta T-51/13)
   2013/C 86/44
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — B. Christianos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

      Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest EIB samaksāt prasītājai EUR 536 610,22 par zaudējumiem, kurus prasītāja bija cietusi saistībā ar iespējas noslēgt pamatlīgumu zaudēšanu, kopā ar kompensācijas procentiem no 2008. gada 31. janvāra līdz sprieduma šajā lietā pasludināšanas brīdim un ar kavējuma procentiem no sprieduma šajā lietā pasludināšanas brīža līdz pilnīgai samaksai;

               —

               piespriest EIB samaksāt prasītājai EUR 150 000 kā “brīdinājuma” zaudējumus kopā ar kompensācijas procentiem no 2008. gada 31. janvāra līdz sprieduma šajā lietā pasludināšanas brīdim un ar kavējuma procentiem no sprieduma šajā lietā pasludināšanas brīža līdz pilnīgai samaksai;

               —

               piespriest EIB atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja saskaņā ar LESD 340. panta 2. punktu kopsakarā ar LESD 266. pantu Eiropas Savienības Vispārējā tiesā lūdz atlīdzināt zaudējumus, kurus tā ir cietusi Eiropas Investīciju bankas (turpmāk tekstā — “EIB”) prettiesiskās rīcības dēļ.
   Šie zaudējumi radās, kad, kā Vispārējā tiesa bija lēmusi 2011. gada 20. septembra spriedumā lietā T-461/08 Evropaïki Dynamiki/EIB, EIB prettiesiski bija noraidījusi prasītājas piedāvājumu konkursā par pamatlīguma pakalpojumu sniegšanai noslēgšanu.
   Šajā kontekstā prasītāja lūdz, pirmkārt, atlīdzināt zaudējumus, kuri ciesti saistībā ar iespējas noslēgt pamatlīgumu zaudēšanu, izmantojot restitutio in integrum, un, otrkārt, atlīdzināt “brīdinājuma” zaudējumus par EIB prettiesisko un ļaunprātīgo rīcību attiecībā pret prasītāju.
   Prasītāja uzskata, ka ir izpildīti judikatūrā paredzētie nosacījumi par EIB ārpuslīgumiskās atbildības noteikšanu, lai tai varētu tikt atlīdzināti zaudējumi.


title: Lieta C-371/05: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 7. oktobrī

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/8

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 7. oktobrī
   (Lieta C-371/05)
   (2006/C 10/17)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 7. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv C. Cattabriga, X. Lewis un L. Visaggio, pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka Itālijas Republika ir pārkāpusi tai ar Direktīvu 92/50/EEK, jo īpaši 11. pantu un 15. panta 2. punktu, uzliktos pienākumus, jo Mantovas pašvaldība tieši un bez iepriekšējas paziņojuma par līgumu publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī piešķīrusi sabiedrībai A.S.I. S.p.A. informātikas pakalpojumu pārvaldes, uzturēšanas un paplašināšanas tiesības;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Komisija sakarā ar vienu sūdzību saņēma informāciju par 1997. gada 2. decembrī noslēgto līgumu, ar kuru Mantovas pašvaldība tieši un bez iepriekšējas paziņojuma par līgumu publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī piešķīrusi sabiedrībai Azienda Servizi Informativi (A.S.I.) S.p.A., kurā tai pieder daļas, pašvaldības informātikas pakalpojumu pārvaldes, uzturēšanas un paplašināšanas tiesības. Šī piešķiršana ir notikusi uz piecpadsmit gadiem līdz 2012. gada 31. decembrim.

               2.

               Komisija uzskata, ka Mantovas pašvaldības informātikas pakalpojumu piešķiršana A.S.I. S.p.A. ir valsts pakalpojumu līguma piešķiršana, kam piemērojama Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai (1). Tādēļ, šajā gadījumā, bija vajadzīgs, ka atbilstoši direktīvas noteikumiem tiek paziņots par līgumu un, jo īpaši, saskaņā 11. pantu un 15. panta 2. punktu šis paziņojums par līgumu bija jāpublicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.

               3.

               Turklāt, pēc prasītājas domām, Itālijas iestādes nav sniegušas pietiekamu pamatojumu, lai uzskatītu, ka Kopienu direktīvas par valsts līgumu piešķiršanu nav piemērojamas, jo attiecīgā piešķiršana, ņemot vērā tiesisko attiecību starp pašvaldību un saņēmēju sabiedrību sarežģītības pakāpi, kā arī tāpēc, ka šīs sabiedrības sniegtie pakalpojumi ir tīri “iekšēja” darbība (jeb “in House Providing”).

      (1)  OV L 209, 1. lpp.


title: Lieta C-578/08: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 4. marta spriedums ( Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rhimou Chakroun/Minister van Buitenlandse Zaken (Tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos — Direktīva 2003/86/EK — Jēdziens sociālās palīdzības sistēmas izmantošana — Jēdziens ģimenes atkalapvienošanās — Ğimenes dibināšana)

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/13

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 4. marta spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rhimou Chakroun/Minister van Buitenlandse Zaken

   (Lieta C-578/08) (1)

   (Tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos - Direktīva 2003/86/EK - Jēdziens “sociālās palīdzības sistēmas izmantošana” - Jēdziens “ģimenes atkalapvienošanās” - Ğimenes dibināšana)
   2010/C 113/17
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Rhimou Chakroun

      Atbildētājs: Minister van Buitenlandse Zaken

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Raad van State — Padomes 2003. gada 22. septembra Direktīvas 2003/86/EK par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos (OV L 251, 12. lpp.) 2. panta d) punkta un 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Jēdzieni “sociālās palīdzības sistēmas izmantošana” un “ģimenes atkalapvienošanās”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2003. gada 22. septembra Direktīvas 2003/86/EK 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā ietvertais formulējums “sociālās palīdzības sistēmas izmantošana” ir jāinterpretē tādējādi, ka šis noteikums neatļauj dalībvalstij pieņemt tādu tiesisko regulējumu par ģimenes atkalapvienošanos, saskaņā ar kuru ģimenes atkalapvienošanās netiek atļauta apgādniekam, kurš ir pierādījis, ka viņam ir stabili, pastāvīgi un pietiekami ienākumi, kas ir pietiekami, lai ļautu viņam apmierināt pašam savas un viņa ģimenes locekļu vajadzības, bet kuram viņa ienākumu apmēra dēļ tomēr var būt tiesības izmantot speciālo sociālo palīdzību īpašu, individuāli noteiktu nepieciešamo iztikas izdevumu segšanai, no ienākumiem atkarīgus attiecīgo pašvaldību iestāžu atbrīvojumus no nodokļiem vai ienākumus veicinošus pasākumus iedzīvotājiem ar zemiem ienākumiem minimālās [minimabeleid] pašvaldību politikas ietvaros;

               2)

               Direktīva 2003/86, it īpaši tās 2. panta d) punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā, piemērojot Direktīvas 2003/86 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzēto prasību par ienākumiem, ir ietverts nodalījums atkarībā no tā, vai ģimenes attiecības ir radušās pirms vai pēc apgādnieka ieceļošanas uzņemošās dalībvalsts teritorijā.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009.


title: Lieta T-180/08 P: Pirmās instances tiesas 2009. gada 10. novembra rīkojums — Tiralongo /Komisija (Apelācija — Civildienests — Pagaidu darbinieki — Līguma uz noteiktu laiku nepagarināšana — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Kaitējuma cēlonis — Civildienesta tiesas pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/27

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 10. novembra rīkojums — Tiralongo/Komisija
   (Lieta T-180/08 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Līguma uz noteiktu laiku nepagarināšana - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Kaitējuma cēlonis - Civildienesta tiesas pienākums norādīt pamatojumu)
   2010/C 11/53
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Giuseppe Tiralongo, Ladispoli (Itālija) (pārstāvji — F. Sciaudone, R. Sciaudone un S. Frazzani, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin, pārstāvji, kam palīdz S. Corongiu, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 6. marta rīkojumu lietā F-55/07 Tiralongo/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts) un šī rīkojuma atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Giuseppe Tiralongo sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Kopienu Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 05.07.2008.


title: Lieta T-476/14: Prasība, kas celta 2014. gada 26. jūnijā – Poal Investments XXI  u.c./Komisija

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/49

         Prasība, kas celta 2014. gada 26. jūnijā – Poal Investments XXI u.c./Komisija
   (Lieta T-476/14)
   2014/C 261/77
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Poal Investments XXI, SL (Madride, Spānija), Poal Investments XXII, SL (Madride), Naviera Cabo Vilaboa C-1658, AIE (Madride) un Naviera Cabo Domaio C-1659, AIE (Madride) (pārstāvji – J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero un A. Lamadrid de Pablo, abogados)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā viss pasākumu kopums, kas Komisijas ieskatā esot tā dēvētā Spānijas finanšu līzinga sistēma, tiek kvalificēts kā jauns un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 4. pantu, kurā Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico – AIE] ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji un kā vienīgie, pret ko vēršams atgūšanas rīkojums,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir uzdots atgūt apgalvoto atbalstu,

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir spriests par ieguldītāju un citu subjektu starpā noslēgto privāttiesisko līgumu tiesiskumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-700/13 Bankia/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta C-158/09: Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 20. maija spriedums — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2003/88/EK — Darba laika organizēšana — Valsts pārvaldes iestāžu personāls, kas nav civilie darbinieki — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/12

         Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 20. maija spriedums — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-158/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/88/EK - Darba laika organizēšana - Valsts pārvaldes iestāžu personāls, kas nav civilie darbinieki - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2010/C 179/19
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — I. Martinez del Peral Cagigal un M. van Beek)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — B. Plaza Cruz)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV L 299, 9. lpp.) 1. panta 3. punkta un Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīvas 93/104/EK par dažiem darba laika organizācijas aspektiem (OV L 307, 18. lpp.) 18. panta a) punkta, kas saglabāts ar Direktīvas 2003/88 27. panta 1. punktu, kas skatāms kopā ar šīs pašas direktīvas I pielikuma B daļu, pārkāpums — Valsts pārvaldes iestāžu personāls, kas nav civilie darbinieki

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Noteiktajā nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai attiecībā uz valsts pārvaldes iestāžu personālu, kas nav civilie darbinieki, izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem prasības, Spānijas Karaliste nav izpildījusi minētās direktīvas 1. panta 3. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 180, 01.08.2009.


title: Lieta C-622/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2013. gada 13. septembra spriedumu lietā T-320/10 Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2013. gada 27. novembrī iesniedza Castel Frères SAS

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2013. gada 13. septembra spriedumu lietā T-320/10 Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2013. gada 27. novembrī iesniedza Castel Frères SAS

   (Lieta C-622/13 P)
   2014/C 24/29
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Castel Frères SAS (pārstāvji — A. von Mühlendahl, H. Hartwig, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 13. septembra spriedumu lietā T-320/10;

               —

               noraidīt Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell celto prasību atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 4. maija lēmumu lietā R 962/2009-2;

               —

               piespriest ITSB un otrai lietas dalībniecei atlīdzināt tiesvedībās Vispārējā tiesā un Tiesā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja apgalvo, ka Vispārējā tiesa, noraidot prasītājas prasījumu, lai prasības pieteikums Vispārējā tiesā tiktu noraidīts kā nepieņemams “tiesību ļaunprātīgas izmantošanas” dēļ, ko veikusi otra lietas dalībniece, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā. Prasītājas prasījums ir balstīts uz pierādījumu sagrozīšanu. Prasība ir arī balstīta uz tiesību ļaunprātīgas izmantošanas ietekmes nepareizu interpretāciju procedūrās Eiropas Savienības iestādēs. Prasība tāpat ir balstīta uz to, ka, tā kā Vispārējā tiesa nav norādījusi pamatus prasītājas prasības noraidīšanai, nav norādīti šī lēmuma pamati.
   Prasītāja tālāk apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Regulas par Kopienas preču zīmi (1) 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, jo tā esot piemērojusi kļūdainus kritērijus, atzīstot prasītājas preču zīmes reģistrāciju par neatbilstošu.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV, L 78, 1. lpp.


title: Lieta C-406/06: Tiesas (sestā palāta) rīkojums 2007. gada 8. februārī — Landtag Schleswig-Holstein /Eiropas Kopienu Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība — Nodošana Pirmās instances tiesai)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/15

         Tiesas (sestā palāta) rīkojums 2007. gada 8. februārī — Landtag Schleswig-Holstein/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-406/06) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība - Nodošana Pirmās instances tiesai)
   (2007/C 95/25)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Landtag Schleswig-Holstein (pārstāvji — S. Laskowski un J. Caspar)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Priekšmets
   Komisijas 2006. gada 10. marta un 2006. gada 23. jūnija lēmumu par atteikumu prasītājam ļaut iepazīties ar 2005. gada 22. marta dokumentu SEC(2005) 420, kurā ir iekļauta juridiskā analīze attiecībā uz Padomē apspriežamā pamatlēmuma projektu par to datu saglabāšanu, kas savākti un uzglabāti saistībā ar sabiedrībai pieejamo elektroniskās komunikācijas pakalpojumu sniegšanu, vai par to datu saglabāšanu, kuri nosūtīti, izmantojot sabiedriskos komunikāciju tīklus, lai novērstu, izmeklētu un konstatētu pārkāpumus un noziedzīgus nodarījumus, to skaitā terorismu, un par tiem noteiktu sodu (Padomes dok. 8958/04 CRIMORG 36 TELECOM 82), atcelšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietu C-406/06 Landtag Scheswig-Holstein/Komisija nodot Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesai;

               2)

               lēmums par tiesāšanās izdevumiem tiek atlikts.

      (1)  OV C 294, 2.12.2006.


               18.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 455/15

         EBTA Uzraudzības iestādes 2014. gada 22. oktobrī iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-21/14)
   (2014/C 455/10)
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāv tās pārstāvji Markus Schneider un Clémence Perrin, Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium, 2014. gada 22. oktobrī EBTA Tiesā iesniedza prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               pasludina, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus un/vai uzreiz nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par pasākumiem, kas vajadzīgi, lai īstenotu Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma IV nodaļas 4. punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 19. maija Direktīva 2010/30/ES par enerģijas un citu resursu patēriņa norādīšanu ražojumiem, kas saistīti ar energopatēriņu, izmantojot etiķetes un standarta informāciju par precēm), kas pielāgots minētajam līgumam ar tā 1. protokolu, nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un EEZ līguma 7. pantu;

               2)

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Pieteikums attiecas uz to, ka Islande vēlākais līdz 2014. gada 18. februārim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2013. gada 18. decembrī sniegto argumentēto atzinumu par to, ka minētā valsts nav ieviesusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 19. maija Direktīvu 2010/30/ES par enerģijas un citu resursu patēriņa norādīšanu ražojumiem, kas saistīti ar energopatēriņu, izmantojot etiķetes un standarta informāciju par precēm (“Akts”), kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma IV nodaļas 4. punktā un pielāgota EEZ līgumam ar tā 1. protokolu.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande nav izpildījusi saistības, kas tai paredzētas Akta 16. pantā un EEZ līguma 7. pantā, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus un/vai nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par pasākumiem, kas vajadzīgi Akta īstenošanai.