title: Lieta T-373/15: Prasība, kas celta 2015. gada 10. jūlijā – Ja zum Nürburgring/Komisija

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/17

         Prasība, kas celta 2015. gada 10. jūlijā – Ja zum Nürburgring/Komisija
   (Lieta T-373/15)
   (2015/C 337/20)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ja zum Nürburgring e.V. (Nirberga, Vācija) (pārstāvji – D. Frey, M. Rudolph un S. Eggerath, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Komisijas 2014. gada 1. oktobra Lēmumu C(2014) 3634 par valsts atbalstu Vācijai SA.31550 (2012/C) (ex 2012/NN) Nürburgring vajadzībām;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza deviņus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: kļūdains atbilstošo faktu konstatējums
               Prasītājs norāda, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 108. pantu saistībā ar 107. pantu, kā arī LES 17. pantu, jo tā neesot izpildījusi savu pārbaudes pienākumu saskaņā ar tiesībām par atbalstu un lēmumam nozīmīgos punktus esot pamatojusi ar kļūdainiem faktiem.

               2.

               Otrais pamats: acīmredzama kļūda, novērtējot apgalvoto finanšu apstiprinājumu
               Šajā ziņā tiek norādīts, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā, uzskatot, ka konkursa procedūrā atsavinātā īpašuma ieguvējs ir iesniedzis finanšu partnera finanšu apstiprinājumu.

               3.

               Trešais pamats: LESD 107. un 108. panta pārkāpums, Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 4. panta 4. punkta un 14. panta pārkāpums, kā arī acīmredzama kļūda vērtējumā
               Trešā pamata ietvaros prasītājs tostarp norāda, ka nelikumīgā atbalsta radītie, tirgu pārsniedzošie konkurences ierobežojumi esot nostiprinājušies atsavināšanas dēļ. Tālāk atbalsta atgūšanas pienākums, pamatojoties uz saimniecisku turpinātību, esot bijis jāattiecina arī uz konkursa procedūrā atsavinātā īpašuma ieguvēju. Prasītājs papildina, ka atsavināšana ir uzskatāma par jaunu valsts atbalstu ieguvējam.

               4.

               Ceturtais pamats: LESD 107. un 108. panta pārkāpums, kā arī acīmredzama kļūda novērtējumā
               Šajā ziņā prasītājs būtībā norāda, ka atsavināšanas procedūra nav notikusi pārskatāmā un diskrimināciju izslēdzošā konkursa procedūrā un ka tādēļ attiecīgie īpašumi nav tikuši atsavināti par tirgus cenu.

               5.

               Piektais pamats: LESD 108. panta 2. punkta un Regulas Nr. 659/1999 4. panta 4. punkta pārkāpums negatīva apstiprinājuma atbalsta jomā dēļ
               Šī pamata ietvaros prasītājs norāda, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Regula Nr. 659/1999 4. panta 4. punktu, jo tā atsavināšanu konkursa procedūras ietvaros neesot kvalificējusi kā valsts atbalstu un neesot uzsākusi formālās izmeklēšanas procedūru. Viņš papildina, ka Komisijai esot vajadzējis rasties šaubām par šī atbalsta saderīgumu ar kopējo tirgu.

               6.

               Sestais pamats: pienākuma norādīt pamatojumu neievērošana
               Prasītāja skatījumā Komisija neesot izpildījusi savu LESD 296. panta 2. punktā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunktā noteikto pienākumu norādīt pamatojumu, jo nav pamatojusi būtiskus apsvērumus, uz kuriem ir balstīts apstrīdētais lēmums, vai to ir darījusi tikai daļēji.

               7.

               Septītais pamats: prasītāja procesuālo tiesību pārkāpums, nepienācīgi vērtējot viņa viedokli
               Prasītājs šī pamata ietvaros apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi viņa procesuālās tiesības, jo tā neesot vērtējusi prasītāja apgalvojumus.

               8.

               Astotais pamats: prasītāja procesuālo tiesību pārkāpums ar lēmumu par to, ka atsavināšana nav jauns atbalsts
               Šajā ziņā tiek minēts, ka Komisija esot pārkāpusi prasītāja procesuālās tiesības vai attiecīgi būtiskas formas prasības, jo tā, neņemot vērā prasītāja formālo sūdzību, esot izlēmusi, ka saskaņā ar konkursa procedūru atsavināto īpašumu atsavināšana pircējam neesot uzskatāma par valsts atbalstu. Ar šo lēmumu tā esot netieši noraidījusi formālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu. Tā kā Komisija nepamatoti neesot uzsākusi formālas izmeklēšanas procedūru, tā esot pārkāpusi prasītāja tiesības paust savu viedokli.

               9.

               Devītais pamats: tiesību uz labu pārvaldību pārkāpums
               Visbeidzot tiek pārmests, ka Komisija neesot nedz pati izskatījusi visus nozīmīgos aspektus, nedz arī atbilstoši ņēmusi vērā tos, ko minējis prasītājs.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [LESD] līguma [108]. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.)


title: Lieta F-50/12: Civildienesta tiesas (otrās palāta) 2012. gada 16. novembra rīkojums — Ciora /Komisija (Civildienests — Paziņojums par konkursu EPSO/AD/198/10 — Nepielaišana pie konkursa — Prasība — Pirmstiesas procedūras neievērošana — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/32

         Civildienesta tiesas (otrās palāta) 2012. gada 16. novembra rīkojums — Ciora/Komisija
   (Lieta F-50/12)
   (Civildienests - Paziņojums par konkursu EPSO/AD/198/10 - Nepielaišana pie konkursa - Prasība - Pirmstiesas procedūras neievērošana - Acīmredzama nepieņemamība)
   2013/C 46/64
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Cătălin Ion Ciora (Bukareste, Rumānija) (pārstāvis — M. Bondoc, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Priekšmets

   Civildienests — Prasība atcelt konkursa EPSO/AD/198/10 Nodaļu vadītāji, kuri ir Rumānijas pilsoņi (AD9) atlases komisijas lēmumu neizvēlēties prasītāja kandidatūru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

                  C. Ciora sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.


title: Lieta T-195/12: Prasība, kas celta 2012. gada 9. maijā — Nuna International /ITSB — Nanu-Nana Joachim Hoepp ( “nuna” )

text:
               14.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/9

         Prasība, kas celta 2012. gada 9. maijā — Nuna International/ITSB — Nanu-Nana Joachim Hoepp (“nuna”)
   (Lieta T-195/12)
   2012/C 209/14
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nuna International BV (Erp, Nīderlande) (pārstāvis — A. Alpera Plazas, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. (Brēmene, Vācija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 15. februāra lēmumu lietā R 476/2011-1; un

               —

               apmierināt apstrīdēto Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz visām pieteikumā norādītajām precēm

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “nuna” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12., 18., 20., 21., 25. un 28. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6239743

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes pieteikums Nr. 6218879 vārdiskai preču zīmei “NANU”; Kopienas preču zīme Nr. 6218945 vārdiskai preču zīmei “NANA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 4., 6., 8., 11., 14., 16., 18., 20., 21., 24., 26., 28., 30., 34. un 35. klasē; Kopienas preču zīme Nr. 6217814 vārdiskai preču zīmei “NANU-NANA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 18., 20., 21., 24., 25., 28. un 35. klasē; Vācijas preču zīme Nr. 36647710 vārdiskai preču zīmei “NANU”; Vācijas preču zīme Nr. 39804075 vārdiskai preču zīmei “NANA”; Vācijas preču zīme Nr. 1054703 vārdiskai preču zīmei “NANU-NANA”; starptautiska preču zīmes reģistrācija Nr. 557176 vārdiskai preču zīmei “NANU-NANA”

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu atcelt, iebildumus apmierināt, Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-22/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 15. aprīļa rīkojums — Katjes Fassin /ITSB (pandas galvas attēls) (Kopienas preču zīme — Pārbaudītāja izteikts reģistrācijas atteikums — Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/40

      Vispārējās tiesas 2010. gada 15. aprīļa rīkojums — Katjes Fassin/ITSB (pandas galvas attēls)
      (Lieta T-22/09) (1)

      (Kopienas preču zīme - Pārbaudītāja izteikts reģistrācijas atteikums - Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2010/C 161/63)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Katjes Fassin GmbH & Co. KG (Emmerich am Rhein, Vācija) (pārstāvis — T. Schmitz, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji — sākotnēji C. Jenewein, pēc tam — C. Jenewein un G. Schneider)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 13. novembra lēmumu lietā R 1299/2006-4 attiecībā uz pieteikumu trīsdimensiju apzīmējumu, kas attēlo pandas galvu melnā, baltā un sarkanā krāsā, reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

                  2)

                  prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 69, 21.03.2009.


title: Lieta C-156/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 10. novembra spriedums (Augstākās tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SIA “Private Equity Insurance Group”/AS “Swedbank” Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2002/47/EK — Piemērošanas joma — Jēdzieni “finanšu nodrošinājums”, “attiecīgās finansiālās saistības” un finanšu nodrošinājuma “sniegšana” — Iespēja realizēt finanšu nodrošinājumu neatkarīgi no maksātnespējas procesa sākšanas — Norēķinu konta līgums, kurā ietverta finanšu nodrošinājuma klauzula

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 10. novembra spriedums (Augstākās tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SIA “Private Equity Insurance Group”/AS “Swedbank”
   (Lieta C-156/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2002/47/EK - Piemērošanas joma - Jēdzieni “finanšu nodrošinājums”, “attiecīgās finansiālās saistības” un finanšu nodrošinājuma “sniegšana” - Iespēja realizēt finanšu nodrošinājumu neatkarīgi no maksātnespējas procesa sākšanas - Norēķinu konta līgums, kurā ietverta finanšu nodrošinājuma klauzula)
   (2017/C 014/06)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākā tiesa

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: SIA “Private Equity Insurance Group”

      Atbildētāja: AS “Swedbank”

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 6. jūnija Direktīva 2002/47/EK par finanšu nodrošinājuma līgumiem ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tāda finanšu nodrošinājuma ņēmējam kā pamatlietā, saskaņā ar kuru norēķinu kontā iemaksātie naudas līdzekļi kalpo kā finanšu ķīla bankai, lai nodrošinātu visus tās prasījumus pret konta turētāju, ir piešķirtas tiesības realizēt šo nodrošinājumu neatkarīgi no maksātnespējas procesa sākšanas pret nodrošinājuma devēju tikai tad, ja, pirmkārt, naudas līdzekļi, kas ir minētā nodrošinājuma priekšmets, ir ieskaitīti attiecīgajā kontā pirms šī procesa sākšanas vai ja šie naudas līdzekļi tajā ir ieskaitīti šī procesa sākšanas dienā, ja banka ir pierādījusi, ka tai nebija zināms par minētā procesa sākšanu vai ka tā saprātīgi nevarēja to zināt, un ja, otrkārt, minētā konta turētājam ir liegts izmantot minētos naudas līdzekļus pēc to ieskaitīšanas šajā kontā.

      (1)  OV C 198, 15.6.2015.


title: Lieta T-190/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 25. oktobra spriedums — CHEMK un KF /Padome (Dempings — Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas, Ķīnas, Ēģiptes, Kazahstānas un Krievijas izcelsmes ferosilīcija imports — Eksporta cenas noteikšana — Peļņas līmenis — Cenu saistības — Zaudējumi — Cēloņsakarība — Sūdzība — Tiesības uz aizstāvību — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/14

         Vispārējās tiesas 2011. gada 25. oktobra spriedums — CHEMK un KF/Padome
   (Lieta T-190/08) (1)

   (Dempings - Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas, Ķīnas, Ēģiptes, Kazahstānas un Krievijas izcelsmes ferosilīcija imports - Eksporta cenas noteikšana - Peļņas līmenis - Cenu saistības - Zaudējumi - Cēloņsakarība - Sūdzība - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2011/C 355/21
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) (Čeļabinska, Krievija) un Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) (Novokuzņecka, Krievija) (pārstāvis — P. Vander Schueren, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji J.-P. Hix, pēc tam J.-P. Hix un B. Driessen, pārstāvji, kuriem sākotnēji palīdzēja G. Berrisch un G. Wolf, pēc tam G. Berrisch, avocats)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji H. van Vliet un K. Talabér-Ritz, pēc tam H. van Vliet un M. França)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Padomes 2008. gada 25. februāra Regulu (EK) Nr. 172/2008, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts Ķīnas Tautas Republikas, Ēģiptes, Kazahstānas, Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas un Krievijas izcelsmes ferosilīcija importam (OV 2008 L 55, 6. lpp.), tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītājām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) un Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 197, 02.08.2008.


               10.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/1

         2009/C 244/01
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 233, 26.9.2009.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 220, 12.9.2009.

      OV C 205, 29.8.2009.

      OV C 193, 15.8.2009.

      OV C 180, 1.8.2009.

      OV C 167, 18.7.2009.

      OV C 153, 4.7.2009.

   Šie teksti pieejami arī
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-625/10: Prasība, kas celta 2010. gada 29. decembrī — Eiropas Komisija/Francijas Republika

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/12

         Prasība, kas celta 2010. gada 29. decembrī — Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-625/10)
   2011/C 103/21
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J.-P. Keppenne un H. Støvlbæk)

      Atbildētāja: Francijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka pasākumu, kas veikti, lai ieviestu pirmo dzelzceļa paketi, nepilnību dēļ Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti:

                           —

                           grozītās Direktīvas 91/440/EEK (1) 6. panta 3. punktā un II pielikumā, kā arī Direktīvas 2001/14/EK (2) 14. panta 2. punktā;

                           —

                           Direktīvas 2001/14/EK 6. panta 2.-5. punktā;

                           —

                           Direktīvas 2001/14/EK 11. pantā;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija savas prasības atbalstam izvirza divus iebildumus.
   Pirmkārt, tā pārmet atbildētajai, ka tā nav ievērojusi visus pienākumus, kas paredzēti pirmajā dzelzceļa paketē, kurā noteikts ne tikai nošķirt tās struktūras, kas nodrošina dzelzceļa pakalpojumu sniegšanu (Francijā — SNCF), no struktūrām, kas pārvalda infrastruktūru (Francijā — RFF), bet arī lai tā sauktās “būtiskās” funkcijas, kas saistītas ar dzelzceļa jaudas sadalījumu, infrastruktūras lietošanas maksājumu iekasēšanu un atļauju izsniegšanu, nodrošinātu neatkarīgas iestādes. Tomēr SNCF ir atbildīga par dažu būtisko funkciju veikšanu saistībā ar vilcienu ceļu piešķiršanu, ko tā veic caur Direction des Circulations Ferroviaires (DCF). Šis īpašais dienests nav juridiski neatkarīgs no SNCF, ne arī neatkarīgs organizatoriskos un ar lēmumu pieņemšanu saistītos jautājumos.
   Otrkārt, Komisija apgalvo, ka valsts tiesiskajā regulējumā nav pareizi un pilnībā transponētas Direktīvas 2001/14/EK prasības saistībā ar darbības uzlabošanas shēmas ieviešanu attiecībā uz maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu. Francijas tiesību aktos problēma rodas arī saistībā ar to, ka tajos netiek pietiekoši stimulēts samazināt infrastruktūras nodrošināšanas izmaksas un piekļuves maksas lielumu.

      (1)  Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīva 91/440/EEK par Kopienas dzelzceļa attīstību (OV L 237, 25. punkts).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīva 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju (OV L 75, 29. lpp.).


title: Lieta T-686/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 4. februāra spriedums – Itālija/Komisija ELVGF — Garantiju nodaļa — ELGF un ELFLA — No finansējuma izslēgti izdevumi — Augļi un dārzeņi — Tomātu pārstrādes nozare — Atbalsts ražotāju organizācijām — Itālijas izdevumi — Samērīgums — Res judicata spēks

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/32

         Vispārējās tiesas 2016. gada 4. februāra spriedums – Itālija/Komisija
   (Lieta T-686/14) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Augļi un dārzeņi - Tomātu pārstrādes nozare - Atbalsts ražotāju organizācijām - Itālijas izdevumi - Samērīgums - Res judicata spēks)
   (2016/C 106/36)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri, piedaloties G. Galluzzo, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Bianchi un K. Skelly)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2014. gada 9. jūlija Īstenošanas lēmumu 2014/458/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 205, 62. lpp.) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Itālijas Republiku

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 395, 10.11.2014.


title: Lieta C-218/12: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 17. oktobra spriedums ( Landgericht Saarbrücken (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lokman Emrek/Vlado Sabranovic (Regula (EK) Nr. 44/2001 — 15. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Jurisdikcija patērētāju līgumu jomā — Šīs jurisdikcijas iespējamā ierobežošana attiecībā uz distances līgumiem — Cēloņsakarības pastāvēšana starp komerciālo vai profesionālo darbību, kas vērsta uz patērētāja domicila dalībvalsti, izmantojot internetu, un līguma noslēgšanu)

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/14

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 17. oktobra spriedums (Landgericht Saarbrücken (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lokman Emrek/Vlado Sabranovic

   (Lieta C-218/12) (1)

   (Regula (EK) Nr. 44/2001 - 15. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Jurisdikcija patērētāju līgumu jomā - Šīs jurisdikcijas iespējamā ierobežošana attiecībā uz distances līgumiem - Cēloņsakarības pastāvēšana starp komerciālo vai profesionālo darbību, kas vērsta uz patērētāja domicila dalībvalsti, izmantojot internetu, un līguma noslēgšanu)
   2013/C 367/23
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Saarbrücken

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Lokman Emrek

      Atbildētājs: Vlado Sabranovic

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landgericht Saarbrücken — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001 L 12, 1. lpp.) 15. panta 1. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Kompetence patērētāju līgumu jomā — Situācija, kad uzņēmējam ir interneta mājas lapa, kas “vērsta” uz dalībvalsti, kurā ir patērētāja dzīvesvieta — Cēloņsakarības starp šo darbību un patērētāja līguma noslēgšanu vajadzība — Iespējamā kompetences līgumu, kas noslēgti ar patērētājiem, ierobežošana attiecībā uz distances līgumiem

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 15. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā nav prasīta cēloņsakarības esamība starp līdzekli, kas ir izmantots komercdarbības vai profesionālās darbības virzībai uz patērētāja domicila dalībvalsti, proti, interneta vietni, un līguma noslēgšanu ar šo patērētāju. Tomēr šādas cēloņsakarības esamība ir uzskatāma par norādi, ka līgums ir piesaistīts šādai darbībai.

      (1)  OV C 243, 11.8.2012.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 28. februārī lietā T-108/03 Elisabeth von Pezold pret Eiropas Kopienu Komisiju (ELVGF — Mežkopība — Lēmums par plānošanas dokumenta apstiprināšanu saistībā ar lauksaimniecības attīstību — Prasība atcelt tiesību aktu — Fiziskas vai juridiskas personas — Tiesību akti, kas tos skar individuāli — Kompetences trūkums — Nepieņemamība)

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/21

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 28. februārī
   lietā T-108/03 Elisabeth von Pezold pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (ELVGF - Mežkopība - Lēmums par plānošanas dokumenta apstiprināšanu saistībā ar lauksaimniecības attīstību - Prasība atcelt tiesību aktu - Fiziskas vai juridiskas personas - Tiesību akti, kas tos skar individuāli - Kompetences trūkums - Nepieņemamība)
   (2005/C 155/41)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā T-108/03 Elizabete fon Pecolde [Elisabeth von Pezold], ar dzīvesvietu Pöls (Austrija), ko pārstāv R. fon Pecolds [R. von Pezold], advokāts, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvis — G. Brauns [G. Braun]), par prasību daļēji atcelt Komisijas 2000. gada 14. jūlija lēmumu par plānošanas dokumenta apstiprināšanu saistībā ar lauksaimniecības attīstību Austrijas Republikā 2000. — 2006. gadam, Pirmās instances tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Jēgers [M. Jaeger], tiesneši V. Tīli [V. Tiili] un O. Cūcs [O. Czúcz], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 28. februārī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 19.07.2003.


title: Lieta T-32/09 P: Vispārējās tiesas 2010. gada 28. oktobra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Pirmstiesas procedūra — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība — Pretapelācijas sūdzība, kas attiecas tikai uz tiesāšanās izdevumiem)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/41

         Vispārējās tiesas 2010. gada 28. oktobra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta T-32/09 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Pirmstiesas procedūra - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība - Pretapelācijas sūdzība, kas attiecas tikai uz tiesāšanās izdevumiem)
   2010/C 346/82
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis-Kayser, kam palīdz A. dal Ferro, avocat)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 4. novembra rīkojumu lietā F-18/07 Marcuccio/Komisija (Krājumā nav publicēts) un ar kuru tiek lūgts atcelt šo rīkojumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu;

               2)

               pretapelācijas sūdzību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               3)

               Luigi Marcuccio sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus, kas radušies apelācijas tiesvedībā;

               4)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies pretapelācijas tiesvedībā, pats.

      (1)  OV C 69, 21.03.2009.


title: Lieta C-577/15 P: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 14. decembra spriedums – SV Capital OÜ/ Eiropas Banku iestāde (EBI), Eiropas Komisija Apelācija — Lūgums uzsākt izmeklēšanu pret Igaunijas un Somijas uzraudzības iestādēm — Eiropas Banku iestādes (EBI) lēmums — Eiropas Uzraudzības iestāžu Apelācijas padomes lēmums — Regula (ES) Nr. 1093/2010 — 17. un 60. pants — Apelācijas padome — Termiņš prasības celšanai — Atvainojama maldība

text:
               13.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/7

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 14. decembra spriedums – SV Capital OÜ/ Eiropas Banku iestāde (EBI), Eiropas Komisija
   (Lieta C-577/15 P) (1)

   (Apelācija - Lūgums uzsākt izmeklēšanu pret Igaunijas un Somijas uzraudzības iestādēm - Eiropas Banku iestādes (EBI) lēmums - Eiropas Uzraudzības iestāžu Apelācijas padomes lēmums - Regula (ES) Nr. 1093/2010 - 17. un 60. pants - Apelācijas padome - Termiņš prasības celšanai - Atvainojama maldība)
   (2017/C 046/09)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: SV Capital OÜ (pārstāvis – M. Greinoman, vandeadvokaat)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Banku iestāde (EBI) (pārstāvji – J. Overett Somnier un Z. J. Giotaki, piedaloties F. Tuytschaever, advocaat), Eiropas Komisija (pārstāvji – W. Mölls un K.-P. Wojcik)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               SV Capital OÜ sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Banku iestādes (EBI) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

      (1)  OV C 16, 18.1.2016.


title: Lieta T-667/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 20. jūlija spriedumu lietā F-113/15 Adriaen u.c./Komisija 2016. gada 19. septembrī iesniedza Pieter De Meyer

text:
               28.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 441/20

      Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 20. jūlija spriedumu lietā F-113/15 Adriaen u.c./Komisija 2016. gada 19. septembrī iesniedza Pieter De Meyer

      (Lieta T-667/16 P)
      (2016/C 441/25)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Pieter De Meyer (Brisele, Beļģija) un 8 citi (pārstāvis – R. Rata, lawyer)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasītāja prasījumi:

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

                  —

                  atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2016. gada 20. jūlija spriedumu lietā F-113/15;

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas iecēlējinstitūcijas 2014. gada 14. novembra lēmumu, kurš ir paziņots ar Administratīvo paziņojumu Nr. 41-2014 un ar kuru tiek izveidots to ierēdņu saraksts, kuri 2014. gadā tiek paaugstināti amatā, tiktāl, ciktāl apelācijas sūdzības iesniedzēju uzvārdi nav tajā iekļauti;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, noraidot apelācijas sūdzības iesniedzēju pirmo pamatu kā nepamatotu. Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Civildienesta tiesa esot pieļāvusi četrus galvenos pārkāpumus attiecībā uz viņu pirmo pamatu:

                              —

                              pirmkārt, Civildienesta tiesa, pretēji piemērojamai judikatūrai, konstatēja, ka tai nav jāpārbauda iecēlējinstitūcijas rīcības tiesiskums, ja iecēlējinstitūcija atzīst, ka tā ir izpildījusi savus juridiskos pienākumus;

                              —

                              otrkārt, Civildienesta tiesa esot kļūdaini noraidījusi apvienotās novērtējuma komitejas atzinumu kā pierādījumu un neesot efektīvi izskatījusi norādīto neatbilstību, kas ir konstatēta iecēlējinstitūcijas izmantotajos informācijas avotos;

                              —

                              treškārt, Civildienesta tiesa esot kļūdaini un nepamatoti ignorējusi to, ka apelācijas sūdzības iesniedzēji ir norādījuši argumentus un pierādījumus saistībā ar iecēlējinstitūcijas gramatiskās novērtējuma metodes matemātisko novērtējumu, kā arī apelācijas sūdzības iesniedzēju pirmā pamata otro daļu;

                              —

                              ceturtkārt, Civildienesta tiesa esot kļūdījusies savā pieņēmumā, ka nopelnu salīdzinošā faktiskā novērtējuma trūkums nevar pamatot amatā paaugstināšanas lēmuma atcelšanu.

                  2.

                  Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Civildienesta tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz viņu otro pamatu:

                              —

                              pirmkārt, patvaļīgi ierobežojot Civildienesta noteikumu 25. panta piemērošanas jomu, kā arī apelācijas sūdzības iesniedzēju pamattiesības saskaņā ar Savienības tiesībām veidā, kas nav saderīgs ar Savienības likumdevēja gribu; un

                              —

                              otrkārt, noraidot apelācijas sūdzības iesniedzēju otro pamatu kā nepamatotu ar acīmredzami kļūdainu pamatojumu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu, apgalvojot, ka nav veikta neatkarīga un efektīva pārbaude tiesā, kas izraisījis apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību pārkāpumu, apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda, ka:

                              —

                              pirmkārt, tiesnesis referents esot sniedzis pirmstiesas paziņojumus, parādot savu subjektivitāti sagatavojošajā ziņojumā, kas preventīvi noteica iznākumu attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju pamatiem;

                              —

                              otrkārt, Civildienesta tiesas priekšsēdētājs neesot atsaucis tiesnesi un nepārcēla lietu uz citu palātu, lai gan vienlaikus piekrita, ka apstrīdētie pirmstiesas paziņojumi tika nokopēti un ievietoti no citas lietas ar citiem lietas dalībniekiem;

                              —

                              treškārt, Civildienesta tiesa esot selektīvi ignorējusi un noraidījusi būtiskus argumentus un pierādījumus, tos neņemot vērā vai nepārbaudot. Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēji uzskata, ka Civildienesta tiesa esot pārkāpusi viņu tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību, jo tā nav veikusi neatkarīgu un efektīvu pārbaudi tiesā.


title: Lieta C-126/15: Prasība, kas celta 2015. gada 12. martā – Eiropas Komisija/Portugāles Republika

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/16

         Prasība, kas celta 2015. gada 12. martā – Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-126/15)
   (2015/C 155/18)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Braga da Cruz un F. Tomat)

      Atbildētāja: Portugāles Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka, nosakot cigarešu paciņām, kas jau ir apliktas ar nodokli un nodotas patēriņam attiecīgajā finanšu gadā, tirdzniecības un mazumtirdzniecības aizliegumu pārlieku īsā termiņā, kas paredzēts Finanšu un valsts administrācijas ministrijas Rīkojuma Nr. 1295/2007 27. pantā, Portugāles Republika nav izpildījusi Direktīvas 2008/118/EK (1) par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu 7. pantā, 9. panta 1. punktā un 39. panta 3. punktā paredzētos pienākumus, kā arī samērīguma principu;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

                     Direktīvas 2008/118/EK 7. un 9. pants un samērīguma princips

                           —

                           No Direktīvas 2008/118/EK (turpmāk tekstā – “direktīva”) 7. panta izriet, ka akcīzes nodoklis tabakas precēm kļūst uzliekams brīdī, kad preces nodod patēriņam, piemērojot šajā datumā spēkā esošo likmi. Direktīvas 9. pantā ir paredzēts, ka piemērojamā akcīzes nodokļa uzlikšanas un likmes nosacījumi ir tie, kas ir spēkā uzlikšanas dienā. Savienības nodokļu tiesību aktos nav nevienas normas, kas brīdī, kad attiecīgās preces ir nodotas patēriņam, dalībvalstīm piešķirtu tiesības piemērot šīm precēm, ņemot vērā brīdi, kad tās ir nodotas patēriņam, papildu akcīzes nodokli, salīdzinot ar aprēķināto nodokli, vai ierobežot to izplatīšanu ar nodokļiem saistītu iemeslu dēļ.

                           —

                           Portugālē atbilstoši Finanšu un valsts administrācijas ministrijas Rīkojumam Nr. 1295/2007 (turpmāk tekstā – “rīkojums”) cigarešu paciņas, kurām ir uzlīme, kas atbilst attiecīgajam finanšu gadam, var tirgot tikai līdz tā finanšu gada, kas seko finanšu gadam, kuram atbilst apzīmogotā uzlīme, proti, gadam, kurā tās ir nodotas patēriņam, trešā mēneša beigām. Saskaņā ar rīkojumu un pagaidu kārtībā tirdzniecības termiņš tām cigarešu paciņām, kurām ir 2007. gada uzlīme, tika noteikts 2008. gada maija beigas, savukārt precēm, kurām ir 2008. gada uzlīme – 2009.gada aprīļa beigas.

                           —

                           Komisija no tā secina, ka Portugāles tiesiskais regulējums nav saderīgs ar direktīvas 7. pantu un 9. panta 1. punktu, tomēr neizslēdzot iespēju, ka šo tiesisko regulējumu var attaisnot vispārējas intereses.

                           —

                           Tomēr Komisija uzskata, ka Portugāles norādītais pamatojums pirmstiesas procesā attiecīgā tiesiskā regulējuma pamatojumam (novērst krāpšanos nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, sabiedrības veselības aizsardzība, cīņa pret nelikumīgu tabakas tirdzniecību un ieņēmumu no nodokļiem aizsardzība) nav pieņemams, jo ir pārkāpts samērīguma princips.

               2.

                     Direktīvas 2008/118/EK 39. panta 3. punkts un samērīguma princips

                           —

                           Direktīvas 39. panta 3. punktā ir paredzēts, ka dalībvalstīm ir jānodrošina, lai akcīzes nodokļa markas neradītu šķēršļus akcīzes preču brīvai apritei. Rīkojumā noteiktais aizliegums, saskaņā ar kuru cigarešu paciņas, kurām ir uzlīme, kas atbilst attiecīgajam finanšu gadam, var tirgot tikai līdz tā finanšu gada, kas seko tam, kuram atbilst apzīmogotā uzlīme, trešā mēneša beigām, rada šādus šķēršļus. Importētāju bažas, ka viņi nespēs realizēt uzkrājumu, kuru nevarēs pārdot, ja tiks grozīta akcīzes nodokļa likme, var tos atturēt no ierastas preču, īpaši citu dalībvalstu izcelsmes preču, iegādes un tādējādi ietekmēt preču apmaiņu tādā līmenī, kas pārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai, piemēram, apkarotu pārmērīgu nodošanu patēriņā pirms akcīzes nodokļa paaugstināšanas.

                           —

                           Tādējādi Komisija uzskata, ka tirdzniecības aizliegums, kas izriet no rīkojuma, rada šķēršļus brīvai preču apritei direktīvas 39. panta 3. punkta izpratnē un pārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai novērstu krāpšanu, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas vai tiesību ļaunprātīgu izmantošanu. Tādējādi aizliegums ir pretrunā arī direktīvas 39. panta 3. punktam un samērīguma principam.

      (1)  Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīva 2008/118/EK par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK (OV 2009 L 9, 12. lpp.).


title: Lieta T-261/07: Prasība, kas celta 2007. gada 13. jūlijā — Komisija/ Banca di Roma

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/52

         Prasība, kas celta 2007. gada 13. jūlijā — Komisija/Banca di Roma

   (Lieta T-261/07)
   (2007/C 211/99)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Colabianchi, avvocato, F. Amato un M. Wilderspin, pārstāvji)

      Atbildētāja: Banca di Roma SpA

   Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest Banca di Roma SpA ar juridisko adresi Viale Umberto Tupini Nr. 180, Roma (00144), Itālija, kuru pārstāv tās juridiskais pilnvarotais, izpildīt 1989. gada 28. oktobra nodrošinājumu par labu Eiropas Kopienu Komisijai;

               —

               piespriests Banca di Roma SpA ar juridisko adresi Viale Umberto Tupini Nr. 180, Roma (00144), Itālija, kuru pārstāv tās juridiskais pilnvarotais, samaksāt Eiropas Kopienu Komisijai ar juridisko adresi Rue de la Loi Nr. 200, Brisele (1039), Beļģija, EUR 412 607,41 kopā ar procentiem EUR 94,37 dienā, sākot no 2006. gada 30. decembra līdz tā pilnai apmaksas dienai, vai citu summu pēc Tiesas ieskatiem;

               —

               piespriest Banca di Roma SpA ar juridisko adresi Viale Umberto Tupini Nr. 180, Roma (00144), Itālija, kuru pārstāv tās juridiskais pilnvarotais, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir celta atbilstoši EKL 238. pantam, balstoties uz šķīrējtiesas klauzulu, kas paredzēta 1989. gada 28. oktobra nodrošinājumā, ko izdeva Banco di Roma (tagad Banca di Roma) par labu Komisijai.
   Ar 1989. gada 2. augusta Lēmumu K(89) 1241 (1) Komisija noteica naudas sodu četrpadsmit metināto tērauda režģu ražotājiem, tostarp viens no tiem bija Ferriere Nord SpA, par piedalīšanos vienošanās un saskaņotu rīcību, pārkāpjot EKL 85. panta 1. punktu (tagad EKL 81. panta 1. punkts); naudas sods Ferriere Nord SpA tika noteikts ECU 320 000 apmērā.
   Atbilstoši šī lēmuma 4. pantam Ferriere Nord SpA bija jāsamaksā naudas sods trīs mēnešu laikā no lēmuma paziņošanas dienas, izņemot, ja Ferriere Nord SpA uzrādīja bankas nodrošinājumu, kas garantētu visa parāda atmaksu, ieskaitot procentus.
   Ar 1989. gada 30. oktobra ierakstītu vēstuli, kas tika saņemta 1989. gada 7. novembrī, Ferriere Nord nosūtīja Komisijai vēstuli, kas datēta ar 1989. gada 26. oktobri, ar kuru Banco di Roma (tagad Banca di Roma) Udine (Itālija) filiāle paziņoja Komisijai, ka tā ir Ferriere Nord maksājuma galvotāja gan saistībā ar naudas sodu ECU 320 000 un procentiem, kas aprēķināti, sākot no 1989. gada 15. novembra, līdz pilnīgai parāda nomaksas dienai.
   Lietā T-153/04 (2) Pirmā instances tiesa ar 2006. gada 27. septembra spriedumu nolēma, ka atbilstoši Regulas Nr. 2988/74 4. panta 1. punktam “ir iestājies noilgums Komisijas tiesībām izpildīt lēmumu par metinātajiem tērauda režģiem” (sprieduma 53. un 58. punkts).
   Tomēr prasītāja uzskata, ka šis spriedums nerada nekādas sekas uz Banca di Roma izsniegto nodrošinājumu, jo atbilstoši Itālijas tiesiskajam regulējumam (kurš ir piemērojams šajā lietā) nodrošinājums ir patstāvīgs, tādējādi Banca di Roma ir pienākums izpildīt nodrošinājumu pēc Komisijas pieprasījuma un Ferrier Nord nevar celt jebkādus iespējamus iebildumus pret izpildi.

      (1)  OV 1989, L 260, 1. lpp.

      (2)  Vēl jo projām nav publicēts Krājumā.


title: Lieta T-303/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko European Dynamics SA iesniedza 2004. gada 29. jūlijā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/40

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko European Dynamics SA iesniedza 2004. gada 29. jūlijā
   (Lieta T-303/04)
   (2004/C 262/77)
   tiesvedības valoda: angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesai 2004. gada 29. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla European Dynamics SA, Atēnas, Grieķija, kuru pārstāv jurists S. Pappas.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas paziņojumu par Līguma piešķiršanu 2003/S249-221337 ESP-DIMA;

               —

               atcelt Komisijas uzaicinājumu uz konkursu PO/2003/192 (ESP-DIMA);

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 4. jūnija Lēmumu, ar kuru European Dynamic's konsorcija piedāvājums tiek atzīts tikai par otro labāko aiz pirmā veiksmīgā pretendenta;

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 14. jūlija Lēmumu, ar kuru tiek noraidītas prasītājas sūdzības par līguma piešķiršanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt European Dynamic's izdevumus par juridiskajiem pakalpojumiem un citus izdevumus sakarā ar šo prasību.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja ir konsorcija sastāvdaļa, kas bija veiksmīgs pretendents konkursā par pakalpojumu sniegšanu attiecībā uz ESP 5. paketi (Lot), tīkla programmas (web applications). ESP 4. pakete, Datu/Informācijas vadības programmas, tika piešķirta citam konsorcijam.
   Pēc prasītājas apgalvojuma, šajā prasībā apstrīdētais ESP-DIMA konkurss bija balstīts uz kļūdainu pieņēmumu, ka pakalpojumu sniegšana datu un informācijas vadībai ir jauns tirgus, un, ka ESP 4. paketes izmantošana ir pārsniegusi visas cerības. Prasītāja norāda, ka Komisija ir kļūdaini iedalījusi darbu ESP 4. paketē, kas pēc prasītājas apgalvojuma, faktiski ietilpa ESP 5. paketē. Prasītāja apgalvo, ka tā rezultātā Komisijai nācās paaugstināt budžeta prognozi ESP 4. paketei un izsludināt jaunu konkursu ESP-DIMA, kamēr ESP 5. paketei paredzētais budžets palika neizmantots.
   Bez tam prasītāja norāda, ka Komisija ir pārkāpusi būtisku procesuālu prasību, tā kā vismaz vienam no apstrīdētā konkursa vērtēšanas komisijas locekļiem bija interešu konflikts ar prasītāju.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka tās atzīšana par otro labāko pretendentu ESP-DIMA konkursā, nav pietiekami pamatota. Prasītāja arī norāda, ka Komisija atteicās atklāt informāciju attiecībā uz vērtēšanas ziņojumu.


title: Lieta T-367/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 5. aprīļa spriedums – Renfe-Operadora/EUIPO (“AVE”) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “AVE” — Daļēja spēkā neesamība — Apelācijas sūdzība, kas apelācijas padomē iesniegta citā, nevis procesa valodā — Apelācijas padomē iesniegtas apelācijas sūdzības nepieņemamība — Pieteikums par restitutio in integrum — Uzmanības pienākums

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/23

         Vispārējās tiesas 2017. gada 5. aprīļa spriedums – Renfe-Operadora/EUIPO (“AVE”)
   (Lieta T-367/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “AVE” - Daļēja spēkā neesamība - Apelācijas sūdzība, kas apelācijas padomē iesniegta citā, nevis procesa valodā - Apelācijas padomē iesniegtas apelācijas sūdzības nepieņemamība - Pieteikums par restitutio in integrum - Uzmanības pienākums)
   (2017/C 161/32)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Renfe-Operadora, Entidad Pública Empresarial (Madride, Spānija) (pārstāvji – J. B. Devaureix un M. I. Hernández Sandoval, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – S. Palmero Cabezas)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 24. aprīļa lēmumu lietā R 712/2014-5 attiecībā uz pieteikumu par restitutio in integrum

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Renfe-Operadora, Entidad Pública Empresarial atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 346, 19.10.2015.


title: Lieta C-136/16: Tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2017. gada 10. marta rīkojums (Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sociedade Metropolitana de Desenvolvimento SA/Banco Santander Totta SA

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/17

         Tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2017. gada 10. marta rīkojums (Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sociedade Metropolitana de Desenvolvimento SA/Banco Santander Totta SA

   (Lieta C-136/16) (1)

   (2017/C 161/23)
   Tiesvedības valoda – portugāļu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 165, 10.5.2016.


title: Lieta T-104/15: Prasība, kas celta 2015. gada 25. februārī – Militos Symvouleftiki/Komisija

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/32

         Prasība, kas celta 2015. gada 25. februārī – Militos Symvouleftiki/Komisija
   (Lieta T-104/15)
   (2015/C 155/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Militos Symvouleftiki AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 16. decembra Īstenošanas lēmumu, ar ko tika noraidīts kā nepamatots prasītāja 2014. gada 23. oktobra lūgums veikt tiesiskuma pārbaudi un atstāts spēkā Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūras 2014. gada 23. septembra lēmums attiecībā uz neattaisnoto darba samaksu, kas kā personāla izmaksas tika izmaksāta prasītāja partneriem/akcionāriem divos prasītāja veiksmīgi īstenotos projektos, proti, “Go Green – Green Business is smart Business” projektā (Līguma Nr. 510424-LLP-1-2010–1-GR-LEONARDO-LMP)” un “LadybizIT” projektā (Līguma Nr. 2011–3052–518310-LLP-1-2011–1-GR-LEONARDO-LAM)”, un attiecīgajos projektos atzīt par attaisnotām personāla izmaksas, kas atbilst O. Stavropoulou, P. Aravantinos, un Karamanlis k-ga sniegtajiem “papildu” pakalpojumiem, vai, pakārtoti, saskaņā ar dotāciju nolīguma II.14. pantu un tā III pielikumu atzīt par attaisnotām tikai izmaksas, kas attiecas uz O. Stavropoulou un P. Aravantinos sniegtajiem “papildu” pakalpojumiem šajos abos aplūkotajos projektos un kuras jāsamaksā prasītājam;

               —

               piespriest Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt prasītāja tiesāšanas izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats attiecas uz Komisijas acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

                           —

                           Komisija neesot ņēmusi vērā apstākli, ka “parastos” un “papildu pakalpojumus”, ko partneri/akcionāri sniedza aplūkoto projektu ietvaros, varēja nošķirt, ņemot vērā minēto pakalpojumu raksturu, tajā brīdī spēkā esošo prasītāja statūtu noteikumu formulējumu un garu, kā arī prasītāja partneru/akcionāru kopsapulces 2010. gada 20. decembra lēmuma noteikumus.

               2.

               Otrais pamats attiecas uz otru Komisijas acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

                           —

                           Komisijas apsvērums, ka administratora statuss kā tāds neļauj viņam sniegt citus pakalpojumus prasītājam saskaņā ar darba līgumu, kam ir raksturīga patiesa pakļautības saikne, ir pretrunā Eiropas Savienības pastāvīgajai judikatūrai. Katrā ziņā prasītājs Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūrai un Komisijai esot iesniedzis pietiekamus pierādījumus, kas liecina par to, ka kontrole, ko projekta vadītājs veica attiecībā uz administratoru, bija īsta un atbilda judikatūrā noteiktajiem kritērijiem attiecībā uz patiesas pakļautības saiknes esamību.


title: Lieta C-389/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar VAT and Duties Tribunal , Mančestra (Apvienotā Karaliste) 2007. gada 10. augusta rīkojumu — Azlan Group plc / Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar VAT and Duties Tribunal, Mančestra (Apvienotā Karaliste) 2007. gada 10. augusta rīkojumu — Azlan Group plc/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

   (Lieta C-389/07)
   (2007/C 283/17)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      VAT and Duties Tribunal, Mančestra
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Azlan Group plc

      Atbildētāji: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Kombinētā nomenklatūra (Padomes Regula (EEK) Nr. 2658/87 (1) ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas Regulu (EEK) Nr. 1734/96) ir jāinterpretē tādējādi, ka raksturīgie produktu paraugi, par kuru klasifikāciju ir izcēlies strīds lietas dalībnieku starpā, ir jāklasificē kā “Automātiskas datu apstrādes iekārtas un to bloki” atbilstoši 8471. tarifa pozīcijai (vai atbilstoši attiecīgajai 84. nodaļas daļu pozīcijai, tas ir — 8473. tarifa pozīcijai)?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša attiecībā uz vienu vai vairākiem raksturīgajiem produktu paraugiem, par kuru klasifikāciju ir izcēlies strīds lietas dalībnieku starpā, vai Kombinētā nomenklatūra ir jāinterpretē tādējādi, ka šādas preces ir jāklasificē kā “Līnijtelefonijas un līnijtelegrāfijas sakaru elektriskās iekārtas, ieskaitot līnijtelefonijas aparātus ar bezvadu klausulēm un sakaru aparatūru augstfrekvences līniju sistēmām vai ciparu līniju sistēmām; videotelefoni” atbilstoši 8517. tarifa pozīcijai (vai atbilstoši attiecīgajai daļu pozīcijai, tas ir — 8517. vai 8548. tarifa pozīcijai atbilstoši XVI iedaļas 2. piezīmes b) vai c) punktam)?

               3)

               Vai tie raksturīgie produktu paraugi, par kuru klasifikāciju ir izcēlies strīds lietas dalībnieku starpā un kuri var savienot LAN tīklus, vienmēr ir jāklasificē atbilstoši 84. nodaļai vai arī šādi produkti līdz ar to veic īpašas no datu apstrādes atšķirīgas funkcijas 84. nodaļas 5.E piezīmes izpratnē?

               4)

               Ņemot vērā atbildes uz pirmajiem trim jautājumiem, kāda ir pozīcija attiecībā uz šasijas produktiem?

      (1)  Padomes 1987. gada 23. jūlija Regula (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.).


title: Lieta C-335/12: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 17. jūlija spriedums – Eiropas Komisija/Portugāles Republika Valsts pienākumu neizpilde — Pašu resursi — Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa — Dalībvalstu finansiālā atbildība — Neeksportētie cukura liekie krājumi

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/3

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 17. jūlija spriedums – Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-335/12) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pašu resursi - Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa - Dalībvalstu finansiālā atbildība - Neeksportētie cukura liekie krājumi)
   2014/C 315/04
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvis – A. Caeiros)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji – L. Inez Fernandes, J. Gomes, P. Rocha un A. Cunha)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Portugāles Republika, atsakoties nodot Eiropas Komisijas rīcībā summu EUR 7 85  078,50 apmērā, kas atbilst maksājumiem par cukura pārpalikuma daudzumiem, kas nav eksportēti pēc tās pievienošanās Eiropas Kopienai, nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti saskaņā ar EKL 10. pantu, Akta par Spānijas Karalistes un Portugāles Republikas pievienošanās nosacījumiem un Līgumu pielāgojumiem 254. pantu, Padomes 1985. gada 7. maija Lēmuma 85/257/EEK, Euratom par Kopienas pašu resursu sistēmu 7. pantu, Komisijas 1986. gada 28. februāra Regulas (EEK) Nr. 579/86, ar kuru nosaka nosacījumus sakarā ar cukura nozares produktu krājumu, kas 1986. gada 1. martā ir Spānijā un Portugālē, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 1986. gada 31. oktobra Regulu (EEK) Nr. 3332/86, 4., 7. un 8. pantu, kā arī Padomes 1989. gada 29. maija Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89, ar ko piemēro Lēmumu 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, 2., 11. un 17. pantu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 303, 6.10.2012.


title: Lieta F-134/14: Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2015. gada 17. decembra spriedums – T/Komisija Civildienests — Sociālais nodrošinājums — Arodslimība — Civildienesta noteikumu 73. pants — Pieteikums par slimības atzīšanu par arodslimību — Cēloņsakarība — Prasība atlīdzināt morālo kaitējumu, kas esot nodarīts tādēļ, ka iestāde ir novēloti atzinusi slimību par arodslimību — Pienākums lemt saprātīgā termiņā — Morālais kaitējums

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/94

         Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2015. gada 17. decembra spriedums – T/Komisija
   (Lieta F-134/14) (1)

   (Civildienests - Sociālais nodrošinājums - Arodslimība - Civildienesta noteikumu 73. pants - Pieteikums par slimības atzīšanu par arodslimību - Cēloņsakarība - Prasība atlīdzināt morālo kaitējumu, kas esot nodarīts tādēļ, ka iestāde ir novēloti atzinusi slimību par arodslimību - Pienākums lemt saprātīgā termiņā - Morālais kaitējums)
   (2016/C 048/106)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: T (pārstāvji – S. Rodrigues un A. Tymen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Currall un C. Ehrbar, vēlāk C. Ehrbar)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru ir izslēgts, ka pastāv kaitējums, kas izriet no Komisijas kavējuma viņa slimības atzīšanā par arodslimību, un neatlīdzināt kaitējumu EUR 2 000 apmērā par neskaidro situāciju attiecībā uz to, vai viņa slimība tiks atzīta par arodslimību, kā arī prasība atlīdzināt kaitējumu par apgalvoto morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Komisija maksā T summu EUR 5 000 apmērā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina T tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 34, 2.2.2015., 53. lpp.


title: Lieta T-494/11: Vispārējās tiesas 2015. gada 25. novembra rīkojums – Missir Mamachi di Lusignano u.c./Komisija

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/75

         Vispārējās tiesas 2015. gada 25. novembra rīkojums – Missir Mamachi di Lusignano u.c./Komisija
   (Lieta T-494/11) (1)

   (2016/C 027/94)
   Tiesvedības valoda – itāļu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 331, 12.11.2011.


title: Lieta T-448/12: Prasība, kas celta 2012. gada 10. oktobrī — Davril /Padome un Komisija

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/27

         Prasība, kas celta 2012. gada 10. oktobrī — Davril/Padome un Komisija
   (Lieta T-448/12)
   2012/C 379/47
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Philippe Davril (Épargnes, Francija) (pārstāvis — C.É. Gudin, advokāts)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               pilnībā atlīdzināt zaudējumus, kas radušies naudas sodu dēļ, proti, summu EUR 174 900 apmērā;

               —

               pilnībā atlīdzināt ciesto morālo kaitējumu, proti, summu EUR 100 000 apmērā;

               —

               piespriest Padomei un Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus un izmaksas.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītājs izvirza pamatus, kuri ir būtībā identiski vai līdzīgi pamatiem, kas izvirzīti lietās T-195/11 Cahier u.c./Padome un Komisija (1) un T-458/11 Riche/Padome un Komisija (2).

      (1)  OV 2011, C 173, 14. lpp.

      (2)  OV 2011, C 298, 28. lpp.


title: Lieta T-557/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 24. septembra spriedums – Vācija/Komisija ELVGF — Garantiju nodaļa — ELGF un ELFLA — No finansējuma izslēgti izdevumi — Izdevumi, kas veikti Eiropas kartupeļu cietes ražošanas kvotu sistēmas ietvaros — Tiesības uz aizstāvību

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/36

         Vispārējās tiesas 2015. gada 24. septembra spriedums – Vācija/Komisija
   (Lieta T-557/13) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Izdevumi, kas veikti Eiropas kartupeļu cietes ražošanas kvotu sistēmas ietvaros - Tiesības uz aizstāvību)
   (2015/C 389/37)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un J. Möller)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Eggers un P. Rossi)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji – M.K. Bulterman, C.S. Schillemans un J. Langer)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 13. augusta Īstenošanas lēmumu 2013/433/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 219, 49. lpp.), ciktāl tajā Vācijas Federatīvajai Republikai Eiropas kartupeļu cietes ražošanas kvotu sistēmas ietvaros attiecībā uz 2003.–2005. gadu ir piemērota finanšu korekcija, kuras kopējais apmērs ir EUR 6 1 92  951,34

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2013. gada 13. augusta Īstenošanas lēmumu 2013/433/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl tajā Vācijas Federatīvajai Republikai Eiropas kartupeļu cietes ražošanas kvotu sistēmas ietvaros attiecībā uz 2003.–2005. gadu ir piemērota finanšu korekcija;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

               3)

               Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 9, 11.1.2014.


title: Lieta T-51/17: Prasība, kas celta 2017. gada 27. janvārī – Polija/Komisija

text:
               20.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/31

         Prasība, kas celta 2017. gada 27. janvārī – Polija/Komisija
   (Lieta T-51/17)
   (2017/C 086/41)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvis – B. Majczyna)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2016. gada 15. novembra Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/2018 (izziņots ar dokumenta numuru C(2016) 7232), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2016, L 312, 26. lpp.) daļā, ar kuru no Eiropas Savienības finansējuma tiek izslēgtas summas EUR 38 984 850,50 un EUR 76 816 098,12, ko izmaksājusi Polijas Republikas akreditēta maksājumu aģentūra;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas (ES) Nr. 1306/2013 (1) 52. panta 1. punkta pārkāpums, piemērojot finanšu korekciju, pamatojoties uz faktu kļūdainu konstatāciju un tiesību kļūdainu interpretāciju, lai gan Polijas Republika maksājumus esot veikusi saskaņā ar Savienības tiesību normām.

                           —

                           Saskaņā ar apstrīdēto lēmumu no Savienības finansējuma izslēgtie maksājumi esot veikti atbilstoši Regulai (EK) Nr. 1234/2007 (2) un Komisijas Īstenošanas regulai Nr. 543/2011 (3), tāpēc neesot bijis pamata šo summu izslēgšanai no finansējuma.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. panta 2. punkta pārkāpums, piemērojot vienotas likmes korekciju, kas ir acīmredzami pārmērīga salīdzinājumā ar Savienības budžetam iespējamo zaudējumu risku.

                           —

                           Komisijas piemērotā vienotas likmes korekcija 25 % apmērā esot pārāk augsta un pārsniedzot iespējamos maksimālos zaudējumus, kādi var rastiem fondam. Prasītāja turklāt atsaucas uz pamatnostādnēm VI/5330/97 attiecībā uz finansiālo seku aprēķinu un apgalvo, ka ir izpildījusi visas šajās pamatnostādnēs minētās prasības, lai Komisija piemērotu mazāku likmi vai vispār nepiemērotu korekciju.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. panta 4. punkta a) apakšpunkta pārkāpums, aprēķinot vienotas likmes korekciju attiecībā uz izdevumiem, kas veikti vairāk nekā 24 mēnešus pirms Komisijas rakstiska paziņojuma attiecīgajai dalībvalstij par tās pārbaužu rezultātiem.

                           —

                           Saskaņā ar iepriekš minēto 52. panta 4. punkta a) apakšpunktu finansējumu nedrīkst atteikt attiecībā uz izdevumiem, kas veikti vairāk nekā 24 mēnešus pirms Komisijas rakstiska paziņojuma attiecīgajai dalībvalstij par tās pārbaužu rezultātiem.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regula (ES) Nr. 1306/2013 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību un Padomes Regulu (EEK) Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 485/2008 atcelšanu (OV 2013, L 347, 549. lpp.).

      (2)  Padomes 2007. gada 22. oktobra Regula (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (OV 2007, L 299, 1. lpp.).

      (3)  Komisijas 2011. gada 7. jūnija Īstenošanas regula (ES) Nr. 543/2011, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 piemērošanai attiecībā uz augļu un dārzeņu un pārstrādātu augļu un dārzeņu nozari (OV 2011, L 157, 1. lpp.).


title: Lieta T-96/09: Prasība, kas celta 2009. gada 10. martā – UCAPT/Padome

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/37

         Prasība, kas celta 2009. gada 10. martā – UCAPT/Padome
   (Lieta T-96/09)
   2009/C 90/57
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Union de Coopératives Agricoles des Producteurs de Tabac de France (UCAPT), Parīze (Francija) (pārstāvji – B. Peignot un D. Garreau, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2009. gada 19. janvāra Regulu (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus EUR 10 000 apmērā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja lūdz atcelt Padomes Regulu Nr. 73/2009 (1), kura attiecas uz tiešā atbalsta shēmām lauksaimniekiem saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku, kuras 135. pantā ir paredzēts no 2011. finanšu gada samazināt tiešā atbalsta līmeni tabakas ražošanai par 50 % no vidējā 2000., 2001. un 2002. gadā piešķirtā atbalsta līmeņa. Šāds samazinājums jau bija paredzēts Regulas Nr. 1782/2003 (2) 143.e pantā
   Savas prasības pamatojumā prasītāja izvirza četrus pamatu, kas attiecas uz:

               —

               procesuālo noteikumu pārkāpumu, jo pirms apstrīdētās regulas pieņemšanas neesot veikta reformas ietekmes uz atbalsta shēmas tabakas nozarei izpēte;

               —

               attiecīgi, pilnvaru nepareizu izmantošanu;

               —

               samērīguma principa pārkāpumu, jo tiešā atbalsta samazināšana par 50 % ir nepiemērota, lai sasniegta abus atbalsta shēmas tabakai reformas mērķus, proti, cenu pielāgošana globālā tirgus cenām un tabakas ražotāju reģionu restrukturizācijas pasākumu veicināšana lauku attīstības programmās;

               —

               EKL 33. panta pārkāpumu, jo ar apstrīdēto regulu nav ievēroti noteikti kopējās lauksaimniecības politikas mērķi, proti, pietiekami augstu dzīves līmeni lauku iedzīvotājiem nodrošināšana un tirgu stabilizēšana.

      (1)  Padomes 2009. gada 19. janvāra Regula (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003 (OV L 30, 16. lpp.).

      (2)  Padomes 2003. gada 29. septembra Regula (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001 (OV L 270, 1. lpp.).


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 3. martā apvienotajās lietās C-21/03 un C-34/03 (Conseil d'Etat lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Fabricom SA pret Beļģiju (Valsts līgumi — Būvdarbi, piegādes un pakalpojumi — Ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozares — Aizliegums piedalīties līguma piešķiršanas procedūrā vai iesniegt piedāvājumu personai, kas piedalījusies attiecīgo būvdarbu, piegāžu un pakalpojumu līguma dokumentācijas izstrādē)

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 3. martā
   apvienotajās lietās C-21/03 un C-34/03 (Conseil d'Etat lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Fabricom SA pret Beļģiju (1)

   (Valsts līgumi - Būvdarbi, piegādes un pakalpojumi - Ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozares - Aizliegums piedalīties līguma piešķiršanas procedūrā vai iesniegt piedāvājumu personai, kas piedalījusies attiecīgo būvdarbu, piegāžu un pakalpojumu līguma dokumentācijas izstrādē)
   (2005/C 106/08)
   tiesvedības valoda — franču
   Apvienotajās lietās C-21/03 un C-34/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Conseil d'Etat [Valsts Padome] (Beļģija) iesniedza ar lēmumiem, kas pieņemti 2002. gada 27. decembrī un kas Tiesā reģistrēti attiecīgi 2003. gada 29. un 22. janvārī, tiesvedībā Fabricom SA pret Beļģiju, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermans [C. W. A. Timmermans] (referents), tiesneši K.Gulmans [C. Gulmann], Ž.-P. Puisošē [J.-P. Puissochet], N. Kolnerika [N. Colneric] un H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues], ģenerāladvokāts P. Ležērs [P. Léger], sekretārs R. Grass, 2005. gada 3. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 13. oktobra Direktīvu 97/52/EK, un jo īpaši tās 3. panta 2. punkts; Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīva 93/36/EEK, ar ko koordinē piegāžu valsts līgumu piešķiršanas procedūras, kas grozīta ar Direktīvu 97/52, un jo īpaši tās 5. panta 7. punkts; Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīva 93/37 par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras, kas grozīta ar Direktīvu 97/52, un jo īpaši tās 6. panta 6. punkts; kā arī Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīva 93/38/EEK, ar ko koordinē līgumu piešķiršanas procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvu 98/4/EK, un jo īpaši tās 4. panta 2. punkts aizliedz tādu noteikumu kā 1999. gada 25. marta Karaliskā lēmuma, ar ko grozīts 1996. gada 10. janvāra Karaliskais lēmums par valsts būvdarbu, piegāžu un pakalpojumu līgumiem ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarēs, 26. pants un 1999. gada 25. marta Karaliskā lēmuma, ar ko grozīts 1996. gada 8. janvāra Karaliskais lēmums par valsts būvdarbu, piegāžu un pakalpojumu un valsts būvdarbu koncesiju līgumiem, 32. pants, saskaņā ar kuru personai, kas veikusi ar minētajiem būvdarbiem, piegādēm vai pakalpojumiem saistītu pētījumu, pārbaudi, analīzi vai izstrādi, nav atļauts iesniegt dalības pieteikumu vai piedāvājumu valsts būvdarbu, piegāžu un pakalpojumu līgumam, neparedzot šai personai iespēju pierādīt, ka konkrētajos apstākļos tās iegūtā pieredze nevar izkropļot konkurenci.

               2)

               Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīva 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām, un jo īpaši tās 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 5. pants, kā arī Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīva 92/13/EEK, ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē, un jo īpaši tās 1. un 2. pants aizliedz to, ka līgumslēdzēja iestāde jebkurā laikā — līdz pat piedāvājumu izvērtēšanas procedūras beigām — var atteikt tiesības piedalīties līguma piešķiršanas procedūrā vai iesniegt piedāvājumu uzņēmumam, kas saistīts ar personu, kura veikusi noteiktus sagatavošanas darbus, lai gan minētais uzņēmums, atbildot uz līgumslēdzējas iestādes šajā sakarā uzdotajiem jautājumiem, ir apliecinājis, ka nav guvis nepamatotu priekšrocību, kas varētu izkropļot konkurences apstākļus.

      (1)  OV C 55, 08.03.2003.

      OV C 70, 22.03.2003.


title: Lieta F-140/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 14. maija spriedums – Alexandrou /Komisija Civildienests — Atklāts konkurss EPSO/AD/231/12 — Piekļuve dokumentiem — Atteikums apmierināt atkārtoti izteiktu lūgumu ļaut iepazīties ar iepriekšējas atlases testos uzdotajiem jautājumiem, kuriem ir vairāki atbilžu varianti

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/39

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 14. maija spriedums – Alexandrou/Komisija
   (Lieta F-140/12) (1)

   (Civildienests - Atklāts konkurss EPSO/AD/231/12 - Piekļuve dokumentiem - Atteikums apmierināt atkārtoti izteiktu lūgumu ļaut iepazīties ar iepriekšējas atlases testos uzdotajiem jautājumiem, kuriem ir vairāki atbilžu varianti)
   2014/C 194/56
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Christodoulos Alexandrou (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis – R. Duta, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Eggers un G. Gattinara)

      Priekšmets

   Prasība atcelt atteikumu apmierināt prasītāja Komisijai atkārtoti izteikto lūgumu ļaut iepazīties ar vairākiem jautājumiem, kas viņam uzdoti vispārējā konkursa EPSO/AD/230–231/12 iepriekšējas atlases procedūras gaitā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               C. Alexandrou sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijai radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013., 76. lpp.


title: Lieta T-344/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. jūnija spriedums — Hearst Communications /ITSB — Vida Estética ( “COSMOBELLEZA” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “COSMOBELLEZA” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un starptautiskas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “COSMO” , “COSMOPOLITAN” , “COSMOTEST” , “COSMOPOLITAN TELEVISION” un “THE COSMOPOLITAN SHOW” — Nereģistrētas preču zīmes un komercnosaukumi “COSMO” un “COSMOPOLITAN” — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Sajaukšanas iespējas neesamība — Preču zīmju līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               4.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/13

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. jūnija spriedums — Hearst Communications/ITSB — Vida Estética (“COSMOBELLEZA”)
   (Lieta T-344/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “COSMOBELLEZA” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un starptautiskas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “COSMO”, “COSMOPOLITAN”, “COSMOTEST”, “COSMOPOLITAN TELEVISION” un “THE COSMOPOLITAN SHOW” - Nereģistrētas preču zīmes un komercnosaukumi “COSMO” un “COSMOPOLITAN” - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Sajaukšanas iespējas neesamība - Preču zīmju līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 235/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hearst Communications, Inc. (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — A. Nordemann, C. Czychowski un A. Nordemann-Schiffel, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji C. Bartos, vēlāk — V. Melgar)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Vida Estética, SL (Barselona, Spānija) (pārstāvis — A. I. Alejos Cutuli, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2009. gada 4. jūnija lēmumu lietā R 770/2007-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Hearst Communications, Inc. un Vida Estética, SL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Hearst Communications, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 256, 24.10.2009.


title: Lieta F-48/06: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 5. novembra spriedums — Avanzata  u.c./Komisija (Civildienests — Līgumdarbinieki — Pakāpe un atalgojums — Bijušie darbinieki saskaņā ar Luksemburgas tiesībām)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/69

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 5. novembra spriedums — Avanzata u.c./Komisija
   (Lieta F-48/06) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieki - Pakāpe un atalgojums - Bijušie darbinieki saskaņā ar Luksemburgas tiesībām)
   (2009/C 44/118)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Eric Avanzata, Hussigny (Francija), un 20 citi līgumdarbinieki (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un G. Berscheid)
   Priekšmets
   Tādu Komisijas lēmumu atcelšana, ar kuriem noteikti prasītāju darbā pieņemšanas nosacījumi, it īpaši viņu funkciju grupa, pakāpe, līmenis un atalgojums, kā tas noteikts viņu darbinieka līgumu noteikumos.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 154, 1.7.2006., 26. lpp.


title: Lieta T-577/14: Prasība, kas celta 2014. gada 4. augustā  – Gascogne Sack Deutschland un Gascogne /Tiesa

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/19

         Prasība, kas celta 2014. gada 4. augustā – Gascogne Sack Deutschland un Gascogne/Tiesa
   (Lieta T-577/14)
   2014/C 351/24
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Gascogne Sack Deutschland GmbH (Wieda, Vācija) un Gascogne (Saint-Paul-lès-Dax, Francija) (pārstāvji – F. Puel un E. Durand, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt Eiropas Savienības ārpuslīgumisko atbildību saistībā ar tiesvedību Vispārējā tiesā, kurā netika ievērotas prasības par lietas izskatīšanu saprātīgā termiņā;

         un tādēļ

               —

               piespriest Eiropas Savienībai samaksāt atbilstošu un visaptverošu kompensāciju par Savienības prettiesiskās rīcības rezultātā prasītājiem radīto materiālo un nemateriālo kaitējumu, kura atbilst turpmāk izklāstītajiem apmēriem, pieskaitot kompensācijas un nokavējuma procentus atbilstoši likmei, ko Eiropas Centrālā banka piemēro savām galvenajām refinansēšanas operācijām, palielinot par diviem procentiem, skaitot no prasības celšanas dienas:

                           —

                           EUR 1 1 93  467 par zaudējumiem, kas radušies, ilgāk par saprātīgu termiņu papildus maksājot likumīgos procentus, kas bija piemēroti sankcijas pamatsummai;

                           —

                           EUR 1 87  571 par zaudējumiem, kas radušies, ilgāk par saprātīgu termiņu veicot papildmaksājumus bankas garantijai;

                           —

                           EUR 2 0 00  000 par neiegūto peļņu un/vai zaudējumiem, kas radušies “nenoteiktības” dēļ, un

                           —

                           EUR 5 00  000 par nemateriālo kaitējumu;

               —

               pakārtoti, ja tiktu izlemts, ka ciesto zaudējumu apmērs ir jāizvērtē atkārtoti, uzdot veikt ekspertīzi atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 65. panta d) punktam, 66. panta 1. punktam un 70. pantam;

               —

               katrā ziņā piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt šīs tiesvedības izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji norāda vienu pamatu, kas saistīts ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otrās daļas pārkāpumu tiesvedības Vispārējā tiesā pārmērīgā ilguma dēļ un tādējādi to pamattiesību uz lietas izskatīšanu saprātīgā termiņā pārkāpumu.


title: Lieta T-275/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. oktobra spriedums — TF1 /Komisija (Valsts atbalsts — Apraides sabiedriskie pakalpojumi — Francijas iestāžu plānotais atbalsts France Télévisions — Ikgada budžeta dotācija — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu — LESD 106. panta 2. punkts — Tieša saikne starp nodevām un atbalsta finansējumu)

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/13

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. oktobra spriedums — TF1/Komisija
   (Lieta T-275/11) (1)

   (Valsts atbalsts - Apraides sabiedriskie pakalpojumi - Francijas iestāžu plānotais atbalsts France Télévisions - Ikgada budžeta dotācija - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - LESD 106. panta 2. punkts - Tieša saikne starp nodevām un atbalsta finansējumu)
   2013/C 352/23
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Télévision française 1 (TF1) (Boulogne-Billancourt, Francija) (pārstāvji — sākotnēji J.-P. Hordies un C. Smits, vēlāk J.-P. Hordiez un J. Vogel, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un D. Grespan)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvji — sākotnēji M. Muñoz Pérez, vēlāk S. Centeno Huerta, vēlāk N. Díaz Abad, Abogados del Estado), Francijas Republika (pārstāvji — sākotnēji G. de Bergues un J. Gstalter, vēlāk D. Colas un J. Rossi) un France Télévisions (Parīze, Francija) (pārstāvji — J.-P. Gunther un A. Giraud, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 20. jūlija Lēmumu 2011/140/ES par valsts atbalstu C-27/09 (ex N 34/B/09) Budžeta dotācijas France Télévisions, ko Francijas Republika plāno sniegt France Télévisions (OV 2011, L 59, 44. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Télévision française 1 (TF1) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas un France Télévisions tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste un Francijas Republika katra sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 232, 06.08.2011.


title: Lieta T-537/13: Prasība, kas celta 2013. gada 4. oktobrī — Roeckl Sporthandschuhe /ITSB — Roeckl Handschuhe & Accessoires (rokas attēls)

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/33

         Prasība, kas celta 2013. gada 4. oktobrī — Roeckl Sporthandschuhe/ITSB — Roeckl Handschuhe & Accessoires (rokas attēls)
   (Lieta T-537/13)
   2013/C 367/58
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG (Minhene, Vācija) (pārstāvis –O. Baumann, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Roeckl Handschuhe & Accessoires GmbH & Co. KG (Minhene, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 22. jūlija lēmumu tiktāl, ciktāl tajā ir daļēji apmierināta personas, kas iestājusies lietā, apelācijas sūdzība un noraidīts Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. klasē: ādas un ādas imitācijas izstrādājumi, it īpaši, naudasmaki, kabatas portfeļi, atslēgu maciņi, ciktāl tie ietilpst 18. klasē, un 25. klasē: apģērba gabali, it īpaši, cimdi, ciktāl tie ietilpst 25. klasē;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies iebildumu un apelācijas procesā, kā arī piespriest atbildētājam (ITSB) segt savus tiesāšanās izdevumus pašam.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kurā ir attēlota roka, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18., 25. un 28. klasē ‒ Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6 961 965

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Roeckl Handschuhe & Accessoires GmbH & Co. KG

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiska preču zīme un Vācijas grafiska preču zīme “Roeckl”, kurā ir ietverts rokas attēls, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu daļēji atcelt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-593/10: Prasība, kas celta 2010. gada 29. decembrī — El Corte Inglés /ITSB — Ruan ( “B” )

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/20

         Prasība, kas celta 2010. gada 29. decembrī — El Corte Inglés/ITSB — Ruan (“B”)
   (Lieta T-593/10)
   2011/C 80/38
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — J. L. Rivas Zurdo un E. Seijo Veiguela, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Jian Min Ruan (Mem Martins, Portugāle)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 4. oktobra lēmumu lietā R 576/2010-2 un atzīt, ka, pamatojoties uz Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, ITSB būtu bijis jāapmierina iebildumu iesniedzējas apelācijas sūdzība un jāatceļ Iebildumu nodaļas lēmums par Kopienas preču zīmes Nr. 6 379 721“B” (“MIXTA”) reģistrāciju pilnā apjomā, un

               —

               piespriest lietas dalībniekam vai dalībniekiem, kas neatzīst šo prasību, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Jian Min Ruan

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: sarkanas un baltas krāsas grafiska preču zīme, kas ietver burtu “B”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiska preču zīme, kas ietver burtu “B”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo esot konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-590/14: Prasība, kas celta 2014. gada 7. augustā – Zuffa /ITSB ( “ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP” )

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/23

         Prasība, kas celta 2014. gada 7. augustā – Zuffa/ITSB (“ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP”)
   (Lieta T-590/14)
   2014/C 351/29
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zuffa, LLC (Lasvegasa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – S. Malynicz, Barrister, K. Gilbert un C. Balme, Solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2014. gada 19. maija lēmumu lietā R 1425/2013-2.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 28. un 41. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpums


title: Lieta T-119/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 26. janvāra rīkojums – Topera/EUIPO (“RHYTHMVIEW”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “RHYTHMVIEW” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Atšķirtspējas neesamība — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 7. panta 2. punkts — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/31

         Vispārējās tiesas 2017. gada 26. janvāra rīkojums – Topera/EUIPO (“RHYTHMVIEW”)
   (Lieta T-119/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “RHYTHMVIEW” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Atšķirtspējas neesamība - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 7. panta 2. punkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   (2017/C 078/43)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Topera, Inc. (Abbott Park, Ilinoisa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – H. Sheraton, solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – H. O’Neill)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 12. janvāra lēmumu lietā R 1368/2015-4 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “RHYTHMVIEW” reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Topera, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 200, 6.6.2016.


title: Lieta T-314/08: Prasība, kas celta 2008. gada 12. augustā — Euromar di Ganesio Pietro /Komisija

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/34

         Prasība, kas celta 2008. gada 12. augustā — Euromar di Ganesio Pietro/Komisija
   (Lieta T-314/08)
   (2008/C 272/62)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Euromar di Ganesio Pietro & C. Snc (Aci Castello, Itālija) (pārstāvji — A. Maiorana, avvocato, A. De Matteis, avvocato, A. De Francesco, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 12. jūnija Regulu (EK) Nr. 530/2008, ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz seineriem, kas zvejo zilās tunzivis Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45° R garuma un Vidusjūrā (OV L 155, 9. lpp.);

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-313/08 Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c./Komisija izvirzītie.


title: Lieta C-295/09: Prasība, kas celta 2009. gada 28. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/10

         Prasība, kas celta 2009. gada 28. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-295/09)
   2009/C 256/18
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Braun un E. Adsera Ribera)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Direktīvu 2006/43/EK (1), ar ko paredz gada pārskatu un konsolidēto pārskatu obligātās revīzijas, groza Padomes Direktīvu 78/660/EEK un Padomes Direktīvu 83/349/EEK un atceļ Padomes Direktīvu 84/253/EEK, vai katrā ziņā nepaziņojot par tiem Komisijai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi minētajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Noteiktais termiņš Direktīvas 2006/43/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2008. gada 28. jūnijā.

      (1)  OV L 157, 87. lpp.


title: Lieta F-63/13: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 2. jūlija spriedums – Psarras / ENISA Civildienests — Pagaidu darbinieks — Līguma izbeigšana — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunkts — Tiesības tikt uzklausītam — Morālais kaitējums — No tā izrietošs prettiesisks lēmums — Pārmērīgs trešās personas tiesību aizskārums — Automātiska kaitējuma atlīdzināšana — Sprieduma, ar kuru tiek atcelts tiesību akts, neizpilde

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/30

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 2. jūlija spriedums – Psarras/ENISA

   (Lieta F-63/13) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieks - Līguma izbeigšana - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Tiesības tikt uzklausītam - Morālais kaitējums - No tā izrietošs prettiesisks lēmums - Pārmērīgs trešās personas tiesību aizskārums - Automātiska kaitējuma atlīdzināšana - Sprieduma, ar kuru tiek atcelts tiesību akts, neizpilde)
   2014/C 351/39
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Aristidis Psarras (Héraklion, Grieķija) (pārstāvis – V. Christianos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tīklu un informācijas drošības aģentūra (pārstāvji – sākotnēji M. P. Empadinhas, vēlāk M. S. Purser, piedaloties C. Meidanis, advokāts)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt lēmumu par prasītāja atlaišanu un, otrkārt, prasība atcelt lēmumu, kas pieņemts pēc Civildienesta tiesas sprieduma lietā F-118/10, iecelt grāmatveža amatā citu darbinieku un, visbeidzot, prasība atlīdzināt nodarīto morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Tīklu un informācijas drošības aģentūras izpilddirektora 2012. gada 4. septembra lēmumu, ar kuru tiek izbeigts A. Psarras pagaidu darbinieka līgums;

               2)

               Eiropas Savienības Tīklu un informācijas drošības aģentūra izmaksā A. Psarras summu EUR 40  000 apmērā;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Eiropas Savienības Tīklu un informācijas drošības aģentūra sedz savus un atlīdzina A. Psarras tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 336, 16.11.2013., 31. lpp.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2005. gada 7. jūlijā lietā C-227/03 (Rechtbank te Amsterdam lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) A. J. van Pommeren-Bourgondiën pret Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Sociālais nodrošinājums — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — Piemērošanas joma — Invaliditātes pensija — Tiesību saņemt pabalstus saglabāšana pēc dzīvesvietas pārcelšanas uz citu dalībvalsti)

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 7. jūlijā
   lietā C-227/03 (Rechtbank te Amsterdam lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) A. J. van Pommeren-Bourgondiën pret Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
       (1)

   (Sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - Piemērošanas joma - Invaliditātes pensija - Tiesību saņemt pabalstus saglabāšana pēc dzīvesvietas pārcelšanas uz citu dalībvalsti)
   (2005/C 229/04)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-227/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Amsterdamas apgabaltiesa [Rechtbank te Amsterdam] (Nīderlande) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 21. maijā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 26. maijā, tiesvedībā A. J. van Pommerena-Burgondjena [A. J. van Pommeren-Bourgondiën] pret Sociālā nodrošinājuma kases direktoru valdi [Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank], Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši Ž.-P. Puisošē [J.-P. Puissochet] (referents), S. fon Bārs [S. von Bahr], U. Lehmuss [U. Lõhmus] un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [F. G. Jacobs], sekretārs H. fon Holšteins [H. von Holstein], sekretāra palīgs, 2005. gada 7. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   EKL 39. pants aizliedz dalībvalstij pieņemt tiesību aktus, saskaņā ar kuriem persona, kas pārtraukusi veikt jebkādu profesionālo darbību tās teritorijā, paliek obligātā kārtā apdrošināta attiecībā uz noteiktām sociālā nodrošinājuma jomām tikai tad, ja tā saglabā dzīvesvietu attiecīgajā dalībvalstī, lai gan šai personai arī turpmāk ir obligāti jāapdrošinās atbilstoši šās dalībvalsts tiesību aktiem attiecībā uz citām sociālā nodrošinājuma jomām, pat ja tās dzīvesvieta atrodas citā dalībvalstī, jo brīvprātīgās apdrošināšanas nosacījumi pārtraucamās obligātās apdrošināšanas jomām ir labvēlīgāki nekā tie, uz kuriem attiecas obligātā apdrošināšana.

      (1)  OV C 171, 19.7.2003.