title: Lieta C-57/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 1. februārī iesniedza Nejvyšší soud České republiky (Čehijas Republika) – RegioJet u.c.

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 1. februārī iesniedza Nejvyšší soud České republiky (Čehijas Republika) – RegioJet u.c.
      (Lieta C-57/21)
      (2021/C 148/09)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Iesniedzējtiesa

         Nejvyšší soud České republiky

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: České dráhy, a.s.

         Pārējie lietas dalībnieki: RegioJet a.s. un Česká republika – Ministerstvo dopravy

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/104/ES (1) (2014. gada 26. novembris) par atsevišķiem noteikumiem, kuri valstu tiesībās reglamentē zaudējumu atlīdzināšanas prasības par dalībvalstu un Eiropas Savienības konkurences tiesību pārkāpumiem (turpmāk tekstā – “Direktīva”), 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tas, ka tiesa lemj par pierādījumu izprasīšanu, neraugoties uz to, ka vienlaikus Komisija veic procedūru nolūkā pieņemt lēmumu, pamatojoties uz Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 (2) (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (turpmāk tekstā – “Regula”), III nodaļu, kā rezultātā tiesa aptur tiesvedību par tādu zaudējumu atlīdzināšanu, kas radušies konkurences noteikumu pārkāpuma dēļ?

                  2)

                  Vai Direktīvas 6. panta 5. punkta a) apakšpunkts un 6. panta 9. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums, kas ierobežo visas informācijas, kas pēc konkurences iestādes pieprasījuma tikusi iesniegta procedūrā, atklāšanu, tostarp tad, ja runa ir par informāciju, kas procedūras dalībniekam ir jāsagatavo un jāglabā (vai tas to sagatavo un glabā) saskaņā ar citām tiesību normām neatkarīgi no procedūras par konkurences tiesību pārkāpumu?

                  3)

                  Vai par procedūras slēgšanu citā veidā Direktīvas 6. panta 5. punkta izpratnē var uzskatīt arī situāciju, kad valsts konkurences iestāde ir apturējusi savu procedūru, tiklīdz Komisija ir uzsākusi procedūru nolūkā pieņemt lēmumu, pamatojoties uz Regulas III nodaļu?

                  4)

                  Vai, ievērojot Direktīvas funkcijas un mērķus, tās 5. panta 1. punktam, aplūkojot to kopsakarā ar 6. panta 5. punktu, atbilst tas, ka valsts tiesa piemēro valsts regulējumu, ar ko transponēts Direktīvas 6. panta 7. punkts, pēc analoģijas tādām informācijas kategorijām, kādas ir norādītas Direktīvas 6. panta 5. punktā, tātad nolemj izprasīt pierādījumus ar atrunu, ka jautājumu par to, vai pierādījumi ietver informāciju, ko fiziskā vai juridiskā persona sagatavojusi speciāli konkurences iestādes procedūras vajadzībām (Direktīvas 6. panta 5. punkta [a) apakšpunkta] izpratnē), tiesa izvērtēs tikai pēc šo pierādījumu iesniegšanas?

                  5)

                  Ja uz iepriekšējo jautājumu tiks sniegta apstiprinoša atbilde – vai Direktīvas 5. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesas piemēroti efektīvi pasākumi konfidenciālas informācijas aizsardzībai var radīt situāciju, kurā prasītājam, citiem procedūras dalībniekiem vai to pilnvarotajiem pārstāvjiem var tikt liegta piekļuve iesniegtajiem pierādījumiem, pirms tiesa ir pieņēmusi galīgu lēmumu par to, vai iesniegtie pierādījumi vai daži no tiem ietilpst Direktīvas 6. panta 5. punkta a) apakšpunktā minētajā pierādījumu kategorijā?

         (1)  OV 2014, L 349, 1. lpp.

         (2)  OV 2003, L 1, 1. lpp.


title: Lieta C-126/21: Prasība, kas celta 2021. gada 26. februārī – Eiropas Komisija/Īrija

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/11

      Prasība, kas celta 2021. gada 26. februārī – Eiropas Komisija/Īrija
      (Lieta C-126/21)
      (2021/C 148/15)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Tomkin un S. Grünheid)

         Atbildētāja: Īrija

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atzīt, ka, nepieņēmusi normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes Pamatlēmuma 2009/829/TI (2009. gada 23. oktobris), ar ko attiecībās starp Eiropas Savienības dalībvalstīm savstarpējas atzīšanas principu piemēro lēmumiem par uzraudzības pasākumiem kā alternatīvu pirmstiesas apcietinājumam (1) prasības, vai katrā ziņā nepaziņojusi šos aktus Komisijai, Īrija nav izpildījusi šā pamatlēmuma 27. pantā paredzētos pienākumus;

                  —

                  piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Saskaņā ar Pamatlēmuma 2009/829/TI 27. pantu dalībvalstīm bija jāveic vajadzīgie pasākumi, lai līdz 2012. gada 1. decembrim izpildītu šā pamatlēmuma prasības, un jāpaziņo šie pasākumi Komisijai.
      Komisija uzskata, ka Īrija nav izpildījusi Padomes Pamatlēmuma 2009/829/TI 27. pantā paredzētos pienākumus, jo nav pieņēmusi normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šā pamatlēmuma prasības, vai katrā ziņā nav paziņojusi šos aktus Komisijai.

         (1)  OV 2009, L 294, 20. lpp.


title: Lieta T-723/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 3. marta spriedums – Barata/Parlaments (Civildienests – Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – Sertifikācijas procedūra – Izslēgšana no to ierēdņu galīgā saraksta, kuriem ļauts apgūt apmācības programmu – Civildienesta noteikumu 45.a pants – Prasība atcelt tiesību aktu – Paziņošana ierakstītā vēstulē – Civildienesta noteikumu 26. pants – Ierakstītas vēstules neizņemšana no tās adresāta puses – Prasības celšanas termiņa sākums – Pieņemamība – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības tikt uzklausītam – Labas pārvaldības princips – Samērīgums – Valodu lietojums)

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/15

      Vispārējās tiesas 2021. gada 3. marta spriedums – Barata/Parlaments
      (Lieta T-723/18) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - Sertifikācijas procedūra - Izslēgšana no to ierēdņu galīgā saraksta, kuriem ļauts apgūt apmācības programmu - Civildienesta noteikumu 45.a pants - Prasība atcelt tiesību aktu - Paziņošana ierakstītā vēstulē - Civildienesta noteikumu 26. pants - Ierakstītas vēstules neizņemšana no tās adresāta puses - Prasības celšanas termiņa sākums - Pieņemamība - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības tikt uzklausītam - Labas pārvaldības princips - Samērīgums - Valodu lietojums)
      (2021/C 148/20)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: João Miguel Barata (Evere, Beļģija) (pārstāvji: G. Pandey, D. Rovetta un V. Villante, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: J. Steele un I. Terwinghe)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir celta atbilstoši LESD 270. pantam un ar ko tiek lūgts atcelt 2018. gada 23. jūlija lēmumu, 2017. gada 7. un 21. decembra aktus un 2018. gada 1. un 22. marta vēstules saistībā ar prasītāja kandidatūru 2017. gada sertifikācijas procedūrā, kā arī 2017. gada 22. septembra paziņojumu par iekšējo konkursu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  João Miguel Barata atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 72, 25.2.2019.


title: Lieta T-599/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 3. marta spriedums – EM/Parlaments (Civildienests – Pagaidu darbinieki – Psiholoģiska vardarbība – Lūgums sniegt palīdzību – Lūguma noraidīšana – Pensionēšanās – Pienākums sniegt palīdzību – Labas pārvaldības princips – Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses)

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/16

      Vispārējās tiesas 2021. gada 3. marta spriedums – EM/Parlaments
      (Lieta T-599/19) (1)

      (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Psiholoģiska vardarbība - Lūgums sniegt palīdzību - Lūguma noraidīšana - Pensionēšanās - Pienākums sniegt palīdzību - Labas pārvaldības princips - Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses)
      (2021/C 148/21)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: EM (pārstāve: M. Casado García-Hirschfeld, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: D. Boytha, C. González Argüelles un T. Lazian)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Parlamenta 2018. gada 31. oktobra lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāja lūgums sniegt palīdzību un kurš ir ticis apstiprināts ar 2019. gada 24. maija lēmumu par sūdzības noraidīšanu, un, otrkārt, atlīdzināt mantisko un morālo kaitējumu, kas prasītājam esot radušies šo lēmumu rezultātā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Katrs lietas dalībnieks pats sedz savus tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 383, 11.11.2019.


title: Lieta T-48/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 3. marta spriedums – Sahaj Marg Spirituality Foundation/EUIPO (“Heartfulness”) (Eiropas Savienības preču zīme – Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – Grafiska preču zīme “Heartfulness” – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/16

      Vispārējās tiesas 2021. gada 3. marta spriedums – Sahaj Marg Spirituality Foundation/EUIPO (“Heartfulness”)
      (Lieta T-48/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Grafiska preču zīme “Heartfulness” - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
      (2021/C 148/22)
      Tiesvedības valoda: – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sahaj Marg Spirituality Foundation (Manapakkam, Indija) pārstāvis: E. Manresa Medina, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: E. Sliwinska un V. Ruzek)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 26. novembra lēmumu lietā R 1266/2019-4 attiecībā uz grafiskas preču zīmes “Heartfulness” starptautisku reģistrāciju, ko attiecina uz Eiropas Savienību.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Sahaj Marg Spirituality Foundation sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 87, 16.3.2020.


title: Lieta T-753/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 16. februāra rīkojums – Ungureanu/Komisija (Prasība par zaudējumu atlīdzību – Institucionālās tiesības – Apgalvotais prettiesiskums, kas izriet no tā, ka nav celta prasība sakarā ar pienākumu neizpildi atbilstoši LESD 258. pantu – Komisijas diskrecionārā vara – Acīmredzami nepieņemama prasība)

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/17

      Vispārējās tiesas 2021. gada 16. februāra rīkojums – Ungureanu/Komisija
      (Lieta T-753/19) (1)

      (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Institucionālās tiesības - Apgalvotais prettiesiskums, kas izriet no tā, ka nav celta prasība sakarā ar pienākumu neizpildi atbilstoši LESD 258. pantu - Komisijas diskrecionārā vara - Acīmredzami nepieņemama prasība)
      (2021/C 148/23)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Simeda Ungureanu (Cluj-Napoca, Rumānija) (pārstāvis: R. Chiriţă, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Sipos un M. Carpus Carcea)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar kuru tiek lūgts atlīdzinājums par kaitējumu, ko prasītajai esot nodarījusi Komisija, jo tā nav izpildījusi savu pienākumu nodrošināt, lai Rumānija ievēro Līgumus un Eiropas Savienības Pamattiesību hartu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Simeda Ungureanu atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 68, 2.3.2020.


title: Lieta T-567/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 17. februāra rīkojums – ML/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus – Publiski līgumi – Iepirkuma procedūra – Ilgtspējīga sabiedriskā ēdināšana Komisijas vajadzībām Briselē un apkārtējā reģionā – Pretendenta piedāvājuma noraidīšana – Iepirkuma procedūras atcelšana – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/17

      Vispārējās tiesas 2021. gada 17. februāra rīkojums – ML/Komisija
      (Lieta T-567/20) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus - Publiski līgumi - Iepirkuma procedūra - Ilgtspējīga sabiedriskā ēdināšana Komisijas vajadzībām Briselē un apkārtējā reģionā - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Iepirkuma procedūras atcelšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2021/C 148/24)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ML (pārstāvji: L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. André un M. Ilkova)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas 2020. gada 30. jūnija lēmumu, ar ko noraidīts piedāvājums, kuru prasītāja iesniegusi iepirkuma procedūrā OIB/2019/CPN/039 par ilgtspējīgu sabiedrisko ēdināšanu Komisijas vajadzībām Briselē un apkārtējā reģionā un, otrkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar kuru tiek lūgts piespriest atbildētājai atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājai esot nodarīti šā lēmuma rezultātā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina pusi no ML tiesāšanās izdevumiem.

                  3)

                  ML sedz vienu no saviem tiesāšanās izdevumiem.

         (1)  OV C 371, 3.11.2020.


title: Lieta T-656/20 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 23. februāra rīkojums – Symrise/ECHA (Pagaidu noregulējums – REACH regula – Viela homosolats – Reģistrācijas pieteikumu pareizības izskatīšana – Pienākums sniegt konkrētu informāciju, kuras dēļ ir nepieciešami izmēģinājumi ar dzīvniekiem – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/18

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 23. februāra rīkojums – Symrise/ECHA

      (Lieta T-656/20 R)
      (Pagaidu noregulējums - REACH regula - Viela homosolats - Reģistrācijas pieteikumu pareizības izskatīšana - Pienākums sniegt konkrētu informāciju, kuras dēļ ir nepieciešami izmēģinājumi ar dzīvniekiem - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība)
      (2021/C 148/25)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Symrise AG (Holzminden, Vācija) (pārstāvji: R. Cana, E. Mullier un H. Widemann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji: W. Broere, N. Knight un M. Heikkilä)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru tiek lūgts noteikt pagaidu pasākumus, kas vērsti uz to, lai, pirmkārt, panāktu ECHA Apelācijas padomes 2020. gada 18. augusta lēmuma A-009-2018 par prasītājas iesniegto homosolata reģistrācijas pieteikumu izpildes apturēšanu un, otrkārt, uzdotu uz šīs izpildes apturēšanas laiku pagarināt izmēģinājumu rezultātu paziņošanai paredzēto termiņu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-142/21: Prasība, kas celta 2021. gada 7. martā – WIZZ Air Hungary/Komisija

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/28

      Prasība, kas celta 2021. gada 7. martā – WIZZ Air Hungary/Komisija
      (Lieta T-142/21)
      (2021/C 148/38)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: WIZZ Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Budapešta, Ungārija) (pārstāvji: E. Vahida, S. Rating un I. Metaxas-Maranghidis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2020. gada 20. augusta lēmumu par valsts atbalstu lietā SA.57026 (2020/N) – Rumānija – COVID-19: Aid to Blue Air (1); un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunktu un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā pārskatā par atbalsta saistībā ar COVID-19 krīzes izraisītajiem zaudējumiem samērīgumu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājas pārskats par glābšanas atbalsta atbilstības un saderības nosacījumiem esot kļūdains.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi specifiskas LESD normas un Eiropas tiesību vispārējos principus attiecībā uz diskriminācijas aizliegumu, pakalpojumu sniegšanas brīvību un uzņēmējdarbības brīvību, kas ir gaisa transporta liberalizācijas ES pamatā kopš 20. gadsimta 80. gadu beigām (2).

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot balstījusies uz neesošu vai neatbilstošu pierādījumu.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot uzsākusi formālu izmeklēšanas procedūru, neraugoties uz nopietnajām grūtībām, un ir pārkāpusi prasītājas procesuālās tiesības.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu.

         (1)  OV 2020, C 430, 2. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1008/2008 (2008. gada 24. septembris) par kopīgiem noteikumiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai Kopienā (pārstrādāta redakcija) (dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2008, L 293, 3.–20. lpp.).


title: Lieta C-691/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 18. novembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Cafpi SA, Aviva assurances SA/Enedis SA

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 18. novembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Cafpi SA, Aviva assurances SA/Enedis SA

      (Lieta C-691/21)
      (2022/C 64/28)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Cafpi SA, Aviva assurances SA

         Atbildētāja: Enedis SA

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Padomes Direktīvas 85/374/EEK (1985. gada 25. jūlijs) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz atbildību par produktiem ar trūkumiem (1) 2. pants un 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka elektroenerģijas sadales sistēmas operators var tikt uzskatīts par “ražotāju”, ja tas veic izmaiņas piegādātāja elektroenerģijas sprieguma līmenī, lai veiktu tās sadali gala klientam?

         (1)  OV 1985, L 210, 29. lpp.


title: Lieta C-702/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 19. novembrī Laboratoire Pareva iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2021. gada 15. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-337/18 un T-347/18 Laboratoire Pareva un Biotech3D/Komisija

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/18

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 19. novembrīLaboratoire Pareva iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2021. gada 15. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-337/18 un T-347/18 Laboratoire Pareva un Biotech3D/Komisija
      (Lieta C-702/21 P)
      (2022/C 64/29)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Laboratoire Pareva (pārstāvji: P. Sellar un K. Van Maldegem, advocaten, M. Grunchard, S. Englebert un M. Ombredane, avocats)

         Pārējās lietas dalībnieces: Biotech3D Ltd & Co. KG, Eiropas Komisija, Francijas Republika un Eiropas Ķimikāliju aģentūra

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  pamatojoties uz Reglamenta 64. panta 2. punkta b) apakšpunktu, uzdot veikt pierādījumu savākšanas pasākumu – iesniegt Vispārējā tiesā notikušās tiesas sēdes mutvārdu paskaidrojumu uzklausīšanai rakstveida protokolu;

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu un

                  —

                  atcelt apstrīdētos aktus un piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai radušies šajā apelācijas tiesvedībā, kā arī Vispārējā tiesā, un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai.

         Pamati un galvenie argumenti

                  1.

                  Vispārējā tiesa pēc savas ierosmes nav izvērtējusi pietiekama pamatojuma neesamību.
                  Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, jo tā nav izpildījusi pienākumu pēc savas ierosmes izvirzīt pamatu par apstrīdēto aktu pamatojuma nepietiekamību un tādējādi – izvērtēt šo tiesību jautājumu. Vispārējā tiesa ir secinājusi, ka “tieši teratogēnā iedarbība, nevis subakūts toksiskums ieelpojot ir uzskatāms par izšķirošo faktoru, novērtējot nepieņemamos riskus, kurus Pareva PHMB rada cilvēku veselībai” (133. punkts), kaut arī apstrīdēto aktu pamatojumā nav atsauces uz šādu faktoru. Atbilstoši Tiesas pastāvīgajai judikatūrai Vispārējai tiesai ir pienākums izvērtēt un secināt, vai apstrīdētos aktus negatīvi ir ietekmējis tas, ka jautājumā par apgalvoto teratogenitāti atbildētāja nav sniegusi pietiekamu pamatojuma izklāstu, kā prasīts LESD 296. pantā.

                  2.

                  Vispārējā tiesa ir sagrozījusi faktu skaidro nozīmi.
                  Vispārējā tiesa ir sagrozījusi faktu skaidro nozīmi, jo tā ir nospriedusi, ka aplūkotā viela ir teratogēniska un ka apelācijas sūdzības iesniedzēja nav apstrīdējusi, ka, pieņemot apstrīdētos aktus, teratogēniskā iedarbība bija izšķirošais ar cilvēku veselību saistītais faktors. Ar šo secinājumu tika acīmredzami sagrozīti Vispārējās tiesas izskatītās lietas materiālos norādītie fakti un tiesas sēdē mutvārdu paskaidrojumu uzklausīšanai sniegtie paskaidrojumi, kā rezultātā tika sagrozīts arī Vispārējās tiesas vērtējums par apstrīdēto aktu tiesiskumu.


title: Lieta C-705/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 23. novembrī iesniedza Győri Ítélőtábla (Ungārija) – MJ/AxFina Hungary Zrt.

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 23. novembrī iesniedza Győri Ítélőtábla (Ungārija) – MJ/AxFina Hungary Zrt.

      (Lieta C-705/21)
      (2022/C 64/30)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Győri Ítélőtábla

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: MJ

         Atbildētāja: AxFina Hungary Zrt.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) 6. panta 1. punktam un 7. panta 1. punktam ir pretrunā valsts tiesību interpretācija, saskaņā ar kuru spēkā neesamības tiesiskās sekas, kas izriet no negodīga noteikuma ar patērētāju noslēgtā līgumā, gadījumā, ja negodīgais noteikums attiecas uz aizdevuma līguma galveno priekšmetu un tādēļ (aizdevuma) līgums nevarētu pastāvēt bez noteikuma, kas tiek uzskatīts par negodīgu, ir tādas, ka valsts tiesa pēc tam, kad tā atzinusi līgumu par spēkā neesošu kopumā –proti, ka pats līgums kopumā nevar tikt saglabāts un radīt saistošas tiesiskas sekas patērētājam–,

                              a)

                              atzīst līguma spēkā esamību, mainot piešķirtā aizdevuma norēķinu valūtu, kas ir līguma galvenais priekšmets, uz Ungārijas forintiem un aizstājot šo ārvalstu norēķinu valūtā izteikto summu ar summu forintos, ko patērētājs ir faktiski saņēmis no aizdevēja, vienlaikus aprēķinot (aizstājot) parastos procentus no pamatsummas, kas tādējādi ir noteikti citādi, nekā tie tika aprēķināti līgumā, kas atzīts par spēkā neesošu, tādējādi, ka “sākotnējā” procentu likme līguma noslēgšanas brīdī būtu vienāda ar Budapeštas starpbanku aizdevumu procentu likmi forintos kā atsauces likmi (BUBOR), kas bija spēkā līguma noslēgšanas brīdī, kam pieskaita starpību starp sākotnējā līgumā (ārvalstu valūtā) noteikto procentu maržu.

                              b)

                              atzīst līguma spēkā esamību, nosakot maksimālo ierobežojumu valūtas maiņas kursam starp ārvalstu valūtu un Ungārijas forintu, proti, samazinot valūtas maiņas risku, ko faktiski uzņēmies patērētājs un kas izriet no negodīgā līguma noteikuma, līmenī, kādu tiesa uzskata par saprātīgu un kādu būtu varējis ņemt vērā patērētājs līguma noslēgšanas brīdī, un saglabājot līgumā noteikto procentu likmi negrozītu līdz datumam, kad notiek konvertācija forintos, kas ir obligāti paredzēta vēlāk pieņemtā likumā?

                  2)

                  Vai, lai atbildētu uz 1) punktā formulēto jautājumu, ir būtiski, ka spēkā esamības atzīšana, kas notiek saskaņā ar Ungārijas tiesībām,

                              a)

                              notiek vai nu faktiskajā situācijā, kurā starp pusēm joprojām pastāv līgums, proti, kurā līguma saglabāšanas mērķis ir turpmāk atļaut saglabāties tiesiskajām attiecībām starp pusēm, ar atpakaļejošu spēku grozot negodīgos noteikumus – vienlaikus saskaņā ar grozītajiem noteikumiem konvertējot līdz attiecīgajam brīdim veiktos maksājumus –, un tādējādi pasargāt arī patērētāju no īpaši nelabvēlīgām sekām, kādas būtu pienākumam nekavējoties atmaksāt visu aizdevuma summu;

                              b)

                              vai notiek faktiskajā situācijā, kurā līgums starp pusēm, kas ir jāpārbauda tiesvedībā par negodīgu līguma noteikumu, vairs nepastāv – jo līgums ir beidzies vai kreditors ir to izbeidzis iepriekš, pamatojoties uz to, ka netika atmaksātas aizdevuma summas vai atmaksas summas nebija pietiekošā apmērā, vai katrā ziņā tādēļ, ka faktiski neviena no pusēm to neuzskata par spēkā esošu, vai tādēļ, ka jautājums par tā spēkā neesamību vairs nevar tikt izvirzīts, jo ir pieņemts tiesas spriedums– proti, situācijā, kurā līguma spēkā esamības atzīšana ar atpakaļejošu spēku nekalpo līguma saglabāšanai patērētāja interesēs, bet gan savstarpējo saistību nokārtošanai un tiesisko attiecību izbeigšanai, grozot negodīgo(-s) noteikumu(-s)?

                  3)

                  Ja Tiesas atbilde uz 1) punkta a) vai b) apakšpunktos formulēto jautājumu būtu apstiprinoša, un, ņemot vērā arī 2) punktā minētos aspektus, vai minētās direktīvas attiecīgajiem noteikumiem 2) punkta a) apakšpunktā aprakstītajā faktiskajā situācijā ir pretrunā līguma spēkā esamības saglabāšana, aizstājot negodīgo noteikumu līdz datumam, kad likumdevējs ir ieviesis grozījumus Likumā par konvertāciju forintos, ar valsts tiesību noteikumiem, saskaņā ar kuriem:

                              —

                              ja vien nav noteikts citādi (kā tas šajā gadījumā nav), naudas parādi ir maksājami valūtā, kas ir likumīgs maksāšanas līdzeklis saistības izpildes vietā;

                              —

                              līgumattiecībās tiek maksāti procenti, ja vien tiesību aktos nav noteikts citādi;

                              —

                              procentu likme atbilst centrālās bankas pamatlikmei, ja vien tiesību aktos nav noteikts citādi?

         (1)  OV 1993, L 95, 29. lpp.


title: Lieta C-707/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 24. novembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Recamier SA/BR

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 24. novembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Recamier SA/BR
      (Lieta C-707/21)
      (2022/C 64/31)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Recamier SA

         Atbildētāja: BR

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Regulas (EK) Nr. 44/2001 (2000. gada 22. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) (Briseles I regula) 33. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka res judicata spēka autonomā definīcija attiecas uz visiem no tās izrietošajiem nosacījumiem un radītajām sekām, vai arī daļēji tas ir atkarīgs no tiesā, kur ir iesniegta prasība, un/vai tiesā, kas ir pasludinājusi nolēmumu, piemērojamā valsts tiesiskā regulējuma?

                  2)

                  Pirmajā gadījumā, vai prasības, kas ir iesniegtas divu dalībvalstu tiesās, ņemot vērā res judicata spēka jēdziena autonomo definīciju, ir jāuzskata par prasībām ar identisku priekšmetu, ja prasītājs atsaucas uz identiskiem faktiem, bet izvirza atšķirīgu juridisko pamatojumu?

                  3)

                  Vai divas prasības, no kurām viena ir pamatota ar līgumisko atbildību, un otra ar atbildību, kas izriet no neatļautas darbības, bet, kuras abas ir balstītas uz identisku juridisko attiecību, kas ir administratora funkciju izpilde, ir uzskatāmas prasībām ar identisku prasības priekšmetu?

                  4)

                  Otrajā gadījumā, vai ar Regulas (EK) Nr. 44/2001 33. panta 1. punktu – atbilstoši kuram ir nolemts, ka dalībvalstīs ir jānodrošina brīva nolēmumu aprite tādā pat apmērā un ar tādām pašām sekām, kādas tam ir dalībvalstī, kur tas ir pieņemts – ir noteikts pienākums ņemt vērā izcelsmes dalībvalsts tiesā piemērojamo valsts tiesisko regulējumu; vai arī ar to ir atļauts attiecībā uz procesuāla rakstura sekām saistībā ar šo nolēmumu piemērot tiesā, kurā prasa atzīšanu, piemērojamo valsts tiesisko regulējumu?

         (1)  OV 2001, L 12, 1. lpp.


title: Lieta C-711/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 25. novembrī iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – XXX/État belge, ko pārstāv Secrétaire d’État à l’Asile et la Migration

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 25. novembrī iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – XXX/État belge, ko pārstāv Secrétaire d’État à l’Asile et la Migration

      (Lieta C-711/21)
      (2022/C 64/32)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Kasācijas sūdzības iesniedzējs: XXX

         Atbildētāja kasācijas tiesvedībā: État belge, ko pārstāv Secrétaire d’État à l’Asile et la Migration

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4., 7. un 47. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (1), 5. pants, 6. panta 6. punkts un 13. pants, skatot kopsakarā ar 2018. gada 19. jūnija spriedumu C-181/16, ir jāinterpretē tādejādi, ka tiesa, kurā iesniegta pārsūdzība par atgriešanas lēmumu, kas ir pieņemts pēc lēmuma atteikt piešķirt starptautisko aizsardzību, vērtējot atgriešanas lēmumu, var ņemt vērā tikai tās apstākļu izmaiņas, kuras būtiski ietekmē situācijas vērtējumu, ņemot vērā iepriekš minēto 5. pantu, kas notikušas, pirms Conseil du contentieux des étrangers ir noslēgusi starptautiskās aizsardzības procedūru?

                  2.

                  Vai apstākļiem, kuri norādīti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 5. pantā, ir jābūt notikušiem laikā, kad ārvalstnieks likumīgi uzturējās valstī vai viņam bija atļauja palikt?

         (1)  OV 2008, L 348, 98. lpp.


title: Lieta C-712/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 25. novembrī iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – XXX/État belge, ko pārstāv le Secrétaire d’État à l’Asile et la Migration

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 25. novembrī iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – XXX/État belge, ko pārstāv le Secrétaire d’État à l’Asile et la Migration

      (Lieta C-712/21)
      (2022/C 64/33)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Kasācijas sūdzības iesniedzējs: XXX

         Atbildētāja kasācijas tiesvedībā: État belge, ko pārstāv Secrétaire d’État à l’Asile et la Migration

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 47. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (1), 5. pants, 6. panta 6. punkts un 13. pants, skatot kopsakarā ar[2018. gada 19. jūnija spriedumu C-181/16, ir jāinterpretē tādejādi, ka tiesa, kurā iesniegta pārsūdzība par atgriešanas lēmumu, kas ir pieņemts pēc lēmuma atteikt piešķirt starptautisko aizsardzību, vērtējot atgriešanas lēmumu, var ņemt vērā tikai tās apstākļu izmaiņas, kuras būtiski ietekmē situācijas vērtējumu, ņemot vērā iepriekš minēto 5. pantu, kas notikušas, pirms Conseil du contentieux des étrangers ir noslēgusi starptautiskās aizsardzības procedūru?

                  2.

                  Vai apstākļiem, kuri norādīti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 5. pantā, ir jābūt notikušiem laikā, kad ārvalstnieks likumīgi uzturējās valstī vai viņam bija atļauja palikt

         (1)  OV 2008, L 348, 98. lpp.


title: Lieta C-719/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 25. novembrī Frédéric Jouvin iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2021. gada 26. aprīļa rīkojumu lietā T-472/20 un T-472/20 JA II Jouvin/Komisija

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/22

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 25. novembrīFrédéric Jouvin iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2021. gada 26. aprīļa rīkojumu lietā T-472/20 un T-472/20 JA II Jouvin/Komisija
      (Lieta C-719/21 P)
      (2022/C 64/34)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Frédéric Jouvin (pārstāvis: L. Bôle-Richard, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2021. gada 26. aprīļa rīkojumu lietā T-472/20 un T-472/20 AJ II Jouvin/Komisija, ciktāl ar to prasība ir noraidīta kā juridiski pilnīgi nepamatota;

                  —

                  atzīt par pamatotiem pirmajā instancē izvirzītos prasījumus un nodot lietu atpakaļ Komisijai;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus.
      Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējās tiesas vērtējumam nodoto faktu kvalifikācija ir acīmredzami kļūdaina un ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu attiecībā uz pierādījuma satura konstatējumu un tiesību kļūdu attiecībā uz nepieciešamo ierādījumu līmeni. Apelācijas sūdzības iesniedzēja ieskatā, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, nepareizi kvalificējot tās vērtējumam nodotos faktus. Proti, Vispārējā tiesa uzskatot, ka ļoti lielais pārkāpēju skaits neliek apšaubīt Komisijas izdarīto konstatējumu par to, ka nav pierādīta kolūzija starp apelācijas sūdzības iesniedzēja sūdzībā minētajiem uzņēmumiem. Taču pārkāpēju lielā un eksponenciāli pieaugošā skaita konstatējuma nolūks esot pierādīt, ka pastāv kolūzija, bet gan parādoties kā tās sekas.
      Apelācijas sūdzības iesniedzējs esot sniedzis šīs kolūzijas pierādījumu, kas liecinot par to, ka ar standartizācijas darbos iesaistītajiem uzņēmumiem jau iepriekš notika saziņa nolūkā tiem piešķirt licences attiecībā uz viņa patentu portfeli. Pēc neveiksmīgajām sarunām visi uzņēmumi, ar kuriem bija notikusi saziņa, piedalījās ISO standartizācijas darbā, bet neviens no tiem neizpildīja savus pienākumus paziņot par visiem tam zināmajiem patentiem, kuri varētu būt saistīti ar izstrādes stadijā esošajiem standartiem. Šie apstākļi veido pārkāpumu, proti, kolūziju, kuras rezultātā ir eksponenciāli palielinājies pārkāpēju skaits.
      Apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza arī pamatu, ar ko tiek apgalvots, ka ir pieļauta tiesību kļūda attiecībā uz pierādījumu līmeni, kuru ir pieprasījusi Komisija un pēc tam – Vispārējā tiesa savā rīkojumā, lai pierādītu, ka pastāv kolūzija starp norādītajiem uzņēmumiem.
      Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā tai norādītos faktus. Apelācijas sūdzības iesniedzēja ieskatā, Vispārējā tiesa ir nospriedusi, ka viņa argumenti par tirgus sadali nav tikuši izvirzīti administratīvajā procesā. Tomēr apelācijas sūdzības iesniedzējs šo argumentu administratīvajā procesā esot izvirzījis jau 2018. gada 15. maijā Komisijai adresētajā vēstulē, tas ir, vairāk nekā divus gadus pirms galīgā lēmuma, ar kuru Komisija noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzēja sūdzību. Līdz ar to Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, jo tā neesot konstatējusi tai iesniegta pierādījuma patieso saturu.
      Visbeidzot, ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, konstatējot pierādījuma saturu. Vispārējā tiesa uzskatot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs būtībā tai lūdz konstatēt konkurences tiesību normu pārkāpumu. Taču apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka vienīgā iespējamā Komisijas rīcība – ja tā būtu novērtējusi tai administratīvajā procesā norādīto apstākļu patieso saturu – būtu konstatēt kolūziju starp sūdzībā norādītajiem uzņēmumiem un līdz ar to – konkurences noteikumu pārkāpumu.
      Runājot par konstatējumu par apelācijas sūdzības iesniedzēja diskriminēšanu, viņš savā prasības pieteikumā esot norādījis vienīgi tos argumentus, kuri jau bija izvirzīti administratīvajā procesā, un izskaidrojis acīmredzamo kļūdu vērtējumā, ko Komisija esot pieļāvusi, neņemdama vērā apelācijas sūdzības iesniedzēja norādītos faktus. Vispārējā tiesa, apgalvodama, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs nav izvirzījis nevienu argumentu attiecībā uz acīmredzami apstrīdēto lēmumu, neesot izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, lai gan apelācijas sūdzības iesniedzēja argumenti kopumā esot bijuši vērsti uz to, lai pierādītu Komisijas pieļauto acīmredzamo kļūdu vērtējumā.
      Attiecībā uz kolūzijas raksturojumu apelācijas sūdzības iesniedzējs pārmet Komisijai arī acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Apelācijas sūdzības iesniedzējs nekādā gadījumā neesot lūdzis Vispārējo tiesu tieši konstatēt konkurences noteikumu pārkāpumu, bet gan konstatēt, ka Komisijai norādīto faktu izvērtējuma rezultātā Komisijai pašai noteikti esot bijis jākonstatē konkurences noteikumu pārkāpums un acīmredzama tās ieteikumu neievērošana.


title: Lieta C-726/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 30. novembrī iesniedza Županijski sud u Puli-Pola (Horvātija) – krimināltiesvedība pret GR, HS, IT, INTER CONSULTING d.o.o. u likvidaciji.

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/23

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 30. novembrī iesniedza Županijski sud u Puli-Pola (Horvātija) – krimināltiesvedība pret GR, HS, IT, INTER CONSULTING d.o.o. u likvidaciji.

      (Lieta C-726/21)
      (2022/C 64/35)
      Tiesvedības valoda – horvātu

         Iesniedzējtiesa

         Županijski sud u Puli-Pola

         Pamata kriminālprocesa dalībnieki

         GR, HS, IT, INTER CONSULTING d.o.o. u likvidaciji.

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai, izvērtējot ne bis in idem principa pārkāpumu, var salīdzināt tikai tos faktus, kuri minēti Županijsko državno odvjetništvo u Puli (Pulas reģionālā prokuratūra) 2015. gada 28. septembra apsūdzības [..] rezolutīvajā daļā, ar izšķirošajiem faktiem, kas minēti Klāgenfurtes prokuratūras 2015. gada 9. janvāra apsūdzības [..] rezolutīvajā daļā, kā arī Klāgenfurtes apgabaltiesas 2016. gada 3. novembra sprieduma [..] rezolutīvajā daļā, kas apstiprināts ar Austrijas Republikas Augstākās tiesas 2019. gada 4. marta spriedumu [..], vai arī fakti, kuri minēti Županijsko državno odvjetništvo u Puli apsūdzības rezolutīvajā daļā, var salīdzināt ar faktiem, kuri izklāstīti Klāgenfurtes apgabaltiesas 2016. gada 3. novembra sprieduma [..] pamatojumā, kas apstiprināts ar Austrijas Republikas Augstākās tiesas spriedumu [..], kā arī faktiem, par kuriem Klāgenfurtes prokuratūra veica izmeklēšanu [..] pret vairākām personām, tostarp GR un HS, un kuri pēc tam netika iekļauti Klāgenfurtes prokuratūras 2015. gada 9. janvāra apsūdzībā [..] (ņemot vērā, ka šie fakti netika minēti pašā rezolutīvajā daļā)?


title: Lieta C-742/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 30. novembrī iesniedza Coopérative des artisans pêcheurs associés (CAPA), Jean Derosière, Fabien Hagneré u.c. par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 15. septembra spriedumu T-777/19 CAPA u.c./Komisija

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/24

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 30. novembrī iesniedza Coopérative des artisans pêcheurs associés (CAPA), Jean Derosière, Fabien Hagneré u.c. par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 15. septembra spriedumu T-777/19 CAPA u.c./Komisija
      (Lieta C-742/21 P)
      (2022/C 64/36)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Coopérative des artisans pêcheurs associés (CAPA), Jean Derosière, Fabien Hagneré u.c. (pārstāvis: M. Le Berre, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Comité régional des pêches maritimes et des élevages marins Hauts-de-France, Fonds régional d'organisation du marché du poisson (From Nord), Organisation de producteurs CME Manche-Mer du Nord (OP CME Manche-Mer du Nord), Francijas Republika, Ailes Marines SAS, Éoliennes Offshore des Hautes Falaises, Éoliennes Offshore du Calvados, Parc du Banc de Guérande, Éoliennes en Mer Dieppe Le Tréport, Éoliennes en Mer Îles d'Yeu et de Noirmoutier, Herviou & Associés SARL

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2021. gada 15. septembra spriedumu T-777/19, CAPA u.c./Eiropas Komisija;

                  —

                  Vispārējā tiesā iesniegto prasības pieteikumu atzīt par pieņemamu;

                  —

                  nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza sešus pamatus.
      Pirmais pamats attiecas uz efektīvas pārbaudes tiesā neesamību. Apelācijas sūdzības iesniedzēji uzskata, ka Vispārējā tiesa nav pilnībā īstenojusi [pārbaudes] kompetenci, nenoskaidrojot, vai pastāvēja risks, ka strīdīgais atbalsts konkrēti ietekmēs apelācijas sūdzības iesniedzējus.
      Otrais pamats ir saistīts ar neprecīziem konstatējumiem un pierādījumu elementu sagrozīšanu. Apelācijas sūdzības iesniedzēji uzskata, ka Vispārējā tiesa ir izdarījusi neprecīzus konstatējumus par dažiem to iesniegtajiem pierādījumiem un sagrozījusi citus to iesniegtos pierādījumus, tostarp pierādījumus par risku, ka strīdīgais atbalsts ietekmēs apelācijas sūdzības iesniedzēju darbību.
      Trešais pamats attiecas uz kļūdām faktu kvalifikācijā. Apelācijas sūdzības iesniedzēji uzskata, ka pārsūdzētajā spriedumā ir faktu kvalifikācijas kļūdas, ciktāl tajā ir nošķirtas atsevišķas strīdīgā atbalsta sekas, un ir atzīts, ka dažas no šīm sekām nav saistāmas ar strīdīgo atbalstu.
      Ceturtais pamats ir saistīts ar LESD 108. panta 2. punkta un Regulas Nr. 2015/1589 (1) 1. panta h) punkta kļūdainu piemērošanu. Apelācijas sūdzības iesniedzēji uzskata, ka pārsūdzētajā spriedumā ir kļūdaini piemērots ieinteresētās puses jēdziens šo normu izpratnē – gan no konkurences attiecību pastāvēšanas apelācijas sūdzības iesniedzēju un strīdīgā atbalsta saņēmēju starpā skatupunkta, gan no konkrētas ietekmes uz apelācijas sūdzības iesniedzējiem riska skatupunkta.
      Piektais pamats ir saistīts ar kļūdainu LESD 39. panta piemērošanu. Apelācijas sūdzības iesniedzēji uzskata, ka pārsūdzētajā spriedumā LESD 39. pants jautājumam par to, vai apelācijas sūdzības iesniedzējiem ir ieinteresētās puses statuss, ir piemērots kļūdaini.
      Visbeidzot, sestais pamats ir saistīts ar pamatojuma trūkumu, jo pārsūdzētajā spriedumā neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, citastarp nepamatojot, kādēļ apelācijas sūdzības iesniedzējiem tiek liegts ieinteresētās puses statuss, konstatējumu par to, ka nepastāv saikne starp strīdīgo atbalstu un atbalsta saņēmēju vēja parku radītās ietekmes risku, un neņemot vērā zvejas darbību “īpatnības” LESD 39. panta izpratnē pārbaudē par to, vai apelācijas sūdzības iesniedzējiem ir ieinteresētās puses statusu.

         (1)  Padomes Regula (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (kodificētā versija) (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


title: Lieta C-757/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 9. decembrī Nichicon Corporation iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 29. septembra spriedumu lietā T-342/18 Nichicon Corporation/Komisija

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/25

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 9. decembrīNichicon Corporation iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 29. septembra spriedumu lietā T-342/18 Nichicon Corporation/Komisija
      (Lieta C-757/21 P)
      (2022/C 64/37)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Nichicon Corporation (pārstāvji: A. Ablasser-Neuhuber, F. Neumayr, G. Fussenegger un H. Kühnert, Rechtsanwälte)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu un Komisijas lēmumu C(2018) 1768 final (2018. gada 21. marts) lēmumu par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta AT.40136 – Kondensatori) (turpmāk tekstā – “strīdīgais lēmums”), ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju;

                  —

                  alternatīvi, atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl Vispārējā tiesa ir noraidījusi

                              —

                              pirmo pamatu par būtiskajām faktu kļūdām saistībā ar “1998. gada 18. decembra”, “2005. gada aprīļa/maija”, “2009. gada februāra”, “2009. gada jūlija”, “2010. gada 9. marta” un “2010. gada 31. maija” sanāksmēm, kuras pieļautas, pierādot apelācijas sūdzības iesniedzējas dalību ES konkurences tiesību normu pārkāpumā;

                              —

                              otrā pamata otro daļu attiecībā uz to, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja nav attiecīga par par divpusējo un trīspusējo saziņu starp pārējiem attiecīgajiem uzņēmumiem;

                              —

                              otrā pamata trešo daļu attiecībā uz dalības vienotā un turpinātā pārkāpumā neesamību pirms 2003. gada 7. novembra;

                              —

                              ceturto pamatu par acīmredzamām kļūdām vērtējumā, kas pieļautas, aprēķinot naudas soda apmēru;

                        un līdz ar to daļēji atcelt strīdīgo lēmumu un samērīgi samazināt naudas sodu, kas 72 901 000 EUR apmērā uzlikts apelācijas sūdzības iesniedzējai;

                  —

                  alternatīvi – nodot lietu atpakaļ jaunai izskatīšanai Vispārējā tiesā un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Būtībā apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza četrus pamatus.

         Pirmais pamats: būtisku procesuālo prasību neievērošana – pārsūdzētajam spriedumam trūkst autentiskuma apliecinājuma

      Atbildīgie tiesneši neesot parakstījuši pārsūdzēto spriedumu. Tātad tam trūkstot nepieciešamā autentiskuma apliecinājuma. Parakstu trūkums esot vērtējams kā būtisku procesuālo prasību neievērošana. Tādēļ pārsūdzētais spriedums esot jāatceļ.

         Otrais pamats: kļūdas Komisijas konstatēto faktu pārbaudē

      Vispārējās tiesas izvērtējumā par pirmajā instancē izvirzītajiem apelācijas sūdzības iesniedzējas pamatiem esot sagrozīti pierādījumi, pieļautas tiesību kļūdas un norādīts nepietiekams pamatojums.

         Trešais pamats: tiesību kļūdas pārbaudē attiecībā uz Komisijas konstatējumiem par vienota un turpināta pārkāpuma esamību un par apelācijas sūdzības iesniedzējas atbildību par dalību tajā

      Pirmkārt, Vispārējā tiesa neesot norādījusi pietiekamu pamatojumu un esot pieļāvusi tiesību kļūdu, noraidīdama pamatu par to, ka Komisija nav juridiski pietiekami pierādījusi apelācijas sūdzības iesniedzējas atbildību par divpusējām un trīspusējām sanāksmēm ar citiem attiecīgajiem uzņēmumiem. Otrkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, noraidīdama apelācijas sūdzības iesniedzējas pamatu par to, ka Komisija nav pierādījusi turpināta pārkāpuma esamību.

         Ceturtais pamats: acīmredzamas kļūdas vērtējumā saistībā ar naudas soda apmēra noteikšanu

      Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, balstīdamās uz pārdošanas apjoma vērtību, par ko izrakstīti rēķini EEZ teritorijā, nevis uz EEZ nosūtītā pārdošanas apjoma vērtību. Turklāt, noteikdama smaguma koeficientu 16 % apmērā, Vispārējā tiesa esot piemērojusi nepietiekami pamatotu juridisko standartu, jo tā neesot ņēmusi vērā apelācijas sūdzības iesniedzējas konkrētos apstākļus. Otrkārt, Vispārējā tiesa neesot pietiekami apsvērusi atbildību mīkstinošus apstākļus, un līdz ar to apelācijas sūdzības iesniedzējai uzliktā naudas soda apmērs – absolūtā izteiksmē – esot nesamērīgs. Tādējādi Vispārējā tiesa, nepienācīgi atspoguļodama apelācijas sūdzības iesniedzējas ierobežoto dalību, neesot citastarp ievērojusi samērīguma vienlīdzīgas attieksmes principus. Turklāt Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, atteikdamās atzīt šo apelācijas sūdzības iesniedzējas neuzmanību un konkurenci ievērojošo rīcību par atbildību mīkstinošiem apstākļiem.


title: Lieta C-759/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 10. decembrī Nippon Chemi-Con Corporation iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 29. septembra spriedumu lietā T-363/18 Nippon Chemi-Con Corporation/Komisija

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/26

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 10. decembrīNippon Chemi-Con Corporation iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 29. septembra spriedumu lietā T-363/18 Nippon Chemi-Con Corporation/Komisija
      (Lieta C-759/21 P)
      (2022/C 64/38)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Nippon Chemi-Con Corporation (pārstāvji: H.-J. Niemeyer, M. Röhrig, P. Neideck, Rechtsanwälte, I.-L. Stoicescu, advokāte)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu un Eiropas Komisijas 2018. gada 21. marta lēmumu (1) par procedūru saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (AT.40136 – Kondensatori), ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju;

                  —

                  alternatīvi, atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl ar to ir atstāts spēkā apelācijas sūdzības iesniedzējai uzliktais naudas sods un atcelt Eiropas Komisijas 2018. gada 21. marta lēmuma 2. panta j) punktu;

                  —

                  pakārtoti alternatīvi, samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējai uzliktā naudas soda apmēru, ņemot vērā atbalstītos apelācijas sūdzības pamatus, un

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē un apelācijas tiesvedību.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza sešus pamatus.
      1.   Pirmais pamats: Vispārējās tiesas spriedumam trūkst tiesnešu parakstu

      Tā kā spriedumam trūkst triju tiesnešu parakstu, tas kopumā neesot spēkā, kā norādīts Vispārējas tiesas Reglamenta 118. pantā un Vispārējās tiesas statūtu 37. pantā.
      2.   Otrais pamats: LESD 101. panta pārkāpums (sprieduma 143.–307. punkts)

      Vispārējā tiesa, atzīdama Eiropas Komisijas konstatējumu par pārkāpumu, esot pieļāvusi kļūdu LESD 101. panta piemērošanā. Vispārējā tiesa neesot pienācīgi novērtējusi apgalvotā pārkāpuma nozīmīgumu EEZ valstīm. Tā esot nepareizi izmantojusi pierādījumus un doktrīnu, kā arī apelācijas sūdzības iesniedzējai nelabvēlīgi apvērsusi pierādīšanas pienākumu un tādējādi neesot ievērojusi nevainīguma prezumpciju.
      3.   Trešais pamats: vienots un turpināts pārkāpums (sprieduma 308.–400. punkts)

      Vispārējā tiesa, secinādama, ka no 1998. gada 26. jūnija līdz 2012. gada 23. aprīlim ir noticis vienots un turpināts pārkāpums saistībā ar visiem elektrolītiskajiem kondensatoriem, esot pieļāvusi kļūdu LESD 101. panta piemērošanā. Vispārējā tiesa, pārbaudot to, vai pastāvēja vienots plāns,– kas ir būtisks vienota un turpināta pārkāpuma elements –, esot izmantojusi nepareizu juridisko standartu. Turklāt, pat ja šis juridiskais standarts tiktu atbalstīts, Vispārējās tiesas konstatētie fakti neesot pietiekami, lai varētu izdarīt pieņēmumu, ka ir noticis turpināts, t.i, nepārtraukts, pārkāpums.
      4.   Ceturtais pamats: pārkāpums mērķa dēļ (sprieduma 401.–429. punkts)

      Vispārējā tiesa, piekrizdama Eiropas Komisijas viedoklim, ka viss pārkāpums ir kvalificējams kā pārkāpums mērķa dēļ, esot pieļāvusi kļūdu LESD 101. panta piemērošanā. Vispārējā tiesa esot norādījusi nepietiekamu pamatojumu savam konstatējumam un informācijas apmaiņas novērtējumā izmantojusi nepareizu juridisko standartu.
      5.   Piektais pamats: jurisdikcija (sprieduma 71.–83. punkts)

      Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, atzīdama, ka saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. un 56. pantu Eiropas Komisijai ir teritoriālā jurisdikcija uzlikt sodu par visu pārkāpumu. Vispārējai tiesai jurisdikcijas konstatēšanā esot bijis jāpiemēro būtiskuma slieksnis, nevis jānorāda “tikai uz [elektrolītisko kondensatoru] pārdošanu Eiropas Savienībā”, un tai katrā ziņā esot bijis jānorāda pietiekams pamatojums savam konstatējumam.
      6.   Sestais pamats: naudas soda aprēķins (sprieduma 430.–526. punkts)

      Vispārējā tiesa esot nepareizi piemērojusi samērīguma principu un neesot izpildījusi vairākas procesuālās prasības, proti, pienākumu, izvērtējot Eiropas Komisijai iesniegtos apelācijas sūdzības iesniedzējas pierādījumus, norādīt pamatojumu, pilnīgi izvērtēt pierādījumus un pilnīgi pārbaudīt faktus.

         (1)  Komisijas Lēmums C(2018) 1768 final.


title: Lieta C-366/19: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 26. oktobra rīkojums (Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “BOSOLAR” EOOD/“CHEZ ELEKTRO BULGARIA” AD, piedaloties: “NATSIONALNA ELEKTRICHESKA KOMPANIA” EAD

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/28

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 26. oktobra rīkojums (Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “BOSOLAR” EOOD/“CHEZ ELEKTRO BULGARIA”AD, piedaloties:“NATSIONALNA ELEKTRICHESKA KOMPANIA”EAD

      (Lieta C-366/19) (1)

      (2022/C 64/39)
      Tiesvedības valoda – bulgāru
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 255, 29.7.2019.


title: Lieta C-136/21: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 26. oktobra rīkojums (Tribunal Constitucional (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Autoridade Tributária e Aduaneira/VectorImpacto – Automóveis Unipessoal Lda

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/28

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 26. oktobra rīkojums (Tribunal Constitucional (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Autoridade Tributária e Aduaneira/VectorImpacto – Automóveis Unipessoal Lda

      (Lieta C-136/21) (1)

      (2022/C 64/40)
      Tiesvedības valoda – portugāļu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 189, 17.5.2021.


title: Lieta T-751/21: Prasība, kas celta 2021. gada 26. novembrī – EMS Electro Medical Systems/EUIPO (“AIRFLOW”)

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/29

      Prasība, kas celta 2021. gada 26. novembrī – EMS Electro Medical Systems/EUIPO (“AIRFLOW”)
      (Lieta T-751/21)
      (2022/C 64/41)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: EMS Electro Medical Systems GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvji: K. Scheib un C. Schulte, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “AIRFLOW” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – reģistrācijas pieteikums Nr. 1 533 193

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 29. septembra lēmums lietā R 546/2021-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                     EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina EMS Electro Medical Systems GmbH tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta un 7. panta 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 7. panta 2. punkta nepareiza interpretācija;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 75. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 76. panta 1. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-762/21: Prasība, kas celta 2021. gada 8. decembrī – C&C IP UK/EUIPO – Tipico Group (“t”)

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/29

      Prasība, kas celta 2021. gada 8. decembrī – C&C IP UK/EUIPO – Tipico Group (“t”)
      (Lieta T-762/21)
      (2022/C 64/42)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: C&C IP UK Ltd (Bristole, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: A. von Mühlendahl un H. Hartwig, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Tipico Group ltd. (St. Julian's, Malta)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “t” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 915 463
      Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 3. septembra lēmums lietā R 2326/2020-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  noraidīt Tipico Group Ltd. apelācijas sūdzību par EUIPO Iebildumu nodaļas 2020. gada 19. oktobra lēmumu lietā B 3 080 138;

                  —

                  piespriest EUIPO un Tipico Group Ltd., ja tā iestāsies šajā lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5 punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-766/21: Prasība, kas celta 2021. gada 9. decembrī – Daw/EUIPO – Sapa Building Systems (“alpina”)

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/30

      Prasība, kas celta 2021. gada 9. decembrī – Daw/EUIPO – Sapa Building Systems (“alpina”)
      (Lieta T-766/21)
      (2022/C 64/43)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Daw SE (Oberramštate, Vācija) (pārstāvis A. Haberl, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Sapa Building Systems SpA (Naviljo, Itālija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “alpina” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 123 342
      Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 23. septembra lēmums lietā R 2198/2020-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest Sapa Building Systems SpA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 33. panta 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-776/21: Prasība, kas celta 2021. gada 14. decembrī – Gameageventures/EUIPO (“GAME TOURNAMENTS”)

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/31

      Prasība, kas celta 2021. gada 14. decembrī – Gameageventures/EUIPO (“GAME TOURNAMENTS”)
      (Lieta T-776/21)
      (2022/C 64/44)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Gameageventures LLP (Folkstona, Apvienotā Karaliste) (pārstāve: S. Santos Rodríguez, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “GAME TOURNAMENTS” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 207 605

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 5. oktobra lēmums lietā R 211/2021-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp EUIPO procesā radušos izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  pienākuma norādīt pamatojumu un tiesību tikt uzklausītam pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 3. punkta pārkāpums;

                  —

                  vienlīdzīgas attieksmes principa un labas pārvaldības principa pārkāpums.


title: Lieta C-632/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 14. oktobrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 2 de Granadilla de Abona (Spānija) – JF un NS/Diamond Resorts Europe Limited (filiāle Spānijā), Diamond Resorts Spanish Sales S.L. un Sunterra Tenerife Sales S.L.

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/12

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 14. oktobrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Granadilla de Abona (Spānija) – JF un NS/Diamond Resorts Europe Limited (filiāle Spānijā), Diamond Resorts Spanish Sales S.L. un Sunterra Tenerife Sales S.L.

      (Lieta C-632/21)
      (2022/C 64/19)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Granadilla de Abona

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: JF un NS

         Atbildētājas: Diamond Resorts Europe Limited (filiāle Spānijā), Diamond Resorts Spanish Sales S.L. un Sunterra Tenerife Sales S.L.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai 1980. gada Romas Konvencija (1) par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām, un Regula Nr. 593/2008 (2) par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām, ir jāuzskata par piemērojamām līgumiem, kuros abas slēdzējpuses ir Apvienotās Karalistes pilsoņi?
                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

                  2)

                  Vai Regula Nr. 593/2008 ir jāinterpretē kā piemērojama līgumiem, kuri noslēgti pirms tās stāšanās spēkā, atbilstoši minētās regulas 24. pantam? Ja atbilde ir noliedzoša, vai līgums par nekustamā īpašuma daļlaika lietojuma tiesībām, ko iegūst līdz ar kluba punktu iegādi, ir iekļauts Romas 1980. gada Konvencijas 4. panta 3. punkta vai 5. panta piemērošanas jomā, tostarp gadījumā, kad patērētājs pats izvēlas piemērot tādas valsts tiesību aktus, kas nav viņa pastāvīgās dzīvesvietas valsts? Ja atbilde ir, ka tas ir iekļauts abos gadījumos, kurš režīms ir piemērojams prioritāri?

                  3)

                  Neatkarīgi no atbildēm uz otro jautājumu, vai līgums par nekustamā īpašuma daļlaika lietojuma tiesībām, ko iegūst līdz ar kluba punktu iegādi, ir jāuzskata par līgumu, ar kuru tiek iegūtas lietu tiesības uz nekustamo īpašumu vai asociatīva tipa personiskās tiesības?

                              —

                              Ja tiks uzskatīts, ka tiek iegādātas lietu tiesības, nolūkā noteikt piemērojamos tiesību aktus – Regulas Nr. 593/2008 4. panta [1. punkta] c) apakšpunktu vai 6. panta 1. punktu –, kurš no tiem ir jāpiemēro prioritāri, tostarp gadījumā, kad patērētājs pats izvēlas piemērot tādas valsts tiesību aktus, kas nav viņa pastāvīgās dzīvesvietas valsts?

                              —

                              Ja tiks uzskatīts, ka tiek iegādātas personiskās tiesības, vai tās ir jāuzskata par nekustamā īpašuma nomas/īres tiesībām 4. panta [1. punkta] c) apakšpunkta izpratnē vai par pakalpojumu sniegšanu 4. panta [1. punkta] b) apakšpunkta izpratnē? Jebkurā gadījumā, vai 6. panta 1. punkts ir piemērojams prioritāri attiecībā uz patērētājiem un/vai lietotājiem, tostarp gadījumā, kad patērētājs pats izvēlas piemērot tādas valsts tiesību aktus, kas nav viņa pastāvīgās dzīvesvietas valsts?

                  4)

                  Visos iepriekš minētajos gadījumos, vai valsts tiesiskais regulējums, kas nosaka, ka “visi līgumi, kuri attiecas uz tiesībām, kas saistītas ar viena vai vairāku Spānijā esošu nekustamo īpašumu izmantošanu noteiktā vai nosakāmā laika periodā gadā, ir pakļauti šā likuma noteikumiem neatkarīgi no šo līgumu noslēgšanas vietas un laika”, ir jāinterpretē kā atbilstošs noteikumiem par piemērojamajiem tiesību aktiem, kuri paredzēti 1980. gada Romas Konvencijā un Regulā Nr. 593/2008?

         (1)  1980. gada 19. jūnijā Romā parakstīšanai atklātā Konvencija par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (OV 1980, L 266, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 593/2008 (2008. gada 17. jūnijs) par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I) (OV 2008, L 177, 6. lpp.).


title: Lieta C-635/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 15. oktobrī iesniedza Finanzgericht Bremen (Vācija) – LB GmbH/Hauptzollamt D

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 15. oktobrī iesniedza Finanzgericht Bremen (Vācija) – LB GmbH/Hauptzollamt D

      (Lieta C-635/21)
      (2022/C 64/20)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Bremen

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: LB GmbH

         Atbildētāja: Hauptzollamt D

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Kombinētā nomenklatūra, kas ietverta I pielikumā Padomes Regulai (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (1) redakcijā, kas grozīta ar Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 2016/1821 (2016. gada 6. oktobris), ar ko groza I pielikumu Padomes Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (2), ir jāinterpretē tādējādi, ka tādi tā saucamie Air Lounger, kādi ir šajā gadījumā un kas sīkāk ir aprakstīti lēmumā, ir jāklasificē apakšpozīcijā 9401 8000?

         (1)  OV 1987, L 256, 1. lpp.

         (2)  OV 2016, L 294, 1. lpp.


title: Lieta C-640/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 19. oktobrī iesniedza Tribunalul Cluj (Rumānija) – SC Zes Zollner Electronic SRL/Direcţia Regională Vamală Cluj – Biroul Vamal de Frontieră Aeroport Cluj Napoca

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 19. oktobrī iesniedza Tribunalul Cluj (Rumānija) – SC Zes Zollner Electronic SRL/Direcţia Regională Vamală Cluj – Biroul Vamal de Frontieră Aeroport Cluj Napoca

      (Lieta C-640/21)
      (2022/C 64/21)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunalul Cluj

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: SC Zes Zollner Electronic SRL

         Atbildētājs: Direcţia Regională Vamală Cluj – Biroul Vamal de Frontieră Aeroport Cluj Napoca

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regulas Nr. 952/2013 (1) 173. vai 174. pants ir piemērojami gadījumā, ja preču saņēmējs ir konstatējis kvantitatīvu atšķirību, kas pārsniedz sākotnējā muitas deklarācijā norādīto?

                  2)

                  Vai izteiciens “prec[es], kas nav bijušas tajā [muitas deklarācijā] sākotnēji iekļautas” [minētās] regulas 173. panta izpratnē ir attiecināms uz precēm, kas ir atšķirīgas kvantitatīvajā vai kvalitatīvajā nozīmē vai abās šajās nozīmēs?

                  3)

                  Vai gadījumā, ja tiek konstatēta kvantitatīva atšķirība, kas pārsniedz muitas deklarācijā norādīto preču daudzumu, preču saņēmējam saskaņā ar [iepriekš minēto] regulu ir pieejams procesuāls tiesiskās aizsardzības līdzeklis, kas ļautu labot kļūdas, izvairoties no administratīvo vai krimināltiesisko sodu piemērošanas?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 952/2013 (2013. gada 9. oktobris), ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu (OV 2013, L 269, 1. lpp.).


title: Lieta C-654/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. oktobrī iesniedza Sąd Okręgowy w Warszawie (Polija) – LM/KP

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. oktobrī iesniedza Sąd Okręgowy w Warszawie (Polija) – LM/KP
      (Lieta C-654/21)
      (2022/C 64/22)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Okręgowy w Warszawie

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: LM

         Atbildētāja: KP

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (1) 124. panta d) punkts, skatīts kopā ar tās 128. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka šajos noteikumos ietvertais formulējums “pretprasība par spēkā neesamības paziņošanu” var nozīmēt prasību par spēkā neesamības paziņošanu tikai tiktāl, ciktāl tā ir saistīta ar prasītāja prasību par Eiropas Savienības preču zīmes pārkāpumu, kas ļauj valsts tiesai neizskatīt pretprasību par spēkā neesamības atzīšanu plašākā apmērā par to, kas ir saistīts ar prasītāja prasību par pārkāpumu?

                  2)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi 129. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka minētais noteikums, paredzot “procesuālos noteikumus, kas reglamentē tā paša veida procesus saistībā ar valsts preču zīmēm”, ir attiecināms uz valsts procesuālajiem noteikumiem, kas būtu piemērojami konkrētajā tiesvedībā par Eiropas Savienības preču zīmes pārkāpumu (kā arī tiesvedībā par pretprasību par spēkā neesamības atzīšanu), vai arī tas ir vispārīgi attiecināms uz valsts procesuālajiem noteikumiem, kuri ir paredzēti dalībvalsts tiesību sistēmā, kas ir būtiski gadījumā, ja, ņemot vērā konkrētās tiesvedības par Eiropas Savienības preču zīmes pārkāpumu ierosināšanas datumu, procesuālie noteikumi, kas reglamentē pretprasību par preču zīmes spēkā neesamības atzīšanu, kas attiecas uz valsts preču zīmēm, dalībvalsts tiesību sistēmā nebija paredzēti?

         (1)  OV 2017, L 154, 1. lpp.


title: Lieta C-664/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 5. novembrī iesniedza Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) – NEC PLUS ULTRA COSMETICS AG/Slovēnijas Republika

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 5. novembrī iesniedza Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) – NEC PLUS ULTRA COSMETICS AG/Slovēnijas Republika
      (Lieta C-664/21)
      (2022/C 64/23)
      Tiesvedības valoda – slovēņu

         Iesniedzējtiesa

         Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: NEC PLUS ULTRA COSMETICS AG

         Atbildētāja: Slovēnijas Republika

         Prejudiciālais jautājums

      Vai PVN direktīvas (1) tiesību normas un it īpaši tās 131. pants un 138. panta 1. punkts, kā arī ES tiesību principi, it īpaši nodokļu neitralitātes, efektivitātes un samērīguma principi, liedz tādu valsts tiesisko regulējumu, ar ko ir aizliegts iesniegt un pieņemt jaunus pierādījumus – kuru mērķis ir pierādīt PVN direktīvas 138. panta 1. punktā paredzēto materiālo prasību izpildi – jau pirmās instances administratīvajā procesā un, konkrētāk, apsvērumos par nodokļu pārbaudes protokolu, kas ir izdots pirms paziņojuma par nodokļa uzlikšanu pieņemšanas?

         (1)  Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-669/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 9. novembrī iesniedza Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Central Cível da Póvoa de Varzim (Portugāle) – Gencoal S.A./Conceito Norte – Consultadoria de Gestão, Lda., BT

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 9. novembrī iesniedza Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Central Cível da Póvoa de Varzim (Portugāle) – Gencoal S.A./Conceito Norte – Consultadoria de Gestão, Lda., BT
      (Lieta C-669/21)
      (2022/C 64/24)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Central Cível da Póvoa de Varzim

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Gencoal S.A.

         Atbildētāji: Conceito Norte – Consultadoria de Gestão, Lda., BT

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Spānijas tiesisko regulējumu PVN jomā ietverošā 1992. gada 29. decembraReal Decreto 1624/1992 31. panta 1. un 4. punkts, kā arī 2008. gada 12. februāra Direktīvas 2008/9/EK (1) 15. panta 1. punkts – kuros ir noteikts (Real Decreto 1624/1992 normu gadījumā), ka PVN atmaksas pieteikuma iesniegšanas termiņš uzņēmējiem vai profesionāļiem, kas nav iedibinājušies nodokļa piemērošanas teritorijā, bet ir iedibinājušies Kopienā [Eiropas Savienībā], sākas nākamajā dienā pēc katra kalendārā ceturkšņa vai kalendārā gada beigām un beidzas tā kalendārā gada 30. septembrī, kas seko pēc kalendārā gada, kurā ir veikta attiecīgā nodokļa nomaksa, un (direktīvas normas gadījumā), ka atmaksas pieteikums ir jāiesniedz dalībvalstij, kurā veic uzņēmējdarbību, vēlākais līdz tā kalendārā gada, kas seko atmaksas periodam, 30. septembrim – ir pretrunā nodokļu neitralitātes principam (radot sekas attiecībā uz neitralitāti konkurences jomā un vienlīdzīgas attieksmes principu diskriminācijas aizlieguma aspektā), kas izriet no kopējās PVN sistēmas saskaņā ar Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (2), tās redakcijā ar grozījumiem, kas izriet no Padomes 2008. gada 12. februāra Direktīvas 2008/8/EK (3), 4., 5. un 7. apsvērumu un 167., 170., 171. un 178. pantu, kā arī pamattiesībām, kas nostiprinātas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. punktā?

         (1)  Padomes Direktīva 2008/9/EK (2008. gada 12. februāris), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Direktīvā 2006/112/EK paredzētajai pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību attiecīgās valsts teritorijā, bet veic uzņēmējdarbību citā dalībvalstī (OV 2008, L 44, 23. lpp.).

         (2)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28 novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).

         (3)  Padomes Direktīva 2008/8/EK (2008. gada 12. februāris), ar ko groza Direktīvu 2006/112/EEK attiecībā uz pakalpojumu sniegšanas vietu (OV 2008, L 44, 11. lpp.).


title: Lieta C-670/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 9. novembrī iesniedza Finanzgericht Köln (Vācija) – BA/Finanzamt X

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 9. novembrī iesniedza Finanzgericht Köln (Vācija) – BA/Finanzamt X

      (Lieta C-670/21)
      (2022/C 64/25)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Köln

         Pamatlietas puses

         Pieteicējs: BA

         Atbildētāja: Finanzamt X

         Prejudiciālais jautājums

      Vai LESD 63. panta 1. punkts, 64. un 65. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu par mantojuma nodokļa uzlikšanu, saskaņā ar kuru, aprēķinot mantojuma nodokli par privātīpašumā esošu, apbūvētu zemesgabalu, kas atrodas trešā valstī (šajā gadījumā – Kanādā) un tiek izīrēts dzīvošanai, ņem vērā tā pilno vērtību, savukārt privātīpašumā esošam un dzīvošanai izīrētam nekustamajam īpašumam, kas atrodas iekšzemē, citā Eiropas Savienības dalībvalstī vai kādā Eiropas Ekonomikas zonas valstī, mantojuma nodokļa aprēķināšanā ņem vērā tikai 90 % no tā vērtības?


title: Lieta C-687/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 16. novembrī iesniedza Amtsgericht Hagen (Vācija) – BL/Saturn Electro-Handelsgesellschaft mbH Hagen

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 16. novembrī iesniedza Amtsgericht Hagen (Vācija) – BL/Saturn Electro-Handelsgesellschaft mbH Hagen

      (Lieta C-687/21)
      (2022/C 64/26)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Hagen

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: BL

         Atbildētāja: Saturn Electro-Handelsgesellschaft mbH Hagen

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ES Vispārīgās datu aizsardzības regulas (1) noteikums par kompensāciju (VDAR 82. pants) nav piemērojams kompensācijai par nemateriālu kaitējumu, jo trūkst noteiktības attiecībā uz piemērojamajām tiesiskajām sekām?

                  2)

                  Vai, lai varētu pieprasīt kompensāciju, ir nepieciešams, lai papildus aizsargājamu datu neatļautas izpaušanas trešai personai faktam būtu konstatēts, ka kompensācijas pieprasītājam ir nodarīts nemateriāls kaitējums?

                  3)

                  Vai, lai būtu noticis Vispārīgās datu aizsardzības regulas pārkāpums, pietiek ar to, ka datu subjekta dati (vārds, adrese, profesija, ienākumi, darba devējs) datus apstrādājošā uzņēmuma darbinieku pieļautas kļūdas dēļ ir izdrukāti uz papīra un uz papīra izdrukātā formā nodoti trešai personai?

                  4)

                  Vai ir notikusi nelikumīga datu turpmākā apstrāde, nejauši nododot (izpaužot) tos trešai personai, ja uzņēmuma darbinieki aiz pārskatīšanās ir izdrukātā formā nodevuši trešai personai datus, kas parasti tiek saglabāti elektroniskās datu apstrādes ierīcē (Vispārīgās datu aizsardzības regulas 2. panta 1. punkts, 5. panta 1. punkta f) apakšpunkts, 6. panta 1. punkts un 24. pants)?

                  5)

                  Vai ir nodarīts nemateriāls kaitējums Vispārīgās datu aizsardzības regulas 82. panta izpratnē, ja trešā persona, kas ir saņēmusi personas datus saturošo dokumentu, nav iepazinusies ar šiem datiem pirms papīra formas dokumenta, kurā šī informācija ir ietverta, atdošanas atpakaļ, vai, lai būtu nodarīts nemateriāls kaitējums Vispārīgās datu aizsardzības regulas 82. panta izpratnē, pietiek ar to, ka persona, kuras dati ir nelikumīgi izpausti, jūtas nepatīkami tādēļ, ka jebkādas personas datu nelikumīgas izpaušanas gadījumā nav izslēdzama iespēja, ka dati var tikt nodoti tālāk nezināmam skaitam personu vai pat izmantoti ļaunprātīgi?

                  6)

                  Par cik smagu ir uzskatāms pārkāpums, ja datu nejaušā nodošana trešajai personai ir novēršama, pastiprinot kontroli pār uzņēmumā izpalīgu statusā strādājošajiem darbiniekiem un/vai uzlabojot datu drošības organizāciju, piemēram, nodalot preču izsniegšanu un līgumu, it īpaši finanšu dokumentācijas, apstrādi, izmantojot atsevišķu izsniegšanas apliecinājumu vai uzņēmuma ietvaros nododot tālāk preču izsniegšanas personālam bez tā klienta iesaistīšanas, kuram ir izsniegti izdrukātie dokumenti, tostarp saņemšanas tiesības apliecinošs dokuments (Vispārīgās datu aizsardzības regulas 32. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts, kā arī 4. panta 7) apakšpunkts)?

                  7)

                  Vai ar kompensāciju par nemateriālo kaitējumu tiek saprasta tāda soda piemērošana kā līgumsods?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV 2016, L 119, 1. lpp.).


title: Lieta C-689/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 16. novembrī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – X/Udlændinge- og Integrationsministeriet

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 16. novembrī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – X/Udlændinge- og Integrationsministeriet

      (Lieta C-689/21)
      (2022/C 64/27)
      Tiesvedības valoda – dāņu

         Iesniedzējtiesa

         Østre Landsret

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: X

         Atbildētājs: Udlændinge- og Integrationsministeriet

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai LESD 20. pants, lasot to kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. pantu, nepieļauj dalībvalsts tiesību aktus, kādi tiek aplūkoti pamatlietā, saskaņā ar kuriem dalībvalsts pilsonība atbilstoši likumam principā tiek zaudēta, sasniedzot 22 gadu vecumu, ja persona ir dzimusi ārpus dalībvalsts, nekad tajā nav dzīvojusi un tajā arī neuzturas apstākļos, kas liecinātu par ciešu saistību ar dalībvalsti, kā dēļ personas, kurām nav arī citas dalībvalsts pilsonības, zaudē Savienības pilsoņa statusu un tiesības, kas saistītas ar šo statusu, ņemot vērā to, ka no tiesiskā regulējuma, kas tiek aplūkots pamatlietā, izriet, ka:

                              a)

                              tiek pieņemts, ka cieša saikne ar dalībvalsti pastāv, it īpaši, pēc kopumā viena gada uzturēšanās šajā dalībvalstī,

                              b)

                              ja pieteikums par pilsonības saglabāšanu ir iesniegts, pirms persona sasniegusi 22 gadu vecumu, atļauju saglabāt dalībvalsts pilsonību var saņemt saskaņā ar mazāk stingriem nosacījumiem, tāpēc kompetentajām iestādēm ir jāizvērtē pilsonības zaudēšanas sekas, un

                              c)

                              pēc tam, kad persona ir sasniegusi 22 gadu vecumu, zaudētu pilsonību var atgūt vienīgi, veicot naturalizāciju, kas saistīts ar virkni prasību, ieskaitot nepārtrauktu uzturēšanos dalībvalstī ilgāku laika periodu, lai gan bijušajiem dalībvalsts pilsoņiem uzturēšanās periodu ir iespējams zināmā mērā saīsināt?


title: Lieta C-473/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 2. augustā Franz Schröder GmbH & Co. KG iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2021. gada 2. jūnija spriedumu lietā T-854/19 Franz Schröder/EUIPO

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/7

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 2. augustāFranz Schröder GmbH & Co. KG iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2021. gada 2. jūnija spriedumu lietā T-854/19 Franz Schröder/EUIPO

      (Lieta C-473/21 P)
      (2022/C 64/10)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Franz Schröder GmbH & Co. KG (pārstāvji: L. Pechan, N. Fangmann, Rechtsanwälte)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, RDS Design ApS

      Ar 2021. gada 8. decembra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina, ka apelācijas sūdzība nav pieļaujama un piesprieda Franz Schröder GmbH & Co. KG pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-474/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 2. augustā Franz Schröder GmbH & Co. KG iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2021. gada 2. jūnija spriedumu lietā T-855/19 Franz Schröder/EUIPO

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/7

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 2. augustāFranz Schröder GmbH & Co. KG iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2021. gada 2. jūnija spriedumu lietā T-855/19 Franz Schröder/EUIPO

      (Lieta C-474/21 P)
      (2022/C 64/11)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Franz Schröder GmbH & Co. KG (pārstāvji: L. Pechan, N. Fangmann, Rechtsanwälte)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, RDS Design ApS

      Ar 2021. gada 8. decembra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina, ka apelācijas sūdzība nav pieļaujama un piesprieda Franz Schröder GmbH & Co. KG pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-475/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 2. augustā Franz Schröder GmbH & Co. KG iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2021. gada 2. jūnija spriedumu lietā T-856/19 Franz Schröder/EUIPO

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/8

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 2. augustāFranz Schröder GmbH & Co. KG iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2021. gada 2. jūnija spriedumu lietā T-856/19 Franz Schröder/EUIPO

      (Lieta C-475/21 P)
      (2022/C 64/12)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Franz Schröder GmbH & Co. KG (pārstāvji: L. Pechan, N. Fangmann, Rechtsanwälte)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, RDS Design ApS

      Ar 2021. gada 8. decembra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina, ka apelācijas sūdzība nav pieļaujama un piesprieda Franz Schröder GmbH & Co. KG pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-520/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 24. augustā iesniedza Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie (Polija) – A.S./Bankowi M. SA

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/8

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 24. augustā iesniedza Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie (Polija) – A.S./Bankowi M. SA

      (Lieta C-520/21)
      (2022/C 64/13)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: A.S.

         Atbildētāja: Bankowi M. SA

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) 6. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts, kā arī efektivitātes, tiesiskās drošības un samērīguma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesību interpretāciju, saskaņā ar kuru gadījumā, ja starp banku un patērētāju noslēgts kredītlīgums tiek atzīts par spēkā neesošu kopš noslēgšanas brīža, jo tajā ir negodīgi līguma noteikumi, papildus tādu naudas līdzekļu atmaksāšanai, kurus līgumslēdzējas puses ir samaksājušas līguma izpildes ietvaros (t. i., banka – kredīta pamatsummu, patērētājs – kredīta ikmēneša maksājumus, nodevas, komisijas maksu un apdrošināšanas prēmijas), kā arī likumiskos nokavējuma procentus par laikposmu no aicinājuma veikt samaksu, līgumslēdzējas puses var pieprasīt veikt jebkādus citus maksājumus, tostarp maksājumus (it īpaši atlīdzību, kompensāciju, izdevumu atmaksāšanu vai maksājuma indeksāciju) par to, ka:

                  1)

                  naudas summas izmaksātājam uz laiku tika liegta iespēja izmantot savus naudas līdzekļus, līdz ar to tas zaudēja iespēju tos ieguldīt un gūt labumu no tiem,

                  2)

                  naudas summas izmaksātājam ir radušies izdevumi, kuri saistīti ar kredītlīguma izpildi un naudas līdzekļu nodošanu otrai līgumslēdzējai pusei,

                  3)

                  naudas summas saņēmējs guva labumu tādējādi, ka tas uz laiku varēja izmantot svešus naudas līdzekļus, tostarp ieguldīt tos un tādējādi gūt peļņu,

                  4)

                  naudas summas saņēmējs uz laiku guva iespēju izmantot svešus naudas līdzekļus bez atlīdzības, kas nebūtu bijis iespējams tirgus apstākļos,

                  5)

                  naudas pirktspēja ar laiku ir kritusies, kas nozīmē reālus zaudējumus naudas summas izmaksātājam,

                  6)

                  naudas nodošana lietošanā uz noteiktu laiku var tikt atzīta par pakalpojuma sniegšanu, par ko naudas summas izmaksātājs nav saņēmis atlīdzību?

         (1)  OV 1993, L 95, 29. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 15. nodaļa, 2. sējums, 288.–293. lpp.


title: Lieta C-523/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 24. augustā Innovative Cosmetic Concepts LLC iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2021. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-196/20 Chanel/EUIPO – Innovative Cosmetic Concepts (“INCOCO”)

text:
               7.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/9

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 24. augustāInnovative Cosmetic Concepts LLC iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2021. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-196/20 Chanel/EUIPO – Innovative Cosmetic Concepts (“INCOCO”)
      (Lieta C-523/21 P)
      (2022/C 64/14)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Innovative Cosmetic Concepts LLC (pārstāvji: J. Oria Sousa-Montes, P. Revuelta Martos un I. Temiño Ceniceros, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Chanel

      Ar 2021. gada 16. decembra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu.