title: Lieta T-738/15: Prasība, kas celta 2015. gada 18. decembrī – Aurubis u.c./Komisija

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/43

         Prasība, kas celta 2015. gada 18. decembrī – Aurubis u.c./Komisija
   (Lieta T-738/15)
   (2016/C 059/50)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Aurubis AG (Hamburga, Vācija), Aurubis Stolberg GmbH & Co. KG (Stolberg, Vācija), Covestro Deutschland AG (Leverkusen, Vācija), Dow Olefinverbund GmbH (Schkopau, Vācija), Rheinkalk GmbH (Wülfrath, Vācija), Siltronic AG (Minhene, Vācija), Vestolit GmbH (Marl, Vācija) un Wacker Chemie AG (Minhene) (pārstāvji – C. Arhold un N. Wimmer, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 3. panta 1. punktu,

                           —

                           ciktāl tajā ir atzīts, ka 2013. un 2014. gadā energoietilpīgajiem lietotājiem piešķirtie piemaksas atjaunojamās elektroenerģijas ražošanai (EEG maksa) samazinājumi (Besondere Ausgleichsregelung [īpašais kompensācijas noteikums]; turpmāk tekstā – “BesAR”) ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, vai

                           —

                           pakārtoti, ciktāl tajā ir konstatēts, ka BesAR ir nelikumīgs valsts atbalsts, kas ir ticis ieviests, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu;

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 6., 7. un 8. pantu, ciktāl tajos ir uzdots atgūt atbalstu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītājas lūdz daļēji atcelt Komisijas 2014. gada 25. novembra Lēmumu (ES) 2015/1585 (izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 8786, final) par atbalsta shēmu SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), ko Vācija īstenojusi atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas un energoietilpīgu lietotāju atbalstam (1).
   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats – LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums
               Prasītājas apgalvo, ka BesAR neesot atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, jo netika piešķirti valsts līdzekļi. Turklāt ar to energoietilpīgajiem lietotājiem neesot piešķirta arī nekāda selektīva ekonomiska priekšrocība.

               2.

               Otrais pamats – LESD 108. panta pārkāpums
               Komisija esot pārkāpusi LESD 108. pantu, uzdodot (daļēji) atgūt atbalstu, jo 2012. gada EEG [Gesetz für den Ausbau erneuerbarer Energien] labākajā gadījumā varētu tikt atzīts par pastāvošu atbalstu, nevis par jaunu, nelikumīgi ieviestu atbalstu.

               3.

               Trešais pamats – tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpums
               Prasītājas uzskata, ka ar to atbalstu atgūšanu, kas, kā tiek apgalvots, ir tikuši piešķirti nelikumīgi, tiek pārkāpta tiesiskā paļāvība, kas prasītājām pastāvēja saistībā ar valsts tiesiskā regulējuma tiesiskumu un kas it īpaši tika radīta ar Komisijas lēmumu par 2000. gada EEG.

               4.

               Ceturtais pamats – LESD 108. panta 1. punkta apvienojumā ar Reglamenta 18. pantu pārkāpums
               Ceturtajā pamatā prasītājas pārmet Komisijai, ka tā nav ierosinājusi Vācijas Federatīvajai Republikai veikt lietderīgus pasākumus pirms formālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanas.

      (1)  OV L 250, 122. lpp.


title: Lieta C-97/17: Prasība, kas celta 2017. gada 24. februārī – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/17

         Prasība, kas celta 2017. gada 24. februārī – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika
   (Lieta C-97/17)
   (2017/C 121/25)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Mihaylova, C. Hermes)

      Atbildētāja: Bulgārijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, par īpaši aizsargājamu teritoriju pilnībā neklasificējot ornitoloģiski nozīmīgu teritoriju “Rila”, Bulgārijas Republika kā īpaši aizsargājamas teritorijas, kas ir putnu sugu saglabāšanai vispiemērotākās gan skaita, gan lieluma ziņā, nav klasificējusi Direktīvas 2009/147/EK par savvaļas putnu aizsardzību (1) I pielikumā minētās teritorijas, un ka tā tādēļ nav izpildījusi tai šīs direktīvas 4. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Bulgārijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Lieta ir par daudzu Direktīvas 2009/147 I pielikumā minētu putnu sugu un to dzīvotnes aizsardzību Rilas kalnu masīvā Bulgārijas dienvidrietumos. Ornitoloģiski nozīmīgā teritorija “Rila” ir viena no valsts, kā arī Eiropas Savienības nozīmīgākajām teritorijām vairāk kā 130 ligzdojošu putnu sugu aizsardzībai. 41 suga ir svarīga dabas aizsardzības aspektā Eiropas līmenī un viena no tām ir apdraudēta pasaules līmenī.
   Saskaņā ar Direktīvas 2009/147 4. panta 1. punktu tās I pielikumā minētajām sugām tiek piemēroti īpaši saglabāšanas pasākumi attiecībā uz to dzīvotnēm, lai nodrošinātu šo sugu izdzīvošanu un vairošanos to izplatības teritorijā. Tāpat dalībvalstis par īpaši aizsargājamām teritorijām atzīst šo sugu aizsardzībai gan skaita, gan lieluma ziņā vispiemērotākās teritorijas.
   Komisija uzskata, ka Bulgārijai ornitoloģiski nozīmīgā teritorija “Rila” bija pilnībā jāklasificē par īpaši aizsargājamu teritoriju, taču līdz šim tā to nav izdarījusi. Komisija sniedz pierādījumus par ornitoloģiski nozīmīgās teritorijas “Rila” īpašo nozīmi no ornitoloģijas viedokļa.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīva 2009/147/EK par savvaļas putnu aizsardzību (OV 2010, L 20, 7. lpp.).


title: Lieta C-132/12 P: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums – Stichting Woonpunt , Stichting Havensteder , iepriekš Stichting Com.wonen , Woningstichting Haag Wonen , Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl /Eiropas Komisija Apelācija — Valsts atbalsts — Sociālo mājokļu sabiedrībām piešķirta atbalsta shēmas — Lēmums par atbilstību — Saistības, ko uzņēmušās valsts iestādes, lai izpildītu Savienības tiesības — LESD 263. panta ceturtā daļa — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamības nosacījumi — Interese celt prasību — Tiesības celt prasību — Individuāli un tieši skarti atbalsta saņēmēji — “Ierobežota loka” jēdziens

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums – Stichting Woonpunt, Stichting Havensteder, iepriekš Stichting Com.wonen, Woningstichting Haag Wonen, Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl/Eiropas Komisija
   (Lieta C-132/12 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Sociālo mājokļu sabiedrībām piešķirta atbalsta shēmas - Lēmums par atbilstību - Saistības, ko uzņēmušās valsts iestādes, lai izpildītu Savienības tiesības - LESD 263. panta ceturtā daļa - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamības nosacījumi - Interese celt prasību - Tiesības celt prasību - Individuāli un tieši skarti atbalsta saņēmēji - “Ierobežota loka” jēdziens)
   2014/C 112/04
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Stichting Woonpunt, Stichting Havensteder, iepriekš Stichting Com.wonen, Woningstichting Haag Wonen un Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (pārstāvji – P. Glazener un E. Henny, advocaten)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – H. van Vliet, S. Noë un S. Thomas)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 16. decembra rīkojumu lietā T-203/10 Stichting Woonpunt u.c./Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa kā nepieņemamu noraidīja prasību atcelt Komisijas 2009. gada 15. decembra Lēmumu C(2009) 9963, galīgā redakcija, par valsts atbalstu E 2/2005 un N 642/2009 – Nīderlande – Pastāvošs valsts atbalsts un īpašs valsts atbalsts sociālo māju dzīvokļu uzņēmumu projektiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 16. decembra rīkojumu lietā T-203/10 Stichting Woonpunt u.c./Komisija atcelt, ciktāl tajā par nepieņemamu ir atzīta Stichting Woonpunt, Stichting Havensteder, Woningstichting Haag Wonen un Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl prasība atcelt Eiropas Komisijas 2009. gada 15. decembra Lēmumu C(2009) 9963, galīgā redakcija, par valsts atbalstu E 2/2005 un N 642/2009 – Nīderlande – Pastāvošs atbalsts un īpašs atbalsts katram projektam mājokļu sabiedrību labā, ciktāl šis lēmums attiecas uz atbalsta shēmu E 2/2005;

               2)

               apelācijas sūdzību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               šīs rezolutīvās daļas 1) punktā paredzētā Stichting Woonpunt u.c. prasība atcelt tiesību aktu ir pieņemama;

               4)

               lietu nodot atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, lai tā pēc būtības lemj par šīs rezolutīvās daļas 1) punktā paredzēto prasību atcelt tiesību aktu;

               5)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 138, 12.5.2012.


title: Lieta F-58/10: Prasība, kas celta 2010. gada 16. jūlijā — Allgeier/FRA

text:
               25.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/27

         Prasība, kas celta 2010. gada 16. jūlijā — Allgeier/FRA

   (Lieta F-58/10)
   ()
   2010/C 260/37
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Timo Allgeier (Vīne, Austrija) (pārstāvji — L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra

      Strīda priekšmets un apraksts

   Pirmkārt, atbildētājas lēmuma, ar kuru netika apmierināta prasītāja iesniegtā sūdzību par psiholoģisko vardarbību, atcelšana. Otrkārt, atzīšana, ka prasītājs ir cietis no psiholoģiskās vardarbības no savas priekšniecības puses, un mantiskā un morālā kaitējuma atlīdzināšana

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras 2009. gada 16. oktobra lēmumu, ar kuru noraidīti sūdzības iesniedzēja prasījumi, tiktāl, ciktāl ar šo lēmumu netiek atzīts, ka viņš ir bijis psiholoģiskās vardarbības upuris no M. un A. Puses, un, ja nepieciešams, atcelt 2010. gada 6. aprīļa lēmumu noraidīt sūdzību;

               —

               atzīt, ka viņš ir cietis no psiholoģiskās vardarbības no M. un A. puses, un atzīt nepieciešamās disciplinārās sekas; vai, pakārtoti, i) veikt jaunu administratīvu izmeklēšanu, kas ir taisnīga, neatkarīga un objektīva, izveidojot jaunu ekspertu kolēģiju administratīvās izmeklēšanas veikšanai, un ii) veikt visus nepieciešamos pasākumus, lai notiktu taisnīga izmeklēšana, bez jebkāda spiediena un iejaukšanās;

               —

               atlīdzināt sūdzības iesniedzēja ciesto materiālo kaitējumu, kas provizoriski noteikts EUR 71 823,23 apmērā;

               —

               piešķirt EUR 85 000 kā kompensāciju par morālo kaitējumu, kas izriet no tā, kā noritēja visa procedūra un kā tika pieņemts lēmums;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūrai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-198/06: Prasība, kas celta  2006. gada 2. maijā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/15

         Prasība, kas celta 2006. gada 2. maijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-198/06)
   (2006/C 165/27)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un F. Simonetti, pārstāvji)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nesagatavojot Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 13. decembra Direktīvas 1999/94/EK attiecībā uz patērētājiem domātas informācijas pieejamību par degvielas ekonomiju un CO2 emisijām saistībā ar jaunu vieglo automobiļu tirdzniecību (1) 9. pantā paredzēto ziņojumu vai, jebkurā gadījumā, šo ziņojumu nepaziņojot, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 9. pants;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Luksemburgas Lielhercogistei līdz 2003. gada 31. decembrim Komisijai bija jāiesniedz ziņojums par direktīvas noteikumu efektivitāti laikposmā no 2001. gada 18. janvāra līdz 2002. gada 31. decembrim.

      (1)  OV 2000, L 12, 16. lpp.


title: Lieta C-143/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 26. martā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – G. E. Security BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 26. martā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – G. E. Security BV/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-143/15)
   (2015/C 198/27)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: G. E. Security BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālais jautājums

   Vai KN pozīcijas 8517, 8521, 8531 un 8543 ir interpretējamas tādējādi, ka tāds izstrādājums kā video multipleksors, kas ir sistēmas daļa, kuras ietvaros tiek analizēti no pieslēgtajām kamerām un trauksmes sensoriem saņemtie attēli un skaņas, un, ja nepieciešams attēli un skaņas tiek saglabāti, izgūti, apstrādāti un reproducēti uz pieslēgtā monitora, un/vai gadījumā, kad uztvertās kustības vai skaņas rada aizdomas, tiek izsūtīts brīdinājuma signāls e-pasta veidā vienam vai vairākiem sistēmai pieslēgtiem lietotājiem un/vai tiek iedarbinātas ierīces, kas pārraida skaņas vai gaismas signālus, ir klasificējams kādā no šīm pozīcijām?


title: Lieta F-36/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 28. marta spriedums — BD /Komisija (Civildienests — Līgumdarbinieki — Līguma nepagarināšana — Civildienesta noteikumu 11.a pants — Interešu konflikts — Uzticības saikne — Civildienesta noteikumu 12.b pants — Ārējā darbība — Nevainīguma prezumpcija)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/27

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 28. marta spriedums — BD/Komisija
   (Lieta F-36/11) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieki - Līguma nepagarināšana - Civildienesta noteikumu 11.a pants - Interešu konflikts - Uzticības saikne - Civildienesta noteikumu 12.b pants - Ārējā darbība - Nevainīguma prezumpcija)
   2012/C 138/57
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: BD (Etterbeek, Beļģija) (pārstāvji — T. Bontinck un S. Woog, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu nepagarināt līgumu ar prasītāju pēc tā izbeigšanās un līdz ar to prasība atjaunot viņu amatā no 2010. gada 1. novembra

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               BD sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 179, 18.06.2011, 22. lpp.


title: Lietas C-47/04 izslēgšana no reģistra

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/10

         Lietas C-47/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 155/20)

      (tiesvedības valoda — franču)

   2005. gada 14.februārī Eiropas Kopienu Tiesas piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-47/04 Eiropas Komisija/Francijas Republika.

      (1)  OV C 71, 20.03.2004.


title: Lieta F-99/12: Prasība, kas celta 2012. gada 18. septembrī — ZZ /Reģionu komiteja

text:
               10.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/24

         Prasība, kas celta 2012. gada 18. septembrī — ZZ/Reģionu komiteja
   (Lieta F-99/12)
   2012/C 343/42
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — L. Levi, A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Reģionu komiteja

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Reģionu komitejas lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītājas pieteikums, lai viņa tiesības uz pensiju netiku aprēķinātas, piemērojot jaunos VĪN

      Prasītāja prasījumi:

               —

               pamatā, atcelt Reģionu komitejas 2011. gada 1. decembra lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāja 2011. gada 13. jūlija pieteikums, kas papildināts 2011. gada 16. augustā;

               —

               ciktāl vajadzīgs, atcelt 2012. gada 8. jūnija lēmumu, ar kuru ir tieši noraidīta prasītāja 2012. gada 10. februāra sūdzība;

               —

               pakārtoti, atzīt ciesto morālo kaitējumu un piespriest atbildētājai samaksāt naudas summu, kas novērtēta EUR 20 000 apmērā;

               —

               piespriest Reģionu komitejai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-81/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 31. augusta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/37

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 31. augusta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku
   (Lieta C-81/06) (1)

   (2006/C 294/73)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 86, 08.04.2006.


title: Lieta C-295/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2015. gada 16. aprīļa spriedumu lietā T-258/13 Matratzen Concord/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2015. gada 12. jūnijā iesniedza Matratzen Concord GmbH

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/17

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2015. gada 16. aprīļa spriedumu lietā T-258/13 Matratzen Concord/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2015. gada 12. jūnijā iesniedza Matratzen Concord GmbH

   (Lieta C-295/15 P)
   (2015/C 302/22)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Matratzen Concord GmbH (pārstāvis – I. Selting, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), KBT & Co. Ernst Kruchen agenzia commerciale sociétá in accomandita

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas sestās palātas 2015. gada 16. aprīļa nolēmumu lietā T-258/13 attiecībā uz Kopienas preču zīmes Nr. 281 86 80 “Arktis” atcelšanu faktiskas izmantošanas neesamības dēļ;

               —

               piespriest pretējai pusei apelācijas tiesvedībā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp procesa laikā radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda uz šādām kļūdām tiesību piemērošanā, kas esot pieļautas Vispārējās tiesas nolēmumā.
   Vispārējā tiesa kļūdaini esot ņēmusi vērā uzņēmuma Breiding pārdevumu apjomu par labu apstrīdētajai preču zīmei. Uzņēmuma Breiding strīdus laikposmā, t.i., no 2006. līdz 2009. gadam, pārdoto vienību skaits neesot bijis jāņem vērā.
   Pārbaudot faktisku izmantošanu, Vispārējā tiesa kļūdaini esot ņēmusi vērā nevis ar “Arktis”, bet gan ar “Arktis Line” apzīmētās preces un esot uzskatījusi, ka papildu vārds “Line” ir tikai aprakstošs.
   Turklāt Vispārējā tiesa esot kļūdaini izmantojusi savu novērtējuma brīvību, secinot, ka apstrīdētā preču zīme ir tikusi faktiski izmantota, lai gan preču zīmes īpašnieka apgrozījums esot bijis ļoti neliels.
   Visbeidzot, Vispārējā tiesa neesot pievērusi uzmanību faktam, ka runa ir par faktisku izmantošanu attiecībā uz “gultas piederumiem” un “gultas pārklājiem”. Taču preču zīmes īpašnieks esot iesniedzis pierādījumus tikai par preču zīmes izmantošanu attiecībā uz “gultas pārklājiem”, nevis attiecībā uz citiem gultas piederumiem, piemēram, spilveniem un matračiem. Tādēļ preču zīme esot bijis jāatceļ vismaz attiecībā uz “gultas piederumiem”.


title: Lieta C-149/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 28. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/35

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 28. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-149/07) (1)

   (2007/C 297/69)

      Tiesvedības valoda — poļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 129, 9.6.2007.


title: Lieta C-255/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 2. maijā iesniedza Københavns Byret (Dānija) – Anklagemyndigheden/Bent Falbert, Poul Madsen, JP/Politikens Hus A/S

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 2. maijā iesniedza Københavns Byret (Dānija) – Anklagemyndigheden/Bent Falbert, Poul Madsen, JP/Politikens Hus A/S

   (Lieta C-255/16)
   (2016/C 251/18)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Københavns Byret

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Anklagemyndigheden

      Atbildētāji: Bent Falbert, Poul Madsen, JP/Politikens Hus A/S

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai šī lieta ir saistīta ar noteikumu, par kuru ir jāinformē saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvas 98/34/EK (1), ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvu 98/48/EK, ar kuru groza Direktīvu 98/34/EK, ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā, 8. panta 1. punktu, sal. ar 1. panta pirmās daļas 2., 5. un 11. punktu, pieņemot tālāk minēto:

               a)

               ir jāievieš tiesiskā regulējuma grozījumi, ar ko tiek grozīts Likums par noteiktām azartspēlēm, izlozēm un derībām (lov om visse spil, lotterier og væddemål), saskaņā ar kuriem ir jāparedz noteikums par soda uzlikšanu inter alia jebkurai personai, kura ar nodomu vai rupjas nolaidības dēļ “piedāvā azartspēles, izlozes vai derības Dānijā bez saskaņā ar 1. pantu izdotas licences”, un kura ar nodomu vai rupjas nolaidības dēļ reklamē azartspēles, izlozes vai derības, attiecībā uz kurām nav izdota licence saskaņā ar 1. pantu, un

               b)

               piezīmēs par tiesiskā regulējuma grozījumu projektu ir norādīts, ka iepriekš minēto notiesāšanas noteikumu mērķis ir precizēt vai ieviest aizliegumu azartspēlēm, kuras piedāvā tiešsaistes spēļu uzņēmumi ārpus Dānijas un kuru tiešais mērķis ir Dānijas tirgus, daļēji aizliedzot, inter alia, reklamēt azartspēļu uzņēmumu ārpus Dānijas tiešsaistē piedāvātās azartspēles, ciktāl, ievērojot šajās pašās piezīmēs noteikto, nav šaubu par to, ka saskaņā ar pirms grozījumiem spēkā esošajiem noteikumiem azartspēļu pasākumi tika uzskatīti par nelikumīgiem, ja azartspēļu uzņēmums ārpus Dānijas izmantoja pārdošanas kanālus, kuros azartspēļu ierīce faktiski tika fiziski pārdota Dānijas robežās. Tomēr ir lielākas šaubas par to, vai šis noteikums attiecas arī uz azartspēlēm no ārvalstīm, kuru mērķauditorija ir azartspēļu dalībnieki Dānijā, bet faktiski fiziski atrodas ārpus Dānijas, tādēļ ir jānoskaidro, vai tas attiecas uz šāda veida azartspēlēm. No piezīmēm papildus redzams, ka tiek ierosināts ieviest aizliegumu reklamēt azartspēles, izlozes un derības, kas nav licencētas saskaņā ar šo tiesību aktu, un ka šis grozījums atbilst pašreizējam aizliegumam Likuma par zirgu skriešanās sacīkšu derībām (hestevæddeløbsloven) 12. panta 3. punktā, taču ir [tagad atceltā] Likuma par derībām un izlozēm (Tips- og lottoloven) 10. panta 4. punkta skaidrojums. Piezīmēs papildus ir norādīts, ka šī aizlieguma mērķis ir aizsargāt azartspēļu pakalpojumu sniedzējus, kuriem Dānijas iestādes izsniegušas licenci, pret to uzņēmumu konkurenci, kuriem nav šādas licences un kuri tādēļ nevar likumīgi piedāvāt azartspēles vai būt to starpnieki Dānijā.

      (1)  OV 1998 L 204, 37. lpp.


title: Lieta T-272/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūnija rīkojums – P-D Glasseiden u.c./Komisija Valsts atbalsts — Vācijas veiktie pasākumi no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un energoietilpīgu uzņēmumu atbalstam — Lēmums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru — Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/62

         Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūnija rīkojums – P-D Glasseiden u.c./Komisija
   (Lieta T-272/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Vācijas veiktie pasākumi no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un energoietilpīgu uzņēmumu atbalstam - Lēmums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru - Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 294/75)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: P-D Glasseiden GmbH Oschatz (Oschatz, Vācija); P-D Interglas Technologies GmbH (Erbach, Vācija); P-D Industriegesellschaft mbH (Wilsdruff, Vācija); un Glashütte Freital GmbH (Freital, Vācija) (pārstāvji – H. Janssen un G.-R. Engel, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer, kam palīdz A. Luke un C. Maurer, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 18. decembra Lēmumu C(2013) 4424 final uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru saistībā ar Vācijas Federatīvās Republikas īstenotajiem pasākumiem no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un lielo elektroenerģijas patērētāju atbalstam [valsts atbalsts SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tiesvedību lietā izbeigt;

               2)

               nelemt par EBTA Uzraudzības iestādes iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā;

               3)

               P-D Glasseiden GmbH Oschatz, P-D Interglas Technologies GmbH, P-D Industriegesellschaft mbH un Glashütte Freital GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               EBTA Uzraudzības iestāde sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta C-330/15 P: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 28. jūlija spriedums – Johannes Tomana u.c./Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste Apelācija — Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām Zimbabves valdībā ietilpstošām vai ar to saistītām personām un vienībām — Personu, grupu un vienību saraksts, uz kurām attiecas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Prasītāju vārdu iekļaušana

text:
               26.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 350/10

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 28. jūlija spriedums – Johannes Tomana u.c./Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-330/15 P) (1)

   (Apelācija - Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām Zimbabves valdībā ietilpstošām vai ar to saistītām personām un vienībām - Personu, grupu un vienību saraksts, uz kurām attiecas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāju vārdu iekļaušana)
   (2016/C 350/12)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Johannes Tomana u.c. (pārstāvji – M. O'Kane, Solicitor, M. Lester un Z. Al-Rikabi, Barristers)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – B. Driessen un A. Vitro), Eiropas Komisija (pārstāvji – E. Georgieva, M. Konstantinidis un T. Scharf), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – M. Holt, pārstāvis, kuram palīdz S. Lee, barrister)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Johannes Tomana un 120 pārējie prasītāji, kuru uzvārdi un nosaukumi norādīti pielikumā, sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes un Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 302, 14.9.2015.


title: Lieta C-181/05: Prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 22. aprīlī

text:
               9.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/7

         Prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 22. aprīlī
   (Lieta C-181/05)
   (2005/C 171/13)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 22. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv U. Velkers [U. Wölker] un M Konstantinidis [M Konstantinidis], pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. septembra Direktīvas 2000/53/EK par nolietotiem transportlīdzekļiem 3. panta 4. punkts, 5. panta 4. punkts un 4. panta 2. punkta a) apakšpunkts (1), nepienācīgi transponējot šīs tiesību normas Vācijas tiesībās;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvo Republiku atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Vācijas Federatīvās Republikas Noteikumu par nolietotiem transportlīdzekļiem 1. panta 3. punkta pirmais teikums iestājas pret Direktīvas 2000/53/EK noteikumiem, jo minētās direktīvas 3. panta 1. punkts, skatot to kopā ar 2. panta 1. punktu, ir piemērojams visiem M1 vai N1 kategorijas transportlīdzekļiem, kā arī īpašam mērķim paredzētiem transportlīdzekļiem. Vācijas Noteikumi par nolietotiem transportlīdzekļiem attiecas, turpretim, uz īpašam mērķim paredzētiem transportlīdzekļiem tikai ar pieļaujamo kopējo svaru līdz 3,5 tonnām. Direktīvas 3. panta 4. punkts izslēdz īpašus transportlīdzekļus no noteikumu par otrreizējo izmantošanu un reģenerāciju piemērošanas jomas, tomēr uz tiem attiecas vielu aizlieguma noteikumi. Ir jāpiebilst, ka atbilstoši minētajiem noteikumiem piemērošanas jomu viennozīmīgi nosaka gala produkta īpašības — ja īpašs transportlīdzeklis pēc pielāgošanas atbilst M1 kategorijas kritērijiem, tas noteikti ietilpst Direktīvas 2000/53/EK piemērošanas jomā. Piemērošanas ierobežojums atkarībā no kopējā svara iestājas pret direktīvas noteikumiem.
   Noteikumu par nolietotiem transportlīdzekļiem 1. panta 3. punkta trešais teikums izslēdz “armatūru, detaļas un citu aprīkojumu”, kas ir nepieciešams “īpašam mērķim”, no vielu aizlieguma. Direktīva šo izņēmumu neparedz, jo attiecīgais noteikums attiecas uz visiem materiāliem un detaļām, kas galvenokārt ir domātas lietošanai transporta līdzekļos, uz kuriem attiecas direktīva, ieskaitot materiālus un detaļas, kas ir nepieciešams īpašam mērķim.
   Atbilstoši Noteikumu par nolietotiem transportlīdzekļiem 3. panta 4. punktam bezmaksas savākšanas princips nav piemērojams tad, ja nolietotajam transportlīdzeklim atbilstoši Vācijas procedūrai nav sniegta atļauja piedalīties ceļu satiksmē vai ja transportlīdzeklis šādu atļauju nav saņēmis pēdējā laikā; ja nolietotajam transportlīdzeklim tika atļauts piedalīties ceļu satiksmē atbilstoši Vācijas procedūrai mazāk nekā vienu mēnesi pirms tā norakstīšanas; ja netika nodota transportlīdzekļa tehniskā pase, vai arī ja runa ir par nolietoto M1 vai N1 kategorijas transportlīdzekli, kas nav ražots un apstiprināts sērijveidā un vienpakāpes procesā. Direktīva šos izņēmumus neparedz.
   Noteikumu par nolietotiem transportlīdzekļiem 8. panta 2. punkts ierobežo direktīvas 4. panta 2. punkta a) apakšpunktā noteikto vielu aizliegumu ar transportlīdzekļiem, kas ir laisti apgrozībā pēc 2003. gada 1. jūlija, kā arī ar šo transportlīdzekļu materiāliem un detaļām. Taču ņemot vērā, ka saskaņā ar direktīvu vielu aizliegums attiecas uz visiem materiāliem un detaļām, kas ir laistas apgrozībā pēc 2003. gada 1. jūlija, šīs Noteikumu par nolietotiem transportlīdzekļiem normas ir pretrunā ar direktīvu. Tas, ka lēmumi 2002/525 un 5006/63 paredz citus izņēmumus attiecībā uz rezerves daļām nekā tie, kas sākotnēji ietilpa direktīvas II pielikumā, nevar būt par pamatu citai direktīvas 4. panta 2. punkta a) apakšpunktā interpretācijai, jo šo izņēmumu nepieciešamība kļuva skaidra tikai pēc direktīvas pieņemšanas. Līdz ar uz laiku noteikto izņēmumu termiņu izbeigšanos augstāk minētais Vācijas regulējuma konflikts atkal kļūs aktuāls. Direktīvu mērķi — samazināt nolietotu transportlīdzekļu ietekmi uz vidi un pēc iespējas izvairīties no atkritumu radīšanas — vislabāk var tikt sasniegti, interpretējot 4. panta 2. punkta a) apakšpunktu pēc iespējas šaurāk.

      (1)  OV L 269, 34. lpp.


title: Lieta T-179/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 3. maija rīkojums – Lions Gate Entertainment/EUIPO (“DIRTY DANCING”)

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/35

         Vispārējās tiesas 2016. gada 3. maija rīkojums – Lions Gate Entertainment/EUIPO (“DIRTY DANCING”)
   (Lieta T-179/15) (1)

   (2016/C 222/45)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Ceturtā palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 190, 8.6.2015.


title: Lieta C-345/04: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 15. februārī ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Centro Equestre da Leziria Grande Lda pret Bundesamt für Finanzen (Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Nodokļu tiesību akti — Uzņēmumu ienākuma nodoklis — Vienā dalībvalstī dibinātas sabiedrības organizēti priekšnesumi un jātnieku mācības citā dalībvalstī — Komercdarbības izdevumu ņemšana vērā — Nosacījumi — Tieša ekonomiska rakstura saikne ar saņemtajiem ienākumiem valstī, kurā tiek veikta darbība)

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/3

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 15. februārī (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Centro Equestre da Leziria Grande Lda pret Bundesamt für Finanzen

   (Lieta C-345/04) (1)

   (Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Nodokļu tiesību akti - Uzņēmumu ienākuma nodoklis - Vienā dalībvalstī dibinātas sabiedrības organizēti priekšnesumi un jātnieku mācības citā dalībvalstī - Komercdarbības izdevumu ņemšana vērā - Nosacījumi - Tieša ekonomiska rakstura saikne ar saņemtajiem ienākumiem valstī, kurā tiek veikta darbība)
   (2007/C 82/05)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Centro Equestre da Leziria Grande Lda

      Atbildētājs: Bundesamt für Finanzen

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Valsts tiesību aktu nerezidenta ienākuma nodokļa jomā, ar ko paredz atmaksāt nodokli, ja komercdarbības izmaksas, kas ir tieši ekonomiski saistītas ar ienākumiem, pārsniedz pusi no ienākumiem, saderība ar EK līguma 59. pantu (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem — EKL 49. pants)
   Rezolutīvā daļa:
   EK līguma 59. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem — EKL 49. pants) neaizliedz tādu valsts tiesību aktu, kāds tiek aplūkots pamata lietā, tiktāl, ciktāl atbilstoši tam no daļēja nodokļu maksātāja gūtajiem ienākumiem to saņemšanas vietā atskaitīto uzņēmumu ienākuma nodokli atmaksā ar nosacījumu, ka komercdarbības izmaksas, kuras šis nodokļu maksātājs šajā sakarā lūdz ņemt vērā, ir tieši ekonomiski saistītas ar gūtajiem ienākumiem, attiecīgās dalībvalsts teritorijā veicot komercdarbību, ciktāl par tādām uzskata visus no šīs darbības nenodalāmos izdevumus, neatkarīgi no šo izdevumu rašanās vietas un laika. Tomēr minētais pants aizliedz šādu valsts tiesību aktu tiktāl, ciktāl atbilstoši tam minēto nodokli šim nodokļu maksātājam atmaksā ar nosacījumu, ka šie paši komercdarbības izdevumi pārsniedz pusi no minētajiem ienākumiem.

      (1)  OV C 273, 6.11.2004.


title: lieta C-104/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) 2009. gada 19. marta rīkojumu — Pedro Manuel Roca Álvarez/Sesa Start España ETT SA

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) 2009. gada 19. marta rīkojumu — Pedro Manuel Roca Álvarez/Sesa Start España ETT SA
   (lieta C-104/09)
   2009/C 141/40
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

   Prasītājs: Pedro Manuel Roca Álvarez
   Atbildētāja: Sesa Start España ETT SA

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai valsts likums (konkrēti, Estatuto de los Trabajadores [Darbinieku nolikuma] 37. panta 4. punkts), kurā tikai un vienīgi algotu darbu strādājošām mātēm piešķirtas tiesības uz apmaksātu atbrīvojumu no darba zīdaiņa [aprūpei], par pusstundu saīsinot dienas darba laiku vai arī paredzot stundu ilgu prombūtni no darba vietas, kuru var sadalīt divās daļās, kas ir brīvprātīgs un kuru apmaksā uz darba devēja rēķina un var izmantot līdz laikam, kad bērns sasniedz deviņu mēnešu vecumu, turpretim šādas tiesības nepiešķirot algotu darbu strādājošiem tēviem, ir pretrunā vienlīdzīgas attieksmes principam, ar kuru aizliegta diskriminācija dzimuma dēļ un kas ir atzīts Līguma 13. pantā, Padomes 1976. gada 9. februāra Direktīvā 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba, profesionālās izglītības un izaugsmes iespējām un darba apstākļiem (1), un Direktīvā 2002/73/EK, ar kuru tajā izdarīti grozījumi (2)?

      (1)  OV L 39, 40. lpp.

      (2)  OV L 269, 25. lpp.


title: Lieta F-102/15: Prasība, kas celta 2015. gada 9. jūlijā – ZZ/EESK

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/70

         Prasība, kas celta 2015. gada 9. jūlijā – ZZ/EESK
   (Lieta F-102/15)
   (2015/C 302/87)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji – L. Levi un A. Tymen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai (EESK)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt EESK lēmumus, ar kuriem tika noraidīts prasītājas pieteikums par piekļuvi dokumentiem, kā arī prasība atlīdzināt morālo kaitējumu, kāds esot nodarīts

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2014. gada 10. septembra un 2014. gada 19. novembra lēmumus, ar kuriem tika noraidīts prasītājas 2014. gada 12. jūnija pieteikums par piekļuvi dokumentiem, kā arī vēlāk papildus iesniegtie 2014. gada 23. septembra, 20. un 30. oktobra pieteikumi;

               —

               atcelt 2015. gada 27. marta lēmumu, kas tika saņemts 2015. gada 31. martā un ar kuru tika noraidīta prasītājas 2014. gada 1. decembra sūdzība;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītājai nodarīto morālo kaitējumu, aprēķinātu EUR 10  000 apmērā;

               —

               piespriest EESK atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-26/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 18. janvārī iesniedza Gerechtshof te Leeuwarden (Nīderlande) — fiscale eenheid PPG Holdings BV cs/Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen

text:
               31.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 18. janvārī iesniedza Gerechtshof te Leeuwarden (Nīderlande) — fiscale eenheid PPG Holdings BV cs/Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen

   (Lieta C-26/12)
   2012/C 98/24
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof te Leeuwarden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: fiscale eenheid PPG Holdings BV cs

      Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai nodokļu maksātājs, kas atbilstoši valsts vecuma pensiju tiesību noteikumiem nodibina neatkarīgu pensiju fondu, lai nodrošinātu šim fondam pievienojušos savu esošo un bijušo darbinieku vecuma pensijas, atbilstoši Direktīvas 77/388 (1) 17. pantam (Direktīvas 2006/112 (2) 168. un 169. pants) var atskaitīt nodokli par pakalpojumiem, kas tam tika sniegti saistībā ar vecuma pensiju plāna ieviešanu un pensiju fonda pārvaldīšanu?

               2.

               Vai pensiju fonds, kurš tika nodibināts ar mērķi ar viszemākajiem izdevumiem nodrošināt vecuma pensijas izmaksu pensiju fonda dalībniekiem un kurā kapitālu piesaista un iegulda šie dalībnieki vai tas tiek darīts viņu vārdā, turklāt sadalot peļņu, ir uzskatāms par “īpašu ieguldījumu fondu” Direktīvas 77/388 13. panta B daļas (d)) apakšpunkta 6. punkta (Direktīvas 2006/112 135. panta 1. punkta g) apakšpunkts) izpratnē?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-349/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 10. jūlijā iesniedza Audiencia Provincial de Castellón (Spānija) – Banco Popular Español S.A./Elena Lucaciu un Cristian Laurentiu Lucaciu

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 10. jūlijā iesniedza Audiencia Provincial de Castellón (Spānija) – Banco Popular Español S.A./Elena Lucaciu un Cristian Laurentiu Lucaciu

   (Lieta C-349/15)
   (2015/C 302/29)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Castellón

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Banco Popular Español S.A.

      Atbildētāji: Elena Lucaciu un Cristian Laurentiu Lucaciu

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai noteikuma, kas atzīts par spēkā neesošu negodīguma dēļ, spēkā neesamības seku ierobežojums laikā ir saderīgs ar Direktīvas 93/13/EEK (1) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu?

               2)

               Ja tiek uzskatīts, ka šāds seku ierobežojums ir saderīgs ar Eiropas Savienības tiesisko regulējumu, konkrētāk, Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu, ieinteresēto personu labticības un būtisko traucējumu riska dēļ:

                           a)

                           kādi ir būtiskie traucējumi, kas pamato seku ierobežojumus?

                           b)

                           vai būtisku traucējumu risks ir pienācīgi jāpierāda tiesvedībā, kurā tas ir norādīts, vai, gluži pretēji, pietiek, ka tiesa vispārīgi novērtē šo risku bez šo vērtējumu pamatojošiem precīziem datiem?

      (1)  OV L 25, 29. lpp.


title: Lieta T-397/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. decembra spriedums – PAL-Bullermann/EUIPO – Symaga (“PAL”) Eiropas Savienības preču zīme — Atcelšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “PAL” — Tiesību atzīšana par daļēji atceltām — Preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Forma, kas atšķiras no reģistrētās preču zīmes — Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. un 4. punkts

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/44

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. decembra spriedums – PAL-Bullermann/EUIPO – Symaga (“PAL”)
   (Lieta T-397/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “PAL” - Tiesību atzīšana par daļēji atceltām - Preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Forma, kas atšķiras no reģistrētās preču zīmes - Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. un 4. punkts)
   (2017/C 030/48)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PAL-Bullermann GmbH (Friesoythe-Markhausen, Vācija) (pārstāvis – J. Eberhardt, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve – D. Walicka)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Symaga, SA (Villarta de San Juan, Spānija) (pārstāvis – A. Tarí Lázaro, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 7. maija lēmumu lietā R 1626/2014-1 attiecībā uz atcelšanas procesu starp PAL-Bullermann un Symaga

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               PAL-Bullermann GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 302, 14.9.2015.


title: Lieta T-810/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 27. jūnija rīkojums – Portugāle/Komisija Tiesas sprieduma, kurā ir konstatēta valsts pienākumu neizpilde, neizpilde — Kavējuma nauda — Lēmums par kavējuma naudas noteikšanu — Ar Savienības tiesībām nesaderīga valsts tiesību akta atcelšana — Datums, kad ir pārtraukta pienākumu neizpilde — Iepriekšējā nolēmuma, ar kuru ir noteikta kavējuma nauda saistībā ar šī paša Tiesas sprieduma izpildi, atcelšana — Res judicata spēks — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/26

         Vispārējās tiesas 2016. gada 27. jūnija rīkojums – Portugāle/Komisija
   (Lieta T-810/14) (1)

   (Tiesas sprieduma, kurā ir konstatēta valsts pienākumu neizpilde, neizpilde - Kavējuma nauda - Lēmums par kavējuma naudas noteikšanu - Ar Savienības tiesībām nesaderīga valsts tiesību akta atcelšana - Datums, kad ir pārtraukta pienākumu neizpilde - Iepriekšējā nolēmuma, ar kuru ir noteikta kavējuma nauda saistībā ar šī paša Tiesas sprieduma izpildi, atcelšana - Res judicata spēks - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   (2016/C 326/47)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Portugāles Republika (pārstāvji – L. Inez Fernandes, J. de Oliveira un S. Nunes de Almeida)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Braga da Cruz un M. Heller)

      Priekšmets

   Prasība, kuras pamatā ir LESD 263. pants, lūdzot atcelt Komisijas 2014. gada 3. oktobra lēmumu MARKT/A2/3523710, ar kuru ir noteikta kavējuma nauda, kas Portugāles Republikai ir jāmaksā par laika posmu no 2008. gada 10.–29. janvārim, izpildot 2008. gada 10. janvāra spriedumu Komisija/Portugāle (C-70/06, EU:C:2008:3)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 65, 23.2.2015.


title: Lieta F-7/09: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 23. februāra spriedums — Faria /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Civildienests — Ierēdņi — Novērtējums — Novērtējuma ziņojums — 2006./2007. gada novērtējums — Lūgums atcelt novērtējuma ziņojumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Morālā kaitējuma atlīdzināšana)

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/51

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 23. februāra spriedums — Faria/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   (Lieta F-7/09) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Novērtējums - Novērtējuma ziņojums - 2006./2007. gada novērtējums - Lūgums atcelt novērtējuma ziņojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Morālā kaitējuma atlīdzināšana)
   2010/C 134/84
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marie-Hélène Faria (Muchamiel, Spānija) (pārstāvis — L. Levi, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji — I. de Medrano Caballero, pārstāvis, kuram palīdz D. Waelbroeck, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt novērtējuma ziņojumu par periodu no 2006. gada 1. oktobra līdz 2007. gada 30. septembrim, kā arī piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājas ciestos zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Faria novērtējuma ziņojumu, kuru sastādījis Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), par periodu no 2006. gada 1. oktobra līdz 2007. gada 30. septembrim;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               ITSB sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina trīs ceturtdaļas Faria tiesāšanās izdevumu;

               4)

               Faria sedz vienu ceturtdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 69, 21.03.2009., 55. lpp.


title: Lieta T-39/11: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. decembra spriedums – Cargolux Airlines/Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Eiropas kravu aviopārvadājumu tirgus — Nolīgumi un saskaņotas darbības attiecībā uz kravu aviopārvadājumu pakalpojumu cenas elementiem (degvielas piemaksas un drošības piemaksas noteikšana, atteikums maksāt komisijas maksu par piemaksām) — LESD 101. pants, EEZ līguma 53. pants un Eiropas Kopienas un Šveices nolīguma par gaisa transportu 8. pants — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/33

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. decembra spriedums – Cargolux Airlines/Komisija
   (Lieta T-39/11) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Eiropas kravu aviopārvadājumu tirgus - Nolīgumi un saskaņotas darbības attiecībā uz kravu aviopārvadājumu pakalpojumu cenas elementiem (degvielas piemaksas un drošības piemaksas noteikšana, atteikums maksāt komisijas maksu par piemaksām) - LESD 101. pants, EEZ līguma 53. pants un Eiropas Kopienas un Šveices nolīguma par gaisa transportu 8. pants - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2016/C 048/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cargolux Airlines International SA (Sandweiler, Luksemburga) (pārstāvji – sākotnēji J. Joshua, barrister, un G. Goeteyn, solicitor, pēc tam G. Goeteyn, T. Soames, solicitor, C. Rawnsley, barrister, un E. Aliende Rodríguez, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji N. Khan, S. Noë un N. von. Lingen, kuriem palīdz sākotnēji O. Jones, tad S. Love, barristers, un pēc tam N. Khan un A. Dawes)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 9. novembra Lēmumu C(2010) 7694, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu, EEZ līguma 53. pantu un Nolīguma starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par gaisa transportu 8. pantu piemērošanu (Lieta COMP/39258 – Airfreight), ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, pakārtoti, samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2010. gada 9. novembra Lēmuma C(2010) 7694, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu, EEZ līguma 53. pantu un Nolīguma starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par gaisa transportu 8. pantu (Lieta COMP/39258 – Airfreight) 1.–5. pantu, ciktāl tie attiecas uz Cargolux Airlines International SA;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Cargolux Airlines International tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 12.3.2011.


title: Lieta T-83/09: Prasība, kas celta 2009. gada 20. februārī – Chalk/ITSB – Reformed Spirits Company Holdings ( CRAIC )

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/35

         Prasība, kas celta 2009. gada 20. februārī – Chalk/ITSB – Reformed Spirits Company Holdings (“CRAIC”)
   (Lieta T-83/09)
   2009/C 90/54
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: David Chalk, Canterbury (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – C. Balme, W. James un M. Gilbert, Solicitors, un S. Malynicz, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Reformed Spirits Compoany Holdings Ltd, St Helier (Jersey)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 13. novembra lēmumu lietā R 1888/2007-2;

               —

               izslēgt otru procesa Apelāciju padomē dalībnieci no ITSB reģistra un atļaut reģistrēt prasītāju kā Kopienas preču zīmes Nr. 2 245 306 īpašnieku atbilstoši cesijai, ar kuru Arthur Crack Limited šīs tiesības 2006. gada 21. janvārī nodeva prasītājam;
               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai ITSB Apelāciju padomē, ņemot vērā Tiesas konstatēto;

               —

               piespriest ITSB, un – ciktāl tā būtu iesaistījusies šajā tiesvedībā – otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā un tiesvedībā Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrētā Kopienas preču zīme, kas ir priekšmets lūgumam anulēt nodošanas reģistrāciju: vārdiska preču zīme “CRAIC” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25., 32. un 33. klasē

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībnieks, kas prasa anulēt nodošanas reģistrāciju: prasītājs

      Pārbaudītāja lēmums: atteikums anulēt lēmumu par nodošanas reģistrāciju

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati:
   Pirmkārt, Padomes Regulas Nr. 40/94 16. panta 1. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot ņēmusi vērā un piemērojusi dalībvalstu valsts tiesību aktus (šajā gadījumā – Apvienotās Karalistes tiesību aktus), pieņemot lēmumu, kas pamatots ar Kopienas preču zīmes nodošanu;
   otrkārt, Komisijas Regulas Nr. 2868/95 (1) 31. noteikuma pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot apsvērusi tai iesniegto dokumentu likumību un iespaidu, ja pēc tam apstrīdēts šo dokumentu juridiskais spēks;
   treškārt, Padomes Regulas Nr. 40/94 77. panta a) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot ņēmusi vērā iepriekšējos ITSB lēmumus, ievērojot tam iesniegtos papildu apstākļus un pierādījumus;
   ceturtkārt, Padomes Regulas Nr. 40/94 23. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini noraidījusi prasītāja lūgumu reģistrēt Kopienas preču zīmi Nr. 2 245 306;
   visbeidzot, Apelāciju padome esot kļūdaini atteikusies anulēt lēmumu, ar kuru ITSB ir reģistrējis otru procesa Apelāciju padomē dalībnieci kā īpašnieku Kopienas preču zīmei Nr. 2 245 306, kā arī kurā ITSB nolēmis, ka Padomes Regula Nr. 40/94 un Komisijas Regula Nr. 2868/95 neļauj ITSB reģistrēt prasītāju kā Kopienas preču zīmes Nr. 2 245 306 reģistrēto īpašnieku.

      (1)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 1. lpp.).


title: Lieta C-388/11: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 12. septembra spriedums ( Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Le Crédit Lyonnais/Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat (Pievienotās vērtības nodoklis — Sestā direktīva 77/388/EEK — 17. un 19. pants — Priekšnodokļa atskaitīšana — Preču un pakalpojumu izmantošana gan ar nodokli apliekamiem darījumiem, gan no nodokļa atbrīvotiem darījumiem — Daļas atskaitīšana — Daļas aprēķināšana — Filiāles, kas reģistrētas citās dalībvalstīs un trešajās valstīs — To apgrozījuma neņemšana vērā)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 12. septembra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Le Crédit Lyonnais/Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat

   (Lieta C-388/11) (1)

   (Pievienotās vērtības nodoklis - Sestā direktīva 77/388/EEK - 17. un 19. pants - Priekšnodokļa atskaitīšana - Preču un pakalpojumu izmantošana gan ar nodokli apliekamiem darījumiem, gan no nodokļa atbrīvotiem darījumiem - Daļas atskaitīšana - Daļas aprēķināšana - Filiāles, kas reģistrētas citās dalībvalstīs un trešajās valstīs - To apgrozījuma neņemšana vērā)
   2013/C 325/03
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Le Crédit Lyonnais

      Atbildētājs: Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Conseil d'État — Padomes 1977. gada 17. maija Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 13. panta [B daļas d) punkta 1.–5. apakšpunkta], 17. panta [2. punkta, 3. punkta a) un c) apakšpunkta un 5. punkta] un 19. panta interpretācija — Priekšnodokļa atskaitīšana — Preces un pakalpojumi, ko izmanto gan darījumiem, kas rada atskaitīšanas tiesības, gan tādiem darījumiem, kas nerada atskaitīšanas tiesības — Atskaitāmās daļas aprēķināšana — Dalībvalstī reģistrētas sabiedrības galvenā uzņēmuma pienākums ņemt vērā tās citās dalībvalstīs reģistrēto filiāļu gūtos ienākumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1977. gada 17. maija Padomes Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma, 17. panta 2. un 5. punkts, kā arī 19. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai noteiktu sabiedrībai, kuras galvenais uzņēmums atrodas vienā dalībvalstī, piemērojamo PVN atskaitāmo daļu, tā nevar ņemt vērā savu filiāļu, kas nodibinātas citās dalībvalstīs, īstenoto apgrozījumu;

               2)

               Sestās direktīvas 77/388 17. panta 3. punkta a) un c) apakšpunkts, kā arī 19. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai noteiktu sabiedrībai, kuras galvenais uzņēmums atrodas dalībvalstī, piemērojamo pievienotās vērtības nodokļa atskaitāmo daļu, tā nevar ņemt vērā savu trešajās valstīs nodibināto filiāļu īstenoto apgrozījumu;

               3)

               Sestās direktīvas 77/388 17. panta 5. punkta trešā daļa jāinterpretē tādējādi, ka tā neļauj dalībvalstij saglabāt spēkā normu, saskaņā ar kuru nodokļu maksātājas sabiedrības atskaitāmo daļu aprēķina pēc darbības nozares, tai ļaujot ņemt vērā citā dalībvalstī vai trešajā valstī reģistrētas filiāles īstenoto apgrozījumu.

      (1)  OV C 298, 8.10.2011.


title: Lieta C-539/03: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 13. jūlijā ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Roche Nederland BV, Roche Diagnostic Systems Inc., Roche NV, Hoffmann-La Roche AG, Produits Roche SA, Roche Products Ltd, F. Hoffmann-La Roche AG, Hoffmann-La Roche Wien GmbH, Roche AB pret Frederick Primus , Milton Goldenberg (Briseles Konvencija — 6. panta 1. punkts — Vairāki atbildētāji — Viena no atbildētājiem domicila valsts tiesas jurisdikcija — Prasība sakarā ar Eiropas patenta pārkāpumu — Atbildētāji, kas reģistrēti dažādās līgumslēdzējās valstīs — Pārkāpuma darbības, kas izdarītas vairākās līgumslēdzējās valstīs)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/1

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 13. jūlijā (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Roche Nederland BV, Roche Diagnostic Systems Inc., Roche NV, Hoffmann-La Roche AG, Produits Roche SA, Roche Products Ltd, F. Hoffmann-La Roche AG, Hoffmann-La Roche Wien GmbH, Roche AB pret Frederick Primus, Milton Goldenberg

   (Lieta C-539/03) (1)

   (Briseles Konvencija - 6. panta 1. punkts - Vairāki atbildētāji - Viena no atbildētājiem domicila valsts tiesas jurisdikcija - Prasība sakarā ar Eiropas patenta pārkāpumu - Atbildētāji, kas reģistrēti dažādās līgumslēdzējās valstīs - Pārkāpuma darbības, kas izdarītas vairākās līgumslēdzējās valstīs)
   (2006/C 224/02)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Roche Nederland BV, Roche Diagnostic Systems Inc., Roche NV, Hoffmann-La Roche AG, Produits Roche SA, Roche Products Ltd, F. Hoffmann-La Roche AG, Hoffmann-La Roche Wien GmbH, Roche AB

      Atbildētājs: Frederick Primus, Milton Goldenberg

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — Briseles Konvencijas 6. panta 1. punkta interpretācija — Vairāki atbildētāji — Prasības sakarā ar Eiropas patenta pārkāpumu, kas celtas pret sabiedrībām, kuras reģistrētas dažādās Eiropas valstīs — Vienas no sabiedrībām reģistrācijas valsts tiesas jurisdikcija
   Rezolutīvā daļa:
   6. panta 1. punkts 1968. gada 27. septembra Konvencijā par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās, kas pēdējo reizi grozīta ar 1996. gada 29. novembra Konvenciju par Austrijas Republikas, Somijas Republikas un Zviedrijas Karalistes pievienošanos, ir interpretējams tādējādi, ka tas nav piemērojams tiesvedībā par Eiropas patenta pārkāpumu, par ko vairākas sabiedrības, kas reģistrētas atšķirīgās līgumslēdzējās valstīs, vaino par darbībām, kuras izdarītas vienas vai vairāku šo valstu teritorijā, pat pieņemot, ka šīs sabiedrības, kuras ietilpst vienā uzņēmumu grupā, ir rīkojušās identiski vai līdzīgi atbilstoši kopējai nostājai, kuru izstrādājusi viena no šīm sabiedrībām.

      (1)  OV C 59, 06.03.2004.


title: Tiesas Spriedums (otrā palāta)  2005. gada 10. novembrī  lietā C-316/04 (College van Beroep voor het bedrijfsleven lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie pret College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (Atļauja laist tirgū augu aizsardzības līdzekļus un biocīdos produktus — Direktīva 91/414/EEK — 8. pants — Direktīva 98/8/EK — 16. pants — Dalībvalstu pilnvaras pārejas periodā)

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/4

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 10. novembrī
   lietā C-316/04 (College van Beroep voor het bedrijfsleven lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie pret College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (1)

   (Atļauja laist tirgū augu aizsardzības līdzekļus un biocīdos produktus - Direktīva 91/414/EEK - 8. pants - Direktīva 98/8/EK - 16. pants - Dalībvalstu pilnvaras pārejas periodā)
   (2006/C 10/07)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-316/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 22. jūlijā un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 26. jūlijā, tiesvedībā Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie pret College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši J. Makarčiks [J. Makarczyk], R. Šintgens [R. Schintgen], Dž. Arestis [G. Arestis] un J. Klučka [J. Klučka] (referents), ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [F. G. Jacobs], sekretāre M. Ferreira [M. Ferreira], galvenā administratore, 2005. gada 10. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvas 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū 16. panta 1. punkts ir interpretējams tādā veidā, ka tas nerada pienākumu “atturēties no jebkāda veida darbības”. EKL 10. panta otrā daļa un 249. panta trešā daļa, kā arī Direktīva 98/8 tomēr paredz, ka šīs direktīvas 16. panta 1. punktā paredzētajā pārejas periodā dalībvalstis atturas pieņemt tādus noteikumus, kas varētu būtiski kavēt sasniegt tajā paredzēto rezultātu;

               2)

               Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvas 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū 8. panta 2. punkts ir interpretējams tā, ka gadījumā, ja dalībvalsts atļauj savā teritorijā laist tirgū augu aizsardzības līdzekļus, kas satur aktīvās vielas, kuras nav paredzētas minētās direktīvas I pielikumā, un kas tirgū bija pieejami jau divus gadus pēc šīs direktīvas izziņošanas dienas, tai nav jāievēro šīs pašas direktīvas 4. panta vai 8. panta 3. punkta noteikumi;

               3)

               Direktīvas 98/8 16. panta 1. punktam ir tāda pati nozīme kā Direktīvas 91/414 8. panta 2. punktam;

               4)

               iesniedzējtiesai ir jānovērtē, vai 1962. gada Likuma par pesticīdiem (Bestrijdingsmiddelenwet) 25.d panta 2. punktā paredzētā novērtēšana atbilst visām pazīmēm, kas raksturīgas pārskatīšanai Direktīvas 91/414 8. panta 3. punkta nozīmē;

               5)

               Direktīvas 91/414 8. panta 3. punkts ir interpretējams tādā veidā, ka tajā ir iekļauti noteikumi tikai saistībā ar informācijas sniegšanu pirms pārskatīšanas;

               6)

               uz pirmo jautājumu nav jāatbild.

      (1)  OV C 239, 25.09.2004.


title: Lieta T-193/11: Vispārējās tiesas 2011. gada 23. septembra rīkojums — Ahoua-N'Guetta u.c. /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Saistībā ar situāciju Kotdivuārā pieņemti ierobežojoši pasākumi — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasītājas bezdarbība — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/23

         Vispārējās tiesas 2011. gada 23. septembra rīkojums — Ahoua-N'Guetta u.c./Padome
   (Lieta T-193/11) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Saistībā ar situāciju Kotdivuārā pieņemti ierobežojoši pasākumi - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasītājas bezdarbība - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2011/C 340/49
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Timothée Ahoua-N'Guetta (Abidjan, Kotdivuāra); Jacques André Monoko Daligou (Abidjan); Bruno Walé Ekpo (Abidjan); Félix Tano Kouakou (Abidjan); Hortense Sess (Abidjan) un Joséphine Suzanne Ebah (Abidjan) (pārstāvis — J.-C. Tchikaya, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — B. Driessen un M. Chavrier)

      Priekšmets

   Prasība, pirmkārt, atcelt Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmumu 2011/18/KĀDP, ar kuru groza Padomes Lēmumu 2010/656/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Kotdivuāru (OV L 11, 36. lpp.), un, otrkārt, Padomes 2011. gada 14. janvāra Regulu (ES) Nr. 25/2011, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 560/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā (OV L 11, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti skar prasītājus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Timothée Ahoua-N'Guetta, Jacques André Monoko Daligou, Bruno Walé Ekpo, Félix Tano Kouakou, Hortense Sess un Joséphine Suzanne Ebah atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               izbeigt tiesvedību par lūgumu par Eiropas Komisijas un Kotdivuāras Republikas iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 152, 21.05.2011.


title: Lieta T-85/10: Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedums – Alfa Acciai /Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Stiegrojuma apaļtērauda stieņos vai ruļļos tirgus — Lēmums, kurā konstatēts EOTKL 65. panta pārkāpums pēc EOTK līguma darbības beigām, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1/2003 — Cenu un maksāšanas termiņu noteikšana — Ražošanas vai pārdošanas ierobežošana vai kontrole — Pilnvaru pārsniegšana — Tiesības uz aizstāvību — Vienots un turpināts pārkāpums — Naudas sodi — Sākumsummas noteikšana — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Administratīvā procesa ilgums

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/24

         Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedums – Alfa Acciai/Komisija
   (Lieta T-85/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Stiegrojuma apaļtērauda stieņos vai ruļļos tirgus - Lēmums, kurā konstatēts EOTKL 65. panta pārkāpums pēc EOTK līguma darbības beigām, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1/2003 - Cenu un maksāšanas termiņu noteikšana - Ražošanas vai pārdošanas ierobežošana vai kontrole - Pilnvaru pārsniegšana - Tiesības uz aizstāvību - Vienots un turpināts pārkāpums - Naudas sodi - Sākumsummas noteikšana - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Administratīvā procesa ilgums)
   (2015/C 034/26)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alfa Acciai SpA (Brescia, Itālija) (pārstāvji – D. Fosselard, S. Amoruso un L. Vitolo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Sauer un B. Gencarelli, vēlāk R. Sauer un R. Striani, kuriem palīdz P. Manzini, advokāts)

      Priekšmets

   Galvenokārt – prasība atcelt Komisijas 2009. gada 30. septembra Lēmumu C(2009) 7492, galīgā redakcija, par EOTKL 65. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/37.956 – Stiegrojuma apaļtērauds, atkārtota pieņemšana), kas grozīts ar Komisijas 2009. gada 8. decembra Lēmumu C(2009) 9912, galīgā redakcija, ciktāl tajā atzīts, ka prasītāja ir pārkāpusi EOTKL 65. pantu un tai uzlikts naudas sods EUR 7,175 miljonu apmērā, vai pakārtoti – prasība samazināt šī naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Alfa Acciai SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 100, 17.4.2010.


title: Lieta C-383/14: Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 3. septembra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)/Société Sodiaal International Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Savienības finanšu interešu aizsardzība — Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 — 3. pants — Kopienu atbalsta atgūšana — Administratīvs sods — Administratīvs pasākums — Noilguma termiņš

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/9

         Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 3. septembra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)/Société Sodiaal International

   (Lieta C-383/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Savienības finanšu interešu aizsardzība - Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 - 3. pants - Kopienu atbalsta atgūšana - Administratīvs sods - Administratīvs pasākums - Noilguma termiņš)
   (2015/C 354/11)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Atbildētāja: Société Sodiaal International

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 3. panta 1. punkta ceturtā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētais noilguma termiņš ir piemērojams ne tikai lietās par pārkāpumiem, par kuriem ir piemērojams administratīvais sods šīs regulas 5. panta izpratnē, bet arī lietās, kur piemēro administratīvu pasākumu minētās regulas 4. panta izpratnē.

      (1)  OV C 361, 13.10.2014.


title: Lieta C-286/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg2005. gada 30. jūnija lēmumu lietā Reinhold Haug pret Land Baden-Württemberg

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg2005. gada 30. jūnija lēmumu lietā Reinhold Haug pret Land Baden-Württemberg

   (Lieta C-286/05)
   (2005/C 229/18)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā ir iesniegts izskatīšanai Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Bādenes-Virtembergas Augstākā administratīvā tiesa, Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 30. jūnija lēmumu lietā Reinhold Haug pret Land Baden-Württemberg (Bādenes-Virtembergas pavalsts) un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 18. jūlijā.

      Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1) 2. panta 2. punkta otrais teikums ir piemērojams arī tad, ja pārkāpuma dēļ, kas noteikts šīs regulas 1. panta 2. punktā, tiek prasīta tikai nepamatoti saņemta atbalsta atmaksāšana (Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 4. panta 1. punkts) un nepamatoti saņemtais atbalsts, pamatojoties uz Kopienu tiesību normām, kas stājušās spēkā vēlāk, būtu jāatlīdzina mazākā apjomā, nekā paredzēja tās Kopienu tiesību normas, kas bija spēkā pārkāpuma izdarīšanas laikā?
               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

               2.

               Vai Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 2. panta 2. punkta otrais teikums ir piemērojams arī attiecībā uz normām, kas regulē procentu maksāšanu, ja attiecīgajam uzņēmuma īpašniekam nav uzlikts administratīvs sods saskaņā ar šīs regulas 5. panta 1. punktu, bet gan no viņa tiek prasīta tikai nepamatoti saņemtā atbalsta atmaksāšana, kā tas noteikts šīs regulas 4. panta 1. punktā?

      (1)  OV L 312, 1. lpp.


title: Lieta T-461/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 11. oktobra spriedums – Guccio Gucci/EUIPO – Guess? IP Holder (Četru savstarpēji savītu “G” attēls) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas attēlo četrus savstarpēji savītus “G” — Agrākas Eiropas Savienības, valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes “G” — Relatīvs atteikuma pamats — Apzīmējumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               21.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 428/15

         Vispārējās tiesas 2016. gada 11. oktobra spriedums – Guccio Gucci/EUIPO – Guess? IP Holder (Četru savstarpēji savītu “G” attēls)
   (Lieta T-461/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas attēlo četrus savstarpēji savītus “G” - Agrākas Eiropas Savienības, valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes “G” - Relatīvs atteikuma pamats - Apzīmējumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 428/16)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Guccio Gucci SpA (Florence, Itālija) (pārstāvji – P. L. Roncaglia, F. Rossi un N. Parrotta, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – S. Bonne)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Guess? IP Holder LP (Losandželosa, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – D. McFarland, barrister)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 27. maija lēmumu lietā R 2049/2014–4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Guccio Gucci un Guess? IP Holder

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Guccio Gucci SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp Guess? IP Holder LP procesā Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas padomē radušos izdevumus.

      (1)  OV C 328, 5.10.2015.


title: Lieta F-37/10: Prasība, kas celta 2010. gada 27. maijā — Stratakis /Komisija

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/41

         Prasība, kas celta 2010. gada 27. maijā — Stratakis/Komisija
   (Lieta F-37/10)
   ()
   2010/C 246/71
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Sofoklis Stratakis (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — F. Sigalas, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Atklātā konkursa EPSO/AD/129/08 atlases komisijas lēmuma neiekļaut prasītāja uzvārdu rezerves sarakstā, kurš publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, atcelšana

      Prasītāja prasījumi:

   Prasītājs lūdz Civildienesta tiesu:

               —

               atcelt atklātā konkursa EPSO/AD/129/08 atlases komisijas 2009. gada 30. jūlija lēmumu neiekļaut prasītāja vārdu rezerves sarakstā, kurš publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-35/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 15. martā ( Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Reemtsma Cigarettenfabriken GmbH/Ministero delle Finanze (Astotā PVN direktīva — 2. un 5. pants — Nodokļa maksātāji, kas nav reģistrēti attiecīgajā valstī — Nepamatoti samaksāts nodoklis — Atmaksāšanas kārtība)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/7

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 15. martā (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Reemtsma Cigarettenfabriken GmbH/Ministero delle Finanze

   (Lieta C-35/05) (1)

   (Astotā PVN direktīva - 2. un 5. pants - Nodokļa maksātāji, kas nav reģistrēti attiecīgajā valstī - Nepamatoti samaksāts nodoklis - Atmaksāšanas kārtība)
   (2007/C 95/10)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Reemtsma Cigarettenfabriken GmbH

      Atbildētājs: Ministero delle Finanze

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Corte suprema di cassazione — 2. un 5. panta interpretācija Direktīvā 79/1072/EEK: Padomes 1979. gada 6. decembra Astotā direktīva par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — kārtība pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti attiecīgajā valstī (OV L 331, 11. lpp., turpmāk tekstā — “Astotā direktīva”) — Nodoklis, kas ir nepamatoti samaksāts, jo par to ir kļūdaini izrakstīts rēķins.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1979. gada 6. decembra Astotās direktīvas 79/1072/EEK par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — kārtība pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti attiecīgajā valstī, 2. un 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilstoši šīm normām nav iespējams atmaksāt pievienotās vērtības nodokli, kas nebija maksājams un par kuru pakalpojumu saņēmējam tika kļūdaini izrakstīts rēķins, un kas tika iemaksāts šo pakalpojumu sniegšanas vietas dalībvalsts Valsts kasē;

               2)

               izņemot Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, ko grozījusi Padomes 1992. gada 14. decembra Direktīva 92/111/EEK, 21. panta 1. punktā skaidri minētos gadījumus, tikai pakalpojumu sniedzējs ir uzskatāms par pievienotās vērtības nodokļa parādnieku attiecībā pret pakalpojumu sniegšanas vietas dalībvalsts nodokļu administrāciju;

               3)

                           —

                           neitralitātes, efektivitātes un nediskriminācijas principi neiestājas pret tādu valsts likumdošanu kā pamata lietā esošā, saskaņā ar kuru tikai preču piegādātājs var pieprasīt naudas summu, kas kā pievienotās vērtības nodoklis ir nepamatoti samaksātas nodokļu administrācijai, atmaksāšanu, un pakalpojumu saņēmējs var vērsties pret šo pakalpojumu sniedzēju ar civilprasību par nepamatoti samaksāto summu atmaksāšanu. Tomēr, ja ir neiespējami vai pārmērīgi grūti panākt pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanu, dalībvalstīm ir jāparedz līdzekļi, kas ļautu minētajam pakalpojumu saņēmējam atgūt nodokli, par kuru ir kļūdaini izrakstīts rēķins, lai ievērotu efektivitātes principu.

                           —

                           šo atbildi neietekmē valsts likumdošana tiešo nodokļu jomā.

      (1)  OV C 93, 16.4.2005.


title: Lieta T-161/15: Prasība, kas celta 2015. gada 1. aprīlī – Brinkmann (Steel Trading) u.c./Komisija un ECB

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/68

         Prasība, kas celta 2015. gada 1. aprīlī – Brinkmann (Steel Trading) u.c./Komisija un ECB
   (Lieta T-161/15)
   (2015/C 294/83)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Brinkmann (Steel Trading) Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste); Dalmar investments Ltd (Tortola, Britu Virdžīnu salas); Darlows Consultants Ltd (Nassau, Bahamas); Forestborne Ltd (Tortola); International Corporate Management Company SA (Luksemburga, Luksemburga); Kraxis Investments Ltd (Nikosija, Kipra); Magnamox Management Ltd (Nikosija); Megamatic Technologies Ltd (Nikosija); Windward Yachting Ltd (Sliema, Malta); Chupit Ltd (Nikosija); Coburg Investments (Overseas) Ltd (Nikosija); First Trade International Ltd (Tortola); Fitinvest Ltd (Limassol, Kipra); Halman Consultants (Overseas) Ltd (Tortola); Limtan Investments Ltd (Lanarca, Kipra); Minnesota Trading Ltd (Nikosija); Protoconsult Ltd (Nikosija); Transcoal Trading Ltd (Nikosija); un Veft Management Ltd (Nikosija) (pārstāvis – R. Nowinski, Barrister)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Eiropas Centrālā banka

      Prasītāju prasījumi:

               —

               piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājiem radušies Saprašanās memoranda par īpašiem ekonomikas politikas nosacījumiem pieņemšanas un piemērošanas rezultātā, prasības pieteikumā norādītajā apmērā vai tādā apmērā, kādu Tiesa uzskata par nepieciešamu atlīdzināt prasītājiem;

               —

               piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar šī prasības pieteikuma iesniegšanu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Līguma par Eiropas Savienības darbību 18. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. panta 2. punkta pārkāpums, jo Komisija un ECB esot rīkojušās nelikumīgi, diskriminējot Kipru, un līdz ar to arī tieši diskriminējot noguldītājus Kipras bankās.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija un ECB esot rīkojušās nelikumīgi, pārkāpjot noguldītāju tiesības uz īpašuma aizsardzību, kas garantētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots Līguma par Eiropas Savienību 5. panta 4. punkta pārkāpums, jo Komisija un ECB esot rīkojušās nelikumīgi, jo tās, izstrādājot Saprašanās memorandu par īpašiem ekonomikas politikas nosacījumiem, par kuru Eiropas stabilitātes mehānisma iestādes vārdā pārrunas veda Komisija un ECB, esot pārkāpušas samērīguma principu.


title: Lieta T-230/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Somija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — Atbalstu par platību kontroles sistēma noteiktos reģionos — Maksājumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma)

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/25

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Somija/Komisija
   (Lieta T-230/04) (1)

   (ELVGF - “Garantiju’ nodaļa - Atbalstu par platību kontroles sistēma noteiktos reģionos - Maksājumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma)
   (2007/C 247/38)
   Tiesvedības valoda — somu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Somijas Republika (pārstāvji — sākotnēji A. Guimaraes-Purokoski un T. Pynnä, vēlāk A. Guimaraes-Purokoski un E. Bygglin)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Huttunen un L. Visaggio)
   Priekšmets
   Komisijas 2004. gada 4. februāra Lēmuma 2004/136/EK par dažu maksājumu, ko dalībvalstis veikušas saskaņā ar Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) “Garantiju” nodaļu, izslēgšanu no Kopienas finansējuma (OV L 40, 31. lpp.), atcelšana tiktāl, ciktāl ar to dažus Somijas Republikas atbalstu par platību ietvaros noteiktos reģionos veiktos maksājumus izslēdz piemērotās kontroles sistēmas nepilnību dēļ
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Somijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 146, 29.5.2004. (iepriekš — lietā C-162/04).


title: Lieta C-151/12: Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 24. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 2000/60/EK — Kopienu sistēma Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā — Direktīvas 2000/60 4. panta 8. punkta, 7. panta 2. punkta, 10. panta 1. un 2. punkta, kā arī V pielikuma 1.3. un 1.4. punkta transpozīcija — Autonomo kopienu iekšējie upju baseini un upju baseini, kas atrodas vairākās autonomajās kopienās — Spānijas Konstitūcijas 149. panta 3. punkts in fine — Atlikušās kompetences klauzula)

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/9

         Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 24. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-151/12) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 2000/60/EK - Kopienu sistēma Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā - Direktīvas 2000/60 4. panta 8. punkta, 7. panta 2. punkta, 10. panta 1. un 2. punkta, kā arī V pielikuma 1.3. un 1.4. punkta transpozīcija - Autonomo kopienu iekšējie upju baseini un upju baseini, kas atrodas vairākās autonomajās kopienās - Spānijas Konstitūcijas 149. panta 3. punkts in fine - Atlikušās kompetences klauzula)
   2013/C 367/14
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Valero Jordana, E. Manhaeve un B. Simon)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — A. Rubio González)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (OV L 327, 1.lpp.), 4. panta 8. punkta, 7. panta 2. punkta, 10.panta 1. un 2. punkta un V pielikuma 1.3. punkta un 1.4. punkta pārkāpums — Vides mērķi — Dzeramā ūdens ieguvei izmantotais ūdens — Virszemes ūdeņi — Vienas kopienas teritorijā esošie upju baseini

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā, 4. panta 8. punktu, 7. panta 2. punktu un 10. panta 1. un 2. punktu, kā arī V pielikuma 1.3. punktu un 1.4.1. punkta i)–iii) apakšpunktu, uz kuriem ir atsauce tās 8. panta 2. punktā, attiecībā uz autonomo kopienu iekšējiem upju baseiniem, kas neatrodas Katalonijā, kā arī Direktīvas 2000/60 7. panta 2. punktu un 10. panta 1. un 2. punktu attiecībā uz autonomo kopienu iekšējiem upju baseiniem, kas atrodas Katalonijā, Spānijas Karaliste nav izpildījusi tai šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 174, 16.6.2012.


title: Lieta C-414/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 16. maija spriedumu lietā T-530/10 Reber Holding GmbH & Co . KG /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2013. gada 22. jūlijā iesniedza Reber Holding GmbH & Co . KG

text:
               12.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/3

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 16. maija spriedumu lietā T-530/10 Reber Holding GmbH & Co. KG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2013. gada 22. jūlijā iesniedza Reber Holding GmbH & Co. KG

   (Lieta C-414/13 P)
   2013/C 298/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Reber Holding GmbH & Co. KG (pārstāvji — O. Spuhler, M. Geitz, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Anna Klusmeier

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               I.

               atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 16. maija spriedumu lietā T-530/10 un atzīt par spēkā neesošu ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 14. septembra lēmumu apelācijas lietā R 363/2008;

               II.

               pakārtoti,
               atcelt I. punktā minēto spriedumu un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

               III.

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja ar apelācijas sūdzību izvirza iebildumu par materiālo Kopienu tiesību pārkāpumu saistībā ar nepilnīgu faktisko apstākļu pārbaudi un vērtējumu. Vispārējā tiesa tās rīcībā esošos faktiskos apstākļus esot izvērtējusi nepilnīgi. Tā esot kļūda tiesību piemērošanā (Eiropas Savienības Tiesas 2010. gada 24. jūnija spriedums lietā C-51/09 P Becker/Harman International Industries
       (1)). Uz to varot atsaukties apelācijas tiesvedības ietvaros Tiesā (skat. Eiropas Savienības Tiesas 2010. gada 16. jūnija spriedumu lietā C-317/10 P Union Investment Privatfonds/UniCredito Italiano
       (2)).
   Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa esot uzskatījusi, ka iesniegtā, ar zvērestu apliecinātā rakstveida liecība neietver nekādas norādes uz citiem iesniegtiem pierādījumiem. Šis konstatējums esot nepareizs. No rakstveida liecības, kas ir apliecināta ar zvērestu, viennozīmīgi izrietot, ka tajā ir atsauce uz citiem pievienotajiem pierādījumiem. Līdz ar to Vispārējā tiesa iesniegto, ar zvērestu apliecināto rakstveida liecību neesot pilnīgi pārbaudījusi un izvērtējusi. Tāpēc šajā ziņā tā esot pārsūdzētajā spriedumā pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, uz kuru varot atsaukties apelācijas tiesvedības ietvaros.
   Ja Vispārējā tiesa tai iesniegtos pierādījumus būtu pilnīgi pārbaudījusi un izvērtējusi, tai būtu jāapstiprina abu iebildumu iesniedzējai piederošo preču zīmju tiesības saglabājošā izmantošana saskaņā ar Kopienas preču zīmju regulas (KPZR) (3) 42. panta 2. punkta otro teikumu kopsakarā ar 3. punktu. Tādējādi ar pārsūdzēto spriedumu esot pārkāpts arī KPZR 42. panta 2. punkta pirmais teikums kopsakarā ar 3. punktu.
   Turklāt ar pārsūdzēto spriedumu esot pārkāpta arī KPZR 15. panta pirmā daļa un otrās daļas a) punkts. Proti, Vispārējā tiesa, pieļaujot kļūdu tiesību piemērošanā, esot uzskatījusi, ka iebildumu iesniedzējai piederošo preču zīmi Nr. 115 1 678 “W. Amadeus Mozart” apelācijas sūdzības iesniedzēja neizmanto kā preču zīmi.

      (1)  Krājums, I-5805. lpp.

      (2)  Krājums, I-5471. lpp.

      (3)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp).


title: Lieta C-46/06: Prasība pret Čehijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2006. gada 30. janvārī

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/9

         Prasība pret Čehijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2006. gada 30. janvārī
   (Lieta C-46/06)
   (2006/C 74/16)
   tiesvedības valoda — čehu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 30. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Čehijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv L. Jelinek un W. Wils, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvu 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Čehijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 3. panta 3. punkts; 6. panta 1. punkts — vārdi: “jebkuru efektīvu tehnoloģisko pasākumu apiešanu, ko attiecīgā persona veic, apzinoties savu rīcību, vai, ja tai ir jāapzinās sava rīcība”; 6. panta 3. punkts; 6. panta 4. punkta pirmais, ceturtais un piektais apakšpunkts; 7. panta 1. punkta otrais apakšpunkts; 7. panta 2. punkts; 8. panta 2. punkts — vārdi: “kā arī 6. panta 2. punktā minētajām ierīcēm, produktiem vai komponentiem”; 8. panta 3. punkts; 10. panta 1. punkts un 11. panta 2. punkts;

               2)

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 1. maijā.

      (1)  OV L 167, 22.6.2001., 10. lpp.


title: Lieta T-145/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 21. maija spriedums – adidas/ITSB – Shoe Branding Europe (Divas paralēlas svītras uz apaviem) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas pozīcijas preču zīmes, kuru veido divas paralēlas svītras uz apaviem, reģistrācijas pieteikums — Kopienas un valsts grafiskas preču zīmes un agrākas starptautiskas preču zīmes, kas attēlo trīs uz apaviem un apģērbiem izvietotas paralēlas svītras, reģistrācija — Relatīvi atteikuma pamati — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts

text:
               6.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/12

         Vispārējās tiesas 2015. gada 21. maija spriedums – adidas/ITSB – Shoe Branding Europe (Divas paralēlas svītras uz apaviem)
   (Lieta T-145/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas pozīcijas preču zīmes, kuru veido divas paralēlas svītras uz apaviem, reģistrācijas pieteikums - Kopienas un valsts grafiskas preču zīmes un agrākas starptautiskas preču zīmes, kas attēlo trīs uz apaviem un apģērbiem izvietotas paralēlas svītras, reģistrācija - Relatīvi atteikuma pamati - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts)
   (2015/C 221/16)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: adidas AG (Herzogenaurach, Vācija) (pārstāvji – sākotnēji V. von Bomhard un J. Fuhrmann, advokāti, vēlāk – I. Fowler, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – P. Bullock un N. Bambara)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Shoe Branding Europe BVBA (Audenarde, Beļģia) (pārstāvis – J. Løje, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2013. gada 28. novembra lēmumu lietā R 1208/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp adidas AG un Shoe Branding Europe BVBA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas otrās padomes 2013. gada 28. novembra lēmumu lietā R 1208/2012–2;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina adidas AG tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Shoe Branding Europe BVBA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 129, 28.4.2014.