title: Lieta C-542/11: Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 27. jūnija spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Financiën / Codirex Expeditie BV (Kopienas Muitas kodekss — Regula (EEK) Nr. 2913/92 — Preces pagaidu uzglabāšanā — Ārpuskopienas preces — Kopienas ārējā tranzīta muitas procedūra — Nodošanas muitošanas vai izmantošanas režīmā brīdis — Muitas deklarācijas pieņemšana — Preču izlaišana — Muitas parāds)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/14

         Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 27. jūnija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Financiën/Codirex Expeditie BV

   (Lieta C-542/11) (1)

   (Kopienas Muitas kodekss - Regula (EEK) Nr. 2913/92 - Preces pagaidu uzglabāšanā - Ārpuskopienas preces - Kopienas ārējā tranzīta muitas procedūra - Nodošanas muitošanas vai izmantošanas režīmā brīdis - Muitas deklarācijas pieņemšana - Preču izlaišana - Muitas parāds)
   2013/C 225/22
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Atbildētāja: Codirex Expeditie BV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 50. panta interpretācija — Pagaidu glabāšanā esošas preces, kas ir deklarētas Kopienas ārējā tranzīta procedūras piemērošanai — Nodošanas muitas vai izmantošanas režīmā brīdis

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 13. aprīļa Regulu (EK) Nr. 648/2005, 50., 67. un 73. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pagaidu glabāšanā esošajām ārpuskopienas precēm, par kurām iesniegta muitas deklarācija, kuru ir pieņēmušas muitas iestādes, un kuras ir deklarētas Kopienas ārējā tranzīta procedūras piemērošanai, tiek piemērota šī muitas procedūra un līdz ar to tās tiek nodotas muitošanas vai izmantošanas režīmā, tiklīdz ir noteikta šo preču atlaišana.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta C-54/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 7. februārī iesniedza Supreme Court of the United Kingdom — JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch, J.P. Morgan Securities Limited/Berliner Verkehrsbetriebe (BVG) Anstalt des öffentlichen Rechts

text:
               16.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 120/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 7. februārī iesniedza Supreme Court of the United Kingdom — JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch, J.P. Morgan Securities Limited/Berliner Verkehrsbetriebe (BVG) Anstalt des öffentlichen Rechts

   (Lieta C-54/11)
   2011/C 120/07
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court of the United Kingdom

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch, J.P. Morgan Securities Limited

      Atbildētājs: Berliner Verkehrsbetriebe (BVG) Anstalt des öffentlichen Rechts

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai valsts tiesai, noskaidrojot, kāds ir prasības priekšmets tiesvedībā un ar ko tā principiāli ir saistīta, Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) (Briseles I regula) 22. panta 2. punkta un 25. panta nozīmē ir jāņem vērā vienīgi prasītāja(-u) izvirzītie prasījumi, vai jāizvērtē arī jebkuri atbildētāja(u) aizstāvībai izvirzītie pamati vai izteiktie argumenti?

               2)

               Vai, ja lietas dalībnieks tiesvedībā prasa izvērtēt jautājumu, kurš ir Briseles I regulas 22. panta 2. punkta darbības jomā, piemēram, jautājumu par uzņēmējsabiedrības vai citas juridiskas personas struktūras lēmuma spēkā esamību, ir noteikti uzskatāms, ka minētais jautājums ir prasības priekšmets tiesvedībā un ka tiesvedība ir galvenokārt saistīta ar minēto jautājumu, ja minētais jautājums var potenciāli ietekmēt tiesvedības rezultātu neatkarīgi no citu tiesvedībā izskatāmo jautājumu rakstura un skaita un no tā, vai tiesvedības rezultātu potenciāli var ietekmēt visi vai kāds no minētajiem jautājumiem?

               3)

               Ja atbilde uz 2. jautājumu ir noraidoša, vai valsts tiesai, lai noskaidrotu prasības priekšmetu tiesvedībā un tiesvedības pamata jautājumu, ir pienākums izvērtēt tiesvedību kopumā un noformulēt nolēmumu par tiesvedības priekšmetu un pamata jautājumiem, un ja nē, tad pēc kādiem kritērijiem valsts tiesai jāvadās, lai noskaidrotu šos jautājumus?

      (1)  OV L 12, 1. lpp.


title: Jauno Tiesas locekļu zvēresta nodošana

text:
               12.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/1

         Jauno Tiesas locekļu zvēresta nodošana
   (2004/C 156/01)
   Ar Eiropas Kopienu dalībvalstu valdību lēmumu 2004. gada 1. maijā (1) par Eiropas Kopienu Tiesas locekļiem:

               —

               uz laiku no 2004. gada 1. maija līdz 2006. gada 6. oktobrim ieceltie tiesneši:
               Kūris, Arestis, Borg Barthet, Malenovský un Levits,

               —

               uz laiku no 2004. gada 1. maija līdz 2009. gada 6. oktobrim ieceltie tiesneši:
               Makarczyk, Juhász, Ilešič, Klučka un Lõhmus

         Tiesai zvērestu nodeva 2004. gada 11. maijā.

      (1)  OV L 169, 01.05.2004., 22. lpp.


title: Lieta T-33/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 18. marta spriedums – Grupo Bimbo/ITSB (“BIMBO”) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “BIMBO” reģistrācijas pieteikums — Absolūta atteikuma pamati — Atšķirtspējas neesamība — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 3. punkts

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/38

         Vispārējās tiesas 2016. gada 18. marta spriedums – Grupo Bimbo/ITSB (“BIMBO”)
   (Lieta T-33/15) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “BIMBO” reģistrācijas pieteikums - Absolūta atteikuma pamati - Atšķirtspējas neesamība - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 3. punkts)
   (2016/C 156/50)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mehiko, Meksika) (pārstāvis – N. Fernández Fernández-Pacheco, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – E. Zaera Cuadrado)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2014. gada 19. novembra lēmumu lietā R 251/2014–2 attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “BIMBO” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Grupo Bimbo, SAB de CV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 89, 16.3.2015.


title: Lieta T-215/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 7. jūlija spriedums – Azarov/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā — Līdzekļu iesaldēšana — To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz īpašumu — Tiesības veikt saimniecisku darbību — Samērīgums — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Labas pārvaldības princips — Acīmredzama kļūda vērtējumā

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/32

         Vispārējās tiesas 2017. gada 7. jūlija spriedums – Azarov/Padome
   (Lieta T-215/15) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz īpašumu - Tiesības veikt saimniecisku darbību - Samērīgums - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Labas pārvaldības princips - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   (2017/C 277/47)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mykola Yanovych Azarov (Kijeva, Ukraina) (pārstāvji – G. Lansky un A. Egger, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – J.-P. Hix un F. Naert)

      Priekšmets

   Par prasību, kas pamatota ar LESD 263. pantu, atcelt Padomes 2015. gada 5. marta Lēmumu (KĀDP) 2015/364, ar kuru groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2015, L 62, 25. lpp.), un Padomes 2015. gada 5. marta Īstenošanas regulu (ES) 2015/357, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2015, L 62, 1. lpp.), ciktāl ar šiem tiesību aktiem prasītāja vārds ir paturēts to personu sarakstā, uz kurām attiecas konkrētie ierobežojošie pasākumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Mykola Yanovych Azarov atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 221, 6.7.2015.


title: Lieta T-438/11: Prasība, kas celta 2011. gada 12. augustā — BelTechExport /Padome

text:
               1.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 290/15

         Prasība, kas celta 2011. gada 12. augustā — BelTechExport/Padome
   (Lieta T-438/11)
   2011/C 290/21
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BelTechExport ZAO (Minska, Baltkrievija) (pārstāvji — V. Vaitkute Pavan, A. Smaliukas un E. Matulionyte, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Regulu (ES) Nr. 588/2011, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem pret prezidentu Lukašenko un dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV, L 161, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Lēmumu 2011/357/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV, L 161, 25. lpp.), tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav izpildījusi pienākumu norādīt atbilstošu pamatojumu prasītājas iekļaušanai to personu sarakstā, kam tiek noteikti ierobežojoši pasākumi.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi tiesības uz aizstāvību un tiesības uz taisnīgu tiesu, kas paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantā, jo:

                           —

                           tā nekad nav norādījusi detalizētus iemeslus prasītājas iekļaušanai to personu sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi; un

                           —

                           tā prasītājai nav nodrošinājusi iespēju īstenot savas tiesības uz aizstāvību, it īpaši tiesības tikt uzklausītai un tiesības uz procesu, kurā tā varētu faktiski prasīt izslēgt tās vārdu no to personu saraksta, kurām ir noteikti ierobežojoši pasākumi.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, apstrīdētajos aktos norādot, ka prasītāja ir lielākā aizsardzības preču eksporta/importa sabiedrība Baltkrievijā un līdz ar to kaut kādā veidā ir saistīta ar vēlēšanu standartu un cilvēktiesību pārkāpumiem vai ar bargu rīcību pret civiliedzīvotājiem Baltkrievijā.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nepamatoti un nesamērīgi, neesot neapgāžamiem pierādījumiem, esot pārkāpusi pamattiesības uz īpašumu, kas ir paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. pantā.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi samērīguma principu, nosakot nesamērīgus prasītājas pamattiesību ierobežojumus, nenodrošinot atbilstošas procesuālas garantijas un nepastāvot neapgāžamiem pierādījumiem.


title: Lieta C-349/16: Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 15. jūnija spriedums (Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – T.KUP SAS/Belgische Staat Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Dempings — Regula (EK) Nr. 1472/2006 — Tādu konkrētu Ķīnas un Vjetnamas izcelsmes apavu imports, kuriem ir ādas virsa — Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1294/2009 spēkā esamība — Pasākumu, kuru piemērošanas termiņš tuvojas beigām, pārskatīšanas procedūra — Nesaistīti importētāji — Paraugu atlase — Eiropas Savienības interese

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/17

         Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 15. jūnija spriedums (Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – T.KUP SAS/Belgische Staat

   (Lieta C-349/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Dempings - Regula (EK) Nr. 1472/2006 - Tādu konkrētu Ķīnas un Vjetnamas izcelsmes apavu imports, kuriem ir ādas virsa - Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1294/2009 spēkā esamība - Pasākumu, kuru piemērošanas termiņš tuvojas beigām, pārskatīšanas procedūra - Nesaistīti importētāji - Paraugu atlase - Eiropas Savienības interese)
   (2017/C 277/23)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: T.KUP SAS

      Atbildētāja: Belgische Staat

      Rezolutīvā daļa:

   Izskatot uzdotos jautājumus, nav konstatēts neviens elements, kas varētu ietekmēt Padomes 2009. gada 22. decembra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1294/2009, ar ko pēc termiņa beigu pārskatīšanas, kuru veica saskaņā ar [Padomes] Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 2. punktu, uzliek galīgo antidempinga maksājumu, ko piemēro dažu tādu Vjetnamas un Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, un ko attiecina arī uz šā paša ražojuma importu no Makao īpašās pārvaldes apgabala, neatkarīgi no tā, vai ražojumi ir vai nav deklarēti ar izcelsmi Makao īpašās pārvaldes apgabalā, spēkā esamību.

      (1)  OV C 335, 12.9.2016.


title: Lieta C-116/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hof van Cassatie (Beļģija) 2008. gada 17. marta rīkojumu — C. Meerts / Proost NV

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hof van Cassatie (Beļģija) 2008. gada 17. marta rīkojumu — C. Meerts/Proost NV

   (Lieta C-116/08)
   (2008/C 128/43)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hof van Cassatie
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: C. Meerts

      Atbildētāja: Proost NV

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai 2. noteikuma 4., 5., 6. un 7. punkta noteikumi 1995. gada 14. decembrī starp Eiropas sociālajiem partneriem (UNICE, CEEP un EAK) noslēgtajā pamatnolīgumā par bērna kopšanas atvaļinājumu, kas pievienots Padomes 1996. gada 3. jūnija Direktīvas 96/34/EK (1) par UNICE CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu pielikumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka, darba devējam vienpusēji izbeidzot darba līgumu, ja nepastāvot svarīgiem [objektīviem] iemesliem, vai, neievērojot likumā noteikto uzteikuma termiņu, laikā, kad darbinieks izmanto regulējumu par samazinātu darbu, darbiniekam izmaksājamais atlaišanas pabalsts ir jāaprēķina, pamatojoties uz pamata darba samaksu, kas tiek aprēķināta tā, it kā darbinieks nebūtu samazinājis izpildītā darba apjomu, izmantojot bērna kopšanas atvaļinājumu saskaņā ar pamatnolīguma 1. noteikuma 3. punktu?

      (1)  OV L 145, 4. lpp.


title: lieta C-4/06 P: Apelācija, ko  2006. gada 4. janvarī  ierosināja  J. Ouariachi  par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta)  2005. gada 26. oktobra  rīkojumu lietā T-124/04  J. Ouariachi /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/20

         Apelācija, ko 2006. gada 4. janvarī ierosināja J. Ouariachi par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2005. gada 26. oktobra rīkojumu lietā T-124/04 J. Ouariachi/Eiropas Kopienu Komisija
   (lieta C-4/06 P)
   (2006/C 48/38)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 4. janvarī izskatīšanai ir iesniegta J. Ouariachi, ko pārstāv L. Dupong, advokāts, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2005. gada 26. oktobra rīkojumu lietā T-124/04 M. J. Ouariachi/Eiropas Kopienu Komisija.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un šajā sakarā:

                           —

                           izdot rīkojumu, ar ko noteikt pierādījumu savākšanas pasākumus, kas ļautu konstatēt faktu par viltojumu, ko veicis Louis Charles, viņa vispārējo izturēšanos prasītāja bērnu nolaupīšanas laikā un saikni starp viltojumu un to, ka Sudānas iestādes izsniedza prasītāja bērniem vīzas, lai, tostarp, ļautu viņus nolaupīt;

                           —

                           personiski iztaujāt Louis Charles;

                           —

                           pieprasīt informāciju no Eiropas Savienības delegācijas Hartūmā;

                           —

                           lūgt iesniegt dokumentus, ko Ronda k-dze bija iesniegusi Sudānas konsulātā Rabatā, lai saņemtu vīzu sev un saviem bērniem;

                           —

                           veikt visus citus patiesības noskaidrošanai lietderīgus pasākumus.

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītajam kā kompensāciju noteiktu summu: EUR 100 000 apmērā, lai atlīdzinātu viņam nodarīto kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, kurš ir Spānijas un Marokas pilsonis, lūdz atlīdzināt viņam nodarīto kaitējumu (kas novērtēts EUR 100 000 apmērā), kas radies sakarā ar L. Charles, bijušā Eiropas Savienības delegācijas Hartūmā (Sudāna) eksperta, prettiesiskajām darbībām, veicot savus amata pienākumus un, jo īpaši, izgatavojot viltotus dokumentus: viltotu oficiālo ielūgumu Eiropas Savienības delegācijas Hartūmā vārdā, kas ļāva Sudānas konsulātam Rabatā (Maroka) izsniegt vīzu prasītāja bijušajai laulātajai un bērniem, kā rezultātā tika veikta prasītāja bērnu starptautiska nolaupīšana.
   Prasītājs uzskata, ka Pirmās instances tiesa pieļāva kļūdu, atzīstot viņa prasību atlīdzināt kaitējumu par nepieņemamu, jo neizdeva rīkojumu par iepriekšējiem pierādījumu savākšanas pasākumiem un nenoskaidroja:

               —

                  Charles darbību apzināto raksturu;

               —

               tiešo saikni starp viņa apzinātajām darbībām un faktu, ka Sudānas iestādes, būdamas maldinātas, piešķīra vīzu bērniem, nesaņemot viņu tēva (proti, prasītāja) atļauju.


title: Lieta T-45/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 13. jūlija spriedums — Unipetrol /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Butadiēnkaučuka un emulsijas polimerizācijā iegūta butadiēnstirolkaučuka tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Dalība aizliegtajā vienošanās — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Naudas sodi)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/42

         Vispārējās tiesas 2011. gada 13. jūlija spriedums — Unipetrol/Komisija
   (Lieta T-45/07) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Butadiēnkaučuka un emulsijas polimerizācijā iegūta butadiēnstirolkaučuka tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Dalība aizliegtajā vienošanās - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Naudas sodi)
   2011/C 269/93
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Unipetrol a.s. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvji — J. Matějček un I. Janda, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji M. Kellerbauer, V. Bottka un O. Weber, vēlāk M. Kellerbauer, V. Bottka un V. Di Bucci)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 29. novembra Lēmumu C(2006) 5700, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.638 — Butadiēnkaučuks un emulsijas polimerizācijā iegūts butadiēnstirolkaučuks) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Unipetrol a.s. vai, pakārtoti, prasība īstenot Vispārējās tiesas neierobežotu kompetenci

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2006. gada 29. novembra Lēmumu C(2006) 5700, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.638 — Butadiēnkaučuks un emulsijas polimerizācijā iegūts butadiēnstirolkaučuks) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Unipetrol a.s.;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 14.04.2007.


title: Lieta C-525/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — ko 2011. gada 17. oktobrī iesniedza Augstākās tiesas Senāts (Latvijas Republika) — SIA “Mednis” /Valsts ieņēmumu dienests

text:
               7.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — ko 2011. gada 17. oktobrī iesniedza Augstākās tiesas Senāts (Latvijas Republika) — SIA “Mednis”/Valsts ieņēmumu dienests
   (Lieta C-525/11)
   2012/C 6/08
   Tiesvedības valoda — latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākās tiesas Senāts

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SIA “Mednis”

      Atbildētājs: Valsts ieņēmumu dienests

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai direktīvas 2006/112/EK (1) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 183. pants piešķir dalībvalstij tiesības bez īpaša izvērtējuma, pamatojoties tikai uz matemātisku aprēķinu, neatmaksāt pārmaksātā nodokļa daļu, kas pārsniedz 18 procentus (kas ir vispārējā pievienotās vērtības nodokļa likme) no attiecīgajos taksācijas mēnešos veikto apliekamo darījumu kopējās vērtības, līdz valsts nodokļu administrācija nav saņēmusi ar pievienotās vērtības nodokli apliekamās personas nodokļa gada deklarāciju?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-10/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 10. novembra rīkojumu lietā T-293/13 Christos Theophilou un Eleni Theophilou/Eiropas Komisija un Eiropas Centrālā banka 2015. gada 12. janvārī iesniedza Christos Theophilou un Eleni Theophilou

text:
               26.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 10. novembra rīkojumu lietā T-293/13 Christos Theophilou un Eleni Theophilou/Eiropas Komisija un Eiropas Centrālā banka 2015. gada 12. janvārī iesniedza Christos Theophilou un Eleni Theophilou

   (Lieta C-10/15 P)
   (2015/C 171/13)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Christos Theophilou un Eleni Theophilou (pārstāvji – C. Paschalides, Solicitor, A. Paschalides, dikigoros un A. Riza QC)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija un Eiropas Centrālā banka

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atļaut iesniegt apelācijas sūdzību, noraidīt atbildētāju iebildumus un piespriest tām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Tiesā un Vispārējā tiesā, un izskatīt lietu pēc būtības.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Vispārējā tiesa ir pārkāpusi ES tiesības savā rīkojumā izdarot vairākus šādus novērtējumus par noteiktu skaitu apgalvojumu.

                           a)

                           To, ka “Komisijai [..] uzliktajos pienākumos saskaņā ar ESM līgumu nav paredzētas nekāda veida pilnvaras tai pašai pieņemt lēmums un [..] abu šo iestāžu darbības atbilstoši ESM līgumam rada saistības vienīgi ESM” (1) Vispārējā tiesa ir apgalvojusi, nekādi nenovērtējot visu juridiskā priekšlikuma ietekmi, kuram tā ir piekritusi 48. punktā, atbilstoši kuram tā argumentēja, ka Komisija “nav cedējusi efektīvu kontroli pār savu lēmumpieņemšanas lomu atbilstoši [LESD] 136. panta 3. punktam, izmantojot tai ar [LES] 17. pantu piešķirtās pilnvaras rīkoties kā Savienības iestādei, kura ir atbildīga par atbilstoši ESM līgumam noslēgto tiesību aktu saderīguma ar Savienības tiesībām nodrošināšanu”.

                           b)

                           Tiek apgalvots, ka lietā Pringle
                               (2), uz kuru pamatojās Vispārējā tiesa (3), kaut arī Komisija un ECB rada saistības vienīgi ESM (4), tomēr tostarp minētā sprieduma 164. punktā (5) Tiesa ir norādījusi, ka “ar ESM līgumu Komisijai uzticētie uzdevumi, kā tas paredzēts minētā līguma 13. panta 3. un 4. punktā, ļauj tai nodrošināt ESM noslēgto Saprašanās memorandu saderību ar Savienības tiesībām”, un 174. punktā, ka “saskaņā ar ESM līguma 13. panta 3. punktu Saprašanās memorandam, par kuru tiek risinātas sarunas ar dalībvalsti, kas lūdz sniegt stabilitātes atbalstu, ir jābūt pilnībā saderīgam ar Savienības tiesībām”.

                           c)

                           Kritērijs, ka “pret Savienību vērsta prasība par zaudējumu atlīdzību, kas ir pamatota ar tāda tiesību akta vai rīcības prettiesiskumu, kuru nav pieņēmusi vai veikusi Savienības iestāde vai tās darbinieki, ir jānoraida kā nepieņemama” (6), ir ticis piemērots, neveicot vērtējumu par apgalvojumu apelācijas sūdzības iesniedzēju atbildē, kura bija tāda, ka “[..] ECB [katrā ziņā] ir rīkojusies kā [ES iestāde], jo ESM nevar tiesiski veikt efektīvu kontroli pār piespiedu varu atbilstoši ES tiesībām atļaut un/vai rīkoties brīdinājuma neizpildes gadījumā. Minētā piespiedu vara ir uzticēta vienīgi ECB [..], kura saskaņā ar ES tiesībām nevar atteikties veikt efektīvu tās kontroli.”

                           d)

                           “Rīcība, kas, kā tiek apgalvots, esot izvirzīto zaudējumu pamatā, ir Komisijas bezdarbība, parakstot saprašanās memorandu. Tomēr saprašanās memoranda parakstīšana notika pēc prasītājas noguldījuma [..] vērtības samazinājuma. Faktiski šis samazinājums notika, stājoties spēkā [2013. gada 29. marta pasākumiem]. Tādējādi nevar tikt uzskatīts, ka prasītāja ar nepieciešamo pārliecību būtu pierādījusi, ka zaudējumus, kurus tā, pēc tās domām, ir cietusi, patiešām ir radījusi Komisijai pārmestā bezdarbība” (7). Ar šo apgalvojumu tiek ignorēts prasītājas arguments, kurš ir norādīts rīkojuma 41. punktā: “ar [Kipras Republikai] sniegto [FPI] saistītie nosacījumi un veids, kādā tos pieprasīja Komisija un ECB, ir [apstāklis], kurš radīja prasītājai zaudējumus, par kuriem tā vēlas saņemt kompensāciju atbilstoši [LESD] 268. un 340. pantam”. Veids kādā tie tika pieprasīti ietver apstākli, ka Komisija nav nodrošinājusi, lai nosacījumu izvirzīšana būtu atbilstoša ES tiesībām un ECB izteiktais brīdinājums par euro piegāžu Kiprai pārtraukšanu, kas, bija turpināta darbību/bezdarbību sērija, sākot no 2013. gada 15. marta līdz 2013. gada 29. marta prasībai izpildīt nosacījumus.

                           e)

                           Saprašanās memoranda saturs tika apstrīdēts, pamatojoties uz to, ka tajā bija atsauce uz iepriekšēju izvirzīto nosacījumu izpildi, kura hipotētiski notika pirms prasītājas noguldījuma vērtības samazinājuma, un par šo faktu Vispārējā tiesa nav veikusi novērtējumu kā par rīcības pilnvērtīgu daļu.

                           f)

                           “Gadījumos, kad rīcība, kura, iespējams, ir radījusi apgalvotos zaudējumus, ir atturēšanās no darbības, īpaši ir nepieciešama pārliecība, ka minētos zaudējumus ir radījusi tieši konkrētā bezdarbība un ka tie nevar būt radušies no citas rīcības, kas ir nošķirama no rīcības, kurā tiek vainota atbildētāja iestāde”: rīkojums Portela/Komisija (8). Citiem vārdiem, “pat ja” (9) Komisija būtu rīkojusies saskaņā ar savu pienākumu nodrošināt, lai nosacījumi atbilstu ES tiesībām, tas nebūtu radījis nekādu atšķirību “jo saprašanās memoranda parakstīšana notika pēc prasītājas noguldījuma BoC vērtības samazinājuma” (10). Arī šajā gadījumā Vispārējā tiesa nav veikusi novērtējumu par apelācijas sūdzības iesniedzēju izvirzītajiem argumentiem, skat. tostarp iepriekš d) un e) punktu.

                           g)

                           Turklāt un pakārtoti Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu faktos, uzskatot, ka visos gadījumos saprašanās memorands tika parakstīts pēc noguldījuma vērtības samazinājuma. BoC gadījumā galīgais vērtības samazinājums notika tikai pēc tam, kad tika 2013. gada 26. aprīlī parakstīts saprašanās memorands, proti, 2013. gada jūnija beigās.

               2.

               Ja ES Tiesa atzīst, ka atbildētājām bija tiesības rīkoties kā ES iestādēm, tad Vispārējās tiesas rīkojuma 55.–60. punkts attiecībā uz otro prasījuma daļu [atcelt tiesību aktu] vēl jo vairāk ir jāatceļ.

      (1)  Pārsūdzētā rīkojuma 45. punkts.

      (2)  Spriedums Pringle C-370/12 (EU:C:2012:756).

      (3)  Pārsūdzētā rīkojuma 45. punkts.

      (4)  Pārsūdzētā rīkojuma 45. punkts.

      (5)  Skat. arī 112. un 163. punktu.

      (6)  Pārsūdzētā rīkojuma 43. punkts un rīkojums, 2013. gada 4. jūlijs, Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon/Komisija u.c. (C-520/12 P, EU:C:2013:457).

      (7)  Pārsūdzētā rīkojuma 54. punkts.

      (8)  Rīkojums, Portela/Komisija, 2008. gada 17. decembris, (T-137/07, EU:T:2008:589), 80. punkts.

      (9)  Spriedums, 1997. gada 25. jūnijs, Perillo/Komisija (T-7/96, EU:T:1997:94).

      (10)  Pārsūdzētā rīkojuma 54. punkts.


title: Lieta C-123/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht München (Vācija) 2009. gada 3. aprīļa rīkojumu — Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG/Hauptzollamt München

text:
               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht München (Vācija) 2009. gada 3. aprīļa rīkojumu — Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG/Hauptzollamt München
   (lieta C-123/09)
   2009/C 129/17
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Finanzgericht München

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG

      Atbildētājs: Hauptzollamt München

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcija 3926 20 00 tās Komisijas 2003. gada 11. septembra Regulas (EK) Nr. 1789/2003 par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā (1) redakcijā ir jāinterpretē tādējādi, ka tā attiecas arī uz tekstilizstrādājumiem, kas no vienas puses ir slīpēti un pārklāti ar plastmasas slāni, tādējādi nodrošinot vien nostiprinošu funkciju, un slīpēšana ir veikta tikai labākai plastmasas slāņa noturībai, un pēc preces izgatavošanas tās lietotājam šis slīpējums nav redzams (sal. arī ar 56.6. paskaidrojošo piezīmi Harmonizētajā sistēmā par Kombinētās nomenklatūras 39. nodaļu) ?

      (1)  OV L 281, 1. lpp.; OV L 256, 1. lpp.


title: Lieta C-302/16: Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 11. maija spriedums (Rechtbank Noord-Nederland (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bas Jacob Adriaan Krijgsman/Surinaamse Luchtvaart Maatschappij NV Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gaisa pārvadājumi — Regula (EK) Nr. 261/2004 — 5. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Kompensācija un atbalsts pasažieriem sakarā ar lidojuma atcelšanu — Atbrīvojums no kompensācijas izmaksāšanas pienākuma — Ar tiešsaistes tūrisma aģenta starpniecību noslēgts pārvadājuma līgums — Gaisa pārvadātājs, kas savlaicīgi informējis tūrisma aģentu par lidojuma laika izmaiņām — Tūrisma aģents, kas minēto informāciju nosūtījis pasažierim pa e-pastu desmit dienas pirms lidojuma

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/16

         Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 11. maija spriedums (Rechtbank Noord-Nederland (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bas Jacob Adriaan Krijgsman/Surinaamse Luchtvaart Maatschappij NV

   (Lieta C-302/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Gaisa pārvadājumi - Regula (EK) Nr. 261/2004 - 5. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Kompensācija un atbalsts pasažieriem sakarā ar lidojuma atcelšanu - Atbrīvojums no kompensācijas izmaksāšanas pienākuma - Ar tiešsaistes tūrisma aģenta starpniecību noslēgts pārvadājuma līgums - Gaisa pārvadātājs, kas savlaicīgi informējis tūrisma aģentu par lidojuma laika izmaiņām - Tūrisma aģents, kas minēto informāciju nosūtījis pasažierim pa e-pastu desmit dienas pirms lidojuma)
   (2017/C 239/20)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Noord-Nederland

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Bas Jacob Adriaan Krijgsman

      Atbildētāja: Surinaamse Luchtvaart Maatschappij NV

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 5. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka kompensāciju – kas šīs regulas tiesību normās paredzēta gadījumā, ja par lidojuma atcelšanu pasažierim netiek paziņots vismaz divas nedēļas pirms paredzētā izlidošanas laika, – apkalpojošajam gaisa pārvadātājam ir pienākums maksāt arī tad, ja šis pārvadātājs par šo atcelšanu vismaz divas nedēļas pirms šā laika ir informējis tūrisma aģentu, ar kura starpniecību ir ticis noslēgts pārvadājuma līgums ar attiecīgo pasažieri, taču šis aģents attiecīgajā termiņā nav informējis šo pasažieri.

      (1)  OV C 326, 5.9.2016.


title: Lieta T-324/16: Prasība, kas celta 2016. gada 21. jūnijā – VF Europe/Komisija

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/44

         Prasība, kas celta 2016. gada 21. jūnijā – VF Europe/Komisija
   (Lieta T-324/16)
   (2016/C 305/59)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: VF Europe BVBA (Bornem, Beļģija) (pārstāvji – H. Vanhulle, B. van de Walle de Ghelcke, C. Borgers un N. Baeten, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 11. janvāra lēmumu par valsts atbalsta shēmu, ko veido virspeļņas atbrīvošana no nodokļiem SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ko ieviesusi Beļģijas Karaliste;

               —

               pakārtoti, atcelt Lēmuma 2.–4. pantu;

               —

               jebkurā gadījumā piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, identificējot apgalvoto atbalsta pasākumu un to kvalificējot par atbalsta shēmu Padomes Regulas Nr. 2015/1589 (1) 1. panta d) punkta un LESD 107. panta izpratnē, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, uzskatot, ka Beļģijas virspeļņas tiesiskais regulējums ir valsts atbalsta pasākums, Komisija ir pārkāpusi LESD 107. pantu, nav norādījusi pamatojumu un ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, uzdodot atgūt apgalvoto atbalstu, Komisija ir pārkāpusi Padomes Regulas Nr. 2015/1589 16. panta 1. punktu, kā arī vispārējos tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principus.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, izmantojot valsts atbalsta noteikumus, lai aizliegtu Beļģijas virspeļņas tiesību sistēmu, Komisija ir pārkāpusi LESD 2. panta 6. punktu un vienlīdzīgas attieksmes principu, kā arī nepareizi izmantojusi pilnvaras.

      (1)  Padomes 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) Nr. 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV L 248, 9. lpp.).


title: Lieta T-195/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 24. septembra spriedums –Primagaz/ITSB – Reeh (“PRIMA KLIMA”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “PRIMA KLIMA” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “PRIMAGAZ” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Konkrētā sabiedrības daļa — Preču un pakalpojumu līdzība — Apzīmējumu līdzība — Cildinoša vārdiska elementa atšķirtspēja — Konceptuāls salīdzinājums — Agrākas preču zīmes atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/45

         Vispārējās tiesas 2015. gada 24. septembra spriedums –Primagaz/ITSB – Reeh (“PRIMA KLIMA”)
   (Lieta T-195/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “PRIMA KLIMA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “PRIMAGAZ” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Konkrētā sabiedrības daļa - Preču un pakalpojumu līdzība - Apzīmējumu līdzība - Cildinoša vārdiska elementa atšķirtspēja - Konceptuāls salīdzinājums - Agrākas preču zīmes atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 389/48)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Compagnie des gaz de pétrole Primagaz SA (Parīze, Francija) (pārstāvis – D. Régnier, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – M. Fischer)

      Otrs procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Gerhard Reeh (Radnice, Čehijas Republika) (pārstāvis – W. Riegger, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 7. janvāra lēmumu lietā R 2304/2012–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Compagnie des gaz de pétrole Primagaz SA un Gerhard Reeh k-gu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 7. janvāra lēmumu lietā R 2304/2012–1 atcelt tiktāl, ciktāl Apelācijas padome ir noraidījusi tai iesniegto apelācijas sūdzību attiecībā uz šādām precēm: “apgaismes piederumi, telpu apsildes, žāvēšanas un ventilēšanas aparāti; aktivētās ogles filtri ventilācijai”;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               lietas dalībnieki sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 175, 10.6.2014.


title: Lieta C-118/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  2006. gada 28. februāra Commissione tributaria provinciale di Roma  rīkojumu —  Diagram APS Applicazioni Prodotti Software  pret  Agenzia Entrate Ufficio Roma 6

text:
               20.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar 2006. gada 28. februāraCommissione tributaria provinciale di Roma rīkojumu — Diagram APS Applicazioni Prodotti Software pret Agenzia Entrate Ufficio Roma 6

   (Lieta C-118/06)
   (2006/C 121/09)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa

      Commissione tributaria provinciale di Roma

   Lietas dalībnieki pamata procesā
   Prasītājs: Diagram APS Applicazioni Prodotti Software

   Atbildētājs: Agenzia Entrate Ufficio Roma 6

   Prejudiciālie jautājumi

      Commissione tributaria provinciale di Roma uzdod Eiropas Kopienu Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
   “Vai Direktīvas 77/388/EEK (1)33. pants (kā to groza ar Direktīvu 91/680/EEK (2)) jāinterpretē tādā nozīmē, ka tas aizliedz piemērot IRAP (ražošanas nodoklis) uz kopējo gala produkcijas vērtību, kas rodas, veicot patstāvīgu darbību, kas vērsta uz preču ražošanu vai preču apriti, vai arī pakalpojumu tirdzniecību?”

      (1)  OV L 145, 13/06/1977 1. lpp.

      (2)  OV L 376, 31/12/1991 1. lpp.


title: Lieta F-7/07: Prasība, kas celta 2007. gada 29. janvārī — Angioi pret Komisiju

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/30

         Prasība, kas celta 2007. gada 29. janvārī — Angioi pret Komisiju
   (Lieta F-7/07)
   (2007/C 69/61)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marie-Thèrese Angioi, Valenciennes (Francija) (pārstāvis — M.-A. Lucas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Personāla atlases biroja (EPSO) 2006. gada 14. marta lēmumu, ar kuru konstatēti prasītājas rezultāti ES 25 līgumdarbinieku iepriekšējās atlases testos;

               —

               atcelt EPSO un/vai atlases komitejas lēmumu nereģistrēt prasītāju iepriekšējās atlases testu veiksmīgo kandidātu datu bāzē;

               —

               atcelt atlasei sekojušās darbības;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas prasības pamatojumā prasītāja izvirza trīs pamatus.
   Ar pirmo pamatu prasītāja norāda, ka uzaicinājums izteikt interesi (UII), ko EPSO publicēja 2005. gada 20. jūnijā, esot pretrunā EKL 12. panta 1. punktam un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības (PDNK) 82. panta 1. punktam un 3. punkta e) apakšpunktam. Tā kritizē it īpaši, ka UII, no vienas puses, kā kandidātu pamata valoda ir noteikta valoda, kas atbilst to pilsonībai (vai dalībvalstu, kurās ir vairākas oficiālās valodas, gadījumā, valoda, kurā ir iegūta obligātā izglītība) un, no otras puses, ka tajā ir paredzēts, ka iepriekšējās atlases testi attiecībā uz katru kandidātu notiek citā valodā nekā pamata valoda un ir jāizvēlas starp angļu, franču un vācu valodu. Šo noteikumu sekas esot tādas, ka kandidātiem, pirmkārt, esot liegta iespēja kā pamata valodu izvēlēties citu Kopienu valodu, kuru tie prot padziļināti, lai arī viņiem nav šī attiecīgā pilsonība, un, otrkārt, viņiem bija jākārto pārbaudījumi vienā no iepriekš minētajām valodām. Šī sistēma ietverot atšķirīgu attieksmi atkarībā no pilsonības, kas nav objektīvi attaisnojama ar veicamo funkciju prasībām
   Otrais pamats ir balstīts uz labas pārvaldības, vienlīdzīgas attieksmes, objektivitātes un tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu tiktāl, ciktāl prasītājas iepriekšējā atlases pārbaudījumus esot ietekmējušas situācijas, kas viņu ir mulsinājušas un atņēmušas daļu laika, kas tai bija dots, neļaujot tai sākt pārbaudījumu no sākuma vai nepiešķirot papildus laiku.
   Trešajā pamatā prasītāja norāda, pirmkārt, vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, ciktāl uzdotie jautājumi bijuši izvēlēti pēc nejaušības principa datu bāzē, kas ietver jautājumus, kuru līmenis ir ļoti atšķirīgs un kuru spēkā esamība reizēm šķita šaubīga, un, otrkārt, tiesiskās paļāvības aizsardzības un pārskatāmības principa, kā arī pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, ciktāl EPSO tai nav paziņojis jautājumus, kas tai esot uzdoti.


title: Lieta T-788/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 28. februāra rīkojums – MPF Holdings/Komisija

text:
               6.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/33

         Vispārējās tiesas 2017. gada 28. februāra rīkojums – MPF Holdings/Komisija
   (Lieta T-788/14) (1)

   (2017/C 178/49)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 65, 23.2.2015.


title: Lieta T-623/13: Prasība, kas celta 2013. gada 27. novembrī — Unión de Almacenistas de Hierros de España /Komisija

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/37

         Prasība, kas celta 2013. gada 27. novembrī — Unión de Almacenistas de Hierros de España/Komisija
   (Lieta T-623/13)
   2014/C 24/69
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Unión de Almacenistas de Hierros de España (Madride, Spānija) (pārstāvji — A. Creus Carreras un A. Valiente Martín, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 18. septembra lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā; un

               —

               turklāt prasītāja lūdz Vispārējo tiesu — procesa organizatorisko pasākumu ietvaros — pieprasīt Komisijai iesniegt Vispārējai tiesai dokumentus, kuriem tā atteikusi piekļuvi, lai Vispārējā tiesa varētu veikt attiecīgo pārbaudi un pārliecināties par prasības pieteikumā norādītā patiesumu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā tiesvedībā prasītāja lūdz atcelt tiešo pieteikuma par piekļuvi noteiktiem dokumentiem noraidījumu. Netiešs šī paša pieteikuma noraidījums ir prasības priekšmets lietā T-419/13 Unión de Almacenistas de Hierros de España/Komisija.
   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi minētajā lietā izvirzītajiem.


title: Lieta F-154/12: Prasība, kas celta 2012. gada 18. decembrī — ZZ /EĀDD

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/30

         Prasība, kas celta 2012. gada 18. decembrī — ZZ/EĀDD
   (Lieta F-154/12)
   2013/C 71/54
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — F. Parrat, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība daļēji atcelt lēmumu, ar kuru par prasītāja pakāpes piešķiršanas datumu tika noteikts 2011. gada 16. novembris, viņu pēc sertifikācijas ieceļot administratoru funkciju grupas amatā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2012. gada 23. janvāra lēmumu daļā, kurā ir mainīts datums, kopš kura prasītājam ir piešķirama pakāpe, nosakot, ka tas ir 2011. gada 16. novembris, nevis 2011. gada 1. janvāris;

               —

               piespriest EĀDD atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-325/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. jūlijā iesniedza Hof van beroep te Brussel (Beļģija) – SBS Belgium NV / Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/41

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. jūlijā iesniedza Hof van beroep te Brussel (Beļģija) – SBS Belgium NV/Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)

   (Lieta C-325/14)
   2014/C 315/67
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van beroep te Brussel

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: SBS Belgium NV

      Atbildētāja: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)

      Prejudiciālais jautājums

   Vai raidorganizācija, kura savas programmas pārraida, izmantojot vienīgi tiešās ievades paņēmienu, – t. i., divpakāpju procesu, kurā tās programmu nesēji signāli kodētā formā, izmantojot satelītu, optisku kabeli vai citu komunikācijas līdzekli, tiek nosūtīti izplatītajam, un pārraidīšanas laikā vai sakarā ar to sabiedrības locekļi nevar uztvert šos signālus, un kurā izplatītāji pēc tam šos signālus pārraida saviem abonentiem, tā kā šie abonenti programmas var skatīties, ir uzskatama par izplatīšanu sabiedrībai Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29 (1) par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 3. panta izpratnē?

      (1)  OV L 167, 10. lpp.


title: Lieta C-530/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 18. decembrī iesniedza Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu (Polijas Republika) — Inter-Mark Group Sp. z o.o., Sp. komandytowa/Minister Finansów

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 18. decembrī iesniedza Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu (Polijas Republika) — Inter-Mark Group Sp. z o.o., Sp. komandytowa/Minister Finansów

   (Lieta C-530/09)
   2010/C 63/45
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Inter-Mark Group Sp. z o.o., Sp. komandytowa

      Atbildētājs: Minister Finansów

      Prejudiciālie jautājumi

               a)

               Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (1) 52. panta a) punkta normas ir jāinterpretē tādējādi, ka pakalpojumi, piedāvājot uz noteiktu laiku izstāžu un gadatirgu stendus klientiem, kas prezentē savu piedāvājumu gadatirgos un izstādēs, ir jāuzskata par šajās tiesību normas minētajiem pamatpakalpojumiem, kuri ir saistīti ar gadatirgu un izstāžu rīkošanu, tas ir, kultūras, mākslas, sporta, zinātnes, izglītības, izklaides vai tamlīdzīgi pasākumiem, kuri tiek aplikti ar nodokli vietā, kur šie pakalpojumi tiek faktiski sniegti,

               b)

               vai ir jāuzskata, ka ir runa par pakalpojumiem reklāmas jomā, kas atbilstoši Direktīvas 2006/112 56. panta 1. punkta b) apakšpunktam ir jāapliek ar nodokli vietā, kur ir pakalpojumu saņēmēja saimnieciskās darbības pastāvīgā vieta vai kur tam ir pastāvīga iestāde, kurai ir sniegts pakalpojumus, vai, ja nav šādas saimnieciskās darbības pastāvīgās vietas vai šādas pastāvīgas iestādes, viņa dzīvesvietā vai parastā uzturēšanās vietā,

                           —

                           ja šie pakalpojumi ir saistīti ar stendu piedāvāšanu uz noteiktu laiku klientiem, kuri prezentē savu piedāvājumu gadatirgos un izstādēs, kas parasti ietver projekta sagatavošanu un stenda vizualizāciju, kā arī, vajadzības gadījumā, stenda sastāvdaļu pārvadāšanu un to montāžu gadatirgus vai izstādes norises vietā, un pakalpojuma sniedzēja klienti, kas izstāda savas preces vai pakalpojumus, atsevišķi maksā atlīdzību attiecīgā pasākuma organizatoram tikai par iespēju piedalīties gadatirgū vai izstādē, kas ietver it īpaši apgādes, gadatirgus infrastruktūras, mediju dienesta u.c. pakalpojumus,
                           katrs izstādes dalībnieks ir pats atbildīgs par sava stenda noformēšanu un ierīkošanu un šajā sakarā izmanto aplūkojamos pakalpojumus, kuri ir jāinterpretē,
                           gadatirgu un izstāžu rīkotājs prasa no apmeklētājiem atsevišķas ieejas maksas, ko saņem rīkotājs un nevis pakalpojuma sniedzējs?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.)


title: Lieta C-95/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 25. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/Dānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Nodokļi — Direktīva 2006/112/EK — 9. un 11. pants — Valsts tiesību akti, atbilstoši kuriem personas, kuras nav nodokļa maksātāji, var tikt iekļautas tādu personu grupā, kuras tiek uzskatītas par vienu PVN maksātāju)

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/4

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 25. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/Dānijas Karaliste
   (Lieta C-95/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Nodokļi - Direktīva 2006/112/EK - 9. un 11. pants - Valsts tiesību akti, atbilstoši kuriem personas, kuras nav nodokļa maksātāji, var tikt iekļautas tādu personu grupā, kuras tiek uzskatītas par vienu PVN maksātāju)
   2013/C 171/07
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal, pārstāvis, kam palīdz H. Peytz, advokāts)

      Atbildētāja: Dānijas Karaliste (pārstāvji — C. Vang un V. Pasternak Jørgensen)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvji — M. Smolek, J. Očková un T. Müller), Īrija (pārstāvji — D. O’Hagan, pārstāvis, kam palīdz G. Clohessy, SC, un M. N. Travers, BL), Somijas Republika (pārstāvji — H. Leppo un M. S. Hartikainen), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — S. Behzadi-Spencer, pārstāvis, kam palīdz M. Hall, QC)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 9. un 11. panta pārkāpums — Nodokļa maksātāja jēdziens — Valsts tiesību akti, atbilstoši kuriem atļauts ar PVN apliekamo personu grupā iekļaut personas, kas nav nodokļa maksātāji

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Čehijas Republika, Īrija, Somijas Republika, kā arī Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 186, 25.6.2011.


title: Lieta T-841/16: Prasība, kas celta 2016. gada 24. novembrī – Alex/Komisija

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/55

         Prasība, kas celta 2016. gada 24. novembrī – Alex/Komisija
   (Lieta T-841/16)
   (2017/C 030/63)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alex SCI (Bayonne, Francija) (pārstāvis – J. Fouchet, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2016. gada 21. septembra lēmumu;

               —

               atzīt par nelikumīgiem un ar kopējo tirgu nesaderīgiem atbalstus, kurus CABAB piešķīruši ERAF, Francijas valsts, Akvitānijas reģionālā padome un Atlantijas Pireneju ģenerālpadome;

         un tādēļ

               —

               Francijas valstij, Akvitānijas reģionālajai padomei un Atlantijas Pireneju ģenerālpadomei, decentralizētajām valsts struktūrām, kā arī Eiropas Reģionālās attīstības fondam (ERAF) uzdot atgūt nelikumīgi piešķirtos atbalstus ar procentiem atbilstoši likumiskajai likmei skaitot no atbalsta nodošanas saņēmēja rīcībā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesvedības izdevumus, tostarp advokāta honorāru EUR 5 000 apmērā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota Eiropas Komisijas lēmuma iekšējā nelikumība.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka netika paziņots par finansējumu, kuru projektam “Technocité” ERAF, Francijas Republika, Akvitānijas reģionālā padome un Atlantijas Pireneju ģenerālpadome piešķīra Côte-Basque-Adour aglomerācijas kopienai (CABAB).

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota finansējuma nesaderība ar iekšējo tirgu.

               4.

               Ceturtais pamats ir saistīts ar finansējuma piešķiršanas nosacījumu neizpildi.


title: Lieta T-124/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 11. decembra spriedums – Somija/Komisija ELFLA — No finansējuma izslēgti izdevumi — Lauku attīstība — Precīza finanšu korekcija — To izdevumu pieļaujamība, kas ir radušies, lai iegādātos lietotu tehniku un iekārtas — Atkāpi ietverošs regulējums attiecībā uz mikrouzņēmumiem, maziem un vidējiem uzņēmumiem — Regulas (EK) Nr. 1974/2006 55. panta 1. punkts

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/49

         Vispārējās tiesas 2015. gada 11. decembra spriedums – Somija/Komisija
   (Lieta T-124/14) (1)

   (ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Lauku attīstība - Precīza finanšu korekcija - To izdevumu pieļaujamība, kas ir radušies, lai iegādātos lietotu tehniku un iekārtas - Atkāpi ietverošs regulējums attiecībā uz mikrouzņēmumiem, maziem un vidējiem uzņēmumiem - Regulas (EK) Nr. 1974/2006 55. panta 1. punkts)
   (2016/C 038/63)
   Tiesvedības valoda – somu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Somijas Republika (pārstāvji – J. Heliskoski un S. Hartikainen)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Aalto, J. Aquilina, P. Rossi un T. Sevón)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 12. decembra Īstenošanas lēmumu 2013/763/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 338, 81. lpp.), ciktāl ar šo lēmumu no Savienības finansējuma, ko nodrošina ELFLA, ir izslēgti atsevišķi Somijas Republikas izdevumi EUR 927 827,58 apmērā, ņemot vērā to neatbilstību Savienības tiesību normām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2013. gada 12. decembra Īstenošanas lēmumu 2013/763/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), atcelt, ciktāl ar šo lēmumu no Savienības finansējuma ir izslēgti atsevišķi Somijas Republikas izdevumi EUR 927 827,58 apmērā, kurus tā ir attiecinājusi uz ELFLA, ņemot vērā to neatbilstību Savienības tiesību normām;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 142, 12.5.2014.


title: Lieta T-124/17: Prasība, kas celta 2017. gada 22. februārī – Enosi Syntaxiouchon Tameiou Asfaliseon Michanikon kai Ergolipton/ECB

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/37

         Prasība, kas celta 2017. gada 22. februārī – Enosi Syntaxiouchon Tameiou Asfaliseon Michanikon kai Ergolipton/ECB
   (Lieta T-124/17)
   (2017/C 151/48)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Enosi Syntaxiouchon Tameiou Asfaliseon Michanikon kai Ergolipton Dimosion Ergon (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – Miliarakis Petros, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Prasītāja prasījumi:

               —

               apmierināt šo prasību;

               —

               piespriest atbildētājai Eiropas Centrālajai bankai (ECB) iemaksāt TSMEDE nozares (Grieķijas Inženieru un sabiedrisko darbuzņēmēju pensiju fonds) kontā pašreizējā apdrošināšanas sniedzēja EFKA labā summu: a) EUR 1 606 539 086,28 par agrākā ETAA akciju kapitāla nominālo vērtību un b) summu EUR 84 285 086,36 saistībā ar obligācijām, kopā ar likumiskajiem procentiem, sākot no šīs prasības celšanas brīža līdz pilnīgai samaksai (pakārtoti – piespriest ECB samaksāt pieprasītajā eksperta ziņojumā norādīto kompensācijas summu);

               —

               atbilstoši Vispārējās Tiesas Reglamenta noteikumiem uzdot sagatavot eksperta ziņojumu par to zaudējumu precīzās summas noteikšanu, kas ir radušies prasītāja biedriem un katrā ziņā TSMEDE nozarei, agrākajai ETAA un pašreizējai EFKA;

               —

               piespriest atbildētājai iesniegt 2012. gada 15. februārī noslēgto līgumu ar Grieķijas Republiku, un

               —

               piespriest ECB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza šādus argumentus.

               1.

               Šajā prasībā tiek apgalvots, ka ir radusies ECB ārpuslīgumiskā atbildība, jo saistībā ar sociālās apdrošināšanas iestādi, proti, finanšu iestādi pastāvēja nevis Private Sector Involvement (PSI), bet gan Official Sector Involvement (OSI).

               2.

               Šajā prasībā tiek norādīts uz Grieķijas bankas kā Eiropas Centrālo banku sistēmas (ECBS) dalībnieces attiecībām ar ECB un līdz ar to – uz cēloņsakarību ar Grieķijas bankas veikto OSI īstenošanu un atbildību par to, ka ECB nav iesaistījusies, atļaujot ECBS dalībniecei veikt OSI īstenošanu. Šajā prasībā tiek norādīts arī uz ECB atbildību saistībā ar Collective Action Clauses (CAC) darbību par sliktu sociālās apdrošināšanas iestādēm.

               3.

               Šajā prasībā tiek apgalvots, ka ir radusies ECB ārpuslīgumiskā atbildība, jo tā nav savlaicīgi un katrā ziņā no 2011. gada 21. jūlija (pakārtoti – no 2011. gada 26. oktobra) atcēlusi 2010. gada 6. maija lēmumu (BCE 2010/3-2010/268/UE), ar kuru tā tostarp garantēja konkrēti Grieķijas obligāciju spēkā esamību, “neatkarīgi no jebkāda ārējā kredītnovērtējuma” (proti, Standard & Poor’s, Fitch un Moody’s kredītreitingu aģentūru veikta novērtējuma). ECB ar ievērojamu nokavēšanos tikai 2012. gada 27. februārī atcēla 2010. gada 6. maija lēmumu, pieņemot Lēmumu (BCE) 2012/133/ΕS. Līdz ar to ECB ilgu laikposmu savas bezdarbības rezultātā turpināja uzturēt tiesisko paļāvību saistībā ar Grieķijas obligācijām.

               4.

               Šajā prasībā tiek norādīts, ka ar OSI ECB tika izslēgta no Grieķijas valsts parāda restrukturizācijas, un tāpat tās iesaistīšanās dēļ tika izslēgtas arī valstu centrālās bankas. Šāda izslēgšana tomēr ir pretrunā vienlīdzīgas attieksmes principam.

               5.

               Šajā prasībā tiek apgalvots, ka Eiropas Savienības, un it īpaši Eurozonas dalībvalsts, nevar vienpusēji savā tiesību sistēmā (Parlaments – Ministru padome – ministriju lēmumi) veikt vienpusēju tās valsts parāda restrukturizāciju, nesaņemot ECB atļauju vai tās netiešu piekrišanu, jo pretējā gadījumā rastos finanšu haoss. Šajā lietā esot pastāvējusi netieša ECB piekrišana un tādējādi ir radusies tās ārpuslīgumiskā atbildība par zaudējumiem 53,5 % apmērā, proti, apmērā, kas tieši ietekmē tiesību uz īpašumu būtību. Tiek norādīts uz cēloņsakarību starp atbildību, kas radusies ECB bezdarbības dēļ saistībā ar attiecīgajiem zaudējumiem, tās aģentūru vainu un tās ārpuslīgumisko atbildību.


title: Lieta C-138/06: Prasība, kas celta  2006. gada 10. martā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/30

         Prasība, kas celta 2006. gada 10. martā — Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti
   (Lieta C-138/06)
   (2006/C 131/56)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un D. Lawunmi)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/49/EK par vides trokšņa novērtēšanu un pārvaldību (1), vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 18. jūlijā.

      (1)  OV L 189, 12. lpp.


title: Lieta T-13/17: Prasība, kas celta 2017. gada 12. janvārī – Europa Terra Nostra/Parlaments

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/40

         Prasība, kas celta 2017. gada 12. janvārī – Europa Terra Nostra/Parlaments
   (Lieta T-13/17)
   (2017/C 063/53)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Europa Terra Nostra e.V. (Berlīne, Vācija) (pārstāvis – P. Richter, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atbildētāja 2016. gada 12. decembra Lēmuma (FINS-2017-30) par priekšfinansējuma samazināšanu līdz 33 % no noteiktās maksimālās summas, kā arī par rīkojumu noteikt garantiju;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: līgumu, kā arī to īstenošanā piemērojamo tiesību normu pārkāpums

                           —

                           Prasītājs norāda, ka saskaņā ar Regulas (ES, EURATOM) Nr. 966/2012 (1) 134. panta 2. punktu, kā arī ar Deleģētās regulas (ES) Nr. 1268/2012 (2) 206. panta 1. punktu mazas vērtības dotāciju gadījumā garantijas vispār nedrīkstētu pieprasīt.

                           —

                           Turklāt nepastāvot atbildētāja nodrošinājuma interese, jo pret “Alliance for Peace and Freedom” (turpmāk tekstā – “APF”) vērstajam revīzijas pieprasījumam neesot nekādas nozīmes un tas acīmredzami ir nepamatots.

                           —

                           Turklāt atbildētājs pret APF uzsākto revīzijas procedūru vairāk nekā pusgada garumā apzināti esot novilcinājis un līdz ar to pats radījis apgalvoto vajadzību pēc nodrošinājuma.

                           —

                           Tālāk pasākumi esot nesamērīgi, jo prasītājs nespējot sniegt nodrošinājumu, un viņam finansiālā atbalsta nepiešķiršanas dēļ draudot ekonomiskās eksistences beigas, kas radot politiskās konkurences izkropļojumu. Tā, savukārt, esot nopietna iejaukšanās prasītāja pamattiesībās uz vārda un biedrošanās brīvību (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 11. un 12. pants).

               2.

               Otrais pamats: rīcības brīvības ļaunprātīga izmantošana
               Prasītājs arī norāda uz atbildētāja rīcības brīvības ļaunprātīgu izmantošanu. Viņš uzskata, ka atbildētāja pieņemto pasākumu gadījumā runa ir tikai un vienīgi par politiski motivētām darbībām, lai sev nevēlamai politiskajai partijai, ieskaitot tai piederīgu nodibinājumu, atņemtu finansiālu atbalstu un tādējādi manipulētu ar politisku konkurenci Savienībā.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV 2012, L 298, 1. lpp.)

      (2)  Komisijas 2012. gada 29. oktobra Deleģētā regula (ES) Nr. 1268/2012 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem (OV 2012, L 362, 1. lpp.)


title: Lieta T-213/06: Prasība, kas celta 2006. gada 4. augustā — Euro-Information pret ITSB ( CYBERGESTION )

text:
               14.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/12

         Prasība, kas celta 2006. gada 4. augustā — Euro-Information pret ITSB (“CYBERGESTION”)
   (Lieta T-213/06)
   (2006/C 249/30)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Européenne de traitement de l'information SAS (Euro-Information), Strasbūra (Francija) (pārstāvji — A. Jacquet, J. Schouman un P. Greffe, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnā apmērā atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 24. maija lēmumu lietā R 68/2006-1, ar kuru ir noraidīts prasītājas Kopienas preču zīmes “CYBERGESTION” reģistrācijas pieteikums Nr. 4 114 716 attiecībā uz visām 9., 36. un 38. klasē ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem;

               —

               reģistrēt Kopienas preču zīmes “CYBERGESTION” reģistrācijas pieteikumu Nr. 4 114 716 attiecībā uz visām minētajām precēm un pakalpojumiem.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “CYBERGESTION” attiecībā uz 9., 36. un 38. klasē ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 114 716)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: prasītāja norāda, ka pretēji tam, ko apstrīdētajā lēmumā konstatēja ITSB Apelāciju padome, tās preču zīme ir patstāvīga un tai ir pietiekama Padomes Regulā Nr. 40/94 prasītā atšķirtspēja attiecībā uz minētajām precēm un pakalpojumiem


title: Lieta T-31/08: Prasība, kas celta 2008. gada 23. janvārī — Quantum /ITSB — Quantum Corporation ( Quantum CORPORATION )

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/31

         Prasība, kas celta 2008. gada 23. janvārī — Quantum/ITSB — Quantum Corporation (“Quantum CORPORATION”)
   (Lieta T-31/08)
   (2008/C 92/65)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Quantum Corp, San Jose (Savienotās Valstis) (pārstāvis — J. Barry, sollicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Quantum Corporation Ltd, Lefkosia (Kipra)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 17. oktobra lēmumu lietā R 1271/2006-1;

               —

               apmierināt apelācijas sūdzību lietā R 1271/2006-1;

               —

               atzīt iebildumu Nr. B 936 288 par pieņemamu un turpināt procedūru;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt izdevumus, kas radušies Quantum šajā tiesvedībā un apelācijas procesā ITSB.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Quantum Corporation Limited

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, ko veido apzīmējums “Q”, kurā ietverti vārdiskie elementi “QUANTUM CORPORATION”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 36. un 42. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 773 355

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts un Kopienas vārdiskas preču zīmes “QUANTUM” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. klasē, un Kopienas grafiska preču zīme “Q” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: noraidīt iebildumus kā nepieņemamus

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums ir balstīts uz kļūdainiem faktiem, jo tajā nav ņemta vērā Vadlīniju par iebildumu procesu esamība un būtība. Turklāt prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu tika pārkāpta tās tiesiskā paļāvība, jo tā varēja cerēt, ka Vadlīnijās par iebildumu procesu aprakstītā prakse būtībā atbilst patiesībai, ņemot vērā, ka citi iespējamie iebildumu iesniedzēji varētu tām uzticēt. Prasītāja piebilst, ka tai bija pamats cerēt, ka Vadlīnijas tiks ievērotas un ka tā saņems “standarta vēstuli 208”, ar ko tai tiktu pieprasīts iesniegt tās iebildumu raksta tulkojumu, lai izpildītu formas prasības. Visbeidzot, prasītāja uzskata, ka ITSB ir atbildīgs saskaņā ar Padomes Regulas Nr. 40/94 114. pantu, jo tas nav izpildījis savu pienākumu pieņemt atjauninātas un precīzas vadlīnijas.


title: Lieta C-406/11 P: Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 9. marta rīkojums — Atlas Transport GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Atlas Air Inc. (Apelācija — Reglamenta 119. pants — Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Pieņemamība Apelāciju padomē — Raksta, kurā izklāstīts apelācijas sūdzības pamatojums, neiesniegšana — Regula (EK) Nr. 40/94 — 59. pants — Regula (EK) Nr. 2868/95 — 49. noteikuma 1. punkts — Procesa apturēšana — Regula (EK) Nr. 2868/95 — 20. noteikuma 7. punkta c) apakšpunkts — Acīmredzami nepieņemama un acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               4.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/5

         Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 9. marta rīkojums — Atlas Transport GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Atlas Air Inc.

   (Lieta C-406/11 P) (1)

   (Apelācija - Reglamenta 119. pants - Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Pieņemamība Apelāciju padomē - Raksta, kurā izklāstīts apelācijas sūdzības pamatojums, neiesniegšana - Regula (EK) Nr. 40/94 - 59. pants - Regula (EK) Nr. 2868/95 - 49. noteikuma 1. punkts - Procesa apturēšana - Regula (EK) Nr. 2868/95 - 20. noteikuma 7. punkta c) apakšpunkts - Acīmredzami nepieņemama un acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2012/C 235/08
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Atlas Transport GmbH (pārstāvji — K. Schmidt-Hern un U. Hildebrandt, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider) un Atlas Air Inc. (pārstāvis — R. Dissmann)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (trešā palāta) spriedumu lietā T-145/08 Atlas Transport GmbH/ITSB, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 24. janvāra lēmumu lietā R 1023/2007-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp ATLAS Air Inc. un Atlas Transport GmbH — Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.) 59. panta, kā arī Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Regulu Nr. 40/94 (OV L 303, 1. lpp.), 20. noteikuma 7. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Apstākļi, kas attaisno spēkā neesamības atzīšanas procesa apturēšanu — Pieteikums par tādas preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu, uz kuru balstīti valsts tiesā izskatāmie iebildumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Atlas Transport GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 311, 22.10.2011.


title: Lietas T-54/97 izslēgšana no reģistra

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/62

         Lietas T-54/97 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 217/124)

      (tiesvedības valoda — nīderlandiešu)

   2005. gada 16. jūnijā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-54/97 H.J.Leemkuil/Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija.

      (1)  OV C 142, 10.05.1997.


title: Lieta T-427/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 21. februāra spriedums — Laboratoire Bioderma /ITSB — Cabinet Continental ( “BIODERMA” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “BIODERMA” — Tiesību uz aizstāvību pārkāpuma neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. pants — Absolūti atteikuma pamatojumi — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/23

         Vispārējās tiesas 2013. gada 21. februāra spriedums — Laboratoire Bioderma/ITSB — Cabinet Continental (“BIODERMA”)
   (Lieta T-427/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “BIODERMA” - Tiesību uz aizstāvību pārkāpuma neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. pants - Absolūti atteikuma pamatojumi - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   2013/C 108/62
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laboratoire Bioderma (Liona, Francija) (pārstāvis — A. Teston, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — V. Melgar)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Cabinet Continental (Parīze, Francija) (pārstāvis — J.-C. Brun, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 28. februāra lēmumu lietā R-861/2009-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Cabinet Continental un Laboratoire Bioderma

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 28. februāra lēmumu lietā R 861/2009-1, ciktāl tas attiecas uz diētiskajiem produktiem medicīniskiem nolūkiem, kas ietilpst 5. klasē;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Laboratoire Bioderma sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina pusi ITSB un Cabinet Continental tiesāšanās izdevumu;

               4)

               ITSB un Cabinet Continental sedz pusi savu tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 298, 8.10.2011.


title: Lieta T-208/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 11. jūlija spriedums — Think Schuhwerk /ITSB (Sarkani kurpju šņoru gali) (Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Sarkani kurpju šņoru gali — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Aizmuguriska lietas izskatīšana)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/30

         Vispārējās tiesas 2013. gada 11. jūlija spriedums — Think Schuhwerk/ITSB (Sarkani kurpju šņoru gali)
   (Lieta T-208/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Sarkani kurpju šņoru gali - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Aizmuguriska lietas izskatīšana)
   2013/C 252/49
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Think Schuhwerk GmbH (Kopfing, Austrija) (pārstāvis — M. Gail, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 23. februāra lēmumu lietā R 1552/2011-1 attiecībā uz pieteikumu apzīmējumu, ko veido sarkani kurpju šņoru gali, reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Think Schuhwerk GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 209, 14.7.2012.


title: Lieta C-549/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-155/06 Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS /Eiropas Komisija 2010. gada 22. novembrī iesniedza Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/18

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-155/06 Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS/Eiropas Komisija 2010. gada 22. novembrī iesniedza Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS

   (Lieta C-549/10 P)
   2011/C 63/36
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS (pārstāvji — O.W. Brouwer, advocaat, A.J. Ryan, solicitor)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu, kā tas lūgts šajā apelācijas sūdzībā;

               —

               pieņemt galīgo nolēmumu un atcelt Komisijas lēmumu vai katrā ziņā samazināt piemēroto naudas sodu vai, pakārtoti, ja Tiesa pati neizlemj lietu, nodot to Vispārējai tiesai nolēmuma pieņemšanai saskaņā ar Tiesas spriedumu, un

               —

               ja lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšana netiek atlikta, piespriest Komisijai segt tiesāšanās izdevumus apelācijas instancē, kā arī attiecībā uz tiesvedību Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzība ir vērsta pret Vispārējās tiesas 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-155/06 Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS/Eiropas Komisija (turpmāk tekstā — “spriedums”), ar kuru noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzēju prasība atcelt Eiropas Komisijas lēmumu, kurā atzīts, ka apelācijas sūdzības iesniedzēju rīcība varēja likvidēt konkurenci tukšās taras automātu tirgū.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Eiropas Savienības Tiesai ir jāatceļ Vispārējās tiesas spriedums, jo Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā, kā arī procesuālas kļūdas, uzskatot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēju rīcība varēja likvidēt konkurenci tukšās taras automātu tirgū. Šajā ziņā apelācijas sūdzības iesniedzējas ir izvirzījušas šādus pamatus:

               i)

               kļūda tiesību piemērošanā, ko Vispārējā tiesa pieļāvusi, veicot pārbaudi, lai izvērtētu Eiropas Komisijas konstatējumu saistībā ar pret konkurenci vērstu nodomu nolūkā ierobežot konkurenci: pieprasot Komisijai vienīgi to, lai tā neslēpj dokumentus, Vispārējā tiesa ir netieši atteikusies veikt Eiropas Komisijas lēmuma, ar ko tiek piemērots EKL 82. pants (tagad LESD 102. pants), pilnīgu pārbaudi un nav izpildījusi ierobežotas pārbaudes prasības, lai noteiktu, vai pierādījumi, uz kuriem ir pamatojusies Eiropas Komisija, ir precīzi, pamatoti, konsekventi, pilnīgi un tādi, ar kuriem var pamatot secinājumus, kas izriet no šiem pierādījumiem;

               ii)

               kļūda tiesību piemērošanā, kā arī pietiekama un atbilstoša pamatojuma neesamība attiecībā uz daļu no kopējā pieprasījuma, kam bija jābūt ietvertai līgumos, lai tos uzskatītu par ļaunprātīgiem: spriedumā aprakstot izslēgto pieprasījuma daļu tiek izmantota vienīgi nenoteikta un nepamatota terminoloģija, lai gan tajā bija nepieciešams skaidri norādīt, ka noteiktas pieprasījuma daļas izslēgšana bija ļaunprātīga, un sniegt pietiekamu un atbilstošu pamatojumu šajā ziņā:

               iii)

               procesuāla rakstura kļūda un kļūda tiesību piemērošanā, pārbaudot retroaktīvās atlaides: Vispārējā tiesa ir nepareizi interpretējusi un līdz ar to nav pareizi ņēmusi vērā apelācijas sūdzības iesniedzēju argumentāciju saistībā ar retroaktīvajām atlaidēm. Turklāt Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepieprasot Eiropas Komisijai atzīt, ka apelācijas sūdzības iesniedzēju izmantotās retroaktīvās atlaides radīja situāciju, ka tiek noteiktas cenas, kas ir zemākas par izmaksām;

               iv)

               kļūda tiesību piemērošanā un atbilstoša pamatojuma neesamība, izvērtējot, vai līgumi, kuros apelācijas sūdzības iesniedzējām piešķirts “vēlamā, galvenā vai primārā piegādātāja” statuss, ir kvalificējami par ekskluzīviem, neizvērtējot un nenosakot, vai visos attiecīgajos līgumus bija ietverts aicinājums veikt iepirkumus vienīgi pie apelācijas sūdzības iesniedzējām, pēc tam kad bija noraidīts apelācijas iesniedzēju arguments, saskaņā ar kuru Komisijai savā novērtējumā bija jāņem vērā fakts, vai līgumi saskaņā ar valsts tiesībām ir saistoši ekskluzīvo tiesību līgumi, un

               v)

               kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz naudas sodu saistībā ar vienlīdzīgas attieksmes principa interpretāciju un piemērošanu: Vispārējā tiesa nav pareizi piemērojusi vienlīdzīgas attieksmes principu, nolemjot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējām piemērotais naudas sods nav diskriminējošs, neņemdama vērā to, vai ir pieaudzis vispārējais naudas soda apmērs.


title: Lieta C-499/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 22. septembrī iesniedza Vilniaus miesto apylinkės teismas (Lietuva) – W. un V./X.

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 22. septembrī iesniedza Vilniaus miesto apylinkės teismas (Lietuva) – W. un V./X.

   (Lieta C-499/15)
   (2015/C 414/21)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Vilniaus miesto apylinkės teismas

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: W. un V.

      Atbildētāja: X.

      Prejudiciālais jautājums

   Pamatojoties uz Padomes 2003. gada 27. novembra Regulas (EK) Nr. 2201/2003 (1) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu 8. un 14. pantu, kurai dalībvalstij – Lietuvas Republikai vai Nīderlandes Karalistei – ir piekritība izskatīt lietu par nepilngadīgā bērna V., kura pastāvīgā dzīvesvieta ir Nīderlandes Karalistē, dzīvesvietas, bērna uzturlīdzekļu apmēra un saskarsmes tiesību kārtības mainīšanu?

      (1)  OV L 338, 1. lpp.; īpašais izdevums latviešu valodā: 19. nodaļa, 6. sējums, 243. lpp.


title: Lieta T-367/07 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 17. decembra rīkojums — Dow AgroSciences u.c./Komisija (Pagaidu noregulējums — Direktīva 91/414/EEK — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Pieņemamība — Steidzamības neesamība)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/43

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 17. decembra rīkojums — Dow AgroSciences u.c./Komisija
   (Lieta T-367/07 R)
   (Pagaidu noregulējums - Direktīva 91/414/EEK - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Pieņemamība - Steidzamības neesamība)
   (2008/C 51/81)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Dow AgroSciences Ltd, Hitchin, Hertforshire (Apvienotā Karaliste); Dow AgroSciences BV, Hoek (Nīderlande); Dow AgroSciences Danmark A/S, Kongens Lyngby (Dānija); Dow AgroSciences GmbH, Minhene (Vācija); Dow AgroSciences, Mougins (Francija); Dow AgroSciences Export, Mougins; Dow AgroSciences Hungary kft, Budapešta (Ungārija); Dow AgroSciences Italia Srl, Milāna (Itālija); Dow AgroSciences Polska sp. z o.o., Varšava (Polija); Dow AgroSciences Distribution, Mougins; Dow AgroSciences Iberica, SA, Madride (Spānija); Dow AgroSciences s.r.o., Prāga (Čehija); Dow AgroSciences LLC, Indianapolis, Indiana (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — C. Mereu un K. Van Maldegem, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Doherty un L. Parpala)
   Priekšmets
   Pieteikums par Komisijas 2007. gada 19. jūnija Lēmuma 2007/437/EK par haloksifopa-R neiekļaušanu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un tādu augu aizsardzības līdzekļu atļauju atsaukšanu, kuros ir minētā viela (OV L 163, 22. lpp.), piemērošanas apturēšanu līdz sprieduma pamata lietā pasludināšanai.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmumu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.


title: Lieta C-19/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 28. oktobra spriedumu lietā T-134/11 Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah, Taher Nasuf, Sanabel Relief Agency Ltd/Eiropas Komisija 2016. gada 13. janvārī iesniedza Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah, Taher Nasuf, Sanabel Relief Agency Ltd

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/26

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 28. oktobra spriedumu lietā T-134/11 Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah, Taher Nasuf, Sanabel Relief Agency Ltd/Eiropas Komisija 2016. gada 13. janvārī iesniedza Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah, Taher Nasuf, Sanabel Relief Agency Ltd

   (Lieta C-19/16 P)
   (2016/C 106/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah, Taher Nasuf, Sanabel Relief Agency Ltd (pārstāvji – N. Garcia-Lora, Solicitor, E. Grieves, Barrister)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Eiropas Savienības Padome, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto 2015. gada 28. oktobra spriedumu;

               —

               aizstāt to ar savu nolēmumu un atcelt apstrīdētos pasākumus;

               —

               piespriest Komisijai, Padomei un Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā un Tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā apelācijas sūdzībā ir izvirzīti četri pamati.
   Ar pirmo pamatu tiek apstrīdēts Vispārējās tiesas secinājums, saskaņā ar kuru ar lēmumu pēc būtības iekļaut sarakstā pirmos trīs prasītājus saistītie iebildumi neesot tikuši pienācīgi izvirzīti Vispārējā tiesā. Vispārējā tiesa neesot pienācīgi uztvērusi IV pamatu kā iebildumus pret Komisijas veikto faktu vērtējumu. Tā neesot ņēmusi vērā prasītāju apsvērumus, kurus esot bijis jāizvērtē, jo a) Vispārējā tiesa tos esot pieprasījusi, b) tie atbildētājam esot paziņoti, pirms tas iesniedza atbildes rakstu, un c) prasītāji vienmēr esot norādījuši, ka tie vēlas apstrīdēt faktu vērtējumu. Vispārējās tiesas pieeja neesot saderīga ar 2015. gada 14. aprīļa spriedumu Ayadi/Komisija T-527/09.
   Ar otro pamatu tiek apstrīdēts Vispārējās tiesas secinājums, jo tā neesot ņēmusi vērā sprieduma lietā Kadi II saistošo spēku. Vispārējā tiesa pati neesot noskaidrojusi, vai pamatojumā izvirzītie apgalvojumi bija pamatoti.
   Ar trešo pamatu tiek apstrīdēts Vispārējas tiesas secinājums, saskaņā ar kuru Komisija esot veikusi rūpīgu un neatkarīgu sarakstā iekļaušanas pamatojuma vērtējumu. Tiesas secinājums, ka Komisija šādu vērtējumu ir veikusi, neesot pamatots, ņemot vērā lietas apstākļus un agrāk līdzīgās lietās izdarītos tiesas secinājumus.
   Ar ceturto pamatu tiek apstrīdēts Vispārējās tiesas secinājums, ka Sanabel nebija tiesību celt prasību, jo Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību interpretācijā. Sanabel tiesības celt prasību neesot atkarīgas no to paralēliem skaidrojumiem valsts tiesībās, bet gan no tā, vai var uzskatīt, ka tai bija prasības celšanas tiesības.


title: Lieta C-62/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 6. februārī iesniedza Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) – Daniela Chlubna/APSB – Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 6. februārī iesniedza Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) – Daniela Chlubna/APSB – Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG

   (Lieta C-62/17)
   (2017/C 144/31)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Daniela Chlubna

      Atbildētāja: APSB – Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai kontrolējošais uzņēmums Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvas 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu (1) 2. panta 4. punkta pirmās daļas izpratnē ir tikai tāds uzņēmums, kura ietekme ir nodrošināta ar kapitāla daļām un balsstiesībām, vai pietiek arī ar līgumā vai faktiski nodrošinātu ietekmi (piemēram, ar fizisku personu iespējām sniegt norādījumus)?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir tāda, ka nav nepieciešama ar kapitāla daļām un balsstiesībām nodrošināta ietekme:
               vai “lēmums par kolektīvo atlaišanu” Direktīvas 98/59/EK 2. panta 4. punkta pirmās daļas izpratnē pastāv arī tad, ja kontrolējošais uzņēmums darba devējam nosaka tādas prasības, ka ekonomisku apsvērumu dēļ darba devējam ir jāveic kolektīvā atlaišana?

               3)

               Ja uz otro jautājumu ir apstiprinoša:
               vai Direktīvas 98/59/EK 2. panta 4. punkta otrajā daļā saistībā ar 2. panta 3. punkta a) apakšpunktu un b) apakšpunkta i) daļu, kā arī 2. panta 1. punktu tiek prasīts, ka darba ņēmēju pārstāvji ir jāinformē arī par to, kādi ir kontrolējošā uzņēmuma lēmumu ekonomiskie vai citi iemesli, ja šo lēmumu rezultātā darba devējs plāno veikt kolektīvo atlaišanu?

               4)

               Vai ar Direktīvas 98/59/EK 2. panta 4. punktu saistībā ar 2. panta 3. punkta a) apakšpunktu un b) apakšpunkta i) daļu ir saderīgi, ka darba ņēmējiem, kuri tiesā ir apstrīdējuši savu atlaišanu saistībā ar kolektīvo atlaišanu, atsaucoties uz to, ka darba devējs, kurš veic atlaišanu, nav pareizi konsultējies ar darba ņēmēju pārstāvjiem, tiek noteikts izklāstīšanas un pierādīšanas pienākums, kas ir plašāks par norādīšanu uz kontroles pastāvēšanu?

               5)

               Ja atbilde uz ceturto jautājumu ir apstiprinoša:
               kādus papildu izklāstīšanas un pierādīšanas pienākumus saskaņā ar minētajām normām šajā lietā drīkst noteikt darba ņēmējiem?

      (1)  OV L 225, 16. lpp.


title: Lieta C-474/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. augustā iesniedza Cour d'appel de Colmar (Francija) – Ministère public, Belu Dienstleistung GmbH & Co KG, Stefan Nikless

text:
               28.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 441/8

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. augustā iesniedza Cour d'appel de Colmar (Francija) – Ministère public, Belu Dienstleistung GmbH & Co KG, Stefan Nikless

      (Lieta C-474/16)
      (2016/C 441/11)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour d'appel de Colmar

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzību iesniedzēji: Ministère public, Belu Dienstleistung GmbH & Co KG, Stefan Nikless

         Prejudiciālais jautājums

      Vai apliecība A1, kuru saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regulas (EK) Nr. 987/2009 (1), ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, pagaidu darba uzņēmumam ir izsniegusi tās dalībvalsts iestādes norādītā iestāde, kuras tiesību akti par sociālo nodrošinājumu ir piemērojami darba ņēmēja situācijai, rada saistošas sekas, pirmkārt, uzņemošās dalībvalsts iestādēm un, otrkārt, šīs pašas dalībvalsts tiesām, ja tiek konstatēts, ka darba ņēmēja darbība acīmredzami neietilpst Regulas (EK) Nr. 883/2004 12. panta 1. un 2. punktā paredzēto īpašo noteikumu materiālajā piemērošanas jomā?

         (1)  OV L 284, 1. lpp.


title: lieta T-129/09: Prasība, kas celta 2009. gada 2. aprīlī — Bongrain/ITSB — Apetito ( APETITO )

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/47

         Prasība, kas celta 2009. gada 2. aprīlī — Bongrain/ITSB — Apetito (“APETITO”)
   (lieta T-129/09)
   2009/C 141/98
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bongrain SA, Viroflay (Francija) (pārstāvis — C. Hertz-Eichenrode, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Apetito AG, Rheine (Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 2. februāra lēmumu lietā R 720/2008-4; un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “APETITO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 470 598

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācija vārdiskai preču zīmei “apetito” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 11., 21., 29., 30., 37., 39., 41. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot pieļāvusi kļūdu, atzīstot, ka preces bija līdzīgas un, tādējādi, ka pastāvēja attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja.