title: Lieta T-403/05: Prasība, kas celta  2005. gada 15. novembrī  —  MyTravel /Komisija

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/29

         Prasība, kas celta 2005. gada 15. novembrī — MyTravel/Komisija
   (Lieta T-403/05)
   (2006/C 10/57)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MyTravel Group plc (Rošdeila (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — D. Pannick, QC, A. Lewis, Barrister, M. Nicholson, S. Cardell, B. McKenna, Solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt pilnībā vai, pakārtoti — daļā pēc Tiesas ieskata, Komisijas lēmumu (kas ir paziņots prasītājas padomei ar 2005. gada 5. septembra un 2005. gada 12. oktobra vēstulēm), ar ko prasītājai netika piešķirta atļauja piekļūt Komisijas ziņojumam, kuru Komisija sastādīja pēc Pirmās instances tiesas 2002. gada 6. jūnija sprieduma lietā T-342/99 Airtours/Komisija, kā arī vairākiem projektiem, darba ziņojumiem un piezīmēm, kuri vai nu attiecas uz šī lēmuma sagatavošanu vai atrodas lietas materiālos saistībā ar Komisijas lēmumu, kas tika atcelts ar iepriekš minēto spriedumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja (turpmāk tekstā — “Airtours plc.”) iesniedza prasību, lūdzot atcelt Komisijas lēmumu saistībā ar prasītājas apvienošanos ar citu sabiedrību. Tiesa ar spriedumu lietā Airtours/Komisija atcēla šo lēmumu, kā to bija lūgusi prasītāja. Pēc tam prasītāja cēla vēl vienu prasību (lieta T-212/03 MyTravel/Komisija), ar ko lūdza atlīdzināt iespējamos zaudējumus, kuri radušies, Komisijai savā darbībā kļūdaini piemērojot un pārkāpjot Kopienas tiesības, kā rezultātā lēmums tika atcelts.
   Šīs otrās tiesvedības kontekstā prasītāja, pamatojoties uz Regulu 1049/2001 (1), lūdza Komisiju piešķirt tai piekļuvi ziņojumam, ko pēc sprieduma sagatavoja Komisijas dienesti, kā arī vairākiem projektiem, darba ziņojumiem un piezīmēm, kuri vai nu attiecas uz šī lēmuma sagatavošanu vai atrodas lietas materiālos saistībā ar Komisijas lēmumu, kurš tika atcelts. Ar apstrīdēto lēmumu Komisija noraidīja prasītājas lūgumu, uzskatot, ka ir jāpiemēro Regulas 1049/2001 4. panta 2. un 3. punktā noteiktie izņēmumi attiecībā uz tiesvedības un juridisku konsultāciju aizsardzību, pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķiem vai Komisijas lēmumu pieņemšanas procesu.
   Prasītāja lūdz atcelt šo lēmumu. Tā detalizēti apstrīd Komisijas apgalvojumus par to, ka noteiktus dokumentus nevar atklāt, lai nodrošinātu tiesvedības un juridisko procesu aizsardzību un uzskata, ka Komisija nevar atsaukties uz tādām iepriekšējām tiesvedībām kā lietā T-342//99, kur tā jau ir slēgta, lai nepieļautu tādu dokumentu atklāšanu, kuri ir būtiski, lai panāktu taisnīgu risinājumu atsevišķā, notiekošā tiesvedībā.
   Attiecībā uz pārbaužu aizsardzību prasītāja apgalvo, ka Komisijas veiktais ierosinātās apvienošanās novērtējums nav pārbaude tādā nozīmē, lai piemērotu izņēmumu un ka izņēmums neattiecas uz iekšējām izmeklēšanām, ne arī uz jau slēgtām izmeklēšanām. Turklāt prasītāja uzskata, ka atklāšana nekaitēs izmeklēšanu mērķim līdzīgās apvienošanās procedūrās. Turklāt prasītāja apstrīd Komisijas apgalvojumu, ka iekšējā revīzija, kas vērsta uz administratīvo procedūru modernizēšanu, nevarētu būt neatkarīga, ja tās ieteikumi un konstatējumi tiktu publiskoti.
   Visbeidzot, prasītāja uzskata, ka Komisija nav pierādījusi, ka atklāšana būtiski kaitētu tās lēmumu pieņemšanas procesam nākotnē, jo ziņojums, kuru lūdza atklāt, neattiecas uz to, kā lēmumus pieņems turpmāk, bet uz to, kā tie kļūdaini pieņemti iepriekš, pārskatāmību nevar pielīdzināt nepamatotam ārējam spiedienam un pieprasītā atklāšana neietekmēs Kopienas tiesiskās kārtības stabilitāti.
   Noslēgumā prasītāja apgalvo, ka pieprasīto dokumentu atklāšana ir pamatota ar vispārējas nozīmes sabiedrības interesēm.

      (1)  OV L 145, 31/05/2001., 43. lpp.


title: Lieta T-112/13: Prasība, kas celta 2013. gada 19. februārī — Cadbury Holdings /ITSB — Société des produits Nestlé (šokolādes tāfeles ar četrām daivām forma)

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/19

         Prasība, kas celta 2013. gada 19. februārī — Cadbury Holdings/ITSB — Société des produits Nestlé (šokolādes tāfeles ar četrām daivām forma)
   (Lieta T-112/13)
   2013/C 123/32
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cadbury Holdings Ltd (Uxbridge, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — T. Mitcheson, Barrister, P. Walsh un S. Dunstan, Solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Šveice)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 11. decembra lēmumu lietā R 513/2011-2, izņemot daļā, kurā ITSB Apelāciju padome ir noteikusi, ka preču zīmei nav atšķirtspējas [Regulas Nr. 207/2009] 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un personai, kas iestājās lietā, — atlīdzināt procesā Anulēšanas nodaļā un Apelāciju padomē radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: trīsdimensiju preču zīme, kurā attēlota šokolādes tāfeles ar četrām daivām forma, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 2 632 529

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu ir balstīts uz Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunktā, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunktu un e) apakšpunkta ii) daļu, izvirzītajiem spēkā neesamības pamatiem

      Anulēšanas nodaļas lēmums: preču zīmes reģistrāciju atzīt par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunktu un e) apakšpunkta ii) daļu, pārkāpums


title: Lieta C-671/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 29. decembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer ( FranceAgriMer ), kas ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture ( VINIFLHOR ) tiesību un saistību pārņēmējs/ Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes

text:
               24.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 29. decembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), kas ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) tiesību un saistību pārņēmējs/Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes

   (Lieta C-671/11)
   2012/C 89/10
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), kas ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) tiesību un saistību pārņēmējs

      Atbildētāja: Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Kā pilnvaras, kas piešķirtas ar Padomes 1989. gada 21. decembra Regulas (EEK) Nr. 4045/89 par dalībvalstu veiktām ELVGF Garantiju nodaļas finansējuma sistēmā ietilpstošo darījumu rūpīgām pārbaudēm (1) 2. panta 4. punktu, paplašināt pārbaudāmo laikposmu “par laikposmiem […], kas ir pirms vai pēc 12 mēnešu laikposma”, ko tas definē, dalībvalsts var ieviest, ņemot vērā, pirmkārt, prasības par Kopienu finanšu interešu aizsardzību, un, otrkārt, tiesiskās noteiktības principu un nepieciešamību neatstāt pārbaudošajām iestādēm neierobežotas pilnvaras?

               2.

               Konkrētāk:

                           —

                           Vai pārbaudāmajam laikposmam katrā ziņā ir jābeidzas 12 mēnešu laikposmā, kas ir pirms laikposma, kas tiek saukts par “pārbaudes” laikposmu, kurā tiek veiktas pārbaudes darbības, pretējā gadījumā pārbaude būtu nelikumīga, uz ko pārbaudītais varētu atsaukties attiecībā uz lēmumu, kurā izdara secinājumus par šīs kontroles rezultātiem?

                           —

                           Apstiprinošas atbildes gadījumā uz iepriekšējo jautājumu, kā būtu saprotamas pilnvaras, kas ir skaidri paredzētas šajā regulā, paplašināt pārbaudes laikposmu laikposmiem, “kas ir pēc 12 mēnešu laikposma”?

                           —

                           Noraidošas atbildes gadījumā uz pirmo jautājumu, vai pārbaudes laikposmam ir tomēr jāietver 12 mēnešu laikposms, kas beidzas pārbaudes laikposmā, kas ir pirms laikposma, kurā tika veikta pārbaude, vai pārbaude var tomēr attiekties tikai uz vienu laikposmu, kas beidzas pirms iepriekšējās pārbaudes laikposma, pretējā gadījumā pārbaude būtu nelikumīga, uz ko pārbaudītais varētu atsaukties attiecībā uz lēmumu, kurā izdara secinājumus par šīs kontroles rezultātiem?

      (1)  Padomes 1989. gada 21. decembra Regula (EEK) Nr. 4045/89 par dalībvalstu veiktām Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda Garantiju nodaļas finansējuma sistēmā ietilpstošo darījumu rūpīgām pārbaudēm un Direktīvas 77/435/EEK atcelšanu (OV L 388, 18. lpp.).


title: Lieta C-516/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 13. jūlija spriedumu apvienotajās lietās T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 un T-154/07 ThyssenKrupp Liften Ascenseurs u.c./Eiropas Komisija 2011. gada 7. oktobrī iesniedza ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 13. jūlija spriedumu apvienotajās lietās T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 un T-154/07 ThyssenKrupp Liften Ascenseurs u.c./Eiropas Komisija 2011. gada 7. oktobrī iesniedza ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV

   (Lieta C-516/11 P)
   2011/C 355/19
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV (pārstāvji — O.W. Brouwer un J. Blockx, advocaten)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas 2011. gada 13. jūlija spriedumu tiktāl, ciktāl Vispārējā tiesa noraidījusi apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumus;

               —

               taisīt spriedumu lietā un, pamatojoties uz pirmajā instancē izvirzītajiem pamatiem, atzīt Komisijas 2007. gada 21. februāra Lēmumu C(2007) 512, galīgā redakcija, (1) lietā COMP/E-1/38.823 — Lifti un mehāniskie eskalatori, par spēkā neesošu un/vai samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējai uzlikto naudas sodu;

               —

               pakārtoti, samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējai uzlikto naudas sodu;

               —

               pakārtotāk, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja savas apelācijas sūdzības pamatojumam izvirza četrus apelācijas pamatus.

               1)

               EKL 81. panta 1. punkta (tagad — LESD 101. panta 1. punkts) pārkāpums, jo apelācijas sūdzības iesniedzējai pārmestie pārkāpumi nevarēja būtiski ierobežot tirdzniecību starp dalībvalstīm un Komisija nepamatoti ierosinājusi procedūru.

               2)

                  Ne bis in idem principa pārkāpums.

               3)

               Regulas Nr. 1/2003 (2) 23. panta pārkāpums, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. panta 1. punkta un 49. panta 1. un 3. punkta pārkāpums, kā arī sodu individualitātes principa pārkāpums, jo apstiprināta apelācijas sūdzības iesniedzējas solidārā atbildība par visu naudas soda summu, pamatojoties uz koncerna apgrozījumu.

               4)

               Nepareizs novērtējums un prettiesiska bezdarbība, jo Vispārējā tiesa nav izmantojusi savas neierobežotās pilnvaras attiecībā uz naudas sodu pārbaudi, it īpaši saistībā ar konkrētā tirgus lielumu, prevencijas mērķi un sadarbību saskaņā ar 2002. gada paziņojumu par sadarbību un ārpus šī paziņojuma.

      (1)  Lēmuma kopsavilkums OV 2008, C 75, 19. lpp.

      (2)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Lieta T-16/16: Prasība, kas celta 2016. gada 19. janvārī – Mast-Jägermeister/ITSB (Kauss)

text:
               7.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/25

         Prasība, kas celta 2016. gada 19. janvārī – Mast-Jägermeister/ITSB (Kauss)
   (Lieta T-16/16)
   (2016/C 090/34)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mast-Jägermeister SE (Wolfenbüttel, Vācija) (pārstāvji – H. Schrammek, C. Drzymalla, S. Risthaus un J. Engberding, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugi “Kauss” – reģistrācijas pieteikumi Nr. 2683615–0001 un 2683615–0002

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas trešās padomes 2015. gada 17. novembra lēmums lietā R 1842/2015–3

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt attiecībā uz Kopienas dizainparaugiem Nr. 002683615–0001 un 002683615–0002 2015. gada 17. aprīli kā pieteikšanas datumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp Apelācijas padomē radušos izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 6/2002 45. panta 1. punkta un 46. panta 2. un 3. punkta, aplūkojot kopsakarā ar Regulas Nr. 6/2002 36. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 38. panta 1. punktu, pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 6/2002 62. panta otrā teikuma pārkāpums.


title: Lieta T-851/16: Prasība, kas celta 2016. gada 30. novembrī – Access Info Europe/Komisija

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/31

         Prasība, kas celta 2016. gada 30. novembrī – Access Info Europe/Komisija
   (Lieta T-851/16)
   (2017/C 053/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Access Info Europe (Madride, Spānija) (pārstāvji – O. Brouwer, E. Raedts un J. Wolfhagen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 19. septembra Lēmumu C(2016) 6029, ar ko ir atteikta piekļuve dokumentiem, kurus prasītāja pieprasījusi saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (1);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, tai skaitā jebkādu lietā iestājušos personu izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, nolemjot, ka piekļuve pieprasītajiem dokumentiem būtiski kaitētu starptautiskajām attiecībām, ir nepareizi piemērojusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešo ievilkumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, nolemjot, ka piekļuve pieprasītajiem dokumentiem būtiski kaitētu lietās T-192/16, T-193/16 un T-257/16 uzsāktās tiesvedības aizsardzībai un ka piekļuve minētajiem dokumentiem kaitētu Komisijas interesēm lūgt juridiskas konsultācijas un iegūt atklātas, objektīvas un visaptverošas konsultācijas, ir nepareizi piemērojusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta otro ievilkumu. Šajā pamatā tiek arī apgalvots, ka Komisija nav atzinusi, ka piekļuve pieprasītajiem dokumentiem ir sevišķās sabiedrības interesēs un ka tie šā iemesla dēļ būtu jāpublisko.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, nolemjot, ka piekļuve pieprasītajiem dokumentiem būtiski kaitētu lēmumu pieņemšanas procesam, un/vai neatzīstot, ka pastāv sevišķas sabiedrības intereses, it īpaši ņemot vērā to, ka attiecīgais lēmumu pieņemšanas process bija pabeigts, ir nepareizi piemērojusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmo un otro daļu.

               4.

               Ar ceturto pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka Komisija, nepiešķirot vismaz daļēju piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem, kuriem piekļuve tika liegta pilnībā, ir kļūdaini piemērojusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 6. punktu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-458/07: Prasība, kas celta 2007. gada 17. decembrī — Domino de la Vega /ITSB — Ambrosio Velasco ( DOMINIO DE LA VEGA )

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/47

         Prasība, kas celta 2007. gada 17. decembrī — Domino de la Vega/ITSB — Ambrosio Velasco (“DOMINIO DE LA VEGA”)
   (Lieta T-458/07)
   (2008/C 51/88)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dominio de la Vega, S.L., Requena (Spānija) (pārstāvji — E. Caballero Oliver, abogada, un A. Sanz-Bermell y Martínez, abogado)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Ambrosio Velasco, S.A., Dicastillo, Navarra (Spānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju padomes 2007. gada 3. oktobra lēmumu lietā R 1431/2006-2 un līdz ar to apmierināt Ambrosio Velasco, S.A. celtos iebildumus;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “DOMINIO DE LA VEGA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33., 42. un 43. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 2 789 576)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Ambrosio Velasco, S.A.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiska preču zīme (Nr. 78 147) “PALACIO DE LA VEGA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus attiecībā uz visām precēm, izņemot iebildumus, kas vērsti pret precēm, kas ietilpst 33. klasē, un noraidīt reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz šīm precēm

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana, jo nepastāv attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-52/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 11. decembra rīkojumu lietā T-490/14 Arthur Lambauer/Eiropas Savienības Padome 2015. gada 6. februārī iesniedza Arthur Lambauer

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/2

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 11. decembra rīkojumu lietā T-490/14 Arthur Lambauer/Eiropas Savienības Padome 2015. gada 6. februārī iesniedza Arthur Lambauer

   (Lieta C-52/15 P)
   (2015/C 337/02)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Arthur Lambauer

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome
   Eiropas Savienības Tiesa (sestā palāta) ar 2015. gada 3. septembra rīkojumu noraidīja apelācijas sūdzību un nolēma, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs pats sedz savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-177/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 2. oktobra spriedums – Spraylat/ECHA REACH – Maksājums par vielas reģistrāciju – Mikro, mazajiem, un vidējiem uzņēmumiem piešķirts samazinājums – Kļūda paziņojumā par uzņēmuma lielumu – Lēmums, ar ko ir uzlikts administratīvais maksājums – Samērīgums

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/37

      Vispārējās tiesas 2014. gada 2. oktobra spriedums – Spraylat/ECHA

      (Lieta T-177/12) (1)

      (REACH - Maksājums par vielas reģistrāciju - Mikro, mazajiem, un vidējiem uzņēmumiem piešķirts samazinājums - Kļūda paziņojumā par uzņēmuma lielumu - Lēmums, ar ko ir uzlikts administratīvais maksājums - Samērīgums)
      (2014/C 395/44)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Spraylat GmbH (Āhene, Vācija) (pārstāvis – K. Fischer, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji – M. Heikkilä, A. Iber un C. Schultheiss, pārstāvji, kuriem palīdz M. Kuschewsky, advokāts)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji D. Düsterhaus un E. Manhaeve, vēlāk B. Eggers un M. Manhaeve)

         Priekšmets

      Prasība atcelt ECHA2012. gada 21. februārī izrakstīto rēķinu Nr. 10030371, ar kuru ir noteikts prasītājai uzliktā administratīvā maksājuma apmērs, un nodrošināšanas kārtībā – prasība atcelt ECHA2012. gada 15. februāra Lēmumu SME (2012) 1445, ar kuru ir konstatēts, ka prasītāja neatbilst nosacījumiem, lai saņemtu mazajiem uzņēmumiem paredzēto maksājuma samazinājumu, un tai ir uzlikts administratīvais maksājums

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) 2012. gada 15. februāra Lēmumu SME (2012) 1445 un ECHA 2012. gada 21. februārī izrakstīto rēķinu Nr. 10030371;

                  2)

                  ECHA sedz savus, kā arī atlīdzina Spraylat GmbH tiesāšanās izdevumus;

                  3)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 174, 16.6.2012.


title: Lieta C-568/07: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 4. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. un 48. pants — Optiķi — Nosacījumi uzņēmējdarbības veikšanai — Optikas preču veikalu atvēršana un vadīšana — Tiesas sprieduma nepilnīga izpilde — Naudas sods)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/11

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 4. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (lieta C-568/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 43. un 48. pants - Optiķi - Nosacījumi uzņēmējdarbības veikšanai - Optikas preču veikalu atvēršana un vadīšana - Tiesas sprieduma nepilnīga izpilde - Naudas sods)
   2009/C 180/18
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Zavs [G. Zavvos] un E. Traversa [E. Traversa])

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāve — E. Skandalu [E. Skandalou])

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesas 2005. gada 21. aprīļa sprieduma lietā C-140/03 Komisija/Grieķija attiecībā uz EKL 43. un 48. panta pārkāpumu saistībā ar veikalu optikas preču tirdzniecībai īpašumtiesībām, atvēršanu un vadīšanu, nepilnīgu izpildi — Valsts tiesības, ar kurām tikai licencētu optiķu īpašumā var atrasties optikas veikali — Lūgums noteikt kavējuma naudu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               līdz argumentētajā atzinumā, ko Eiropas Kopienu Komisija ir pieņēmusi saskaņā ar EKL 228. pantu, noteiktā termiņa beigām neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu 2005. gada 21. aprīļa spriedumu lietā C-140/03 Komisija/Grieķija, Grieķijas Republika nav izpildījusi EKL 228. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Grieķijas Republikai ir jāsamaksā Eiropas Kopienu Komisijai naudas sods viena miljona euro apmērā, naudas līdzekļus ieskaitot kontā “Eiropas Kopienas pašu resursi”;

               3)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 64, 08.03.2008.


title: Lieta T-160/16: Prasība, kas celta 2016. gada 15. aprīlī – Groningen Seaports u.c./Komisija

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/29

         Prasība, kas celta 2016. gada 15. aprīlī – Groningen Seaports u.c./Komisija
   (Lieta T-160/16)
   (2016/C 200/42)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Groningen Seaports NV (Delfzijl, Nīderlande), Havenbedrijf Amsterdam NV (Amsterdama, Nīderlande), Havenbedrijf Rotterdam NV (Roterdama, Nīderlande), Havenschap Moerdijk (Moerdijk, Nīderlande), NV Port of Den Helder (Den Helder, Nīderlande), Zeeland Seaports NV (Terneuzen, Nīderlande) (pārstāvji – E. Pijnacker Hordijk un I. Kieft, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas apstrīd Komisijas 2016. gada 21. janvāra Lēmumu par valsts atbalstu SA.25338 (2014/C) (ex E3/2008 un ex CP 115/2004), ko piešķīrusi Nīderlande – Valsts uzņēmumu atbrīvošana no uzņēmumu ienākumu nodokļa.
   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza vienu pamatu.
   Vienīgais pamats ir par valsts atbalsta normu mērķu pārkāpumu, Savienības tiesību vispārējo principu pārkāpumu, it īpaši vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, prasības par lēmumu rūpīgu sagatavošanu pārkāpumu un patvaļas aizlieguma pārkāpumu, un pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu.

               —

               Nīderlandes valsts ostas konkurē nevis ar Nīderlandes privātuzņēmumiem, bet ar Francijas, Beļģijas un Vācijas jūras ostām Hamburgas-Havras apgabalā.

               —

               Šīs Eiropas ostas konkurentes par sliktu Nīderlandes valsts jūras ostām saņem dažāda veida valsts atbalstu. Lēmuma pieņemšanas laikā Komisija par šo zināja. Tāpat kā Nīderlandes valsts jūras ostas visas jūras ostas konkurentes Hamburgas-Havras apgabalā saņem atbrīvojumu no uzņēmumu ienākumu nodokļa. Vācijas ostas turklāt saņem ļoti būtisku ekspluatācijas atbalstu zaudējumu kompensācijas formā. Arī par šo Komisijai bija zināms, pieņemot lēmumu.

               —

               Ar apstrīdēto atbalstu tiek vienpusēji atcelts Nīderlandes valsts jūras ostām piešķirtais nodokļu atbrīvojums, lai gan atbilstošie atbrīvojumi Beļģijas un Francijas jūras ostām paliek spēkā un attiecībā uz atbalstu Vācijas jūras ostām nav pat vēl uzsākta pirmā oficiālā procedūra.

               —

               Ar apstrīdēto lēmumu skarot tikai Nīderlandes valsts jūras ostām piešķirto nodokļu atbrīvojumu, Komisija ir būtiski pasliktinājusi jau tā nevienlīdzīgo konkurenci Eiropas ostu sektorā un ievērojami pasliktinājusi Nīderlandes valsts jūras ostu situāciju attiecībā pret to tiešajām konkurentēm, kuras arī ir atbrīvotas no uzņēmumu ienākumu nodokļa un turklāt saņem cita veida atbalstu. Komisija nepamato, kādēļ tā ir rīkojusies tikai attiecībā uz Nīderlandes valsts jūras ostām.


title: Lieta T-222/17: Prasība, kas celta 2017. gada 18. aprīlī – Recylex u.c./Komisija

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/34

         Prasība, kas celta 2017. gada 18. aprīlī – Recylex u.c./Komisija
   (Lieta T-222/17)
   (2017/C 195/48)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Recylex SA (Parīze, Francija), Fonderie et Manufacture de Métaux (Anderlehta, Beļģija), Harz-Metall GmbH (Goslāra, Vācija) (pārstāvji – M. Wellinger, S. Reinart un K. Bongs, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               samazināt naudas sodu, kas tām uzlikts ar Eiropas Komisijas 2017. gada 8. februāra lēmumu (C(2017) 900 final) saistībā ar procedūru atbilstoši LESD 101. pantam;

               —

               noteikt prasītājām samaksas kārtību un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, nepiemērojot prasītājām Paziņojuma par atbrīvojumu (1) 26. punktu (pēdējo rindkopu) attiecībā uz pārkāpuma ilgumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, nepiemērojot prasītājām Paziņojuma par atbrīvojumu 26. punktu (pēdējo rindkopu) attiecībā uz pārkāpumu, kas skar Franciju.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, piemērojot īpašu 10 % palielinājumu, aprēķinot naudas sodu, pamatojoties uz Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai (2) 37. punktu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, nepiešķirot prasītājām naudas soda 50 % samazinājumu atbilstoši Paziņojuma par atbrīvojumu 26. punkta pirmajam ievilkumam.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu tiek pārkāpts samērīguma princips un nediskriminācijas princips, kā arī princips par sodu individualizāciju.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Tiesai ir jāizmanto sava neierobežotā kompetence noteikt prasītājām samaksas kārtību vēl nesamaksātajai naudas soda daļai.

      (1)  Paziņojums par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu karteļu gadījumos (OV 2006, C 298, 17. lpp.), redakcijā pēc pēdējiem grozījumiem, kas veikti ar Komisijas Paziņojumu – Grozījumi Komisijas Paziņojumā par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu karteļu gadījumos (OV 2015, C 256, 1. lpp.).

      (2)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 (OV 2006, C 210, 2. lpp.) 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu.


title: Lieta C-695/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. decembrī iesniedza Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Shiraz Baig Mirza/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

text:
               7.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. decembrī iesniedza Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Shiraz Baig Mirza/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

   (Lieta C-695/15)
   (2016/C 090/13)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Shiraz Baig Mirza

      Atbildētājs: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulas (ES) Nr. 604/2013 (1), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (turpmāk tekstā – “Dublinas III regula”), 3. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           a)

                           dalībvalstis var īstenot tiesības nosūtīt pieteikuma iesniedzēju uz drošu trešo valsti tikai pirms atbildīgās dalībvalsts noteikšanas, vai arī tās var īstenot šīs tiesības arī pēc šīs noteikšanas?

                           b)

                           vai atbilde uz iepriekšējo jautājumu atšķiras gadījumā, ja dalībvalsts atzīst sevi par atbildīgo dalībvalsti nevis brīdī, kad tās iestādēs pirmo reizi ir ticis iesniegts pieteikums atbilstoši Dublinas III regulas 7. panta 2. punktam un minētās regulas III nodaļai, bet gan brīdī, kad tā uzņem pieteikuma iesniedzēju no citas dalībvalsts pēc tam, kad ir ticis iesniegts pieteikums viņa pārvietošanai vai uzņemšanai atpakaļ, piemērojot Dublinas III regulas V un VI nodaļu?

               2)

               Ja atbilstoši Tiesas sniegtajai interpretācijai atbildē uz pirmo jautājumu, tiesības nosūtīt pieteikuma iesniedzēju uz drošu trešo valsti var tikt īstenotas arī pēc pārvietošanas, kas ir veikta, piemērojot Dublinas procedūru:
               vai Dublinas III regulas 3. panta 3. punktu var interpretēt tādējādi, ka dalībvalstis var īstenot šīs tiesības arī gadījumā, ja dalībvalsts, kura veic pārvietošanu, Dublinas procedūras piemērošanas laikā nav tikusi informēta par konkrēti piemērojamo valsts tiesisko regulējumu attiecībā uz šo tiesību īstenošanu vai valsts iestāžu piemēroto praksi?

               3)

               Vai Dublinas III regulas 18. panta 2. punktu var interpretēt tādējādi, ka tāda pieteikuma iesniedzēja gadījumā, kurš ir ticis uzņemts atpakaļ, piemērojot minētās regulas 18. panta [1. punkta] c) apakšpunktu, procedūra ir jāturpina tajā pašā stadijā, kurā tā ir tikusi pārtraukta iepriekšējās procedūras laikā?

      (1)  OV L 180, 31. lpp.


title: Tiesas spriedums (sestā palāta) 2005. gada 12. maijā lietā C-315/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Huhtamaki Dourdan SA (Šķīrējklauzula — Pētniecības līguma izpildes ietvaros izmaksātā avansa atmaksa — Izmaksu daļas nepamatotība)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2005. gada 12. maijā
   lietā C-315/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Huhtamaki Dourdan SA
       (1)

   (Šķīrējklauzula - Pētniecības līguma izpildes ietvaros izmaksātā avansa atmaksa - Izmaksu daļas nepamatotība)
   (2005/C 182/15)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-315/03 par prasību atbilstoši EKL 238. pantam, ko 2003. gada 23. jūlijā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — K. Džiolito [C. Giolito]) pret Huhtamaki Dourdan SA, Dūrdana [Dourdan] (Francija), (pārstāvji — F.Puels [F. Puel] un L. Fransuā–Martēns [L. François-Martin], advokāti), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs E. Borgs Bartets [A. Borg Barthet], tiesneši Ž.- P. Puisošē [ J.-P. Puissochet] (referents) un S. fon Bārs [S. von Bahr], ģenerāladvokāts L. M. Pojarešs Maduru [L.M. Poiares Maduro], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 12. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

                  Huhtamaki Dourdan SA samaksā Eiropas Kopienu Komisijai EUR 151 533,47 — daļu no atmaksājamā avansa samaksas, kas tika pārskaitīts līguma Nr. BRST-CT 98 5422 ietvaros, un EUR 23 583,63 — procentu maksājumu, par laika posmu līdz šī sprieduma pasludināšanas dienai. Tāpat Huhtamaki Dourdan SA atlīdzina Komisijai procentu maksājumu pēc likmes 4,81 % no atlikušās nenomaksātās kompensācijas summas par laika posmu no šī sprieduma pieņemšanas dienas līdz pilnīgai parāda nomaksai.

               2)

                  Huhtamaki Dourdan SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 213, 06.09.2003.


title: Lieta T-678/15: Prasība, kas celta 2015. gada 23. novembrī – Novartis/ITSB (Pusmēness melnā un baltā krāsā attēls)

text:
               7.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/19

         Prasība, kas celta 2015. gada 23. novembrī – Novartis/ITSB (Pusmēness melnā un baltā krāsā attēls)
   (Lieta T-678/15)
   (2016/C 090/26)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novartis AG (Bāzele, Šveice) (pārstāvis – M. Zintler, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme (Pusmēness melnā un baltā krāsā attēls) – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 191 036

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 23. septembra lēmums lietā R 89/2015-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt, ka Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts neliedz reģistrēt attiecīgo apzīmējumu (Kopienas preču zīme Nr. 13 191 036) attiecībā uz 5. klasē ietilpstošajām reģistrācijas pieteikumā aprakstītajām precēm.

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-74/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 13. februārī iesniedza Giudice di Pace di Revere (Itālija) — kriminālprocess pret Abd Aziz Tam

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 13. februārī iesniedza Giudice di Pace di Revere (Itālija) — kriminālprocess pret Abd Aziz Tam

   (Lieta C-74/12)
   2012/C 118/27
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Giudice di Pace di Revere

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Abd Aziz Tam

      Prejudiciālie jautājumi

               —

               vai, ņemot vērā lojālas sadarbības principu un direktīvu lietderīgās iedarbības principu, Direktīvas 2008/115/EK (1) 2., 4., 6., 7. un 8. pants liedz iespēju sodīt trešās valsts valstspiederīgo, kurš kādā dalībvalstī uzturas nelikumīgi, ar naudas sodu, ko aizstāj ar krimināltiesisku sankciju — mājas arestu — tāpēc vien, ka viņš ir ieceļojis un uzturas dalībvalstī nelikumīgi, vēl pirms administratīvās iestādes izdotā izbraukšanas rīkojuma neievērošanas?

               —

               vai, ņemot vērā lojālas sadarbības principu un direktīvu lietderīgās iedarbības principu, Direktīvas 2008/115/EK 2., 15. un 16. pants liedz iespēju dalībvalstij pēc direktīvas pieņemšanas pieņemt tiesību normu, kurā paredzēts, ka trešās valsts valstspiederīgo, kurš kādā dalībvalstī uzturas nelikumīgi, soda ar naudas sodu, ko aizstāj ar tūlītēju izraidīšanu, kas izpildāma kā krimināltiesiska sankcija, neievērojot direktīvā paredzēto procedūru un ārzemnieka tiesības?

               —

               vai LES 4. panta 3. punktā minētais lojālas sadarbības princips aizliedz valsts tiesību normu, kas pieņemta līdz kādas direktīvas ieviešanas termiņa beigām, lai izvairītos no direktīvas darbības jomas vai katrā ziņā ierobežotu to, un kādi pasākumi tiesai jāveic, ja tiek konstatēti tādi apstākļi?

      (1)  OV L 348, 98. lpp.


title: Lieta C-405/06 P: Tiesas (sestā palāta) 2007. gada 24. septembra rīkojums — Miguel Torres, SA /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Bodegas Muga , SA (Apelācija — Kopienas preču zīme — Grafiskas preču zīmes Torre Muga reģistrācijas pieteikums — Iebildumu process — Agrāka valsts un starptautiska vārdiska preču zīme TORRES — Sajaukšanas iespēja — Iebildumu noraidīšana)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/28

         Tiesas (sestā palāta) 2007. gada 24. septembra rīkojums — Miguel Torres, SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Bodegas Muga, SA

   (Lieta C-405/06 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Grafiskas preču zīmes “Torre Muga’ reģistrācijas pieteikums - Iebildumu process - Agrāka valsts un starptautiska vārdiska preču zīme “TORRES’ - Sajaukšanas iespēja - Iebildumu noraidīšana)
   (2008/C 51/47)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Miguel Torres, SA (pārstāvis — E. Armijo Chávarri, abogado)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — I. de Medrano Caballero), Bodegas Muga, SA (pārstāvis — F. Porcuna de la Rosa, abogado)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2006. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-247/03 Torres/ITSB un Bodegas Muga, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2003. gada 7. aprīļa lēmumu lietā R 998/2001-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Miguel Torres, SA un Bodegas Muga, SA

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Miguel Torres, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 310, 16.12.2006.


title: Lieta C-579/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 22. novembrī iesniedza Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto (Portugāle) — Grande Área Metropolitana do Porto (GAMP)/Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território u.c.

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 22. novembrī iesniedza Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto (Portugāle) — Grande Área Metropolitana do Porto (GAMP)/Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território u.c.
   (Lieta C-579/11)
   2012/C 32/26
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Grande Área Metropolitana do Porto (GAMP)

      Atbildētājas: Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território, Comissão Diretiva do Programa Operacional Potencial Humano, Ministério do Trabalho e da Solidariedade Social

      Pārējie lietas dalībnieki:
      Sindicato dos Quadros Técnicos do Estado, Ministério da Saúde un Instituto do Desporto de Portugal (IP)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Kopienu tiesības un it īpaši Padomes 2006. gada 11. jūlija Regulas (EK) Nr. 1083/2006 (1) 5.–8., 22., 32., 34., 35. un 56. pants, kā arī Līguma par Eiropas Savienību darbību 174., 175. un 176. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj izņēmumus no izdevumu teritoriālās kompensējamības principa, proti, principa, ka izdevumi saistībā ar darbībām, kuras līdzfinansē struktūrfondi un Kohēzijas fonds, atbilstoši darbības programmām tiek kompensēti tikai tad, ja tiek veikti NUTS II reģionos, uz kuriem attiecas katra no šīm darbības programmām?

               2)

               Konkrētāk, vai iepriekš minētie tiesību akti ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts iestādēm pieņemt noteikumus, ka, nosakot izņēmumus no izdevumu teritoriālās kompensējamības principa, investīcijas var tikt uzskatītas par kompensējamām saskaņā ar konverģences kritērijam īpaši noteiktām darbības programmām, ja šo investīciju vai saņēmējas iestādes atrašanās vieta nav NUTS II reģionos, uz kurām attiecas šīs darbības programmas?

               3)

               Pakārtoti, vai Kopienas tiesības un it īpaši Padomes 2006. gada 11. jūlija Regulas (EK) Nr. 1083/2006 5.–8., 22., 32., 34., 35. un 56. pants, kā arī Līguma par Eiropas Savienību darbību 174., 175. un 176. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tas, ka pastāv izņēmumi no izdevumu teritoriālās kompensējamības principa, kas ļauj valsts iestādēm pieņemt noteikumus, ļaujot izdevumus saistībā ar darbībām, kuras līdzfinansē struktūrfondi un Kohēzijas fonds, atbilstoši darbības programmām uzskatīt par kompensējamiem, pat ja tie netiek veikti NUTS II reģionos, uz kuriem attiecas katra no šīm darbības programmām, īpaši, ja šie izņēmumi attiecas uz izdevumiem/darbībām ar nozīmīgu tālāku ietekmi (“spill-over effect”), proti, kurus pamato darbību raksturs un daudzpusīga ietekme, kuru tie rada arī reģionos, kuros investīcijas netiek veiktas?

               4)

               Vēl konkrētāk, vai šie tiesību akti liedz valsts iestādēm pieņemt noteikumus, kas ļauj investīcijas uzskatīt par kompensējamām saistībā ar konverģences mērķim paredzētām darbības programmām, kurās šīs investīcijas vai saņēmēja iestāde neatrodas NUTS II reģionos, uz kuriem attiecas konverģences mērķis, it īpaši, ja tie ir saistīti ar izdevumiem/darbībām ar nozīmīgu tālāku ietekmi (“spill-over effect”), proti, kurus pamato darbību raksturs un daudzpusīga ietekme, kuru tie rada arī reģionos, kuros investīcijas netiek veiktas?

      (1)  Padomes 2006. gada 11. jūlija Regula (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999 (OV L 210, 25. lpp.).


title: Lieta C-51/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 14. jūnija rīkojums ( Tribunale di Livorno (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Alberto Bianchi pret De Robert Calzature Srl

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/33

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 14. jūnija rīkojums (Tribunale di Livorno (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Alberto Bianchi pret De Robert Calzature Srl

   (Lieta C-51/06) (1)

   (2006/C 224/71)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 86, 08.04.2006.


title: Lieta T-289/16: Prasība, kas celta 2016. gada 3. jūnijā – Inox Mare/Komisija

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/63

         Prasība, kas celta 2016. gada 3. jūnijā – Inox Mare/Komisija
   (Lieta T-289/16)
   (2016/C 270/69)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Inox Mare (Rimini, Itālija) (pārstāvis – R. Holzeisen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Final Report OF/2013/0086/B1 THOR (2015) 40189 – 26.11.2015., ņemot vērā tajā pieļauto būtisko prettiesiskumu;

               —

               un līdz ar to atcelt Recommendation for action to be taken following an OLAF investigation THOR (2015) 4257 – 09.12.2015.;

               —

               piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir vērsta pret apstrīdētajiem aktiem, ciktāl tajos ir konstatēts, ka noteiktu gadu garumā prasītāja ir izvairījusies no muitas nodokļu un antidempinga maksājumu samaksas. Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka tā ir ievedusi ievērojamu daudzumu nerūsējošā tērauda savienotājelementu izstrādājumu, paļaujoties uz to, ko Filipīnu muitas iestāde bija plaši apliecinājusi attiecībā uz divu Filipīnu sabiedrību piegādāto preču apgalvoto Filipīnu izcelsmi, līdz brīdim, kad tā bija uzzinājusi, ka Eiropas Savienība ir uzsākusi pretapiešanas procedūru attiecībā uz Filipīnām, pamatojoties uz aizdomām, ka iepriekš minētās preces patiesībā ir bijušas Taivānas izcelsmes preces un tādējādi vienkārši ir tikušas pārsūtītas no Taivānas caur Filipīnām uz Eiropas Savienību.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu vispirms tiek apgalvots aktu, pret kuriem ir vērsta prasība, apstrīdamais raksturs atbilstoši LESD 263. pantam.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētajiem aktiem, lai arī no to nosaukuma varētu prezumēt pretējo, būtībā ir saistošs spēks attiecībā uz Itālijas muitas iestādi un tie rada tiešas juridiskas sekas, kas kaitē prasītājas interesēm un personiskajām un faktiskajām tiesībām, izmainot tās tiesisko stāvokli, un tas tā ir, ņemot vērā 1) muitas nodokļu “Savienības pašas resursu” raksturu un no tā izrietošos pienākumus dalībvalstīm, kurām ir vienīgi pienākums iekasēt šos muitas nodokļus, 2) OLAF kā administratīvas izmeklēšanas struktūras raksturu, kura aizstāj Eiropas Komisiju saistībā ar ārējām izmeklēšanām, un 3) Eiropas Komisijas lomu kā Eiropas Savienības iestādei, kurai ir izpildfunkcijas, piemērojot Eiropas Savienības Muitas kodeksu.

                           —

                           Šajā tiesiskajā kontekstā noliedzot prasītājas apstrīdēto OLAF aktu tieši apstrīdamo raksturu LESD 263. panta izpratnē, nozīmētu liegt prasītājai tās pamattiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un tādējādi – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta un ECPAK 13. panta pārkāpumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots apstrīdēto aktu prettiesiskums.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Final Report OF/2013/0086/B1 – THOR (2015) 40189 nav ietverts neviens pamatelements, kuru likumdevējs ir saistoši paredzējis Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. septembra Regulā (ES, Euratom) Nr. 883/2013 (1), un tādēļ tas ir pilnībā prettiesisks un tam nav absolūti nekādas pierādījuma vērtības.

                           —

                           Apstrīdētajā aktā esot pieļauts šāds prettiesiskums: nav ietvertas norādes par procesuālajām garantijām, izmeklēšanā iesaistītajām personām, prasītājas juridisko pārstāvju uzklausīšanu; sākotnējo juridisko kvalificēšanu, ir nepamatots un pretrunīgs kompetento iestāžu atbildības noraidījums, OLAF pieļauts pienākuma veikt tās izmeklēšanu objektīvi un neatkarīgi un ievērojot nevainīguma prezumpcijas principu, pārkāpums, kā arī galīgajā ziņojumā ir ietverta kļūdaina informācija izmeklēšanas neveikšanas dēļ.

                           —

                           Visu iepriekš minēto prettiesiskuma aspektu dēļ ieteikums, ko OLAF ģenerāldirekcija ir adresējusi Itālijas Republikas Agenzia delle Dogane e dei Monopoli [Muitas un monopolu aģentūrai] par visu to pasākumu veikšanu, kas ir vajadzīgi, lai atgūtu no prasītājas muitas nodokļus, vispār nav pamatots un līdz ar to ir prettiesisks.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. septembra Regula (ES, Euratom) Nr. 883/2013 par izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF), un ar ko atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1073/1999 un Padomes Regulu (Euratom) Nr. 1074/1999 (OV 2013, L 248, 1. lpp.).


title: Lieta T-321/14: Prasība, kas celta 2014. gada 12. maijā – Volkswagen /ITSB ( “STREET” )

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/39

         Prasība, kas celta 2014. gada 12. maijā – Volkswagen/ITSB (“STREET”)
   (Lieta T-321/14)
   2014/C 212/51
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Volkswagen AG (Wolfsburg, Vācija) (pārstāvis – U. Sander, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 13. marta lēmumu lietā R 2025/2013-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “STREET” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12., 28. un 35. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-18/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 16. janvārī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Danieli & C. Officine Meccaniche SpA u.c./Arbeitsmarktservice Leoben

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 16. janvārī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Danieli & C. Officine Meccaniche SpA u.c./Arbeitsmarktservice Leoben

   (Lieta C-18/17)
   (2017/C 144/24)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Danieli & C. Officine Meccaniche SpA, Dragan Panic, Ivan Arnautov, Jakov Mandic, Miroslav Brnjac, Nicolai Dorassevitch, Alen Mihovic

      Atbildētājs: Arbeitsmarktservice Leoben

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 56. un 57. pants, Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīva 96/71/EK (1) par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā un Akta par Horvātijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem Līgumā par Eiropas Savienību, Līgumā par Eiropas Savienības darbību un Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumā V pielikuma 2. nodaļas “Personu pārvietošanās brīvība” 2. un 12. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Austrija var ierobežot tādu darba ņēmēju norīkošanu darbā, kas strādā Horvātijā reģistrētā uzņēmumā, izvirzot prasību par darba atļaujas saņemšanu, ja šīs norīkošanas darbā mērķis, nodrošinot ar darbaspēku Itālijā reģistrētu uzņēmumu, ir pakalpojuma sniegšana Austrijā, ko veic Itālijā reģistrētais uzņēmums, un darba ņēmēju Horvātijas pilsoņu darbība Itālijas uzņēmumā, ierīkojot stiepļu velmētavu Austrijā, aprobežojas ar šī pakalpojuma sniegšanu Austrijā, un starp viņiem un Itālijas uzņēmumu nepastāv darba tiesiskās attiecības?

               2)

               Vai LESD 56. un 57. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīva 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā ir jāinterpretē tādējādi, ka Austrija var ierobežot tādu darba ņēmēju Krievijas un Baltkrievijas pilsoņu norīkošanu darbā, kas strādā Itālijā reģistrētā uzņēmumā, izvirzot prasību par darba atļaujas saņemšanu, ja šīs norīkošanas darbā mērķis, nodrošinot ar darbaspēku citu Itālijā reģistrētu uzņēmumu, ir šī cita uzņēmuma pakalpojuma sniegšana Austrijā un darba ņēmēju Krievijas vai Baltkrievijas pilsoņu darbība šī cita uzņēmuma labā aprobežojas ar tā pakalpojuma sniegšanu Austrijā, un starp viņiem un šo citu uzņēmumu nepastāv darba tiesiskās attiecības?

      (1)  OV L 18, 21.01.1997., 1. lpp.


title: Lieta C-302/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar VAT and Duties Tribunal , Londona (Apvienotā Karaliste) 2007. gada 29. jūnija rīkojumu — J D Wetherspoon PLC / The Commissioners of Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar VAT and Duties Tribunal, Londona (Apvienotā Karaliste) 2007. gada 29. jūnija rīkojumu — J D Wetherspoon PLC/The Commissioners of Her Majesty's Revenue and Customs

   (Lieta C-302/07)
   (2007/C 211/38)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      VAT and Duties Tribunal, Londona
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: J D Wetherspoon PLC

      Atbildētāja: The Commissioners of Her Majesty's Revenue and Customs

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai PVN summu noapaļošanu regulē tikai valsts tiesības, vai arī Kopienas tiesības? Konkrētāk — vai Pirmās Direktīvas (1) 2. panta pirmais un otrais punkts un Sestās Direktīvas (2) (2004. gada 1. janvāra redakcijā) 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts un/vai 12. panta 3. punkta a) apakšpunkts un/vai 22. panta 3. punkta b) apakšpunkts apstiprina to, ka noapaļošana ir Kopienas tiesību jautājums?

               2)

               Konkrētāk:

                           i)

                           Vai Kopienas tiesības liedz piemērot valsts tiesību normas vai valsts nodokļu iestādes praksi, kas prasa veikt ikvienas PVN summas noapaļošanu uz augšu, ja attiecīgā mazākās valūtas vienības daļa ir 0,50 vai pārsniedz to (piemēram, 0,5 peniji ir jānoapaļo uz augšu līdz tuvākajam pilnajam penijam)?

                           ii)

                           Vai Kopienas tiesības prasa nodokļu maksātājiem atļaut noapaļot uz leju ikvienu PVN summu, kas ietver mazākās pieejamās valūtas vienības daļu?

               3)

               PVN ietverošā pārdošanas darījumā — kurā līmenī Kopienas tiesības uzliek prasa piemērot noapaļošanu maksājamā PVN aprēķināšanai: katras atsevišķās vienības līmenī, vienādu preču grupas līmenī, katrā piegādē (ja tajā pašā grozā tiek ietverta vairāk par vienu piegādi), katrā darījuma/kopējā groza līmenī, vai katrā PVN atskaites periodā vai kādā citā līmenī?

               4)

               Vai atbildi uz kādu no jautājumiem ietekmē Kopienas tiesību vienlīdzīgas attieksmes un fiskālās neitralitātes principi, it īpaši ņemot vērā, ka Apvienotajā Karalistē pastāv atbilstošo nodokļu iestāžu paredzēta atkāpe, kas tikai dažiem tirgotājiem ļauj deklarējamās PVN summas noapaļot uz leju?

      (1)  Padomes 1967. gada 11. aprīļa Pirmā direktīva Nr. 67/227/EEK par dalībvalstu tiesību aktu par apgrozījuma nodokļiem saskaņošanu (OV 71, 1301. lpp.).

      (2)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīva Nr. 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta C-179/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 7. aprīlī iesniedza Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Spānija) – Bankia S.A./Alfonso Antonio Lau Mendoza un Verónica Yuliana Rodríguez Ramírez

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 7. aprīlī iesniedza Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Spānija) – Bankia S.A./Alfonso Antonio Lau Mendoza un Verónica Yuliana Rodríguez Ramírez

   (Lieta C-179/17)
   (2017/C 231/08)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Bankia S.A.

      Atbildētāji: Alfonso Antonio Lau Mendoza un Verónica Yuliana Rodríguez Ramírez

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 93/13/EEK (1) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. un 7. pantam ir pretrunā judikatūra, kurā (STS (2016. gada 18. februāraSentencia del Tribunal Supremo (Augstākās tiesas spriedums)) ir noteikts, ka, neraugoties uz noteikuma par kredīta pirmstermiņa atmaksu negodīgumu un, lai arī pieteikums par piespiedu atsavināšanu ir balstīts uz šo noteikumu, piespiedu atsavināšanu nevar atlikt, jo procesa turpināšana ir labvēlīgāka patērētājam, jo gadījumā, ja tiek izpildīts spriedums, kas pasludināts tiesvedībā par juridiska fakta konstatēšanu saskaņā ar CC [Código Civil: Civilkodekss] 1124. pantu, patērētājs nevar izmantot procesuālās privilēģijas, kas piemērojamas piespiedu atsavināšanas procedūrā, kā arī, ciktāl šajā pašā judikatūrā netiek ņemta vērā TS (Tribunal Supremo; Augstākā tiesa) iedibinātā judikatūra, ka CC 1124. pants (paredzēts attiecībā uz līgumiem, kas rada savstarpējas saistības) nav piemērojams aizdevuma līgumiem, jo šāda vienošanās ir faktisks, vienpusējs līgums, kas stājas spēkā līdz ar naudas nodošanu un tādējādi rada saistības tikai aizņēmējam, nevis aizdevējam (kreditoram), proti, ja šī TS judikatūra tiek piemērota tiesvedībā par juridiska fakta konstatēšanu, patērētājs var lūgt prasību noraidīt, lūdzot piespiest samaksāt kompensāciju, un vairs nebūtu iespējams apgalvot, ka piespiedu atsavināšanas procesa turpināšana viņam būtu labvēlīgāka?

               2)

               Ja tiek atzīts, ka CC 1124. pants ir piemērojams aizdevuma līgumiem vai visiem kredītlīgumiem, vai norādītā judikatūra ir pretrunā Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. un 7. pantam, ja šajā judikatūrā, izvērtējot, vai patērētājam labvēlīgāk ir turpināt piespiedu atsavināšanas procedūru vai arī kaitīgāk, ja tiek izmantota tiesvedība par juridiska fakta konstatēšanu saskaņā ar CC 1124. pantu, netiek ņemts vērā fakts, ka tiesvedībā par juridiska fakta konstatēšanu prasība par vienošanās izbeigšanu un prasība par kompensāciju var tikt noraidīta, ja tiesa piemēro CC 1124. panta noteikumu, ka “tiesai jāapmierina prasība par [vienošanās] izbeigšanu, ja vien nepastāv pamats termiņa noteikšanai”, ņemot vērā, ka saistībā ar ilgtermiņa (20 vai 30 gadu) kredītiem un hipotekārajiem kredītiem mājokļa iegādei relatīvi ir ļoti iespējams, ka tiesas piemēros šo pamatu prasības noraidīšanai, it īpaši gadījumā, kad maksājuma pienākuma neievērošana nav ļoti smaga

               3)

               Ja tiek apstiprināts, ka patērētājam labvēlīgāk ir turpināt piespiedu atsavināšanu, piemērojot pirmstermiņa atmaksu, vai norādītā judikatūra ir pretrunā Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. un 7. pantam, ciktāl šī judikatūra pakārtoti ir balstīta uz likuma normu (LEC [Ley de Enjuiciamiento Civil; Civilprocesa likums] 693. panta 2. punktu), lai gan līgums var turpināt pastāvēt bez noteikuma par kredīta pirmstermiņa atmaksu, un ciktāl ar minēto judikatūru tiek radītas sekas LEC 693. panta 2. punktam, lai gan nav izpildīts tajā norādītais būtiskais nosacījums par to, ka līgumā ir jābūt spēkā esošai un efektīvai vienošanās par kredīta pirmstermiņa atmaksu, un noteikums par kredīta pirmstermiņa atmaksu faktiski ir atzīts par negodīgu, spēkā neesošu un neefektīvu?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta C-500/04: Tiesas (sestā palāta) spriedums  2006. gada 16. februārī  ( Finanzgericht Düsseldorf  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Proxxon GmbH  pret  Oberfinanzdirektion Köln  (Tarifu klasifikācija — Uzgriežņu atslēgas (rokas) un uzgriežņu atslēgu maiņgalviņas)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/21

         Tiesas (sestā palāta) spriedums 2006. gada 16. februārī (Finanzgericht Düsseldorf lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Proxxon GmbH pret Oberfinanzdirektion Köln

   (Lieta C-500/04) (1)

   (Tarifu klasifikācija - Uzgriežņu atslēgas (rokas) un uzgriežņu atslēgu maiņgalviņas)
   (2006/C 131/38)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Düsseldorf

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Proxxon GmbH

      Atbildētājs: Oberfinanzdirektion Köln

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Düsseldorf — Kombinētās nomenklatūras, kas grozīta ar Komisijas 2003. gada 11. septembra Regulu (EK) Nr. 1789/2003, ar ko groza I pielikumu Padomes Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 281, 1. lpp.), interpretācija — “Uzgriežņu atslēgas ((rokas) tostarp arī dinamometriskās atslēgas) un uzgriežņu atslēgu maiņgalviņas” 8204 pozīcijas izpratnē — Uzgriežņu atslēgu maiņgalviņas ar četrkantaino uzgali skrūvēm ar rievu, ar krustiņu, TX skrūvēm un sešstūrainas gremdgalvas skrūvēm
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcija 8204 Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā tā Komisijas 2000. gada 13. oktobra Regulas (EK) Nr. 2388/2000 redakcijā ir interpretējama tādējādi, ka tajā nav ietvertas atsevišķi ievestas uzgriežņu atslēgu maiņgalviņas ar četrkantaino uzgali lēmumā [par prejudiciāla jautājuma uzdošanu] aprakstītā veida skrūvēm ar rievu, ar krustiņu, TX (piecstūra gremdgalvas) skrūvēm un sešstūrainas gremdgalvas skrūvēm;

               2)

               Kombinētās nomenklatūras 8204 pozīcija ir interpretējama tādējādi, ka tajā ietilpst atsevišķi ievestas lēmumā [par prejudiciāla jautājuma uzdošanu] aprakstītā veida četrstūrainās sistēmas sastāvdaļas, kas to izmantošanā tieši neskar savienojuma elementu;

               3)

               Kombinētās nomenklatūras 8204 pozīcija ir interpretējama tādējādi, ka tajā ietilpst atsevišķi ievestas lēmumā [par prejudiciāla jautājuma uzdošanu] aprakstītā veida dinamometriskās četrstūra sistēmas atslēgas.

      (1)  OV C 57, 05.03.2005.


title: Tiesas Spriedums (sestā palāta)  2005. gada 27. oktobrī  lietā C-377/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 1999/92/EK — Darba ņēmēju aizsardzība — Sprādzienbīstamas vides risks — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2005. gada 27. oktobrī
   lietā C-377/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 1999/92/EK - Darba ņēmēju aizsardzība - Sprādzienbīstamas vides risks - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2005/C 330/11)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-377/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 2. septembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Martin un V. Kreuschitz) pret Austrijas Republiku (pārstāve — C. Pesendorfer), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Malenovský, tiesneši A. Borg Barthet (referents) un U. Lõhmus, ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretārs R. Grass, 2005. gada 27. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai pilnībā izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 16. decembra Direktīvu 1999/92/EK par minimālajām prasībām to darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzības uzlabošanai, kas pakļauti sprādzienbīstamas vides riskam (piecpadsmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē), Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta C-480/07: Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2000/59/EK — Ostas iekārtas, kas paredzētas kuģu atkritumu un kravu atlieku uzņemšanai — Atkritumu uzņemšanas un apstrādes plānu neizstrādāšana, neieviešana vai neapstiprināšana visām ostām)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/18

         Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-480/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2000/59/EK - Ostas iekārtas, kas paredzētas kuģu atkritumu un kravu atlieku uzņemšanai - Atkritumu uzņemšanas un apstrādes plānu neizstrādāšana, neieviešana vai neapstiprināšana visām ostām)
   (2009/C 44/30)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Simonsson un R. Vidal Puig)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — B. Plaza Cruz)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/59/EK par ostas iekārtām, kas paredzētas kuģu atkritumu un kravu atlieku uzņemšanai (OV L 332, 81. lpp.) 5. panta 1. punkta un 16. panta 1. punkta neizpilde — Atkritumu uzņemšanas un apstrādes plānu neizstrādāšana un/vai neieviešana visās ostās, uz kurām attiecas “autonomo kopienu” (Comunidades Autónomas) jurisdikcija
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               neizstrādājot, neieviešot un neapstiprinot atkritumu uzņemšanas un apstrādes plānus visām Spānijas ostām, Spānijas Karaliste nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/59/EK par ostas iekārtām, kas paredzētas kuģu atkritumu un kravu atlieku uzņemšana, 5. panta 1. punktā un 16. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 315, 22.12.2007.


title: Lieta T-137/12: Prasība, kas celta 2012. gada 19. martā — FunFactory /ITSB (Trīsdimensiju preču zīme, kas attēlo vibratora formu)

text:
               2.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 157/10

         Prasība, kas celta 2012. gada 19. martā — FunFactory/ITSB (Trīsdimensiju preču zīme, kas attēlo vibratora formu)
   (Lieta T-137/12)
   2012/C 157/17
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: FunFactory GmbH (Brēmene, Vācija) (pārstāvis — K.-D. Franzen, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 19. janvāra lēmumu R 1436/2011-4;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: trīsdimensiju preču zīme, kas attēlo vibratora formu (reģistrācijas pieteikums Nr. 9 390 691), attiecībā uz precēm, kas ietilpst 10. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza interpretācija un piemērošana, jo reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei esot atšķirtspēja un attiecībā uz lietā minētajām precēm tā neesot aprakstoša; Regulas Nr. 207/2009 73. panta pirmajā teikumā paredzētā pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums un tiesību tikt uzklausītam nenodrošināšana


title: Lieta T-242/06: Prasība, kas celta 2006. gada 5. septembrī — Cabrera Sánchez pret ITSB — Industrias Cárnicas Valle ( El charcutero artesano )

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/25

         Prasība, kas celta 2006. gada 5. septembrī — Cabrera Sánchez pret ITSB — Industrias Cárnicas Valle (El charcutero artesano)
   (Lieta T-242/06)
   (2006/C 261/48)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Miguel Cabrera Sánchez, Móstoles (Spānija) (pārstāvis — J. A. Calderón Chavero, T. Villate Consonni, abogados)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Industrias Cárnicas Valle, S.A.

   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 16. jūnija lēmumu lietā R-0790/2005-1;

               —

               atcelt lēmumu 2239/2005, kas pieņemts iebildumu procesā B63747;

               —

               uzdot Iebildumu nodaļai pilnībā noraidīt attiecīgās preču zīmes reģistrācijas pieteikumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Industrias Cárnicas Valle, S.A.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Krāsaina grafiska preču zīme “El charcutero artesano” (reģistrācijas pieteikums Nr. 2.823.193) attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 29. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Prasītājs

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Valsts grafiska preču zīme (Nr. 2.047.511) “El charcutero” attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 29. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: Noraidīt iebildumus un reģistrēt pieteikto preču zīmi

      Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana.


title: Lieta C-49/05 P: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 8. maijā — Ferriere Nord SpA /Eiropas Kopienu Komisija, Itālijas Republika (Apelācija — Valsts atbalsts — Formālās izmeklēšanas procedūra — Kopienu pamatnostādnes valsts atbalstam vides aizsardzībā — Ieinteresēto personu tiesības — Uzaicinājums iesniegt apsvērumus — EKL 88. panta 2. punkts — Regula (EK) Nr. 659/1999 — Tiesiskā paļāvība — Tiesiskā drošība — Ieguldījumu vides aizsardzības mērķis)

text:
               21.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 158/2

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 8. maijā — Ferriere Nord SpA/Eiropas Kopienu Komisija, Itālijas Republika
   (Lieta C-49/05 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Formālās izmeklēšanas procedūra - Kopienu pamatnostādnes valsts atbalstam vides aizsardzībā - Ieinteresēto personu tiesības - Uzaicinājums iesniegt apsvērumus - EKL 88. panta 2. punkts - Regula (EK) Nr. 659/1999 - Tiesiskā paļāvība - Tiesiskā drošība - Ieguldījumu vides aizsardzības mērķis)
   (2008/C 158/02)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ferriere Nord SpA (pārstāvji — W. Viscardini, G. Donà, avvocati)

      Pretējās puses procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — V. Di Bucci), Itālijas Republika (pārstāvji — I. Braguglia, pārstāvis, M. Fiorilli, avvocato dello Stato)
   Priekšmets
   Apelācija par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2004. gada 18. novembra spriedumu lietā T-176/01 Ferriere Nord/Komisija, ar ko ir noraidīts lūgums atcelt Komisijas Lēmumu 2001/829/EK, EOTK par valsts atbalstu, ko Itālija bija paredzējusi piešķirt Ferriere Nord SpA (OV L 310, 22. lpp.), ar ko, pirmkārt, atbalsts, par ko paziņots kā par vides aizsardzībai paredzētu atbalstu un ko Friuli-Venēcijas-Džūlijas reģions (Itālija) ir paredzējis piešķirt prasītājam finansiālas dalības investīcijās veidā, lai tas varētu iegūt metinātu tērauda stiepļu sietu velmēšanas stāvu, kas ļauj mazināt troksni un atkritumu daudzumu, kuri rodas dzelzs oksīda veidā, ir atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un, otrkārt, prasīts atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājam radušies pēc minētā lēmuma pieņemšanas
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Ferriere Nord SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 82, 2.4.2005.


title: Lieta F-94/14: Prasība, kas celta 2014. gada15. septembrī  – ZZ /ECB

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/49

         Prasība, kas celta 2014. gada15. septembrī – ZZ/ECB
   (Lieta F-94/14)
   (2015/C 007/57)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāves –L. Levi un M. Vandenbussche)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt ECB valdes lēmumu nepiešķirt prasītājam algas papildu palielinājumu, veicot algu un prēmiju ikgadējās pārskatīšanas procedūru par 2014. gadu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2014. gada 25. februārī pieņemto un personālam 2014. gada 3. martā paziņoto valdes lēmumu nepiešķirt prasītājam algas papildu palielinājumu par 2014. gadu;

               —

               atcelt ar 2014. gada 1. jūliju datēto un 2014. gada 7. jūlijā saņemto lēmumu noraidīt īpašo sūdzību;

               —

               ja nepieciešams, atcelt ar valdes 2014. gada 25. februāra lēmumu un ar 2014. gada 1. jūlija lēmumu noraidīt īpašo sūdzību netieši paziņoto kompetentā departamenta/DG-H vadītāja lēmumu, kurā nav nedz izskatīta, nedz piedāvāta iespēja piedāvāt piešķirt prasītājam algas papildu palielinājumu;

               —

               piespriest atlīdzināt materiālo kaitējumu, kas nodarīts, zaudējot iespēju saņemt algas papildu palielinājumu 2014. gadā, kas novērtēts EUR 51  962 apmērā, vai, alternatīvi, atcelt procedūru, kuras rezultātā tika pieņemts 2014. gada 25. februāra lēmums, un likt ECB rīkot jaunu procedūru par algas papildu palielinājumiem par 2014. gadu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt morālo kaitējumu, kas ex aequo et bono novērtēts EUR 5  000 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-81/05: Civildienesta tiesas  2006. gada 13. jūnija  rīkojums —  Maccanti  pret ESLK

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/37

         Civildienesta tiesas 2006. gada 13. jūnija rīkojums — Maccanti pret ESLK
   (Lieta F-81/05) (1)

   (2006/C 165/75)

      Tiesvedības valoda — franču

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 281, 12.11.2005.


title: Lieta C-538/10: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 22. septembra rīkojums ( Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Richard Lebrun, Marcelle Howet/État belge (Reglamenta 92. panta 1. punkts, 103. panta 1. punkts un 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Valsts tiesību normas atbilstības pārbaude gan ar Savienības tiesībām, gan ar valsts konstitūciju — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir noteikts iepriekšējas konstitucionalitātes pārbaudes tiesvedības prioritārs raksturs — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — Saistības ar Savienības tiesībām nepieciešamība — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/22

      Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 22. septembra rīkojums (Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Richard Lebrun, Marcelle Howet/État belge

      (Lieta C-538/10) (1)

      (Reglamenta 92. panta 1. punkts, 103. panta 1. punkts un 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Valsts tiesību normas atbilstības pārbaude gan ar Savienības tiesībām, gan ar valsts konstitūciju - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir noteikts iepriekšējas konstitucionalitātes pārbaudes tiesvedības prioritārs raksturs - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Saistības ar Savienības tiesībām nepieciešamība - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
      (2012/C 25/38)
      Tiesvedības valoda — franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal de première instance de Liège

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāji: Richard Lebrun, Marcelle Howet

         Atbildētāja: État belge

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal de première instance de Liège — LES 6. panta, LESD 267. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta interpretācija — Valsts tiesām noteikta obligāta prasība vispirms vērsties Cour constitutionnelle gadījumā, ja ar valsts likuma normu, iespējams, tiek pārkāptas pamattiesības — Valsts tiesību normas, kurā ir prasīta šāda iepriekšēja vēršanās Cour constitutionnelle, atbilstība Savienības tiesībām — Iespēja valsts tiesām veikt atbilstības starptautiskam līgumam kontroli tad, kad konstitucionālā tiesa ir atzinusi, ka valsts likums atbilst Konstitūcijā garantētajām pamattiesībām

         Rezolutīvā daļa:

      Eiropas Savienības Tiesai acīmredzami nav kompetences atbildēt uz Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) uzdoto prejudiciālo jautājumu.

         (1)  OV C 38, 05.02.2011.


title: Lieta C-581/15: Prasība, kas celta 2015. gada 10. novembrī – Eiropas Komisija/Čehijas Republika

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/15

         Prasība, kas celta 2015. gada 10. novembrī – Eiropas Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-581/15)
   (2016/C 027/19)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – Z. Malůšková, J. Hottiaux)

      Atbildētāja: Čehijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka, ciktāl tā nav izveidojusi valsts elektronisko reģistru, kurā tā reģistrē autopārvadājumu uzņēmumus, un ciktāl tā to nav saslēgusi starpsavienojumā ar citu dalībvalstu elektroniskajiem reģistriem, Čehijas Republika nav izpildījusi tai Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regulas (EK) Nr. 1071/2009, ar ko nosaka kopīgus noteikumus par autopārvadātāja profesionālās darbības veikšanas nosacījumiem un atceļ Padomes Direktīvu 96/26/EK, 16. panta 1.–5. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja savas prasības pamatojumam izvirza šādus argumentus:
   Līdz 2015. gada 30. jūnijam, kas ir datums, kurā beidzās paziņojumā par iebildumiem noteiktais termiņš, Čehijas Republika nebija izveidojusi valsts elektronisko reģistru, kurā tā reģistrē autopārvadājumu uzņēmumus, un tā to nav saslēgusi starpsavienojumā ar citu dalībvalstu elektroniskajiem reģistriem, kaut gan tai bija pienākums to izdarīt atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regulas (EK) Nr. 1071/2009, ar ko nosaka kopīgus noteikumus par autopārvadātāja profesionālās darbības veikšanas nosacījumiem un atceļ Padomes Direktīvu 96/26/EK (1), 16. panta 1.–5. punktam.

      (1)  OV L 300, 1. lpp..


title: Lieta C-232/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour du travail de Bruxelles (Beļģija) 2006. gada 22. maija rīkojumu — Office national des pensions pret Hélène Vercheval

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour du travail de Bruxelles (Beļģija) 2006. gada 22. maija rīkojumu — Office national des pensions pret Hélène Vercheval

   (Lieta C-232/06)
   (2006/C 190/17)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa

      Cour du travail de Bruxelles

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Office national des pensions

      Atbildētāja: Hélène Vercheval

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Attiecībā uz korekcijas iemaksām (1997. gada 25. jūnija Karaliskā dekrēta 4. panta 2. punkts)
               Vai 1978. gada 19. decembra Direktīva 79/7/EEK (1) ir interpretējama tādā veidā, ka tā ļauj dalībvalstīm pieņemt tiesisko regulējumus, kas paredz, ka kāda sākotnēji diskriminētā konkrēta dzimuma personu kategorija var piedalīties pensiju režīmā, kas attiecas uz pretējā dzimuma personu kategoriju, ar atpakaļejošu spēku veicot iemaksas (vienreizēja ļoti lielas naudas summas iemaksa), kas saskaņā ar šajā valstī piemērojamiem tiesību aktiem ir paredzētas attiecībā uz pēdējo minēto personu kategoriju?
               Apstiprinošas atbildes gadījumā — vai 1978. gada 19. decembra Direktīva 79/7/EEK nav interpretējama tādā veidā, ka tā pieprasa, lai dalībvalsts veiktu grozījumus ar šo regulējumu pretrunā esošajos tiesību aktos, tiklīdz Eiropas Kopienu Tiesa konstatē šo normu konfliktu vai arī vismaz noilguma termiņā, kas šajā gadījumā attiecas uz iemaksu parādu, kas radies šī tiesiskā regulējuma pieņemšanas rezultātā?

               2)

               Attiecībā uz nokavējuma procentiem (1997. gada 25. jūnija Karaliskā dekrēta 4. panta 4. punkta 3. daļa)
               Vai 1978. gada 19. decembra Direktīva 79/7/EEK ir interpretējama tādā veidā, ka tā ļauj dalībvalstij pieņemt tiesisko regulējumu, kas paredz, ka kāda sākotnēji diskriminēta konkrēta dzimuma personu kategorija var piedalīties pensiju shēmā, kas attiecas uz pretējā dzimuma personu kategoriju, samaksājot augstus nokavējuma procentus, kuri saskaņā ar šajā valstī piemērojamiem tiesību aktiem ir paredzēti, labvēlīgākā stāvoklī nostādot šo pēdējo personu kategoriju?
               Apstiprinošas atbildes gadījumā — vai 1978. gada 19. decembra Direktīva 79/7/EEK nav interpretējama tādā veidā, ka tā pieprasa, lai dalībvalsts veiktu grozījumus ar šo regulējumu pretrunā esošajos tiesību aktos, tiklīdz Eiropas Kopienu Tiesa konstatē šo normu konfliktu vai arī vismaz noilguma termiņā, kas attiecas uz nokavējuma procentiem, kuri radušies šī tiesiskā regulējuma pieņemšanas rezultātā?

      (1)  Padomes 1978. gada 19. decembra Direktīva 79/7/EEK par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos.


title: Lieta T-42/08: Pirmās instances tiesas 2008. gada 2. septembra rīkojums — Shetland Islands Council /Komisija

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/50

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 2. septembra rīkojums — Shetland Islands Council/Komisija
   (Lieta T-42/08) (1)

   (2008/C 272/97)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 92, 12.4.2008.


title: Lieta C-403/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 19. jūlijā iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Soufiane El Hassani/Minister Spraw Zagranicznych

text:
               17.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 19. jūlijā iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Soufiane El Hassani/Minister Spraw Zagranicznych

   (Lieta C-403/16)
   (2016/C 383/03)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Soufiane El Hassani

      Atbildētājs: Minister Spraw Zagranicznych

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regulas (EK) Nr. 810/2009, ar ko izveido Kopienas Vīzu kodeksu (Vīzu kodekss) (1) 32. panta 3. punkts, ņemot vērā Vīzu kodeksa preambulas 29. apsvērumu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta pirmo daļu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā dalībvalstij ir noteikts pienākums garantēt tiesību aizsardzību (pārsūdzību) tiesā?

      (1)  OV 2009, L 243, 1. lpp.


title: Lieta T-174/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 15. janvāra spriedumu lietā F-27/11 BO /Komisija 2013. gada 25. martā iesniedza Eiropas Komisija

text:
               8.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 164/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 15. janvāra spriedumu lietā F-27/11 BO/Komisija 2013. gada 25. martā iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta T-174/13 P)
   2013/C 164/34
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin)

      Otrs lietas dalībnieks: BO (Amāna, Jordānija)

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2013. gada 15. janvāra spriedumu lietā F-27/11 BO/Komisija;

               —

               noraidīt BO celto prasību lietā F-27/11, piespriežot tai atlīdzināt minētajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus;

               —

               nospriest, ka katrs lietas dalībnieks pats sedz savus ar šo instanci saistītos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai Komisija izvirza vienu pamatu saistībā ar Kopīgo noteikumu par Eiropas Savienības ierēdņu apdrošināšanu slimības gadījumiem 19. panta pārkāpšanu un Komisijas 2007. gada 2. jūlija lēmuma, ar ko nosaka medicīnisko izdevumu atmaksāšanas vispārējos īstenošanas noteikumus, II sadaļas 12. nodaļas ar nosaukumu “Transporta izdevumi” 2.5. punkta pārkāpšanu, ciktāl Civildienesta tiesa neesot ņēmusi vērā šajā otrajā minētajā tiesību normā noteiktās transporta izdevumu atlīdzināšanas izslēgšanas stingrās prasības.


title: Lieta T-410/12: Prasība, kas celta 2012. gada 6. septembrī — Vitaminaqua/ITSB — Energy Brands ( “vitaminaqua” )

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/34

         Prasība, kas celta 2012. gada 6. septembrī — Vitaminaqua/ITSB — Energy Brands (“vitaminaqua”)
   (Lieta T-410/12)
   2012/C 355/71
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vitaminaqua Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — A. Krajnyák, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Energy Brands, Inc. (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi

               —

               grozīt ITSB Apelāciju pirmās padomes lēmumu lietā R 997/2011-1 daļā, kurā ir noraidīts Kopienas grafiskas preču zīmes “vitaminaqua” reģistrācijas pieteikums Nr. 8 338 592, un uzdot reģistrēt preču zīmi tā, lai apzīmējums tiktu aizsargāts kā preču zīme saskaņā ar ITSB Iebildumu nodaļas lēmumu;

               —

               piespriest iebildumu iesniedzējai vai pretējai pusei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme “vitaminaqua” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 30. un 32. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 8 338 592)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Energy Brands, Inc.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: tostarp valsts vārdiskas preču zīmes “VITAMINWATER” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 30. un 32. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo nepastāv konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-111/10: Prasība, kas celta 2010. gada 3. martā — Portugāle/Komisija

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/72

         Prasība, kas celta 2010. gada 3. martā — Portugāle/Komisija
   (Lieta T-111/10)
   2010/C 113/106
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Portugāles Republika (pārstāvji — N. Mimoso Ruiz un P. Moura Pinheiro, advokāti, un L. Inez Fernandes, pārstāvis)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

   2010. gada 3. martā Portugāles Republika cēla prasību pret Komisiju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu, lūdzot atcelt Eiropas Komisijas 2009. gada 21. decembra Lēmumu C(2009) 10624, ar kuru samazināts Eiropas Reģionālās attīstības fonda atbalsts operacionālajai programmai “Ekonomiskās struktūras modernizācija” CCI: 1994 PT 16 1 PO 004 (ex-FEDER Nr. 94.12.09.004) daļā par Fundo de Investimento Imobiliário Fechado Turístico [Tūrisma nekustamā īpašuma slēgtais fonds] (FIIT) finansēšanu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Nekustamā īpašuma investīciju fonds, ko iestādes nodibināja pēc tam, kad Eiropas Komisija bija apstiprinājusi Kopienu atbalsta programmu (KAP II) investīcijām Mērķī Nr. 1 iekļauto reģionu struktūrfondos periodā no 1994. gada 1. janvāra līdz 1999. gada 31. decembrim, ir piemērots Eiropas Reģionālā attīstības fonda (EFAF) uzdevumu īstenošanai.
   Regulā (EEK) Nr. 4254/88, kurā ir izdarīti grozījumi ar Regulu (EEK) Nr. 2083/93, ar kuru tiek apstiprināti Regulas (EEK) Nr. 2052/88 piemērošanas noteikumi saistībā ar ERAF darbības jomu (1), ir paredzēts, ka šis fonds veicina reģionu endogēnā potenciāla attīstību, veicot pasākumus, kas atvieglo mazo un vidējo uzņēmumu piekļuvi kapitāla tirgum. Tāpat kā nodrošinājuma sniegšana un kapitāldaļu iegāde, kas Regulā (EEK) Nr. 2083/93 ir minētas tikai piemēra veidā, nekustamā īpašuma fonds ir tāds finanšu mehānisms, kas ļauj veicināt un attīstīt mazu un vidēju uzņēmumu darbību.

      FIIT darbības mērķis it īpaši ir finansēt mazus un vidējus uzņēmumus, kas darbojas tūrisma nozarē Portugālē un kuriem parasti ir lieli aktīvi nekustamo īpašumu veidā, bet kuriem ir grūti piekļūt tirgū pieejamajiem finansēšanas avotiem.

      FIIT darbība attiecīgajā periodā ir veicinājusi Portugāles tūrisma piedāvājuma attīstības un modernizācijas atbalstu, iegādājoties tūrismam paredzētas ēkas un tās vēlāk iznomājot maziem un vidējiem uzņēmumiem.

      FIIT darbība pilnībā atbilst Eiropas Komisijas Lēmumam C(94) 464, ar kuru KAP II jomā apstiprināta operacionālā programma “Ekonomiskās struktūras modernizācija” un 4. apakšprogramma “Tūrisms un kultūras mantojums”. Minētajā lēmumā tika paredzēta tūrisma ieguldījumu fonda izveidošana, kura prioritārās darbības jomas ietvēra tostarp finanšu sanāciju un viesnīcu ēku modernizāciju un pārveidošanu.
   Eiropas Komisija nav pienācīgi nodrošinājusi tiesības uz aizstāvību, jo tā jautājumam par to, ka nebija pierādīts, ka FIIT atbalstītajiem mazajiem un vidējiem uzņēmumiem tirgū nebija pietiekama finansējuma, pievērsās tikai apstrīdētajā lēmumā un tāpēc, ka tā kritizēja valsts iestādes, ka tās neesot pietiekami analizējušas minēto uzņēmumu saimniecisko dzīvotspēju, bet tikai refinansējušas to pasīvus.
   Apstrīdētajā lēmumā ir pārkāpts tiesiskās paļāvības princips, uzskatot, ka FIIT projekts neatbilda ERAF līdzfinansējuma prasībām, ņemot vērā, ka programmas īstenošanas gaitā Eiropas Komisija rīkojās tādā veidā, ka radīja Portugāles iestādēm stingru un leģitīmu pārliecību, ka par FIIT finansējumu nebūs šaubu, vēl jo vairāk tāpēc, ka attiecīgajā laikā spēkā esošie Kopienu tiesību akti, par kuru atbilstību nebija nekādu šaubu, neļāva konstatēt acīmredzamu kļūdu vērtējumā saistībā ar šī finanšu instrumenta likumību.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. jūnija Regula (EEK) Nr. 2083/93, ar kuru tiek grozīta Regula (EEK) Nr. 4254/88, ar ko apstiprināti Regulas (EEK) Nr. 2052/88 piemērošanas noteikumi saistībā ar ERAF [OV L 193, 31.07.1993. 34.–38. lpp., (ES, DA, DE, EL, EN, FR, IT, NL, PT)].


title: Lieta T-59/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 16. novembra spriedums — Low & Bonar un Bonar Technical Fabrics /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Plastikāta rūpniecības maisu nozare — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Vienots un turpināts pārkāpums — Naudas sodi — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Pasīva loma — Samērīgums — Vienlīdzīga attieksme — Neierobežota kompetence)

text:
               7.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/10

         Vispārējās tiesas 2011. gada 16. novembra spriedums — Low & Bonar un Bonar Technical Fabrics/Komisija
   (Lieta T-59/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Plastikāta rūpniecības maisu nozare - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Vienots un turpināts pārkāpums - Naudas sodi - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Pasīva loma - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme - Neierobežota kompetence)
   2012/C 6/13
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Low & Bonar plc un Bonar Technical Fabrics NV (Dundee, Skotija, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — L. Garzaniti, advokāts, M. O'Regan, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — F. Castillo de la Torre, kam palīdz M. Gray, barrister)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2005. gada 30. novembra Lēmumu C(2005) 4634, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.354 — Rūpnieciskie maisi), kas attiecas uz aizliegtu vienošanos rūpniecisko plastmasas maisu tirgū, kā arī, pakārtoti, prasība atcelt vai samazināt prasītājām uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteikt, ka ar Komisijas 2005. gada 30. novembra Lēmuma C(2005) 4634, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.354 — Rūpnieciskie maisi) 2. panta l) apakšpunktu uzliktā naudas soda apmērs ir EUR 9,18 miljoni;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija, Low & Bonar plc un Bonar Technical Fabrics NV sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 86, 08.04.2006.