title: Lieta C-291/14 P: Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 11. jūnija rīkojums – Faci SpA/Eiropas Komisija Apelācija — Tiesas Reglaments — 181. pants — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Alvas stabilizatoru un epoksidētas sojas pupu eļļas un esteru Eiropas tirgi — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums — Efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips — Acīmredzami nepieņemama vai acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/8

         Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 11. jūnija rīkojums – Faci SpA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-291/14 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglaments - 181. pants - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Alvas stabilizatoru un epoksidētas sojas pupu eļļas un esteru Eiropas tirgi - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums - Efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips - Acīmredzami nepieņemama vai acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   (2015/C 320/10)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Faci SpA (pārstāvji – S. Piccardo, avvocato, S. Crosby, solicitor)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castilla Contreras, J. Norris –Usher un F. Ronkes Agerbeek)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Faci SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 303, 8.9.2014.


title: Lieta C-88/09: Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 11. februāra spriedums ( Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Graphic Procédé/Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique (Nodokļi — Sestā PVN direktīva — Reprogrāfijas darbība — Preču piegādes un pakalpojumu sniegšanas jēdzieni — Atšķirības kritēriji)

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 11. februāra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Graphic Procédé/Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique

   (Lieta C-88/09) (1)

   (Nodokļi - Sestā PVN direktīva - Reprogrāfijas darbība - “Preču piegādes” un “pakalpojumu sniegšanas” jēdzieni - Atšķirības kritēriji)
   2010/C 80/09
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Graphic Procédé

      Atbildētāja: Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Conseil d'État — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 2. panta 1. punkta, 5. panta 1. punkta un 6. panta 1. punkta interpretācija — Reprogrāfija — Kritēriji, kas ir jāņem vērā, nošķirot preču piegādi no pakalpojumu sniegšanas Sestās direktīvas izpratnē

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 5. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka reprogrāfijas darbība atbilst preču piegādes pazīmēm tiktāl, ciktāl tā ir tikai vienkārša dokumentu reproducēšana uz konkrētiem materiāliem, jo tiesības ar tiem rīkoties reprogrāfs ir nodevis klientam, kas ir pasūtījis oriģināla kopijas. Šāda darbība tomēr ir jākvalificē kā “pakalpojumu sniegšana” Sestās direktīvas 77/388 6. panta 1. punkta nozīmē, ja šķiet, ka tā ir saistīta ar papildu pakalpojumu sniegšanu, kam, ņemot vērā to, kāda nozīme tiem ir adresātam, laiku, kas vajadzīgs to izpildei, nepieciešamo oriģinālo dokumentu apstrādi un kopējo izmaksu daļu, kura attiecas uz šo pakalpojumu sniegšanu, var piemist dominējošs raksturs salīdzinājumā ar preču piegādes darbību, kā rezultātā tie ir to adresāta pašmērķis.

      (1)  OV C 113, 16.05.2009.


title: Lieta F-25/16: Prasība, kas celta 2016. gada 18. maijā – ZZ/EĀDD

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/52

         Prasība, kas celta 2016. gada 18. maijā – ZZ/EĀDD
   (Lieta F-25/16)
   (2016/C 251/61)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – N. de Montigny un J.-N. Louis, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt iecēlējinstitūcijas 2015. gada 7. jūlija lēmumu nepaaugstināt prasītāju AST 3 pakāpē 2013. gada paaugstināšanas amatā ietvaros un prasība atlīdzināt zaudējumus

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2015. gada 7. jūlija lēmumu nepaaugstināt prasītāju AST 3 pakāpē 2013. gada paaugstināšanas amatā ietvaros;

               —

               piespriest EĀDD izmaksāt prasītājam kompensāciju EUR 15 000 apmērā;

               —

               piespriest EĀDD atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Apvienotās lietas C-80/11 un C-142/11: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 21. jūnija spriedums ( Baranya Megyei Bíróság, Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mahagében Kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (C-80/11), Péter Dávid/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága (C-142/11) (Nodokļi — PVN — Sestā Direktīva — Direktīva 2006/112/EK — Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu — Izmantošanas nosacījumi — 273. pants — Valsts pasākumi krāpšanas apkarošanai — Valsts nodokļu iestāžu prakse — Tiesību uz atskaitīšanu atteikums, ja rēķina, kas attiecas uz precēm vai pakalpojumiem, saistībā ar kuriem tiek lūgts īstenot šīs tiesības, izsniedzējs rīkojas prettiesiski — Pierādīšanas pienākums — Nodokļa maksātāja pienākums nodrošināt šī rēķina izsniedzēja tiesisku rīcību un to pierādīt)

text:
               18.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 250/5

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 21. jūnija spriedums (Baranya Megyei Bíróság, Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mahagében Kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (C-80/11), Péter Dávid/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága (C-142/11)
   (Apvienotās lietas C-80/11 un C-142/11) (1)

   (Nodokļi - PVN - Sestā Direktīva - Direktīva 2006/112/EK - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Izmantošanas nosacījumi - 273. pants - Valsts pasākumi krāpšanas apkarošanai - Valsts nodokļu iestāžu prakse - Tiesību uz atskaitīšanu atteikums, ja rēķina, kas attiecas uz precēm vai pakalpojumiem, saistībā ar kuriem tiek lūgts īstenot šīs tiesības, izsniedzējs rīkojas prettiesiski - Pierādīšanas pienākums - Nodokļa maksātāja pienākums nodrošināt šī rēķina izsniedzēja tiesisku rīcību un to pierādīt)
   2012/C 250/08
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Baranya Megyei Bíróság, Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Mahagében Kft (C-80/11), Péter Dávid (C-142/11)

      Atbildētājas: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (C-80/11), Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága (C-142/11)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Baranya Megyei Bíróság — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) interpretācija — Valsts nodokļu iestāžu praksē paredzētie nosacījumi priekšnodokļa atskaitīšanas tiesību īstenošanai — Nodokļu maksātāja pienākums pierādīt, ka rēķinā uzrādītā darbība ir faktiski veikta, un sabiedrības, kura ir izsniegusi rēķinu, likumam atbilstošu rīcību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 167. pants, 168. panta a) punkts, 178. panta a) punkts, 220. panta 1. punkts un 226. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts praksi, saskaņā ar kuru nodokļu iestāde liedz nodokļa maksātājam tiesības atskaitīt no PVN summas, kas viņam jāmaksā, nodokļa summu, kas ir maksājama vai ir samaksāta par viņam sniegtiem pakalpojumiem, pamatojot ar to, ka šiem pakalpojumiem atbilstošā rēķina izsniedzējs vai viens no viņa piegādātājiem ir veicis prettiesiskas darbības, šai iestādei nepierādot, ņemot vērā objektīvus pierādījums, ka attiecīgais nodokļa maksātājs zināja vai viņam bija jāzina, ka darījums, kas norādīts, lai pamatotu tiesības uz atskaitīšanu, bija saistīts ar šī rēķina izrakstītāja izdarītu krāpšanu vai kāda cita tirgus dalībnieka pakalpojumu augšupējā ķēdē izdarītu krāpšanu;

               2)

               Direktīvas 2006/112 167. pants, 168. panta a) punkts, 178. panta a) punkts un 273. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts praksi, saskaņā ar kuru nodokļu iestāde atsaka tiesības uz atskaitīšanu, pamatojot ar to, ka nodokļa maksātājs nav pārliecinājies, ka ar precēm, attiecībā uz kurām tiek lūgts īstenot tiesības uz atskaitīšanu, saistītā rēķina izsniedzējs ir nodokļa maksātājs, ka viņam ir attiecīgās preces un ka viņš var tās piegādāt, un ka viņš ir izpildījis savus pievienotās vērtības nodokļa deklarēšanas un maksāšanas pienākumus, vai, pamatojot ar to, ka šim nodokļa maksātājam papildus šim rēķinam nav citu dokumentu, kas pierādītu, ka šie nosacījumi ir izpildīti, lai gan ir izpildīti Direktīvā 2006/112 paredzētie materiālie un formas nosacījumi tiesību uz atskaitīšanu īstenošanai un nodokļa maksātājam nav norādes, kas pamatotu aizdomas par nelikumību vai krāpšanas esamību attiecībā uz šo rēķina izsniedzēju.

      (1)  OV C 179, 18.06.2011.


title: Lieta C-388/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 16. augustā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itālija) — Comune di Ancona/Regione Marche

text:
               20.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 16. augustā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itālija) — Comune di Ancona/Regione Marche

   (Lieta C-388/12)
   2012/C 319/06
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Comune di Ancona

      Atbildētājs: Regione Marche

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas (EK) Nr. 1260/1999 (1) 30. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai varētu izvērtēt, vai koncesijas piešķiršana nerada lielus ienākumus koncesijas piešķīrējam vai nepamatotu priekšrocību koncesionāram, vispirms ir jāpārbauda, vai būvē ir notikušas būtiskas pārmaiņas?
               Apstiprinošas atbildes uz 1. jautājumu gadījumā:

                           a)

                           vai šajā tiesību normā ir paredzētas tikai fiziskas pārmaiņas — tādējādi, ka uzceltā būve neatbilst tam, kas bija paredzēts projektā, kuram tika piešķirts finansējums, — vai arī šī tiesību norma attiecas arī uz funkcionālām pārmaiņām un šajā gadījumā — ja ir notikušas būtiskas pārmaiņas, kad būve tiek “arī” izmantota — bet ne galvenokārt — citām darbībām, kuras nebija paredzētas uzaicinājumā iesniegt projektus vai pieteikumā par dalību konkursā?

                     Noraidošas atbildes uz 1. jautājumu gadījumā:

                           b)

                           vai tad, ja publiskais finansējums tiek izmantots, lai celtu būves, kuras var tikt apsaimniekotas un kuras ir ar saimniecisku interesi, attiecīgā tiesību norma ir piemērojama tikai būves uzcelšanas posmam vai arī pienākums ievērot noteikumus par publiskā iepirkuma procedūrām pastāv attiecībā uz apsaimniekošanas koncesijas piešķiršanu?

               2)

               Vai Regulas (EK) Nr. 1260/1999 30. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka fakta, ka trešai personai piešķirta apsaimniekošanas koncesija nerada lielus ienākumus, kā arī nepamatotu priekšrocību uzņēmumam vai publisko tiesību iestādei, konstatācija loģiski un juridiski izriet no sākotnējā jautājuma (proti, pienākuma ievērot publiskā iepirkuma procedūras), vai arī pienākuma īstenot konkursa procedūru esamība ir arī jāpārbauda, ņemot vērā konkrēto koncesijas veida regulējumu?

      (1)  Padomes 1999. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (OV L 161, 1. lpp.).


title: Lieta C-333/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 19. jūnijā iesniedza Sozialgericht Leipzig (Vācija) — Elisabeta Dano , Florin Dano / Jobcenter Leipzig

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 19. jūnijā iesniedza Sozialgericht Leipzig (Vācija) — Elisabeta Dano, Florin Dano/Jobcenter Leipzig

   (Lieta C-333/13)
   (2013/C 226/18)
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa:

      Sozialgericht Leipzig

      Lietas dalībnieki pamatlietā:

      Prasītāji: Elisabeta Dano, Florin Dano

      Atbildētājs: Jobcenter Leipzig

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas Nr. 883/2004 (1) 4. panta ratione personae piemērošanas jomā ietilpst arī personas, kuras vēlas pieprasīt nevis sociālā nodrošinājuma tiesību jomas vai ģimenes atbalsta veida pabalstu regulas 3. panta 1. punkta izpratnē, bet gan īpašu pabalstu, kas nav atkarīgs no iemaksām, regulas 3. panta 3. punkta, 70. panta izpratnē?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai dalībvalstīm, lai izvairītos no tā, ka nesamērīgi tiek pieprasīti sociālie pabalsti, kas garantē ienākumus iztikas minimumam un nav atkarīgi no iemaksām regulas 70. panta izpratnē, ir aizliegts šāda veida pabalstus, kuri tiek piešķirti savas valsts pilsoņiem, kas atrodas tādā pašā situācijā, pilnīgi vai daļēji atteikt neaizsargātākajiem Savienības pilsoņiem?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir noliedzoša, vai dalībvalstīm, lai izvairītos no tā, ka nesamērīgi tiek pieprasīti sociālie pabalsti, kas garantē ienākumus iztikas minimumam un nav atkarīgi no iemaksām Regulas Nr. 883/2004 70. panta izpratnē, saskaņā ar a) LESD 18. pantu un/vai b) LESD 20. panta 2. punkta otrā teikuma a) apakšpunktu, tos lasot kopā ar LESD 20. panta 2. punkta trešo teikumu un Direktīvas 2004/38 (2) 24. panta 2. punktu, ir aizliegts šāda veida pabalstus, kuri tiek piešķirti savas valsts pilsoņiem, kas atrodas tādā pašā situācijā, pilnīgi vai daļēji atteikt neaizsargātākajiem Savienības pilsoņiem?

               4)

               Ja saskaņā ar atbildi uz iepriekšminētajiem jautājumiem pabalstu, kas garantē ienākumus iztikas minimumam, daļēja atteikšana atbilst Eiropas tiesību normām: vai no iemaksām neatkarīgu pabalstu, kas garantē ienākumus iztikas minimumam, piešķiršana Savienības pilsoņiem, ja vien tie nav neatliekamas vajadzības gadījumi, drīkst aprobežoties ar nepieciešamo līdzekļu nodošanu, lai viņi atgrieztos dzimtenē, vai tomēr Pamattiesību hartas 1., 20. un 51. pants prasa papildu pabalstus, kas dod pastāvīgas uzturēšanās iespēju?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV L 166, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.).


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 14. aprīlī lietā C-335/03 Portugāles Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (ELVGF — Piemaksa par liellopu un teļa gaļu — Pārbaudes — Paraugu raksturotspēja — Iepriekšējo gadu pārbaužu rezultātu transponēšana — Pamatojums)

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/10

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 14. aprīlī
   lietā C-335/03 Portugāles Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (ELVGF - Piemaksa par liellopu un teļa gaļu - Pārbaudes - Paraugu raksturotspēja - Iepriekšējo gadu pārbaužu rezultātu transponēšana - Pamatojums)
   (2005/C 132/17)
   tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietā C-335/03 par prasību atcelt tiesību aktu atbilstoši EKL 230. pantam, ko 2003. gada 25. jūlijā cēla Portugāles Republika (pārstāvji — L. Fernandišs [L. Fernandes], K. Boteļju Monišs [C. Botelho Moniz] un E. Maija Kadeti [E. Maia Cadete]) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — A. M. Alviša Vjeira [A. M. Alves Vieira] un L. Visadžo [L. Visaggio], N. Kastru Markešs [N. Castro Marques] un F. Kosta Leiti [F. Costa Leiti]), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta] (referente), K. Gulmans [C. Gulmann], R. Šintgens [R. Schintgen] un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāts L. A. Hēlhuds [L. A. Geellhoed], sekretāre K. Stranca [K. Sztranc] administratore, 2005. gada 14. aprīlī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               noraidīt prasību;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 239, 04.10.2003.


title: Lieta T-470/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 8. septembra spriedums – Merck/Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Antidepresantu, kas satur aktīvo farmaceitisko sastāvdaļu citalopramu, tirgus — Konkurences ierobežojuma mērķa dēļ jēdziens — Potenciāla konkurence — Ģenēriskās zāles — No patentu pastāvēšanas izrietošas barjeras iekļūšanai tirgū — Līgumi, kurus noslēdzis patenta īpašnieks un ģenērisko zāļu uzņēmums — Kļūda tiesību piemērošanā — Kļūda novērtējumā — Vainojamība pārkāpumos — Mātesuzņēmuma atbildība par tā meitasuzņēmuma izdarītiem konkurences tiesību pārkāpumiem — Tiesiskā noteiktība — Saprātīgs termiņš — Naudassodi

text:
               17.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/12

         Vispārējās tiesas 2016. gada 8. septembra spriedums – Merck/Komisija
   (Lieta T-470/13) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Antidepresantu, kas satur aktīvo farmaceitisko sastāvdaļu citalopramu, tirgus - Konkurences ierobežojuma mērķa dēļ jēdziens - Potenciāla konkurence - Ģenēriskās zāles - No patentu pastāvēšanas izrietošas barjeras iekļūšanai tirgū - Līgumi, kurus noslēdzis patenta īpašnieks un ģenērisko zāļu uzņēmums - Kļūda tiesību piemērošanā - Kļūda novērtējumā - Vainojamība pārkāpumos - Mātesuzņēmuma atbildība par tā meitasuzņēmuma izdarītiem konkurences tiesību pārkāpumiem - Tiesiskā noteiktība - Saprātīgs termiņš - Naudassodi)
   (2016/C 383/16)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Merck KGaA (Darmstadt, Vācija) (pārstāvji – sākotnēji B. Bär-Bouyssière, K. Lillerud, L. Voldstad, B. Marschall, P. Sabbadini, R. De Travieso, M. Holzhäuser un S. O, avocats, M. Marelus, solicitor, un R. Kreisberger un L. Osepciu, barristers, vēlāk B. Bär-Bouyssière, L. Voldstad, M. Holzhäuser, A. Cooke, M. Gampp, avocats, M. Marelus, R. Kreisberger un L. Osepciu)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Bourke, F. Castilla Contreras un T. Vecchi, vēlāk F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin un C. Vollrath, kuriem palīdz S. Kingston, barrister)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Generics (UK) Ltd (Potters Bar, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – sākotnēji G. Drauz, M. Rosenthal un B. Record, avocats, vēlāk G. Drauz un M. Rosenthal)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 19. jūnija lēmumu C(2013) 3803 final par [LESD] 101. panta un EEZ nolīguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta AT/39226 – Lundbeck) un samazināt naudassoda, kas prasītājai uzlikts ar šo lēmumu, summu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Merck KGaA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Generics (UK) Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 325, 9.11.2013.


title: Lieta T-441/11: Prasība, kas celta 2011. gada 12. augustā — Peftiev /Padome

text:
               1.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 290/17

         Prasība, kas celta 2011. gada 12. augustā — Peftiev/Padome
   (Lieta T-441/11)
   2011/C 290/24
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Vladimir Peftiev (Minska, Baltkrievija) (pārstāvji — V. Vaitkute Pavan, A. Smaliukas un E. Matulionyte, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Regulu (ES) Nr. 588/2011, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem pret prezidentu Lukašenko un dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV L 161, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Lēmumu 2011/357/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV L 161, 25. lpp.), tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav izpildījusi pienākumu nodrošināt atbilstošu pamatojumu, iekļaujot prasītāju to personu sarakstos, uz kuriem attiecas ierobežojošie pasākumi.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi tiesības uz aizstāvību un tiesības uz taisnīgu tiesu, kas paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantā, jo

                           —

                           tā nav sniegusi sīki izklāstītu informāciju par to, kāpēc prasītājs ir iekļauts to personu sarakstos, uz kuriem attiecas ierobežojošie pasākumi; un

                           —

                           tā nav sniegusi prasītājam iespēju efektīvi izmantot viņa tiesības uz aizstāvību, jo īpaši tiesības tikt uzklausītam un tiesības izmantot procedūru, kuras laikā viņš var lūgt, lai viņu izslēdz no to personu sarakstiem, uz kuriem attiecas ierobežojošie pasākumi.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nolemjot, ka prasītājs ir persona, kas ir saistīta ar prezidentu Lukašenko un viņa ģimeni, ka viņš ir prezidenta Lukašenko galvenais konsultants ekonomikas jautājumos un svarīgs Lukašenko režīma finanšu sponsors, ka BelTechExport ir prasītāja vadīts uzņēmums un ka tas ir lielākais Baltkrievijas aizsardzības ražojumu eksporta un importa uzņēmums.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neattaisnojamā un nesamērīgā veidā, bez neapstrīdamiem pierādījumiem ir pārkāpusi [prasītāja] pamattiesības uz īpašumu, kas paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. pantā.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi samērīguma principu, jo tā noteica nesamērīgus prasītāja pamattiesību ierobežojumus, nenodrošinot atbilstošas procesuālās garantijas un nenodrošinot neapstrīdamus pierādījumus.


title: Lieta C-442/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 1. decembra spriedums ( Court of Appeal ( England & Wales ) ( Civil Division ) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Churchill Insurance Company Limited un Tracy Evans/Benjamin Wilkinson un Equity Claims Limited (Mehāniskā transportlīdzekļa īpašnieka civiltiesiskās atbildības obligātā apdrošināšana — Direktīva 84/5/EEK — 1. panta 4. punkts un 2. panta 1. punkts — Trešās cietušās personas — Tiešas vai netiešas tiesības vadīt transportlīdzekli — Direktīva 90/232/EEK — 1. panta pirmā daļa — Direktīva 2009/103/EK — 10. pants, 12. panta 1. punkts un 13. panta 1. punkts — Ceļu satiksmes negadījumā cietušais, kurš bija pasažieris transportlīdzeklī, attiecībā uz kuru viņš bija apdrošināts kā vadītājs — Transportlīdzeklis, kura vadītājs ir ar apdrošināšanas polisi neapdrošināta persona — Apdrošināts cietušais, kuram ir tiesības saņemt apdrošināšanas atlīdzību)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/10

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 1. decembra spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Churchill Insurance Company Limited un Tracy Evans/Benjamin Wilkinson un Equity Claims Limited

   (Lieta C-442/10) (1)

   (Mehāniskā transportlīdzekļa īpašnieka civiltiesiskās atbildības obligātā apdrošināšana - Direktīva 84/5/EEK - 1. panta 4. punkts un 2. panta 1. punkts - Trešās cietušās personas - Tiešas vai netiešas tiesības vadīt transportlīdzekli - Direktīva 90/232/EEK - 1. panta pirmā daļa - Direktīva 2009/103/EK - 10. pants, 12. panta 1. punkts un 13. panta 1. punkts - Ceļu satiksmes negadījumā cietušais, kurš bija pasažieris transportlīdzeklī, attiecībā uz kuru viņš bija apdrošināts kā vadītājs - Transportlīdzeklis, kura vadītājs ir ar apdrošināšanas polisi neapdrošināta persona - Apdrošināts cietušais, kuram ir tiesības saņemt apdrošināšanas atlīdzību)
   2012/C 32/17
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Churchill Insurance Company Limited un Tracy Evans

      Atbildētājas: Benjamin Wilkinson un Equity Claims Limited

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīvas 2009/103/EK par civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību (OV L 263, 11. lpp.) 12. panta 1. punkta un 13. panta 1. punkta interpretācija — Ceļu satiksmes negadījumā cietusi persona, kura negadījuma brīdī ir pasažieris automašīnā, attiecībā uz kuru viņš ir apdrošināts kā automašīnas vadītājs, taču kuru vada automašīnas vadītājs, kurš nav apdrošināts un kuram negadījumā cietusī persona ir atļāvusi vadīt automašīnu — Valsts tiesību noteikumi, kuru rezultātā apdrošināšanu neattiecina uz negadījumā cietušo personu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1990. gada 14. maija Trešās direktīvas 90/232/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu 1. panta pirmā daļa un Padomes 1983. gada 30. decembra Otrās direktīvas 84/5/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru automātiski ir izslēgts apdrošinātāja pienākums izmaksāt atlīdzību ceļu satiksmes negadījumā cietušajam, ja šo negadījumu ir izraisījis ar apdrošināšanas polisi neapdrošināts vadītājs un ja šis cietušais, kas negadījuma brīdī transportlīdzeklī bijis pasažieris, ir bijis apdrošināts par šī transportlīdzekļa vadīšanu un šim vadītājam bija atļāvis to vadīt;

               2)

               atbilde uz pirmo uzdoto jautājumu nav citāda, ja cietusī apdrošinātā persona zināja, ka persona, kurai šī cietusī persona atļāva vadīt transportlīdzekli, nebija apdrošināta attiecībā uz transportlīdzekļa vadīšanu, vai bija domājusi, ka šī persona bija apdrošināta, vai arī ja šī cietusī persona par šo jautājumu nebija domājusi.

      (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Lieta T-458/13: Prasība, kas celta 2013. gada 23. augustā — Larrañaga Otaño /ITSB ( “GRAPHENE” )

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/32

         Prasība, kas celta 2013. gada 23. augustā — Larrañaga Otaño/ITSB (“GRAPHENE”)
   (Lieta T-458/13)
   2013/C 313/60
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Joseba Larrañaga Otaño (San Sebastian, Spānija) un Mikel Larrañaga Otaño (San Sebastian) (pārstāvis — F. Bueno Salamero, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “GRAPHENE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 13., 23., 25. un 38. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 895 258

      Pārbaudītāja lēmums: preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-10/11 P: Vispārējās tiesas 2011. gada 29. novembra spriedums — Birkhoff /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Ģimenes pabalsti — Apgādājamā bērna pabalsts — Bērns, kurš invaliditātes dēļ nespēj nopelnīt iztiku — Atteikums turpināt pabalsta izmaksu)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/51

      Vispārējās tiesas 2011. gada 29. novembra spriedums — Birkhoff/Komisija
      (Lieta T-10/11 P) (1)

      (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Ģimenes pabalsti - Apgādājamā bērna pabalsts - Bērns, kurš invaliditātes dēļ nespēj nopelnīt iztiku - Atteikums turpināt pabalsta izmaksu)
      (2012/C 25/98)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Gerhard Birkhoff (Weitnau, Vācija) (pārstāvis — C. Inzillo, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Curall un B. Eggers, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

         Priekšmets

      Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 27. oktobra spriedumu lietā F-60/09 Birkhoff/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts) nolūkā atcelt šo spriedumu

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 27. oktobra spriedumu lietā F-60/09 Birkhoff/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts);

                  2)

                  nodot lietu atpakaļ Civildienesta tiesai;

                  3)

                  lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

         (1)  OV C 55, 19.02.2011.


title: lieta C-159/05: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 6. aprīlī

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/19

         Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 6. aprīlī
   (lieta C-159/05)
   (2005/C 132/35)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 6. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv D. Maidani [D. Maidani], pārstāve, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 6. jūnija Direktīvu 2002/47/EK par finanšu nodrošinājuma līgumiem (1), un, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2003. gada 27. decembrī.

      (1)  OV L 168, 27.06.2002., 43. lpp.


title: Saraksti tiesas sastāva noteikšanai

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/2

         Saraksti tiesas sastāva noteikšanai
   (2007/C 269/04)
   2007. gada 9. oktobra sēdē Tiesa sagatavoja šādus Reglamenta 11.c panta 2. punkta otrajā daļā paredzētos sarakstus palātu, kurās ir trīs tiesneši, sastāva noteikšanai:
   Piektā palāta
   R. Šintgens
   E. Borgs Bartets
   M. Ilešičs
   E. Levits
   Sestā palāta
   K. Šīmans
   J. Makarčiks
   P. Kūris
   Ž. K. Bonišo
   K. Toadere
   Septītā palāta
   H. N. Kunja Rodrigess
   J. Klučka
   A. O'Kīfs
   P. Linda
   A. Arabadžijevs
   Astotā palāta
   R. Silva de Lapuerta
   E. Juhāss
   J. Malenovskis
   T. fon Danvics


title: Lieta C-51/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 15. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/21

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 15. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-51/07) (1)

   (2007/C 247/30)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 69, 24.3.2007.


title: Lieta T-23/11: Prasība, kas celta 2011. gada 17. janvārī — El Corte Inglés /ITSB — BA&SH ( “ba&sh” )

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/22

         Prasība, kas celta 2011. gada 17. janvārī — El Corte Inglés/ITSB — BA&SH (“ba&sh”)
   (Lieta T-23/11)
   2011/C 80/43
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — M. López Camba un J. Rivas Zurdo, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: BA&SH SAS (Parīze, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 7. oktobra lēmumu lietā R 94/2010-2,

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “ba&sh” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 14., 18. un 25. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 567958)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiskas krāsu preču zīmes “BASS10” reģistrācija, kas veikta Spānijā ar nr. 2211312 attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 3. klasē; grafiskas krāsu preču zīmes “BASS10” reģistrācija, kas veikta Spānijā ar nr. 2140717 attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 18. klasē; grafiskas krāsu preču zīmes “BASS10” reģistrācija, kas veikta Spānijā ar nr. 2140718 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē, un grafiskas krāsu preču zīmes “BASS10” reģistrācija, kas veikta Spānijā ar nr. 2223832 attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 14. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: apstrīdētājā lēmumā esot pārkāpti Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts, jo Apelāciju padome esot kļūdaini konstatējusi, ka nav pierādīta preču zīmes faktiska izmantošana saistībā ar attiecīgajām precēm. Apstrīdētājā lēmumā esot arī pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, jo attiecīgo preču zīmju līdzības dēļ pastāv sajaukšanas iespēja un ar apstrīdēto preču zīmi aptvertās preces esot daļēji identiskas un daļēji līdzīgas tām precēm, kuras aptver agrākās [preču zīmju] reģistrācijas


title: Lieta C-279/10: Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 16. februāra rīkojums ( Tribunale di Verbania (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Matteo Minesi (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Derību par sporta pasākumiem rīkošana — Prasība noslēgt koncesiju — Koncesiju piešķiršanā pieļauta Savienības tiesību pārkāpuma sekas — 16300 papildkoncesiju piešķiršana — Vienlīdzīgas attieksmes princips un pārskatāmības pienākums — Tiesiskās drošības princips — Iepriekšējo koncesiju īpašnieku aizsardzība — Valsts tiesiskais regulējums — Obligātais minimālais attālums starp derību rīkošanas vietām — Pieļaujamība — Pārrobežu darbības, kuras pielīdzināmas darbībām, uz kurām attiecas koncesija — Valsts tiesiskajā regulējumā noteikts aizliegums — Pieļaujamība)

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/10

         Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 16. februāra rīkojums (Tribunale di Verbania (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Matteo Minesi

   (Lieta C-279/10) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Derību par sporta pasākumiem rīkošana - Prasība noslēgt koncesiju - Koncesiju piešķiršanā pieļauta Savienības tiesību pārkāpuma sekas - 16 300 papildkoncesiju piešķiršana - Vienlīdzīgas attieksmes princips un pārskatāmības pienākums - Tiesiskās drošības princips - Iepriekšējo koncesiju īpašnieku aizsardzība - Valsts tiesiskais regulējums - Obligātais minimālais attālums starp derību rīkošanas vietām - Pieļaujamība - Pārrobežu darbības, kuras pielīdzināmas darbībām, uz kurām attiecas koncesija - Valsts tiesiskajā regulējumā noteikts aizliegums - Pieļaujamība)
   2012/C 151/18
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Verbania

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Matteo Minesi

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale del Riesame di Verbania — Personu brīva pārvietošanās — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Derību rīkošana — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru no tiesībsargājošām iestādēm ir jāsaņem atļauja un koncesija šīs darbības veikšanai — Aizsardzība, kas ir nodrošināta tiesību subjektiem, kuri atļaujas un koncesijas ieguva, pamatojoties uz procedūru, ar kuru prettiesiski tika izslēgta daļa no saimnieciskās darbības veicējiem šajā pašā nozarē — Saderība ar EKL 43. un 49. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               EKL 43. un 49. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj, ka dalībvalsts, kura, pārkāpjot Savienības tiesības, vienai uzņēmumu kategorijai nav piešķīrusi koncesijas saimnieciskās darbības veikšanai un kura vēlas novērst šo pārkāpumu, izsludinot konkursu uz ievērojamu skaitu jaunu koncesiju, aizsargā darbību uzsākušo uzņēmumu iegūto komercstāvokli, tostarp paredzot minimālus attālumus starp jauno koncesionāru un darbību uzsākušo uzņēmumu pārdošanas vietām;

               2)

               EKL 43. un 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj, ka pret personām, kuras ir saistītas ar uzņēmumu, kurš ir ticis izslēgts no publiskā iepirkuma procedūras, pārkāpjot Savienības tiesības, tiek piemēroti sodi par organizētu derību rīkošanu, nesaņemot koncesiju vai policijas atļauju, pat pēc jaunas publiskā iepirkuma procedūras, kuras mērķis ir bijis novērst šo Savienības tiesību pārkāpumu, jo ar šo publiskā iepirkuma procedūru un tās rezultātā īstenoto jaunu koncesiju piešķiršanu faktiski nav tikusi novērsta šāda uzņēmuma prettiesiska izslēgšana no iepriekšējās publiskā iepirkuma procedūras;

               3)

               no EKL 43. un 49. panta, vienlīdzīgas attieksmes principa, pārskatāmības pienākuma, kā arī tiesiskās drošības principa izriet, ka tādas līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras kā pamatlietā aplūkotā procedūra nosacījumi un kārtība, it īpaši tādi noteikumi kā vienošanās starp Valsts monopolu autonomo pārvaldi un veiksmīgo konkursa dalībnieku par koncesiju attiecībā uz azartspēlēm par notikumiem, kas nav zirgu skriešanās sacīkstes, projekta 23. punkta 2. apakšpunkta a) punkts un 3. apakšpunkts, kuros paredzēta šādas publiskā iepirkuma procedūras noslēgumā piešķirto koncesiju zaudēšana, ir jāformulē skaidri, precīzi un viennozīmīgi, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 209, 31.07.2010.


title: Lieta T-580/11: Prasība, kas celta 2011. gada 8. novembrī — McNeil /ITSB — Alkalon ( “NICORONO” )

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/58

      Prasība, kas celta 2011. gada 8. novembrī — McNeil/ITSB — Alkalon (“NICORONO”)
      (Lieta T-580/11)
      (2012/C 25/111)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: McNeil AB (Helsingborg, Zviedrija) (pārstāvis — I. Starr, solicitor)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Alkalon ApS (Kopenhāgena, Dānija)

         Prasītājas prasījumi

                  —

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 3. augusta lēmumu lietā R 1582/2010-2;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tās tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā apelācijas tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

         Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “NICORONO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 10. un 30. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6654529

         Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

         Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “NICORETTE” reģistrācija Nr. 2190239 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 10. un 30. klasē

         Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

         Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu atcelt

         Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 75. panta, 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome vispārīgajā vērtējumā neesot piešķīrusi pietiekamu nozīmi: (i) attiecīgo preču identiskumam un apstāklim, ka tas kompensē mazāku salīdzināmo preču zīmju līdzības pakāpi; (ii) apstāklim, ka patērētāji parasti vārdiskas preču zīmes uztver kopumā un īpašu uzmanību pievērš preču zīmes sākuma daļai; un (iii) apstāklim, ka prasītājas preču zīmei “NICORETTE” nozīmīgas izmantošanas rezultātā ir paaugstināta atšķirtspēja un plaša reputācija


title: Lieta C-72/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Spānija) 2007. gada 9. februārī rīkojumu — José Manuel Blanco Pérez un María del Pilar Chao Gómez pret Consejería de Salud y Servicios Sanitarios

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Spānija) 2007. gada 9. februārī rīkojumu — José Manuel Blanco Pérez un María del Pilar Chao Gómez pret Consejería de Salud y Servicios Sanitarios

   (Lieta C-72/07)
   (2007/C 82/42)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal Superior de Justicia de Asturias
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: José Manuel Blanco Pérez un María del Pilar Chao Gómez

      Atbildētāja: Consejería de Salud y Servicios Sanitarios

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Ley 14/1986 General de Sanidad 103. panta un 1990. gada 20. decembraLey 25/1990 del medicamento 88. pantā noteiktā īstenošanai pieņemtā Astūrijas 2001. gada 19. jūlija Dekrēta 72/2001 2. pantu un minētā dekrēta II daļas pirmo nodaļu var uzskatīt par nesaderīgiem ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 43. pantu?

               2)

               Vai Consejería de Salud y Servicios Sanitarios del Gobierno del Principado de Asturias lēmuma III pielikumu var uzskatīt par nesaderīgu ar EKL 43. pantu?


title: Lieta T-259/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Anne Koistinen iesniedza 2004. gada 21. jūnijā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/29

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Anne Koistinen iesniedza 2004. gada 21. jūnijā
   (Lieta T-259/04)
   (2004/C 262/57)
   tiesvedības valoda – franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 21. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Anne Koistinen, ar dzīvesvietu Briselē, kuru pārstāv Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis un Etienne Marchal, advokāti, kas norādījuši adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu atteikties piešķirt viņai ekspatriācijas pabalstu, kas paredzēts Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā, un noteikt viņas izcelsmes vietu Briselē;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja sāka dienestu Komisijā 2002. gada 16. janvārī kā palīgdarbiniece. 2003. gada 1. jūlijā viņu iecēla par ierēdni uz pārbaudes laiku. Pirms dienesta sākšanas Komisijā viņa no 1996. gada 15. janvāra līdz 1998. gada 16. augustam strādāja privātā uzņēmumā Briselē, no 1998. gada 17. augusta līdz 1998. gada 2. septembrim – tajā pašā uzņēmumā Helsinkos, un no 1998. gada 7. septembra līdz 2002. gada 15. janvārim – Somijas bezpeļņas organizācijā “Finpro” Briselē.
   Ar šo prasību prasītāja apstrīd Komisijas lēmumu nepiešķirt viņai ekspatriācijas pabalstu. Prasītāja norāda, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts, norādot, ka viņa visu šajā apakšpunktā norādīto laika posmu nav ne dzīvojusi, ne arī pamatā bijusi nodarbināta Briselē, bet gan no 1998. gada 17. augusta līdz 1998. gada 2. septembrim ir dzīvojusi un strādājusi Helsinkos. Pakārtoti, viņa norāda, ka “Finpro” ir daļa no Somijas pastāvīgās pārstāvniecības Eiropas Savienībā un tātad laika posms, kurā prasītāja strādāja [“Finpro”], nav jāņem vērā, jo šis darbs bija saistīts ar dienestu valsts labā.


title: Lieta C-500/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Giudice di pace di Genova (Itālija) 2006. gada 8. decembra rīkojumu — Corporación Dermoestética SA pret To Me Group Advertising Media

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Giudice di pace di Genova (Itālija) 2006. gada 8. decembra rīkojumu — Corporación Dermoestética SA pret To Me Group Advertising Media

   (Lieta C-500/06)
   (2007/C 42/17)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Giudice di pace di Genova
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Corporación Dermoestética SA

      Atbildētāja: To Me Group Advertising Media

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EK līguma 49. pantam ir pretrunā tas, ka tādi valsts tiesību noteikumi kā 1992. gada Likuma Nr. 175 4., 5. un 9.a pantā un 1994. gada 16. septembra Ministra dekrētā Nr. 657 paredzētie, un/vai administratīvā prakse aizliedz pārraidīt valsts televīzijā reklāmas saistībā ar medicīniskām un ķirurģiskām procedūrām, kas tiek veiktas privātās veselības aprūpes iestādēs, kas ir saņēmušas attiecīgu atļauju šo darbību veikšanai, pat tad, ja šī pati reklāma ir atļauta vietējās televīzijas tīklos, un tai pašā laikā attiecībā uz šīs reklāmas pārraidīšanu paredz izdevumu robežvērtību 5 % apmērā no deklarētajiem ienākumiem par iepriekšējo gadu?

               2)

               Vai EK līguma 43. pantam ir pretrunā tas, ka tādi valsts tiesību noteikumi kā 1992. gada Likuma Nr. 175 4., 5. un 9.a pantā un 1994. gada 16. septembra Ministra dekrētā Nr. 657 paredzētie, un/vai administratīvā prakse aizliedz pārraidīt valsts televīzijā reklāmas saistībā ar medicīniskām un ķirurģiskām procedūrām, kas tiek veiktas privātās veselības aprūpes iestādēs, kas ir saņēmušas attiecīgu atļauju šo darbību veikšanai, pat ja šī pati reklāma ir atļauta vietējās televīzijas tīklos, un tai pašā laikā attiecībā uz šīs reklāmas pārraidīšanu paredz pienākumu saņemt iepriekšēju atļauju no katras konkrētās pašvaldības, vietējās profesionālās apvienības atzinumu un paredz izdevumu robežvērtību 5 % apmērā no deklarētajiem ienākumiem par iepriekšējo gadu?

               3)

               Vai EK līguma 43. un/vai 49. pantam ir pretrunā tas, ka tādu reklāmu pārraidīšanai, kas sniedz informāciju par estētiska rakstura medicīniskām un ķirurģiskām procedūrām privātās veselības aprūpes iestādēs, kas ir saņēmušas attiecīgu atļauju šo darbību veikšanai, ir jāsaņem papildu iepriekšēja atļauja no vietējām iestādēm un/vai profesionālajām apvienībām?

               4)

               Pieņemot uzvedības kodeksu, kas nosaka ierobežojumus veselības aprūpes profesiju reklāmai un pieņemot spēkā esošos tiesību aktus attiecībā uz medicīnisko pakalpojumu reklāmu tādā veidā, kas ievērojami ierobežo ārstu tiesības reklamēt savu darbību, abi pasākumi būdami saistoši visiem ārstiem, vai Nacionālā ārstu, ķirurgu un zobārstu apvienību federācija (FNOMCeO) un asociēto mediķu apvienības ir ierobežojošas konkurenci, pārsniedzot to, kas atļauts saskaņā ar valsts tiesību aktiem, un pārkāpjot EKL 81. panta 1. punktu?

               5)

               Jebkurā gadījumā, vai FNOMCeO īstenotā noteikumu interpretācija praksē ir nesaderīga ar EK līguma 3. panta g) apakšpunktu, 4., 98., 10, 81. un, iespējams, 86. pantu tiktāl, ciktāl valsts tiesībās ir atļauta tāda prakse, kas paredz, ka attiecīgajai vietējai apvienībai ir jāpārbauda ārstu izplatītās reklāmas pārskatāmība un precizitāte, nenorādot kritērijus un procedūras, kas piemērojamas šī uzdevuma veikšanā?


title: Lieta T-414/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. septembrī — AKKA/LAA /Komisija

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/39

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. septembrī — AKKA/LAA/Komisija
   (Lieta T-414/08)
   (2008/C 313/71)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra/Latvijas Autoru apvienība (AKKA/LAA), Rīga (Latvija) (pārstāvis — M. Favart, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmuma procedūrā saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. pantu; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītāja saskaņā ar EKL 230. pantu lūdz atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmuma C(2008) 3435 procedūrā saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. pantu, kurā apgalvots, ka 24 EEZ esošās CISAC  (1) sabiedrības, ieskaitot prasītāju, esot veikušas saskaņotas darbības, “savstarpēji piešķirto savstarpējās pārstāvības pilnvarojumu teritoriālās robežas nosakot tādējādi, ka licence ir derīga tikai katras kolektīvā pārvaldījuma organizācijas valsts teritorijā”.
   Galvenie pamati un argumenti ir līdzīgi vai identiski lietā T-413/08 izvirzītajiem.

      (1)  “Starptautiskā Autoru un komponistu sabiedrību konfederācija” — “International Confederation of Societies of Authors and Composers” (“CISAC”)


title: Lieta C-51/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. februārī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV/Sonnthurn Vertriebs GmbH

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. februārī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV/Sonnthurn Vertriebs GmbH

   (Lieta C-51/11)
   2011/C 139/21
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV

      Atbildētāja: Sonnthurn Vertriebs GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai veselības jēdziens vārdkopas “veselīguma norāde” definīcijā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem (1), kurā pēdējie grozījumi izdarīti ar Komisijas 2010. gada 9. februāra Regulu (ES) Nr. 116/2010 (2), 2. panta 2. punkta 5) apakšpunktā ietver arī vispārēju labsajūtu?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz 1. jautājumu ir noliedzoša:
               Vai apgalvojuma, ja tajā ir atsauce uz vienu no Regulas (EK) Nr. 1924/2006 13. panta 1. punktā un 14. panta 1. punktā minētajām funkcijām šīs regulas 2. panta 2. punkta 5) apakšpunktā aprakstītajā veidā, mērķis komercziņojumā, marķējot vai noformējot, vai reklamējot pārtikas produktus, kurus galapatērētājam piegādā kā pārtikas produktus, katrā ziņā ir arī ar veselību saistītā labsajūta vai tikai vispārējā labsajūta?

               3)

               Gadījumā, ja atbilde uz 1. jautājumu ir noliedzoša un apgalvojuma mērķis 2. jautājumā aprakstītajā izpratnē katrā ziņā ir arī ar veselību saistītā labsajūta:
               vai, ņemot vērā vārda un informācijas brīvību saskaņā ar LES 6. panta 3. punktu kopsakarā ar ECPAK 10. pantu, situācija, kurā uz apgalvojumu, atbilstoši kuram konkrēts dzēriens, kas satur vairāk nekā 1,2 tilpumprocentus spirta, nenoslogo un nelabvēlīgi neietekmē organismu un tā funkcijas, attiecas Regulas (EK) Nr. 1924/2006 4. panta 3. punkta pirmajā teikumā paredzētā aizlieguma piemērojamība, atbilst Kopienu tiesību samērīguma principam?

      (1)  OV L 404, 9. lpp.

      (2)  OV L 37, 16. lpp.


title: Lieta C-201/08: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums (Hessisches Finanzgericht, Kassel (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Plantanol GmbH & Co.KG/Hauptzollamt Darmstadt (Direktīva 2003/30/EK — Biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas izmantošanas veicināšana transportā — Direktīva 2003/96/EK — Kopienas noteikumi par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai — Augu eļļas, piemaisījumu un degvielas maisījums — Biodegviela — Valsts tiesiskais regulējums — Atbrīvojums no nodokļiem — Atbrīvojuma aizstāšana ar pienākumu ievērot minimālo biodegvielas daļu degvielā — Atbilstība Direktīvai 2003/30/EK un Direktīvai 2003/96/EK — Vispārējie tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/19

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums (Hessisches Finanzgericht, Kassel (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Plantanol GmbH & Co.KG/Hauptzollamt Darmstadt
   (lieta C-201/08) (1)

   (Direktīva 2003/30/EK - Biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas izmantošanas veicināšana transportā - Direktīva 2003/96/EK - Kopienas noteikumi par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai - Augu eļļas, piemaisījumu un degvielas maisījums - Biodegviela - Valsts tiesiskais regulējums - Atbrīvojums no nodokļiem - Atbrīvojuma aizstāšana ar pienākumu ievērot minimālo biodegvielas daļu degvielā - Atbilstība Direktīvai 2003/30/EK un Direktīvai 2003/96/EK - Vispārējie tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi)
   2009/C 267/33
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Hessisches Finanzgericht, Kassel

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja:
      Plantanol GmbH & Co.KG

      Atbildētāja:
      Hauptzollamt Darmstadt

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hessisches Finanzgericht (Vācija) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 8. maija Direktīvas 2003/30/EK par biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas izmantošanas veicināšanu transportā (OV L 123, 42. lpp.) 3. panta interpretācija, kā arī juridiskās drošības un tiesiskās paļāvības principu interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, ar ko, pirms iepriekšējā tiesiskajā regulējuma paredzētā termiņa beigām, aizstāj degvielas maisījumā ietilpstošās augu eļļu saturošās biodegvielas atbrīvojumu no nodokļa ar pienākumu pievienot biodegvielu parastajai degvielai, lai ražotājus, kuri saņēmuši šīs priekšrocības, nostādītu saimnieciski neizdevīgākā situācijā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 8. maija Direktīvas 2003/30/EK par biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas izmantošanas veicināšanu transportā 3. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds tiek aplūkots pamata prāvā, kurš no nodokļu atbrīvojuma režīma, kas tajā paredzēts attiecībā uz biodegvielu, izslēdz tādu produktu, kāds tiek aplūkots pamata prāvā un ko veido augu eļļas, fosilās dīzeļdegvielas un speciālu piemaisījumu maisījums;

               2)

               vispārējie tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi būtībā pieļauj, ka attiecībā uz tādu produktu, kāds tiek aplūkots pamata prāvā, dalībvalsts pirms valsts tiesiskajā regulējumā sākotnēji paredzētā beigu datuma atceļ nodokļu atbrīvojuma režīmu, kas tam bija piemērojams. Katrā ziņā, lai varētu veikt šādu atcelšanu, nav jāpastāv ārkārtas apstākļiem. Iesniedzējtiesai tomēr, veicot konkrētu un vispārēju vērtējumu, ir jāpārbauda, vai minētie principi ir ievēroti pamata lietā, ņemot vērā visus tās atbilstošos apstākļus.

      (1)  OV C 183, 19.07.2008.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā VēstnesīOV C 217, 3.9.2005.

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/41

         (2005/C 229/84)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 217, 3.9.2005.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 205, 20.8.2005.

      OV C 193, 6.8.2005.

      OV C 182, 23.7.2005.

      OV C 171, 9.7.2005.

      OV C 155, 25.6.2005.

      OV C 143, 11.6.2005.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta C-236/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 4. maijā iesniedza Tribunalul Argeș (Rumānija) — Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor Argeș/SC Volksbank România SA, SC Volksbank România SA — Sucursala Pitești, Alin Iulian Matei, Petruța Florentina Matei

text:
               4.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 4. maijā iesniedza Tribunalul Argeș (Rumānija) — Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor Argeș/SC Volksbank România SA, SC Volksbank România SA — Sucursala Pitești, Alin Iulian Matei, Petruța Florentina Matei

   (Lieta C-236/12)
   2012/C 235/12
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Argeș

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor Argeș

      Atbildētāji: SC Volksbank România SA, SC Volksbank România SA — Sucursala Pitești, Alin Iulian Matei, Petruța Florentina Matei

      Prejudiciālais jautājums

   Ņemot vērā, ka saskaņā ar Direktīvas 93/13/EEK (1) 4. panta 2. punktu noteikumu negodīguma novērtējums neattiecas ne uz līguma galvenā priekšmeta definīciju, ne arī uz cenas un atlīdzības atbilstīgumu pakalpojumiem vai precēm, kas par to saņemtas, ciktāl šie noteikumi ir formulēti vienkāršā, skaidri saprotamā valodā,
   un
   ka saskaņā ar Direktīvas 2008/48/EK (2) 2. panta 1. punkta [sic — 2. punkta] a) apakšpunkta noteikumiem Direktīvas 2008/48/EK 3. panta g) punktā paredzētā definīcija attiecībā uz kredīta kopējām izmaksām patērētājam, kas ietver arī visas komisijas maksas, kas patērētājam jāmaksā saistībā ar patēriņa kredītlīgumu, nav piemērojama, nosakot tāda kredītlīguma priekšmetu, kas ir nodrošināts ar hipotēku,
   ir jānoskaidro,
   vai Direktīvas 93/13/EEK 4. panta 2. punktā ietvertos jēdzienus “priekšmets” un “cena” var interpretēt tādējādi, ka šie jēdzieni (“priekšmets” un “cena”) bez kredītiestādei maksājamo atlīdzību veidojošajiem elementiem ietver arī kredītlīguma kopējo gada procentu likmi, ko veido it īpaši fiksētā vai mainīgā procentu likme, bankas komisijas maksas un citi līgumā ietverti un definēti maksājumi?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīva 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK (OV L 133, 66. lpp.).


title: Lieta T-386/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 24. augusta rīkojums — Grúas Abril Asistencia /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Konkurence — Sūdzības noraidīšana — Privātpersonām nepārsūdzams akts — Nepieņemamība)

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/23

         Vispārējās tiesas 2010. gada 24. augusta rīkojums — Grúas Abril Asistencia/Komisija
   (Lieta T-386/09) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Konkurence - Sūdzības noraidīšana - Privātpersonām nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   2010/C 274/35
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grúas Abril Asistencia, SL (Alikante, Spānija) (pārstāvis — R. L. García García, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un F. Castilla Contrer)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 7. augusta vēstuli, ar kuru prasītāja informēta, ka tās sūdzībā norādītie fakti nav pamats EKL 81., 82. un 86. panta pārkāpuma konstatēšanai un ka tās sūdzība tiek atstāta bez virzības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Grúas Abril Asistencia, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 282, 21.11.2009.


title: Lieta T-302/09: Vispārējās tiesas 2014. gada 2. aprīļa rīkojums – CNIPT /Komisija Valsts atbalsts — Pamatregulējums attiecībā uz Francijā atzīto lauksaimniecības starpprofesiju organizāciju pasākumiem to pārstāvēto lauksaimniecības nozaru biedru labā — Finansējums no obligātām brīvprātīgām iemaksām — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu — Lēmuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/42

         Vispārējās tiesas 2014. gada 2. aprīļa rīkojums – CNIPT/Komisija
   (Lieta T-302/09) (1)

   (Valsts atbalsts - Pamatregulējums attiecībā uz Francijā atzīto lauksaimniecības starpprofesiju organizāciju pasākumiem to pārstāvēto lauksaimniecības nozaru biedru labā - Finansējums no obligātām brīvprātīgām iemaksām - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu - Lēmuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 175/57
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Comité national interprofessionnel de la pomme de terre (CNIPT) (Parīze, Francija) (pārstāvji – V. Ledoux un B. Néouze, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji B. Stromsky un C. Urraca Caviedes, vēlāk B. Stromsky un S. Thomas, un visbeidzot M. Stromsky)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 10. decembra Lēmumu C(2008) 7846, galīgā redakcija, par valsts atbalstu Nr. 561/2008 par pamatregulējumu attiecībā uz Francijā atzīto lauksaimniecības starpprofesiju organizāciju pasākumiem to pārstāvēto lauksaimniecības nozaru biedru labā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 244, 10.10.2009.


title: Lieta T-85/13: Prasība, kas celta 2013. gada 14. februārī — K-Swiss /ITSB — Künzli SwissSchuh (Sporta kurpe ar piecām svītrām)

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/17

         Prasība, kas celta 2013. gada 14. februārī — K-Swiss/ITSB — Künzli SwissSchuh (Sporta kurpe ar piecām svītrām)
   (Lieta T-85/13)
   2013/C 123/28
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: K-Swiss, Inc. (Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — R. Niebel un K. Tasma, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Künzli SwissSchuh AG (Vindiša, Šveice)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 30. oktobra lēmumu lietā R 174/2011-2;

               —

               piespriest atbildētājam un, ciktāl tas ir piemēroti, personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme, kas attēlo sporta kurpi ar piecām svītrām — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 4 771 978

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamati ir tie, kas ir norādīti Padomes Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunktā, aplūkojot kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-73/12: Prasība, kas celta 2012. gada 17. februārī — Einhell Germany u.c./Komisija

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/29

         Prasība, kas celta 2012. gada 17. februārī — Einhell Germany u.c./Komisija
   (Lieta T-73/12)
   2012/C 109/59
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Einhell Germany AG (Landau an der Isar, Vācija), Hans Einhell Nederlands BV (Breda, Nīderlande), Einhell France SAS (Villepinte, Francija) un Hans Einhell Oesterreich GmbH (Vīne, Austrija) (pārstāvis — R. MacLean, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu;

               —

               daļēji atcelt 2011. gada 6. decembra Komisijas Lēmuma C(2011) 8831 1. pantu, Komisijas Lēmuma C(2011) 8825 1. pantu, Komisijas Lēmuma C(2011) 8828 1. pantu, Komisijas Lēmuma C(2011) 8810 1. pantu, ciktāl ar šiem lēmumiem tikai daļēji tiek atmaksāti antidempinga maksājumi, ko prasītāji ir samaksājuši par Ķīnas izcelsmes kompresoru importu un kas uzlikti saskaņā ar Padomes 2008. gada 17. marta Regulu (EK) Nr. 261/2008, ar ko uzliek galīgu antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes kompresoru importam (OV L 81, 1. lpp.);

               —

               paturēt apstrīdētos lēmumus spēkā līdz brīdim, kad Eiropas Komisija veiks vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu Tiesas spriedumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, piemērojot atbilstošu un saprātīgu neatkarīga ES importētāja peļņas maržu, lai noteiktu attiecīgajam importam piemērojamo pārskatīto dempinga starpību, tādējādi tā nav noteikusi ticamu eksporta cenu attiecībā uz neatkarīgo piegādātāju, lai aprēķinātu pareizu antidempinga maksājumu atmaksas apmēru, līdz ar to pārkāpjot Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 (1) 2. panta 9. punktu un 18. panta 3. punktu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, neatkarīga piegādātāja eksporta cenas aprēķinā atskaitot antidempinga maksājumus kā izmaksas, tādējādi tā nav noteikusi ticamu dempinga starpību, lai aprēķinātu pārskatīto dempinga starpību un pareizu antidempinga maksājumu atmaksas apmēru, līdz ar to tā ir pārkāpusi Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 9. punktu, 2. panta 11. punktu un 11. panta 10. punktu.

      (1)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).


title: Lieta T-257/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 12. aprīļa rīkojums — Aecops /Komisija

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/51

         Vispārējās tiesas 2010. gada 12. aprīļa rīkojums — Aecops/Komisija
   (Lieta T-257/09) (1)

   2010/C 148/89

      Tiesvedības valoda — portugāļu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 220, 12.09.2009.


title: Lieta T-782/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2014. gada 1. oktobra spriedumu lietā F-91/13 DF /Komisija 2014. gada 24. novembrī iesniedza DF

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/28

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2014. gada 1. oktobra spriedumu lietā F-91/13 DF/Komisija 2014. gada 24. novembrī iesniedza DF

   (Lieta T-782/14 P)
   (2015/C 089/34)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: DF (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – A. von Zwehl, lawyer)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 1. oktobra spriedumu lietā F-91/13 DF/Komisija, ciktāl ar to tika noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzēja prasība;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 20. decembra lēmumu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt no apelācijas sūdzības iesniedzēja jau atgūtās summas, pieskaitot Eiropas Centrālās bankas noteikto likmi 2 procentpunktu apmērā, un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Civildienesta noteikumu 85. panta un tiesiskās noteiktības principa pārkāpums, jo Civildienesta tiesai saskaņā ar atbilstošo judikatūru esot bijis jāsecina, ka nav pamatoti apgalvot, ka kāda no divām iespējamajām Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta interpretācijām, proti, ka 10 gadu atsauces laikposms beidzas ar sākotnējo stāšanos amatā vai arī ar stāšanos amatā iestādē, uz kuru ierēdnis pārcelts, ir tik acīmredzami nepamatota, ka jāpiemēro 85. pants.

               2.

               Otrā pamata ietvaros tiek norādīts uz nediskriminēšanas principa pārkāpumu un LES 19. panta pārkāpumu, jo, piemērojot atšķirīgu un nesaderīgu valsts un ES tiesisko regulējumu par netaisnu iedzīvošanos apelācijas sūdzības iesniedzējs ir ticis diskriminēts, salīdzinot ar situāciju, kāda būtu, ja tiktu piemērots vienīgi valsts tiesiskais regulējums, jo viņš Komisijai nevar vairs norādīt uz faktu, ka iedzīvošanās vairs nepastāv.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek norādīts uz ES ārpuslīgumisko atbildību, jo nolemjot, ka pārmaksātās summas ir nelikumīgas un uzdodot apelācijas sūdzības iesniedzējam tās atmaksāt Komisijai, apelācijas sūdzības iesniedzējam ir radīti zaudējumi.


title: Lieta C-505/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 23. septembrī iesniedza Administrativen sad Varna (Bulgārija) — Levent Redzheb Yumer/Direktor na Teritorialna direktsia na NAP — Varna

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/50

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 23. septembrī iesniedza Administrativen sad Varna (Bulgārija) — Levent Redzheb Yumer/Direktor na Teritorialna direktsia na NAP — Varna

   (Lieta C-505/13)
   2013/C 344/87
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Varna

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Levent Redzheb Yumer

      Atbildētājs: Direktor na Teritorialna direktsia na NAP — Varna

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Līguma par Eiropas Savienību 2. pants, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. un 21. pants pieļauj, ka tikai vienai personu kategorijai — atbilstoši Zakon za danak varhu dobavenata stoynost (Likums par pievienotās vērtības nodokli; turpmāk tekstā — “ZDDS”) reģistrētām fiziskām personām — nav likumā noteikto tiesību saņemt nodokļa samazinājumu par viņu lauksaimniecisko darbību?

               2)

               Vai Līguma par Eiropas Savienību 2. pants, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. un 21. pants pieļauj, ka attiecībā uz vienu un to pašu darbības veidu atkarībā no juridiskās formas, kādā tiek īstenota šī darbība, un reģistrācijas atbilstoši ZDDS, tiek piemērotas atšķirīgas nodokļa likmes?

               3)

               Vai valsts pasākumu, saskaņā ar kuriem atbilstoši ZDDS un kā lauksaimniekiem reģistrētām fiziskām personām tiek liegts nodokļa atvieglojums, kas ir paredzēts individuāliem komersantiem un juridiskām personām, kaut arī tie ir izpildījuši savus likumā paredzētos pienākumus veidot savus ar nodokli apliekamos ienākumus tāpat kā komersanti un noteikt gada nodokļu bāzi tāpat kā komersanti, ieviešana ir pretēja tiesiskās noteiktības, efektivitātes un samērīguma principiem?


title: Lieta C-393/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 30. jūnijā iesniedza Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) – Openbaar Ministerie/Freddy Lucien Magdalena Kirschstein, Thierry Frans Adeline Kirschstein

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 30. jūnijā iesniedza Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) – Openbaar Ministerie/Freddy Lucien Magdalena Kirschstein, Thierry Frans Adeline Kirschstein

   (Lieta C-393/17)
   (2017/C 300/23)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van beroep te Antwerpen

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Openbaar Ministerie

      Atbildētāji: Freddy Lucien Magdalena Kirschstein, Thierry Frans Adeline Kirschstein

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvu 2005/29/EK (1), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem ir jāinterpretē tādējādi, ka tai pretrunā ir tāds tiesiskais regulējums kā 2013. gada 11. oktobra Augstākās izglītības kodeksa II.75. panta 6. punkts, ar kuru neakreditētām izglītības iestādēm ir noteikts vispārējs aizliegums to izsniegtajos diplomos izmantot nosaukumu “maģistrs [master]”, ja ar šo tiesisko regulējumu ir paredzēts nodrošināt, ka tiek ievērots vispārējo interešu apsvērums, proti, prasība garantēt augstu izglītības līmeni, tā, lai būtu iespēja kontrolēt, vai izvirzītās kvalitātes prasības faktiski tiek pildītas?

               2)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvu 2006/123/EK (2) par pakalpojumiem iekšējā tirgū ir jāinterpretē tādējādi, ka tai pretrunā ir tāds tiesiskais regulējums kā 2013. gada 11. oktobra Augstākās izglītības kodeksa II.75. panta 6. punkts, ar kuru neakreditētām izglītības iestādēm ir noteikts vispārējs aizliegums to izsniegtajos diplomos izmantot nosaukumu “maģistrs”, ja ar šo tiesisko regulējumu ir paredzēts nodrošināt, ka tiek ievērots vispārējo interešu apsvērums, proti, pakalpojumu saņēmēju aizsardzība?

               3)

               Vai krimināltiesību norma, kas ir piemērojama flāmu iestāžu neakreditētām izglītības iestādēm, kuras izsniedz “maģistra” diplomus, ir samērīga Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta un 10. panta 2. punkta c) apakšpunkta izpratnē?

      (1)  OV 2005, L 149, 22. lpp.

      (2)  OV 2006, L 376, 36 lpp.


title: Lieta C-247/05: Tiesas priekšsēdētāja  2006. gada 7. februāra  rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Nīderlandes Karalisti

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/14

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 7. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Nīderlandes Karalisti
   (Lieta C-247/05) (1)

   (2006/C 154/36)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 217, 03.09.2005.


title: Lieta T-541/10: Prasība, kas celta 2010. gada 22. novembrī — ADEDY u.c./Eiropas Savienības Padome

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/49

         Prasība, kas celta 2010. gada 22. novembrī — ADEDY u.c./Eiropas Savienības Padome
   (Lieta T-541/10)
   ()
   2011/C 30/88
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Anotati Dioikisi Enoseon Dimosion Ypallilon (ADEDY) (Atēnas, Grieķija), Sp. Papaspiros (Atēnas, Grieķija) un Il. Iliopoulos (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — M. Tsipra, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2010. gada 7. septembra Lēmumu 2010/486/ES, ar kuru groza Lēmumu 2010/320/ES, kas adresēts Grieķijai, lai pastiprinātu un paplašinātu fiskālo uzraudzību, un ar ko Grieķijai pieprasa veikt budžeta deficīta samazināšanas pasākumus, kurus uzskata par nepieciešamiem, lai novērstu pārmērīgu budžeta deficītu (OV L 241, 14.09.2010., 12. lpp.);

               —

               atcelt Padomes 2010. gada 8. jūnija Lēmumu 2010/320/ES, kas adresēts Grieķijai, lai pastiprinātu un paplašinātu fiskālo uzraudzību, un ar ko Grieķijai pieprasa veikt budžeta deficīta samazināšanas pasākumus, kurus uzskata par nepieciešamiem, lai novērstu pārmērīgu budžeta deficītu (OV L 145, 11.06.2010., 6. lpp.);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāji lūdz atcelt Eiropas Savienības Padomes 2010. gada 7. septembra Lēmumu 2010/486/ES, ar kuru groza Lēmumu 2010/320/ES, kas adresēts Grieķijai, lai pastiprinātu un paplašinātu fiskālo uzraudzību, un ar ko Grieķijai pieprasa veikt budžeta deficīta samazināšanas pasākumus, kurus uzskata par nepieciešamiem, lai novērstu pārmērīgu budžeta deficītu (OV L 241, 14.09.2010., 12. lpp.), un Padomes 2010. gada 8. jūnija Lēmumu 2010/320/ES, kas adresēts Grieķijai, lai pastiprinātu un paplašinātu fiskālo uzraudzību, un ar ko Grieķijai pieprasa veikt budžeta deficīta samazināšanas pasākumus, kurus uzskata par nepieciešamiem, lai novērstu pārmērīgu budžeta deficītu (OV L 145, 11.06.2010., 6. lpp.).
   Savu argumentu pamatojumam prasītāji norāda šādus pamatus:

               Pirmkārt, prasītāji apgalvo, ka apstrīdētie lēmumi ir pieņemti, pārsniedzot pilnvaras, kas ar Līgumiem piešķirtas Eiropas Komisijai un Padomei. Līgumu 4. un 5. pantā īpaši ir noteikts subsidiaritātes un samērīguma princips. Turklāt Līgumu 5. panta 2. punktā skaidri ir paredzēts, ka kompetence, ko dalībvalstis nav piešķīrušas Savienībai, paliek dalībvalstīm. Saskaņā ar Līgumu 126. un nākamajiem pantiem pasākumus, ko Padome var veikt pārmērīga budžeta deficīta procedūras ietvaros un kas var tikt iekļauti tās lēmumos, nevar konkrēti, tieši un stingri noteikt, ja Līgumos Padomei šādas pilnvaras nav piešķirtas.

               Otrkārt, prasītāji uzsver, ka apstrīdētie lēmumi ir pieņemti, pārkāpjot pilnvaras, kas ar Līgumiem piešķirtas Eiropas Komisijai un Padomei, un ka satura ziņā tie esot pretrunā Līgumiem. Apstrīdētajos lēmumos kā to pieņemšanas juridiskais pamats ir norādīts Līguma 126. panta 9. punkts un 136. pants. Tomēr apstrīdētie akti, pārsniedzot pilnvaras, kas ar minētajiem pantiem piešķirtas Eiropas Komisijai un Padomei, tika pieņemti vienkārši kā pasākums tāda divpusēja nolīguma piemērošanai, kas noslēgts starp piecpadsmit euro zonas dalībvalstīm, kuras pieņēmušas lēmumu par divpusēju aizdevumu piešķiršanu, un Grieķiju. Tomēr Padomes kompetence pieņemt līdzīgu aktu Līgumos nav ne atzīta, ne paredzēta.

               Treškārt, prasītāji uzsver, ka ar apstrīdētajiem lēmumiem, ar kuriem ir samazinātas algas un pensijas, ir pārkāptas prasītāju īpašumtiesības un tādējādi tie ir pieņemti, pārkāpjot Eiropas Cilvēktiesību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. pantu.


title: Lieta F-36/10: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 28. marta spriedums — Rapone /Komisija (Civildienests — Atklāts konkurss — Secīgas kandidatūras dalībai atklātā konkursā — Reģistrācijas atteikums)

text:
               2.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 157/12

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 28. marta spriedums — Rapone/Komisija
   (Lieta F-36/10) (1)

   (Civildienests - Atklāts konkurss - Secīgas kandidatūras dalībai atklātā konkursā - Reģistrācijas atteikums)
   2012/C 157/20
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Chiara Rapone (Roma, Itālija) (pārstāvji — A. Rapone, advokāts, vēlāk L. Rapone, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Curall un B. Eggers, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt EPSO lēmumu, ar kuru atteikts reģistrēt prasītājas iesniegto pieteikumu dalībai atklātā konkursā EPSO/AD/177/10

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               C. Rapone sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 209, 31.7.2010., 54. lpp.


title: Lieta C-499/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 13. jūlija spriedumu lietā T-42/07 The Dow Chemical Company u.c./Eiropas Komisija 2011. gada 27. septembrī iesniedza The Dow Chemical Company, Dow Deutschland Inc., Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH un Dow Europe GmbH

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 13. jūlija spriedumu lietā T-42/07 The Dow Chemical Company u.c./Eiropas Komisija 2011. gada 27. septembrī iesniedza The Dow Chemical Company, Dow Deutschland Inc., Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH un Dow Europe GmbH

   (Lieta C-499/11 P)
   2011/C 355/18
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: The Dow Chemical Company, Dow Deutschland Inc., Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH un Dow Europe GmbH (pārstāvji — D. Schroeder, Rechtsanwalt, T. Kuhn, Rechtsanwalt, un T. Graf, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

                  The Dow Chemical Company lūdz Tiesu atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-42/07 daļā, kurā noraidīta prasība atcelt Komisijas 2006. gada 29. novembra lēmumu lietā COMP/F/38.638, ciktāl tas uz to attiecas;

               —

                  The Dow Chemical Company lūdz Tiesu atcelt Komisijas 2006. gada 29. novembra lēmumu lietā COMP/F/38.638, ciktāl tas uz to attiecas;

               —

               visas apelācijas sūdzības iesniedzējas lūdz Tiesu atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-42/07 tiktāl, ciktāl tajā noraidīta prasība būtiski samazināt tām uzliktos naudas sodus;

               —

               visas apelācijas sūdzības iesniedzējas lūdz Tiesu būtiski samazināt tām uzliktos naudas sodus;

               —

               visas apelācijas sūdzības iesniedzējas lūdz Tiesu:

                           —

                           piespriest Komisijai atlīdzināt visus apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesāšanās un citus izdevumus un izmaksas, kas tām radušās saistībā ar šo lietu; un

                           —

                           veikt citus pasākumus, ko Tiesa uzskata par piemērotiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzība ir pamatota ar četriem pamatiem. Atbilstoši pirmajam pamatam Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka Komisijai nav atbilstoši jāīsteno rīcības brīvība, un nepiemērojot pilnīgu tiesas pārbaudi attiecībā uz to, kā Komisija izmantojusi savu rīcības brīvību, atzīstot The Dow Chemical Company par atbildīgu. Atbilstoši otrajam pamatam Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz diferencētas pieejas piemērošanu naudas sodu pamatsummām. Atbilstoši trešajam pamatam Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, apgalvojot, ka Komisijai bija tiesības ņemt vērā The Dow Chemical Company apgrozījumu. Atbilstoši ceturtajam pamatam Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, apgalvojot, ka Komisijas piemērotajam reizināšanas koeficientam nav diskriminējošs raksturs.


title: Lieta T-134/05: Pirmās instances tiesas  2006. gada 2. maija  rīkojums — Beļģija pret Komisiju (Eiropas Sociālie fondi — Piedziņa ar Kopienas parādu kompensēšanu — Noilgums — Nokavējuma procenti — Prasība atcelt tiesību aktu — Iebilde par nepieņemamību — Apstrīdams akts — Nepieņemamība)

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/26

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 2. maija rīkojums — Beļģija pret Komisiju
   (Lieta T-134/05) (1)

   (Eiropas Sociālie fondi - Piedziņa ar Kopienas parādu kompensēšanu - Noilgums - Nokavējuma procenti - Prasība atcelt tiesību aktu - Iebilde par nepieņemamību - Apstrīdams akts - Nepieņemamība)
   (2006/C 165/51)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Beļģijas Karaliste, (pārstāvis — J. Devadder, kuram palīdz J.-P. Buyle un C. Steyaert, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Joris, G. Wilms un A. Weimar)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, kas bija ietverts tās 2005. gada 19. janvāra vēstulē, ar kuru Komisija atbildēja uz Beļģijas Karalistes vēstulēm par līdzekļiem, kas tikuši izmaksāti dažādiem Beļģijas tiesību subjektiem Eiropas Sociālo fondu ietvaros
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 132, 28.05.2005.


title: Lieta C-11/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2013. gada 19. novembra rīkojumu lietā T-476/13 Associazione sportiva Taranto calcio Srl /Itālijas Republika 2014. gada 13. janvārī iesniedza Associazione sportiva Taranto calcio Srl

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/2

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2013. gada 19. novembra rīkojumu lietā T-476/13 Associazione sportiva Taranto calcio Srl/Itālijas Republika 2014. gada 13. janvārī iesniedza Associazione sportiva Taranto calcio Srl

   (Lieta C-11/14 P)
   2014/C 245/02
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Associazione sportiva Taranto calcio Srl (pārstāvis – N. Russo, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Itālijas Republika
   Ar 2014. gada 30. aprīļa rīkojumu Tiesa (sestā palāta) apelācijas sūdzību noraidīja.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 21. aprīlī lietā T-164/03 Ampafrance SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “monBeBé”, reģistrācijas pieteikums — Agrākas vārdiskas preču zīmes “bebe” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas Nr. 40/94 (EK) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts)

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/15

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 21. aprīlī
   lietā T-164/03 Ampafrance SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “monBeBé”, reģistrācijas pieteikums - Agrākas vārdiskas preču zīmes “bebe” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 40/94 (EK) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts)
   (2005/C 155/29)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-164/03 Ampafrance SA, Šolē [Cholet] (Francija), ko pārstāv S. Bersials Ariass [C. Bercial Arias], pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji — A. Rasats [A. Rassat] un A. Foliards-Mongirāls [A. Foolliard-Monguiral]), otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks un persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā, bija Johnson & Johnson GmbH, Diseldorfa (Vācija), ko pārstāv D. fon Šulcs [D. von Schultz], avocat, par prasību par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2003. gada 4. marta lēmumu (lieta R 220/2002-1) attiecībā uz iebildumu procesu starp Ampafrance SA un Johnson & Johnson GmbH, Pirmās instances tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Jēgers [M. Jaeger], tiesneši V. Tīli [V. Tiili] un O. Cūcs [O. Czúcz], sekretārs J. Plingers [J. Plingers], administrators, 2005. gada 21. aprīlī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi);

               3)

               persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 184, 02.08.2003.


title: Lieta T-709/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 9. septembra spriedums – Tri-Ocean Trading/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju — Līdzekļu iesaldēšana — Kļūda vērtējumā

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/28

         Vispārējās tiesas 2016. gada 9. septembra spriedums – Tri-Ocean Trading/Padome
   (Lieta T-709/14) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Kļūda vērtējumā)
   (2016/C 392/34)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tri-Ocean Trading (George Town, Kaimanu Salas) (pārstāvji – B. Kennelly, barrister, P. Saini, QC, un N. Sheikh, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – B. Driessen un A. Vitro)

      Priekšmets

   Prasība, pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt Padomes 2014. gada 22. jūlija Īstenošanas lēmumu 2014/488/KĀDP, ar kuru īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2014, L 217, 49. lpp.), un Padomes 2014. gada 22. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 793/2014, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV 2014, L 217, 10. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2014. gada 22. jūlija Īstenošanas lēmumu 2014/488/KĀDP, ar kuru īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, un Padomes 2014. gada 22. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 793/2014, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, ciktāl šie tiesību akti attiecas uz Tri–Ocean Trading;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Tri–Ocean Trading tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 448, 15.12.2014.


title: Lieta T-69/17: Prasība, kas celta 2017. gada 3. februārī – Constantin Film Produktion/EUIPO (“Fack Ju Göhte”)

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/58

         Prasība, kas celta 2017. gada 3. februārī – Constantin Film Produktion/EUIPO (“Fack Ju Göhte”)
   (Lieta T-69/17)
   (2017/C 104/81)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Constantin Film Produktion GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvji –E. Saarmann un P. Baronikians, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Fack Ju Göhte” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 971 163

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 1. decembra lēmums lietā R 2205/2015-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja 2015. gada 25. septembra lēmumu Nr. 013971163;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta f) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.