title: Lieta T-437/15: Prasība, kas celta 2015. gada 4. augustā – Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe u.c./Komisija

text:
               5.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/22

         Prasība, kas celta 2015. gada 4. augustā – Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe u.c./Komisija
   (Lieta T-437/15)
   (2015/C 328/22)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe (Copertino, Itālija), Azienda Agricola Cairo & Doutcher di Cairo Uzi & C. Ss (Copertino, Itālija), Ss Agricola Cairo Vito & Strafella Maria Rosa (Copertino, Itālija), Vivai Del Salento Di Castrignano' Carmelo Antonio (Sanarica, Itālija), Società Agricola Castrignano' Vivai Srl (Muro Leccese, Itālija), Piante In Di Cipressa Carmine (Copertino, Itālija), D'Elia Simone (Leverano, Itālija), De Laurenzis Giuseppe (Copertino, Itālija), Verde Giuranna Di Giuranna Alessio Mauro (Parabita, Itālija), Maiorano Maurizio (Copertino, Itālija), Vivai Mazzotta Di Mazzotta Carmine (Copertino, Itālija), Società Agricola Mello Vivai di Mello Antonio Snc (Veglie, Itālija), Mello Alessandro (Leverano, Itālija), Mello Lucio (Carmiano, Itālija), Romano Alessio Luigi (Giurdignano, Itālija), Sansone Antonio (Copertino, Itālija), Vivai Tarantino Ss (Cavallino, Itālija), Verdesca Paolo (Copertino, Itālija), Verdesca Giuseppe (Copertino, Itālija), Hobby Flora di Miggiano Luigi (Poggiardo, Itālija), Mauro Stefano (Muro Leccese, Itālija), Miggiano Emanuele (Montesano Salentino, Itālija), Miggiano Garden Center Sas di Miggiano Gianluigi & C. (San Cassiano, Itālija), Miggiano Claudio (Maglie, Itālija), Vivai Piante Rizzo Carmelo (Lecce, Itālija), Cairo Antonio (Nardo', Itālija), Floricoltura Marti di Marti Sandro (Porto Cesareo, Itālija), Azienda Agricola Mariani Fabrizio (Alliste, Itālija), Giannotta Giuseppe (Leverano, Itālija), Ligetta & Solida Srl (Alezio, Itālija), Vivai Caputo Sas di Carbone R. & F. Ss (San Donaci, Itālija), Perrone Cosimo (Leverano, Itālija), Durante Giuseppina (Leverano, Itālija), Società Agricola CO.VI.SER Srl (Arnesano, Itālija), Miggiano Antonio (Sanarica, Itālija), Castrignano' Antonio (Sanarica, Itālija), Stincone Giorgio (Sanarica, Itālija), Zecca Fabio (Leverano, Itālija) un Società Agricola Florsilva Srl (Copertino, Itālija) (pārstāvis – G. Manelli, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

   Atcelt [Komisijas] 2015. gada 18. maija Īstenošanas lēmumu (ES) Nr. 2015/789, kas publicēts ES OV 2015. gada 21. maijā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti būtiski procedūras noteikumi, neesot norādīts pamatojums, [lēmums esot] acīmredzami nesaprātīgs un esot pārkāpts samērīguma princips.
               Prasītāji norāda, ka:

                           —

                           Lai gan Eiropas Komisija veica vairākus pētījumus Eiropā, tā neizpauž šo pētījumu rezultātus un tādējādi neļauj novērtēt, cik lietderīgi ir piemērotie pasākumi. Tāpat tā nepaskaidro iemeslus, kādēļ ir nolemts ieviest sarakstu ar vairāk nekā 180 norādītajām augu sugām, kuras, lai gan abstrakti tās var būt uzņēmīgas pret Xylella fastidiosa, nav sastopamas Lecce apgabalā; kā arī tā neesot paskaidrojusi iemeslus, kādēļ tika nolemts I pielikumā norādīt lielāku skaitu augu sugu, nevis 180, kurām tiek pieskaitītas arī sugas, kuras ir uzņēmīgas pret [organisma] ārpuseiropas izolātiem, kam skaidri nav nozīmes apsekotajā teritorijā.

                           —

                           Eiropas Komisija nepaskaidroja iemeslus, kādēļ tā uzskatījusi, ka ir jāpiemēro vispārējs aizliegums pārvietot augu sugas, kas norādītas I pielikumā, izslēdzot iespēju izmantot alternatīvus pasākumus, kuri varētu ierobežot izplatības risku.

                           —

                           Eiropas Komisija nepaskaidroja, kādas Eiropas Savienības tiesību normas attaisno īstenošanas lēmuma pieņemšanu, nepaskaidroja iemeslus, kuri tai likuši pārkāpt subsidiaritātes principu situācijā, kad dalībvalstij ne tikai ir kompetence, bet kad tā jau ir veikusi attiecīgo uzdevumu, un nepaskaidroja iemeslus, kādēļ pasākums būtu jāuzskata par samērīgu attiecībā uz tā izvirzīto mērķi, jo nav sniegts salīdzinājums vai skaidri izsvērtas intereses.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka būtiski procedūras noteikumi esot pārkāpti vēl citā aspektā, neesot norādīts pamatojums, [lēmums esot] acīmredzami nesaprātīgs un esot pārkāpts samērīguma princips.

                           —

                           Prasītāji apgalvo, ka neesot saprotams, pamatojoties uz kādiem zinātniskiem pieņēmumiem, norādītās augu sugas nevar pārvietot pēc atzīšanas, ka, ņemot vērā veiktās analīzes ar zinātnisko vērtību, tās nav inficētas ar šo patogēnu. Tāpat nav saprotams, kādu iemeslu dēļ auga sugu, kura ir pabeigusi daļu no sava augšanas cikla ārpus screen house sistēmām, nevar ieviest citās sistēmās, lai varētu korekti papildināt tās augšanas ciklu nolūkā to nodot tirdzniecībai.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Līguma 5. panta 3. un 4. punkts un tiesību normas par tā piemērošanu, subsidiaritātes princips un samērīguma princips.
               Prasītāji uzskata:

                           —

                           Savienības lēmums esot prettiesisks, it īpaši saistībā ar 6. pantu ar nosaukumu “Izskaušanas pasākumi”. Tajā paredzētais esot novirze no normas un nesamērīgi, jo pasākumi jāpiemēro veseliem augiem vai arī tikai tiem augiem, par kuru inficēšanos ir aizdomas, 100 m rādiusā ap inficētiem augiem. Šādi priekšraksti neatbilst nekādai zinātniskai loģikai un it īpaši ir nesamērīgi attiecībā uz mērķi, kāds ar tiem būtu jāsasniedz.

                           —

                           Savienības lēmums esot prettiesisks arī saistībā ar 9. pantu ar nosaukumu “Minēto augu pārvietošana Savienībā”, jo tajā tiek noteikts vispārējs un nepamatots pārvietošanas aizliegums, neatkarīgi no auga veselības stāvokļa. Tas ir jo nopietnāk, ja ņem vērā faktu, ka šis aizliegums ir noteikts gan norobežotajā teritorijā, gan ārpus tās.

                           —

                           Apstrīdētais lēmums pārkāpjot samērīguma un subsidiaritātes principu.

                           —

                           Savienības lēmums esot prettiesisks saistībā ar 9. panta 2. punkta d), f) un h) apakšpunktu, jo, nosakot atkāpi no 1. punkta normas, nosaka 200 metru platu buferzonu ap audzēšanas vietu un paredz virkni prasību šajā pat zonā. Šāda atkāpe ir acīmredzami neizmantojama, jo buferzonā apkārt uzdzēšanas vietai var izvairīties no stādaudzētavu kontroles jebkurā gadījumā tad, ja šī buferzona ir trešo personu īpašums.


title: Lieta F-98/06: Prasība, kas celta 2006. gada 24. augustā — Lohiniva pret Komisiju

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/45

         Prasība, kas celta 2006. gada 24. augustā — Lohiniva pret Komisiju
   (Lieta F-98/06)
   (2006/C 281/81)
   Tiesvedības valoda — somu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Risto Lohiniva, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — V. Teperi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iecēlējinstitūcijas 2006. gada 30. maija lēmumu, ar ko noraidīta prasītāja iesniegtā sūdzība;

               —

               atzīt, ka prasītājam joprojām ir tiesības pārskaitīt uz Somiju 35 % no algas neto summas, kam piemērojams valsts korekcijas koeficients, sākot ar 2006. gada 16. janvāri;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs pārskaitīja uz savu izcelsmes valsti Somiju algas daļu, kurai atbilstoši agrākās redakcijas Civildienesta noteikumu VII pielikuma 17. pantam piemērots koeficients. Ierēdņu apmaiņas programmas ietvaros starp Komisiju un dalībvalstīm, viņš tika pārcelts uz Somiju uz laikposmu no 2004. līdz 2005. gadam. Šajā laikposmā Komisija viņam pārskaitīja visu algas summu, piemērojot pārcelšanas koeficientu. 2006. gada janvārī, viņam atgriežoties Briselē, prasītājam tika atteikta iespēja atsākt algas daļas pārskaitīšanu uz Somiju, kā viņš to bija darījis pirms pārcelšanas. Šajā ziņā administrācija uzsver, ka iepriekš minētā tiesību norma tika grozīta pēc jaunu Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā un ka prasītājs neatbilda nosacījumiem, ko paredz Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 17. panta 2. punkta a) apakšpunkts, lai turpinātu saņemt šo labumu.
   Savā prasībā prasītājs apgalvo, ka, tā kā viņam bija pārskaitīšanas tiesības gan pārcelšanas uz Somiju laikā, gan pirms tam, viņa gadījumam piemērojami Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 17. panta 2. punkta a) apakšpunkta noteikumi.


title: Lieta C-377/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal de commerce de Bruxelles (Beļģija) 2009. gada 23. septembra rīkojumu — Françoise Hanssens-Ensch ( Agenor SA maksātnespējas administratore)/Eiropas Kopiena

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal de commerce de Bruxelles (Beļģija) 2009. gada 23. septembra rīkojumu — Françoise Hanssens-Ensch (Agenor SA maksātnespējas administratore)/Eiropas Kopiena
   (Lieta C-377/09)
   2009/C 312/23
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de commerce de Bruxelles

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Françoise Hanssens-Ensch (Agenor SA maksātnespējas administratore)

      Atbildētāja: Eiropas Kopiena

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai EK līguma 288. panta otrā daļa ir interpretējama tādējādi, ka par prasību sakarā ar ārpuslīgumisko atbildību šīs tiesību normas nozīmē ir uzskatāma tāda prasība sakarā ar atbildību, kas pamatota ar Beļģijas Sabiedrību kodeksa 530. pantu un ko iesniedzis maksātnespējas administrators, lai panāktu, ka Eiropas Kopienai piespriež kompensēt sabiedrības maksātnespējas rezultātā radušās saistības, jo tai de facto bija komercsabiedrības pārvaldības pilnvaras un tā šīs sabiedrības pārvaldībā bija pieļāvusi būtisku kļūdu, kas bija sekmējusi tās maksātnespēju?


title: Lieta T-223/12: Prasība, kas celta 2012. gada 28. maijā — Ntouvas /ESPKC

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/25

         Prasība, kas celta 2012. gada 28. maijā — Ntouvas/ESPKC
   (Lieta T-223/12)
   2012/C 227/42
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ioannis Ntouvas (Sundbyberg, Zviedrija) (pārstāvis — E. Mylonas, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Slimību profilakses un kontroles centrs (Stokholma, Zviedrija)

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt atbildētāja 2012. gada 27. marta lēmumu atteikt prasītājam iespēju iepazīties ar Eiropas Komisijas iekšējās revīzijas dienesta attiecībā uz ESPKC veiktās revīzijas galīgajiem ziņojumiem;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots būtisku procesuālu prasību pārkāpums (pienākums norādīt pamatojumu), tādējādi pārkāpjot Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 8. panta 1. punktu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. panta 2. punkta c) apakšpunktu, jo:

                           —

                           atbildētājs esot norādījis tikai abstraktus un vispārīgus iemeslus, kāpēc tiek atteikta iespēja iepazīties ar ziņojumiem, kas ir tā rīcībā par Eiropas Komisijas iekšējās revīzijas dienesta attiecībā uz ESPKC veikto revīziju; tas arī neesot pierādījis, ka nepastāv sabiedrības prioritāras intereses par tā publiskošanu;

                           —

                           saskaņā ar judikatūru iemesliem, kas norādīti, atsakot iespēju iepazīties ar dokumentiem, ir jābūt konkrētiem un individuāliem, kā arī specifiskiem, un tiem ir precīzi jāapraksta iespējamās intereses, kas ir svarīgākas par informācijas pieprasītāja tiesībām iepazīties ar šo informāciju, vienlaikus pierādot, ka nepastāv sabiedrības prioritāras intereses par informācijas publiskošanu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Līguma (LESD 15. panta 3. punkta) un tiesību normas (Regula (EK) Nr. 1049/2001), kas attiecas uz tā piemērošanu, pārkāpums, jo:

                           —

                           nenorādot piemērotus un pietiekamus iemeslus, kāpēc tika atteikta pieprasīto dokumentu publiskošana, prasītājs esot pārkāpis arī Regulas (EK) Nr. 1049/2001 2. panta 1. punktā un 8. panta 1. punktā, kā arī LESD 15. panta 3. punktā paredzēto pienākumu sniegt informācijas pieprasītājam iespēju iepazīties ar lūgtajiem dokumentiem 15 darba dienu laikā no viņa atkārtotā pieteikuma reģistrācijas dienas.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 15. martā lietā T-29/02 Global Electronic Finance Managment (GEF) SA pret Eiropas Kopienu Komisiju (Šķīrējklauzula — Līguma neizpilde — Pretprasība)

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/24

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 15. martā
   lietā T-29/02 Global Electronic Finance Managment (GEF) SA pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Šķīrējklauzula - Līguma neizpilde - Pretprasība)
   (2005/C 132/43)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā T-29/02 Global Electronic Finance Managment (GEF) SA, Brisele (Beļģija), ko pārstāv M. E. Storms [M. E. Storme] un A. Gobjēns [A. Gobien], avocats, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji R. Liāls [R. Lyal] un K. Džolito [C. Giolito], kam palīdz J. Steiks [J. Stuyck], advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību saskaņā ar šķīrējklauzulu EKL 238. panta izpratnē likt Komisijai samaksāt summu 40 693 EUR apmērā un izdot kredīta paziņojumu par summu 273 516 EUR, no vienas puses, un Komisijas pretprasību, saskaņā ar kuru prasītājai jāatlīdzina Komisijai summa 273 516 EUR apmērā, kā arī kavējuma procenti 7 % apmērā gadā, skaitot no 2001. gada 1. septembra, no otras puses, Pirmās instances tiesa (pirmā palāta paplašinātā sastāvā) šādā sastāvā: priekšsēdētājs B. Vesterdorfs [B. Vesterdorf], tiesneši M. Jēgers [M. Jaeger], P. Mangoci [P. Mengozzi], M. E. Martinsa Ribeiru [M. E. Martins Ribeiro] un M. F. Deuss [M. F. Dehousse], sekretārs J. Plingers [J. Plingers], 2005. gada 15. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasītājas prasību, pirmkārt, likt Komisijai samaksāt summu 40 693 EUR apmērā un, otrkārt, izdot kredīta paziņojumu par summu 273 516 EUR, noraidīt;

               2)

               Komisijas pretprasību apmierināt un tā rezultātā prasītājai piespriest samaksāt Komisijai summu 273 516 EUR apmērā, kā arī kavējuma procentus pēc Beļģijā spēkā esošās ikgadējās likumā noteiktās likmes, sākot no 2001. gada 1. septembra līdz pilnīgai parāda nomaksai;

               3)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 118, 18.05.2002.


title: Lieta C-20/08 P: Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 9. decembra rīkojums — Enercon GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācijas sūdzība — Kopienas preču zīme — Trīsdimensiju preču zīme, ko veido preces forma — Regula (EK) Nr. 40/94 — 7. panta 1. punkts — Preču zīmes atšķirtspēja — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/14

         Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 9. decembra rīkojums — Enercon GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-20/08 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Kopienas preču zīme - Trīsdimensiju preču zīme, ko veido preces forma - Regula (EK) Nr. 40/94 - 7. panta 1. punkts - Preču zīmes atšķirtspēja - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   (2009/C 69/23)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Enercon GmbH (pārstāvji — R. Böhm un U. Sander, Rechtsanwälte)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2007. gada 15. novembra spriedumu lietā T-71/06 Enercon/ITSB, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt tiesību aktu par ITSB Apelāciju otrās padomes 2005. gada 30. novembra lēmumu, ar kuru noraidīta apelācija par pārbaudītāja lēmumu, ar kuru noraidīts Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums par trīsdimensiju preču zīmi, kas attēloja vēja turbīnas grozu attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē — Trīsdimensiju preču zīmes, ko veido preces forma, atšķirtspēja
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Enercon GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 79, 29.3.2008.


title: lieta T-359/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 31. marta rīkojums — Spānija/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Apstrīdētā akta atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/42

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 31. marta rīkojums — Spānija/Komisija
   (lieta T-359/08) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Apstrīdētā akta atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2009/C 141/88
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — J. Rodríguez Cárcamo)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Steiblytė un S. Pardo Quintillán)

      Priekšmets

   Lūgums atcelt Komisijas 2008. gada 25. jūnija Lēmumu C (2008) 3243 par Kohēzijas fonda atbalsta, kas projektu kopumam Nr. 2001.ES.16.C.P.E.045 (Atkritumu apsaimniekošana Galīsijā — 2001 (II grupa)] piešķirts ar Komisijas 2001. gada 20. decembra Lēmumu C (2001) 4193, samazināšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Spānijas Karalistes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Lieta T-690/14: Prasība, kas celta 2014. gada 19. septembrī – Sony Computer Entertainment Europe/ITSB – Marpefa (“Vieta”)

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/37

         Prasība, kas celta 2014. gada 19. septembrī – Sony Computer Entertainment Europe/ITSB – Marpefa (“Vieta”)
   (Lieta T-690/14)
   (2014/C 431/60)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sony Computer Entertainment Europe Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – S. Malynicz, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Marpefa, SL (Barselona, Spānija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas preču zīme Nr. 1 7 90  674

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju otrās padomes 2014. gada 2. jūlija lēmums lietā R 2100/2013–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums

               —

               Regulas Nr. 207/2009 51. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-195/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 10. decembra spriedums — Antwerpse Bouwwerken /Komisija (Publiskā iepirkuma līgumi — Kopienas uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — References materiālu ražošanas halles celtniecība — Kandidāta piedāvājuma noraidījums — Prasība atcelt tiesību aktu — Interese celt prasību — Pieņemamība — Līguma dokumentos paredzēta nosacījuma interpretācija — Piedāvājuma atbilstība līguma dokumentos paredzētajiem nosacījumiem — Tiesību pieprasīt paskaidrojumus par piedāvājumiem izmantošana — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/48

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 10. decembra spriedums — Antwerpse Bouwwerken/Komisija
   (Lieta T-195/08) (1)

   (Publiskā iepirkuma līgumi - Kopienas uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - References materiālu ražošanas halles celtniecība - Kandidāta piedāvājuma noraidījums - Prasība atcelt tiesību aktu - Interese celt prasību - Pieņemamība - Līguma dokumentos paredzēta nosacījuma interpretācija - Piedāvājuma atbilstība līguma dokumentos paredzētajiem nosacījumiem - Tiesību pieprasīt paskaidrojumus par piedāvājumiem izmantošana - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   2010/C 24/83
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Antwerpse Bouwwerken NV, Antverpene (Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji J. Verbist un D. de Keuster, pēc tam J. Verbist, B. van de Walle de Ghelcke un A. Vandervennet, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Manhaeve, parstāvis, kam palīdz M. Gelders, avocat)

      Priekšmets

   Pirmkārt, Komisijas lēmuma par prasītājas piedāvājuma noraidīšanu konkursa par references materiālu ražošanas halles būvniecību uz References materiālu un pasākumu institūta zemesgabala Geel (Beļģija) ietvaros un līgumslēgšanas tiesības piešķiršanu citam kandidātam, atcelšana un, otrkārt, lūgums atlīdzināt prasītājas ciestos zaudējumus šī paša Komisijas lēmuma dēļ

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Antwerpse Bouwwerken NV atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas radušies pagaidu noregulējuma tiesvedībā lietā T-195/08 R.

      (1)  OV C 183, 19.07.2008.


title: Lieta T-692/15: Prasība, kas celta 2015. gada 25. novembrī – HTTS/Padome

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/28

         Prasība, kas celta 2015. gada 25. novembrī – HTTS/Padome
   (Lieta T-692/15)
   (2016/C 059/30)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvji – M. Schlingmann un M. Bever, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei samaksāt prasītājai atlīdzību EUR 2 516 221,50 apmērā par materiālo un morālo kaitējumu, kas nodarīts tādēļ, ka prasītāja ir tikusi iekļauta to personu, vienību un struktūru sarakstā, kas ir Regulas (EK) Nr. 423/2007 V pielikumā un Regulas (ES) Nr. 961/2010 VIII pielikumā;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei samaksāt nokavējuma procentus apmērā, kas par 2 procentpunktiem ir augstāks nekā Eiropas Centrālās bankas galveno refinansēšanas operāciju veikšanai noteiktā procentu likme, no 2015. gada 17. oktobra līdz pilnīgai iepriekš minētās summas samaksai;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, it īpaši tos, kas radušies prasītājai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza tikai vienu pamatu, ar ko tā apgalvo, ka, iekļaudama to tādu personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām iesaldē visus līdzekļus un saimnieciskos resursus, Padome ir pārkāpusi tiesību aktus par individuālo interešu aizsardzību, kuros nav paredzēta rīcības brīvība.
   Prasītājai esot nodarīts materiālais un morālais kaitējums, kas ir tieši radies to ierobežojošo pasākumu dēļ, kurus Padome tai ir piemērojusi.


title: Lieta C-169/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. martā iesniedza cour du travail de Mons (Beļģija) – Miguel José Moreno Osacar/Ryanair Ltd

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. martā iesniedza cour du travail de Mons (Beļģija) – Miguel José Moreno Osacar/Ryanair Ltd

   (Lieta C-169/16)
   (2016/C 191/23)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour du travail de Mons

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Miguel José Moreno Osacar

      Atbildētājs: Ryanair Ltd

      Prejudiciālais jautājums

   Ņemot vērā:

               —

               prasības par risinājumu paredzamību un tiesisko noteiktību, kas tika ievērotas, pieņemot tiesību normas tiesu jurisdikcijas un spriedumu izpildes civillietās un komerclietās jomā, kādas tās ir noteiktas 1968. gada 27. septembra Konvencijā (OV 1972, L 299, 32. lpp.), kas grozīta ar 1996. gada 29. novembra Konvenciju par Austrijas Republikas, Somijas Republikas un Zviedrijas Karalistes pievienošanos (OV 1997, [C] 15, 1. lpp.), sauktu par “Briseles konvenciju”, kā arī ar Padomes 2000. gada 22. decembra Regulu (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (
                  OV 2001, L 12, 1. lpp.) (skat. it īpaši 2012. gada 19. jūlija spriedumu Mahamdia C-154/11, [EU:C:2012:491], 44. un 46. punkts),

               —

               ar Eiropas aeronavigācijas nozari saistītās īpatnības, kuras ietvaros personāls veic lidojumus lidsabiedrības labā, kuras juridiskā adrese atrodas vienā no Eiropas Savienības dalībvalstīm, un kurus šīs lidsabiedrības rīcībā ir nodevusi cita sabiedrība, kuras juridiskā adrese ir tajā pašā valstī, personāls, kas ik dienas veic lidojumus Eiropas Savienības teritorijā no mājas bāzes, kas var – tāpat kā šajā lietā – atrasties citā dalībvalstī,

               —

               šai lietai raksturīgo specifiskumu, kāds tas ir raksturots šī sprieduma pamatojumos,

               —

               no “mājas bāzes” jēdziena izsecināto kritēriju (kāds ir definēts Regulas (EEK) Nr. 3922/91 III pielikumā), kas izmantots Regulā Nr. 883/2004, lai noteiktu sociālā nodrošinājuma tiesību aktus, kas no 2012. gada 28. jūnija piemērojami lidojumu apkalpes un salona apkalpes locekļiem,

               —

               no Eiropas Savienības Tiesas izstrādātās judikatūras izsecināto doktrīnu spriedumos, kas citēti šī lēmuma pamatojumos,

         vai “darba [līguma] pastāvīgās izpildes vietas” jēdziens, kas minēts Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas Nr. 44/2001 19. panta 2. punktā, nevar tikt interpretēts kā pielīdzināms “mājas bāzei”[,] kas definēta Padomes 1991. gada 16. decembra Regulas Nr. 3922/91 III pielikumā kā “ekspluatanta noteikta atrašanās vieta apkalpes loceklim, no kuras apkalpes loceklis parasti sāk un kurā parasti beidz summāro darba laiku vai summāro darba laiku sēriju, un kur ekspluatants parasti neatbild par attiecīgā apkalpes locekļa izmitināšanu”, lai noteiktu līgumslēdzēju valsti (un tādējādi, tās tiesu), kuras teritorijā darba ņēmēji pastāvīgi veic savu darbu, ja šie darba ņēmēji, pildot lidojumu apkalpes locekļu pienākumus, ir nodoti saskaņā ar vienas Savienības valsts tiesībām dibinātas sabiedrības rīcībā, kas īsteno starptautiskus pasažieru pārvadājumus, izmantojot gaisa ceļus, visā Eiropas Savienības teritorijā[,] tāpēc, ka šis piesaistes kritērijs[,] kas izsecināts no “mājas bāzes”, ko saprot kā “faktisko darba attiecību centru”, ja darba ņēmēji tajā sistemātiski sāk savu darba dienu un to pabeidz šajā vietā, organizējot savu ikdienas darbu, un kuras tuvumā viņi ir apmetušies līgumattiecību laikposmā, kurā viņi ir nodoti šīs lidsabiedrības rīcībā, ir tas, kas norāda vienlaikus uz visciešāko saikni ar līgumslēdzēju valsti un garantē piemērotāko aizsardzību vājākajai līgumattiecību pusei?


title: Lieta C-232/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 3. marta spriedumu apvienotajās lietās no T-122/07 līdz T-124/07 Siemens AG Österreich u.c./Komisija 2011. gada 16. maijā iesniedza Siemens Transmission & Distribution Ltd

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/18

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 3. marta spriedumu apvienotajās lietās no T-122/07 līdz T-124/07 Siemens AG Österreich u.c./Komisija 2011. gada 16. maijā iesniedza Siemens Transmission & Distribution Ltd

   (Lieta C-232/11 P)
   2011/C 204/32
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Siemens Transmission & Distribution Ltd (pārstāvji — H. Wollmann, F. Urlesberger, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA, Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               grozīt pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas 3. punkta ceturto ievilkumu tādējādi, ka sabiedrībai Reyrolle uzliktais naudas sods tiek samazināts par vismaz EUR 7 400 000;

               —

               pakārtoti, pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas 3. punktu atcelt tiktāl, ciktāl tas attiecas uz sabiedrību Reyrolle, un lietu nodot atpakaļ Vispārējai tiesai;

               —

               jebkurā gadījumā piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka ir pārkāpts sodu un sankciju individuālas piemērošanas princips. Vispārējā tiesa, īstenojot savas pilnvaras attiecībā uz neierobežotu pārbaudi, esot nepareizi piemērojusi Regulas 1/2003 23. panta 3. punktu, proti, tā uzņēmumam Rolls-Royce/Reyrolle par laikposmu no 1988. līdz 1998. gadam ir piemērojusi sankcijas, neņemot vērā šīs sabiedrības apstākļus, bet gan tā vietā koncentrējusies uz vienas saimnieciskās vienības ekonomisko stiprumu, kas izveidojies tikai daudzus gadus vēlāk (līdz ar sabiedrības Reyrolle pārdošanu VA Technologie).
   Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda uz to, ka nav ievēroti Tiesas judikatūrā stingri iedibinātie vienlīdzīgas attieksmes princips un samērīguma princips. Pamatojoties uz Regulas 1/2003 31. pantu Vispārējā tiesa esot sistemātiski piemērojusi atšķirīgas aprēķināšanas metodes, kuras apelācijas sūdzības iesniedzējai esot radījušas būtiski nelabvēlīgāku situāciju salīdzinājumā ar pārējiem lietas dalībniekiem, kam uzlikts naudas sods. Objektīvs pamatojums šādai nevienlīdzīgai attieksmei neesot sniegts.


title: Lieta C-127/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil d'État (Francija) 2007. gada 5. martā rīkojumu — Société Arcelor Atlantique et Lorraine , Société Sollac Méditerranée , Société Arcelor Packaging International , Société Ugine & Alz France , Société Industeel Loire , Société Creusot Métal , Société Imphy Alloys un Société Arcelor / Premier ministre , Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie , Ministre de l'Écologie et du Développement durable

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil d'État (Francija) 2007. gada 5. martā rīkojumu — Société Arcelor Atlantique et Lorraine, Société Sollac Méditerranée, Société Arcelor Packaging International, Société Ugine & Alz France, Société Industeel Loire, Société Creusot Métal, Société Imphy Alloys un Société Arcelor/Premier ministre, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie, Ministre de l'Écologie et du Développement durable

   (Lieta C-127/07)
   (2007/C 117/12)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Conseil d'État
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Société Arcelor Atlantique et Lorraine, Société Sollac Méditerranée, Société Arcelor Packaging International, Société Ugine & Alz France, Société Industeel Loire, Société Creusot Métal, Société Imphy Alloys, Société Arcelor

      Atbildētāji: Premier ministre, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie, Ministre de l'Écologie et du Développement durable

   Prejudiciālais jautājums
   Vai 2003. gada 13. oktobra Direktīva [2003/87/EK] (1) ir spēkā attiecībā uz vienlīdzības principu, ja tā piemēro sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai attiecībā uz tērauda rūpniecības nozares iekārtām, bet neiekļauj šajā sistēmā alumīnija un plastmasas rūpniecību?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.).


title: Lieta T-49/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 7. decembra spriedums — Fahas/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi terorisma apkarošanas nolūkā — Naudas līdzekļu iesaldēšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Pamatojums — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/33

         Vispārējās tiesas 2010. gada 7. decembra spriedums — Fahas/Padome

   (Lieta T-49/07) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi terorisma apkarošanas nolūkā - Naudas līdzekļu iesaldēšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Pamatojums - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   2011/C 30/58
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Sofiane Fahas k-gs (Mielkendorf, Vācija) (pārstāvis — F. Zillmer, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji M. Bishop, E. Finnegan un S. Marquardt, pēc tam M. Bishop, J.-P. Hix un E. Finnegan)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Itālijas Republika (pārstāvji — I. Bruni, kam palīdz G. Albenzio, avvocato dello Stato)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība daļēji atcelt Padomes 2008. gada 15. jūlija Lēmumu 2008/583/EK, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Lēmumu 2007/868/EK (OV L 188, 21. lpp.), tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, kā arī piespriest Padomei vairs neminēt prasītāja vārdu savos turpmākajos lēmumos, ja nav spēkā stājies tiesas nolēmums, un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Sofians Fahass sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 95, 28.04.2007.


title: Lieta T-849/16 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 21. jūlija rīkojums – PGNiG Supply & Trading/Komisija Pagaidu noregulējums — Dabasgāzes iekšējais tirgus — Direktīva 2009/73/EK — Bundesnetzagentur lūgums grozīt atkāpšanās no Savienības noteikumiem par OPAL cauruļvada izmantošanu nosacījumus — Komisijas lēmumus par atkāpšanās no Savienības noteikumiem nosacījumu grozīšanu — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/34

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 21. jūlija rīkojums – PGNiG Supply & Trading/Komisija
   (Lieta T-849/16 R)
   (Pagaidu noregulējums - Dabasgāzes iekšējais tirgus - Direktīva 2009/73/EK - Bundesnetzagentur lūgums grozīt atkāpšanās no Savienības noteikumiem par OPAL cauruļvada izmantošanu nosacījumus - Komisijas lēmumus par atkāpšanās no Savienības noteikumiem nosacījumu grozīšanu - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2017/C 293/40)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PGNiG Supply & Trading GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis – M. Jeżewski, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – O. Beynet un K. Herrmann)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un R. Kanitz)

      Priekšmets

   Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt Komisijas 2016. gada 28. oktobra Lēmuma C(2016) 6950, final, par grozījumiem nosacījumos par atkāpšanos saistībā ar OPAL cauruļvadu no noteikumiem par trešo personu piekļuvi un Direktīvā 2003/55/EK noteikto cenu regulējumu izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               2016. gada 23. decembra rīkojumu lietā PGNiG Supply & Trading/Komisija (T-849/16 R) atcelt;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 6. jūlijā lietā T-148/04 TQ3 Travel Solutions Belgium SA pret Eiropas Kopienu Komisiju (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Kopienas konkursa procedūra — Ceļojumu aģentūras pakalpojumu sniegšana iestāžu ierēdņu un darbinieku braucieniem)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/39

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 6. jūlijā
   lietā T-148/04 TQ3 Travel Solutions Belgium SA pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Kopienas konkursa procedūra - Ceļojumu aģentūras pakalpojumu sniegšana iestāžu ierēdņu un darbinieku braucieniem)
   (2005/C 217/87)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-148/04 TQ3 Travel Solutions Belgium SA, Mešlena (Beļģija), ko sākotnēji pārstāvēja R. Eržeks [R. Ergec] un K. Mēriks [K. Möric], pēc tam B. Lisuārs [B. Lissoir], avocats, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — L. Parpala [L. Parpala] un E. Manhāfs [E. Manhaeve], kas norādīja adresi Luksemburgā), ko atbalsta Wagon-Lits Travel SA, Brisele (Beļģija), ko pārstāv F. Erbērs [F. Herbert], H. van Pērs [H. Van Peer], avocats, un D. Harisons [D. Harrison], solicitor, kas norādīja adresi Luksemburgā, par prasību, pirmkārt, atcelt Komisijas lēmumus nepiešķirt prasītājai publiskā iepirkuma līguma daļu Nr. 1, kas paredzēta paziņojumā 2003/S 143 129409, ceļojumu aģentūras pakalpojumu sniegšanai un piešķirt šo daļu citam uzņēmumam, un, otrkārt, atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājai nodarīti sakarā ar tās piedāvājuma noraidīšanu, Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Pirungs [J. Pirrung], tiesneši N. Dž. Forvuds [N. J. Forwood] un S. Papasavs [S. Papasavvas], sekretārs H. Palasio Gonsaless [J. Palacio González], galvenais administrators, 2005. gada 6. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina Komisijas un personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus, tostarp pagaidu noregulējuma tiesvedībā.

      (1)  OV C 179, 10.07.2004.


title: Lieta T-465/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. jūnijā – Vego Supermercados /Komisija

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/63

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. jūnijā – Vego Supermercados/Komisija
   (Lieta T-465/14)
   2014/C 253/86
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vego Supermercados, SA (Lakoruņa, Spānija) (pārstāvji – J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero y A. Lamadrid de Pablo, abogados)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā viss pasākumu kopums, kas Komisijas ieskatā esot tā dēvētā Spānijas finanšu līzinga sistēma, tiek kvalificēts kā jauns un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 4. pantu, kurā Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico – AIE] ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji un kā vienīgie, pret ko vēršams atgūšanas rīkojums,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir uzdots atgūt apgalvoto atbalstu,

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir spriests par ieguldītāju un citu subjektu starpā noslēgto privāttiesisko līgumu tiesiskumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-700/13 Bankia/Komisija jau izklāstītie.


title: Skatteklagenemnda ved Sentralskattekontoret for storbedrifter 2013. gada 13. marta lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvo atzinumu lietā Fred Olsen un citi pret Staten v/Sentralskattekontoret for storbedrifter (Lieta E-3/13)

text:
               19.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/8

      Skatteklagenemnda ved Sentralskattekontoret for storbedrifter2013. gada 13. marta lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvo atzinumu lietā Fred Olsen un citi pret Staten v/Sentralskattekontoret for storbedrifter

   (Lieta E-3/13)
   2013/C 270/06

      Skatteklagenemnda ved Sentralskattekontoret for storbedrifter (Lielo uzņēmumu centrālā nodokļu dienesta apelācijas padome) 2013. gada 13. martā EBTA Tiesai nosūtīja vēstuli, kas Tiesas kancelejā tika saņemta 2013. gada 18. martā, ar lūgumu sniegt konsultatīvo atzinumu lietā Fred Olsen un citi pret Staten v/Sentralskattekontoret for storbedrifter par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai uz trestu kā uzņēmumu attiecas EEZ līguma 31. pants par brīvību veikt uzņēmējdarbību? Papildjautājums: un ja tā, kam pieder tiesības saskaņā ar EEZ līgumu?

               2.

               Ja pirmais galvenais jautājums ir atbildēts apstiprinoši: vai trests atbilst saimnieciskās darbības prasībām, kas noteiktas EEZ līguma 31. pantā?

               3.

               Ja pirmais galvenais jautājums ir atbildēts noliedzoši: vai trests atbilst EEZ līguma 40. pantam par kapitāla brīvu apriti?

               4.

               Ja pirmais vai trešais galvenais jautājums ir atbildēts apstiprinoši: vai Norvēģijas CFC noteikumi paredz vienu vai vairākus ierobežojumus brīvi veikt uzņēmējdarbību vai kapitāla brīvu apriti?

               5.

               Ja ceturtais galvenais jautājums ir atbildēts apstiprinoši: vai ierobežojums ir uzskatāms par pamatotu būtisku sabiedrisko interešu dēļ un vai ierobežojums ir samērīgs?


20150731044616792015/C 270/60752014TFPC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL20150709454511Lieta F-75/14: Civildienesta tiesas 2015. gada 9. jūlija rīkojums – Vecchio/Kopuzņēmums ECSEL

 ---documentbreak--- C2702015LV4510120150709LV0060451451Civildienesta tiesas 2015. gada 9. jūlija rīkojums – Vecchio/Kopuzņēmums ECSEL

   (Lieta F-75/14) (
         1
      )2015/C 270/60Tiesvedības valoda – grieķuPirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.
   (
         1
      )	OV C 431, 1.12.2014., 48. lpp.


title: Apvienotās lietas no C-457/11 līdz C-460/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 27. jūnija spriedums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort) / Kyocera , agrāk — Kyocera Mita Deutschland GmbH , Epson Deutschland GmbH , Xerox GmbH (C-457/11), Canon Deutschland GmbH (C-458/11) un Fujitsu Technology Solutions GmbH (C-459/11), Hewlett-Packard GmbH (C-460/11)/ Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort) (Intelektuālais un rūpnieciskais īpašums — Autortiesības un blakustiesības informācijas sabiedrībā — Direktīva 2001/29/EK — Reproducēšanas tiesības — Taisnīga atlīdzība — Jēdziens “reproducēšana uz papīra vai līdzīga materiāla, ko veic, izmantojot jebkuru fotografēšanas metodi vai citu procesu ar līdzīgu iedarbību” — Pieejamu tehnoloģisku pasākumu, kas paredzēti neatļautu darbību novēršanai vai ierobežošanai, neizmantošanas sekas — Tiešas vai netiešas reproducēšanas atļaujas sekas)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 27. jūnija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)/Kyocera, agrāk — Kyocera Mita Deutschland GmbH, Epson Deutschland GmbH, Xerox GmbH (C-457/11), Canon Deutschland GmbH (C-458/11) un Fujitsu Technology Solutions GmbH (C-459/11), Hewlett-Packard GmbH (C-460/11)/Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)

   (Apvienotās lietas no C-457/11 līdz C-460/11) (1)

   (Intelektuālais un rūpnieciskais īpašums - Autortiesības un blakustiesības informācijas sabiedrībā - Direktīva 2001/29/EK - Reproducēšanas tiesības - Taisnīga atlīdzība - Jēdziens “reproducēšana uz papīra vai līdzīga materiāla, ko veic, izmantojot jebkuru fotografēšanas metodi vai citu procesu ar līdzīgu iedarbību” - Pieejamu tehnoloģisku pasākumu, kas paredzēti neatļautu darbību novēršanai vai ierobežošanai, neizmantošanas sekas - Tiešas vai netiešas reproducēšanas atļaujas sekas)
   2013/C 225/13
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort) Fujitsu Technology Solutions GmbH (C-459/11), Hewlett-Packard GmbH (C-460/11)

      Atbildētāi: Kyocera, agrāk — Kyocera Mita Deutschland GmbH, Epson Deutschland GmbH, Xerox GmbH (C-457/11), Canon Deutschland GmbH (C-458/11), Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 10. lpp.) interpretācija — Reproducēšanas tiesības — “Reproducēšanas uz papīra vai līdzīga materiāla, ko veic, izmantojot jebkuru fotografēšanas metodi vai citu procesu ar līdzīgu iedarbību” jēdziens, kas norādīts minētās direktīvas 5. panta 2. punkta a) apakšpunktā — Reproducēšanas, izmantojot printerus un ploterus, iespējamā iekļaušana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               laikposmā no 2001. gada 22. jūnija, kas ir Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā spēkā stāšanās diena, līdz 2002. gada 22. decembrim, šīs direktīvas transponēšanai noteiktā termiņa beigām, minēta direktīva neietekmē aizsargātu darbu un citu tiesību objektu lietošanu;

               2)

               saistībā ar Direktīvas 2001/29 5. panta 2. vai 3. punktā paredzēto izņēmumu vai ierobežojumu iespējamā darbība, ar kuru tiesību īpašnieks ir atļāvis sava aizsargātā darba vai cita tiesību objekta reproducēšanu, nekādi neietekmē taisnīgu atlīdzību, kas obligāti vai fakultatīvi ir paredzēta saskaņā ar šīs direktīvas piemērojamajām tiesību normām;

               3)

               iespēja piemērot Direktīvas 2001/29 6. pantā paredzētos tehnoloģiskos pasākumus nevar padarīt par spēkā neesošu šīs direktīvas 5. panta 2. punkta b) apakšpunktā paredzēto nosacījumu par taisnīgu atlīdzību;

               4)

               jēdziens “reproducēšana […], ko veic, izmantojot jebkuru fotografēšanas metodi vai citu procesu ar līdzīgu iedarbību”, Direktīvas 2001/29 5. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ietver reproducēšanu, ko veic, izmantojot printeri vai personālo datoru, gadījumos, ja šīs ierīces ir savstarpēji savienotas. Šādā gadījumā dalībvalstis drīkst ieviest sistēmu, saskaņā ar kuru taisnīgu atlīdzību maksā personas, kuru rīcībā ir ierīce, kura neautonomā veidā tiek izmantota vienotā aizsargāta darba vai cita tiesību objekta reproducēšanas procesā uz attiecīgā materiāla tiktāl, ciktāl šīm personām ir iespēja pārnest nodevas izmaksas uz saviem klientiem, ņemot vērā to, ka taisnīgas atlīdzības, kas maksājama kā kompensācija par kaitējumu, kas autoram nodarīts šāda vienota procesa beigās, kopējā summa būtībā nevar atšķirties no tās, kas noteikta par reprodukciju, kas izgatavota, izmantojot vienu ierīci.

      (1)  OV C 362, 10.12.2011.


title: Lieta C-257/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Dioikitiko Protodikeio Tripoleos (Grieķija) 2009. gada 10. jūlija rīkojumu — Alfa Beta Vassilopoulos AE , iepriekš Trofo Super-Markets AE /Grieķijas Republika un Lakonia provinces reģionālā pārvalde

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Dioikitiko Protodikeio Tripoleos (Grieķija) 2009. gada 10. jūlija rīkojumu — Alfa Beta Vassilopoulos AE, iepriekš Trofo Super-Markets AE/Grieķijas Republika un Lakonia provinces reģionālā pārvalde
   (Lieta C-257/09)
   2009/C 282/35
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Dioikitiko Protodikeio Tripoleos

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja:
      Alfa Beta Vassilopoulos AE, iepriekš Trofo Super-Markets AE

      Atbildētāja: Grieķijas Republika un Lakonia provinces reģionālā pārvalde
   2009. gada 7. augustā Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-257/09 (Dioikitiko Protodikeio Tripoleos lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu).


title: Lieta T-404/06: Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. septembra spriedums — EIF/Landgren (Apelācija — Civildienests — Pagaidu darbinieki — Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums — Lēmums par darba ņēmēja atlaišanu — Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 47. panta c) apakšpunkta i) daļa — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Neierobežota kompetence — Naudas kompensācija)

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/23

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. septembra spriedums — EIF/Landgren
   (Lieta T-404/06) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums - Lēmums par darba ņēmēja atlaišanu - Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 47. panta c) apakšpunkta i) daļa - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Neierobežota kompetence - Naudas kompensācija)
   2009/C 256/41
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Eiropas Izglītības fonds (EIF) (pārstāvis — G. Vandersanden un L. Levi, advokāti)

      Atbildētājs:
      Pia Landgren, Revigliasco (Itālija) (pārstāvis — M.-A. Lucas, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas celta par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (plenārā sesija) 2006. gada 26. oktobra spriedumu lietā F-1/05 Landgren/ETF (Krājums-CDL, I-A-1-123. un II-A-1-459. lpp.), lai to atceltu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Izglītības fonds (EIF) sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī tos, kas šajā instancē radušies Pia Landgren;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 42, 24.02.2007.


title: Lieta T-632/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 21. jūnija spriedums – Tillotts Pharma/EUIPO – Ferring (“OCTASA”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “OCTASA” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Vācijas un Beniluksa vārdiskas preču zīmes “PENTASA” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               7.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/21

         Vispārējās tiesas 2017. gada 21. jūnija spriedums – Tillotts Pharma/EUIPO – Ferring (“OCTASA”)
   (Lieta T-632/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “OCTASA” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Vācijas un Beniluksa vārdiskas preču zīmes “PENTASA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 256/21)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tillotts Pharma AG (Reinfeldena, Šveice) (pārstāvis – M. Douglas, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – D. Gája)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ferring BV (Hoofddorp, Nīderlande) (pārstāvji – D. Slopek, advokāts, un I. Fowler, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 7. septembra lēmumu lietā R 2386/2014-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ferring un Tillotts Pharma

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Tillotts Pharma AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 27, 25.1.2016.


title: Lieta T-432/14: Prasība, kas celta 2014. gada 13. jūnijā – Remolcadores Nosa Terra un Hospital Povisa /Komisija

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/58

         Prasība, kas celta 2014. gada 13. jūnijā – Remolcadores Nosa Terra un Hospital Povisa/Komisija
   (Lieta T-432/14)
   2014/C 253/78
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Remolcadores Nosa Terra, SA (Vigo, Spānija) un Hospital Povisa, SA (Vigo) (pārstāvis – J. Otero Novas, abogado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tas attiecas uz priekšrocību, kas atbilstoši šī lēmuma tekstam pienākoties prasītājām sabiedrībām kā dažādu Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico – AIE] dalībniecēm, atgūšanu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apstrīdētais lēmums šajā lietā ir tāds pats kā lietā T-515/13 Spānija/Komisija.
   Prasības pamatošanai prasītājas atsaucas uz šādiem faktiskajiem apstākļiem:

               1.

               Spānijas finanšu līzinga sistēma (turpmāk tekstā – “SFLS”) ir kopums, kurā tās dažādie pasākumi, neatkarīgi no tā, vai atbilstoši Komisijas kritērijiem tie ir likumīgi vai nelikumīgi, ir nepieciešami kuģu būvēšanas līgumu noslēgšanai ar Spānijas kuģu būvētavām.

               2.

               Lai gan tiešās priekšrocības, kuras Komisija ir kvalificējusi kā nelikumīgas, tika piešķirtas dalībniekiem AIE, visa sistēma tika izveidota un īstenota, lai šīs priekšrocības tiktu nodotas visiem sistēmas dalībniekiem: kuģu būvētavām, AIE, kuģu īpašniekiem, bankām, kas piedalījās organizēšanā, un dažādu darījumu starpnieksabiedrībām.

               3.

               Komisija savā lēmumā konstatēja valsts pienākumu atgūt nelikumīgi piešķirtās priekšrocības – tomēr tikai tās, ko saņēma AIE, izslēdzot no atgūšanas pienākuma pārējos sistēmas dalībniekus.

               4.

               Nav pamatots, kādēļ šajā dokumentācijā tiek piemērota atgūšanas iespēja, tāpat arī nav pamatots, kādēļ atgūšanas pienākums attiecas tikai uz AIE.

               5.

               Ekskluzīva AIE izvēle atgūšanas pienākuma izpildei ir notikusi tādu mērķu dēļ, kuri atšķiras no tiem, kas pamato to, ka Komisijai ir piešķirtas tiesības noteikt atgūšanu.


title: Lieta T-10/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. decembra spriedums — Portela & Companhia /ITSB — Torrens Cuadrado un Gilbert Sanz ( Bial ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes Bial reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka vārdiska preču zīme BIAL — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Agrākas preču zīmes pastāvēšanas pierādījums — Agrāko preču zīmju līdzāspastāvēšana tirgū — Pamats, kas groza tiesvedības priekšmetu — Pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti Pirmās instances tiesā — Izdevumi, kas radušies procesā Iebildumu nodaļā)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/43

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. decembra spriedums — Portela & Companhia/ITSB — Torrens Cuadrado un Gilbert Sanz (“Bial”)
   (Lieta T-10/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Bial’ reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “BIAL’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Agrākas preču zīmes pastāvēšanas pierādījums - Agrāko preču zīmju līdzāspastāvēšana tirgū - Pamats, kas groza tiesvedības priekšmetu - Pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti Pirmās instances tiesā - Izdevumi, kas radušies procesā Iebildumu nodaļā)
   (2008/C 22/79)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Portela & Companhia, SA, S. Mamede do Coronado (Portugāle) (pārstāvis — J. Conceição Pimenta, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Novais Gonçalves)

      Citi procesa Apelāciju padomē dalībnieki, personas, kas iestājušās lietā Pirmās instances tiesā: Juan Torrens Cuadrado un Josep Gilbert Sanz, Gava (Spānija)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 14. septembra lēmumu (lieta R 897/2004-1) saistībā ar iebildumu procesu starp Juan Torrens Cuadrado un Josep Gilbert Sanz no vienas puses un Portela & Companhia, SA no otras puses.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2005. gada 14. septembra lēmumu (lieta R 897/2004-1), ciktāl ar to prasītājai piespriests atlīdzināt tiesāšanās izdevumus EUR 600 apmērā kā Torrens Cuadrado un Gilbert Sanz izdevumus, kas radušies iebildumu procesā;

               2)

               noraidīt prasību pārējā daļā;

               3)

                  Portela & Companhia, SA sedz savus un atlīdzina pusi ITSB norādīto tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 60, 11.3.2006.


title: Lieta T-355/09: Vispārējās tiesas 2013. gada 17. janvāra spriedums — Reber /ITSB — Wedl & Hofmann ( “Walzer Traum” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “Walzer Traum” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “Walzertraum” — Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/18

         Vispārējās tiesas 2013. gada 17. janvāra spriedums — Reber/ITSB — Wedl & Hofmann (“Walzer Traum”)
   (Lieta T-355/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Walzer Traum” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “Walzertraum” - Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts - Vienlīdzīga attieksme)
   2013/C 63/35
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Reber Holding GmbH & Co. KG (Bad Reichenhall, Vācija) (pārstāvji –O. Spuhler un M. Geitz, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Wedl & Hofmann GmbH (Mils/Hall in Tirol, Austrija) (pārstāvis — T. Raubal, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 9. jūlija lēmumu lietā R 623/2008-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Reber Holding GmbH & Co. KG un Wedl & Hofmann GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Reber Holding GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 282, 21.11.2009.


title: Lietas T-312/99 izslēgšana no reģistra

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/44

         Lietas T-312/99 (1) izslēgšana no reģistra
   (2004/C 228/104)

      (Tiesvedības valoda: holandiešu)

   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas otrās palātas (paplašinātais sastāvs) priekšsēdētājs 2004. gada 11. maijā izdeva rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-312/99, Technische Handelsonderneming Van Dooren B. V., ko atbalsta Nīderlandes Karaliste, pret Eiropas Kopienu Komisiju.

      (1)  OV C 63, 4.3.2000.


title: Lieta C-147/12: Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums ( Hovrätten för Nedre Norrland (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — ÖFAB, Östergötlands Fastigheter AB / Frank Koot , Evergreen Investments AB (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — Tiesa, kurai ir piekritība — Īpašā jurisdikcija “lietās, kas attiecas uz līgumiem” un “lietās, kas attiecas uz neatļautu darbību vai kvazideliktu” )

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/14

         Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums (Hovrätten för Nedre Norrland (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — ÖFAB, Östergötlands Fastigheter AB/Frank Koot, Evergreen Investments AB

   (Lieta C-147/12) (1)

   (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - Tiesa, kurai ir piekritība - Īpašā jurisdikcija “lietās, kas attiecas uz līgumiem” un “lietās, kas attiecas uz neatļautu darbību vai kvazideliktu”)
   2013/C 260/23
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Hovrätten för Nedre Norrland

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: ÖFAB, Östergötlands Fastigheter AB

      Atbildētāji: Frank Koot, Evergreen Investments AB

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hovrätten för Nedre Norrland Sundsvall — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.) 5. panta 1. punkta un 3. punkta interpretācija — Noteikumu par īpašo jurisdikciju lietās, kas attiecas uz līgumiem, neatļautas darbības vai kvazidelikta gadījumā piemērojamība prasībās par zaudējumu atlīdzību — Tiesvedība tiesā dalībvalstī A pret fizisko personu, kas dzīvo dalībvalstī B, un pret akciju sabiedrību ar sēdekli dalībvalstī B, kurai pieder vairākums sabiedrības ar sēdekli dalībvalstī A akciju — Prasība par akciju sabiedrības valdes locekļa atbildību par šīs sabiedrības saistībām, jo valdes loceklis nav veicis formālus pasākumus sabiedrības saimnieciskā stāvokļa kontrolēšanai — Prasība par akciju sabiedrības akcionāra atbildības noteikšanu par citas personas darbību, ja sabiedrības darbība tiek turpināta, lai gan tai nav pietiekamu līdzekļu, un, neskatoties uz pienākumu uzsākt tās maksātnespējas procesu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 5. panta 3. punktā esošais jēdziens “lietas, kas attiecas uz neatļautu darbību vai kvazideliktu” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams tādām prasībām kā pamatlietā, kuras cēlis akciju sabiedrības kreditors par atbildības par šīs sabiedrības parādiem piemērošanu, pirmkārt, pret tās valdes locekli un, otrkārt, sabiedrības akcionāru, ņemot vērā, ka tie ir ļāvuši minētajai sabiedrībai turpināt komercdarbību, lai gan sabiedrībai nebija pietiekama kapitāla un bija jāuzsāk tās likvidācija;

               2)

               Regulas Nr. 44/2001 5. panta 3. punktā esošais jēdziens “tās vietas tiesā, kur kaitējums noticis vai var notikt” ir jāinterpretē tādējādi, ka pret akciju sabiedrības valdes locekli, kā arī akcionāru celtajām prasībām par atbildības par šīs sabiedrības parādiem piemērošanu minētā vieta ir tā, ar kuru ir saistītas šīs sabiedrības veiktā komercdarbība, kā arī finansiālā situācija, kas saistīta ar šo komercdarbību;

               3)

               apstāklis, ka attiecīgo prasījumu tādos apstākļos kā pamatlietā sākotnējais kreditors ir nodevis kādam citam, neietekmē jurisdikcijas noteikšanu saskaņā ar Regulas Nr. 44/2001 5. panta 3. punktu.

      (1)  OV C 151, 26.5.2012.


title: lieta C-46/05: Prasība pret Īriju, ko Eiropas Kopienu Komisija cēla 2005. gada 7. februārī

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/10

         Prasība pret Īriju, ko Eiropas Kopienu Komisija cēla 2005. gada 7. februārī
   (lieta C-46/05)
   (2005/C 93/19)
   tiesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 7. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Īriju, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Nicola Yerrell, pārstāve, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               a)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/79/EK par Eiropas Nolīgumu par civilās aviācijas mobilo darba ņēmēju darba laika organizēšanu, kas noslēgts starp Eiropas Aviokompāniju asociāciju (AEA), Eiropas Transporta darbinieku federāciju (ETF), Eiropas Lidotāju asociāciju (ECA), Eiropas Reģionālo aviokompāniju asociāciju (ERA) un Starptautisko aviosabiedrību asociāciju (IACA), (1) prasības, vai nenodrošinot to, ka darba devēji un darba ņēmēji ar nolīgumu ir ieviesuši vajadzīgos pasākumus, un/vai nedarot Komisijai tos zināmus, Īrija nav izpildījusi savus pienākumus, ko tai uzliek EK līgums;

               b)

               piespriest Īrijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai bija 2003. gada 1. decembris.

      (1)  OV L 302, 01.12.2000., 57. lpp.


title: Lieta C-175/06: Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja rīkojums 2007. gada 27. septembrī [ Tribunale civile di Genova (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu] — Alessandro Tedesco / Tomasoni Fittings Srl , RWO Marine Equipment Ltd

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/31

         Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja rīkojums 2007. gada 27. septembrī [Tribunale civile di Genova (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu] — Alessandro Tedesco/Tomasoni Fittings Srl, RWO Marine Equipment Ltd

   (Lieta C-175/06) (1)

   (2007/C 315/52)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 154, 1.7.2006.


title: Lieta C-440/06: Tiesas (piektā palāta) 2007. gada 25. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 91/271/EEK — Piesārņojums un kaitīgums — Komunālo notekūdeņu attīrīšana — 3. un 4. pants)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/19

         Tiesas (piektā palāta) 2007. gada 25. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-440/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 91/271/EEK - Piesārņojums un kaitīgums - Komunālo notekūdeņu attīrīšana - 3. un 4. pants)
   (2007/C 315/32)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — S. Pardo Quintillán un M. Konstantinidis, pārstāvji)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvis — E. Skandalou, pārstāvis)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (OV L 135, 40. lpp.) 3. un 4. panta pārkāpums — 24 aglomerāciju komunālo notekūdeņu atbilstošas attīrīšanas nenodrošināšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka Artemida, Chrysoupoli, Igoumenitsa, Heraklion (Krēta), Katerini, Koropi, Lefkimmi, Litochoro (Prieria), Malia, Markopoulo, Megara, Nea Kidonia (Krēta), Navpaktos, Nea Makri, Parikia (Paros), Poros-Galatas, Rafina, Thessaloniki (tūristu zona), Tripoli, Zakynthos, Alexandria (Imathia), Edessa and Kalymnos aglomerācijās, kur tas ir vajadzīgs, komunālo notekūdeņu kanalizācijas sistēmas, kuras atbilst Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu 3. panta prasībām, un/vai komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārta, kuras atbilst šīs pašas direktīvas 4. panta prasībām, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar šiem tiesību noteikumiem;

               2)

               prasību noraidīt pārējā daļā;

               3)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 310, 16.12.2003.


title: Lieta C-156/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Digibet Ltd, Gert Albers / Westdeutsche Lotterie GmbH & Co. OHG

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Digibet Ltd, Gert Albers/Westdeutsche Lotterie GmbH & Co. OHG

   (Lieta C-156/13)
   2013/C 189/03
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Prasītāji: Digibet Ltd, Gert Albers

      Atbildētāja: Westdeutsche Lotterie GmbH & Co. OHG

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai azartspēļu nozarē ierobežojuma nesaskaņotība ir tad,

                           —

                           ja, no vienas puses, vienā dalībvalstī, kura ir veidota kā federatīva valsts, publisku azartspēļu organizēšana un starpniecības pakalpojumi internetā principā ir aizliegti saskaņā ar tiesisko regulējumu, kas ir spēkā lielākajā daļā federālo zemju, un izņēmuma kārtā var tikt atļauti — nepastāvot iegūtām tiesībām — tikai attiecībā uz loterijām un sporta derībām, lai sagatavotu atbilstošu alternatīvu nelikumīgam azartspēļu piedāvājumam, kā arī novērstu to attīstību un izplatību,

                           —

                           ja, no otras puses, šīs dalībvalsts federālajā zemē saskaņā ar tajā spēkā esošo tiesisko regulējumu, ievērojot sīkāk aprakstītus objektīvus nosacījumus, ikvienam Savienības pilsonim un ikkatrai tam pielīdzinātai juridiskai personai ir jāizsniedz atļauja sporta derību komerciālai organizēšanai internetā, un tādējādi var tikt ietekmēta to pārējā Vācijas teritorijā spēkā esošo ierobežojumu komerciāli organizēt azartspēles internetā piemērotība, kuri ir paredzēti ar šo ierobežojumu īstenojamo vispārīgo interešu leģitīmos mērķu sasniegšanai?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo prejudiciālo jautājumu ir atkarīga no tā, vai atšķirīgā juridiskā situācija vienā federālajā zemē liek apšaubīt vai būtiski ietekmē citās federālajās zemēs spēkā esošo azartspēļu ierobežojumu piemērotību sasniegt ar šiem ierobežojumiem īstenojamos vispārīgo interešu leģitīmos mērķus?
               Ja atbilde uz pirmo prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša:

               3)

               Vai nesaskaņotība tiek novērsta tādējādi, ka federālā zeme ar atšķirīgo tiesisko regulējumu pārņem pārējās federālajās zemēs spēkā esošos azartspēļu ierobežojumus, pat ja līdzšinējie spēkā esošie, labvēlīgākie noteikumi par azartspēļu organizēšanu internetā attiecībā uz tajā jau izsniegtajām koncesijām šajā federālajā zemē joprojām būs spēkā vēl vairāku gadu pārejas posmā, jo šīs atļaujas nevar tikt atsauktas vai var tikt atsauktas vienīgi pret atlīdzības maksājumiem, kas federālajai zemei būtu liels slogs?

               4)

               Vai atbilde uz trešo prejudiciālo jautājumu ir atkarīga no tā, vai vēl vairāku gadu pārejas posmā pārējās federālajās zemēs spēkā esošo azartspēļu ierobežojumu piemērotība tiek zaudēta vai būtiski ietekmēta?


title: Lieta C-681/11: Tiesas (virspalāta) 2013. gada 18. jūnija spriedums ( Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bundeswettbewerbsbehörde , Bundeskartellanwalt / Schenker und Co AG u.c. (Aizliegtas vienošanās — LESD 101. pants — Regula (EK) Nr. 1/2003 — 5. pants un 23. panta 2. punkts — Subjektīvi naudas soda uzlikšanas nosacījumi — Juridiska atzinuma vai valsts konkurences iestādes lēmuma ietekme — Valsts konkurences iestādes iespēja konstatēt Eiropas Savienības konkurences tiesību normu pārkāpumu, neuzliekot naudas sodu)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/22

         Tiesas (virspalāta) 2013. gada 18. jūnija spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bundeswettbewerbsbehörde, Bundeskartellanwalt/Schenker und Co AG u.c.
   (Lieta C-681/11) (1)

   (Aizliegtas vienošanās - LESD 101. pants - Regula (EK) Nr. 1/2003 - 5. pants un 23. panta 2. punkts - Subjektīvi naudas soda uzlikšanas nosacījumi - Juridiska atzinuma vai valsts konkurences iestādes lēmuma ietekme - Valsts konkurences iestādes iespēja konstatēt Eiropas Savienības konkurences tiesību normu pārkāpumu, neuzliekot naudas sodu)
   2013/C 225/36
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Prasītāji: Bundeswettbewerbsbehörde, Bundeskartellanwalt

      Atbildētājas: Schenker und Co AG, ABX Logistics (Austria) GmbH, Logwin Invest Austria GmbH, Logwin Road + Rail Austria GmbH, Alpentrans Spedition und Transport GmbH, Kapeller Internationale Spedition GmbH, Johann Strauss GmbH, Wildenhofer Spedition und Transport GmbH, DHL Express (Austria) GmbH, G. Englmayer Spedition GmbH, Internationale Spedition Schneckenreither Gesellschaft mbH, Leopold Schöffl GmbH & Co KG, Express-Interfracht Internationale Spedition GmbH, Rail Cargo, A. Ferstl Speditionsgesellschaft mbH, Spedition, Lagerei und Beförderung von Gütern mit Kraftfahrzeugen Alois Herbst GmbH & Co KG, Johann Huber Spedition und Transportgesellschaft mbH, Keimelmayr Speditions-u. Transport GmbH, “Spedpack”-Speditions- und Verpackungsgessellschaft mbH, Thomas Spedition GmbH, Koch Spedition GmbH, Maximilian Schludermann als Insolvenzverwalter über das Vermögen der Kubicargo Spedition GmbH, Kühne + Nagel GmbH, Lagermax Internationale Spedition Gesellschaft mbH, Morawa Transport GmbH, Johann Ogris Internationale Transport- und Speditions GmbH, Traussnig Spedition GmbH, Treu SpeditionsgesmbH, Spedition Anton Wagner GmbH, Gebrüder Weiss GmbH, Marehard u. Wuger Internat. Speditions- u. Logistik GmbH

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberster Gerichtshof (Vīne) — Savienības tiesību normu par aizliegtām vienošanām, īpaši, LESD 101. panta interpretācija — Transporta uzņēmumiem, kas ir aizliegtas vienošanās par cenām dalībnieki, uzlikts naudas sods — Minēto uzņēmumu maldība tiesību piemērošanā saistībā ar aizliegtās vienošanās likumību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 101. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka uzņēmums, kurš ir pārkāpis šo tiesību normu, nevar izvairīties no naudas soda uzlikšanas, ja minētā pārkāpuma pamatā ir šī uzņēmuma maldība par savas rīcības likumību advokāta juridiskā atzinuma vai valsts kompetentās konkurences iestādes lēmuma satura dēļ;

               2)

               LESD 101. pants, kā arī Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [LESD 101.] un [102.] pantā, 5. pants un 23. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, kad ir konstatēta LESD 101. panta pārkāpuma esamība, valsts konkurences iestādes izņēmuma kārtā var vienīgi konstatēt šo pārkāpumu, neuzliekot naudas sodu, ja attiecīgais uzņēmums ir piedalījies valsts iecietības programmā.

      (1)  OV C 89, 24.3.2012


title: lieta T-143/07: Prasība, kas celta 2007. gada 30. aprīlī — UMG Recordings /ITSB — Osman ( MOTOWN )

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/41

         Prasība, kas celta 2007. gada 30. aprīlī — UMG Recordings/ITSB — Osman (“MOTOWN”)
   (lieta T-143/07)
   (2007/C 140/67)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: UMG Recordings, Inc., Santa Monica (ASV) (pārstāvji — E. Armijo Chávarri, A. Castán Pérez-Gómez, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Jimmy Osman, Londona (Apvienotā Karaliste)
   Prasītājas prasījumi:
   Prasītāja lūdz Tiesu:

               —

               atzīt tās prasības pietiekumu un tam pievienotos dokumentus par pieņemamiem un atzīt, ka, apstrīdot ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 15. februāra lēmumu lietā R-523/2006-2, apelācijas sūdzība ir iesniegta termiņā un atbilstoši formai, un pēc atbilstošu procesuālo darbību veikšanas, pieņemt spriedumu, atceļot šo lēmumu, un skaidri noteikt ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: Kopienas vārdiska preču zīme “MOTOWN”, kas attiecas uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 9., 25., 41. un 42. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 206 243

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: UMG Recordings

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Jimmy Osman

      Anulēšanas nodaļas lēmums: apstiprināt pieteikumu par atzīšanu par spēkā neesošu attiecībā uz visiem aplūkojamiem pakalpojumiem, kuri ietilpst 42. klasē, un noraidīt to tiktāl, ciktāl tas attiecas uz 41. klases pakalpojumiem

      Apelāciju padomes lēmums: apmierināt Jimmy Osman iesniegto apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 15. panta 1. punkta un 50. panta 1. punkta pārkāpums.
   Prasītāja norāda, ka Apelāciju padome, iespējams, ir pieļāvusi kļūdu, novērtējot pierādījumus, kas iesniegti, lai pierādītu tās preču zīmes izmantošanu attiecībā uz aplūkojamajiem pakalpojumiem, kuri ietilpst 41. klasē.
   Pirmkārt, prasītāja norāda, ka Apelāciju padome nav ņēmusi vērā to, ka apstrīdēto preču zīmi attiecībā uz aplūkojamajiem pakalpojumiem izmanto abi reģistrētie īpašnieki, kā arī trešās personas ar īpašnieka piekrišanu.
   Otrkārt, saskaņā ar prasītājas teikto Apelāciju padome ir sajaukusi “diskotēku pakalpojumus” un “muzikālu pakalpojumu organizēšanu”, jo nav ņēmusi vērā, ka tie pieder atšķirīgām pakalpojumu kategorijām.
   Treškārt, prasītāja apgalvo, ka pat tad, ja pieņemtu, ka tā ne tieši, ne netieši nav piedalījusies “diskotēku pakalpojumu” sniegšanā un/vai “muzikālu pasākumu organizēšanā”, varētu uzskatīt, ka tā sniedza specifiskus pakalpojumus, kuri ietilpst iepriekš minētajās kategorijās, un ka šo “apakšpakalpojumu” sniegšana ļāva izpildīt pienākumu izmantot tās preču zīmi tā sauktajās pakalpojumu pamatkategorijās (proti, attiecībā uz apstrīdētajiem pakalpojumiem).


title: Lieta C-577/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 10. decembrī iesniedza Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Austrija) — Michaela Hopfgartner

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 10. decembrī iesniedza Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Austrija) — Michaela Hopfgartner

   (Lieta C-577/12)
   2013/C 79/10
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Prasītāja: Michaela Hopfgartner

      Atbildētāja: Finanzamt Wien

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Savienības tiesībām, it īpaši noteikumiem par pakalpojumu sniegšanas brīvību (LESD 56. un nākamie panti), ir pretrunā valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem tiesību uz ģimenes pabalstu termiņa pagarināšana — papildus citiem nosacījumiem — ir iespējama tikai tad, ja brīvprātīgas praktiskas palīgdarbības norises vieta atrodas Austrijas teritorijā?


title: lieta T-411/05: Prasība, kas celta  2005. gada 18. novembrī  —  Gerolf Annemans  pret Komisiju

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/32

         Prasība, kas celta 2005. gada 18. novembrī — Gerolf Annemans pret Komisiju
   (lieta T-411/05)
   (2006/C 36/69)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gerolf Annemans (pārstāvis — C. Symons, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               prasītājs lūdz Pirmās instances tiesu saskaņā ar EKL 231. panta 1. punktu atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2005. gada 5. septembra lēmumu (lieta COMP/39.225).

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs norāda, ka ir iesniedzis Komisijai sūdzību par Belgacom un Telenet par EKL 81. un 82. panta pārkāpumu liela skaita gala lietotāju interneta pieslēguma tirgū.
   Komisija informēja prasītāju par to, ka šajā brīdī prasītāja paziņotajos faktos neredz iemeslu, lai uzsāktu izmeklēšanas procedūru, un izejot no tā pozīcijas pagaidu rakstura, kas pamatota uz faktiem, kas pieejami tās dienestiem, gaidot papildu norādes, ko prasītājs iespējams vēlētos nosūtīt.
   Prasītājs apgalvo, pirmkārt, ka tas nav prasītāja pienākums meklēt pierādījumus sūdzības atbalstam, bet gan tas ir jādara Komisijai pašai, pamatojoties uz materiālajiem apgalvojumiem, ko norādījis prasītājs.
   Kā uzskata prasītājs, Komisijas izskaidrojums, ka operatori bieži nosaka cenu, ko tie piedāvā, atbilstoši tirgus līderim, neatbild uz prasītāja jautājumu par to, vai it kā pastāvošā interneta cenu vienādība starp Belgacom un Telenet ir nejaušības rezultāts brīvā tirgū vai izriet no EKL 81. panta pārkāpuma.
   Prasītājs arī norāda, ka augstākas cenas Beļģijā, par ko ir sūdzība, pašas par sevi nepierāda EKL 82. panta pārkāpumu, bet tās nepierāda arī pārkāpuma neesamību. Tādējādi Komisija nevar izslēgt, ka šeit norādītie uzņēmumi pārkāpj EKL 82. pantu.
   Tālāk prasītājs paskaidro, ka Komisija kļūdās, apšaubot Belgacom un Telenet dominējošo stāvokli Beļģijas tirgū. Prasītājs norāda, ka šie abi operatori piemēro gandrīz tās pašas cenas un savstarpēji sadala tuvu 90 % Beļģijas liela skaita gala lietotāju interneta pieslēguma tirgu. Prasītājs arī uzskata, ka nevar izdarīt nekādus secinājumus no tā, ka tirgū pastāv konkurējoši un lētāki lēnāka pieslēguma interneta pieslēgumi. Kā uzskata prasītājs, Komisija turklāt runā sev pretī, apstiprinot, no vienas puses, ka Institut Belge des services Postaux et des Télécommunications (IBPT) nodrošina konkurenci, bet ka, no otras puses, IBPT šobrīd pārbauda, vai Beļģijas tirgū konkurence patiešām tiek nodrošināta.
   Visbeidzot prasītājs apgalvo, ka Komisija nav norādījusi, kādā ziņā Kopienai nav pietiekamas intereses.


title: lieta C-388/05: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 24. oktobrī

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/5

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 24. oktobrī
   (lieta C-388/05)
   (2006/C 22/09)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 24. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv A. Aresu un D. Recchia, pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka Itālijas Republika,

                           a)

                           pirmkārt, 1998. gada 28. decembrī, proti, dienā, kad tika noteikta īpaši aizsargājamā teritorija (ĪAT) “Valloni e steppe pedegarganiche”, nebija izpildījusi pienākumus, kas izriet no Padomes 1979. gada 2. aprīļa direktīvas 79/409/EEK (1) par savvaļas putnu aizsardzību 4. panta 4. punkta, jo tā nebija veikusi pasākumus, lai novērstu dzīvotņu piesārņošanu vai kaitējuma nodarīšanu tām, kā arī jebkurus traucējumus putnu dzīvei, kam varētu būt būtiskas sekas, norādot uz projektu ar nosaukumu “reģionālais nolīgums” un uz citiem tajā paredzētajiem projektiem, kuriem var būt ietekme uz dzīvotnēm un sugām, kas ir uzskaitītas IBA Nr. 94. (IBA katalogs 89) “Gargano zemesrags”, un kuri faktiski ir radījuši kaitējumu dzīvotnēm, kā arī traucējumus minētajā IBA dzīvojošiem putniem;

                           b)

                           pēc 1998. gada 28. decembra, proti, dienas, kad tika noteikta īpaši aizsargājamā teritorija (ĪAT) “Valloni e steppe pedegarganiche”, nebija izpildījusi pienākumus, kas izriet no Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK (2) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 2., 3., 4. un 7. punkta;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Itālijas Republika, neveicot vajadzīgos pasākumus, lai novērstu dzīvotņu piesārņošanu vai kaitējuma nodarīšanu tām, kā arī jebkurus traucējumus putnu dzīvei, kam ir būtiskas sekas, norādot uz projektu ar nosaukumu “reģionālais nolīgums” un uz citiem tajā paredzētajiem projektiem teritorijā, kas ir atzīta par īpaši aizsargājamu teritoriju (ĪAT) “Valloni e steppe pedegarganiche”, nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību 4. panta 4. punkts un Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 2., 3., 4. un 7. punkts.

      (1)  OV L 103, 25.04.1979., 1. lpp.

      (2)  OV L 206, 22.07.1992., 7. lpp.


title: Lieta T-198/12: Prasība, kas celta 2012. gada 14. maijā — Vācija/Komisija

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/19

         Prasība, kas celta 2012. gada 14. maijā — Vācija/Komisija
   (Lieta T-198/12)
   2012/C 200/39
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — T. Henze un A. Wiedmann)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 1. marta Lēmumu C(2012) 1348, galīgā redakcija, saistībā ar Vācijas Federālās Republikas valdības paziņotajiem atsevišķajiem noteikumiem par robežvērtības saglabāšanu svinam, bārijam, arsēnam, dzīvsudrabam, kā arī nitrozamīniem un vielām, kas viegli nitrozējas, pēc Direktīvas 2009/48/EK par rotaļlietu drošumu piemērošanas uzsākšanas, kas paziņots 2012. gada 2. martā, tiktāl,
               ciktāl valsts tiesību normās saglabātās robežvērtības antimonam, arsēnam un dzīvsudrabam nav tikušas apstiprinātas (1. panta 1. punkts) un
               ciktāl valsts tiesību normās saglabātās robežvērtības svinam un bārijam ir apstiprinātas tikai līdz 2013. gada 21. jūlijam (1. panta 2. un 3. punkts);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanā izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus:

               1)

               Līgumu pārkāpums saskaņā ar 263. panta 2. punkta trešo alternatīvu, to lasot kopā ar LESD 114. pantu, jo atļaujas par svinu un bāriju ierobežojums laikā nav likumīgs
               Prasītāja norāda, ka, tā kā Komisija paziņotos valsts noteikumus par robežvērtību svinam un bārijam ir apstiprinājusi tikai līdz 2013. gada 21. jūlijam, pārsūdzētais lēmums esot pretrunā ar līgumiem LESD 263. panta 2. punkta trešās alternatīvas nozīmē, jo ar termiņa noteikšanu tiek apiets LESD 114. pantā paredzētais termiņu apstiprināšanas regulējums.

               2)

               Būtisku formas prasību pārkāpums saskaņā ar LESD 263. panta 2. punkta otro alternatīvu, jo nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu saskaņā ar LESD 296. panta 2. punktu attiecībā uz atļaujas svinam un bārijam ierobežojumu laikā
               Prasītāja norāda, ka Komisija neesot izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu atbilstoši LESD 296. panta 2. punktam un tādējādi esot pārkāpusi būtiskas formas prasības LESD 263. panta 2. punkta otrās alternatīvas nozīmē, jo tā paziņotās valsts tiesību normas par robežvērtību saglabāšanu svinam un bārijam ir apstiprinājusi tikai līdz 2013. gada 21. jūlijam.

               3)

               Nepareiza pilnvaru izmantošana atbilstoši LESD 263. panta 2. punkta ceturtajai alternatīvai, nosakot atļaujas termiņu svinam un bārijam

               4)

               Līgumu pārkāpums saskaņā ar LESD 263. panta 2. punkta trešo alternatīvu, jo attiecībā uz antimonu, arsēnu un dzīvsudrabu nav ticis ņemts vērā LESD 114. panta 4. un 6. punktā minētais novērtēšanas kritērijs
               Prasītāja norāda, ka tiktāl, ciktāl Komisija ir ieņēmusi nostāju, ka federālā valdība nav pierādījusi, ka Direktīva 2009/48/EK (1) vairāk nepiedāvā atbilstošu aizsardzības līmeni, proti, ka tā ir veselībai bīstama, ir konstatējams līguma pārkāpums atbilstoši LESD 263. panta 2. punkta trešajai alternatīvai, jo nav ņēmusi vērā LESD 114. panta 4. un 6. punktā minēto novērtēšanas kritēriju par to, vai un cik lielā mērā valsts noteikumu atstāšana spēkā, pamatojoties uz svarīgām LESD 36. panta prasībām, ir jāatļauj pēc saskaņošanas pasākuma pieņemšanas.
               Prasītājas skatījumā saskaņā ar Tiesas judikatūru spriedumā lietā C-3/00 Dānija/Komisija pastāv kritērijs saistībā ar to, vai lūgumu paudusī dalībvalsts ir pierādījusi, ka ar valsts tiesību normām tiek nodrošināts augstāks sabiedrības veselības aizsardzības līmenis salīdzinājumā ar saskaņošanas pasākumu un ka tās nepārsniedz vajadzīgo šī mērķa sasniegšanā.

               5)

               Līgumu pārkāpums saskaņā ar LESD 263. panta 2. panta trešo alternatīvu faktiskas un juridiski kļūdainas LESD 114. panta 4. un 6. punkta piemērošanas dēļ attiecībā uz antimonu, arsēnu un dzīvsudrabu
               Prasītāja norāda, ka tiktāl, ciktāl Komisija ir ieņēmusi nostāju, ka federālā valdība neesot pierādījusi to, ka ar valsts tiesību normām tiek nodrošināts augstāks aizsardzības līmenis salīdzinājumā ar Direktīvu 2009/48/EK, pārsūdzētais lēmums esot pretrunā arīdzan LESD 263. panta 2. punkta trešajai alternatīvai, jo valsts tiesību normas ar robežvērtībām arsēnam, antimonam un dzīvsudrabam rotaļlietu sakarā tik tiešām nodrošina augstāku bērnu veselības aizsardzības līmeni salīdzinājumā ar Direktīvu 2009/48/EK, tās nepārsniedz vajadzīgo šī mērķa sasniegšanai un federālā valdība to turklāt esot pietiekami pierādījusi Tiesas judikatūras izpratnē.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 18. jūnija Direktīva 2009/48/EK par rotaļlietu drošumu (OV L 170, 1. lpp.)