title: Lieta T-601/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 13. maija rīkojums – CEVA/Komisija Šķīrējklauzula — Pētniecības un tehnoloģiju attīstības projekts jomā “Aļģes kā ilgtspējīgas akvakultūras izejviela bioloģiski noārdāmai bioplastmasai” — Līgums Seabioplas — Prasība samaksāt pienākošos finanšu iemaksu — Kompensācija — Termiņš prasības celšanai — Nokavējums — Intereses celt prasību neesamība — Nepieņemamība

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/32

         Vispārējās tiesas 2016. gada 13. maija rīkojums – CEVA/Komisija
   (Lieta T-601/15) (1)

   (Šķīrējklauzula - Pētniecības un tehnoloģiju attīstības projekts jomā “Aļģes kā ilgtspējīgas akvakultūras izejviela bioloģiski noārdāmai bioplastmasai” - Līgums Seabioplas - Prasība samaksāt pienākošos finanšu iemaksu - Kompensācija - Termiņš prasības celšanai - Nokavējums - Intereses celt prasību neesamība - Nepieņemamība)
   (2016/C 251/38)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Centre d’étude et de valorisation des algues SA (CEVA) (Pleubian, Francija) (pārstāvis – E. De Boissieu, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Delaude un J. Estrada de Solà)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 272. pantam, kurā ir lūgts piespriest Komisijai samaksāt pirmo subsīdijas daļu, kas pienākas prasītājam atbilstoši līgumam Seabioplas (atsauce FP7-SME-2013–606032-SEABIOPLAS), kas attiecas uz pētniecības un tehnoloģiju attīstības projektu jomā “Aļģes kā ilgtspējīgas akvakultūras izejviela bioloģiski noārdāmai bioplastmasai”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Centre d’étude et de valorisation des algues SA (CEVA) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 429, 21.12.2015.


title: Lieta F-30/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 1. marta spriedums — Sundholm pret Komisiju (Ierēdņi — Novērtējums — Karjeras attīstības ziņojums — 2003. gada novērtējums — Pienākums pamatot ziņojumu — Tiesības uz aizstāvēšanos)

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/54

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 1. marta spriedums — Sundholm pret Komisiju
   (Lieta F-30/05) (1)

   (Ierēdņi - Novērtējums - Karjeras attīstības ziņojums - 2003. gada novērtējums - Pienākums pamatot ziņojumu - Tiesības uz aizstāvēšanos)
   (2007/C 82/113)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Asa Sundholm, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji S. Orlandi, X. Martin, A. Coolen un E. Marchal, pēc tam S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen un E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un M. Velardo, pārstāvji, kam palīdz F. Herbert un L. Eskenazi, avocats)
   Priekšmets
   Prasītājas karjeras attīstības ziņojuma par karjeras novērtējumu 2003. gadā atcelšana
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 193, 6.8.2005., 31. lpp. (lieta sākotnēji tika reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-197/05 un ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai).


title: Lieta C-500/11: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 19. decembra spriedums ( High Court of Justice Queen's Bench Division ( Administrative Court ) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Queen, Fruition Po Limited/Minister for Sustainable Farming and Food and Animal Health (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EK) Nr. 2200/96 — Regula (EK) Nr. 1432/2003 — Lauksaimniecība — Tirgu kopējā organizācija — Augļi un dārzeņi — Ražotāju organizācijas — Valsts iestāžu veiktas atzīšanas nosacījumi — Tehnisko līdzekļu produkcijas glabāšanai, saiņošanai un tirdzniecībai nodrošināšana — Organizācijas pienākums, deleģējot būtiskas funkcijas trešajām sabiedrībām, īstenot kontroli pār minētajām sabiedrībām)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/6

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 19. decembra spriedums (High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Queen, Fruition Po Limited/Minister for Sustainable Farming and Food and Animal Health

   (Lieta C-500/11) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 2200/96 - Regula (EK) Nr. 1432/2003 - Lauksaimniecība - Tirgu kopējā organizācija - Augļi un dārzeņi - Ražotāju organizācijas - Valsts iestāžu veiktas atzīšanas nosacījumi - Tehnisko līdzekļu produkcijas glabāšanai, saiņošanai un tirdzniecībai nodrošināšana - Organizācijas pienākums, deleģējot būtiskas funkcijas trešajām sabiedrībām, īstenot kontroli pār minētajām sabiedrībām)
   2014/C 52/08
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

   High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: The Queen, Fruition Po Limited

      Atbildētājs: Minister for Sustainable Farming and Food and Animal Health

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) — Padomes 1996. gada 28. oktobra Regulas (EK) Nr. 2200/96 par augļu un dārzeņu tirgus kopējo organizāciju (OV L 297, 1. lpp.) 11. panta un Komisijas 2003. gada 11. augusta Regulas (EK) Nr. 1432/2003, kurā izklāstīti sīki izstrādāti noteikumi Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 piemērošanai attiecībā uz ražotāju organizāciju atzīšanas un ražotāju grupu pagaidu atzīšanas nosacījumiem (OV L 203, 18. lpp.) 6. panta 2. punkta interpretācija — Valsts iestāžu veiktās atzīšanas nosacījumi –Tehnisko līdzekļu produkcijas glabāšanai, saiņošanai un tirdzniecībai nodrošināšana — Organizācijas pienākums, deleģējot būtiskas funkcijas trešajām sabiedrībām, īstenot kontroli pār minētajām sabiedrībām

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1996. gada 28. oktobra Regulas (EK) Nr. 2200/96 par augļu un dārzeņu tirgus kopējo organizāciju, kas grozīta ar Padomes 2000. gada 4. decembra Regulu (EK) Nr. 2699/2000, 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai izpildītu šajā tiesību normā paredzētās atzīšanas prasības, ražotāju organizācijai, kura ir uzticējusi trešajai personai tādu darbību izpildi, kas ir būtiskas tās atzīšanai saskaņā ar minēto normu, ir jānoslēdz līgums, kas tai ļauj saglabāt atbildību pār šo izpildi, kā arī vispārējās pārvaldības kontroli, tā galu galā saglabājot kontroles pilnvaras un vajadzības gadījumā arī pilnvaras laikā iesaistīties minētajā izpildē visu līguma darbības laiku. Kompetentajai valsts tiesai — katrā konkrētajā gadījumā un ņemot vērā visos atbilstošos lietas apstākļus, tostarp trešajām personām uzticēto darbību raksturu un apjomu, — ir jāpārbauda, vai attiecīgā ražotāju organizācija ir saglabājusi šādu kontroli.

      (1)  OV C 370, 17.12.2011.


title: Lieta C-506/11 P: Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 8. maija rīkojums — ThyssenKrupp AG /Eiropas Komisija

text:
               6.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/21

         Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 8. maija rīkojums — ThyssenKrupp AG/Eiropas Komisija
   (Lieta C-506/11 P) (1)

   2012/C 303/41
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 347, 26.11.2011.


title: Lieta C-392/15: Prasība, kas celta 2015. gada 20. jūlijā – Eiropas Komisija/Ungārija

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/26

         Prasība, kas celta 2015. gada 20. jūlijā – Eiropas Komisija/Ungārija
   (Lieta C-392/15)
   (2015/C 302/34)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – H. Støvlbæk, K. Talabér-Ritz)

      Atbildētāja: Ungārija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka iespēju veikt notāra darbību pakārtodama pilsonības nosacījumam, Ungārija nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. pantā noteiktos pienākumus;

               —

               piespriest Ungārijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka pilsonības nosacījums iespējai veikt notāra darbību ir diskriminējošs un nesamērīgs brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojums. Tādējādi Ungārija nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. pantā noteiktos pienākumus.
   Komisijas ieskatā, tā kā Ungārijas tiesību aktos notāriem noteiktās funkcijas pēc savas iedabas nav saistītas ar valsts varas īstenošanu, iespējas strādāt notāra profesijā pakārtošana pilsonības nosacījumam nav attaisnojama ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 51. pantā paredzēto izņēmumu.


title: Lieta C-292/04: Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 6. martā ( Finanzgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Wienand Meilicke , Heidi Christa Weyde , Marina Stöffler / Finanzamt Bonn-Innenstadt (Ienākuma nodoklis — Nodokļa atlaide dividendēm, ko izmaksājušas sabiedrības-rezidentes — EKL 56. un 58. pants — Sprieduma iedarbības laikā ierobežošana)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/2

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 6. martā (Finanzgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde, Marina Stöffler/Finanzamt Bonn-Innenstadt

   (Lieta C-292/04) (1)

   (Ienākuma nodoklis - Nodokļa atlaide dividendēm, ko izmaksājušas sabiedrības-rezidentes - EKL 56. un 58. pants - Sprieduma iedarbības laikā ierobežošana)
   (2007/C 95/03)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Finanzgericht Köln
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde, Marina Stöffler

      Atbildētāja: Finanzamt Bonn-Innenstadt

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Köln — EKL 56. un 58. panta interpretācija — Ienākuma nodokļa tiesiskais regulējums, kas paredz nodokļa atlaidi attiecībā uz dividendēm, ko izmaksājušas iekšzemes sabiedrības, izslēdzot dividendes, ko izmaksājušas sabiedrības, kuru juridiskā adrese atrodas citā dalībvalstī.
   Rezolutīvā daļa:
   EKL 56. un 58. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie iestājas pret tādu nodokļu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru, saņemot kapitālsabiedrības izmaksātās dividendes, akcionāram, kas ir dalībvalsts iekšzemes nodokļu maksātājs, ir tiesības uz nodokļa atlaidi, kuras apmērs ir aprēķināts, vadoties no sadalāmajiem ienākumiem piemērojamā uzņēmumu ienākuma nodokļa likmes, ja sabiedrība, kas izmaksā dividendes, ir reģistrēta tajā pašā dalībvalstī, bet šādu tiesību nav, ja minētā sabiedrība ir reģistrēta citā dalībvalstī.

      (1)  OV C 228, 11.9.2004.


title: Lieta T-387/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 27. februāra spriedums — Nitrogénművek Vegyipari /Komisija (Valsts atbalsts — Banku nozare — Kredīti, ko garantējusi Ungārija un ko piešķīrusi attīstības banka — Lēmums, ar kuru atbalsta pasākumi ir atzīti par daļēji nesaderīgiem un uzdots tos atgūt — Privātā ieguldītājā kritērijs)

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/23

         Vispārējās tiesas 2013. gada 27. februāra spriedums — Nitrogénművek Vegyipari/Komisija
   (Lieta T-387/11) (1)

   (Valsts atbalsts - Banku nozare - Kredīti, ko garantējusi Ungārija un ko piešķīrusi attīstības banka - Lēmums, ar kuru atbalsta pasākumi ir atzīti par daļēji nesaderīgiem un uzdots tos atgūt - Privātā ieguldītājā kritērijs)
   2013/C 108/61
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nitrogénművek Vegyipari Zrt. (Pétfürdő, Ungārija) (pārstāvji — Z. Tamás un M. Le Berre, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — T. Maxian Rusche, P. Němečková un C. Urraca Caviedes)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 27. oktobra Lēmuma 2011/269/ES par valsts atbalstu C 14/09 (ex NN 17/09), ko Ungārija piešķīrusi Péti Nitrogénművek Zrt. (OV 2011, L 118, 9. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nitrogénművek Vegyipari Zrt. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 282, 24.9.2011.


title: Lieta C-337/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2016. gada 19. aprīļa rīkojumu lietā T-550/15 Portugāle/Komisija 2016. gada 16. jūnijā iesniedza Portugāles Republika

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2016. gada 19. aprīļa rīkojumu lietā T-550/15 Portugāle/Komisija 2016. gada 16. jūnijā iesniedza Portugāles Republika
   (Lieta C-337/16 P)
   (2016/C 326/21)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Portugāles Republika (pārstāvji – L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão un J. Saraiva de Almeida)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto rīkojumu, ciktāl tajā Vispārējā tiesa ir apmierinājusi Komisijas šajā lietā izvirzīto iebildi par nepieņemamību;

               —

               atzīt, ka prasība par apstrīdēto lēmumu ir likumīgi celta LESD 263. pantā noteiktajā termiņā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Portugāles Republika]pārsūdz rīkojumu], balstoties uz šādiem pamatiem:

      A – Pirmais pamats – Termiņa aprēķināšana prasības celšanai par 2015. gada 20. jūlija lēmumu

      Pirmais arguments

   LESD 263. panta pārkāpums.

      Otrais arguments

   Termiņa aprēķināšana prasības par apstrīdēto lēmumu celšanai, sākot no galīgā lēmuma paziņošanas 2015. gada 20. jūlijā.

      B – Otrais pamats – Termiņa aprēķināšana prasības celšanai, sākot no dienas, kad apstrīdētais lēmums tika publicēts Oficiālajā Vēstnesī

      Pirmais arguments

   LESD 263. panta sestās daļas formulējums.

      Otrais arguments

   Pastāvīgā šādu lēmumu publicēšanas prakse un identiski tiesu precedenti.

      C – Trešais pamats – Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā nav devusi priekšroku tādai interpretācijai, kuras rezultātā prasībai nav iestājies noilgums.


title: Lieta F-73/07: Prasība, kas celta 2007. gada 27. jūlijā — Doktor /Padome

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/29

         Prasība, kas celta 2007. gada 27. jūlijā — Doktor/Padome
   (Lieta F-73/07)
   (2007/C 235/54)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Frantisek Doktor, Bratislava (Slovākija) (pārstāvji — S. Rodrigues, R. Albelice un Ch. Bernard-Glanz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes iecēlējinstitūcijas 2006. gada 24. oktobra lēmumu atbrīvot prasītāju no amata pēc pārbaudes laika beigām kopā ar iecēlējinstitūcijas 2007. gada 16. maija lēmumu noraidīt prasītāja sūdzību;

               —

               norādīt iecēlējinstitūcijai, kādas sekas izraisa apstrīdēto lēmumu atcelšana, tostarp iespēju atkārtot pārbaudes laiku citā dienestā vai turpināt pārbaudes laiku ar pārcelšanu citā amatā, nepildot nodaļas vadītāja pienākumus, pēc kura jānotiek jaunam prasītāja kvalifikācijas vērtējumam;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt ciesto kaitējumu: gan profesionālo un materiālo kaitējumu (atsaucoties uz samaksu un pabalstiem, kuri prasītājam bija jāsaņem no 2006. gada 1. novembra līdz atgriešanās dienestā dienai sakarā ar apstrīdēto lēmumu atcelšanu), gan morālo kaitējumu (atsaucoties uz aptuvenu summu 50 000 EUR apmērā);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamatojot savu prasību, prasītājs norāda četrus pamatus, no kuriem pirmais izriet no Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 34. panta pārkāpuma, no pienākuma sniegt palīdzību un labas pārvaldības principa neievērošanas. It īpaši, viņa pārbaudes laiks ir norisinājies anormālos apstākļos, kas ir pretēji vairākiem iekšējiem procesuāliem noteikumiem.
   Otrais pamats izriet no pienākuma norādīt pamatojumu neievērošanas, jo lēmumā par atbrīvošanu no amata nav sniegti paskaidrojumi un tajā parādās pretrunīgi vērtējumi, kas ir mazāk labvēlīgi nekā vērtējumi pirmajā ziņojumā par pārbaudāmo.
   Trešajā pamatā prasītājs apgalvo, ka lēmums par atbrīvošanu no amata ir nesamērīgs un tajā ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo, pirmkārt, lēmumā nav ņemti vērā dažu personības pārbaužu rezultāti un, otrkārt, sakarā ar negatīvu vērtējumu kā nodaļas vadītājam, pat ja tas būtu pamatots, viņu varēja tikai pārcelt darbā uz amatu, kurā nav šādu pienākumu.
   Ceturtajā pamatā prasītājs atsaucas uz tiesību uz aizstāvību neievērošanu un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpšanu, jo lēmums viņu atbrīvot no amata tika pieņemts, balstoties uz ziņojumiem, viņu iepriekš neuzklausot, no kuriem pēdējais ziņojums tika pabeigts, pārkāpjot piemērojamos procesuālos noteikumus.


title: Lieta T-217/17: Prasība, kas celta 2017. gada 3. aprīlī – FVE Holýšov I u.c./Komisija

text:
               26.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/20

         Prasība, kas celta 2017. gada 3. aprīlī – FVE Holýšov I u.c./Komisija
   (Lieta T-217/17)
   (2017/C 202/35)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: FVE Holýšov I s. r. o. (Prāga, Čehijas Republika) un 27 citi prasītāji (pārstāvji – A. Reuter, H. Wendt, C. Bürger, T. Christner, W. Schumacher, A. Compes un T. Herbold, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu 2016. gada 28. novembra atbildētājas Lēmumu C(2016) 7827, galīgā redakcija, Valsts atbalsts SA.40171 (2015/NN) (1) par elektrības ražošanas no atjaunojamas enerģijas avotiem veicināšanu Čehijas Republikā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza septiņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar 2004. gada jūlija vēstuli attiecīgo nozaru apvienību pārstāvjiem, atbildētāja jau bija nolēmusi, ka Čehijas Republikas RE [atjaunojamās enerģijas] veicināšanas shēma nav uzskatāma par valsts atbalstu, un no juridiskā viedokļa atbildētājai minētais lēmums ir saistošs, kuru tā nav atcēlusi un kuru tai nav ļauts atcelt.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka saistībā ar prasītājiem ir pārkāpts tiesiskās paļāvības [princips] un tiesiskās drošības [princips].

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka attiecīgā Čehijas veicināšanas shēma nav uzskatāma par valsts atbalstu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums liek Čehijas Republikai īstenot visaptverošo pārskatīšanas mehānismu, kas pārkāpj prasītāju tiesisko paļāvību attiecībā uz šīs shēmas uzticamību.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka attiecīgā apstrīdētā lēmuma pamatā ir kļūdas faktos, jo tajā ir konstatēts pienākums tīklu operatoriem RE [atjaunojamās enerģijas] izmaksas attiecināt uz enerģijas patērētājiem. Šāds pienākums nebija ietverts Čehijas Republikas tiesību aktos.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu tiek pārkāpts ES Līguma 5. panta 1. punkta pārkāpums (pilnvaru ierobežošana saskaņā ar kompetences piešķiršanas principu).

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā lēmuma pamatā ir acīmredzamā kļūda vērtējumā.

      (1)  OV C 69, 2017., 2. lpp.


title: Lieta C-271/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 1. jūnijā iesniedza Cour d'appel de Mons (Beļģija) — Petroma Transports SA, Martens Energie SA, Martens Immo SA, Martens SA, Fabian Martens, Geoffroy Martens, Thibault Martens/État belge

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 1. jūnijā iesniedza Cour d'appel de Mons (Beļģija) — Petroma Transports SA, Martens Energie SA, Martens Immo SA, Martens SA, Fabian Martens, Geoffroy Martens, Thibault Martens/État belge

   (Lieta C-271/12)
   2012/C 243/15
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Mons

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Petroma Transports SA, Martens Energie SA, Martens Immo SA, Martens SA, Fabian Martens, Geoffroy Martens, Thibault Martens

      Atbildētāja: État belge

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai dalībvalstij ir tiesības atteikties atskaitīt nodokli par labu nodokļa maksātājiem, kuri saņem pakalpojumus un kuru rīcībā ir nepilnīgi rēķini, bet kurus papildina preces informācija ar mērķi pierādīt rēķinā ietverto darījumu esamību, raksturu un apmēru (līgumi, skaitļu atšifrējums, pamatojoties uz Valsts sociālās apdrošināšanas biroja deklarācijām, informācija par iesaistītās grupas darbību utml.)?

               2)

               vai dalībvalstij, kas atsakās atskaitīt nodokli par labu nodokļu maksātājiem — pakalpojumu saņēmējiem — rēķinu neprecizitātes dēļ, ir jākonstatē, ka rēķini ir arī pārāk neprecīzi, lai varētu debetēt PVN? Tādējādi, lai nodrošinātu PVN neitralitātes principu, vai dalībvalstij ir pienākums attiecīgo pakalpojumu sniedzējām sabiedrībām atmaksāt tai samaksāto PVN?


title: Lieta F-66/12: Prasība, kas celta 2012. gada 27. jūnijā — ZZ /Komisija

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/28

         Prasība, kas celta 2012. gada 27. jūnijā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-66/12)
   2012/C 258/51
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāves — L. Levi un A. Blot, advokātes)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt atbildētājas lēmumu, ar kuru noteikta kapitāla summa, ko var pārskaitīt par pensijas tiesībām, kuras iegūtas pirms dienesta uzsākšanas, kā arī izdienas gadu skaita, kas tiek atzīti saistībā ar šo pārskaitījumu uz Eiropas Savienības iestāžu pensiju shēmu, aprēķinu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               primāri:

                           —

                           atcelt atbildētājas 2011. gada 30. novembra lēmumu, ar kuru noteikta kapitāla summa, ko var pārskaitīt par pensijas tiesībām, kuras prasītājs ieguvis NATO, kā arī izdienas gadu skaita, kas tiek atzīti saistībā ar šo pārskaitījumu uz Eiropas Savienības iestāžu pensiju shēmu, aprēķinu;

                           —

                           ja vajadzīgs, atcelt 2012. gada 28. marta lēmumu, ar kuru skaidri tiek noraidīta prasītāja 2012. gada 23. janvāra sūdzība;

               —

               katrā ziņā:

                           —

                           atzīt morālā kaitējuma nodarījumu un piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam summu, kas provizoriski novērtēta EUR 20 000 apmērā;

                           —

                           piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-734/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. oktobrī – VTB Bank/Padome

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/43

      Prasība, kas celta 2014. gada 24. oktobrī – VTB Bank/Padome
      (Lieta T-734/14)
      (2015/C 016/67)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: VTB Bank OAO (Sanktpēterburga, Krievija) (pārstāvji – M. Lester, Barrister, C. Claypoole, Solicitor un J. Ruiz Calzado, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Padomes 2014. gada 31. jūlija Lēmumu 2014/512/KĀDP (1), Padomes 2014. gada 31. jūlija Regulu (ES) Nr. 833/2014 (2), Padomes 2014. gada 8. septembra Lēmumu 2014/659/KĀDP (3) un Padomes 2014. gada 8. septembra Regulu (ES) Nr. 960/2014 (4), ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

                  —

                  atbilstoši LESD 277. pantam atzīt par prettiesiskiem/nepiemērojamiem Padomes Lēmuma 2014/512/KĀDP 1. pantu, Regulas Nr. 833/2014 5. pantu, Padomes Lēmuma 2014/659/KĀDP 1. pantu un Regulas Nr. 960/2014 1. panta 5. punktu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav norādījusi piemērotu vai pietiekamu pamatojumu prasītājas iekļaušanai sarakstā, kas paredzēts Padomes Lēmumā 2014/512/KĀDP, Padomes Regulā (ES) Nr. 833/2014, Padomes Lēmumā 2014/659/KĀDP un Padomes Regulā (ES) Nr. 960/2014 (turpmāk tekstā – “strīdīgie pasākumi”). Padomei esot pienākums norādīt konkrētus iemeslus, kādēļ konkrēta vienība ir tikusi iekļauta attiecīgo strīdīgo pasākumu sarakstā. Padome neesot norādījusi nekādu pamatojumu tās lēmumam piemērot strīdīgos pasākumus prasītājai vai, pakārtoti, neesot sniegusi piemērotu/pietiekamu pamatojumu un pat paziņojusi prasītājai par tās iekļaušanu, un attiecīgi neesot izpildījusi šo pienākumu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, uzskatot, ka attiecībā uz prasītāju ir izpildīti kritēriji iekļaušanai strīdīgo pasākumu sarakstā, Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā. To nepārvaldot Krievijas valsts un tai nav “tieši izteiktu pilnvaru veicināt Krievijas ekonomikas konkurētspēju, to daudzveidot un piesaistīt investīcijas”.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav aizsargājusi prasītājas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu pārbaudi tiesā. Padome, nepaziņojot prasītājai par tās iekļaušanu strīdīgo pasākumu sarakstā vai nesniedzot prasītājas iekļaušanai pamatojumu vai katrā ziņā kādus pierādījumus, vai nedodot tai iespēju sniegt apsvērumus aizstāvībai, esot pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu pārbaudi tiesā.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Padome bez attaisnojuma un nesamērīgi ir pārkāpusi prasītājas pamattiesības, tostarp tiesības uz īpašuma, uzņēmējdarbības un reputācijas aizsardzību. Konkrētāk, prasītājas iekļaušana strīdīgo pasākumu sarakstā esot pielīdzināma neattaisnotai un nesamērīgai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. pantā paredzēto tiesību mierīgi baudīt un izmantot īpašumu un tās reputāciju.

                  5.

                  Attiecībā uz atzīšanu par prettiesisku, kas ir pirmais pamats, atbilstoši kuram Padomes Lēmuma 2014/512/KĀDP 1. pants, Regulas Nr. 833/2014 5. pants, Padomes Lēmuma 2014/659/KĀDP 1. pants un Regulas Nr. 960/2014 1. panta 5. punkts esot prettiesiski, jo tie neesot vajadzīgi un samērīgi ar mērķiem, kurus acīmredzot ir paredzēts sasniegt, veicot strīdīgos pasākumus, proti, spiediena izdarīšana uz Krievijas valdību, lai tā mainītu savu nostāju attiecībā uz Ukrainu.

                  6.

                  Attiecībā uz atzīšanu par prettiesisku, kas ir otrais pamats, atbilstoši kuram ar strīdīgajiem pasākumiem tiek pārkāptas Eiropas Savienības saistības atbilstoši starptautiskajām tiesībām, tostarp Eiropas Savienības saistības atbilstoši GATS II panta 1. punktam, XVI un XVII pantam, kā arī vairākām tiesību normām Nolīgumā par partnerattiecībām un sadarbību starp Eiropas Kopienām un Krievijas Federāciju. Turklāt strīdīgo pasākumu dēļ dalībvalstis esot pārkāpušas savas saistības atbilstoši Nolīgumam par draudzību, tirdzniecību un navigāciju, kā arī līdzīgiem nolīgumiem.

         (1)  OV L 229, 31.7.2014., 13. lpp.

         (2)  OV L 229, 31.7.2014., 1. lpp.

         (3)  OV L 271, 12.9.2014., 54. lpp.

         (4)  OV L 271, 12.9.2014., 3. lpp.


title: Lieta T-407/07: Prasība, kas celta 2007. gada 8. novembrī — CMB un Christof /Komisija un ERA

text:
               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/22

         Prasība, kas celta 2007. gada 8. novembrī — CMB un Christof/Komisija un ERA
   (Lieta T-407/07)
   (2008/C 8/39)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: CMB Maschinenbau & Handels GmbH, Gratkorna (Austrija) un J. Christof GmbH, Graca (Austrija) (pārstāvji — A. Petsche, N. Niejahr un Q. Azau, advokāti, un F. Young, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija un Eiropas Rekonstrukcijas aģentūra
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu;

               —

               izdot rīkojumu ERA izsniegt noteiktus dokumentus;

               —

               piespriest ERA atlīdzināt prasītāju zaudējumus EUR 26 862,17 un EUR 3 197 968,80 apmērā par izdevumiem un neiegūto peļņu, kā arī kompensācijas procentus no datuma, kad zaudējumi ir radušies;

               —

               piespriest ERA samaksāt procentus par zaudējumiem no sprieduma datuma;

               —

               piespriest ERA un Komisijai segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji apstrīd Eiropas Rekonstrukcijas aģentūras 2007. gada 29. augusta lēmumu, ar ko tiek apstiprināts prasītāju piedāvājuma noraidījums un līguma piešķiršana citam pretendentam saistībā ar paziņojumu par konkursa procedūru EuropeAid/124192/D/SUP/YU (OV 2006/S 233-248823) par preču piegādi, uzstādīšanu, tehnisko apkopi un lietošanas apmācību medicīnisko atkritumu apstrādei un transportēšanai Serbijas Republikā (izņemot Kosovu). Prasītāji turklāt lūdz kompensēt zaudējumus, kas iespējams radīti ar lēmumu.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītāji norāda, ka līgumslēdzēja iestāde ir pārkāpusi līguma piešķiršanas kritērijus, jo izvēlētais pretendents nav izpildījis tehniskos nosacījumus.
   Turklāt prasītāji apgalvo, ka līgumslēdzēja iestāde ir pārkāpusi piemērojamo publiskā iepirkuma procedūru, ka tā nav norādījusi pamatojumu un ka tā ir pārkāpusi labas pārvaldības principu.


title: Lieta C-44/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 11. novembra spriedumu lietā T-544/13 Dyson Ltd/Eiropas Komisija 2016. gada 25. janvārī iesniedza Dyson Ltd

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/18

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 11. novembra spriedumu lietā T-544/13 Dyson Ltd/Eiropas Komisija 2016. gada 25. janvārī iesniedza Dyson Ltd

   (Lieta C-44/16 P)
   (2016/C 145/23)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Dyson Ltd (pārstāvji – E. Batchelor, M. Healy, solicitors, F. Carlin, barrister, A. Patsa, advokāte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               pilnībā atcelt apstrīdēto Regulu (1);

               —

               piespriest Komisijai segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt Dyson tiesāšanās izdevumus saistībā ar apelācijas tiesvedību un tiesvedību Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Dyson apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo:

               i)

               pirmkārt, Vispārējā tiesa esot nepareizi raksturojusi Dyson izvirzīto prasījumu kā atsaukšanos uz acīmredzamu kļūdu, nevis uz juridiskās kompetences neesamību saskaņā ar Direktīvas 2010/30/ES (2) 10. panta 1. punktu;

               ii)

               otrkārt, Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Komisijas deleģēto pilnvaru apjomu saskaņā ar Direktīvas 2010/30/ES 10. panta 1. punktu;

               iii)

               treškārt, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Dyson tiesības uz aizstāvību attiecībā uz faktiem, par kuriem Dyson nav bijusi iespēja paust savu viedokli;

               iv)

               ceturtkārt, Vispārējā tiesa esot sagrozījusi un/vai nav ņēmusi vērā pierādījumus, kuriem ir nozīme lietā;

               v)

               piektkārt, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Tiesas statūtu 36. pantu, nenorādot iemeslus, kādēļ tā: (i) ir kvalificējusi piemērojamo juridisko kritēriju kā acīmredzamu kļūdu; (ii) secinājusi, ka Dyson sniegtie dati ir “ļoti spekulatīvi”; (iii) apgalvojusi, ka ir balstījusies uz neidentificētu daļu no neidentificēta “ietekmes vērtējuma”; un (iv) nav ņēmusi vērā pierādījumus par Dyson ražošanas jaudu; un

               vi)

               sestkārt, Vispārējā tiesa esot nepareizi piemērojusi juridisko kritēriju attiecībā uz vienlīdzīgu attieksmi.

      Dyson lūdz Tiesu atcelt pārsūdzēto spriedumu un apmierināt Vispārējā tiesa izvirzīto prasījumu par Komisijas Regulas (ES) Nr. 665/2013 (apstrīdētā Regula) atcelšanu, jo Tiesas rīcībā ir pietiekama informācija, lai tā pēc būtības lemtu par pirmajā instancē izvirzītajiem jautājumiem.

      (1)  Komisijas 2013. gada 3. maija Deleģētā Regula (ES) Nr. 665/2013, ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2010/30/ES papildina attiecībā uz putekļsūcēju energomarķējumu (OV L 192, 1. lpp.)

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 19. maija Direktīva 2010/30/ES par enerģijas un citu resursu patēriņa norādīšanu ražojumiem, kas saistīti ar energopatēriņu, izmantojot etiķetes un standarta informāciju par precēm (OV L 153, 1. lpp.)


title: Lieta F-100/06: Prasība, kas celta 2006. gada 31. augustā — Simon pret Tiesu un Komisiju

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/65

         Prasība, kas celta 2006. gada 31. augustā — Simon pret Tiesu un Komisiju
   (Lieta F-100/06)
   (2006/C 294/129)
   Tiesvedības valoda — ungāru
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Balázs Simon, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — György Magyar, avocat)

      Atbildētājas: Eiropas Kopienu Tiesa un Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt: i) Tiesas iecēlējinstitūcijas 2006. gada 23. februāra lēmumu; ii) Komisijas iecēlējinstitūcijas 2006. gada 3. marta lēmumu; iii) Komisijas iecēlējinstitūcijas 2006. gada 30. maija lēmumu; iv) Tiesas iecēlējinstitūcijas 2006. gada 27. jūnija lēmumu, jo ar šiem lēmumiem prasītājam tika liegtas tiesības, kas izriet no viņa iecelšanas ierēdņa amatā uz pārbaudes laiku no 2004. gada 16. jūlija, un līdz ar to tika liegtas tiesības, kas izriet no stāža un pakāpes, kā arī tiesības, kas izriet no ierēdņa statusa iegūšanas 2006. gada 16. aprīlī, proti, no viņa galīgās iecelšanas amatā;

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pēc prasības celšanas lietā F-58/06 (1) prasītājs tagad apstrīd, pirmkārt, Tiesas lēmumus, ar ko tā pieņem viņa lūgumu atbrīvot no amata, ko viņš iesniedza ar 2005. gada 28. oktobra dokumentu, un, otrkārt, Komisijas lēmumus, ar ko viņam ir noteikta A*5 pakāpe.
   Prasītājs pamato savu prasību ar diviem pamatiem, kas izriet, pirmkārt, no principa, ka nedrīkst atteikties no Civildienesta noteikumos nodrošinātajām tiesībām, pārkāpumu, un no iegūto tiesību aizskāruma un, otrkārt, no pilnvaru nepareizas izmantošanas un no iegūto tiesību aizskāruma.
   Pirmā pamata ietvaros prasītājs cita starpā apgalvo, ka ar 2005. gada 28. oktobra dokumentu viņam nebija nodoma izstāties no ierēdniecības, bet gan tikai mainīt darba vietu un pienākumus. Tādējādi viņš nav zaudējis savas iegūtās tiesības.
   Otrā pamata ietvaros prasītājs cita starpā apgalvo, ka pat, pieņemot, ka ar savu dokumentu viņš atteicās no ierēdņa statusa, šāds atteikums katrā ziņā ir pretlikumīgs, jo atbildētājas de facto šādu atteikumu ir noteikušas par priekšnosacījumu pārcelšanai no vienas iestādes uz otru. Turklāt, prasītājs apgalvo, ka, tā kā Tiesa to iecēla par ierēdni A*7 pakāpē, viņš atbilst šai pakāpei vajadzīgajiem priekšnosacījumiem, tādējādi Komisija, viņu kvalificējot A*5 pakāpē, ir nepareizi izmantojusi pilnvaras un liegusi viņam iegūtās tiesības.

      (1)  OV C 190, 12.08.2006., 35. lpp.


title: Lieta T-88/10: Prasība, kas celta 2010. gada 15. februārī — Inter IKEA Systems /ITSB — Meteor Controls ( GLÄNSA )

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/59

         Prasība, kas celta 2010. gada 15. februārī — Inter IKEA Systems/ITSB — Meteor Controls (“GLÄNSA”)
   (Lieta T-88/10)
   2010/C 113/91
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Inter IKEA Systems B.V. (Delft, Nīderlande) (pārstāvis — J. Gulliksson, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Meteor Controls International Limited (Cookstown, Īrija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 1. decembra lēmumu lietā R 529/2009-2 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus gan šajā tiesvedībā, gan procesā pašā atbildētājā iestādē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “GLÄNSA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 11. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “GLANZ” reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 6., 9. un 11. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot veikusi pareizu visaptverošu novērtējumu un attiecīgo preču zīmju salīdzinājumu, kļūdaini konstatējot, ka preču zīmes ir līdzīgas un ka tādējādi pastāv to sajaukšanas iespēja


title: Lieta T-573/12: Prasība, kas celta 2012. gada 28. decembrī — Matrix Energetics International /ITSB ( “MATRIX ENERGETICS” )

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/24

         Prasība, kas celta 2012. gada 28. decembrī — Matrix Energetics International/ITSB (“MATRIX ENERGETICS”)
   (Lieta T-573/12)
   2013/C 63/49
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Matrix Energetics International, Inc. (Lynnwood, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — R. Böhm, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 25. oktobra lēmumu lietā R 56/2012-4;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “MATRIX ENERGETICS” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 41. klasē — starptautiska reģistrācija Nr. W 995 247

      Pārbaudītāja lēmums: atteikt aizsardzību starptautiskajai reģistrācijai, kurā norādīta Eiropas Savienība

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. panta b) un c) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-98/16: Prasība, kas celta 2016. gada 4. martā – Itālija/Komisija

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/34

         Prasība, kas celta 2016. gada 4. martā – Itālija/Komisija
   (Lieta T-98/16)
   (2016/C 145/42)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri, pārstāvis, S. Fiorentino un P. Gentili, avvocati dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 23. decembra lēmumu C (2015) 9526 final, kas paziņots tajā pašā dienā, par valsts atbalstu SA.39451 (2015/C) (ex 2015/NN), ko Itālija īstenojusi par labu BANCA TERCAS (Cassa di risparmio della provincia di Teramo S.p.A.);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija apstrīdētajā lēmumā ir atzinusi, ka ieguldījums kopumā 295,14 miljonu euro apmērā, ko Banca Tercas piešķīris Fondo interbancario di tutela dei depositi, ir valsts atbalsts, kas ticis piešķirts, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, un kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu. Šo ieguldījumu veido trīs dažādi pasākumi: neatmaksājams ieguldījums 265 miljonu euro apmērā (1. pasākums), garantija 35 miljonu euro apmērā (ar atbalsta elementu, kas var tikt aprēķināts 0,14 miljonu euro apmērā), kas piešķirta Banca Tercas kredītriska darījumu saistībā ar kādu Itālijas uzņēmumu grupu segšanai (2. pasākums), un, visbeidzot, vēl viens neatmaksājams ieguldījums 30 miljonu euro apmērā, kas paredzēts darījuma fiskālo izdevumu segšanai (3. pasākums).
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums un kļūdains faktu atspoguļojums saistībā ar to līdzekļu publisko raksturu, kas ir apstrīdēto pasākumu priekšmets.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka lēmums ir kļūdains, ciktāl tajā Fondo interbancario di tutela dei depositi izmantotie līdzekļi ir tikuši kvalificēti par valsts līdzekļiem, it īpaši neņemot vērā principus, ko Tiesa ir apstiprinājusi 2004. gada 15. jūlija spriedumā C-354/02 Pearle u.c. un 2013. gada 30. maija spriedumā C-677/11 Doux Èlevage.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums un kļūdains faktu atspoguļojums saistībā ar apstrīdēto pasākumu attiecināmību uz valsti.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka lēmums ir kļūdains, ciktāl tajā apstrīdētie pasākumi ir atzīti par tādiem, kas ir attiecināmi uz valsti, neņemot vērā, ka tie izriet no tādas privāto tiesību struktūras kā Fondo interbancario di tutela dei depositi autonoma lēmuma un ka neviena valsts iestāde nav īstenojusi nekādu prettiesisku ietekmi vai spiedienu, lai panāktu šāda lēmuma pieņemšanu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums un kļūdains faktu atspoguļojums saistībā ar selektīvas priekšrocības piešķiršanu. Kritērija par privāto ieguldītāju tirgus ekonomikā kļūdaina piemērošana.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka lēmums ir kļūdains, ciktāl tajā nav ņemts vērā, ka apstrīdētie pasākumi atbilda arī tā dēvētajam kritērijam par privāto ieguldītāju tirgus ekonomikā, jo Fondo interbancario di tutela dei depositi tie šķita ekonomiski pamatoti, ņemot vērā alternatīvo situāciju, kas pastāvētu Banca Tercas likvidācijas maksātnespējas procesa rezultātā gadījumā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkta pārkāpums un kļūdains faktu atspoguļojums saistībā ar apgalvotā valsts atbalsta saderības ar iekšējo tirgu izvērtējumu.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka Komisija visbeidzot ir pieļāvusi kļūdu, atzīstot, ka apstrīdētie pasākumi nebija saderīgi ar iekšējo tirgu, pat ja tie būtu kvalificējami par valsts atbalstu.


title: Lieta T-158/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Trek Bicycle Corporation iesniedza 2005. gada 22. aprīlī

text:
               9.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/25

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Trek Bicycle Corporation iesniedza 2005. gada 22. aprīlī
   (Lieta T-158/05)
   (2005/C 171/42)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 22. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Trek Bicycle Corporation, Vaterlo, Viskonsīna [Waterloo, Wisconsin] (Amerikas Savienotās Valstis), kuru pārstāv J. Krohers [J. Kroher] un A. Hettenkofers [A. Hettenkofer].

      AUDI AG, Ingolstadte [Ingolstadt] (Vācija) arī piedalījās procesā ITSB Apelāciju padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes lēmumu lietā R 587/2004-4;

               —

               atcelt Iebildumu nodaļas 2004. gada 26. maija lēmumu Nr. 1716/2004 par iebildumiem Nr. B 435828, ciktāl ar to ir noraidīti iebildumi attiecībā uz precēm “motorizētie transporta līdzekļi un to piederumi”;

               —

               noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 1910256 “ALLTREK” attiecībā uz precēm “motorizētie transporta līdzekļi un to piederumi”;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

               AUDI AG

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Vārdiskā preču zīme “ALLTREK” attiecībā uz 9., 12. un 42. klasē ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem (pieteikums Nr. 1910256)

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Prasītāja

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Vācijas vārdiskā preču zīme “TREK” attiecībā uz 6., 9., 11., 12. un 21. klasē ietilpstošajām precēm (Nr. 2 092 896)

               ITSB Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildumus daļēji noraidīt (attiecībā uz 12. klasi)

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Apelāciju noraidīt

               Izvirzītie pamati:

               Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir piemērots nepareizi. Starp pretstatītajām preču zīmēm pastāv sajaukšanas iespēja, jo tās ir lietā mērā līdzīgas un agrākajai preču zīmei piemīt īpaša atšķirtspēja


title: Lieta C-186/06: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 18. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 79/409/EEK — Savvaļas putnu aizsardzība — Kanāla Segarra-Garrigues apūdeņojamais apvidus (Lerida)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/14

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 18. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-186/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 79/409/EEK - Savvaļas putnu aizsardzība - Kanāla Segarra-Garrigues apūdeņojamais apvidus (Lerida)
   (2008/C 51/23)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāves — D. Rekkja [D. Recchia] un A. Alkovers San Pedro [A. Alcover San Pedro])

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — F. Diess Moreno [F. Díez Moreno])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību 2. un 3. panta un 4. panta 1. un 4. punkta (OV L 103, 1. lpp.) pārkāpums — Segarra-Garrigues kanāla apūdeņojamā apvidus (Lerida) apūdeņošanas plāns
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apstiprinot Segarra-Garrigues kanāla apūdeņojamā apvidus apūdeņošanas plānu Leridas provincē, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumu, ko tai uzliek Padomes 1979. gada 2. aprīļa direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību 4. panta 4. punkta pirmais teikums, attiecīgi rīkoties, lai šī projekta skartajās teritorijās, kurām būtu jābūt klasificētām kā īpaši aizsargājamām teritorijām, izvairītos no aizliegta kaitējuma;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katra puse sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 154, 1.7.2006.


title: Lieta T-53/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 18. oktobra spriedums — Reisenthel /ITSB — Dynamic Promotion (augļu kastes un grozi) (Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu noraidīšana, ko veikusi Anulēšanas nodaļa — Anulēšanas nodaļas lēmuma paziņošana pa faksu — Apelāciju padomē iesniegta apelācijas sūdzība — Apelācijas motīvu rakstveida izklāsts — Iesniegšanas termiņš — Prasības pieņemamība — Regulas (EK) Nr. 6/2002 57. pants — Lēmuma labošana — Regulas (EK) Nr. 2245/2002 39. pants — Vispārīgs tiesību princips, kas ļauj atcelt prettiesisku lēmumu)

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/29

         Vispārējās tiesas 2011. gada 18. oktobra spriedums — Reisenthel/ITSB — Dynamic Promotion (augļu kastes un grozi)
   (Lieta T-53/10) (1)

   (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu noraidīšana, ko veikusi Anulēšanas nodaļa - Anulēšanas nodaļas lēmuma paziņošana pa faksu - Apelāciju padomē iesniegta apelācijas sūdzība - Apelācijas motīvu rakstveida izklāsts - Iesniegšanas termiņš - Prasības pieņemamība - Regulas (EK) Nr. 6/2002 57. pants - Lēmuma labošana - Regulas (EK) Nr. 2245/2002 39. pants - Vispārīgs tiesību princips, kas ļauj atcelt prettiesisku lēmumu)
   2011/C 347/45
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Peter Reisenthel (Gilching, Vācija) (pārstāvis — E. A. Busse, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji S. Schäffner, pēc tam R. Manea un G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Dynamic Promotion Co. Ltd (Bangkoka, Taizeme)

      Priekšmets

   Prasība pirmkārt, par ITSB Apelāciju trešās padomes 2009. gada 6. novembra lēmumu ar labojumiem, kas veikti ar 2009. gada 10. decembra lēmumu lietā R 621/2009-3 un, otrkārt, par ITSB Apelāciju trešās padomes 2010. gada 22. marta lēmumu lietā R 621/2009-3 attiecībā uz spēka neesamības atzīšanas procesu starp Pēteri Reizentelu un Dynamic Promotion Co. Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju trešās padomes 2010. gada 22. marta lēmumu lietā R 621/2009-3 daļā, kurā tas attiecas uz Pētera Reizentela 2009. gada 23. decembra lūgumu veikt labojumus;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 100, 17.04.2010.


title: Lieta T-301/01: Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. jūlija spriedums — Alitalia /Komisija (Valsts atbalsts — Itālijas iestāžu veikta Alitalia rekapitalizācija — Lēmums, ar ko valsts atbalsts ir atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu — Lēmums, kas pieņemts pēc tam, kad Pirmās instances tiesa atcēlusi iepriekšēju lēmumu — Pieņemamība — EKL 233. panta pārkāpums — EKL 87. un 88. panta pārkāpums — Atbalsta piešķiršanas nosacījumi — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/39

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. jūlija spriedums — Alitalia/Komisija
   (Lieta T-301/01) (1)

   (Valsts atbalsts - Itālijas iestāžu veikta Alitalia rekapitalizācija - Lēmums, ar ko valsts atbalsts ir atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu - Lēmums, kas pieņemts pēc tam, kad Pirmās instances tiesa atcēlusi iepriekšēju lēmumu - Pieņemamība - EKL 233. panta pārkāpums - EKL 87. un 88. panta pārkāpums - Atbalsta piešķiršanas nosacījumi - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2008/C 209/65)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alitalia — Linee aeree italiane Spa, Roma (Itālija) (pārstāvji — M. Siragusa, G. M. Roberti, G. Scassellati Sforzolini, F. Moretti un F. Sciaudone, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci, pārstāvis, kam palīdz A. Abate un G. Conte, avocats)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2001. gada 18. jūlija Lēmumu 2001/723/EK par sabiedrības Alitalia rekapitalizāciju (OV L 271, 28. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Alitalia — Linee Aeree Italiane SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 44, 16.2.2002.


title: Lieta C-405/09: Prasība, kas celta 2009. gada 20. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Somijas Republika

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/25

         Prasība, kas celta 2009. gada 20. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Somijas Republika
   (Lieta C-405/09)
   2009/C 312/40
   Tiesvedības valoda — somu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Caeiros, M. Huttunen)

      Atbildētāja: Somijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, Somijas iestādēm, piemērojot administratīvo praksi, saskaņā ar kuru Kopienu pašu resursi tiek noteikti tikai pēc tam, kad nodokļu parādniekam ir piešķirts vismaz 14 dienu termiņš, kura laikā viņš var izteikt savus iebildumus šajā sakarā, Somijas Republika ir pārkāpusi Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89 (1) 2., 6. un 9.–11. panta un Regulā (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 (2), kā arī Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (3) 220. pantā paredzētos pienākumus. Līdz ar to Somijas iestādes nav ievērojušas pašu resursu parāda iegrāmatošanai noteiktos termiņus muitas nodokļa vēlākas piedziņas gadījumā, kā rezultātā ir nokavēta attiecīgo Kopienas pašu resursu samaksa;

               —

               piespriest Somijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Komisija ir cēlusi prasību pret Somijas Republiku, kas attiecas uz Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89 2., 6. un 9.–11. panta un Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 par Kopienu pašu resursu sistēmu, kā arī Regulas (EEK) Nr. 2913/92 220. panta ievērošanu. Šajā sakarā ir runa par jautājumu, kurā brīdī muitas iestāžu vēlāk piedzītie muitas nodokļi tiek iegrāmatoti Kopienu pašu resursu kontā, tas ir, kad dalībvalsts piedzītie muitas nodokļi nokļūst Kopienas rīcībā.

               2)

               Pēc Komisijas uzskata Somija muitas parāda vēlākas piedziņas gadījumā pārkāpj regulas par pašu resursiem un Kopienas muitas kodeksu, jo Somijas iestādes pirms galīgā paziņojuma par vēlāku piedziņu pieņemšanas nodokļu parādniekam deva vismaz 14 dienu laiku iebildumu izteikšanai. Šīs uzklausīšanas procedūras dēļ aizkavējas parāda iegrāmatošana Kopienu pašu resursu kontā.

      (1)  Padomes 1989. gada 29. maija Regula (EEK, Euratom) Nr. 1552/89, ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EKK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, OV L 155, 1. lpp.

      (2)  Padomes 2000. gada 22. maija Regula (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, OV L 130, 1. lpp.

      (3)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, OV L 302, 1. lpp.


title: Lieta F-12/09: Prasība, kas celta 2009. gada 18. februārī — A/Komisija

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/45

         Prasība, kas celta 2009. gada 18. februārī — A/Komisija
   (Lieta F-12/09)
   2009/C 113/94
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: A, Port-Vendres (Francija) (pārstāvji — B. Cambier, A. Paternostre, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Pirmkārt, prasība atzīt Komisiju par atbildīgu par noteiktiem pārkāpumiem, kas pēc prasītāja apgalvojumiem tika pret viņu izdarīti saistībā ar procedūru, kas ierosināta saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu, kā arī atcelt vairākus lēmumus, ar kuriem atteikts attiecībā uz prasītāju piemērot Civildienesta noteikumu 73. panta 2. punkta b) apakšpunktu, paziņot viņam virkni dokumentu no viņa medicīniskās lietas un atlīdzināt viņam noteiktus ārstēšanās izdevumus. Otrkārt, prasība atlīdzināt nodarīto kaitējumu.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt Eiropas Komisiju par atbildīgu par pārkāpumiem, ko tā esot izdarījusi pret prasītāju saistībā ar procedūru, kas ierosināta saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu, un kopējiem noteikumiem par Eiropas Kopienu ierēdņu “apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību riskiem”;

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 8. aprīļa un 13. novembra lēmumus, ar kuriem atteikts prasītājam piemērot Civildienesta noteikumu 73. panta 2. punkta b) apakšpunktu, paziņot viņam virkni dokumentu no viņa medicīniskās lietas un atlīdzināt viņam noteiktus ārstēšanās izdevumus;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai nekavējoties samaksāt prasītājam Civildienesta noteikumu 73. panta 2. punkta b) apakšpunktā paredzēto atlīdzību, t.i., EUR 1 422 024, paziņot viņam pieprasītos dokumentus un atlīdzināt viņam visus ārstēšanās izdevumus, kas jau veikti un kas būs jāveic saistībā ar arodslimību, no kuras viņš cieš;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai samaksāt prasītājam kavējuma naudu pēc Eiropas Centrālās bankas noteiktās standartlikmes, tai pieskaitot divus punktus, attiecībā uz atlīdzības summu, kas maksājama atbilstoši Civildienesta noteikumu 73. panta 2. punkta b) apakšpunktam, rēķinot no 2004. gada decembra — no dienas, kad prasītāja slimība būtu bijis jāatzīst par arodslimību;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai samaksāt prasītājam atbilstoši viņa tiesībām uz nodarītā kaitējuma atlīdzību pilnā apmērā un summām, kas minētas iepriekš, summu EUR 1 949 689 apmērā, kas atbilst starpībai starp kopējo nodarīto zaudējumu summu un vienotas likmes atlīdzību, kas maksājama prasītājam saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. panta 2. punkta b) apakšpunktu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai samaksāt prasītājam summu EUR 25 000 apmērā vai jebkādu citu summu, ko Pirmās instances tiesa uzskatīs par atbilstošu, par morālo kaitējumu, kas viņam nodarīts ar vairākām Eiropas Komisijas dienestu pieļautajām kļūdām un pārkāpumiem saistībā ar medicīniskām procedūrām attiecībā uz viņu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-153/16: Prasība, kas celta 2016. gada 8. aprīlī – Acerga/Padome

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/28

         Prasība, kas celta 2016. gada 8. aprīlī – Acerga/Padome
   (Lieta T-153/16)
   (2016/C 200/40)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Asociación de armadores de cerco de Galicia (Acerga) (Sada, Spānija) (pārstāvis – B. Huarte Melgar, abogada)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2016. gada 22. janvāra Regulu (ES) Nr. 2016/72, ar ko 2016. gadam nosaka konkrētu zivju krājumu un zivju krājumu grupu zvejas iespējas, un Padomes 2016. gada 30. marta Regulu (ES) Nr. 2016/458, ar ko attiecībā uz dažām zvejas iespējām groza Regulu (ES) Nr. 2016/72;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats, kas saistīts ar relatīvās stabilitātes principa pārkāpumu.

                           —

                           Šai sakarā, piemērojot tās pašas zvejas iespēju sadales kvotas, neesot ņemti vērā dalībvalstu reģioni, kuri EEK pievienojās no 1981. gada un kuros vietējie iedzīvotāji ļoti lielā mērā ir (un tolaik bija) atkarīgi no zvejniecības. Tādēļ nav ievērots pats relatīvās stabilitātes mērķis. Turklāt pat, ja pieņemtu šo nemainīgo sadales mehānismu, šīs kvotas laika gaitā ir mainījušās, un tādējādi ir pārkāpts relatīvās stabilitātes kritērijs.

               2.

               Otrais pamats ir saistīts ar kopējās zivsaimniecības politikas (KZP) 2013. gadam 2.2. panta 1. punktā paredzētā mērķa radīt ekonomisku un sociālu labumu un darba vietas neievērošanu, jo nav ņemti vērā Spānijas reģioni, kuros vietējie iedzīvotāji ļoti lielā mērā ir atkarīgi no zvejniecības.

               3.

               Trešais pamats ir saistīts ar nediskriminācijas principa pārkāpumu, jo aplūkotajā tiesiskajā regulējumā salīdzināmām situācijām relatīvā stabilitāte tiek piemērota atšķirīgi.

               4.

               Ceturtais pamats attiecas uz LESD 3. pantā minētā solidaritātes principa pārkāpumu.
               Šai sakarā gan Regulas (ES) Nr. 2016/72 minētā (uz relatīvo stabilitāti) balstītā valsts zvejas kvotu sadale, gan pakārtotie pasākumi nolūkā kontrolēt zvejas centienus visās dalībvalstīs netiek piemērota vienādi.

               5.

               Piektais pamats ir saistīts ar principa par atvērtu tirgus ekonomiku, kurā ir brīva konkurence, pārkāpumu, kā arī ar Eiropas Savienības preču brīvas aprites pamatbrīvības pārkāpumu.
               Šai sakarā Regulā (ES) Nr. 2016/72 nav minēta iespēja mainīt zvejas kvotas, vienojoties par zvejas tiesībām Eiropas Savienības dalībvalstu ražotāju organizāciju vai uzņēmumu starpā.


title: Apvienotās lietas T-424/14 un T-425/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 13. novembra spriedums – ClientEarth/Komisija Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Ietekmes novērtējuma ziņojuma projekts, ietekmes novērtējuma ziņojums un ietekmes novērtējuma padomes atzinums — Piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību — Pienākums norādīt pamatojumu — Pienākums veikt konkrētu un individuālu pārbaudi — Sevišķas sabiedrības intereses

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/24

         Vispārējās tiesas 2015. gada 13. novembra spriedums – ClientEarth/Komisija
   (Apvienotās lietas T-424/14 un T-425/14) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Ietekmes novērtējuma ziņojuma projekts, ietekmes novērtējuma ziņojums un ietekmes novērtējuma padomes atzinums - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību - Pienākums norādīt pamatojumu - Pienākums veikt konkrētu un individuālu pārbaudi - Sevišķas sabiedrības intereses)
   (2016/C 007/33)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ClientEarth (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – O. Brouwer, F. Heringa un J. Wolfhagen, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Clotuche-Duvieusart un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   Prasība atcelt, pirmkārt, Komisijas 2014. gada 1. aprīļa lēmumu, ar ko ir atteikta piekļuve ietekmes novērtējuma ziņojumam par saistoša instrumenta projektu, kurā ir noteikta uz risku balstītu inspekcijas un uzraudzības procedūru stratēģiskā sistēma attiecībā uz Eiropas Savienības vides jomas tiesību aktiem, kā arī ietekmes novērtējuma padomes atzinumam, un, otrkārt, Komisijas 2014. gada 3. aprīļa lēmumu, ar ko ir atteikta piekļuve ietekmes novērtējuma ziņojuma projektam par iespēju vērsties tiesā vides jautājumos dalībvalstu līmenī Savienības vides politikas jomā un ietekmes novērtējuma padomes atzinumam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               ClientEarth sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 303, 8.9.2014.


title: Lieta C-532/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 9. oktobrī iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) — Sofia Zoo/Országos Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Főfelügyelőség

text:
               18.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 15/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 9. oktobrī iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) — Sofia Zoo/Országos Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Főfelügyelőség

   (Lieta C-532/13)
   2014/C 15/06
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Sofia Zoo

      Atbildētājs: Országos Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Főfelügyelőség

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 338/97 (1) 11. panta 2. punkta a) apakšpunktu atļaujas un sertifikāti ir jāuzskata par nederīgiem tikai attiecībā uz īpatņiem, uz kuriem faktiski attiecas nederīguma pamats, vai tomēr arī attiecībā uz pārējiem īpatņiem, kas tāpat norādīti atļaujā vai sertifikātā?

               2)

               Vai saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 338/97 11. panta 2. punkta b) apakšpunktu ir jāaiztur un var tiek konfiscēti visi īpatņi, kas norādīti atbilstoši 11. panta 2. punkta a) apakšpunktam par nederīgu atzītajā atļaujā vai sertifikātā, vai tomēr tikai tie, uz kuriem faktiski attiecas nederīguma pamats?

      (1)  Padomes 1996. gada 9. decembra Regula (EK) Nr. 338/97 [par savvaļas dzīvnieku un augu sugu aizsardzību, reglamentējot to tirdzniecību (OV L 61, 1. lpp.).


title: Lieta C-504/11 P: Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 8. maija rīkojums — ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl /Eiropas Komisija

text:
               6.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/21

         Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 8. maija rīkojums — ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl/Eiropas Komisija
   (Lieta C-504/11 P) (1)

   2012/C 303/39
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 347, 26.11.2011.


title: Lieta C-307/10: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 19. jūnija spriedums ( The Person Appointed by the Lord Chancellor (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Chartered Institute of Patent Attorneys/Registrar of Trade Marks (Preču zīmes — Dalībvalstu tiesību aktu tuvināšana — Direktīva 2008/95/EK — Preču vai pakalpojumu, kuriem ir lūgta preču zīmes aizsardzība, identifikācija — Skaidrības un precizitātes prasības — Nicas klasifikācijas klašu nosaukumu izmantošana preču zīmju reģistrācijas mērķiem — Pieļaujamība — Preču zīmei piešķirtās aizsardzības apjoms)

text:
               18.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 250/2

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 19. jūnija spriedums (The Person Appointed by the Lord Chancellor (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Chartered Institute of Patent Attorneys/Registrar of Trade Marks

   (Lieta C-307/10) (1)

   (Preču zīmes - Dalībvalstu tiesību aktu tuvināšana - Direktīva 2008/95/EK - Preču vai pakalpojumu, kuriem ir lūgta preču zīmes aizsardzība, identifikācija - Skaidrības un precizitātes prasības - Nicas klasifikācijas klašu nosaukumu izmantošana preču zīmju reģistrācijas mērķiem - Pieļaujamība - Preču zīmei piešķirtās aizsardzības apjoms)
   2012/C 250/02
   Tiesvedības valoda –angļu

      Iesniedzējtiesa

      The Person Appointed by the Lord Chancellor

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: The Chartered Institute of Patent Attorneys

      Atbildētājs: Registrar of Trade Marks

      Priekšmets

   Līgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — The Person Appointed by the Lord Chancellor — Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (kodificēta versija) (OV 2008, L 299, 25. lpp.), interpretācija — Preču un pakalpojumu klasifikācija reģistrācijas vajadzībām — Nepieciešamā skaidrības un precizitātes pakāpe saistībā ar preču vai pakalpojumu, uz kuriem attiecas preču zīme, identificēšanu

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīva 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir izvirzīta prasība, lai reģistrācijas pieteicējs preces vai pakalpojumus, attiecībā uz kuriem tiek lūgta preču zīmes aizsardzība, identificētu pietiekami skaidri un precīzi, lai ļautu kompetentajām iestādēm un uzņēmējiem uz šī pamata vien noteikt preču zīmes piešķirtās aizsardzības apjomu.
   Direktīva 2008/95 ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir pieļauta Nicas Nolīguma par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām, kas pieņemts Nicas diplomātiskajā konferencē 1957. gada 15. jūnijā, pēdējo reizi pārskatīts Ženēvā 1977. gada 13. maijā un kurā grozījumi izdarīti 1979. gada 28. Septembrī, 1. pantā paredzētās klasifikācijas klašu nosaukumu vispārīgo apzīmējumu izmantošana, lai identificētu preces un pakalpojumus, attiecībā uz kuriem tiek lūgta preču zīmes aizsardzība, ja vien šāda identifikācija ir pietiekami skaidra un precīza.
   Valsts preču zīmes reģistrācijas pieteicējam, kurš izmanto visus minētā Nicas nolīguma 1. pantā paredzētās klasifikācijas vienas konkrētas klases nosaukuma vispārīgos apzīmējumus, lai identificētu preces vai pakalpojumus, attiecībā uz kuriem tiek lūgta preču zīmes aizsardzība, ir jāprecizē, vai tā reģistrācijas pieteikums paredz aptvert visas šīs klases alfabētiskajā sarakstā ietilpstošās preces vai pakalpojumus vai vienīgi dažas no šīm precēm vai pakalpojumiem. Ja reģistrācijas pieteikums attiecas vienīgi uz dažām šīm precēm vai pakalpojumiem, pieteicējam ir pienākums precizēt, kuras no šajā klasē ietilpstošajām precēm vai pakalpojumiem ir paredzēts aptvert.

      (1)  OV C 246, 11.9.2010.


title: Lieta C-567/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 14. novembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — Gas Natural SDG, S.A./Endesa, S.A., Iberdrola, S.A., Hidroeléctrica del Cantábrico, S.A. un Administración del Estado

text:
               11.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 14. novembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — Gas Natural SDG, S.A./Endesa, S.A., Iberdrola, S.A., Hidroeléctrica del Cantábrico, S.A. un Administración del Estado

   (Lieta C-567/11)
   2012/C 39/14
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Gas Natural SDG, S.A.

      Atbildētājas: Endesa, S.A., Iberdrola, S.A., Hidroeléctrica del Cantábrico, S.A. un Administración del Estado

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvas 2003/87/EK (1), ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, 10. pants var tikt interpretēts tādējādi, ka tas neaizliedz piemērot tādus valsts likumdošanas pasākumus kā šajā lietā aplūkotie, kuru mērķis un sekas ir atlīdzības par elektroenerģijas ražošanu samazināšana par summu, kas atbilst atbilstošajā laikposmā bez maksas piešķirto siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu vērtībai?

      (1)  OV L 275, 32. lpp.


title: Lieta T-195/14: Prasība, kas celta 2014. gada 19. martā – Compagnie des gaz de pétrole Primagaz /ITSB – Reeh  ( “PRIMA KLIMA” )

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/48

         Prasība, kas celta 2014. gada 19. martā – Compagnie des gaz de pétrole Primagaz/ITSB – Reeh (“PRIMA KLIMA”)
   (Lieta T-195/14)
   2014/C 175/66
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Compagnie des gaz de pétrole Primagaz SA (Parīze, Francija) (pārstāvis – D. Régnier, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Gerhard Reeh (Radnice, Čehijas Republika)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 7. janvāra lēmumu lietā R 2304/2012-1.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Gerhard Reeh

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “PRIMA KLIMA”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 11. un 42. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “PRIMAGAZ”, un valsts vārdiskas preču zīmes “PRIMALOTISSEMENT”, “PRIMACOMPTEUR”, “PRIMAVILLAGE”, “PRIMAFAMILLE”, “PRIMAPAC”, “PRIMAENERGY”, “PRIMA CHAUFFAGE”, “PRIMA CLIM”, “PRIMAGRILL” un “PRIMAWATT” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 11. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-275/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 21. maijā iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — Elcogás , S.A. / Administración del Estado un Iberdrola , S.A.

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 21. maijā iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — Elcogás, S.A./Administración del Estado un Iberdrola, S.A.

   (Lieta C-275/13)
   (2013/C 226/04)
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Elcogás, S.A.

      Atbildētāji: Administración del Estado un Iberdrola, S.A.

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta, kā arī Eiropas Savienības Tiesas judikatūras, kas attiecas uz minēto tiesību normu (it īpaši spriedumi lietā C-379/98 (1) un lietā C-206/06 (2)), interpretācija ļauj par “atbalstu, ko piešķir dalībvalstis vai ko piešķir no valsts līdzekļiem”, atzīt ikgadējās summas, kas piešķirtas uzņēmumam Elcogás kā konkrētas elektrocentrāles īpašniekam atbilstoši par labu šim uzņēmumam Ministru kabineta apstiprinātajiem ārkārtas dzīvotspējas plāniem, ja šo summu iegūšana iekļaujas vispārīgā “pieskaitāmo elektrosistēmas izmaksu” kategorijā, kuras maksā visi lietotāji un kuras saņem elektroenerģijas nozares uzņēmumi, Nacionālajai enerģijas komisijai, kurai šajā ziņā nav rīcības brīvības, veicot secīgus maksājumus atbilstoši tiesību aktos iepriekš noteiktiem kritērijiem?

      (1)  Recueil, 2001, I-2099. lpp.

      (2)  Krājums, 2008, I-5497. lpp.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta)  2006. gada 12. janvārī  lietā C-504/04 ( Verwaltungsgericht Schwerin  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)  Agrarproduktion Staebelow GmbH  pret  Landrat des Landkreises Bad Doberan  (Veterinārās pārbaudes — Dažu transmisīvu sūkļveida encefalopātiju profilakse, kontrole un apkarošana — Vienā laikā dzimušo (vienas kohortas) dzīvnieku izkaušana — Samērīgums)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2006. gada 12. janvārī
   lietā C-504/04 (Verwaltungsgericht Schwerin lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Agrarproduktion Staebelow GmbH pret Landrat des Landkreises Bad Doberan
       (1)

   (Veterinārās pārbaudes - Dažu transmisīvu sūkļveida encefalopātiju profilakse, kontrole un apkarošana - Vienā laikā dzimušo (vienas kohortas) dzīvnieku izkaušana - Samērīgums)
   (2006/C 60/16)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-504/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Verwaltungsgericht Schwerin (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 9. janvārī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 8. decembrī, tiesvedībā Agrarproduktion Staebelow GmbH pret Landrat des Landkreises Bad Doberan, Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas] (referents), tiesneši J. Malenovskis [J. Malenovský], A. La Pergola [A. La Pergola], E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet] un A. O. Kīfs [A. Ó Caoimh], ģenerāladvokāts M. Pojarešs Maduru [M. Poiares Maduro], sekretārs sekretārs B. Filops [B. Fülöp], administrators, 2006. gada 12. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Uzdotā jautājuma pārbaudē nav atklāts neviens tāds fakts, kas, raugoties no samērīguma principa viedokļa, varētu ietekmēt 13. panta 1. punkta pirmā teikuma c) apakšpunkta spēkā esamību Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 999/2001, ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai, kas grozīta ar Komisijas 2001. gada 29. jūnija Regulu (EK) Nr. 1326/2001, ar ko nosaka pārejas pasākumus Regulai Nr. 999/2001 un groza minētās regulas VII un XI pielikumu, lasītu kopā ar šīs pašas regulas VII pielikuma 2. punkta a) apakšpunktu un 1. punkta a) apakšpunkta trešo ievilkumu.

      (1)  OV C 57, 5.3.2005.


title: Lieta C-602/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 12. jūlija spriedums ( Judecătoria Călărași (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SC Volksbank România SA/Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor — Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor Călărași (CJPC) (Patērētāju tiesību aizsardzība — Patēriņa kredītlīgumi — Direktīva 2008/48/EK — 22., 24. un 30. pants — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru paredzēts transponēt šo direktīvu — Piemērojamība līgumiem, kas nav ietverti minētās direktīvas materiālās piemērošanas un piemērošanas laikā jomā — Šajā direktīvā neparedzēti pienākumi — Bankas komisijas maksu, kuras ir tiesīgs iekasēt aizdevējs, ierobežošana — LESD 56., 58. un 63. pants — Pienākums ieviest valsts tiesībās atbilstīgas un efektīvas ārpustiesas strīdu izšķiršanas procedūras)

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 12. jūlija spriedums (Judecătoria Călărași (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SC Volksbank România SA/Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor — Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor Călărași (CJPC)

   (Lieta C-602/10) (1)

   (Patērētāju tiesību aizsardzība - Patēriņa kredītlīgumi - Direktīva 2008/48/EK - 22., 24. un 30. pants - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru paredzēts transponēt šo direktīvu - Piemērojamība līgumiem, kas nav ietverti minētās direktīvas materiālās piemērošanas un piemērošanas laikā jomā - Šajā direktīvā neparedzēti pienākumi - Bankas komisijas maksu, kuras ir tiesīgs iekasēt aizdevējs, ierobežošana - LESD 56., 58. un 63. pants - Pienākums ieviest valsts tiesībās atbilstīgas un efektīvas ārpustiesas strīdu izšķiršanas procedūras)
   2012/C 287/09
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Judecătoria Călărași

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SC Volksbank România SA

      Atbildētājs: Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor — Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor Călărași (CJPC)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Judecătoria Călărași — Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīvas 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK (OV L 133, 66. lpp.), 22. panta 1. punkta, 24. panta 1. punkta un 30. panta 1. punkta interpretācija — LESD 56., 58. panta un 63. panta 1. punkta interpretācija — Valsts tiesību aktu, ar kuriem ir veikta transponēšana, piemērojamība laikā — Pienākuma nodrošināt atbilstīgas un efektīvas ārpustiesas strīdu izšķiršanas procedūras neizpilde — Valsts tiesību aktu, ar kuriem ir veikta transponēšana, materiālā piemērojamība — Direktīvā neparedzētu papildu pienākumu noteikšana kredītiestādēm

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīvas 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK 22. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas neliedz valsts pasākuma, ar kuru paredzēts transponēt šo direktīvu valsts tiesībās, materiālās piemērošanas jomā ietvert tādus kredītlīgumus kā pamatlietā izvērtējamie, kuru priekšmets ir ar nekustamo īpašu nodrošināta aizdevuma piešķiršana, lai gan šāda veida līgumi atbilstoši minētās direktīvas 2. panta 2. punkta a) apakšpunktam ir tieši izslēgti no šīs direktīvas materiālās piemērošanas jomas;

               2)

               Direktīvas 2008/48 30. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas neliedz valsts pasākumā, ar kuru paredzēts transponēt šo direktīvu valsts tiesībās, tā piemērošanas laikā jomu definēt tādējādi, ka šis pasākums ir attiecināms arī uz tādiem kredītlīgumiem kā pamatlietā izvērtējamie, kuri ir izslēgti no šīs direktīvas materiālās piemērošanas jomas un kuri bija spēkā minētā valsts pasākuma spēkā stāšanās brīdī;

               3)

               Direktīvas 2008/48 22. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas neliedz valsts pasākumā, ar kuru paredzēts transponēt šo direktīvu valsts tiesībās, kredītiestādēm noteikt minētajā direktīvā neparedzētus pienākumus attiecībā uz komisijas maksu veidiem, kuras tās ir tiesīgas iekasēt saistībā ar šā pasākuma piemērošanas jomā ietilpstošajiem patēriņa kredītlīgumiem;

               4)

               Līguma par Eiropas Savienības darbību noteikumi pakalpojumu sniegšanas brīvības jomā ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādu valsts tiesību noteikumu, kas aizliedz kredītiestādēm iekasēt noteiktas bankas komisijas maksas;

               5)

               Direktīvas 2008/48 24. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts pasākuma, ar kuru paredzēts transponēt šo direktīvu, sastāvdaļu veidojošu tiesību normu, ar kuru patērētāju strīdu par kredītlīgumiem izšķiršanai patērētājiem ir ļauts vērsties tieši patērētāju tiesību aizsardzības iestādē, kura turpmāk var piemērot sodu kredītiestādēm šā valsts pasākuma pārkāpuma dēļ, nepastāvot pienākumam vispirms izmantot ārpustiesas strīdu izšķiršanas procedūras, kas attiecībā uz šāda veidiem strīdiem paredzētas valsts tiesību aktos.

      (1)  OV C 89, 19.3.2011.


title: Lieta T-321/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 26. marta rīkojums – Adorisio  u.c./Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Krīzes laikā bankām piešķirtais atbalsts — SNS Reaal un SNS Bank rekapitalizācija — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu — Ekspropriācija no subordinēto obligāciju turētājiem — Intereses celt prasību neesamība — Tiesību celt prasību neesamība — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/27

         Vispārējās tiesas 2014. gada 26. marta rīkojums – Adorisio u.c./Komisija
   (Lieta T-321/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Krīzes laikā bankām piešķirtais atbalsts - SNS Reaal un SNS Bank rekapitalizācija - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - Ekspropriācija no subordinēto obligāciju turētājiem - Intereses celt prasību neesamība - Tiesību celt prasību neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   2014/C 159/37
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji:
      Stefania Adorisio (Roma, Itālija) un 363 citi prasītāji, kuru uzvārdi ir uzskaitīti rīkojuma pielikumā (pārstāvji – F. Sciaudone, L. Dezzani, R. Sciaudone, S. Frazzani un D. Contini, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Flynn un P.-J. Loewenthal)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisija 2013. gada 22. februāra Lēmumu C(2013) 1053, galīgā redakcija, attiecībā uz valsts atbalstu SA.35382 (2013/N) – Nīderlandes Karaliste – SNS Reaal 2013. gada glābšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               Stefania Adorisio un 363 pārējie prasītāji, kuri ir minēti pielikumā, atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 233, 10.8.2013.


title: Lieta F-104/07: Prasība, kas celta 2007. gada 8. oktobrī — Hoppenbrouwers /Komisija

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/46

         Prasība, kas celta 2007. gada 8. oktobrī — Hoppenbrouwers/Komisija
   (Lieta F-104/07)
   (2007/C 283/83)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Micheline Hoppenbrouwers, Dilbeek (Beļģija) (pārstāvis — L. Vogel, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, 2007. gada 25. jūnijā pieņemto lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītājas 2007. gada 16. marta sūdzība par 2006. gada 18. decembrī paziņoto administratīvo lēmumu, ar kuru savukārt tika atteikts prasītāju pieņemt darbā kā līgumdarbinieci pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības (PDNK) pielikuma 2. panta 1. punkta ietvaros;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams atcelt arī minēto 2006. gada 18. decembra lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pirmais pamats ir atvasināts no PDNK 82. panta 3. punkta d) apakšpunkta, PDNK 83. panta, Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 33. panta, PDNK pielikuma 2. panta 1. punkta pārkāpuma, kā arī no acīmredzamas kļūdas novērtējumā.
   Prasītāja vispirms atgādina, ka administrācija ir atteikusi piedāvāt līgumdarbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku tā iemesla dēļ, ka tā uz laiku 2005. gada 1. maijā bija zaudējusi darba spējas, un šis datums — kā uzskata institūcija, kas ir pilnvarota noslēgt darba līgumu, — bija pēdējais brīdis, kad PDNK pielikuma 2. panta 1. punktā paredzēto pārejas pasākumu ietvaros bija jāstājas spēkā iepriekš minēto līgumdarbinieku līgumiem. Prasītāja uzsver, ka viņas pieteikumu varēja neņemt vērā tikai ilgstošas darba nespējas gadījumā.
   Otrais prasības pamats ir atvasināts no nediskriminācijas principa pārkāpuma tiktāl, ciktāl pret prasītāju, nepastāvot pieļaujamam un saprātīgam pamatojumam, netaisnīgi tika izrādīta nelabvēlīgāka attieksme salīdzinājumā ar citām personām, ar kurām pēc tam, kad tās, tāpat kā prasītāja, pamatojoties uz Beļģijas tiesībām noslēgto līgumu, bija strādājušas Komisijas mazbērnu novietnēs un bērnudārzos, tika noslēgts līgums uz nenoteiktu laiku kā līgumdarbiniekiem.


title: Lieta C-205/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 18. aprīlī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Hauck GmbH & Co. KG / Stokke A/S u.c.

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 18. aprīlī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Hauck GmbH & Co. KG/Stokke A/S u.c.
   (Lieta C-205/13)
   2013/C 189/13
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Hauck GmbH & Co. KG

      Atbildētāji: Stokke A/S, Stokke Nederland BV, Peter Opsvik, Peter Opsvik A/S

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

                           a)

                           Vai atteikuma pamatojums vai attiecīgi spēkā neesamības pamats atbilstoši Direktīvas 89/104/EEK (1) redakcijā, kas kodificēta ar Direktīvu 2008/95/EK (2), 3. panta 1. punkta e) apakšpunkta i) ievilkumam, saskaņā ar kuru trīsdimensiju preču zīme nevar sastāvēt tikai no preces formas, kas izriet no pašas preces īpašībām, attiecas uz preces funkcionēšanai nepieciešamu formu vai par šāda formu var būt jau tad, ja precei ir viena vai vairākas būtiskas lietošanas īpašības, kuras patērētājus iespējams interesē arī konkurentu precēs?

                           b)

                           Kā tiesību norma ir jāinterpretē gadījumā, ja nav neviena no šīm abām alternatīvām?

               2)

                           a)

                           Vai atteikuma pamatojums vai attiecīgi spēkā neesamības pamats atbilstoši Direktīvas 89/104/EEK redakcijā, kas kodificēta ar Direktīvu 2008/95/EK, 3. panta 1. punkta e) apakšpunkta iii) ievilkumam, saskaņā ar kuru (trīsdimensiju) preču zīmes nevar sastāvēt tikai no formas, kas piešķir precēm reālu vērtību, attiecas uz attiecīgās klientūras lēmuma izdarīt pirkumu pamudinājumu (vai attiecīgi pamudinājumiem)?

                           b)

                           Vai “forma, kas piešķir precēm reālu vērtību” minētās tiesību normas izpratnē ir tikai tad, ja šī forma, salīdzinājumā ar citām vērtībām (kā piemēram, bērnu krēslu drošība, ērtība un lietderība) ir jāuzskata par svarīgāko vai attiecīgi galveno vērtību, vai šāda forma varētu būt arī tad, ja šai precei papildus šai vērtībai ir citas, arī par reālām uzskatāmas, vērtības?

                           c)

                           Vai, lai atbildētu uz 2.a un 2.b jautājumu, noteicošs ir attiecīgās klientūras vairākums vai arī tiesas var atzīt, ka pietiek jau ar sabiedrības daļas uzskatu, lai attiecīgo vērtību uzskatītu par “reālu” iepriekš minētās tiesību normas izpratnē?

                           d)

                           Ja atbilde uz 2.c jautājumu ir pēdējā minētā izpratnē: Cik lielai ir jābūt attiecīgajai sabiedrības daļai?

               3)

               Vai Direktīvas 89/104/EEK redakcijā, kas kodificēta ar Direktīvu 2008/95/EK, 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka e) apakšpunktā minētais atteikuma pamatojums ir arī tad, ja trīsdimensiju preču zīme ietver apzīmējumu, uz kuru attiecas i) ievilkums, bet uz pārējo attiecas iii) ievilkums?

      (1)  Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīva 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīva 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (kodificēta versija) (OV L 299, 25. lpp.).


title: Lieta T-299/10: Vispārējās tiesas 2010. gada 28. oktobra rīkojums — Babcock Noell /Eiropas Kopuzņēmums ITER un kodolsintēzes enerģētikas attīstības vajadzībām

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/58

         Vispārējās tiesas 2010. gada 28. oktobra rīkojums — Babcock Noell/Eiropas Kopuzņēmums ITER un kodolsintēzes enerģētikas attīstības vajadzībām
   (Lieta T-299/10) (1)

   ()
   2010/C 346/116
   Tiesvedības valoda — angļu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 234, 28.08.2010.


title: Lieta T-391/16: Prasība, kas celta 2016. gada 19. jūlijā – Ayuntamiento de Madrid/Komisija

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/32

         Prasība, kas celta 2016. gada 19. jūlijā – Ayuntamiento de Madrid/Komisija
   (Lieta T-391/16)
   (2016/C 326/55)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ayuntamiento de Madrid (Spānija) (pārstāvis – F. Zunzunegui Pastor, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pieņemt prasību un atzīt prasības pieteikumā izklāstītos atcelšanas pamatus;

               —

               atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2016. gada 20. aprīļa Regulu (ES) 2016/646, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 692/2008 attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un vieglajiem komerciālajiem transportlīdzekļiem (“Euro 6”), par kuru ir šī prasība;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā regula neesot spēkā kompetences trūkuma dēļ, jo Eiropas Komisija esot neatbilstoši izmantojusi regulatīvo kontroles procedūru.
               Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 20. jūnija Regulas (EK) Nr. 715/2007 par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (Euro 5 un Euro 6) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai (OV 2007, L 171, 1. lpp.) 5. panta 3. punktu.
               Tiek apgalvots arī, ka tā kā ar apstrīdēto regulu – ar kuru Eiropā tiek radīta tāda sistēma, kurā jaunās NOx emisiju robežvērtības ir augstākas – tiek grozīts būtisks pamatakta aspekts, tādējādi Komisija neesot ievērojusi šīs regulas pieņemšanai paredzētās formas prasības, pārkāpdama būtisku procedūras noteikumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas gan Eiropas Savienības primāro un atvasināto tiesību normas, gan šo tiesību vispārējie principi.
               Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā regulā neesot ievērots LESD 3. un 11. pantā, 114. panta 3. punktā un 191. pantā, ka arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 35. un 37. pantā noteiktais.
               Prasītāja apgalvo arī, ka ar apstrīdēto regulu:

                           —

                           jautājumā par dīzeļdzinēja transportlīdzekļu slāpekļa emisiju maksimāli pieļaujamajiem līmeņiem esot pārkāpta Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 21. maija Direktīva 2008/50/EK par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai (OV 2008, L 152, 1. lpp.);

                           —

                           esot pārkāpts iepriekš minētās Regulas Nr. 715/2007 4. pants;

                           —

                           esot pārkāpta arī Komisijas 2008. gada 18. jūlija Regula (EK) Nr. 692/2008, ar kuru īsteno un groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 715/2007 par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (Euro 5 un Euro 6) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai (OV 2008, L 199, 1. lpp.).

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot nepareizi izmantotas pilnvaras:

                           —

                           tāpēc, ka esot objektīvi, atbilstīgi un saskanīgi pierādījumi, kas liecina par to, ka mērķis, ko Komisija vēlas sasniegt ar apstrīdēto regulu, tajā paaugstinot robežvērtības NOx emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem, neatbilst nedz Eiropas Savienības tiesībās noteiktajam, nedz pašas Komisijas apgalvotajam mērķim;

                           —

                           tāpēc, ka neesot ievērota LESD noteiktā procesuālā kārtība, kā rīkoties šādos apstākļos. Tā kā Komisija izmantoja regulatīvo kontroles procedūru, nevis parasto likumdošanas procedūru, tā apstrīdētās regulas pieņemšanas gaitā esot pārkāpusi būtiskas formas prasības, un tādēļ šī regula neesot spēkā kompetences trūkuma dēļ;

                           —

                           visbeidzot tāpēc, ka minētā regula neatbilstot arīdzan Kopienu interesēm.