title: Lieta T-163/06: Prasība, kas celta 2006. gada 28. jūnijā — BA.LA di Lanciotti V. & C.S.A.S. un citi pret Komisiju

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/26

         Prasība, kas celta 2006. gada 28. jūnijā — BA.LA di Lanciotti V. & C.S.A.S. un citi pret Komisiju
   (Lieta T-163/06)
   (2006/C 190/48)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: BA.LA di Lanciotti V. & C.S.A.S. un citi (pārstāvji — P. M. Tabellini, G. Celona, E. Bidoggia un E. M. Tabellini)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               vispirms, atzīt, ka prasība ir pieņemama attiecībā uz visiem prasītājiem;

               —

               pēc būtības, atcelt Komisijas 2006. gada 23. marta Regulas (EK) Nr. 553/2006 par pagaidu antidempinga maksājuma noteikšanu dažu tādu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu ievedumiem, kuriem ir ādas virsa, 1. panta 1. un 2.b punktu, kā arī 28.-31. un 250.-252. apsvērumu, un jebkuru citu iepriekšēju vai saistītu lēmumu tajā daļā, kurā definēti “bērnu apavi” un ar kuru tiem nav piemērojams antidempinga maksājums;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Visi prasītāji šajā lietā vai nu tikai, vai lielākoties ražo bērnu apavus. Tie visi ir koncentrēti vienā teritorijā, kas veido “distretto calzaturificio” (apavu rūpnieciskais rajons) Fermo un Macerata provinču robežās.
   Savu prasību atbalstam prasītāji norāda uz:

               —

               pilnvaru nepareizu izmantošanu, jo atbildētāja izmantoja procedūru, ko regulē pamatregula starptautiska līguma izpildei un kas ir ieviesta, pamatojoties uz šo regulu, lai sasniegtu vairāk vai mazāk sociālus mērķus (250.-252. apsvērums), kuri prasa, ka no Kopienu rūpniecības jēdziena izslēdzami liela daļa produktu, kas nav līdzīgi, bet vienādi;

               —

               acīmredzamām kļūdām faktu novērtējumā attiecībā uz apavu, kuru iekšzole nepārsniedz 24 cm, pielīdzināšanu bērnu apaviem, uz bērnu apavu fiziskiem un tehniskiem raksturlielumiem, uz attiecīgā sektora aprakstu un uz ģimenēm radīto finansiālo zaudējumu, kā arī uz bērnu apavu rūpniecības ciesto faktisko zaudējumu;

               —

               preču muitas nomenklatūras, ko paredz starptautiska konvencija, ko Padome pieņēma ar 1987. gada 7. aprīļa lēmumu, pārkāpumu, jo apstrīdētā regula izmanto iekšzoles izmērus kā pamatojumu, lai nošķirtu vienu kurpes veidu no cita.

         Visbeidzot, prasītāji atsaucas uz vienlīdzīgas attieksmes principa un nediskriminācijas principa pārkāpumu.


title: Tiesas spriedums (ceturtā palāta) 2004. gada 28. oktobrī lietā C-505/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Dzeramā ūdens kvalitāte — Direktīva 80/778/EEK)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/17

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2004. gada 28. oktobrī
   lietā C-505/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Dzeramā ūdens kvalitāte - Direktīva 80/778/EEK)
   (2005/C 6/32)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-505/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 28. novembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji G. Valero Jordana un F. Simonetti) pret Francijas Republiku (pārstāvji G. de Bergues un C. Mercier), Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. N. Cunha Rodrigues, tiesneši E. Juhász un M. Ilešič, ģenerāladvokāts M. Poiares Maduro, sekretārs R. Grass, 2004. gada 28. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               neievērojot prasības, kas noteiktas Padomes 1980. gada 15. jūlija Direktīvā 80/778/EEK par dzeramā ūdens kvalitāti attiecībā uz dzeramā ūdens nitrātu saturu Bretaņā, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kurus tai uzliek minētās direktīvas 7. panta 6. punkts un I pielikums;

               2)

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 21, 24.1.2004.


title: Lieta F-78/14: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2015. gada 3. jūnija spriedums – Gross/EĀDD Civildienests — EĀDD personāls — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — Civildienesta noteikumu 43. pants un 45. panta 1. punkts — Visu amatā paaugstināmo ierēdņu salīdzinošs nopelnu izvērtējums — Ierēdņi, kurus ir ieteikuši ĒĀDD dienesti, un ierēdņi, kuri nav ieteikti — Novērtēšanas ziņojumu ņemšana vērā — Vienīgi burtiski vērtējumi

text:
               13.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/27

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2015. gada 3. jūnija spriedums – Gross/EĀDD
   (Lieta F-78/14) (1)

   (Civildienests - EĀDD personāls - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - Civildienesta noteikumu 43. pants un 45. panta 1. punkts - Visu amatā paaugstināmo ierēdņu salīdzinošs nopelnu izvērtējums - Ierēdņi, kurus ir ieteikuši ĒĀDD dienesti, un ierēdņi, kuri nav ieteikti - Novērtēšanas ziņojumu ņemšana vērā - Vienīgi burtiski vērtējumi)
   (2015/C 228/39)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Philipp Oliver Gross (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas un J.-N. Louis, avocats, vēlāk J.-N. Louis, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (pārstāvji – S. Marquardt un M. Silva)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumus nepaaugstināt prasītāju nākamajā pakāpē Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) 2013. gada paaugstināšanas amatā laikā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Ārējās darbības dienesta iecēlējinstitūcijas 2013. gada 9. oktobra lēmumu, ar kuru izveidots 2013. gadā amatā paaugstināto ierēdņu saraksts, ciktāl tajā nav iekļauts P. O. Gross vārds;

               2)

               Eiropas Ārējās darbības dienests sedz savus, kā arī atlīdzina P. O. Gross tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 388, 3.11.2014., 31. lpp.


title: Lieta T-361/06: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — Ballast Nedam /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Nīderlandes ceļu seguma bitumena tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Tiesības uz aizstāvību — Sprieduma, ar kuru tiek atcelts tiesību akts, sekas attiecībā uz trešajām personām)

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/18

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — Ballast Nedam/Komisija
   (Lieta T-361/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Nīderlandes ceļu seguma bitumena tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Tiesības uz aizstāvību - Sprieduma, ar kuru tiek atcelts tiesību akts, sekas attiecībā uz trešajām personām)
   2012/C 355/36
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ballast Nedam NV (Nieuwegein, Nīderlande) (pārstāvji — sākotnēji A. Bosman un J. van de Hel, vēlāk — A. Bosman un E. Oude Elferink, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet, A. Nijenhuis un F. Ronkes Agerbeek, pārstāvji, kam sākotnēji palīdzēja F. Wijckmans, F. Tuytschaever un L. Gyselen, vēlāk — F. Wijckmans un F. Tuytschaever, advokāti)

      Priekšmets

   Galvenokārt, prasība atcelt Komisijas 2006. gada 13. septembra Lēmumu C(2006) 4090, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu (Lieta COMP/F/38.456 — Bitumens (NL)), ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, pakārtoti, pirmkārt, prasība atcelt minēto lēmumu daļā, kurā ar to noteikts pārkāpuma ilgums attiecībā uz prasītāju, un, otrkārt, prasība samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Ballast Nedam NV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 20, 27.1.2007.


title: Lieta T-436/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Carlos Sánchez Ferriz iesniedza 2004. gada 26. oktobrī

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/43

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Carlos Sánchez Ferriz iesniedza 2004. gada 26. oktobrī
   (Lieta T-436/04)
   (2005/C 6/85)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 26. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Carlos Sánchez Ferriz, kas norādīja adresi Briselē, kuru pārstāv Gilles Bounéou un Frédéric Frabetti, avocats.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt ierēdņu sarakstu, kas paaugstināti amatā 2003. gada amatā paaugstināšanas laikā, jo šajā sarakstā nav prasītāja vārda, kā arī, ja nepieciešams, atcelt šī lēmuma sagatavošanas aktus;

               —

               pakārtoti, atcelt amatā paaugstināšanas punktu piešķiršanu, kas veikta 2003. gada amatā paaugstināšanas laikā, ciktāl tas skar prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Lai pamatotu savu prasību, prasītājs izvirza tādus pašus pamatus, kādus izvirzīja prasītāji lietā T-434/04.


title: Lieta F-74/11: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 26. februāra spriedums — Bojc Golob /Komisija (Civildienests — Līgumdarbinieks — Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums — Izbeigšana)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/46

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 26. februāra spriedums — Bojc Golob/Komisija
   (Lieta F-74/11) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieks - Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums - Izbeigšana)
   2013/C 114/69
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aleksandra Bojc Golob (Domžale, Slovēnija) (pārstāvji — S. Rodrigues, A. Blot un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un D. Martin)

      Priekšmets

   Civildienests — Prasība atcelt iestādes, kura pilnvarota slēgta darba līgumus, lēmumu izbeigt prasītājas līgumu, kas noslēgts uz nenoteiktu laiku

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt;

               2.

               A. Bojc Golob sedz savus, ka arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 290, 1.10.2011., 20. lpp.


title: Lieta C-237/07: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2008. gada 25. jūlijā ( Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Dieter Janecek / Freistaat Bayern (Direktīva 96/62/EK — Apkārtējā gaisa kvalitātes novērtēšana un pārvaldība — Robežvērtību noteikšana — Trešās personas, kuras veselībai nodarīts kaitējums, tiesības prasīt rīcības plāna izstrādi)

text:
               13.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/3

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2008. gada 25. jūlijā (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Dieter Janecek/Freistaat Bayern

   (Lieta C-237/07) (1)

   (Direktīva 96/62/EK - Apkārtējā gaisa kvalitātes novērtēšana un pārvaldība - Robežvērtību noteikšana - Trešās personas, kuras veselībai nodarīts kaitējums, tiesības prasīt rīcības plāna izstrādi)
   (2008/C 236/05)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesverwaltungsgericht
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Dieter Janecek

      Atbildētāja: Freistaat Bayern

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Padomes 1996. gada 27. septembra Direktīvas 96/62/EK par apkārtējā gaisa kvalitātes novērtēšanu un pārvaldību (OV L 296, 55. lpp.) 7. panta 3. punkta interpretācija — Trešās personas, kuras veselībai tiek kaitēts, tiesības prasīt izstrādāt rīcības plānu Direktīvas nozīmē, ja šī trešā persona saskaņā ar valsts tiesībām ir tiesīga vērsties tiesā, prasot veikt pasākumus, lai novērstu daļiņu robežvērtību pārsniegšanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1996. gada 27. septembra Direktīvas 96/62/EK par apkārtējā gaisa kvalitātes novērtēšanu un pārvaldību, kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 29. septembra Regulu (EK) Nr. 1882/2003, 7. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka robežvērtību vai trauksmes sliekšņu pārsniegšanas riska gadījumā tieši skartajām personām ir jābūt tiesībām pieprasīt kompetentajām valsts iestādēm izstrādāt rīcības plānu, kaut arī tām saskaņā ar valsts tiesībām ir pieejami arī citi līdzekļi, lai panāktu, ka šīs iestādes veic pasākumus pret gaisa piesārņojumu;

               2)

               dalībvalstīm, valsts tiesām īstenojot kontroli, ir pienākums — rīcības plāna ietvaros un īstermiņā — vienīgi veikt pasākumus, lai līdz minimumam samazinātu robežvērtību vai trauksmes sliekšņu pārsniegšanas risku un pakāpeniski atgrieztos līmenī, kas zemāks par šīm vērtībām vai sliekšņiem, ņemot vērā visus faktus un pastāvošo interešu kopumu.

      (1)  OV C 183, 4.8.2007.


title: Lieta T-463/13: Prasība, kas celta 2013. gada 30. augustā — Comunidad Autónoma de Galicia /Komisija

text:
               19.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/25

         Prasība, kas celta 2013. gada 30. augustā — Comunidad Autónoma de Galicia/Komisija
   (Lieta T-463/13)
   2013/C 304/43
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Comunidad Autónoma de Galicia (Santjago de Kompostela, Spānija) (pārstāvji — M. Lorenzo Outón, P. Egerique Mosquera, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, atzīstot, ka Galisijas Autonomās kopienas gadījumā īstenotie pasākumi nav bijuši nelikumīgs valsts atbalsts;

               —

               pakārtoti gadījumam, ja iepriekšējais prasījums netiktu apmierināts, atcelt apstrīdēto lēmumu, atzīstot, ka RETEGAL nav nelikumīga valsts atbalsta nedz tieša, nedz netieša saņēmēja; un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā apstrīdēts tiek tas pats lēmums, kas lietā T-461/13 Spānija/Komisija un lietā T-462/13 Comunidad Autónoma del País Vasco un Itelazpi/Komisija.
   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi minētajās lietās jau izklāstītajiem.
   Īpaši tiek apgalvots, ka:

               1)

               atzīstot valsts atbalsta esamību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā;

               2)

               attiecīgos pasākumus Komisijai neuzskatot par saderīgiem ar iekšējo tirgu, esot pārkāpts LESD 106. panta 2. punkts;

               3)

               esot pārkāpts LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts, jo apstrīdētajā lēmumā, lai arī atzīstot, ka attiecīgajā publiskajā sektorā ir strukturālas nepilnības un strīdīgā publiskās varas iejaukšanās atbilst vispārēju interešu mērķim, šis valsts atbalsts tik un tā tiek kvalificēts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz to, ka neesot ticis ievērots tehnoloģiskās neitralitātes princips;

               4)

               esot pieļauta kļūda vērtējumā par to, ka nelikumīgs valsts atbalsts it kā esot bijis Galisijas Autonomās kopienas instrumentālās struktūras RETEGAL gadījumā, jo šī struktūra ir vienīgi iegādājusies un uzstādījusi ar strīdīgajiem publiskajiem naudas līdzekļiem finansētu aprīkojumu, kas pēc tam nodots pašvaldībām, lai tās spētu sniegt televīzijas apraides sabiedrisko pakalpojumu lauku un attālajos apvidos, tādējādi novēršot šajos apvidos pastāvējušo tirgus nepilnību.


title: Lieta T-158/17 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja vietnieka 2017. gada 21. aprīļa rīkojums – Post Telecom/EIB Pagaidu noregulējums — Publiski pakalpojumu līgumi — Iepirkuma procedūra — Pilsētas zonu tīkla komunikācijas pakalpojumu sniegšana EIB grupas ēkām un birojiem Luksemburgā — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana un līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/30

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja vietnieka 2017. gada 21. aprīļa rīkojums – Post Telecom/EIB
   (Lieta T-158/17 R)
   (Pagaidu noregulējums - Publiski pakalpojumu līgumi - Iepirkuma procedūra - Pilsētas zonu tīkla komunikācijas pakalpojumu sniegšana EIB grupas ēkām un birojiem Luksemburgā - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana un līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2017/C 195/42)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Post Telecom SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji – M. Thewes, C. Saettel un T. Chevrier, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (EIB) (pārstāvji – T. Gilliams, P. Kiiver un C. Solazzo, pārstāvji, kuriem palīdz M. Belmessieri un B. Schutyser, avocats)

      Priekšmets

   Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru tiek lūgts apturēt EIB 2017. gada 6. janvāra lēmuma, ar ko ir ticis noraidīts prasītājas iesniegtais piedāvājums iepirkuma OP-1305 “Pilsētas zonu tīkla un teritoriālā tīkla komunikācijas pakalpojumi Eiropas Investīciju bankas grupai” 1. daļai, un lēmuma par līguma slēgšanas tiesību attiecībā uz šo daļu piešķiršanu citam pretendentam piemērošanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               atcelt 2017. gada 15. marta rīkojumu lietā T-158/17 R;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-323/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Brandt Italia spa iesniedza 2004. gada 4. augustā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/50

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Brandt Italia spa iesniedza 2004. gada 4. augustā
   (Lieta T-323/04)
   (2004/C 262/93)
   tiesvedības valoda - itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004.gada 4. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Brandt Italia spa, kuru pārstāv Martijn van Empel, Claudio Visco un Salvatore Lamarca, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka Komisijas 2004. gada 30. marta Lēmumam K(2004)930 nav juridiska spēka un tādēļ pasludināt to par spēkā neesošu;

               —

               papildus, pasludināt Lēmumu par spēkā neesošu daļā, proti, attiecībā uz 3. pantu, ciktāl ar to tiek pieprasīts, lai Itālijas valsts iekasē atpakaļ prettiesiski piešķirto atbalstu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šajā lietā apstrīdēto lēmumu valsts atbalsts steidzamiem nodarbinātības pasākumiem, ko Itālija īstenoja ar 2003. gada 17. aprīļa likumā ietverto 2003. gada 14. februāra Decreto-legge Nr. 23, tika pasludināts par nesavienojamu ar kopējo tirgu, un Itālijas valdībai uzdots no Brandt Italia spa iekasēt atpakaļ attiecīgo atbalstu, ko Brandt Italia spa bija izmantojis uzņēmuma Ocean spa daļu “Atdzesēšanas iekārtas” pirkšanai, kas atrodas Verolanuova, Brescia.
   Savas prasības pamatojumam Brandt Italia spa izvirza lēmumā minēto apgalvojumu, ka ar Dekrētu Nr. 23/2003 atbalsta ieguvējiem tiek piešķirta individuāla priekšrocība, kas noved pie konkurences izkropļošanas. Tomēr būtībā iepriekš apgalvotās Dekrētā minētās priekšrocības saskaņā ar attiecīgo regulējumu Cassa Integrazione Guadgni e Mobilità (vispārējais regulējums) ir pieejamas arī jebkuram citam uzņēmumam, kas pieņem darbā darbiniekus no mobilitātes saraksta. Tādējādi Dekrēts Nr. 23/2003 uzlabo tikai pārcelto darbinieku stāvokli, tas atbalsta ieguvējiem nedod nekādas ekonomiska rakstura priekšrocības un šajā lietā – arī Brandt Italia spa. Turklāt Komisija nav veikusi pilnīgu un precīzu dalībvalsts pasākumu ietekmes novērtējumu un nav ņēmusi vērā papildus izmaksas, kas, pārņemot cita uzņēmuma daļu, uzņēmumam rodas sakarā ar (sociālo un finansiālo) saistību un (sociālās un finansiālās) atbildības pārņemšanu, kas, ja nebūtu dalībvalsts pasākuma, nebūtu arī šī uzņēmuma pienākums. Visbeidzot, jānorāda uz attiecīgā pasākuma vispārējo raksturu, kā dēļ iestājušās tieši tās sekas, kas paredzētas jau Likuma Nr. 223/91 vispārīgajos noteikumos. Pamatojoties uz Dekrēta Nr. 23/2003 pārbaudi Komisija, vērtējot pasākumu pēc vispārēja valsts atbalsta regulējuma, ir devusi rīkojumu Itālijas valdībai iekasēt atpakaļ no Brandt Italia spa to finansiālo priekšrocību, ko tas, pamatojoties uz Dekrētu, esot saņēmis individuāli. Liekot atmaksāt atsevišķu atbalstu lēmuma par valsts atbalsta regulējumu ietvaros, Komisija ir pārkāpusi EKL 88. pantu un Regulas (EK) Nr. 659/1999 noteikumus. Pie tam Komisija nav pārbaudījusi konkrētos faktus saistībā ar iespējamo individuālo atbalstu, kura atmaksāšanu tā pieprasa. Tai bija jāierosina atsevišķa, īpaša procedūra, lai novērtētu dalībvalsts pasākuma kā individuāla atbalsta pieļaujamību vai jāizmanto Regulā Nr. 659/1999 minētie instrumenti atmaksāšanas pasākumu noteikšanai.
   Komisija tādējādi ir pārkāpusi EKL 88. un 89. pantu kā arī Regulu (EK) Nr. 994/98 un Nr. 2204/2002 noteikumus. Tā ir pasludinājusi dalībvalsts pasākumu par prettiesisku, kaut arī uz to iespējams attiecas Regulā Nr. 2204/2002 minētie izņēmumi un tas ir uzskatāms par pastāvošu atbalstu EKL 88. panta nozīmē. Vēl Komisija ir prettiesiski izlietojusi atļauju konstatēt, ka uz Dekrētu Nr. 23/2003 neattiecas Regula Nr. 2204/2002 un tādējādi pārkāpusi iejaukšanas tiesības, kas paredzētas EKL 89. pantā, sakarā ar Regulām Nr. 994/98 un Nr. 2204/2002.
   Tātad Lēmuma 3. pants, saskaņā ar kuru Itālijai būtu pienākums iekasēt atpakaļ izmaksāto valsts atbalstu, ir pretrunā ar tiesiskās paļāvības principu.
   Visbeidzot, Komisija pamata strīdā ir pārkāpusi EKL 253. pantu attiecībā uz pienākumu sniegt pamatojumu un nepareizi izmantojusi savas pilnvaras.


title: Lieta F-69/13: Civildienesta tiesas 2016. gada 4. maija rīkojums – Schmidt/Komisija

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/46

         Civildienesta tiesas 2016. gada 4. maija rīkojums – Schmidt/Komisija
   (Lieta F-69/13) (1)

   (2016/C 222/64)
   Tiesvedības valoda – franču
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 274, 21.9.2013, 31. lpp.


title: Lieta C-123/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 9. martā iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) — A Oy

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 9. martā iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) — A Oy

   (Lieta C-123/11)
   2011/C 145/24
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: A Oy

      Atbildētāja: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö, Valtiovarainministeriö

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai saskaņā ar LESD 49. un 54. pantu ir paredzēts, ka iegūstošajai sabiedrībai, apliekot to ar nodokli, ir tiesības atskaitīt zaudējumus, kas pievienojamai sabiedrībai, kura ir dibināta citā dalībvalstī, saimnieciskās darbības rezultātā radušies iepriekšējos gados pirms apvienošanas, ja iegūstošajai sabiedrībai nepaliek pastāvīgā pārstāvniecība pievienojamās sabiedrības dalībvalstī un tā saskaņā ar valsts tiesību aktiem pievienojamās sabiedrības zaudējumus var atskaitīt vienīgi tad, ja pievienojamā sabiedrība ir Somijas sabiedrība vai ja zaudējumi ir radušies šajā valstī esošā pastāvīgā pārstāvniecībā?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai LESD 49. un 54. pantam ir nozīme attiecībā uz to, vai atskaitāmo zaudējumu apmērs ir jāaprēķina saskaņā ar tās valsts nodokļu tiesību aktiem, kurā iegūstošā sabiedrība ir dibināta, vai arī par atskaitāmajiem zaudējumiem uzskatāmi pievienojamās sabiedrības zaudējumi, kas radušies tās dibināšanas valstī un konstatēti pēc šīs valsts tiesību aktiem?


title: Lieta T-786/14: Prasība, kas celta 2014. gada 1. decembrī – Bourdouvali u.c./Padome u.c.

text:
               2.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/40

      Prasība, kas celta 2014. gada 1. decembrī – Bourdouvali u.c./Padome u.c.
      (Lieta T-786/14)
      (2015/C 073/52)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Eleni Pavlikka Bourdouvali (Meneou, Kipra) un 47 citi prasītāji (pārstāvis – P. Tridimas, Barrister)

         Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Eiropas Savienība, ko pārstāv Eiropas Komisija, Eurogroup, ko pārstāv Eiropas Savienības Padome, Eiropas Centrālā Banka

         Prasītāju prasījumi:

                  —

                  piespriest atbildētājām samaksāt summas, kas norādītas šai prasībai pievienotajā pielikumā, kā arī procentus, kuri uzkrājušies, sākot no 2013. gada 16. marta, līdz Tiesas sprieduma pasludināšanai;

                  —

                  piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

            Pakārtoti:

                  —

                  atzīt, ka ir iestājusies Eiropas Savienības un/vai iestāžu atbildētāju ārpuslīgumiskā atbildība;

                  —

                  noteikt piemērojamo procedūru, lai noteiktu atgūstamos zaudējumus, kurus ir cietuši prasītāji;

                  —

                  piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasītāji (kopā 48) ir Bank of Cyprus Public Company Ltd un/vai Cyprus Popular Bank Public Co. Ltd noguldītāji un/vai akcionāri un/vai obligāciju turētāji. Viņi prasa zaudējumu atlīdzību saskaņā ar LESD 268. pantu, 340. panta 2. punktu un 340. panta 3. punktu, kuros ir regulēta ES ārpuslīgumiskā atbildība, par zaudējumiem, kurus tie ir cietuši no pasākumiem, kurus ir noteikušas iestādes atbildētājas, Kipras Republikai piemērojot iekšējās rekapitalizācijas shēmu.
      Prasītāji uzskata, ka atbildētājas iestādes pieņēma Kipras Republikas iekšējās rekapitalizācijas shēmu, kuras dēļ tie tiešā veidā zaudēja savus noguldījumus un akcijas. Prasītāji uzskata, ka Kipras Republikas pieņemtie iekšējās rekapitalizācijas pasākumi tika ieviesti vienīgi, lai īstenotu atbildētāju pieņemtos pasākumus, un tos arī apstiprināja atbildētājas iestādes.
      Prasītāji uzskata, ka iekšējās rekapitalizācijas shēma ir pretrunā tiesībām uz īpašumu, kas aizsargātas ES Pamattiesību hartas 17. panta 1. punktā un Eiropas Pamattiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. pantā. Prasītāji turklāt apgalvo, ka ar iekšējās rekapitalizācijas shēmu ir izdarīts samērīguma, tiesiskās paļāvības un nediskriminācijas principu pārkāpums.


title: Lieta T-604/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā  – Almashreq Investment Fund /Padome

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/21

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā – Almashreq Investment Fund/Padome
   (Lieta T-604/14)
   2014/C 361/32
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Almashreq Investment Fund (Damas, Sīrija) (pārstāvji – E. Ruchat un C. Cornet d’Elzius, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasītāja prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               līdz ar to atcelt 2014. gada 28. maija Lēmumu 2014/309/KĀDP un vēlāk pieņemtos tā īstenošanas tiesību aktus, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-432/14 Makhlouf/Padome (1) izvirzītajiem.

      (1)  OV C 290, 13. lpp.


title: Lieta C-116/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 7. martā iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – Reinhard Nagel/Swiss International Air Lines AG

text:
               6.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 7. martā iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – Reinhard Nagel/Swiss International Air Lines AG

   (Lieta C-116/17)
   (2017/C 178/07)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Reinhard Nagel

      Atbildētāja: Swiss International Air Lines AG

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai gaisa pārvadātājs vienmēr var veikt atskaitīšanu, vai arī šādas tiesības ir atkarīgas no tā, ciktāl to pieļauj valsts tiesības vai tiesa atzīst par piemērotām?

               2)

               Ciktāl nozīme ir valsts tiesībām vai arī ciktāl ir vajadzīgs tiesas vērtējums: vai, izmaksājot kompensāciju saskaņā ar Regulas (1) 7. pantu, ir jāizlīdzina tikai neērtības un pasažieru lidojuma atcelšanas dēļ ciestais laika zaudējums, vai arī materiālie zaudējumi?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-28/07 P: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 6. decembra rīkojums — Ter Lembeek International NV /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/24

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 6. decembra rīkojums — Ter Lembeek International NV/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-28/07 P) (1)

   (2008/C 92/49)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 82, 14.4.2007.


title: Lieta T-635/14: Prasība, kas celta 2014. gada 22. augustā  – Urb Rulmenti Suceava /ITSB – Adiguzel  ( “URB” )

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/28

         Prasība, kas celta 2014. gada 22. augustā – Urb Rulmenti Suceava/ITSB – Adiguzel (“URB”)
   (Lieta T-635/14)
   2014/C 361/42
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Urb Rulmenti Suceava SA (Suceava, Rumānija) (pārstāvis – I. Burdusel, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Harun Adiguzel (Diosd, Ungārija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 23. jūnija lēmumu lietā R 1974/2013–4.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “URB”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 4., 6.–9., 11., 12., 16., 17., 35., 37. un 39.–42. klasē – Kopienas preču zīme Nr. 8 6 56  605

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: absolūti spēkā neesamības pamati atbilstoši Regulas par Kopienas preču zīmi 52. panta 1. punkta b) apakšpunktam un relatīvi spēkā neesamības pamati atbilstoši Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktam kopsakarā ar 53. panta 1. punkta a) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta un šīs pašas regulas 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta kopsakarā ar tās 53. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 53. panta 2. punktu pārkāpums


title: Lieta C-309/05: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 14. jūnija rīkojums ( Tribunale Civile di Bergamo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ) — D.I.A. Srl , likvidācijā, pret Cartiere Paolo Pigna SpA

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/33

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 14. jūnija rīkojums (Tribunale Civile di Bergamo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ) — D.I.A. Srl, likvidācijā, pret Cartiere Paolo Pigna SpA

   (Lieta C-309/05) (1)

   (2006/C 224/67)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 243, 01.10.2005.


title: Lieta T-54/16: Prasība, kas celta 2016. gada 5. februārī – Netguru/EUIPO (“NETGURU”)

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/34

         Prasība, kas celta 2016. gada 5. februārī – Netguru/EUIPO (“NETGURU”)
   (Lieta T-54/16)
   (2016/C 111/41)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Netguru sp. z o.o. (Poznaņa, Polija) (pārstāvis – K. Jarosiński, juridiskais padomnieks)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Savienības vārdiska preču zīme “NETGURU” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 994 166

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 18. decembra lēmums lietā R 144/2015-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja Apelācijas piektās padomes 2015. gada 18. decembra lēmumu lietā R 144/2015-5;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp Apelācijas padomē radušos izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunkta un Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta kļūdaina piemērošana.


title: Lieta C-1/06: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 28. jūnijā ( Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bonn Fleisch Ex- und Import GmbH / Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Lauksaimniecība — Lauksaimniecības produktu eksporta kompensāciju sistēma — Regula (EEK) Nr. 3665/87 — Produktu eksporta pierādījuma iesniegšana — Līdzvērtīga pierādījuma iesniegšana — 47. panta 3. punkts — Dokumentu, kas nav pievienoti pamatotam lūgumam par skaidri formulētu atzīšanu, atzīšana par līdzvērtīgu pierādījumu — Nepiemērošana tiešajam eksportam — Valsts procesuālie noteikumi — Kompetentajām valsts iestādēm uzliktie pienākumi)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/9

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 28. jūnijā (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bonn Fleisch Ex- und Import GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lieta C-1/06) (1)

   (Lauksaimniecība - Lauksaimniecības produktu eksporta kompensāciju sistēma - Regula (EEK) Nr. 3665/87 - Produktu eksporta pierādījuma iesniegšana - Līdzvērtīga pierādījuma iesniegšana - 47. panta 3. punkts - Dokumentu, kas nav pievienoti pamatotam lūgumam par skaidri formulētu atzīšanu, atzīšana par līdzvērtīgu pierādījumu - Nepiemērošana tiešajam eksportam - Valsts procesuālie noteikumi - Kompetentajām valsts iestādēm uzliktie pienākumi)
   (2007/C 199/15)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Finanzgericht Hamburg
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Bonn Fleisch Ex- und Import GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Hamburg — Grozītās Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulas (EEK) Nr. 3665/87, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem (OV L 351, 1. lpp.), 47. panta 3. punkta interpretācija — Pamatotam lūgumam par līdzvērtības atzīšanu nepievienotu attaisnojošu dokumentu atzīšana par līdzvērtīgu pierādījumu pēc savas iniciatīvas
   Rezolutīvā daļa:
   Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulas (EEK) Nr. 3665/87, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 1994. gada 5. decembra Regulu (EK) Nr. 2955/94, 47. panta 3. punkts nav piemērojams produktu tiešajam eksportam.
   Tomēr, ja no eksportētāja neatkarīgu iemeslu dēļ nevar iesniegt valsts eksporta dokumentu, ar ko pierāda, kas attiecīgie produkti ir izvesti no Kopienas muitas teritorijas, tad eksporta kompensāciju jomā kompetentajai valsts iestādei saskaņā ar Regulu Nr. 3665/87, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 2955/94, sasniedzamajiem mērķiem pēc savas iniciatīvas ir jāņem vērā līdzvērtīgi pierādīšanas līdzekļi, kā arī netieši izteikti lūgumi par dokumentu līdzvērtības atzīšanu. Tomēr šiem pierādīšanas līdzekļiem ir jābūt arī pietiekamiem atbilstoši valsts tiesību normām veiktajai kontrolei, ja vien tajās ir ņemta vērā Kopienu tiesību piemērošanas joma un efektivitāte.
   Ja līdzvērtīgu pierādīšanas līdzekļu iesniegšanas termiņš nav ievērots valsts kompetento iestāžu vainas dēļ, tās nevar iebilst rūpīgam eksportētājam attiecībā uz Regulas Nr. 3665/87, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 2955/94, 47. panta 2. punktā noteikto divpadsmit mēnešu termiņu.

      (1)  OV C 74, 25.3.2006.


title: Lieta C-591/12 P: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 8. maija spriedums – Bimbo, SA /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Panrico, SA Apelācija — Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Vārdiskas preču zīmes “BIMBO DOUGHNUTS” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Spānijas vārdiska preču zīme “DOGHNUTS”  — Relatīvi atteikuma pamati — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sajaukšanas iespējas visaptverošs vērtējums — Saliktas vārdiskas preču zīmes elementa autonoma un atšķirīga vieta

text:
               30.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/5

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 8. maija spriedums – Bimbo, SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Panrico, SA

   (Lieta C-591/12 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Vārdiskas preču zīmes “BIMBO DOUGHNUTS” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Spānijas vārdiska preču zīme “DOGHNUTS” - Relatīvi atteikuma pamati - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespējas visaptverošs vērtējums - Saliktas vārdiskas preču zīmes elementa autonoma un atšķirīga vieta)
   2014/C 202/06
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Bimbo, SA (pārstāvji – C. Prat, abogado, un R. Ciullo, Barrister)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – A. Folliard-Monguiral un J. Crespo Carrillo) un Panrico, SA (pārstāvis – D. Pellisé Urquiza, abogado)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-569/10 Bimbo, SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ar ko Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt tiesību aktu, kuru vārdiskas preču zīmes “BIMBO DOUGHNUTS” reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē, bija iesniedzis par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 7. oktobra Lēmumu R 838/2009-4, ar kuru ir noraidīta apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu, ar ko ir atteikta minētās preču zīmes reģistrācija atbilstoši iebildumam, ko bija iesniedzis starptautisku un valsts vārdisku preču zīmju “DONUT”, “DOGHNUTS” un “DONUTS” īpašnieks un starptautisku un valsts grafisku preču zīmju, kas ietver vārdisku elementu “donuts” īpašnieks attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 30. klasē – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Sajaukšanas iespēja

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Bimbo SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 55, 23.2.2013.


title: Lieta C-372/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 26. jūlijs iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny, Izba Finansowa, Wydzial II (Polija) — Pak-Holdco Sp zoo/Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 26. jūlijs iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny, Izba Finansowa, Wydzial II (Polija) — Pak-Holdco Sp zoo/Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu

      (Lieta C-372/10)
      ()
      (2010/C 288/34)
      Tiesvedības valoda — poļu

         Iesniedzējtiesa

         Naczelny Sąd Administracyjny, Izba Finansowa, Wydzial II

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: Pak-Holdco Sp zoo

         Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai valsts tiesai, interpretējot Direktīvas 69/335/EEK (1) 7. panta 1. punktu, ir jāņem vērā grozošo direktīvu, it īpaši Direktīvas 73/79/EEK (2) un Direktīvas 73/80/EEK (3) noteikumi, lai gan šīs direktīvas Polijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai brīdī vairs nebija spēkā?

                  2)

                  Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša: vai 5. panta 3. punkta pirmajā ievilkumā paredzētā kapitālsabiedrībai piederošo aktīvu izslēgšana no kapitāla nodokļa aprēķina bāzes attiecas tikai uz tās kapitālsabiedrības aktīviem, kuras kapitāls tiek palielināts?

         (1)  Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīva 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (OV L 249, 25. lpp.).

         (2)  Padomes 1973. gada 9. aprīļa Direktīva 73/79/EEK, ar ko attiecībā uz atsevišķiem sabiedrību reorganizācijas darījumiem groza Direktīvas par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētā kapitāla nodokļa samazinātās likmes piemērojamību (OV L 103, 13. lpp.).

         (3)  Padomes 1973. gada 9. aprīļa Direktīva 73/80/EEK, ar ko nosaka kopējas kapitāla nodokļa likmes (OV L 103, 15. lpp.).


title: Lieta C-309/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 29. jūnijā iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — Agrana Zucker GmbH/Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

text:
               25.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 29. jūnijā iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — Agrana Zucker GmbH/Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

   (Lieta C-309/10)
   ()
   2010/C 260/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Agrana Zucker GmbH

      Atbildētājs: Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai Kopienā un groza Regulu (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (1), 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šī panta 2. punktā paredzētais pagaidu restrukturizācijas maksājums EUR 113,30 apmērā par 2008./2009. tirdzniecības gada cukura un inulīna sīrupa kvotas tonnu jebkurā gadījumā pilnā apmērā ir jānosaka arī tad, ja tā samaksa restrukturizācijas fondā varētu radīt (ievērojamu) pārpalikumu un šķiet, nav paredzams, ka turpmāk palielināsies vajadzība pēc finansējuma?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai Regulas (EK) Nr. 320/2006 11. pants šajā gadījumā pārkāpj principu, ka Kopiena var rīkoties vienīgi piešķirtās kompetences ietvaros, jo ar pagaidu restrukturizācijas maksājumu šī tiesību norma varētu ieviest vispārēju nodokli, kas neattiektos tikai uz tādu izdevumu segšanu, kas ir nepieciešami nodokļa maksātājiem?

      (1)  OV L 58, 42. lpp.


title: Lieta T-459/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 8. novembra spriedums — MPDV Mikrolab /ITSB ( manufacturing score card ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes manufacturing score card reģistrācijas pieteikums — Absolūts reģistrācijas atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/36

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 8. novembra spriedums — MPDV Mikrolab/ITSB (“manufacturing score card”)
   (Lieta T-459/05) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “manufacturing score card’ reģistrācijas pieteikums - Absolūts reģistrācijas atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2007/C 315/67)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor, Mosbach (Vācija) (pārstāvis — W. Göpfert, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2005. gada 19. oktobra lēmumu lietā R 1059/2004-2 attiecībā uz vārdiskas preču zīmes “manufacturing score card” kā Kopienas precu zīmes reģistrācijas pieteikumu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 60, 11.3.2006.


title: Lieta T-521/09: Vispārējās tiesas 2014. gada 27. novembra spriedums – Alstom Grid/Komisija (Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Spēka transformatoru tirgus – Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums – Nolīgums par tirgus sadali – 2002. gada paziņojums par sadarbību – Atbrīvojums no naudas soda – Tiesiskā paļāvība – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/27

      Vispārējās tiesas 2014. gada 27. novembra spriedums – Alstom Grid/Komisija
      (Lieta T-521/09) (1)

      (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Spēka transformatoru tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Nolīgums par tirgus sadali - 2002. gada paziņojums par sadarbību - Atbrīvojums no naudas soda - Tiesiskā paļāvība - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2015/C 016/44)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Alstom Grid SAS, iepriekš Areva T&D SAS (Parīze, Francija) (pārstāvji – sākotnēji A. Schild, C. Simphal un E. Estellon, vēlāk J. Derenne, A. Müller-Rappard un M. Domecq, avocats)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji A. Bouquet, N. von Lingen un K. Mojzesowicz, vēlāk A. Bouquet, K. Mojzesowicz un P. van Nuffel)

         Priekšmets

      Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 7. oktobra Lēmumu C(2009) 7601, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/39.129 – Spēka transformatori)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Alstom Grid SAS atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 51, 27.2.2010.


title: Lieta T-647/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 11. novembra rīkojums – Meda/ITSB – Takeda (“PANTOPREM”)

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/47

      Vispārējās tiesas 2014. gada 11. novembra rīkojums – Meda/ITSB – Takeda (“PANTOPREM”)
      (Lieta T-647/13) (1)

      (2015/C 016/70)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Devītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 39, 8.2.2014.


title: Lieta T-251/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 5. janvāra rīkojums — Société des Pétroles Shell /Komisija

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/48

         Vispārējās tiesas 2010. gada 5. janvāra rīkojums — Société des Pétroles Shell/Komisija
   (Lieta T-251/09) (1)

   2010/C 51/88

      Tiesvedības valoda — franču

   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 193, 15.08.2009.


title: Lieta F-97/13: Prasība, kas celta 2013. gada 20. decembrī — ZZ/FRA

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/26

         Prasība, kas celta 2013. gada 20. decembrī — ZZ/FRA

   (Lieta F-97/13)
   2014/C 85/44
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji — L. Laure, M. Vandenbussche, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu iecelt FRA vecākā programmas vadītāja amatā (Senior Programme Manager) citu kandidātu un no tā izrietošo lēmumu neiecelt prasītāju otrā vecākā programmas vadītāja amatā, kas bija minēts paziņojumā par vakanci.

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt direktora 2013. gada 5. februāra lēmumu, ar kuru prasītajai ir paziņots, ka FRA direktors ir izvēlējies iecelt vecākā socioloģiskās izpētas programmas vadītāja (AD8) amatā citu kandidātu un līdz ar to viņu neiecelt šajā amatā;

               —

               atcelt no iepriekšējā lēmuma izrietošo lēmumu, kuram nav datuma, neiecelt viņu citā vecākā programmas vadītāja amatā, kas bija minēts paziņojumā par vakanci;

               —

               atcelt jebkuru citu lēmumu, kas pieņemts, pamatojoties uz šiem diviem prettiesiskajiem lēmumiem;

               —

               atcelt 2013. gada 11. jūlija lēmumu, ciktāl ar to ir noraidīta prasītājas sūdzība un atteikts uzsākt administratīvo izmeklēšanu, kuru veiktu neapšaubāmi neitrāls, taisnīgs un objektīvs izmeklētājs, faktu konstatēšanai;

               —

               kompensēt prasītājai nodarītos materiālos zaudējumus EUR 550 651 apmērā;

               —

               kompensēt prasītājai nodarīto morālo kaitējumu EUR 70 000 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-560/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 18. maija rīkojums – ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding u.c./Parlaments un Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Regula (ES) Nr. 511/2014 — No Nagojas Protokola par piekļuvi ģenētiskajiem resursiem un to ieguvumu taisnīgu un godīgu sadali, kas gūti no šo resursu izmantošanas, izrietoši atbilstības pasākumi lietotājiem Savienībā — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība

text:
               13.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/14

         Vispārējās tiesas 2015. gada 18. maija rīkojums – ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding u.c./Parlaments un Padome
   (Lieta T-560/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (ES) Nr. 511/2014 - No Nagojas Protokola par piekļuvi ģenētiskajiem resursiem un to ieguvumu taisnīgu un godīgu sadali, kas gūti no šo resursu izmantošanas, izrietoši atbilstības pasākumi lietotājiem Savienībā - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   (2015/C 228/17)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV (Hoorn NH, Nīderlande) un citi prasītāji, kuru nosaukumi iekļauti rīkojuma pielikumā (pārstāvji – P. de Jong, P. Vlaemminck un B. Van Vooren, advokāti)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji – L. Visaggio, J. Rodrigues un R. Van de Westelaken) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Moore un M. Simm)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 16. aprīļa Regulu (ES) Nr. 511/2014 par no Nagojas Protokola par piekļuvi ģenētiskajiem resursiem un to ieguvumu taisnīgu un godīgu sadali, kas gūti no šo resursu izmantošanas, izrietošiem atbilstības pasākumiem lietotājiem Savienībā (OV L 150, 59. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               nelemt par European Seed Association (ESA) un Association internationale des producteurs de l’horticulture (AIPH) iesniegtajiem pieteikumiem par iestāšanos lietā;

               3)

               ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV un citi prasītāji, kuru nosaukumi iekļauti rīkojuma pielikumā, sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 388, 3.11.2014.


title: Lieta T-543/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 26. februāra spriedums – provima Warenhandels/ITSB – Renfro (“HOT SOX”) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu — Vārdiska preču zīme “HOT SOX” — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstoša rakstura neesamība — Atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/27

         Vispārējās tiesas 2016. gada 26. februāra spriedums – provima Warenhandels/ITSB – Renfro (“HOT SOX”)
   (Lieta T-543/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Vārdiska preču zīme “HOT SOX” - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstoša rakstura neesamība - Atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2016/C 118/30)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: provima Warenhandels GmbH (Bielefeld, Vācija) (pārstāvji – H. Prange un J. P. Croll, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – M. Rajh)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Renfro Corp. (Mount Airy, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – C. Schenk, M. Best, U. Pfleghar un S. Schäffner, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2014. gada 13. maija lēmumu lietā R 1859/2013–2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp provima Warenhandels GmbH un Renfro Corp.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               provima Warenhandels GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 339, 29.9.2014.


title: Lieta C-83/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 19. februārī iesniedza Arbetsdomstolen (Zviedrija) — Fonnship A/S, Svenska Transportarbetarförbundet/Svenska Transportarbetarförbundet, Fonnship A/S, Facket för Service och Kommunikation (SEKO)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 19. februārī iesniedza Arbetsdomstolen (Zviedrija) — Fonnship A/S, Svenska Transportarbetarförbundet/Svenska Transportarbetarförbundet, Fonnship A/S, Facket för Service och Kommunikation (SEKO)

   (Lieta C-83/13)
   2013/C 114/42
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Arbetsdomstolen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Fonnship A/S, Svenska Transportarbetarförbundet

      Atbildētāji: Svenska Transportarbetarförbundet, Fonnship A/S, Facket för Service och Kommunikation (SEKO)

      Prejudiciālais jautājums

   Vai EEZ līguma noteikumi par pakalpojumu sniegšanas brīvību jūras transporta pakalpojumu jomā — kuriem ir ekvivalenti noteikumi EK līgumā — ir piemērojami sabiedrībai, kuras galvenais birojs ir EBTA valstī, saistībā ar tās darbību sniedzot transporta pakalpojumus EK dalībvalstij vai EBTA valstij, izmantojot kuģi, kurš ir reģistrēts citā valstī, kura ir ārpus EK/EEZ, un kurš kuģo ar tās karogu?


title: Lieta T-253/12: Prasība, kas celta 2012. gada 8. jūnijā — Hammar Nordic Plugg/Komisija

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/23

         Prasība, kas celta 2012. gada 8. jūnijā — Hammar Nordic Plugg/Komisija
   (Lieta T-253/12)
   2012/C 258/42
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hammar Nordic Plugg AB (Trollhättan, Zviedrija) (pārstāvji — I. Otken Eriksson un U. Öberg, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 8. februāra lēmumu par valsts atbalstu SA.28809 (C 29/2010, ex NN 42/2010 un ex CP 194/2009), ko Zviedrija sniegusi par labu Hammar Nordic Plugg;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts.
               Prasītāja apgalvo, ka Vēnešborjas [Vänersborg] pašvaldība, pārdodot un iznomājot publiskā īpašumā esošu mantu par cenu, kas ir zemāka par tās tirgus vērtību, neesot prasītājai sniegusi nelikumīgu atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Prasītājas ieskatā Komisija esot veikusi virkni kļūdainu vērtējumu jautājumā par to, kā juridiski kvalificējami apgalvotie valsts atbalsta pasākumi, jo:

                           —

                           Komisija nav pievērsusi uzmanību apstāklim, ka šā objekta agrākā iegāde par SEK 17 000 000 varētu būt valsts atbalsts;

                           —

                           Komisija nav ņēmusi vērā, ka faktiskā atsavināšanas cena SEK 8 000 000 atbilda objekta tirgus vērtībai;

                           —

                           Komisija nav ievērojusi principu par privātā ieguldītāja rīcību tirgus ekonomikas apstākļos, savu lēmumu pamatodama nevis ar faktisku pārdošanu privātam ieguldītājam, bet gan ar vēlāk atšķirīgos vērtības noteikšanas brīžos noteiktu vērtību;

                           —

                           tā dēvētā “trešā aplēse PwC ziņojumā”, kas sagatavots 2008. gada martā, nav bijis drošs rādītājs par objekta patieso tirgus vērtību, un

                           —

                           Komisija nav pievērsusi uzmanību apstāklim, ka objekts vēlāk 2011. gada maijā ir gluži vienkārši ticis atsavināts par SEK 8 000 000 saistībā ar jaunā īpašnieka maksātnespējas procedūru rīkotā atklātā vairāksolīšanā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts, jo apgalvotais valsts atbalsts nav nedz kropļojis konkurenci, nedz ietekmējis tirdzniecību starp dalībvalstīm LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīts Komisijas pienākums veikt izmeklēšanu un norādīt pamatojumu, kā arī esot pārkāptas prasītājas tiesības uz aizstāvību.


title: Lieta T-199/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Gul Ahmed Textile Mills Ltd iesniedza 2004. gada 28. maijā

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/24

         Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Gul Ahmed Textile Mills Ltd iesniedza 2004. gada 28. maijā
   (Lieta T-199/04)
   (2004/C 217/44)
   Tiesvedības valoda: angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 28. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko cēla Gul Ahmed Textile Mills Ltd, Landi, Karači (Pakistāna), kuru pārstāv L. Ruessmann, lawyer, kas norādija adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu Padomes 2004. gada 2. marta Regulas (EK) Nr. 397/2004, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu attiecībā uz Pakistānas izcelsmes kokvilnas gultas veļas importu (1), 1. pantu tiktāl, ciktāl tas piemēro antidempinga maksājumu prasītājas precēm;

               —

               piespriest Padomei segt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti:
   Prasītāja ir Pakistānas sabiedrība, kas ražo gultas veļu un eksportē to uz Eiropas Savienību. Attiecībā uz tās precēm piemēro antidempinga maksājumu, ko uzliek apstrīdētā regula. Savas prasības (atzīt regulu par spēkā neesošu) atbalstam prasītāja atsaucas uz sekojošiem argumentiem:

               —

               Regulas (EK) Nr. 384/96 (2) 5. panta 7. un 9. punkta pārkāpums un Pasaules Tirdzniecības Organizācijas Antidempinga vienošanās 5.1. un 5.2. panta pārkāpums, ciktāl tas attiecas uz pārbaudes ierosināšanu. Prasītāja apgalvo, ka iesniegums, pamatojoties uz kuru tika uzsākta pārbaude, bija acīm redzami nepilnīgs gan attiecībā uz tajā norādītajiem faktiem, gan attiecībā uz pamatojumu pārbaudes uzsākšanai;

               —

               acīm redzama kļūda novērtējumā, Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 3. un 5. punkta un 18. panta 4. punkta pārkāpums un Pasaules Tirdzniecības Organizācijas Antidempinga vienošanās pārkāpums attiecībā uz normālās vērtības aprēķinu;

               —

               Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 10. punkta, Pasaules Tirdzniecības Organizācijas Antidempinga vienošanās un 253. pantā noteiktā pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums saistībā ar ievedmuitas atmaksas korekciju, salīdzinot normālo vērtību un eksporta cenu;

               —

               acīm redzama kļūda novērtējumā, Regulas (EK) Nr. 384/96 3. panta pārkāpums un Pasaules Tirdzniecības Organizācijas Antidempinga vienošanās pārkāpums attiecībā uz būtisku zaudējumu esamību, kā arī attiecībā uz cēloniskās saiknes konstatēšanu starp iespējamo importa dempingu un varbūtējiem zaudējumiem.

      (1)  OV L 66, 4.3.2004., 1.lpp.

      (2)  OV L 56, 6.3.1996., 1. lpp.


title: Lieta C-194/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2017. gada 14. februāra spriedumu lietā T-15/16 Georgios Pandalis/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2017. gada 14. aprīlī iesniedza Georgios Pandalis

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2017. gada 14. februāra spriedumu lietā T-15/16 Georgios Pandalis/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2017. gada 14. aprīlī iesniedza Georgios Pandalis

   (Lieta C-194/17 P)
   (2017/C 300/14)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Georgios Pandalis (pārstāve – A. Franke, advokāte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, LR Health & Beauty Systems GmbH

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               I.

               atcelt Vispārējās tiesas 2017. gada 14. februāra spriedumu lietā T-15/16 attiecībā uz atcelšanas procesu pret Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 001273119 “Cystus”;

               II.

               atcelt EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 30. oktobra lēmumu Nr. R 2839/2014-1 attiecībā uz atcelšanas procesu pret Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 001273119 “Cystus”;

               III.

               atcelt Anulēšanas nodaļas 2014. gada 12. septembra lēmumu anulēšanas lietā Nr. 8374 C, ciktāl ar to Eiropas Savienības preču zīme Nr. 001273119 “Cystus” ir tikusi atzīta par atceltu attiecībā uz “nemedicīniskiem uztura bagātinātājiem”, kas ietilpst 30. klasē;

               IV.

               noraidīt LR Health & Beauty Systems GmbH pieteikumu par atzīšanu par spēka neesošu, kas procesā EUIPO Anulēšanas padomē un Apelācijas pirmajā padomē tika iesniegts pret Eiropas Savienības preču zīme Nr. 001273119 “Cystus”, ciktāl tas attiecas uz precēm “nemedicīniski uztura bagātinātāji”, kas ietilpst 30. klasē;

               V.

               piespriest Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka Regulas Nr. 207/2009 (1) 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 2. punkta interpretācijā un piemērošanā esot tikušas pieļautas šādas tiesību kļūdas:

               —

               Pirmkārt, sprieduma pamatojumā neesot ticis precizēts, kādas šīs tiesību normas prasības ir tieši individuālas pārbaudes priekšmets (izmantošana preču zīmes statusā, faktiskas izmantošanas esamība un tas, vai preču zīme ir tikusi izmantota attiecībā uz aizsargātām precēm un pakalpojumiem).

               —

               Otrkārt, neesot tikusi veikta pārbaude, vai “Cystus” produktiem ir piemērojama Uztura bagātinātāju direktīvas 2. panta a) punktā norādītā uztura bagātinātāju definīcija.

               —

               Treškārt, neesot tikuši konkretizēti “Cystus” produkti, attiecībā uz kuriem ir tikusi izmantota konkrētā preču zīme.

               —

               Ceturtkārt, esot tikuši sagrozīti fakti vērtējumā, vai “Cystus” produkti ir nemedicīniski uztura bagātinātāji, un no tā izrietot nepareizs secinājums, ka preču zīme nav tikusi izmantota attiecībā uz nemedicīniskiem uztura bagātinātājiem.

               —

               Piektkārt, neesot tikusi veikta atsevišķa pārbaude, vai ar preču zīmi izplatītās “sūkājamās pastilas” ir (nemedicīniski) uztura bagātinātāji.

         Pēc tam apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka neesot ticis norādīts pietiekams pamatojums attiecībā uz konstatējumu, ka saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 2. punktu preču zīme “Cystus” nav tikusi faktiski izmantota attiecībā uz nemedicīniskiem uztura bagātinātājiem:

               —

               Pirmkārt, no sprieduma pamatojuma neesot iespējams saprast, kāpēc apelācijas sūdzības iesniedzēja norādītie fakti un pierādījumi nav pārliecinājuši Vispārējo tiesu, ka preču zīme ir tikusi izmantota attiecībā uz nemedicīniskiem uztura bagātinātājiem.

               —

               Otrkārt, neesot pietiekami nolēmumu, ka preču zīme nav tikusi izmantota attiecībā uz aizsargātiem nemedicīniskiem uztura bagātinātājiem, pamatot ar to, ka pret šo klasificēšanu liecina noteiktas netiešas norādes, nekonstatējot, attiecībā uz kādām precēm preču zīme pretējā gadījumā ir tikusi izmantota.

               —

               Treškārt, neesot tikusi veikta atsevišķa pārbaude, vai ar preču zīmi izplatītās “sūkājamās pastilas” ir (nemedicīniski) uztura bagātinātāji, nepaskaidrojot, kāpēc nav tikusi veikta vajadzīgā nošķiršana.

         Turpinājumā apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 2. punkta interpretācijā un piemērošanā esot tikušas pieļautas tiesību kļūdas:

               —

               Pirmkārt, kļūdaina pārbaude saistībā ar Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 2. punktu; neesot ticis pārbaudīts, vai preču zīme reģistrētajā formā vai attiecīgi formā, kura atšķiras no reģistrētās, bet kura neietekmē atšķirtspēju (Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts), ir tikusi izmantota attiecībā uz nemedicīniskiem uztura bagātinātājiem.

               —

               Otrkārt, preču zīmes kā aprakstošas norādes klasificēšana Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē, jo apelācijas sūdzības iesniedzējam faktiski neesot iespējas preču zīmes statusā neaprakstoši izmantot preču zīmi attiecībā uz saviem “Cystus” produktiem, kuru pamatā ir augs Cistus Incanus, lai gan saistībā ar pārbaudi atbilstoši Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunktam un 2. punktam Vispārējai tiesai esot bijis jākonstatē, ka preču zīmei ir vismaz vidusmēra atšķirtspēja.

         Turpinājumā apelācijas sūdzības iesniedzējs iebilst pret pretrunīgu un nepietiekamu pamatojumu attiecībā uz konstatējumu, ka saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 2. punktu Eiropas Savienības preču zīme Nr. 001273119 “Cystus” nav tikusi faktiski izmantota attiecībā uz nemedicīniskiem uztura bagātinātājiem:

               —

               Pirmkārt, pastāvot pretruna, veicot konstatējumu, ka preču zīmes rakstība ar “y”, nevis “i”, nav pietiekama tās kā Eiropas Savienības preču zīmes izmantošanas pierādījumam, un vienlaikus uzskatot, ka ar to nav ticis lemts par absolūta atteikuma pamata saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu esamību.

               —

               Otrkārt, pastāvot pamatojuma nepietiekamība, jo neesot ticis pamatots, kādēļ konkrētais preču zīmes izmantošanas veids neatbilst Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 2. punkta prasībām.

         Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka esot tikusi pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, interpretējot un piemērojot Regulas Nr. 207/2009 75. panta otro teikumu: ar nepatieso pieņēmumu, ka Apelācijas padome nav sniegusi nekādas norādes par, iespējams, pastāvošo absolūto reģistrācijas atteikuma pamatu saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi; OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta C-333/04: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 2. augustā

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/34

         Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 2. augustā
   (Lieta C-333/04)
   (2004/C 228/70)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 2. augustā ir iesniegta izskatīšanai prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Denis Martin un Horspeter Kreppel, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvos un administratīvos pasākumus, kas nepieciešami, lai panāktu atbilstību Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 16. septembra Direktīvai 1999/92/EK par minimālajām prasībām to darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzības uzlabošanai, kas pakļauti sprādzienbīstamas vides riskam (piecpadsmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē) (1), Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar šo direktīvu.

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pagarināt Direktīvas transponēšanas termiņu, kas ir notecējis 2003. gada 30. jūnijā.

      (1)  OV L 134, 07. 06. 2000., 36. lpp.


title: Lieta T-175/10: Prasība, kas celta 2010. gada 15. aprīlī — Milux /ITSB ( “FERTILITYINVIVO” )

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/50

      Prasība, kas celta 2010. gada 15. aprīlī — Milux/ITSB (“FERTILITYINVIVO”)
      (Lieta T-175/10)
      (2010/C 161/79)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Milux Holding SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — J. Bojs, lawyer)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 2. februāra lēmumu lietā R 1116/2009-4 un

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “FERTILITYINVIVO” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 10. un 44. klasē

         Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

         Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

         Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot pieļāvusi kļūdu, secinot, ka reģistrācijai pieteikto preču zīmi nevarot reģistrēt kā Kopienas preču zīmi, jo tai neesot pietiekamas raksturīgās atšķirtspējas


title: Lieta T-83/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/61

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-83/05) (1)

   (2008/C 301/106)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 106, 30.4.2005.


title: Lieta C-641/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 2. decembrī iesniedza Handelsgericht Wien (Austrija) – Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH/Hettegger Hotel Edelweiss GmbH

text:
               7.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 2. decembrī iesniedza Handelsgericht Wien (Austrija) – Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH/Hettegger Hotel Edelweiss GmbH

   (Lieta C-641/15)
   (2016/C 090/07)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Handelsgericht Wien

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH

      Atbildētāja: Hettegger Hotel Edelweiss GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai ir izpildīts Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/115/EK par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām intelektuālā īpašuma jomā (1) 8. panta 3. punktā minētais kritērijs “par ieejas maksu”, ja:

               —

               atsevišķās viesnīcas istabās ir uzstādīti televizori un viesnīcnieks nodrošina, ka tajos tiek uztverts dažādu televīzijas un radio raidījumu signāls (“viesnīcas istabas televīzija”), un

               —

               par istabas lietošanu (ar “viesnīcas istabas televīziju”) viesnīcnieks prasa atlīdzību par nakti (“istabas cena”), šajā atlīdzībā ietverot arī maksu par televizora un tajā uztveramo televīzijas un radio raidījumu lietošanu?

      (1)  OV L 376, 28. lpp.


title: Lieta C-308/05: Prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 4. augustā

text:
               1.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/10

         Prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 4. augustā
   (Lieta C-308/05)
   (2005/C 243/16)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 4. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Antonio Aresu [Antonio Aresu] un Hūberts van Vlīts [Hubert van Vliet], pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 3. decembra Direktīvu 2001/95/EK par produktu vispārēju drošību, vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 21. pants nosaka, ka dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai no 2004. gada 15. janvāra izpildītu šīs direktīvas prasības, un ka tās par to nekavējoties informē Komisiju.
   Komisijai ir jāsecina, ka Nīderlandes Karaliste vēl aizvien nav veikusi šos pasākumus vai vismaz paziņojusi par tiem.


title: Lieta T-376/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Mamoli Robinetteria /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Cenas paaugstinājumu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa — Tiesības uz aizstāvību — 2002. gada paziņojums par sadarbību — Iebilde par prettiesiskumu — Aizliegtas vienošanās jēdziens — Naudas soda apmēra noteikšana — 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai — Smagums — Papildu summas koeficients)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/25

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Mamoli Robinetteria/Komisija
   (Lieta T-376/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Cenas paaugstinājumu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa - Tiesības uz aizstāvību - 2002. gada paziņojums par sadarbību - Iebilde par prettiesiskumu - Aizliegtas vienošanās jēdziens - Naudas soda apmēra noteikšana - 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai - Smagums - Papildu summas koeficients)
   2013/C 325/42
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mamoli Robinetteria SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji — F. Capelli un M. Valcada, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis un L. Malferrari, pārstāvji, kam sākotnēji palīdzēja F. Ruggeri Laderchi un A. De Matteis, vēlāk — F. Ruggeri Laderchi, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, galvenokārt, atcelt Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmumu C(2010) 4185, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/39092 — Vannas istabu aprīkojums [un armatūra]), ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, pakārtoti, prasību atcelt vai samazināt prasītājam uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Mamoli Robinetteria SpA sedz savus, ka arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010.


title: Lieta T-107/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 14. marta spriedums — Aluminium Silicon Mill Products /Padome (Prasība atcelt tiesību aktu — Dempings — Krievijas izcelsmes silīcija imports — Kaitējums — Cēloņsakarība)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/37

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 14. marta spriedums — Aluminium Silicon Mill Products/Padome
   (Lieta T-107/04) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Dempings - Krievijas izcelsmes silīcija imports - Kaitējums - Cēloņsakarība)
   (2007/C 95/74)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aluminium Silicon Mill Products GmbH, Cuga [Zug] (Šveice) (pārstāvji — A. Vilems [A. Willems] un L. Riesmans [L. Ruessmann], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bišops [M. Bishop], pārstāvis, kam palīdz G. Berišs [G. Berrisch], advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — T. Šarfs [T. Scharf] un K. Talabera Rica [K. Talabér Ricz])
   Priekšmets
   Prasība atcelt Padomes 2003. gada 22. decembra Regulu (EK) Nr. 2229/2003, ar ko ievieš galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts par Krievijas izcelsmes silīcija importu (OV L 339, 3. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2003. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 2229/2003, ar ko ievieš galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts par Krievijas izcelsmes silīcija importu, 1. pants tiek atcelts, ciktāl tas prasītājai nosaka antidempinga maksājumu;

               2)

               Padome sedz savus un prasītājas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 106, 30.4.2004.


title: Lieta T-125/12: Prasība, kas celta 2012. gada 14. martā — Viasat Broadcasting UK /Komisija

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/19

         Prasība, kas celta 2012. gada 14. martā — Viasat Broadcasting UK/Komisija
   (Lieta T-125/12)
   2012/C 138/37
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Middlesex, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Kalsmose-Hjelmborg un M. Honoré, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 20. aprīļa lēmumu lietā C 2/03 par Dānijas īstenotajiem pasākumiem attiecībā uz TV2/Danmark (Lēmums 2011/839/ES) (OV L 340, 1. lpp.);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, veicot atbilstības pārbaudi atbilstoši LESD 106. panta 2. punktam, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo nav izdarīti attiecīgi secinājumi no konstatējuma, ka kompensācija par sabiedriskajiem pakalpojumiem tika piešķirta TV 2, pārkāpjot Altmark otro un ceturto nosacījumu (lieta C-280/00 Altmark Trans un Regierungspräsidium Magdeburg, Recueil, 7747. lpp.).

                           1.1.

                           Attiecībā uz Altmark otrā nosacījuma savstarpējo saistību ar LESD 106. panta 2. punktu prasītāja apgalvo, ka:

                                       —

                                          Altmark otrajā nosacījumā izklāstītās pārskatāmības prasības ir daļa arī no atbildētājas veiktās pārbaudes atbilstoši LESD 106. panta 2. punktam;

                                       —

                                       atbildētāja jau prasa citu formālu prasību ievērošanu, lai tiktu ievērots LESD 106. panta 2. punkts;

                                       —

                                       LESD 106. panta 2. punktā jau ir ietverts pārskatāmības princips un konkrētu strukturālo garantiju klātesamība;

                                       —

                                          Altmark otrais nosacījums jau ir atspoguļots dažādos Komisijas paziņojumos un lēmumos par LESD 106. panta 2. punkta piemērojamību — arī sabiedriskās apraides nozarē, un

                                       —

                                       nav pārliecinoša pamata, kādēļ atbildētājai šajā gadījumā nevajadzētu ņemt vērā savu LESD 106. panta 2. punkta interpretāciju dažādos savos paziņojumos un lēmumos, it īpaši, ja Komisijas interpretācija ir balstīta uz judikatūras attīstību.

                           1.2.

                           Attiecībā uz Altmark ceturtā nosacījuma savstarpējo saistību ar LESD 106. panta 2. punktu prasītāja apgalvo, ka:

                                       —

                                       ja netiktu aplūkota sabiedriskās apraides efektivitāte LESD 106. panta 2. punkta piemērošanas vajadzībām, tas nelabvēlīgi ietekmētu konkurenci tirgū publiskā iepirkuma procedūras neesamības gadījumā;

                                       —

                                       kaitējums kompetencei būtu īpaši nozīmīgs apraides nozarē tāpēc, ka visas izmaksas, kas rodas sabiedrisko pakalpojumu sniedzējam, var tikt raksturotas kā papildu sabiedrisko pakalpojumu izmaksas, kuras var kompensēt dalībvalsts, un tāpēc, ka nav pienākuma pārbaudīt, vai izmaksas rodas neefektīvas pārvaldības dēļ vai ir saistītas ar sabiedrisko pakalpojumu pienākumiem;

                                       —

                                       tādēļ kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu de facto var izmantot kā glābšanas atbalstu vai darbības atbalstu, ļaujot bankrotējošam uzņēmumam turpināt savu darbību, nevis tikt restrukturētam vai likvidētam;

                                       —

                                       efektivitātes pārbaude nepadara LESD 106. panta 2. punktu par nevajadzīgu normu, jo Komisija atkarībā no lietas apstākļiem var apstiprināt kompensāciju, kas pārsniedz vidēja, labi pārvaldīta uzņēmuma izmaksas, un

                                       —

                                       LESD 106. panta 2. punkta mērķis, interpretējot to Amsterdamas Protokola izpratnē, ir nevis pasargāt konkrētu sabiedrisku raidorganizāciju no konkurences noteikumiem, bet gan aizsargāt dalībvalstu brīvību noteikt sabiedrisko pakalpojumu uzdevumus un nodrošināt, ka iedzīvotāji saņem sabiedriskos pakalpojumus, kas sabiedrībai izmaksā pēc iespējas mazāk.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi LESD 296. pantu, jo tā nav norādījusi atbalsta apstiprināšanas pamatojumu atbilstoši LESD 106. panta 2. punktam, lai gan nebija ievērots Altmark otrais un ceturtais nosacījums.


title: Lieta T-227/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 12. jūlija spriedums — Wall /ITSB — Bluepod Media Worldwide ( “bluepod MEDIA” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “bluepod MEDIA” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “blue spot” un agrākas starptautiskas un valsts vārdiskas preču zīmes “BlueSpot” — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/19

         Vispārējās tiesas 2012. gada 12. jūlija spriedums — Wall/ITSB — Bluepod Media Worldwide (“bluepod MEDIA”)
   (Lieta T-227/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “bluepod MEDIA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “blue spot”un agrākas starptautiskas un valsts vārdiskas preču zīmes “BlueSpot” - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 258/34
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wall AG (Berlīne, Vācija) (pārstāvji — A. Nordemann un T. Boddien, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Bluepod Media Worldwide Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 10. februāra lēmumu lietā R 301/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Wall AG un Bluepod Media Worldwide Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Wall AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 194, 02.07.2011.


title: Lieta F-40/09: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 1. jūlija spriedums — Časta /Komisija (Civildienests — Atklāts konkurss — Nepielaišana pie mutiskā pārbaudījuma — Pārskatīšanas lūgums — Pienākums norādīt pamatojumu — Nepieciešamā profesionālā pieredze — Apliecinājuma novēlota iesniegšana — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/32

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 1. jūlija spriedums — Časta/Komisija
   (Lieta F-40/09) (1)

   (Civildienests - Atklāts konkurss - Nepielaišana pie mutiskā pārbaudījuma - Pārskatīšanas lūgums - Pienākums norādīt pamatojumu - Nepieciešamā profesionālā pieredze - Apliecinājuma novēlota iesniegšana - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   2010/C 274/49
   Tiesvedības valoda — čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Radek Časta (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — L. Tahotná, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Eggers un M. L. Jelínek)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt EPSO lēmumu nepielaist prasītāju mutiskiem pārbaudījumiem atklātā konkursā EPSO/AD/107/07-LAW tādēļ, ka nav izpildīts nosacījums par 3 gadu pieredzi augstākā līmeņa vadītāja amatā, un, otrkārt, prasība piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājam ciestos materiālos zaudējumus un morālo kaitējumu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Časta atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 153, 04.07.2009., 51. lpp.


title: Lieta C-353/11: Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 11. jūlija rīkojums — Eiropas Komisija/Čehijas Republika

text:
               6.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/21

         Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 11. jūlija rīkojums — Eiropas Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-353/11) (1)

   2012/C 303/37
   Tiesvedības valoda — čehu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 252, 27.08.2011.


title: Lieta T-266/07: Prasība, kas celta 2007. gada 9. jūlijā — Air One /Komisija

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/54

         Prasība, kas celta 2007. gada 9. jūlijā — Air One/Komisija
   (Lieta T-266/07)
   (2007/C 211/101)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Air One SpA (pārstāvji — M. Merola un P. Ziotti, avvocati)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 23. aprīļa Lēmumu K (2007) 1712 par sabiedrisko pakalpojumu saistību piemērošanu noteiktiem maršrutiem uz un no Sardīnijas daļā, kas uzliek Itālijas valdībai pienākumu atļaut visām aviosabiedrībām, kuras ir apņēmušās pildīt sabiedrisko pakalpojumu saistības (“SPS”), veikt lidojumus starp Sardīniju un kontinentālo valsts daļu, neatkarīgi no tā, vai tās ir devušas savu piekrišanu SPS pirms vai pēc valsts tiesiskajā regulējumā paredzētā 30 dienu termiņa beigām (minētā lēmuma 1. panta a) apakšpunkts);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, pamatojoties uz EKL 230. panta ceturto daļu, prasa atcelt 1. panta a) apakšpunktu Komisijas 2007. gada 23. aprīļa Lēmumā K (2007) 1712 par sabiedrisko pakalpojumu saistību piemērošanu noteiktiem maršrutiem uz un no Sardīnijas atbilstīgi 4. pantam Padomes Regulā (EEK) Nr. 2408/92 par Kopienas aviosabiedrību piekļuvi Kopienas iekšējiem gaisa ceļiem.
   Savu prasījumu atbalstam prasītāja izvirza šādu atcelšanas pamatu:

               —

               acīmredzama kļūda vērtējumā, neloģisks un pretrunīgs pamatojums. Prasītāja vispirms apgalvo, ka Komisija — uzliekot Itālijas valdībai pienākumu atļaut visām aviosabiedrībam, kuras ir nolēmušas ievērot SPS, veikt lidojumus minētajā maršrutā, neatkarīgi no brīža, kad tās paziņoja par savu nodomu sākt sniegt pakalpojumus, un neatkarīgi no tā, vai minētais paziņojums tika nosūtīts valsts tiesiskajā regulējumā paredzēto 30 dienu laikā vai pēc šī termiņa — kļūdaini novērtēja minētās valdības ieviesto režīmu, ņemot vērā atbilstošā Kopienu tiesiskā regulējuma pamatojumu un mērķus. It sevišķi prasītāja uzsver, ka Regulas Nr. 2408/92 4. pants uzliek dalībvalstīm pienākumu sasniegt teritoriālās nepārtrauktības mērķi, liekot pildīt sabiedrisko pakalpojumu saistības, kuras, kaut arī ir izņēmums principam par Kopienas aviosabiedrību brīvu piekļuvi Kopienas iekšējiem gaisa ceļiem, atbilst samērīguma principam un tādejādi cik vien iespējams ierobežo ekskluzīvu tiesību un/vai finansiālu kompensāciju piešķiršanu. Prasītāja uzskata, ka Itālijas valdība ir pilnībā ievērojusi Kopienu tiesisko regulējumu, ņemot vērā to, ka obligāta termiņa noteikšana sabiedrisko pakalpojumu saistību uzlikšanas procesa “pirmajā posmā”:

                           —

                           mudina pārvadātājus iesniegt piedāvājumus un dalībvalsti uzlikt sabiedrisko pakalpojumu saistības šī paša “pirmā posma” ietvaros, un

                           —

                           ierobežo iespēju pāriet uz “otro posmu”, kurā valdībai, organizējot iepirkumu konkursu, būtu jāpiešķir ekskluzīvas tiesības, vienlaikus, iespējams, arī uzņemoties atbildību par atbilstošas finansiālas kompensācijas piešķiršanu.

               —

               Turklāt pretēji tam, ko netieši apstiprina Komisija — ir acīmredzami, ka konkurence aviosabiedrību vidū par maršrutiem, kas ietver sabiedrisko pakalpojumu saistības, nevar notikt tādā pašā veidā kā par maršrutiem, kuri neietver šādas saistības. Lai kāds arī nebūtu to ieviešanas mērķis, sabiedrisko pakalpojumu saistības nozīmē to, ka attiecīgajiem maršrutiem ir raksturīgas problēmas, kas saistītas ar peļņu, jo neviens pārvadātājs normāla tirgus apstākļos neizvēlētos apkalpot šos maršrutos atbilstoši sabiedrības interesēm. Tāpēc ir nepieciešams ieviest mehānismus likumpakļāvīgu un uzticamu pārvadātāju saglabāšanai.

               —

               Tālāk prasītāja apgalvo, ka Komisijas paredzētais normatīvais regulējums ir diskriminējošs, jo obligātā termiņa, lai dotu piekrišanu SPS, atcelšana “pirmajā posmā” rada priekšrocības galvenokārt tiem pārvadātājiem, kam ir ievērojama ietekme tirgū, ļaujot pēdējiem minētiem pieteikties uz maršrutiem, kas ietver SPS, pēc tam, kad savus piedāvājumus ir iesnieguši konkurenti, ar konkrētu mērķi — noņemt tirgus daļas šiem konkurentiem.

               —

               Visbeidzot, prasītāja uzskata, ka Komisijas pamatojumā ir pieļauta tiesību kļūda attiecībā uz procesa par sabiedrisko pakalpojumu saistību uzlikšanu raksturojumu. Prasītāja šajā sakarā apgalvo, ka obligāta termiņa nepiemērošanas rezultātā procesa “pirmais posms” tiktu pagarināts uz nenoteiktu laiku, kas ir neloģiski un vienlaikus pretēji Komisijas pašas apgalvojumam, saskaņā ar kuru process par sabiedrisko pakalpojumu saistību uzlikšanu, kaut arī vienots, sastāv no diviem posmiem.


title: Lieta T-350/13: Prasība, kas celta 2013. gada 2. jūlijā — Jordi Nogues /ITSB — Grupo Osborne ( “BADTORO” )

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/38

         Prasība, kas celta 2013. gada 2. jūlijā — Jordi Nogues/ITSB — Grupo Osborne (“BADTORO”)
   (Lieta T-350/13)
   2013/C 252/65
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Jordi Nogues SL (Barselona, Spānija) (pārstāvji — J. R. Fernández Castellanos, M. J. Sanmartín Sanmartín un E. López Pares, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 16. aprīļa lēmumu lietā R 1446/2012-2;

               —

               piespriest ITSB segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “BADTORO”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25., 34. un 35. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 565 581

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Grupo Osborne, SA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts grafiska preču zīme ar vārdisku elementu “TORO”, valsts vārdiska preču zīme “EL TORO” un Kopienas vārdiska preču zīme “TORO” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25., 34. un 35. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               nepareiza atkāpšanās no visaptveroša salīdzinājuma principa bez pamatota iemesla