title: Lieta T-421/09: Prasība, kas celta 2009. gada 19. oktobrī — DEI /Komisija

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/28

         Prasība, kas celta 2009. gada 19. oktobrī — DEI/Komisija
   (Lieta T-421/09)
   2010/C 11/55
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A. E. (DEI), Atēnas (Grieķija) (pārstāvis — P. Anestis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   2008. gada 5. martā Komisija pieņēma Lēmumu C(2008) 824 par lignīta ieguves tiesību piešķiršanu, ko Grieķijas Republika piešķīrusi Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (turpmāk tekstā — “prasītāja”), vai par šo tiesību saglabāšanu, kurā tā atzina, ka Grieķijas Republika ir pārkāpusi EKL 86. panta 1. punktu, skatot to kopā ar EKL 82. pantu, piešķirdama un saglabājot prasītājai priviliģētas tiesības lignīta ieguvei Grieķijā, tādējādi radot nevienlīdzīgu situāciju uzņēmumu starpā attiecībā uz pieeju primārajai degvielai elektroenerģijas ražošanai un ļaujot prasītājai saglabāt vai nostiprināt tās dominējošo stāvokli elektroenerģijas vairumapgādes tirgū.
   Prasītāja ir apstrīdējusi šo lēmumu, ceļot prasību par tiesību akta atcelšanu Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā, kas reģistrēta ar lietas numuru T-169/08 un kas šobrīd tiek izskatīta.
   Šīs prasības mērķis ir saskaņā ar EKL 230. panta 4. punktu panākt Komisijas 2009. gada 4. augusta Lēmuma C(2009) 6244 “par konkrētu pasākumu veikšanu, lai novērstu pret konkurenci vērstās sekas, kas konstatētas Komisijas 2008. gada 5. marta lēmumā par lignīta ieguves tiesību piešķiršanu, ko Grieķijas Republika piešķīrusi Public Power Corporation S.A. [Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E.], vai par šo tiesību saglabāšanu” (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”), atcelšanu.
   Saskaņā ar pirmo atcelšanas pamatu prasītāja norāda, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kā arī acīmredzamu kļūdu faktu novērtējumā, jo, pirmkārt, tā ir kļūdaini definējusi attiecīgos tirgus, neņemdama vērā, ka elektroenerģijas ražošanā ar lignītu konkurē arī citas degvielas, kas var aizstāt lignītu, kā, piemēram, dabas gāze, kas līdz ar to arī veido šo pašu tirgu; otrkārt, tā ir nepareizi novērtējusi lignīta ieguves tirga Grieķijā ģeogrāfisko apmēru elektroenerģijas ražošanai un līdz ar to lignīta piegādes tirgū ietilpst lielāka Balkānu valstu daļa.
   Saskaņā ar otro atcelšanas pamatu prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ietver kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu faktu novērtējumā attiecībā uz korekcijas pasākumu nepieciešamību. Pirmkārt, prasītāja norāda, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, jo, nosakot korekcijas pasākumus, nav ņēmusi vērā administratīvās procedūras un tiesību akta atcelšanas procedūras laikā saistībā ar 2008. gada marta lēmumu izvirzītos juridiskos argumentus un faktus. Otrkārt, prasītāja norāda, ka Komisija ir kļūdaini noraidījusi nozīmīgus DEI no jauna iesniegtos apsvērumus attiecībā uz elektroenerģijas vairumapgādes tirgus talāku atvēršanu, pamatojoties uz to, ka tie nav būtiski jauni fakti. Treškārt, prasītāja uzskata, ka apstrīdētais lēmums ir balstīts uz kļūdainu tā lignīta daudzuma noteikšanu, kas jāpiegādā konkurentiem iespējamā pārkāpuma novēršanai.
   Trešā atcelšanas pamata ietvaros prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums neatbilst pamatojumam noteiktajām prasībām, bet tikai kopsavilkuma veidā atkārto dažus no prasītājas administratīvās procedūras laikā izvirzītajiem argumentiem, tomēr nesniedzot to atspēkojumu. Tāpat lēmumā ietvertie apsvērumi attiecībā uz lignīta tirgus ģeogrāfisko apmēru neļauj šī lēmuma adresātam saprast atbildētājas galīgos secinājumus šajā jautājumā. Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka lēmumā nav norādīts pamatojums tam, kādēļ procentuālais īpatsvars 40 % apmērā tika atzīts par to zināmo apsaimniekojamo lignīta rezervju apmēru, kam jābūt pieejamam DEI konkurentiem.
   Visbeidzot, saskaņā ar ceturto atcelšanas pamatu prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums pārkāpj līgumtiesiskās brīvības un samērīguma principus. Tiktāl, ciktāl privātajiem uzņēmumiem, kas nākotnē konkursa rezultātā iegūs ieguves tiesības Drama, Elassona, Vegora un Vevi reģionos, lēmumā ir paredzēts aizliegums pārdot DEI iegūto lignītu, tas automātiski un nesamērīgi ierobežo prasītājas un trešo personu līgumtiesisko brīvību. Turklāt, ņemot vērā ievērojamo attīstību, kas radusies Grieķijas elektroenerģijas tirgus pakāpeniskas atvēršanas rezultātā, DEI izslēgšana no konkursa procedūrām attiecībā uz visu jauno tiesību uz lignīta ieguvi piešķiršanu un nepamatotā tās darbības ierobežošana, ir pasākumi, kas nav nepieciešami un kas ir nesamērīgi ar iespējamo pārkāpumu.


title: Lieta C-383/09: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 9. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Francijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Dzīvotņu direktīva — Cricetus cricetus (Eiropas kāmis) sugas aizsardzībai paredzēto pasākumu nepietiekamība — Dzīvotņu noplicināšana)

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/3

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 9. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-383/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Dzīvotņu direktīva - Cricetus cricetus (Eiropas kāmis) sugas aizsardzībai paredzēto pasākumu nepietiekamība - Dzīvotņu noplicināšana)
   2011/C 226/04
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — O. Beynet un D. Recchia)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un S. Menez)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu pasākumu neveikšana, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.) 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta prasības –Cricetus cricetus (Eiropas kāmis) sugas aizsardzībai veikto pasākumu nepietiekamība — Dzīvotņu noplicināšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neieviešot pasākumu programmu, kas ļautu stingri aizsargāt Eiropas kāmja (Cricetus cricetus) sugu, Francijas Republika nav izpildījusi Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību, kas ir grozīta ar Padomes 2006. gada 20. novembra Direktīvu 2006/105/EK, 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 312, 19.12.2009.


title: Lieta C-234/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 4. maijā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – XC u.c.

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 4. maijā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – XC u.c.
   (Lieta C-234/17)
   (2017/C 239/33)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Atjaunošanas pieteikumu iesniedzēji: XC, YB, ZA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Savienības tiesības, it īpaši LES 4. panta 3. punkts kopsakarā ar no tā izrietošajiem līdzvērtības un efektivitātes principiem, ir jāinterpretē tādējādi, ka Oberster Gerichtshof ir pienākums pēc skartās personas pieteikuma pārbaudīt spēkā esošu krimināltiesas nolēmumu saistībā ar iespējamu Savienības tiesību (šajā gadījumā – Pamattiesību hartas 50. pants, Šengenas nolīguma īstenošanas konvencijas 54. pants) pārkāpumu, ja valsts tiesībās (Strafprozessordnung [Kriminālprocesa kodeksa] 363.a pants) šāda pārbaude ir paredzēta tikai attiecībā uz iespējamu ECPAK vai kāda no tās papildprotokoliem pārkāpumu?


title: Lieta C-472/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2009. gada 9. septembra spriedumu apvienotajās lietās no T-227/01 līdz T-229/01 un T-265/01, T-266/01 un T-270/01 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava un Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco u.c./Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 26. novembrī iesniegusi Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2009. gada 9. septembra spriedumu apvienotajās lietās no T-227/01 līdz T-229/01 un T-265/01, T-266/01 un T-270/01 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava un Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco u.c./Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 26. novembrī iesniegusi Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava

   (Lieta C-472/09 P)
   2010/C 37/14
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (pārstāvji — I. Sáenz-Cortabarría Fernández un M. Morales Isasi, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Eiropas Kopienu Komisija, Comunidad Autónoma de la Rioja

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt šo apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               apmierināt pirmajā instancē celto prasību, konkrēti, pakārtoto lūgumu atcelt apstrīdētā lēmuma 3. pantu;

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai un vajadzības gadījumā noteikt tai pienākumu veikt atteikto pierādījumu iegūšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt gan pirmajā, gan apelācijas instancē radušos tiesāšanās izdevumus un Comunidad Autónoma de la Rioja, personai, kas iestājusies lietā, — atlīdzināt pirmajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT uzskatot, ka konkrētajā gadījumā nav izņēmuma apstākļu, kas pamatotu tiesisko paļāvību jautājumā par strīdīgā nodokļu pasākuma likumību, kura savukārt saskaņā ar Regulas Nr. 659/1999 (1) 14. panta 1. punktu saistībā ar tiesiskās paļāvības aizsardzības principu liedz izdot rīkojumu par atbalsta atgūšanu. Strīda priekšmeta sagrozīšana pirmajā instancē un pušu sacīkstes principa pārkāpums. Judikatūras par pienākumu norādīt pamatojumu pārkāpums. Kļūda tiesību piemērošanā, jo, neievērodama lietas materiālos esošo dokumentu būtisko saturu, PIT nav ņēmusi vērā procesuālās normas par pierādījumu vērtēšanu.
               Ne strīdīgā nodokļu pasākuma formālā atšķirība no pasākuma, par kuru bija Lēmums 93/337 (2), ne apstāklis, ka Komisija būtu varējusi selektivitātes kritēriju pamatot ar citiem aspektiem, nevis tikai Lēmumā 93/337 īpaši norādīto, ne Lēmumā 93/337 rodamā nesaderības atzīšana nav juridiski pietiekami iemesli, lai PIT nekonstatētu tāda izņēmuma apstākļa esamību, kurš pats par sevi vai apvienojumā ar citiem šajā lietā esošajiem apstākļiem liedz Komisijai izdot rīkojumu par apstrīdētajā lēmumā minētā atbalsta atgūšanu.
               Nodokļu metodes un priekšrocību apmēra dēļ uzskatīdama, ka apvienotajās lietās no T-30/01 līdz T-32/01 un no T-86/02 līdz T-88/02 apstrīdētie pasākumi nav analoģiski strīdīgajam nodokļu pasākumam, PIT ir sagrozījusi lietas dalībnieku strīda būtību, nav ņēmusi vērā pušu sacīkstes principu un turklāt acīmredzami pārkāpusi noteiktu judikatūru par pienākumu norādīt pamatojumu.
               PIT ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatīdama, ka Komisijas nostāja jautājumā par 1993. gada atbrīvojumu no nodokļa un/vai nodokļu atlaidi — kā izriet no lietas materiālos esošajiem dokumentiem, kurus PIT, pārkāpjot procesuālās normas, nav izvērtējusi — nav izņēmuma apstāklis, kas būtu varējis pamatot kādu tiesisko paļāvību jautājumā par strīdīgā nodokļu pasākuma likumību, kura saskaņā ar Regulas Nr. 659/1999 14. panta 1. punktu liegtu atbalstu atgūt tāpēc, ka tas būtu pretrunā tiesiskās paļāvības aizsardzības principam.

               2.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT neievērojot Regulas Nr. 659/1999 14. panta 1. punktu saistībā ar samērīguma principu, kurš aizliedz izdot rīkojumu par reģionālā atbalsta maksimālo robežu nepārsniedzoša ieguldījumu atbalsta atgūšanu.
               PIT ir pārkāpusi vispārējo samērīguma principu, neuzskatot, ka šo principu ir pārkāpusi Komisija, pieprasīdama atgūt visas summas, kas piešķirtas kā nodokļu atlaide 45 % apmērā no ieguldījumiem, nevis tikai tās, kuras pārsniedz Basku Zemes reģionālā atbalsta maksimālo robežu.

               3.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT neievērojot procesuālās normas pierādījumu iegūšanas jautājumā un nolemjot neveikt prasītājas lūgtās pierādījumu iegūšanas darbības attiecībā uz noteiktu tādu Komisijas dokumentu uzrādīšanu, kuri, ievērojot argumentus, ko PIT izmantoja, lai noraidītu prasītājas prasību, ir būtiski tās interešu aizstāvībai. Tiesību uz taisnīgu lietas izskatīšanu, pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principa un tiesību uz aizstāvību pārkāpums.
               PIT, neveikdama lūgto pierādījumu iegūšanu, ir pārkāpusi prasītājas pamattiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu, jo atteicās iegūt prasītājai būtiskus pierādījumus, šādi aizskarot tās tiesības uz aizstāvību, ņemot vērā, ka tās prasījums tika noraidīts ar argumentu, ka tā nebija pierādījusi tieši tos apstākļus, kurus tā vēlējās apliecināt ar neiegūtajiem pierādījumiem: ja ne Komisijas skaidri izklāstīto noraidošo galīgo nostāju attiecībā uz 1994. gada sūdzību par 1993. gada nodokļu tiesību normām (tostarp nodokļu atlaidi), kuras ir strīdīgajam pasākumam būtībā identiski pasākumi, tad vismaz Komisijas attieksmi, kas esot izņēmuma apstāklis, jo šāda rīcība esot radījusi tiesisku paļāvību par 1993. gada nodokļu pasākumu likumību, kā dēļ tika īstenots strīdīgais nodokļu pasākums.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1993. gada 10. maija Lēmums 93/337 par nodokļu atbalsta sistēmu ieguldījumiem Basku Zemē (OV L 134, 25. lpp.).


title: Lieta T-564/14: Prasība, kas celta 2014. gada 28. jūlijā  – Ahmed Mohamed Saleh Baeshen /ITSB

text:
               27.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 380/15

         Prasība, kas celta 2014. gada 28. jūlijā – Ahmed Mohamed Saleh Baeshen/ITSB
   (Lieta T-564/14)
   2014/C 380/20
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ahmed Mohamed Saleh Baeshen & Co. (Džeda, Saūda Arābija) (pārstāvis – M. Vanhegan, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2014. gada 19. maija lēmumu lietā R 687/2014–2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par atcelšanu: vārdiska preču zīme “TEAVANA” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē – Kopienas preču zīme Nr. 4 0 98  588

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece Teavana Coorporation

      Lietas dalībniece, kas lūdz atcelt Kopienas preču zīmi: prasītāja

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atsaukt Kopienas preču zīmes īpašnieka tiesības attiecībā uz Kopienas preču zīmi Nr. 4 0 98  588 pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt kā nepieņemamu

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta, 59. un 75. panta pārkāpums


title: Lieta T-352/05: Vispārējās tiesas 2011. gada 28. septembra spriedums — Grieķija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma — Īpaši pasākumi attiecībā uz atsevišķiem lauksaimniecības produktiem Egejas jūras nelielajās salās — Augļi un dārzeņi — Jēltabaka — Aitu un kazu gaļa — Maksājumu termiņu neievērošana — Samērīgums — Naudas soda likmes palielināšana atkārtotas pienākumu neizpildes gadījumā)

text:
               12.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/16

         Vispārējās tiesas 2011. gada 28. septembra spriedums — Grieķija/Komisija
   (Lieta T-352/05) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma - Īpaši pasākumi attiecībā uz atsevišķiem lauksaimniecības produktiem Egejas jūras nelielajās salās - Augļi un dārzeņi - Jēltabaka - Aitu un kazu gaļa - Maksājumu termiņu neievērošana - Samērīgums - Naudas soda likmes palielināšana atkārtotas pienākumu neizpildes gadījumā)
   2011/C 331/27
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — sākotnēji G. Kanellopoulos un S. Charitaki, pēc tam I. Chalkias un S. Papaïoannou)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. Tserepa-Lacombe un L. Visaggio, pārstāvji, kuriem palīdz N. Korogiannakis, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2005. gada 20. jūlija Lēmumu 2005/579/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu (OV L 199, 84. lpp.), ciktāl ar to izslēdz atsevišķus Grieķijas Republikas izdevumus, īstenojot īpašus pasākumus attiecībā uz atsevišķiem lauksaimniecības produktiem Egejas jūras nelielajās salās un augļu un dārzeņu, jēltabakas un aitu un kazu gaļas [ražošanas] sektoros

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 296, 26.11.2005.


title: Tiesas spriedums (ceturtā palāta) 2005. gada 14. jūlijā lietā C-142/04 (Symvoulio tis Epikrateias lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Maria Aslanidou pret Ypourgos Ygeias & Pronoias (Direktīva 92/51/EEK — Darba ņēmēji — Diplomu atzīšana — Darba terapijas speciālists)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/18

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2005. gada 14. jūlijā
   lietā C-142/04 (Symvoulio tis Epikrateias lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Maria Aslanidou pret Ypourgos Ygeias & Pronoias
       (1)

   (Direktīva 92/51/EEK - Darba ņēmēji - Diplomu atzīšana - Darba terapijas speciālists)
   (2005/C 217/35)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Lietā C-142/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 30. decembrī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 17. martā, tiesvedībā Maria Aslanidou pret Ypourgos Ygeias & Pronoias, Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Lēnartss [K. Lenaerts], tiesneši N. Kolnerika [N. Colneric] un K. Šīmans [K. Schiemann] (referents), ģenerāladvokāts L. A. Hēlhuds [L. A. Geelhoed], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 14. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Gadījumā, ja nav veikti transpozīcijas pasākumi Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/51/EEK par otro vispārējo sistēmu profesionālās izglītības un mācību atzīšanai, lai papildinātu Direktīvu 89/48/EEK, 17. pantā noteiktajā termiņā, dalībvalsts pilsonis var balstīties uz šīs direktīvas 3. panta pirmās daļas a) apakšpunktu, lai uzņēmējā dalībvalstī iegūtu atļauju praktizēt tādu reglamentētu profesiju kā darba terapijas speciālists.
   Šo iespēju nevar pakļaut prasībai kompetentām valsts iestādēm veikt kvalifikācijas pielīdzināšanu.
   Direktīvas 92/51 4. panta 1. punktā paredzētos līdzsvarojošos pasākumus var piemērot ieinteresētajai personai tikai tādā mērā, kādā tos paredz attiecīgā pieteikuma izskatīšanas brīdī spēkā esošās valsts tiesības.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: Lieta C-560/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 5. decembrī iesniedza Supreme Court (Īrija) – MM / Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 5. decembrī iesniedza Supreme Court (Īrija) – MM/Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General

   (Lieta C-560/14)
   (2015/C 081/06)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court (Īrija)

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: MM

      Atbildētāji: Minister for Justice and Equality, Ireland un Attorney General

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Eiropas Savienības tiesībās paredzētās “tiesības tikt uzklausītam” nozīmē to, ka saskaņā ar Padomes Direktīvas 2004/83/EK (1) noteikumiem sagatavota alternatīvās aizsardzības pieteikuma iesniedzējam ir jānodrošina mutiskā uzklausīšana par šo pieteikumu, ieskaitot arī tiesības izsaukt vai uzdot jautājumus lieciniekiem, ja pieteikums ir iesniegts dalībvalstī, kurā pastāv divas atšķirīgas un secīgas procedūras, lai izvērtētu attiecīgi patvēruma pieteikumu un alternatīvas aizsardzības pieteikumu?

      (1)  Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu (OV L 34, 12. lpp.).


title: lieta T-12/06: Prasība, kas celta  2006. gada 19. janvārī  —  Deltafina  pret Komisiju

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/49

         Prasība, kas celta 2006. gada 19. janvārī — Deltafina pret Komisiju
   (lieta T-12/06)
   (2006/C 60/91)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājsa: Deltafina (Roma, Itālija) (pārstāvji — F. Di Gianni, R. Jacchia, A. Terranova, I. Van Bael, J. F. Bellis, avvocati)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt tai ar Lēmuma 2. pantu uzlikto sodanaudu, vai pakārtoti, samazināt to;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un honorārus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā prasītāja vēlas panākt tai ar apstrīdētā, tā paša, kas minēts lietā T-11/06 Romana Tabacchi/Komisija, lēmuma 2. pantu uzliktās sodanaudas 30 miljonu eiro apmērā atcelšanu, sakarā ar to, ka Komisija nelikumīgi nav piemērojusi attiecībā uz prasītāju atbrīvojumu no tai uzliktās sodanaudas, pamatojoties uz Komisijas 2002. gada paziņojuma par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu karteļu gadījumos (1) 8. panta b) apakšpunktu.
   Tā precizēja, ka atbildētāja nav piemērojusi nosacījumu atbrīvojumu, kas prasītājai piešķirts sakarā ar tās veikto paziņojumu profesionālās asociācijas APTI direkcijas padomes sanāksmes laikā, kurā prasītāja norādīja, ka tā Komisijai ir iesniegusi lūgumu par labvēlīgu attieksmi.
   Savu iebildumu pamatojumā prasītāja norāda:

               —

               ka tā Komisiju ir iepriekš brīdinājusi par neiespējamību nenorādīt uz lūguma par labvēlīgu attieksmi iesniegšanu;

               —

               ka Komisija ir piekritusi, ka Deltafina ir neiespējami nenorādīt, ka tā ir iesniegusi lūgumu par labvēlīgu attieksmi;

               —

               ka Komisijas ierēdņi nav informējuši Deltafina, ka tā zaudētu nosacījumu atbrīvojumu, ja tā norādītu, ka ir iesniegusi lūgumu par labvēlīgu attieksmi;

               —

               ka Deltafina nav iesniegusi savu lūgumu par labvēlīgu attieksmi pret vienošanos ar tās galvenajiem konkurentiem un

               —

               ka Deltafina norādījums uz lūguma par labvēlīgu attieksmi iesniegšanu nekādi nav ietekmējis Komisijas veikto izmeklēšanu.

         Attiecībā uz sodanaudas samazināšanu prasītāja norāda:

               —

               ka Komisijas uzliktās sodanaudas apmērs acīmredzami ir pārāk liels un nesamērīgs, ņemot vērā attiecīgā tirgus nelielo vērtību, Deltafina nelielo darījumu skaitu un pārkāpuma ietekmes uz tirgu neesamību,

               —

               ka Komisija kļūdaini Deltafina rīcību ir piedēvējusi tās mātes sabiedrībai;

               —

               ka sodanaudas samazināšana un mīkstinošu apstākļu vērtējums, ņemot vērā jo īpaši no 2002. gada paziņojuma izrietošās jaunās interpretācijas, neatspoguļo atbilstoši lietas specifiskos apstākļus.

      (1)  OV C 45, 19.2.2002., 3. lpp.


title: Lieta T-672/14: Prasība, kas celta 2014. gada 19. septembrī  – August Wolff un Remedia /Komisija

text:
               8.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 439/31

         Prasība, kas celta 2014. gada 19. septembrī – August Wolff un Remedia/Komisija
   (Lieta T-672/14)
   (2014/C 439/42)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Vācija), Remedia d.o.o. (Zagreba, Horvātija) (pārstāvji – P. Klappich, C. Schmidt un P. Arbeiter, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 19. augusta Īstenošanas lēmumu C(2014) 6030, galīgā redakcija, par tirdzniecības atļaujām cilvēkiem paredzētām augstas koncentrācijas estradiolu saturošām zālēm lokālai lietošanai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/83/EK 31. panta ietvaros, ciktāl ar to dalībvalstīm ir uzlikts pienākums izpildīt īstenošanas lēmumā noteiktos pienākumus attiecībā uz īstenošanas lēmuma I pielikumā norādītajām un nenorādītajām zālēm ar estradiola masas daļu 0,01 % lokālai lietošanai, izņemot ierobežojumu, ka īstenošanas lēmuma I pielikumā norādītās zāles ar estradiola masas daļu 0,01 % lokālai lietošanai var tikt lietotas tikai intravagināli;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts Direktīvas 2001/83/EK (1) 31. un nākamie panti:

                           —

                           Šajā saistībā tiek apgalvots, ka apstrīdētais īstenošanas lēmums ir balstīts uz no formālā viedokļa prettiesiski uzsāktu un īstenotu procesu. Prasītājas šajā ziņā tostarp apgalvo, ka, pretēji Direktīvas 2001/83 31. panta 1. punkta pirmajam teikumam, protests esot ticis uzsākts nevis pirms, bet gan tikai pēc lēmuma par pieteikumu par zāļu atļaujas atjaunošanu pieņemšanas, un ka turklāt neesot pastāvējis īpašs Savienības interešu gadījums. Turklāt, uzsākot procesu attiecībā uz pirmo prasītāju, esot tikuši apieti dalībvalstī Vācijā paredzētie noteikumi zāļu atļaujas atjaunošanai.

                           —

                           Tāpat prasītājas apgalvo, ka procesā neesot tikusi iesaistīta atbilstošā zinātniskā risku novērtēšanas komiteja un turklāt Cilvēkiem paredzēto zāļu zinātniskajā komitejā, kas tika iesaistīta, neobjektīvs biedrs esot ticis iecelts kā referents.

                           —

                           Vēl pirmā prasītāja apgalvo, ka procesa ietvaros tā neesot pienācīgi tikusi uzklausīta par atzinuma pārbaudes būtisku aspektu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpta Direktīvas 2001/83/EK 116. panta pirmā daļa un 126. panta pirmā daļa:

                           —

                           Šajā saistībā prasītājas apgalvo, ka īstenošanas lēmuma pamatā esot kļūdains zāļu lietderības un risku līdzsvara novērtējums. Konkrētāk, neesot ticis ņemts vērā tas, ka vairāk nekā 45 gadus ilgās pastāvēšanas tirgū laikā pirmajai prasītājai nav ticis ziņots par būtiskiem riskiem zāļu, kuru masas daļas 0,01 % veido estradiols, lietošanā.

                           —

                           Turklāt Komisija, kurai šajā saistībā ir argumentēšanas un pierādīšanas pienākums, neesot iesniegusi jaunus zinātniskus datus un informāciju, no kuras izrietētu jauns risks zāļu lietošanai.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principi:

                           —

                           Attiecībā uz prasības trešo pamatu prasītājas apgalvo, ka īstenošanas lēmumā paredzētie brīdinājumi produkta informācijā, turpmākie ierobežojumi, kas iekļauti zāļu tirgū laišanas atļaujā, un pienākumi, kas no tiem izriet, esot nesamērīgi un esot pretrunā vienlīdzīgas attieksmes principam. Konkrētāk, lietošanas laikposma ierobežošana, vienlaikus aizliedzot atkārtoti lietot zāles, papildus piedāvātajiem labojumiem produkta informācijā, esot nesamērīgi. Katrā ziņā tā vietā, lai ierobežotu lietošanas laikposmu, vienlaicīgi aizliedzot atkārtotu lietošanu, un no tā izrietošo pienākumu vietā esot bijis jāuzdod veikt pētījums kā mazāk ierobežojošs līdzeklis apgalvoto drošības draudu izvērtēšanai.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.).


title: Apvienotās lietas C-101/11 P un C-102/11 P: Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 18. oktobra spriedums — Herbert Neuman, Andoni Galdeano del Sel , Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)/ José Manuel Baena Grupo, SA (Apelācija — Kopienas dizainparaugs — Regula (EK) Nr. 6/2002 — 6. pants, 25. panta 1. punkta b) un e) apakšpunkts un 61. pants — Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kuru veido sēdoša persona — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme — Atšķirīgs kopējais iespaids — Autora brīvības pakāpe — Informēts lietotājs — Pārbaudes tiesā apjoms — Pamatojuma nesniegšana)

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/7

         Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 18. oktobra spriedums — Herbert Neuman, Andoni Galdeano del Sel, Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)/José Manuel Baena Grupo, SA

   (Apvienotās lietas C-101/11 P un C-102/11 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas dizainparaugs - Regula (EK) Nr. 6/2002 - 6. pants, 25. panta 1. punkta b) un e) apakšpunkts un 61. pants - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kuru veido sēdoša persona - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme - Atšķirīgs kopējais iespaids - Autora brīvības pakāpe - Informēts lietotājs - Pārbaudes tiesā apjoms - Pamatojuma nesniegšana)
   2012/C 379/11
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Herbert Neuman, Andoni Galdeano del Sel (pārstāvis — S. Míguez Pereira, abogada), Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — J. Crespo Carrillo un A. Folliard-Monguiral)

      Otrs lietas dalībnieks: José Manuel Baena Grupo, SA (pārstāvis — A. Canela Giménez, abogado)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzības par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2010. gada 16. decembra spriedumu lietā T-513/09 Baena Grupo/ITSB — Neuman un Galdeano del Sel (Sēdoša persona), ar ko Vispārējā tiesa ir atcēlusi Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju trešās padomes 2009. gada 14. oktobra lēmumu (lieta R 1323/2008-3)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzības noraidīt;

               2)

               H. Neuman un A. Galdeano del Sel sedz savus tiesāšanās izdevumus paši, kā arī atlīdzina José Manuel Baena Grupo SA tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā lietā C-101/11 P;

               3)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) sedz savus tiesāšanās izdevumus pats, kā arī atlīdzina José Manuel Baena Grupo SA tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā lietā C-102/11 P.

      (1)  OV C 130, 30.04.2011.


title: Lieta C-497/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 3. decembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Finanzamt Burgdorf/Manfred Bog

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 3. decembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Finanzamt Burgdorf/Manfred Bog

   (Lieta C-497/09)
   2010/C 63/34
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Finanzamt Burgdorf

      Atbildētāja: Manfred Bog

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai runa ir par piegādi Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem […] (1), 5. panta izpratnē, ja tiek tirgoti ēdieni vai maltītes, kas pagatavotas tūlītējam patēriņam?

               2)

               Vai atbilde uz pirmo jautājumu ir atkarīga no tā, vai tiek sniegti papildus pakalpojumu elementi (patēriņa iespēju nodrošināšana)?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu būtu apstiprinoša, vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem [..], H pielikuma 1. kategorijā ietvertais jēdziens “pārtikas produkti” ir interpretējams tādējādi, ka tajā ietilpst tikai pārtikas produkti “līdzņemšanai”, kā tie parasti tiek pārdoti pārtikas tirdzniecības vietās, vai arī tajā ietilpst arī ēdieni vai maltītes, kuras, vārot, cepot, gatavojot cepeškrāsnī vai kā citādi, ir pagatavotas tūlītējam patēriņam?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Apvienotās lietas C-373/06 P, C-379/06 P un C-382/06 P: Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 17. aprīļa spriedums — Thomas Flaherty (C-373/06 P), Larry Murphy (C-379/06 P), Ocean Trawlers Ltd (C-382/06 P)/Īrija, Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Resursu saglabāšanas pasākumi — Zivsaimniecības sektora pārstrukturizācija — Pieteikumi par daudzgadu vadības programmas MAGP IV mērķu palielināšanu tonnāžas jomā — Pieteikuma noraidīšana)

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 17. aprīļa spriedums — Thomas Flaherty (C-373/06 P), Larry Murphy (C-379/06 P), Ocean Trawlers Ltd (C-382/06 P)/Īrija, Eiropas Kopienu Komisija
   (Apvienotās lietas C-373/06 P, C-379/06 P un C-382/06 P) (1)

   (Apelācija - Resursu saglabāšanas pasākumi - Zivsaimniecības sektora pārstrukturizācija - Pieteikumi par daudzgadu vadības programmas MAGP IV mērķu palielināšanu tonnāžas jomā - Pieteikuma noraidīšana)
   (2008/C 142/06)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Thomas Flaherty (C-373/06 P), Larry Murphy (C-379/06 P), Ocean Trawlers Ltd (C-382/06 P), (pārstāvji — D. Berijs (D. Barry), solicitor, un E. Kolinzs (A. Collins), SC, (C-373/06 P, C-379/06 P un C-382/06 P), kā arī iepriekš minētie pārstāvji un P. Galahers (P. Gallagher), SC, (C-379/06 P)

      Pārējie Lietas dalībnieki: Īrija, Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Dohertijs (B. Doherty) un M. van Hēzika (M. van Heezik))
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 13. jūnija spriedumu lietā Boyle u.c./Komisija (apvienotās Lietas no T-218/03 līdz T-240/03), ar kuru atcelts Komisijas 2003. gada 4. aprīļa Lēmums 2003/245/EK attiecībā uz Komisijas saņemtajiem lūgumiem par daudzgadu vadības programmas MAGP IV mērķu palielināšanu, lai uzlabotu drošību, kuģošanu jūrā, higiēnu, produktu kvalitāti un darba apstākļus uz kuģiem, kuru kopējais garums ir lielāks par 12 metriem (paziņots ar Nr. C(2003) 1113 (OV L 90, 48. lpp.)), bet apelācijas sūdzības iesniedzēju celtās prasības noraidītas kā nepieņemamas — Personas, kuras atceltais lēmums (ne)skar individuāli
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. jūnija spriedumu apvienotajās Lietās no T-218/03 līdz T-240/03 Boyle u.c./Komisija atcelt, pirmkārt, daļā, kurā kā nepieņemamas noraidītas Flahertija un Mērfija, kā arī sabiedrības Ocean Trawlers Ltd prasības, ar kurām lūdz atcelt Komisijas 2003. gada 4. aprīļa Lēmumu 2003/245/EK attiecībā uz Komisijas saņemtajiem lūgumiem par daudzgadu vadības programmas MAGP IV mērķu palielināšanu, lai uzlabotu drošību, kuģošanu jūrā, higiēnu, produktu kvalitāti un darba apstākļus uz kuģiem, kuru kopējais garums ir lielāks par 12 metriem, un, otrkārt, daļā, kurā apelācijas sūdzības iesniedzējiem piespriests segt savus tiesāšanās izdevumus pašiem;

               2)

               Lēmumu 2003/245 atcelt daļā attiecībā uz Flahertija un Mērfija, kā arī sabiedrības Ocean Trawlers Ltd kuģiem;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina Flahertija un Mērfija, kā arī sabiedrības Ocean Trawlers Ltd tiesāšanās izdevumus, kas radušies gan pirmajā instancē, gan sakarā ar šīm apelācijas sūdzībām.

      (1)  OV C 281, 18.11.2006.

      OV C 294, 2.12.2006.


title: Lieta C-488/09: Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 22. decembra spriedums ( Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Asociación de Transporte International por Carretera (ASTIC)/Administración General del Estado (TIR konvencija — Kopienas Muitas kodekss — Pārvadājumi, kas veikti, izmantojot TIR karneti — Galvotāja apvienība — Nelikumīga izkraušana — Pārkāpuma izdarīšanas vietas noteikšana — Ievedmuitas nodokļu piedziņa)

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/9

         Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 22. decembra spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Asociación de Transporte International por Carretera (ASTIC)/Administración General del Estado

   (Lieta C-488/09) (1)

   (TIR konvencija - Kopienas Muitas kodekss - Pārvadājumi, kas veikti, izmantojot TIR karneti - Galvotāja apvienība - Nelikumīga izkraušana - Pārkāpuma izdarīšanas vietas noteikšana - Ievedmuitas nodokļu piedziņa)
   2011/C 63/16
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Asociación de Transporte International por Carretera (ASTIC)

      Atbildētāja: Administración General del Estado

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Supremo — Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 221. panta 3. panta un Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.), 454. panta 3. punkta un 455. panta interpretācija — Pārvadājumi, kas veikti, izmantojot TIR karneti — Pārkāpumi vai nelikumības — Vieta — Procedūra — Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa vēlāka piedziņa

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, 454. un 455. pants ir interpretējami tādējādi, ka tad, ja prezumpcija, ka muitas parāda piedziņa ir tās dalībvalsts kompetencē, kuras teritorijā ir konstatēts ar TIR karneti veikta pārvadājuma laikā izdarīts pārkāpums, nav spēkā, jo ir taisīts spriedums, kurā ir atzīts, ka šis pārkāpums ir izdarīts citas dalībvalsts teritorijā, šīs pēdējās minētās valsts muitas iestādes iegūst kompetenci piedzīt šo parādu ar noteikumu, ka saistībā ar faktiem, kas veido minēto pārkāpumu, tiesvedība ir ierosināta divu gadu laikā no dienas, kad saistībā ar teritoriju, kurā tas pats pārkāpums tika konstatēts, galvotāja apvienība par to tika informēta;

               2)

               Regulas Nr. 2454/93 455. panta 1. punkts, kas aplūkots kopā ar Muitas konvencijas par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, kuros lieto TIR karneti, kas parakstīta Ženēvā 1975. gada 14. novembrī, 11. panta 1. punktu, ir interpretējams tādējādi, ka tādos apstākļos, kādi tiek aplūkoti pamata lietā, galvotāja apvienība nevar atsaukties uz šajās tiesību normās paredzēto noilguma termiņu, ja tās dalībvalsts muitas iestādes, par kuras teritoriju tā ir atbildīga, viena gada laikā no dienas, kad šīs iestādes tika informētas par izpildāmu spriedumu, kurā ir noteikta to kompetence, tai dara zināmus faktus, kuru rezultātā radās muitas parāds, kas tai jāsamaksā galvotās summas apmērā.

      (1)  OV C 63, 13.03.2010.


title: Lieta T-330/11: Prasība, kas celta 2011. gada 15. jūnijā — MasterCard u.c./Komisija

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/34

         Prasība, kas celta 2011. gada 15. jūnijā — MasterCard u.c./Komisija
   (Lieta T-330/11)
   2011/C 238/59
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: MasterCard, Inc. (Wilmington, Amerikas Savienotās Valstis), MasterCard International, Inc. (Wilmington, Amerikas Savienotās Valstis) un MasterCard Europe SPRL (Waterloo, Belģija) (pārstāvji — B. Amory, V. Brophy un S. McInnes, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

               —

               atzīt prasību par pieņemamu;

               —

               pilnībā atcelt Komisijas negatīvo lēmumu, kas pamatots ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp) 4. panta 3. punkta pirmajā apakšpunktā noteikto izņēmumu;

               —

               atzīt par juridiski nepamatotu Komisijas interpretāciju Regulas (EK) Nr. 1049/2001 8. pantam;

               —

               piespriest Komisijai segt tiesāšanās izdevumus, tai skaitā arī atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies prasītajiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punktu un 8. panta 1. punktu, jo:

                           —

                           Komisija nav konstatējusi, ka ir izpildīti Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmā apakšpunkta nosacījumi;

                           —

                           Faktori, uz kuriem Komisija ir pamatojusies, ir faktiski neprecīzi; un

                           —

                           pastāv prioritāras sabiedrības intereses attiecībā uz EIM Business and Policy Research iesniegto dokumentu pētījuma “Komersantu izmaksas un ieguvumi, akceptējot dažādas maksājumu metodes” (COMP/2009/D1/020) ietvaros atklāšanu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pārkāpjot Regulas (EK) Nr. 1049/2001 8. panta 1. un 2. punktu, tāpat kā Komisijas 2010. gada 24. februāra Lēmuma, ar ko groza tās reglamentu (OV L 55, 60. lpp.), pielikuma 2. pantu, jo:

                           —

                           Komisija pretlikumīgi atjaunināja laiku pārskatīšanai; un

                           —

                           Komisija pretlikumīgi pagarināja laiku pārskatīšanai par 15 darba dienām.


title: Lieta T-19/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 14. maija spriedums — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik /ITSB — Impexmetal ( “IKFŁT KRAŚNIK” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “IKFŁT KRAŚNIK” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “FŁT” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               22.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/10

         Vispārējās tiesas 2013. gada 14. maija spriedums — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik/ITSB — Impexmetal (“IKFŁT KRAŚNIK”)
   (Lieta T-19/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “IKFŁT KRAŚNIK” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “FŁT” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 178/17
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. (Kraśnik, Polija) (pārstāvis — J. Sieklucki, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāve — D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Impexmetal S.A. (Varšava, Polija) (pārstāvji — W. Trybowski un K. Pyszków, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 27. oktobra lēmumu lietā R 2475/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Impexmetal S.A. un Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 109, 14.4.2012.


title: Lieta T-625/14: Prasība, kas celta 2014. gada 18. augustā  – Wm .  Wrigley Jr ./ITSB (Lodes attēls)

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/28

         Prasība, kas celta 2014. gada 18. augustā – Wm. Wrigley Jr./ITSB (Lodes attēls)
   (Lieta T-625/14)
   2014/C 351/37
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wm. Wrigley Jr. Company (Vilmingtona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – M. Kinkeldey, S. Brandstätter un C. Schmitt, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju piektās padomes 2014. gada 17. jūnija lēmumu lietā R 168/2014–5.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, ko veido lodes attēls, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 21. un 30. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 7 37  541

      Pārbaudītāja lēmums: daļēji noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-84/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 7. aprīļa spriedums — Intesa Sanpaolo/ITSB — MIP Metro ( “COMIT” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “COMIT” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “Comet” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Regulas (EK) Nr. 216/96 8. panta 3. punkts)

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/19

         Vispārējās tiesas 2011. gada 7. aprīļa spriedums — Intesa Sanpaolo/ITSB — MIP Metro (“COMIT”)
   (Lieta T-84/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “COMIT” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “Comet” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Regulas (EK) Nr. 216/96 8. panta 3. punkts)
   2011/C 152/33
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Intesa Sanpaolo SpA (Turīna, Itālija) (pārstāvji — A. Perani un P. Pozzi, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji — R. Kaase, J.-C. Plate un M. Berger, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 19. decembra lēmumu lietā R 138/2006-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG un Intesa Sanpaolo SpA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 19. decembra lēmumu lietā R 138/2006-4 daļā, kurā ar to noraidīts Intesa Sanpaolo SpA lūgums attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16. klasē;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina pusi Intesa Sanpaolo tiesāšanās izdevumu;

               4)

               MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 116, 09.05.2008.


title: Lieta T-431/13: Prasība, kas celta 2013. gada 19. augustā — Métropole Gestion/ITSB — Metropol ( “METROPOL” )

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/57

         Prasība, kas celta 2013. gada 19. augustā — Métropole Gestion/ITSB — Metropol (“METROPOL”)
   (Lieta T-431/13)
   2013/C 344/103
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Métropole Gestion (Parīze, Francija) (pārstāvis — M.-A. Roux Steinkühler, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Metropol Investment Financial Company Ltd (Maskava, Krievija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt tās prasību par pieņemamu un pamatotu un līdz ar to:

               —

               daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu, ar kuru tika atteikts atzīt apstrīdētu Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, pamatojoties uz preču zīmēm Nr. 02 3 167 081, Nr. 02 3 167 084 un Nr. 794 040 un citiem nereģistrētiem apzīmējumiem;

               —

               apstiprināt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to preču zīme Nr. 3 590 981 tika daļēji atzīta par spēkā neesošu, pamatojoties uz agrāku preču zīmi Nr. 02 3 143 685;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “METROPOL” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 35., 36. un 42. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 3 590 981

      Kopienas preču zīmes īpašniece: Metropol Investment Financial Company Ltd

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: valsts vārdiska preču zīme “METROPOL” un valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes “METROPOLE” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 36. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu daļēju noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-323/11: Prasība, kas celta 2011. gada 21. jūnijā — UCP Backus un Johnston /ITSB (pudeles forma)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/36

         Prasība, kas celta 2011. gada 21. jūnijā — UCP Backus un Johnston/ITSB (pudeles forma)
   (Lieta T-323/11)
   2011/C 252/82
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Unión de Cervecerías Peruanas Backus un Johnston SAA (Lima, Peru) (pārstāvis — E. Armijo Chávarri, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītāju prasījumi

               —

               konstatēt, ka prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 23. marta lēmumu, kas pieņemts lietā R 2238/2010-2, ir iesniegta noteiktajā termiņā un atbilstoši formas prasībām; un

               —

               pēc tiesvedības pabeigšanas pasludināt šī lēmuma atcelšanu un tieši piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: trīsdimensiju preču zīme, ko veido pudeles forma (reģistrācijas pieteikums Nr. 8592081), attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē (“alus”)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta kļūdaina interpretācija un piemērošana


title: Lieta F-101/14: Prasība, kas celta 2014. gada 6. oktobrī  – ZZ /ITSB

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/50

         Prasība, kas celta 2014. gada 6. oktobrī – ZZ/ITSB
   (Lieta F-101/14)
   (2015/C 007/60)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvis – Heinrich Tettenborn, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (ITSB)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Atbildētāja lēmuma par prasītājas darba līgumā ietvertā noteikuma, kurā ir paredzēta prasītājas darba līguma izbeigšana gadījumā, ja prasītāja netiktu iekļauta nākamā EPSO saistībā ar tās amatu organizētā atklātā konkursa īpašajā rūpnieciskā īpašuma nozarē rezerves sarakstā, piemērošanu attiecībā uz konkursiem OHIM/AD/01/13 un OHIM/AST/02/13, atcelšana un prasība par kaitējuma atlīdzināšanu par tai nodarīto morālo un nemateriālo kaitējumu

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt prasītājai 2003. gada 28. novembrī ITSB vēstulē paziņoto ITSB lēmumu, piemērot prasītājas darba līguma 5. pantā ietverto noteikumu, kurā ir paredzēta prasītājas darba līguma izbeigšana gadījumā, ja prasītāja netiktu iekļauta nākamā EPSO saistībā ar tās amatu organizētā atklātā konkursa īpašajā rūpnieciskā īpašuma nozarē rezerves sarakstā, attiecībā uz 2013. gada 31. oktobra konkursiem OHIM/AD/01/13 un OHIM/AST/02/13;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt prasītājai kaitējumu atbilstošā Vispārējās tiesas noteiktā apmērā par ar pirmajā prasījumā minēto ITSB lēmumu tai norādīto morālo un nemateriālo kaitējumu, un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-48/10: Tiesas (sestā palāta) 2010. gada 18. novembra spriedums — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 2008/1/EK — Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole — Esošo iekārtu atļaušanas nosacījumi — Pienākums nodrošināt šādu iekārtu ekspluatāciju atbilstoši direktīvas prasībām)

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/15

         Tiesas (sestā palāta) 2010. gada 18. novembra spriedums — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-48/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 2008/1/EK - Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole - Esošo iekārtu atļaušanas nosacījumi - Pienākums nodrošināt šādu iekārtu ekspluatāciju atbilstoši direktīvas prasībām)
   2011/C 13/24
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — A. Alcover San Pedro)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — F. Díez Moreno)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Direktīvas 2008/1/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli (OV L 24, 8. lpp.) 5. panta 1. punkta pārkāpums — Iekārtas, kurām var būt ietekme uz emisijām gaisā, ūdenī un augsnē, kā arī uz vides piesārņošanu — Esošo iekārtu atļaušanas nosacījumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveikusi pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka kompetentās iestādes, izsniedzot atļaujas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Direktīvas 2008/1/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli 6. un 8. pantu vai pienācīgi pārskatot un vajadzības gadījumā atjauninot nosacījumus, rūpētos par to, lai esošās iekārtas vēlākais no 2007. gada 30. oktobra tiktu ekspluatētas atbilstoši šīs direktīvas 3., 7., 9., 10., 13. pantā, 14. panta a) un b) punktā, kā arī 15. panta 2. punktā noteiktajām prasībām, neizslēdzot citas speciālās Savienības tiesību normas, Spānijas Karaliste nav izpildījusi minētās direktīvas 5. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 100, 17.04.2010.


title: Lieta T-54/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 21. janvāra rīkojums — Vtesse Networks /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Telekomunikācijas — Nodoklis par nekustamo īpašumu, ko uzliek Apvienotajā Karalistē esošajiem uzņēmumiem — Lēmums, atbilstoši kuram pasākums nav atbalsts — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība)

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/18

         Vispārējās tiesas 2011. gada 21. janvāra rīkojums — Vtesse Networks/Komisija
   (Lieta T-54/07) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Telekomunikācijas - Nodoklis par nekustamo īpašumu, ko uzliek Apvienotajā Karalistē esošajiem uzņēmumiem - Lēmums, atbilstoši kuram pasākums nav atbalsts - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   2011/C 80/35
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Vtesse Networks Ltd (Hertford, Hertfordshire, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — H. Mercer, barrister, un J. Ballard, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — N. Khan un H. van Vliet)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītāja prasījumu atbalstam: AboveNet Communications UK Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste), Gamma Telecom Ltd (Newbury, Berkshire, Apvienotā Karaliste) un VTL (UK) Ltd (Egham, Surrey, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — I. Forrester, QC, C. Arhold un K. Struckmann, advokāti)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētāja prasījumu atbalstam: British Telecommunications plc (Londona) (pārstāvji — G. Robert un C. Berg, solicitors) un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — V. Jackson, pārstāvis, kam palīdz C. Vajda, QC, un T. Morshead, barrister)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 12. oktobra Lēmumu 2006/951/EK par ārvalstu īpašumam uzliekama nodokļa piemērošanu telekomunikāciju infrastruktūrai Apvienotajā Karalistē [C-4/2005 (ex NN 57/2004, ex CP 26/2004)] (OV L 383, 70. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Vtesse Networks Ltd sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, AboveNet Communications UK Ltd, Gamma Telecom Ltd, VTL (UK) Ltd un British Telecommunications plc sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 82, 14.04.2007.


title: Lieta T-596/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā  – Syriatel Mobile Telecom /Padome

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/18

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā – Syriatel Mobile Telecom/Padome
   (Lieta T-596/14)
   2014/C 361/26
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damaska, Sīrija) (pārstāvji – E. Ruchat un C. Cornet d’Elzius, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasītāja prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               pēc tam – atcelt 2014. gada 28. maija Lēmumu 2014/309/KĀDP un tam sekojošos izpildes aktus, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-432/12 Maklouf/Padome (1).

      (1)  OV C 290, 13. lpp.


title: Lieta T-90/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 6. novembra spriedums — Omega /ITSB — Omega Engineering ( Ω OMEGA ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas un vārdiskas preču zīmes Ω OMEGA reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka vārdiska preču zīme OMEGA — Relatīvs atteikuma pamatojums — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja atsaukšanās uz valsts preču zīmi, kas ir identiska pieteiktajai preču zīmei un agrāka par pretstatīto valsts preču zīmi)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/35

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 6. novembra spriedums — Omega/ITSB — Omega Engineering (“Ω OMEGA”)
   (Lieta T-90/05) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas un vārdiskas preču zīmes “Ω OMEGA’ reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “OMEGA’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja atsaukšanās uz valsts preču zīmi, kas ir identiska pieteiktajai preču zīmei un agrāka par pretstatīto valsts preču zīmi)
   (2007/C 315/65)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Omega SA, Bienne (Šveice) (pārstāvji — sākotnēji P. González-Bueno Catalán de Ocón un E. Armijo Chávarri, vēlāk P. González-Bueno Catalán de Ocón, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Omega Engineering, Inc., Stamforda [Stamford], Konektikuta [Connecticut] (Savienotās Valstis) (pārstāvis — C. Algar, solicitor)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2004. gada 10. decembra lēmumu (lieta R 330/2002-2) attiecībā uz iebildumu procesu starp Omega Engineering, Inc. un Omega SA.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Omega SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 115, 14.5.2005.


title: Lieta T-26/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. janvārī – Grieķija/Komisija

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/29

         Prasība, kas celta 2016. gada 22. janvārī – Grieķija/Komisija
   (Lieta T-26/16)
   (2016/C 111/35)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji – G. Kanellopoulos, O. Tsirkinidou un A-E. Vasilopoulou)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto Komisijas 2015. gada 13. novembra Īstenošanas lēmumu (ES) 2015/2098, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), izziņots ar dokumenta numuru C(2015) 7716 un publicēts
                     ES Oficiālajā Vēstnesī 2015. gada 20. novembrī, L 303, 35. un turpmākās lpp., daļā, kurā Grieķijas Republikai pārbaužu IR/2009/004/GR un IR/2009/0017/GR rezultātā ir uzdots veikt vienreizējas finanšu korekcijas pēc vienotas likmes EUR 11 534 827,97 apmērā par nokavējumiem atgūšanas procedūrās, par datu nesniegšanu un, vispārīgāk, par noklusējumiem parādu pārvaldīšanas procedūrā, kuru saraksts sniegts pielikumā; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.
   No tiem četri Grieķijas Republikas norādītie prasījumu pamati ir par vienotas likmes finanšu korekcijām 10 % apmērā, kas piemērotas par 2011. finanšu gadu.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka neesot juridiska pamata piemērot vienotas likmes finanšu korekcijas.

               2.

               Ar otro atcelšanas pamatu par atgūšanas procedūrā pieļautajiem nokavējumiem tiek apgalvots, ka finanšu korekciju piemērošana 2015. gadā par pārbaudes sistēmā konstatētajam nepilnībām, kas attiecas uz lietām pat pirms 2000. gada, pēc konstatējumiem, kuri tika sniegti pirmo reizi 2011. gadā, pārkāpjot Grieķijas iestāžu tiesības uz aizstāvību, kurām Komisija ir uzlikusi nesamērīgu slogu, pārkāpj vispārējo tiesiskās noteiktības principu un Eiropas Savienībai bija jārīkojas laicīgāk un katrā gadījumā – saprātīgā laikposmā.

               3.

               Ar trešo atcelšanas pamatu par apgalvotajām kļūdām atgūšanas procedūrā ar ieskaitu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmumā nav vispār sniegts pietiekams un galīgs pamatojums un katrā ziņā tas esot pieņemts, balstoties uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

               4.

               Ar ceturto atcelšanas pamatu saistībā ar, pēc Komisija uzskata, nepareizu to procentu aprēķinu, kuri ir samaksāti atbilstoši Regulas (ES) Nr. 1290/2005 (1) 32. panta 5. punktā noteiktajam 50/50 kritērijam, un kas līdz ar to nav norādīti III pielikuma tabulā, tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi interpretējusi un piemērojusi Regulas (ES) Nr. 1290/2005 32. panta 1. un 5. punkta normas.

         Visbeidzot, attiecībā uz atlikušajām apstrīdētā Komisijas īstenošanas lēmuma daļām par vienreizēju finanšu korekciju piemērošanu konkrētajos pārbaudītajos gadījumos, tiek norādīts piektais pamats, kurš – saskaņā ar nepieciešamajiem ievada apsvērumiem visās lietās – attiecas atsevišķi uz katru no noteiktajām korekcijām, šo pamatu pamatojot ar Regulas (ES) Nr. 1290/2005 32. panta pārkāpumu, neizlēmību, pietiekama un galīga pamatojuma pilnīgu nenorādīšanu, skaidru un atkārtotu kļūdu vērtējumā no Komisijas puses, labas administrācijas un samērīguma principa pārkāpumu un Komisijas izdarīto rīcības brīvības robežu pārkāpšanu, iekasējot minētās summas no Grieķijas Republikas.

      (1)  Padomes 2005. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 209, 1. lpp.).


title: Lieta C-251/07: Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedums ( Högsta domstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gävle Kraftvärme AB / Länsstyrelsen i Gävleborgs län (Vid — Direktīva 2000/76/EK — Atkritumu sadedzināšana — Iekārtas siltuma un elektroenerģijas ražošanai klasifikācija — Sadedzināšanas iekārtas un līdzsadedzināšanas iekārtas jēdziens)

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedums (Högsta domstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gävle Kraftvärme AB/Länsstyrelsen i Gävleborgs län

   (Lieta C-251/07) (1)

   (Vid - Direktīva 2000/76/EK - Atkritumu sadedzināšana - Iekārtas siltuma un elektroenerģijas ražošanai klasifikācija - Sadedzināšanas iekārtas un līdzsadedzināšanas iekārtas jēdziens)
   (2008/C 285/13)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Iesniedzējtiesa
   Högsta domstolen
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Gävle Kraftvärme AB

      Atbildētāja: Länsstyrelsen i Gävleborgs län

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudicālu nolēmumu — Högsta domstolen — Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 4. decembra Direktīvas 2000/76/EK par atkritumu sadedzināšanu (OV L 332, 91. lpp.) 3. panta 4. un 5. punkta interpretācija — No vairākām krāsnīm sastāvošas kombinētās enerģijas un siltuma iekārtas kvalifikācija — Sadedzināšanas vai līdzsadedzināšanas iekārta
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               gadījumā, ja koģenerācijas iekārta sastāv no vairākām krāsnīm, tad katra krāsns kopā ar to veidojošām ierīcēm Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 4. decembra Direktīvas 2000/76/EK par atkritumu sadedzināšanu piemērošanas nolūkā ir jāuzskata par atsevišķu iekārtu;

               2)

               iekārta ir jākvalificē kā “sadedzināšanas iekārta” vai “līdzsadedzināšanas iekārta” Direktīvas 2000/76 3. panta 4. un 5. punkta izpratnē atkarībā no tās galvenā mērķa. Kompetentajām iestādēm ir jānosaka šis mērķis, pamatojoties uz to faktisko elementu vērtējumu, kas pastāv šīs vērtēšanas laikā. Veicot šādu vērtēšanu, it īpaši ir jāņem vērā saražotās enerģijas vai ģenerēto materiālu produktu apjoms salīdzinājumā ar attiecīgajā iekārtā sadedzināto atkritumu daudzumu, kā arī šīs ražošanas stabilitāte un ilgstošais raksturs.

      (1)  OV C 170, 21.7.2007.


title: Lieta C-139/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 17. martā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden — Prism Investments BV/J.A. van der Meer, Arilco Holland B.V. maksātnespējas procesa administrators

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 17. martā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden — Prism Investments BV/J.A. van der Meer, Arilco Holland B.V. maksātnespējas procesa administrators
   (Lieta C-139/10)
   2010/C 134/43
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Prism Investments BV

      Atbildētājs: J.A. van der Meer, Arilco Holland B.V. maksātnespējas procesa administrators

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ar Regulas Nr. 44/2001 (1) 45. punktu netiek pieļauts, ka Tiesa, kas izskata pārsūdzību atbilstoši šīs regulas 43. vai 44. pantam, izpildāmības deklarāciju atsaka vai atceļ tāda cita iemesla dēļ nekā viens no tiem, kas ir minēti šīs regulas 34. un 35. pantā, kurš ir izvirzīts pret par izpildāmu atzīta nolēmuma izpildi un kurš ir radies pēc šī nolēmuma pieņemšanas, kā, piemēram, iemesls, ka nolēmums ir ticis izpildīts?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.).


title: Lieta T-220/09: Prasība, kas celta 2009. gada 3. jūnijā — ERGO Versicherungsgruppe /ITSB — Société de Développement et de Recherche Industrielle ( ERGO )

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/60

         Prasība, kas celta 2009. gada 3. jūnijā — ERGO Versicherungsgruppe/ITSB — Société de Développement et de Recherche Industrielle (“ERGO”)
   (lieta T-220/09)
   2009/C 180/110
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ERGO Versicherungsgruppe AG, Diseldorfa (Vācija) (pārstāvji — V. von Bomhard, A. Renck, T. Dolde un J. Pause, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Société de Développement et de Recherche Industrielle SAS, Chenôve (Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 20. marta lēmumu lietā R 515/2008-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ERGO” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3. un 5. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 292 638)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Société de Développement et de Recherche Industrielle SAS

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “URGO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 989 863)

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) pārkāpums, jo nepastāvot konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-2/07: Prasība, kas celta 2007. gada 2. janvārī — Spānija pret Komisiju

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/31

         Prasība, kas celta 2007. gada 2. janvārī — Spānija pret Komisiju
   (Lieta T-2/07)
   (2007/C 56/61)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — J. M. Rodríguez Cárcamo)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2006. gada 20. oktobra Lēmumu C (2006) 5102 par Kohēzijas fonda atbalsta samazināšanu projektu grupai Nr. 2001 EES 16 C PE 050 (Sanitārie pasākumi Hukāras [Júcar] hidrogrāfiskajā apvidū 2001 — Grupa 2);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar celto prasību prasītāja vēršas pret Komisijas 2006. gada 20. oktobra Lēmumu C (2006) 5102, ar kuru tika samazināts Kohēzijas fonda atbalsts Spānijā īstenojamo projektu grupai Nr. 2001 EES 16 C PE 050 “Sanitārie pasākumi Hukāras [Júcar] hidrogrāfiskajā apvidū 2001 — Grupa 2”.
   Runa ir par trīs dažādus projektus aptverošu grupu, kurai tika paredzēts atbalsts EUR 11 266 701 apmērā, kas savukārt ar apstrīdēto lēmumu tika samazināts līdz EUR 1 900 281.
   Savas prasības atbalstam prasītāja norāda uz kļūdainu un nesaskaņotu Direktīvas 93/37/EEK (1) interpretāciju gan jautājumā par pieredzes kritēriju (30. panta 1. un 2. punkts), gan vidējās cenas sistēmas piemērošanu (30. panta 1. punkts).
   Attiecībā uz līguma piešķiršanas kritēriju vidū minētajās tiesību normās neskaidri norādīto pieredzes kritēriju Spānijas Karaliste apgalvo, ka Kopienu tiesu judikatūrā šāda iespēja tiek pieļauta un ka šī kritērija izmantošana nekad nav bijis smags un acīmredzams Kopienu tiesiskās kārtības pārkāpums, bet ir tikai attaisnojama tiesiska maldība, kas radusies attiecīgās tiesību normas neskaidrības dēļ.
   Prasītāja arī apstrīd, ka vidējās cenas sistēmas pielietojums, kas izmantota atbalstīto projektu ekonomiski visizdevīgākā piedāvājuma analīzes laikā, pārkāpj vienlīdzīgas attieksmes principu, jo tādējādi salīdzinājumā ar dārgākiem piedāvājumiem tiek diskriminēti pārāk lēti piedāvājumi.
   Pakārtoti prasītāja norādīta uz Regulas (EK) Nr. 1164/94 (2) II pielikuma H panta 2. punkta nelikumīgumu, jo esot pārkāpti tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības principi — konkrētāk attiecībā uz Līgumu Nr. 2000/GV/2005 tiek norādīts uz samērīguma principa pārkāpumu un iepriekš minētās direktīvas 93/37 19. panta pārkāpumu.

      (1)  Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīva 93/37/EEK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras (OV L 199, 9.8.1993, 54. lpp.).

      (2)  Padomes 1994. gada 16. maija Regula (EK) Nr. 1164/94 par Kohēzijas fonda izveidi (OV L 130, 25.5.1994, 1. lpp.).


title: Lieta F-31/14: Prasība, kas celta 2014. gada 29. martā – ZZ  u.c./Parlaments

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/45

         Prasība, kas celta 2014. gada 29. martā – ZZ u.c./Parlaments
   (Lieta F-31/14)
   2014/C 184/75
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji:
      ZZ u.c. (pārstāvis – A. Salerno, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Eiropas Parlamenta personāla komitejas vēlēšanas, kas notika 2013. gada rudenī un kuru rezultāti tika publicēti 2013. gada 28. novembrī

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta personāla komitejas vēlēšanas, kas notika 2013. gada augustā un kuru rezultāti oficiāli tika publicēti 2013. gada 28. novembrī;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-35/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 6. aprīļa spriedums – Alkarim for Trade and Industry/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju — Līdzekļu iesaldēšana — Acīmredzama kļūda vērtējumā

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/22

         Vispārējās tiesas 2017. gada 6. aprīļa spriedums – Alkarim for Trade and Industry/Padome
   (Lieta T-35/15) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   (2017/C 161/30)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alkarim for Trade and Industry LLC (Tal Kurdi, Sīrija) (pārstāvji – J.-P. Buyle un L. Cloquet, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji G. Étienne un S. Kyriakopoulou, vēlāk S. Kyriakopoulou)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Padomes 2014. gada 20. oktobra Īstenošanas lēmumu 2014/730/KĀDP, ar kuru īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2014, L 301, 36. lpp.), un Padomes 2014. gada 20. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1105/2014, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV 2014, L 301, 7. lpp.), ciktāl prasītājas nosaukums ir ticis iekļauts to personu un vienību sarakstā, kurām piemēro ierobežojošos pasākumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2014. gada 20. oktobra Īstenošanas lēmumu 2014/730/KĀDP, ar kuru īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, un Padomes 2014. gada 20. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1105/2014, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, ciktāl tās attiecas uz Alkarim for Trade and Industry LLC;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus un atlīdzina Alkarim for Trade and Industry tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 89, 16.3.2015.


title: Lieta C-294/11: Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 21. jūnija spriedums ( Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Elsacom NV (Astotā PVN direktīva — Kārtība PVN atmaksāšanai nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti attiecīgajā valstī — Atmaksāšanas pieteikuma iesniegšanas termiņš — Noilguma termiņš)

text:
               18.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 250/8

         Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 21. jūnija spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Elsacom NV

   (Lieta C-294/11) (1)

   (Astotā PVN direktīva - Kārtība PVN atmaksāšanai nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti attiecīgajā valstī - Atmaksāšanas pieteikuma iesniegšanas termiņš - Noilguma termiņš)
   2012/C 250/13
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Ministero dell'Economia e delle Finanze un Agenzia delle Entrate

      Atbildētāja: Elsacom NV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Corte suprema di cassazione — Padomes 1979. gada 6. decembra Astotās direktīvas 79/1072/EEK par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — kārtība pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti attiecīgajā valstī (OV L 331, 1. lpp.), 7. panta 1. punkta interpretācija — Atmaksāšanas iesnieguma iesniegšanai paredzētais sešu mēnešu termiņš no tā kalendārā gada beigām, par kuru ir jāmaksā nodoklis — Direktīvā paredzētā termiņa juridiskais raksturs

      Rezolutīvā daļa:

   Sešu mēnešu termiņš, kas Padomes 1979. gada 6. decembra Astotās direktīvas 79/1072/EEK par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — kārtība pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti attiecīgajā valstī, 7. panta 1. punkta pirmās daļas pēdējā teikumā ir paredzēts pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanas pieteikuma iesniegšanai, ir noilguma termiņš.

      (1)  OV C 252, 27.08.2011.


title: Lieta T-48/14: Prasība, kas celta 2014. gada 21. janvārī — Pfizer /Komisija un EZA

text:
               15.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/15

         Prasība, kas celta 2014. gada 21. janvārī — Pfizer/Komisija un EZA
   (Lieta T-48/14)
   2014/C 78/30
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pfizer Ltd (Sandwich, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — K. Bacon un M. Schaefer, Barristers, I. Dodds-Smith, C. Stothers un J. Mulryne, Solicitors)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Eiropas Zāļu aģentūra

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas un EZA lēmumu, kas ietverts 2013. gada 11. novembra un 2013. gada 15. novembra vēstulēs, — neizdot atbilstības apliecinājumu;

               —

               piespriest Komisijai un EZA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Lai pamatotu savu prasību, prasītāja izvirza vienu pamatu, apgalvojot, ka, norādot, ka atbilstības apliecinājums prasītājas zālēm Vfend to iekļaušanai tirdzniecība atļaujā nevar tikt izdots, pirms pētījumi, kas izklāstīti pediatrijas pētījumu plānā (PPP), nav izvērtēti saistībā ar jauno profilaktisko indikāciju, EZA ir nepareizi interpretējusi Pediatrijas Regulas (1) 28. panta 3. punktu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Regula (EK) Nr. 1901/2006, par pediatrijā lietojamām zālēm un par grozījumiem Regulā (EEK) Nr. 1768/92, Direktīvā 2001/20/EK, Direktīvā 2001/83/EK un Regulā (EK) Nr. 726/2004 (OV L 378, 1. lpp.).


title: Lieta C-243/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 4. jūnija spriedums ( Budaörsi Városi Bíróság (Ungārijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pannon GSM Zrt/Erzsébet Sustikné Győrfi (Direktīva 93/13/EEK — Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos — Negodīga noteikuma juridiski saistoša iedarbība — Valsts tiesas kompetence un pienākums pēc savas ierosmes pārbaudīt piekritības atzīšanas noteikuma negodīgumu — Vērtējuma kritēriji)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/19

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 4. jūnija spriedums (Budaörsi Városi Bíróság (Ungārijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pannon GSM Zrt/Erzsébet Sustikné Győrfi

   (lieta C-243/08) (1)

   (Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Negodīga noteikuma juridiski saistoša iedarbība - Valsts tiesas kompetence un pienākums pēc savas ierosmes pārbaudīt piekritības atzīšanas noteikuma negodīgumu - Vērtējuma kritēriji)
   2009/C 180/32
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Budaörsi Városi Bíróság

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Pannon GSM Zrt

      Atbildētāja: Erzsébet Sustikné Győrfi

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Budaörsi Városi Bíróság (Ungārija) — Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.), interpretācija — Noteikums par piekritības noteikšanu tiesai, kuras teritorijā atrodas pārdevēja vai piegādātāja juridiskā adrese — Valsts tiesas tiesības, pārbaudot savu kompetenci, pēc savas ierosmes izvērtēt noteikuma par piekritības noteikšanu negodīgumu — Noteikuma negodīguma izvērtēšanas kritēriji

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka negodīgi noteikumi patērētājam nav saistoši un ka šajā sakarā nav vajadzīgs, lai patērētājs iepriekš šādus noteikumus būtu sekmīgi apstrīdējis;

               2)

               valsts tiesai pēc savas ierosmes ir jāvērtē līguma noteikumu negodīgais raksturs, tiklīdz tās rīcībā ir šajā sakarā vajadzīgais juridiskais un faktiskais pamatojums. Ja tiesa šādus noteikumus atzīst par negodīgiem, tā tos nepiemēro, izņemot, kad pret to iebilst patērētājs. Šāds pienākums valsts tiesai ir arī tad, ja tā lemj par savu teritoriālo piekritību;

               3)

               valsts tiesai ir jānosaka, vai tādi kā pamata lietā minētie noteikumi atbilst kritērijiem, lai tos kvalificētu kā negodīgus Direktīvas 93/13 3. panta 1. punkta izpratnē. Šādi rīkojoties, valsts tiesai ir jāņem vērā fakts, ka starp patērētāju un piegādātāju noslēgtā līgumā atrodamie noteikumi, kas ietverti, tos īpaši neapspriežot, un saskaņā ar kuriem izņēmuma rakstura piekritība ir piešķirta tiesai, kura ir atbilstošā piekritīgā tiesa vietā, kur ir piegādātāja juridiskā adrese, varētu būt atzīstami par negodīgiem.

      (1)  OV C 247, 27.09.2008.


title: Lieta C-594/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 23. novembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Enzo Buccioni/Banca d’Italia

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 23. novembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Enzo Buccioni/Banca d’Italia

   (Lieta C-594/16)
   (2017/C 063/19)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Enzo Buccioni

      Atbildētāja: Banca d’Italia

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai Līguma par Eiropas Savienību konsolidētās versijas 15. pantā skaidri noteiktais pārskatāmības princips, savā vispārējā obligātajā mērķī – saprotot to tādējādi, ka (minēto principu) var regulēt ar reglamentējošiem vai tiem līdzvērtīgiem avotiem, kā paredzēts turpat 3. punktā, kuru saturs var paust pārmērīgi lielu rīcības brīvību, ko nepamato rangā augstāks Eiropas tiesību avots attiecībā uz to, ka ir nepieciešams noteikt principu, no kuriem nedrīkst atkāpties, minimumu –, nav pretrunā līdzīgam ierobežojošam plānam Eiropas tiesiskajā regulējumā par kredītiestāžu uzraudzības funkcijām, tiktāl, ka pats pārskatāmības princips zaudē nozīmi pat tajā gadījumā, kad interese par piekļuvi ir piesaistīta prasītāja būtiskām interesēm, kas ir acīmredzami saderīgas ar tām interesēm, kuras labvēlīgā nozīmē izriet no nozares ierobežotajiem gadījumiem?

               2)

               vai tāpēc 22. panta 2. punkts, kā arī 27. panta 1. punkts Padomes 2013. gada 15. oktobra Regulā (ES) Nr. 1024/2013, ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (1), ir jāinterpretē nevis kā gadījums, kam nav izņēmuma raksturs, atkāpju pieļaujamībai no aizlieguma piekļūt dokumentiem, bet drīzāk kā normas ar plašākiem mērķiem, kas noteikti Līguma par Eiropas Savienību konsolidētās versijas 15. pantā, un, kā tādas, sasaistāmas ar Savienības tiesību vispārēju normatīvu principu, saskaņā ar kuru piekļuve nav ierobežojama, atbilstīgi saprātīgam un samērīgam kredītnozares vajadzību līdzsvarojumam ar burden sharing gadījumā iesaistīta noguldītāja pamatinteresēm, atkarībā no tādas uzraudzības iestādes noskaidrotajiem būtiskajiem apstākļiem, kam ir organizatorisks raksturs un kompetence nozarēs, kas ir analogas pašas Eiropas Centrālās Bankas nozarei?

               3)

               vai tāpēc, ņemot vērā 53. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīvā 2013/36/ES par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību, ar ko groza Direktīvu 2002/87/EK un atceļ Direktīvas 2006/48/EK un 2006/49/EK (Dokuments attiecas uz EEZ) (2), un valsts tiesiskā regulējuma normas kā atbilstošas minētajai tiesību normai, tas nav saskaņojams ar pārējo a) punktā izklāstīto Eiropas tiesību normu un principu regulējumu tādā ziņā, ka piekļuvi var atļaut, ja par to tiek iesniegts pieteikums pēc bankas iestādes pakļaušanas piespiedu administratīvās likvidācijas procesam, arī tad, ja pieteikumā piekļuve tiek prasīta nevis tikai civillietu vai komerclietu tiesvedības ietvaros, kas faktiski uzsākta, lai aizsargātu mantiskās intereses, kuras tika skartas tāpēc, ka bankas iestāde tika pakļauta piespiedu administratīvās likvidācijas procesam, bet gan arī tādā gadījumā, kad minētajā pieteikumā – tieši, lai pārbaudītu šādu civillietu vai komerclietu tiesvedību konkrētu ierosināmību – tiek preventīvi attiecībā pret šādām tiesvedībām celta prasība tiesā, kas saskaņā ar valsts tiesībām var aizstāvēt piekļuves un pārskatāmības tiesības tieši aizsardzības un prasības celšanas tiesību pilnas aizstāvības dēļ, īpaši attiecībā uz tāda noguldītāja pieteikumu, kas jau ir cietis burden sharing sekas kredītiestādes, kurā viņš bija noguldījis savus ietaupījumus, bankrota procedūras gadījumā?

      (1)  OV L 287, 63. lpp.

      (2)  OV L 176, 338. lpp.


title: Lieta C-521/11: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedums ( Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Amazon.com International Sales Inc. , Amazon EU Sàrl , Amazon.de GmbH , Amazon.com GmbH , likvidācijas procesā, Amazon Logistik GmbH / Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH (Tiesību aktu tuvināšana — Intelektuālais īpašums — Autortiesības un blakustiesības — Ekskluzīvas reproducēšanas tiesības — Direktīva 2001/29/EK — 5. panta 2. punkta b) apakšpunkts — Taisnīga atlīdzība — Vienāda piemērošana ar iespējamām tiesībām uz nodevas par kopēšanu privātai lietošanai, kas paredzēta atlīdzības finansēšanai, atmaksāšanu — Ieņēmumu pārskaitīšana daļēji tiesību subjektiem un daļēji sociālām vai kultūras iestādēm — Nodevas par kopēšanu privātai lietošanai divkārša samaksāšana pārrobežu darījumā)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/10

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Amazon.com International Sales Inc., Amazon EU Sàrl, Amazon.de GmbH, Amazon.com GmbH, likvidācijas procesā, Amazon Logistik GmbH/Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH

   (Lieta C-521/11) (1)

   (Tiesību aktu tuvināšana - Intelektuālais īpašums - Autortiesības un blakustiesības - Ekskluzīvas reproducēšanas tiesības - Direktīva 2001/29/EK - 5. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Taisnīga atlīdzība - Vienāda piemērošana ar iespējamām tiesībām uz nodevas par kopēšanu privātai lietošanai, kas paredzēta atlīdzības finansēšanai, atmaksāšanu - Ieņēmumu pārskaitīšana daļēji tiesību subjektiem un daļēji sociālām vai kultūras iestādēm - Nodevas par kopēšanu privātai lietošanai divkārša samaksāšana pārrobežu darījumā)
   2013/C 252/15
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Amazon.com International Sales Inc., Amazon EU Sàrl, Amazon.de GmbH, Amazon.com GmbH, likvidācijas procesā, Amazon Logistik GmbH

      Atbildētāja: Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberster Gerichtshof — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 10. lpp.) 2. un 5. panta interpretācija — Reproducēšanas tiesības — Direktīvas 2001/29/EK 5. panta 2. punkta b) apakšpunktā paredzētā jēdziena “taisnīga atlīdzība” interpretācija — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts, pirmkārt, vienādi piemērot samaksu par kopēšanu privātai lietošanai visiem reproducēšanai paredzētiem materiālajiem nesējiem un, otrkārt, atlīdzināt šo samaksu nesēja eksporta gadījumā pirms tā pārdošanas gala patērētājam vai gadījumā, ja reproducēšanu ir atļāvis tiesību subjekts

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 5. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā vienādi tiek piemērota nodeva par kopēšanu privātai lietošanai, pirmo reizi tās teritorijā tirdzniecības nolūkā par atlīdzību laižot tirgū datu nesējus, ko var izmantot reproducēšanai, vienlaikus paredzot tiesības uz to nodevu atmaksāšanu, kas samaksātas gadījumā, kad šo nesēju galīgā lietošana neietilpst šajā tiesību normā uzskaitītajos gadījumos, ja ar praktiskajām grūtībām ir attaisnojama šāda taisnīgās atlīdzības finansēšanas sistēma un ja šīs tiesības uz atmaksāšanu ir efektīvas un nepadara samaksātās nodevas atmaksāšanu pārmērīgi sarežģītu, kas, ņemot vērā katras valsts sistēmas īpatnības un šajā direktīva noteiktās robežas, ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

               2)

               Direktīvas 2001/29 5. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā minētajā taisnīgas atlīdzības finansēšanas sistēmā, izmantojot nodevu par kopēšanu privātai lietošanai, ko maksā personas, pirmo reizi attiecīgās dalībvalsts teritorijā tirdzniecības nolūkā un par atlīdzību laižot tirgū datu nesējus, kas var tikt izmantoti reproducēšanai, minētajai tiesību normai nav pretrunā tas, ka šī dalībvalsts nosaka atspēkojamu prezumpciju par šādu datu nesēju privātu lietošanu gadījumā, ja tie tiek pārdoti fiziskām personām, ja ar praktiskajām grūtībām, nosakot, vai attiecīgie datu nesēji ir tikuši izmantoti privātai lietošanai, ir attaisnota šādas prezumpcijas noteikšana, ciktāl paredzētās prezumpcijas dēļ galu galā netiek uzlikta nodeva par kopēšanu privātai lietošanai gadījumā, ja šo datu nesēju galīgā lietošana acīmredzami neietilpst šajā pašā tiesību normā noteiktajos gadījumos;

               3)

               Direktīvas 2001/29 5. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā minētās tiesības uz taisnīgu atlīdzību vai nodeva par kopēšanu privātai lietošanai, kas ir paredzēta šīs atlīdzības finansēšanai, nevar tikt liegtas tādēļ, ka puse no ieņēmumiem par minēto atlīdzību vai nodevu tiek pārskaitīta nevis tieši šīs pašas atlīdzības tiesību subjektiem, bet šiem tiesību subjektiem izveidotajām sociālajām un kultūras iestādēm, ja minētie tiesību subjekti patiešām gūst labumu no šīm sociālajām un kultūras iestādēm un ja minēto iestāžu darbības noteikumi nav diskriminējoši, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

               4)

               Direktīvas 2001/29 5. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts paredzētais pienākums, tirdzniecības nolūkā par atlīdzību laižot tirgū datu nesējus, ko var izmantot reproducēšanai, samaksāt nodevu par kopēšanu privātai lietošanai, kas paredzēta šajā tiesību normā minētās taisnīgās atlīdzības finansēšanai, nevar tikt izslēgts tādēļ, ka analoģiska nodeva jau ir tikusi samaksāta citā dalībvalstī.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta T-151/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 13. jūlija spriedums — Kone u.c./Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Liftu un mehānisko eskalatoru ierīkošanas un uzturēšanas tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Manipulācijas ar publisko iepirkumu procedūrām — Tirgu sadale — Cenu noteikšana)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/45

         Vispārējās tiesas 2011. gada 13. jūlija spriedums — Kone u.c./Komisija
   (Lieta T-151/07) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Liftu un mehānisko eskalatoru ierīkošanas un uzturēšanas tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Manipulācijas ar publisko iepirkumu procedūrām - Tirgu sadale - Cenu noteikšana)
   2011/C 269/99
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Kone Oyj (Helsinki, Somija); Kone GmbH (Hanovere, Vācija); un Kone BV (Voorburg, Nīderlande) (pārstāvji — T. Vinje, solicitor, D. Paemen, J. Schindler, B. Nijs, A. Tomtsis, advokāti, J. Flynn, QC, un D. Scannell, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — É. Gippini Fournier un R. Sauer)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 21. februāra Lēmumu C(2007) 512, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/E-1/38.823 — Lifti un mehāniskie eskalatori) vai, pakārtoti, samazināt prasītājiem piemēroto naudas sodu summu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Kone Oyj, Kone GmbH un Kone BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 07.07.2007.