title: Lieta C-399/08 P: Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 2. septembra spriedums — Eiropas Komisija/ Deutsche Post AG, Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV, UPS Europe NV/SA , Vācijas Federatīvā Republika (Apelācija — EKL 87. pants — Dalībvalstu piešķirts atbalsts — Pasākumi, ko veikusi Vācijas Federatīvā Republika par labu Deutsche Post AG — EKL 86. pants — Pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi — Kompensācija par papildu izmaksām, kas radušās, īstenojot tirdzniecības ar zaudējumiem politiku pasta sūtījumu piegādes no vienas vietas uz citu sektorā — Priekšrocības esamība — Komisijas izmantotā pārbaudes metode — Pierādīšanas pienākums — EKL 230. pants — Pārbaudes Vispārējā tiesā apjoms)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/10

      Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 2. septembra spriedums — Eiropas Komisija/Deutsche Post AG, Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV, UPS Europe NV/SA, Vācijas Federatīvā Republika
      (Lieta C-399/08 P) (1)

      (Apelācija - EKL 87. pants - Dalībvalstu piešķirts atbalsts - Pasākumi, ko veikusi Vācijas Federatīvā Republika par labu Deutsche Post AG - EKL 86. pants - Pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi - Kompensācija par papildu izmaksām, kas radušās, īstenojot tirdzniecības ar zaudējumiem politiku pasta sūtījumu piegādes no vienas vietas uz citu sektorā - Priekšrocības esamība - Komisijas izmantotā pārbaudes metode - Pierādīšanas pienākums - EKL 230. pants - Pārbaudes Vispārējā tiesā apjoms)
      (2010/C 288/15)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Kreuschitz, J. Flett un B. Martenczuk)

         Pārējie lietas dalībnieki: Deutsche Post AG (pārstāvis — J. Sedemund, Rechtsanwalt), Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV (pārstāvis — R. Wojtek, Rechtsanwalt), UPS Europe NV/SA (pārstāvis — E. Henny, advocaat) un Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un B. Klein)

         Priekšmets

      Apelācija par Pirmās instances tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2008. gada 1. jūlija spriedumu lietā T-266/02 Deutsche Post/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa ir atcēlusi Komisijas 2002. gada 19. jūnija Lēmumu 2002/753/EK par pasākumiem, ko Vācijas Federatīvā Republika ir veikusi par labu Deutsche Post AG (OV L 247, 27. lpp.), kurā atbalsts ir atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un izdots rīkojums par tā atgūšanu — Papildu izmaksu, kas radušās zaudējumus radošas pārdošanas politikas pasta sūtījumu no mājas uz māju jomā rezultātā, kompensēšana — EKL 86. panta 2. punkta un 87. panta 1. punkta, 230. panta, kā arī Tiesas Statūtu 36. panta pārkāpums — Atcelšana, nekonstatējot konkrētu kļūdu Komisijas argumentācijā, pamatojot apstrīdēto spriedumu — Pamatojuma attiecībā uz apgalvoto Komisijas piemērotās metodes, lai konstatētu nelikumīga atbalsta esamību, prettiesiskumu neesamība

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  noraidīt galveno apelācijas sūdzību un pretapelācijas sūdzības;

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Deutsche Post AG tiesāšanās izdevumus, kas radušies saistībā ar galveno apelācijas sūdzību;

                  3)

                  Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV un UPS Europe SA savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies saistībā ar galveno apelācijas sūdzību, sedz paši;

                  4)

                  Deutsche Post AG, Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV un UPS Europe SA savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies saistībā ar galveno apelācijas sūdzību, sedz paši;

                  5)

                  Vācijas Federatīvā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 301, 22.11.2008.


title: Lieta T-165/10: Vispārējās tiesas 2010. gada 14. jūlija rīkojums — Grupo Osborne /ITSB — Confecciones Sanfertús ( “TORO” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/36

         Vispārējās tiesas 2010. gada 14. jūlija rīkojums — Grupo Osborne/ITSB — Confecciones Sanfertús (“TORO”)
   (Lieta T-165/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2010/C 246/61
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Spānija) (pārstāvis — J. M. Iglesias Monravá, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Confecciones Sanfertús, SL (Graus, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās palātas 2010. gada 22. janvāra lēmumu lietā R 638/2009-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Confecciones Sanfertús, SL un Grupo Osborne, SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 148, 05.06.2010.


title: Lieta T-436/15: Prasība, kas celta 2015. gada 4. augustā – Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi un Negro/Komisija

text:
               5.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/20

         Prasība, kas celta 2015. gada 4. augustā – Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi un Negro/Komisija
   (Lieta T-436/15)
   (2015/C 328/21)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi (Otranto, Itālija) un Negro Daniele (Otranto) (pārstāvji – V. Pellegrino un A. Micolani, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               vispirms apturēt apstrīdētā lēmuma, ciktāl tas attiecas uz prasītājiem, piemērošanu atbilstoši LESD 278. pantam;

               —

               konstatēt un atzīt Komisijas Īstenošanas lēmuma 2015/789, it īpaši tā 9. panta un I pielikuma, prettiesiskumu, ciktāl tajos Vitis suga ir klasificēta kā viena no sugām, kas ir uzņēmīgas pret Xylella fastidiosa Eiropas un ārpuseiropas izolātiem, un tādēļ ir aizliegta šīs sugas aprite “Savienībā – norobežotajās teritorijās vai ārpus tām”, un attiecīgi atcelt minēto lēmumu, ciktāl tas attiecas uz prasītājiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest atbildētājai veikt jebkādus citus pasākumus, kurus Tiesa uzskatītu par nepieciešamiem, kā, piemēram, veikt papildu izmeklēšanu, tostarp ar EFSA starpniecību.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savu prasījumu pamatošanai prasītāji norāda uz samērīguma principa, LES 5. panta, LESD 296. panta un būtisku formas prasību pārkāpumu pamatojuma nenorādīšanas un/vai kļūdaina pamatojuma norādīšanas veidā, kā arī uz pilnvaru nepareizu izmantošanu kļūdainu faktu un tiesību pieņēmumu dēļ, izmeklēšanas neveikšanu un iekšējām pretrunām.
   Prasītāji precizē, ka prasības pamatā ir Bari Valsts pētniecības padomes (CNR) pētnieku veikts pētījums, kurā, ņemot vērā novērojumus, testus un eksperimentus laukā un laboratorijā, ir secināts, ka:

               —

               Salento izolētā baktērija pasugas un celma ziņā atšķiras no sugas, kas vispārzināmi tiek uzskatīta par vainojamu vīnogulāju slimību izplatībā ārpuseiropas kontinentos;

               —

               kopš 2013. gada līdz šim brīdim Lecce provincē audzētajiem vīnogulājiem nav tikuši konstatēti nekādi Pierce slimības simptomi, ne arī kādas citas pataloģiskas desikācijas;

               —

               šajā pašā laikposmā attiecībā uz tiem pašiem vīnogulājiem nav tikušas konstatētas nekādas baktērijas pēdas, pat ne zonās, kas atrodas tuvumā un tiešā kontaktā ar inficētajiem olīvkokiem;

               —

               visi attiecībā uz vīnogulājiem veiktie laboratorijas testi (kas veikti ar inokulātu un/vai saskarē ar slimības pārnesējiem) ir uzrādījuši negatīvu rezultātu gan saistībā ar infekcijas attīstību, gan saistībā ar baktērijas pastāvēšanu bezsimptomātiskā veidā.

         Vīnogulāju iekļaušana minēto augu sarakstā, prasītāju ieskatā, ir acīmredzami prettiesiska, jo nav ņemti vērā izmeklēšanā iegūtie rezultāti, kas pierāda, ka vīnogulāji acīmredzami ir imūni pret inficētajā zonā izplatījušos baktēriju.
   Prasītāji arī apgalvo, ka lēmums ir pretrunīgs, jo, ņemot vērā EFSA sākotnējo 2013. gada 26. novembra viedokli, kurā bija atzīts, ka nekas daudz nav zināms par Salento atklāto Xylella fastidiosa celmu, Komisija savos iepriekšējos 2014. gada lēmumos Nr. 87 un Nr. 497 neiekļāva vīnogulājus uzņēmīgo augu sarakstā, bet tad negaidīti iekļāva tos un aizliedza to apriti, lai arī tā bija saņēmusi detalizētākus EFSA un Itālijas iestāžu pētījumus, kas apliecināja to imunitāti pret Salento atklāto izolēto baktēriju.


title: Lieta C-337/08: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 25. februāra spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — X Holding B.V./Staatssecretaris van Financiën (EKL 43. un 48. pants — Nodokļu tiesību akti — Sabiedrību ienākuma nodoklis — Vienība aplikšanas ar nodokļiem vajadzībām, ko veido mātes sabiedrība rezidente un viena vai vairākas meitas sabiedrības rezidentes — Peļņas aplikšana ar nodokļiem mātes sabiedrībā — Meitas sabiedrību nerezidentu izslēgšana)

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/3

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 25. februāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — X Holding B.V./Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-337/08) (1)

   (EKL 43. un 48. pants - Nodokļu tiesību akti - Sabiedrību ienākuma nodoklis - Vienība aplikšanas ar nodokļiem vajadzībām, ko veido mātes sabiedrība rezidente un viena vai vairākas meitas sabiedrības rezidentes - Peļņas aplikšana ar nodokļiem mātes sabiedrībā - Meitas sabiedrību nerezidentu izslēgšana)
   2010/C 100/04
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: X Holding B.V.

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — EKL 43. un 48. panta interpretācija — Regulējums, ar kuru mātes sabiedrībām — rezidentēm ir piešķirta iespēja veidot vienību aplikšanas ar nodokļiem vajadzībām ar vienu vai vairākām to meitas sabiedrībām — rezidentēm, šādas vienības peļņu apliekot ar nodokļiem mātes sabiedrībā — Meitas sabiedrību — nerezidentu izslēgšana no šī mehānisma

      Rezolutīvā daļa:

   Ar EKL 43. un 48. pantu netiek aizliegts dalībvalsts regulējums, atbilstoši kuram mātes sabiedrībai ir piešķirta iespēja veidot vienību aplikšanas ar nodokļiem vajadzībām ar tās meitas sabiedrību — rezidenti, bet šādu vienību nav ļauts veidot ar meitas sabiedrību — nerezidenti, jo tās peļņa nav pakļauta šīs dalībvalsts nodokļu tiesībām.

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Lieta T-160/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. jūlija spriedums — Lancôme /ITSB — CMS Hasche Sigle ( COLOR EDITION ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības pasludināšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme COLOR EDITION — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Interese celt prasību — Regulas Nr. 40/94 55. pants)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/50

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. jūlija spriedums — Lancôme/ITSB — CMS Hasche Sigle (“COLOR EDITION”)
   (Lieta T-160/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības pasludināšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “COLOR EDITION’ - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Interese celt prasību - Regulas Nr. 40/94 55. pants)
   (2008/C 209/88)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Parīze (Francija) (pārstāvis — E. Baud, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: CMS Hasche Sigle, Ķelne (Vācija)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 26. februāra lēmumu (lieta R 231/2006-2) par spēkā neesamības pasludināšanas procesu starp CMS Hasche Sigle un Lancôme parfums et beauté & Cie SNC.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Lancôme parfums et beauté & Cie SNC sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 140, 23.6.2007.


title: Lieta T-126/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 6. marta rīkojums — Allos Walter Lang /ITSB — Kokoriko (Coco Rico)

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/43

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 6. marta rīkojums — Allos Walter Lang/ITSB — Kokoriko (Coco Rico)
   (Lieta T-126/07) (1)

   (2008/C 107/72)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 140, 23.6.2007.


title: Lieta C-284/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 7. jūnijā iesniedza Oberlandesgericht Koblenz (Vācija) — Deutsche Lufthansa AG/Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH

text:
               8.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 7. jūnijā iesniedza Oberlandesgericht Koblenz (Vācija) — Deutsche Lufthansa AG/Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH

   (Lieta C-284/12)
   2012/C 273/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Koblenz

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Deutsche Lufthansa AG

      Atbildētāja: Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai neapstrīdēta Komisijas lēmuma uzsākt formālo pārbaudes procedūru saskaņā ar LESD 108. panta 3. punkta otro teikumu sekas ir tādas, ka valsts tiesai prasības tiesvedībā par veikto maksājumu atgūšanu un turpmāku maksājumu neveikšanu attiecībā uz atbalsta rakstura novērtējumu ir saistošs Komisijas juridiskais vērtējums, kas ietverts lēmumā par procedūras uzsākšanu?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz 1. jautājumu ir noliedzoša:
               Vai tāda publiska uzņēmuma Direktīvas 2006/111/EK (1) 2. panta b) punkta i) apakšpunkta izpratnē, kurš ekspluatē lidostu, veikti pasākumi, par kuriem ir tiesības uz valsts atbalstu, ir vērtējami kā selektīvi pasākumi LESD 107. panta 1. punkta izpratnē jau tāpēc vien, ka no tiem labumu gūst vienīgi tās aviosabiedrības, kuras izmanto lidostu?

               3)

               Gadījumā, ja atbilde uz 2. jautājumu ir noliedzoša:

                           a)

                           Vai selektivitātes kritērijs nav izpildīts tad, ja publiskais uzņēmums, kurš ekspluatē lidostu, pārredzamā veidā nodrošina vienādus nosacījumus visām aviosabiedrībām, kuras izlemj izmantot lidostu?

                           b)

                           Vai tā ir arī tad, ja lidostas ekspluatētājs īsteno kādu konkrētu tirdzniecības modeli (šajā gadījumā — sadarbība ar tā dēvētajām zemo cenu aviosabiedrībām — low-cost-carrier), izmantošanas nosacījumi ir pielāgoti šim klientu lokam, un tāpēc tie nav vienlīdz pievilcīgi visām aviosabiedrībām?

                           c)

                           Vai pasākums katrā ziņā ir selektīvs tad, ja ievērojama daļa lidostas pasažieru daudzus gadus izmanto vienu aviosabiedrību?

      (1)  Komisijas 2006. gada 16. novembra Direktīva 2006/111/EK par dalībvalstu un publisku uzņēmumu finansiālo attiecību pārredzamību, kā arī par dažu uzņēmumu finanšu pārredzamību (OV 2006, L 318, 17. lpp.).


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 26. maijā lietā C-465/03 (Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Kretztechnik AG pret Finanzamt Linz (Sestā PVN direktīva — Pakalpojumi pret atlīdzību — Akciju emisija — Sabiedrības akciju kotēšanas uzsākšana — Iespēja atskaitīt PVN)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/14

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 26. maijā
   lietā C-465/03 (Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Kretztechnik AG pret Finanzamt Linz
       (1)

   (Sestā PVN direktīva - Pakalpojumi pret atlīdzību - Akciju emisija - Sabiedrības akciju kotēšanas uzsākšana - Iespēja atskaitīt PVN)
   (2005/C 217/27)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-465/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Austrija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 20. oktobrī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 5. novembrī, tiesvedībā Kretztechnik AG pret Finanzamt Linz, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jāns [P. Jann], tiesneši K. Lēnartss [K. Lenaerts] (referents), H. N. Kunja Rodrigess [J. N.Cunha Rodrigues], M. Ilešičs [M. Ilešič] un E. Levits, ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [F. G. Jacobs], sekretāre M.-F. Kontē [M.-F. Contet], galvenā administratore, 2005. gada 26. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               jaunu akciju emisija nav darījums, kas ietilpst Padomes 1977. gada 17. maija Sestās [PVN] direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kurā izdarīti grozījumi ar Padomes 1995. gada 10. aprīļa Direktīvu 95/7/EK, 2. panta 1. punkta piemērošanas jomā;

               2)

               Sestās [PVN] direktīvas 77/388, kurā izdarīti grozījumi ar Direktīvu 95/71, 7. panta 1. un 2. punkts dod tiesības atskaitīt visu pievienotās vērtības nodokli, ko uzliek nodokļu maksātāja izdevumiem par dažādiem pakalpojumiem, kurus tas saņēmis akciju emisijas ietvaros, ciktāl šī nodokļa maksātāja saimnieciskās darbības laikā veiktie darījumi ir ar nodokli apliekami darījumi.

      (1)  OV C 47, 21.02.2004


title: Lieta C-415/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 14. jūlija rīkojumu lietā T-345/06 Complejo Agrícola SA /Eiropas Kopienu Komisija 2008. gada 22. septembrī iesniedza Complejo Agrícola SA , kuras prasījumus atbalsta Spānijas Karaliste

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 14. jūlija rīkojumu lietā T-345/06 Complejo Agrícola SA/Eiropas Kopienu Komisija 2008. gada 22. septembrī iesniedza Complejo Agrícola SA, kuras prasījumus atbalsta Spānijas Karaliste
   (Lieta C-415/08 P)
   (2008/C 313/22)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Complejo Agrícola, SA (pārstāvji — A. Menéndez Menéndez un G. Yanguas Montero, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Kopienu Komisija un Spānijas Karaliste
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               apelācijas sūdzību atzīt par pieņemamu;

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2008. gada 14. jūlija rīkojumu, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai paziņots 2008. gada 18. jūlijā (turpmāk tekstā — “PIT rīkojums”), kurā PIT: a) kā nepieņemamu noraidīja Complejo Agrícola celto prasību atcelt Komisijas 2006. gada 19. jūlija Lēmumu 2006/613/EK (1), ar ko atbilstīgi Padomes [1992. gada] 22. maija Direktīvai 92/43/EEK pieņem Kopienas nozīmes teritoriju sarakstu Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam (turpmāk tekstā — “Lēmums 2006/613”), (turpmāk tekstā — “prasība par lēmuma atcelšanu”); un b) piespriež Complejo Agrícola segt savus un atlīdzināt Eiropas Kopienu Komisijas (turpmāk tekstā — “Komisija”) tiesāšanās izdevumus;

               —

               nodot lietu atpakaļ izskatīšanā PIT, lai tā prasību par lēmuma atcelšanu atzītu par pieņemamu un pēc būtības izspriestu par Complejo Agrícola prasībā par lēmuma atcelšanu izvirzītajiem prasījumiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt Complejo Agrícola šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   PIT rīkojumā atzīts, ka Lēmums 2006/613 ir apstrīdams akts. Tomēr PIT rīkojumā tiek noliegtas Complejo Agrícola tiesības celt prasību, lai to apstrīdētu, jo tā uzskata, ka Lēmums 2006/613, ar kuru par Kopienas nozīmes teritoriju (KNT) atzīta Acebuchales de la Campiña Sur de Cádiz — kods 6120015- (turpmāk tekstā — “Acebuchales KNT”), uz kuras atrodas daļa no Complejo Agrícola piederošās lauku saimniecības “Las Lomas”, Complejo Agrícola tieši neskarot, jo tai neuzliek konkrētus pienākumus un tā īstenošanai vajadzīgi valsts tiesību akti.

      Complejo Agrícola uzskata, ka PIT rīkojumā esot kļūdaini interpretēts Eiropas Kopienas dibināšanas līguma (turpmāk tekstā — “EKL”) 230. pants, ievērojot, ka saskaņā ar šo tiesību normu atbilstoši tās jaunākajai interpretācijai judikatūrā Complejo Agrícola būtu visnotaļ tiesīga apstrīdēt Lēmumu 2006/613, jo tas to skar tieši un individuāli. Tādēļ apstrīdētais lēmums esot jāatceļ.

   Lēmums 2006/613 Complejo Agrícola
      skar tieši, ja to vērtē gan atbilstoši agrākajai formālajai tieša skāruma interpretācijai judikatūrā, gan atbilstoši šīs Tiesas pašreiz atzītajai materiālajai interpretācijai.
   Pārsūdzētajā rīkojumā Complejo Agrícola gadījums tiek pielīdzināts citiem precedentiem, ar kuriem tam nav nekā kopīga, un nav izvērtēti konkrētie lietas apstākļi, kam saskaņā ar pašreiz noteicošo judikatūru jāliek atzīt Complejo Agrícola prasības celšanas tiesības. Šīs lietas būtiskā atšķirība no PIT rīkojumā minētajiem precedentiem slēpjas apstāklī, ka Lēmuma 2006/613 pieņemšanas brīdī Spānijas tiesību akti KNT aizsardzības jomā jau bija pieņemti un bija droši zināms, kādas būs Lēmuma 2006/613 pieņemšanas tiesiskās sekas attiecībā uz Complejo Agrícola, un tādējādi iespēja, ka Spānijas valsts nepiemērotu Lēmumu [2006/613], bija visnotaļ teorētiska. Pretēji tam, kā apgalvots PIT rīkojumā, šo apstākli negroza iespējamība, ka Spānijas valsts nākotnē varētu izdarīt grozījumus jau pieņemtos tiesību aktos par KNT aizsardzību.

      (1)  OV L 259, 1. lpp.


title: Lieta C-230/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2009. gada 25. jūnija rīkojumu — Hauptzollamt Koblenz/Kurt Etling un Thomas Etling GbR, piedaloties Bundesministerium der Finanzen

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2009. gada 25. jūnija rīkojumu — Hauptzollamt Koblenz/Kurt Etling un Thomas Etling GbR, piedaloties Bundesministerium der Finanzen
   (Lieta C-230/09)
   2009/C 220/35
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Hauptzollamt Koblenz

      Atbildētāji: Kurt Etling un Thomas Etling GbR

      Piedaloties: Bundesministerium der Finanzen

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kopienu tiesības, jo īpaši Padomes 2003. gada 29. septembra Regulas (EK) Nr. 1788/2003, ar ko nosaka maksājumu piena un piena produktu nozarē (1), 5. panta k) punkts ir jāsaprot tādējādi, ka ražotāja references daudzums divpadsmit mēnešu periodā, kurā references daudzumu viņam ir nodevis cits ražotājs, neietver references daudzuma daļu, kuru attiecīgajā divpadsmit mēnešu periodā jau ir piegādājis otrs ražotājs?

      (1)  OV L 270, 123. lpp.


title: Lieta C-377/10: Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 6. decembra rīkojums ( Tribunalul Dolj (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Adrian Băilă/Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Craiova, Administrația Fondului pentru Mediu (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Saistības ar realitāti vai pamata lietas priekšmetu neesamība — Nepieņemamība)

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/17

         Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 6. decembra rīkojums (Tribunalul Dolj (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Adrian Băilă/Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Craiova, Administrația Fondului pentru Mediu

   (Lieta C-377/10) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Saistības ar realitāti vai pamata lietas priekšmetu neesamība - Nepieņemamība)
   2011/C 63/31
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Dolj

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Adrian Băilă

      Atbildētājs: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Craiova, Administrația Fondului pentru Mediu

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunalul Dolj — Lietotu transportlīdzekļu, kas iepriekš bijuši reģistrēti citās dalībvalstīs, reģistrēšana — Dabas resursu nodoklis, kas tiek iekasēts, pirmoreiz reģistrējot transportlīdzekli kādā no dalībvalstīm — Valsts tiesiskā regulējuma saderība ar LESD 110. pantu — Attiecībā uz transportlīdzekļiem ar noteiktām tehniskām iezīmēm ieviestais pagaidu atbrīvojums no nodokļa

      Rezolutīvā daļa:

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Tribunalul Dolj iesniedza ar 2010. gada 9. jūnija lēmumu, ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 274, 09.10.2010.


title: Lieta C-141/14: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 14. janvāra spriedums – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2009/147/EK — Savvaļas putnu aizsardzība — Īpaši aizsargājamās teritorijas Kaliakra un Belite skali — Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu un savvaļas sugu aizsardzība — Kopienas nozīmes teritorija Kompleks Kaliakra — Direktīva 2011/92/ES — Noteiktu projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Aizsardzības režīma piemērojamība ratione temporis — Sugu dabisko dzīvotņu noplicināšanās un traucējumi, kas skar sugas — Vēja enerģija — Tūrisms

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/4

         Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 14. janvāra spriedums – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika
   (Lieta C-141/14) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2009/147/EK - Savvaļas putnu aizsardzība - Īpaši aizsargājamās teritorijas Kaliakra un Belite skali - Direktīva 92/43/EEK - Dabisko dzīvotņu un savvaļas sugu aizsardzība - Kopienas nozīmes teritorija Kompleks Kaliakra - Direktīva 2011/92/ES - Noteiktu projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Aizsardzības režīma piemērojamība ratione temporis - Sugu dabisko dzīvotņu noplicināšanās un traucējumi, kas skar sugas - Vēja enerģija - Tūrisms)
   (2016/C 098/04)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – E. White, C. Hermes un P. Mihaylova)

      Atbildētāja: Bulgārijas Republika (pārstāves – E. Petranova un D. Drambozova)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Bulgārijas Republika,

                           —

                           neintegrējot īpaši aizsargājamajā teritorijā, kas ietver Kaliakras reģionu, visas putnu aizsardzībai nozīmīgās teritorijas, nav klasificējusi kā īpaši aizsargājamu teritoriju skaitliski un lieluma ziņā vispiemērotākās teritorijas, pirmkārt, to bioloģisko sugu aizsardzībai, kas minētas Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīvas 2009/147/EK par savvaļas putnu aizsardzību I pielikumā, un, otrkārt, šajā pielikumā neminēto regulāri sastopamo migrējošo sugu aizsardzībai ģeogrāfiskajā jūras un sauszemes teritorijā, uz kuru attiecas šī direktīva, un tādējādi šī dalībvalsts nav izpildījusi minētās direktīvas 4. panta 1. un 2. punktā paredzētos pienākumus;

                           —

                           apstiprinot projektu “AES Geo Energy”, “Disib” un “Longman Investment” īstenošanu putnu aizsardzībai nozīmīgā teritorijā, kas ietver Kaliakras reģionu un kas nebija klasificēta kā īpaši aizsargājama teritorija, bet kura būtu jāklasificē šādi, nav izpildījusi Direktīvas 2009/147 4. panta 4. punktā paredzētos pienākumus;

                           —

                           apstiprinot projektu “Kaliakra Wind Power”, “EVN Enertrag Kavarna” un “Vertikal – Petkov & Cie”, kā arī “Thracian Cliffs Golf & Spa Resort” īstenošanu attiecīgi putnu aizsardzībai nozīmīgās teritorijās, kas ietver Kaliakras un Belite skali reģionus, nav izpildījusi Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 2. punktā paredzētos pienākumus;

                           —

                           pirmkārt, pareizi neizvērtējot projektu “Windtech”, “Brestiom”, “Eco Energy” un “Longman Investment” kumulatīvo ietekmi putnu aizsardzībai nozīmīgā teritorijā, kas ietver Kaliakras reģionu un kas nebija klasificēta kā īpaši aizsargājama teritorija, bet kura būtu jāklasificē šādi, un tomēr, otrkārt, atļaujot īstenot projektu “Longman Investment”, nav izpildījusi attiecīgi, pirmkārt, Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Direktīvas 2011/92/ES par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu 4. panta 2. un 3. punktā, kā arī tās III pielikuma 1. punkta b) apakšpunktā un, otrkārt, šīs direktīvas 2. panta 1. punktā paredzētos pienākumus.

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Bulgārijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 159, 26.5.2014.


title: Lieta C-378/09: Tiesas (astotā palāta) 2010. gada 10. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Čehijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 85/337/EEK — 10.a panta pirmā, otrā un trešā daļa — Dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Valsts tiesiskais regulējums, kas ierobežo tiesības iesniegt prasību par lēmumiem vides jomā — Minētās tiesību normas netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/10

         Tiesas (astotā palāta) 2010. gada 10. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-378/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 85/337/EEK - 10.a panta pirmā, otrā un trešā daļa - Dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Valsts tiesiskais regulējums, kas ierobežo tiesības iesniegt prasību par lēmumiem vides jomā - Minētās tiesību normas netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2010/C 209/14
   Tiesvedības valoda — čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Šimerdová un J.-B. Laignelot)

      Atbildētāja: Čehijas Republika (pārstāvji — M. Smolek un J. Jirkalová)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.), kas grozīta ar Padomes Direktīvu 97/11/EK (OV L 73, 5. lpp.) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/35/EK (OV L 156, 17. lpp.), 10.a panta pirmās, otrās un trešās daļas pārkāpums — Valsts tiesiskais regulējums, ar ko ierobežo sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanas procesos vides jomā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot noteiktajā termiņā normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/35/EK, prasības, Čehijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Čehijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 312, 19.12.2009.


title: Lieta C-58/16: Prasība, kas celta 2016. gada 1. februārī – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/13

         Prasība, kas celta 2016. gada 1. februārī – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-58/16)
   (2016/C 118/16)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – W. Mölls un L. Nicolae)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               attiecībā uz visām ostām Ziemeļreinā-Vestfālenē nenodrošinot, ka tiek noteiktas ostu robežas, apstiprināti ostas aizsardzības novērtējumi un aizsardzības plāni, kā arī par ostas aizsardzību atbildīgā amatpersona, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvas 2005/65/EK (1) par ostu aizsardzības pastiprināšanu 2. panta 3. punktā un 6., 7. un 9. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Saskaņā ar Direktīvas 2005/65/EK 6. pantu dalībvalstīm ir jānodrošina, ka ikvienai ostai, uz kuru attiecas šī direktīva, tiek veikts aizsardzības novērtējums, un attiecīgā dalībvalsts tos apstiprina. Saskaņā ar šīs direktīvas I pielikumu aizsardzības novērtējumos tostarp ir jānosaka visas zonas, kuras ir svarīgas attiecībā uz ostas aizsardzību, nosakot arī ostas robežas.
   Saskaņā ar 2. panta 3. punktu dalībvalstis nosaka katras ostas robežas, attiecīgi ņemot vērā no ostas aizsardzības novērtējuma iegūtos datus. 4. punkts attiecas uz gadījumu, kad ostas iekārtas robežas Regulas (EK) Nr. 725/2004 (2) nozīmē būtībā aptver visu ostu.
   2013. gadā veiktajā inspekcijā esot noskaidrojies, ka vismaz 11 Ziemeļreinas-Vestfālenes ostām, uz kurām attiecas Direktīva 2005/65/EK, nav aizsardzības novērtējuma. No turpmākās korespondences izriet, ka šī situācija līdz šim nav mainījusies.
   Vismaz šajās ostās arī nav noteiktas ostu robežas, jo, kā tika izklāstīts iepriekš, šo robežu noteikšanas pamatā savukārt ir aizsardzības novērtējums.
   Tādējādi esot jāatzīst, ka Vācija nav pienācīgi piemērojusi Direktīvas 2005/65/EK 2. panta 3. punktu un 6. pantu.
   Saskaņā ar Direktīvas 2005/65/EK 7. pantu dalībvalstīm ir jānodrošina, ka ikvienai ostai, uz kuru attiecas šī direktīva, tiek izstrādāts aizsardzības plāns, un attiecīgā dalībvalsts to apstiprina.
   2013. gada 21. augusta vēstulē Vācijas iestādes esot atzinušas, ka 11 Ziemeļreinas-Vestfālenes ostām, uz kurām attiecas Direktīva, neesot aizsardzības plānu. No turpmākās korespondences izriet, ka šī situācija līdz šim nav mainījusies.
   Tādējādi esot jāatzīst, ka Vācija nav pienācīgi piemērojusi Direktīvas 2005/65/EK 7. pantu.
   Saskaņā ar Direktīvas 2005/65/EK 9. pantu ikvienai ostai, uz kuru attiecas šī direktīva, ir jāapstiprina par ostas aizsardzību atbildīgā amatpersona.
   2013. gada 21. augusta vēstulē Vācijas iestādes esot atzinušas, ka vairākām Ziemeļreinas-Vestfālenes ostām, uz kurām attiecas Direktīva, šādas atbildīgās amatpersonas neesot. No turpmākās korespondences izriet, ka šī situācija līdz šim nav mainījusies.
   Tādējādi esot jāatzīst, ka Vācija nav pienācīgi piemērojusi Direktīvas 2005/65/EK 9. pantu.

      (1)  OV L 310, 28. lpp.

      (2)  OV L 129, 6. lpp.


title: Lieta C-363/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. jūnijā iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) — Leonardo Zappalà / Rete Ferroviaria Italiana SpA

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. jūnijā iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) — Leonardo Zappalà/Rete Ferroviaria Italiana SpA

   (Lieta C-363/13)
   2013/C 260/53
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Leonardo Zappalà

      Atbildētāja: Rete Ferroviaria Italiana SpA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai darbam kuģniecībā ir piemērojamas Direktīvā 1999/70/EK (1) ietvertā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku klauzulas un, it īpaši, vai 2. klauzulas 1. punkts ir attiecināms arī uz noteikta laika darba ņēmējiem, kuri pieņemti darbā uz prāmjiem, kas veic reisus katru dienu?

               2)

               Vai Direktīvā 1999/70/EK ietvertais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku un it īpaši 3. klauzulas 1. punkts aizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu (Codice di navigazione 332. pants), kurā paredzēta norāde par līguma “ilgumu”, nevis “termiņu”, un vai minētajai direktīvai atbilst tas, ka līguma ilgums ir paredzēts, norādot skaidru galīgo termiņu ilguma ziņā (“maksimāli 78 dienas”), bet neskaidru termiņu beigu datuma ziņā?

               3)

               Vai Direktīvā 1999/70/EK ietvertais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku un it īpaši 3. klauzulas 1. punkts aizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu (Codice di navigazione 325., 326. un 332. pants), kurā identificēti līguma uz noteiktu laiku objektīvie iemesli, paredzot vienīgi reisu vai reisus, kuri jāveic, kā rezultātā līguma priekšmets (dienests) būtībā sakrīt ar iemeslu (pamatojumu, kāpēc tas noslēgts uz noteiktu laiku)?

               4)

               Vai Direktīvā ietvertais pamatnolīgums nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu (šajā lietā — Codice di navigazione normas), kurā tad, ja tiek izmantoti secīgi līgumi (kas var tikt izmantoti ļaunprātīgi 5. klauzulas izpratnē), tos nav iespējams pārveidot par darba tiesiskajām attiecībām uz nenoteiktu laiku (pasākums, kas Codice di navigazione 326. pantā paredzēts tikai gadījumos, kad nodarbinātā persona ir dienestā nepārtraukti ilgāk nekā vienu gadu, un gadījumos, kad no līguma izbeigšanās līdz nākamā secīgā līguma noslēgšanai paiet laika posms, kas nav ilgāks par sešdesmit dienām)?

      (1)  Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.).


title: Lieta T-71/07: Prasība, kas celta 2007. gada 9. martā — Icuna. Com /Parlaments

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/53

         Prasība, kas celta 2007. gada 9. martā — Icuna. Com/Parlaments
   (Lieta T-71/07)
   (2007/C 95/107)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Icuna.Com SCRL, Braine-le-Château (Beļģija) (pārstāvji — J. Windey un P. de Bandt, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2007. gada 31. janvāra lēmumu, ar ko atcelts uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā EP/DGINFO/WEBTV/2006/0003 attiecībā uz 2. daļu;

               —

               atzīt Kopienas ārpuslīgumisko atbildību un piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt prasītājai pilnā apmērā ar apstrīdēto lēmumu radīto kaitējumu un iecelt ekspertu šī kaitējuma novērtēšanai;

               —

               jebkurā gadījumā piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt sakarā ar šo procesu radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar 2006. gada 1. decembra lēmumu Eiropas Parlaments noraidīja prasītājas piedāvājumu, kas iesniegts, pamatojoties uz uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā EP/DGINFO/WEBTV/2006/0003, 2. daļa: pārraižu saturs, lai izveidotu Eiropas Parlamenta televīzijas kanālu globālajā tīmeklī (1), un noslēdza līgumu ar citu pretendentu. Par šo lēmumu prasītāja 2006. gada 19. decembrī Pirmās instances tiesā cēla prasību par tiesību akta atcelšanu (2). Procesa par pagaidu noregulējumu ietvaros Pirmās instances tiesas priekšsēdētājs izdeva rīkojumu apturēt līguma izpildi — uz laiku un ar nosacījumu, ja Parlaments jau būtu noslēdzis līgumu atbilstoši 2006. gada 1. decembra lēmumam. Pēc tiesas sēdes, kas notika pagaidu noregulējuma procesa ietvaros, Parlaments 2007. gada 31. janvārī pieņēma apstrīdēto lēmumu, ar ko tas atcēla konkrēto uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā attiecībā uz 2. daļu.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus. Pirmais pamats attiecas uz apstrīdētā lēmuma prettiesiskumu lēmuma izdevēja kompetences neesamības dēļ un Finanšu regulas (3) 101. panta pārkāpuma dēļ. Prasītāja apgalvo, ka neviena Kopienas tiesību norma nepiešķir rīcības pilnvaras atcelt tiesības noslēgt līgumu pēc tam, kad ar līguma noslēgšanas tiesību saņēmēju parakstīts līgums. Turklāt prasītāja norāda, ka, pat pieņemot, ka atbildētājam būtu bijusi kompetence pieņemt apstrīdēto lēmumu, pamatojoties uz Finanšu regulas 101. pantu, šī norma tam neļaujot daļēji atcelt uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā.
   Izvirzot otro pamatu, prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajam lēmumam trūkst pamatojuma, jo tas neļaujot saprast motīvus, kas atbildētājam ļāva pieņemt šādu lēmumu — ne pamatu, uz kā tas balstās, ne iemeslu, kura dēļ uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā tika atcelts vienīgi daļā, tas ir, attiecībā uz 2. daļu.
   Papildu prasībai atcelt 2007. gada 31. janvāra lēmumu prasītāja lūdz atlīdzināt pilnā apmērā ar šo lēmumu radīto kaitējumu.

      (1)  Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā “Globālā tīmekļa televīzijas Eiropas Parlamenta kanāls ”(OV 2006 S 87-91412).

      (2)  Lieta T-383/06 Icuna.Com/Parlaments (OV 2007 C 20, 31. lpp.).

      (3)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.).


title: Lieta T-366/10 P: Vispārējās tiesas 2011. gada 15. jūlija rīkojums — Marcuccio /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Ārpuslīgumiskā atbildība — Atlīdzināmu tiesāšanās izdevumu atlīdzināšana — Iebilde par paralēlu prasību — Procesuālo noteikumu pārkāpumi — Tiesības uz aizstāvību — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/20

         Vispārējās tiesas 2011. gada 15. jūlija rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta T-366/10 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Ārpuslīgumiskā atbildība - Atlīdzināmu tiesāšanās izdevumu atlīdzināšana - Iebilde par paralēlu prasību - Procesuālo noteikumu pārkāpumi - Tiesības uz aizstāvību - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2011/C 282/39
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis-Kayser, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 22. jūnija rīkojumu lietā F-78/09 Marcuccio/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts) nolūkā atcelt šo rīkojumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Luigi Marcuccio sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijai šajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010.


title: Lieta T-492/08: Prasība, kas celta 2008. gada 18. novembrī — Wessang /ITSB — Greinwald ( star foods )

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/40

         Prasība, kas celta 2008. gada 18. novembrī — Wessang/ITSB — Greinwald (“star foods”)
   (Lieta T-492/08)
   (2009/C 32/77)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Nicolas Wessang, Zimmerbach (Francija) (pārstāvis — A. Grolée, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Greinwald GmbH, Kempten (Vācija)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju padomes 2008. gada 17. septembra lēmumu;

               —

               apmierināt iebildumus, ko Nicolas Wessang iesniedzis 2005. gada 26. septembrī pret preču zīmes “STAR FOODS” un grafiskā attēla reģistrācijas pieteikumu Nr. 004105615;

               —

               pilnībā noraidīt minēto reģistrācijas pieteikumu Nr. 004105615;

               —

               piespriest sabiedrībai Greinwald GmbH atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas Nicolas Wessang radušies iebildumu un apelācijas procesā, kā arī šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Greinwald GmbH

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “star foods” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29., 30. un 32. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 4 105 615

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītājs

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas un vārdiskas preču zīmes “STAR SNACKS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29., 30. un 31. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un noraidīt iebildumus

      Izvirzītie pamati: saskaņā ar prasītājas viedokli, pastāvot konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja, ciktāl tās esot ārkārtīgi līdzīgas gan no vizuālā, gan no fonētiskā vai konceptuālā aspekta,un aptverot līdzīgas, pat identiskas preces.


title: Lieta F-45/06: Prasība, kas celta  2006. gada 25. aprīlī  —  Martin Avendano  u.c. pret Komisiju

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/39

         Prasība, kas celta 2006. gada 25. aprīlī — Martin Avendano u.c. pret Komisiju
   (Lieta F-45/06)
   (2006/C 143/74)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Javier Martin Avendano u.c. (pārstāvji — S. Rodrigues un A. Jaume, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas atteikumu 2005. paaugstināšanas gada ietvaros iekļaut prasītājus A*10 un B*10 pakāpēs paaugstināmo ierēdņu sarakstā, kā šāds lēmums netieši izriet no 2005. gada 23. novembra administrācijas informācijas Nr. 85-2005;

               —

               norādīt iecēlējinstitūcijai uz apstrīdēto lēmumu atcelšanas sekām un it īpaši uz to, ka prasītāju pakāpes ir jāpārkvalificē attiecīgi vai nu A*10 pakāpē ar atpakaļ ejošu spēku kopš 2005. gada 1. marta, vai B*10 pakāpē ar atpakaļ ejošu spēku kopš 2005. gada 1. janvāra;

               —

               pakārtoti, pirmkārt, uzdot atbildētājai atzīt, ka prasītāji nākamā paaugstināšanas reizē ir paaugstināmi attiecīgi A*10 vai B*10 pakāpē, un, otrkārt, piespriest atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājiem nodarīts, nepaaugstinot viņus amatā, attiecīgi vai nu A*10 pakāpē kopš 2005. gada 1. marta, vai B*10 pakāpē kopš 2005. gada 1. janvāra;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji ir ierēdņi, kuriem agrāk bija A7 un B2 pakāpes. Pēc jauno Civildienesta noteikumu spēkā stāšanās viņu pakāpes, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2. pantu, tika attiecīgi nomainītas ar A*8 un B*8 pakāpēm. Viņi apgalvo, ka viņu karjeras tika kavētas sakarā ar to, ka jaunajā klasifikācijas sistēmā starp agrākajām pakāpēm A7 (tagad A*8) un A6 (tagad A*10), kā arī agrākajām pakāpēm B2 (tagad B*8) un B1 (tagad B*10) tika iekļautas papildus pakāpes A*9 un B*9.
   Pamatojot savu prasību, prasītāji norāda, ka Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2. panta piemērošana viņiem, neparedzot īpašus pasākumus, lai atlīdzinātu kaitējumu viņu karjerai, ir nelikumīga. Šis iebildums par nelikumību vispirms ir balstīts uz vecās un jaunās karjeras struktūras vienlīdzības principa — principa, kam veltīts Civildienesta noteikumu 6. pants, — pārkāpumu. Piemērojot šo pantu, iecēlējinstitūcijai 2005. paaugstināšanas gada ietvaros prasītāji bija jāiekļauj A*10 un B*10 pakāpēs paaugstināmo ierēdņu sarakstā.
   Prasītāji arī uzskata, ka, salīdzinot ar viņu kolēģiem A7 un B2 pakāpēs, kuri paaugstināti pirms jauno Civildienesta noteikumu spēkā stāšanās, viņi ir cietuši vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu.
   Visbeidzot prasītāji norāda uz, pirmkārt, tiesiskās paļāvības, ko viņiem ir radījuši Padomes un Komisijas apgalvojumi par to, ka jaunā karjeras struktūra nepasliktinās viņu darba nosacījumus, pārkāpumu un, otrkārt, viņu iegūto tiesību pārkāpumu, kā arī pilnvaru pārkāpumu.


title: Lieta C-655/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 7. oktobra spriedumu lietā T-534/13 Panrico/EUIPO 2015. gada 7. decembrī iesniedza Panrico, S.A.

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/3

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 7. oktobra spriedumu lietā T-534/13 Panrico/EUIPO2015. gada 7. decembrī iesniedza Panrico, S.A.

   (Lieta C-655/15 P)
   (2016/C 118/04)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Panrico, S.A. (pārstāvis – D. Pellisé Urquiza, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) un HDN Development Corp.

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 7. oktobra spriedumu lietā T-534/13;

               —

               apmierināt Vispārējā tiesā celtos prasījumus saistībā ar EUIPO Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 25. jūlija lēmuma R 623/2011-4 atzīšanu par spēkā neesošu vai atcelšanu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza šādus pamatus, kas balstīti uz Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta, kā arī Savienības judikatūras, kurā ir interpretētas šīs tiesību normas, pārkāpumu.

      Pirmais pamats ir balstīts uz kļūdu tiesību piemērošanā, ko Vispārējā tiesa esot pieļāvusi, nosakot konfliktējošo apzīmējumu dominējošo elementu un salīdzinot šos apzīmējumus, sākotnēji neņemot vērā ne konkrētā tirgus kontekstu, ne konkrētās sabiedrības daļas viedokli par konfliktējošo apzīmējumu atšķirtspēju un/vai to veidojošiem elementiem.

   Lai tiktu veikta pareiza, vai, citiem vārdiem sakot, loģikai un tiesībām atbilstoša salīdzināmo apzīmējumu līdzības analīze, šo analīzi vispirms ir nepieciešams pārcelt konkrētā tirgus kontekstā, lai varētu pieņemt vidusmēra patērētāja viedokli konkrētajā attiecīgajā teritorijā. Kā norādīts prasībā, pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa ne tikai nav pieņēmusi viedokli, kas izriet no konteksta, bet arī nav pienācīgi ņēmusi vērā šādus elementus: i) ar elementu “DONUT” (vai “DOUGHNUTS” tā fonētiskajā daļā) saistīto ārkārtīgi augsto atšķirtspēju attiecīgajā teritorijā, un, visbeidzot, ii) dominējošo raksturu, kādu attiecīgajā teritorijā vidusmēra patērētājs nenoliedzami piešķirtu elementam “DOUGHNUTS” (vai “DONUT”), ja tas to redzētu integrētu kombinētā preču zīmē, kāda ir preču zīme “Krispy Kreme DOUGHNUTS”.

      Otrais pamats, kurš ir saistīts ar iepriekšējo pamatu un ir balstīts uz to, ka faktiski nav ņemta vērā PANRICO, S.A. agrāko preču zīmju pazīstamība (pat reputācija)

   Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa, izvērtējot sajaukšanas iespēju, neņem vērā visu agrāko preču zīmju pazīstamības un reputācijas nozīmi. Šis apstāklis ir īpaši svarīgs, ciktāl no judikatūras izriet, ka sajaukšanas iespēja ir vēl jo lielāka tad, ja agrākajai preču zīmei ir ievērojama atšķirtspēja – tas it īpaši attiecas uz preču zīmēm ar reputāciju.

      Trešais pamats, kas ir balstīts uz kļūdu tiesību piemērošanā, ko Vispārējā tiesa esot pieļāvusi, pārsūdzētajā spriedumā neievērojot judikatūrā noteiktos kritērijus attiecībā uz sajaukšanas iespējas novērtēšanu, ieskaitot asociācijas iespēju

   It īpaši:

               —

               kļūdains konfliktējošo apzīmējumu līdzības novērtējums, jo (i) elements “DOUGHNUTS” netika uzskatīts par tādu, kuram ir dominējošs raksturs attiecībā uz visu preču zīmi “Krispy Kreme DOUGHNUTS”; un (ii) līdzība starp elementu “DOUGHNUTS” un agrākām preču zīmēm “DONUT” un/vai “DONUTS” tika novērtēta kļūdaini;

               —

               kļūdains konfliktējošo preču zīmju preču un pakalpojumu atbilstības vai līdzības novērtējums.

      Ceturtais pamats, kas ir balstīts uz kļūdu tiesību piemērošanā, ko Vispārējā tiesa esot pieļāvusi, nekonstatējot netaisnīgi gūto labumu no agrāko preču zīmju “DONUT” un “DONUTS” atšķirtspējas un tām nodarītos acīmredzamos zaudējumus


title: Lieta C-392/10: Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 19. janvāra spriedums ( Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Suiker Unie GmbH — Zuckerfabrik Anklam/Hauptzollamt Hamburg–Jonas (Regula (EK) Nr. 800/1999 — 15. panta 1. un 3. punkts — Lauksaimniecības produkti — Eksporta kompensāciju sistēma — Diferencēta eksporta kompensācija — Piešķiršanas nosacījumi — Produkta imports trešā saņēmējvalstī — Ievedmuitas nodokļu samaksa)

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/4

         Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 19. janvāra spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Suiker Unie GmbH — Zuckerfabrik Anklam/Hauptzollamt Hamburg–Jonas

   (Lieta C-392/10) (1)

   (Regula (EK) Nr. 800/1999 - 15. panta 1. un 3. punkts - Lauksaimniecības produkti - Eksporta kompensāciju sistēma - Diferencēta eksporta kompensācija - Piešķiršanas nosacījumi - Produkta imports trešā saņēmējvalstī - Ievedmuitas nodokļu samaksa)
   2012/C 73/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Suiker Unie GmbH — Zuckerfabrik Anklam

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Hamburg — Komisijas 1999. gada 15. aprīļa Regulas (EK) Nr. 800/1999, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem (OV L 102, 11. lpp.) 15. panta 1. un 3. punkta un Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 24. panta interpretācija — Prece, kas no dalībvalsts tiek eksportēta uz trešo valsti, lai tajā, neiekasējot ievedmuitas nodokļus, ievešanas pārstrādei procedūrā tiktu pakļauta būtiskai pārstrādei — Produkta, kas iegūts no šīs pārstrādes, eksports uz citu trešo valsti — Diferencētas eksporta kompensācijas piešķiršanas nosacījumi — Prasība par produkta laišanu brīvā apgrozībā trešā saņēmējvalstī, samaksājot ievedmuitas nodokļus?

      Rezolutīvā daļa:

   Komisijas 1999. gada 15. aprīļa Regulas (EK) Nr. 800/1999, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2003. gada 11. marta Regulu (EK) Nr. 444/2003, 15. panta 1. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais diferencētas kompensācijas saņemšanas nosacījums, proti, ievedmuitas formalitāšu nokārtošana, nav izpildīts tad, ja trešā saņēmējvalstī pēc atmuitošanas ievešanas pārstrādei procedūrā, neiekasējot ievedmuitas nodokļus, produkts ir “būtiski apstrādāts vai pārstrādāts” Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 24. panta izpratnē un ja produkts, kas iegūts šīs apstrādes vai pārstrādes rezultātā, ir ticis eksportēts uz trešo valsti.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010.


title: Lieta C-88/13: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 11. septembra spriedums ( Cour de cassation (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Philippe Gruslin / Beobank SA, agrāk Citibank Belgium SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumi (PVKIU) — Direktīva 85/611/EEK — 45. pants — Jēdziens “maksājumi fonda ieguldītājiem”  — Vārda ieguldījumu apliecību izsniegšana fonda ieguldītājiem

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/8

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 11. septembra spriedums (Cour de cassation (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Philippe Gruslin/Beobank SA, agrāk Citibank Belgium SA

   (Lieta C-88/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumi (PVKIU) - Direktīva 85/611/EEK - 45. pants - Jēdziens “maksājumi fonda ieguldītājiem” - Vārda ieguldījumu apliecību izsniegšana fonda ieguldītājiem)
   2014/C 409/11
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Philippe Gruslin

      Atbildētāja: Beobank SA, agrāk Citibank Belgium SA

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīvas 85/611/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU), redakcijā ar grozījumiem, kas tajā izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 29. jūnija Direktīvu 95/26/EK, 45. pantā paredzētais pienākums pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumam, kurš savas fonda daļas tirgo citas, nevis savas atrašanās vietas dalībvalsts teritorijā, nodrošināt maksājumus fonda ieguldītājiem tirdzniecības dalībvalstī ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā neietilpst pienākums izsniegt fonda ieguldītājiem emitenta kārtotajā fonda daļu turētāju reģistrā uz viņu vārda iegrāmatoto fonda daļu īpašumtiesību apliecības.

      (1)  OV C 147, 25.5.2013.


title: Tiesas spriedums (Virspalāta) 2005. gada 31. maijā lietā C-438/02 (Stockholms tingsrätt lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) krimināllietā pret Krister Hanner (EKL 28., 31., 43. pants un 86. panta 2. punkts — Zāļu izplatīšana — Mazumtirgotāju tiesības veikt uzņēmējdarbību — Zāļu mazumtirdzniecības valsts monopols — Uzņēmums, kam uzticēti pienākumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (Virspalāta)
   2005. gada 31. maijā
   lietā C-438/02 (Stockholms tingsrätt lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) krimināllietā pret Krister Hanner
       (1)

   (EKL 28., 31., 43. pants un 86. panta 2. punkts - Zāļu izplatīšana - Mazumtirgotāju tiesības veikt uzņēmējdarbību - Zāļu mazumtirdzniecības valsts monopols - Uzņēmums, kam uzticēti pienākumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi)
   (2005/C 182/03)
   tiesvedības valoda — zviedru
   Lietā C-438/02 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Stockholms tingsrätt (Stokholmas Tiesa, Zviedrija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2002. gada 29. novembrī un kas Tiesā reģistrēts 2002. gada 4. decembrī, krimināllietā pret Kristeru Hanneru [Krister Hanner], Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātu priekšsēdētāji P. Jāns [P. Jann] (referents), K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], A. Ross [A. Rosas], tiesneši Ž.-P. Puisošē [J.-P. Puissochet], R. Šintgens [R. Schintgen], N. Kolnerika [N. Colneric], S. fon Bārs [S. von Bahr], H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues], ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretāre Mugika Arsamendi [Mugica Arzamendi], galvenā administratore, 2005. gada 31. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   EKL 31. panta 1. punkts iestājas pret normām, kas paredz ekskluzīvas mazumtirdzniecības tiesības, kuras regulē tādi noteikumi kā pamata prāvā esošie.

      (1)  OV C 31, 08.02.2003.


title: Lieta T-8/16: Prasība, kas celta 2016. gada 5. janvārī – Toshiba Samsung Storage Technology un Toshiba Samsung Storage Technology Korea/Komisija

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/52

         Prasība, kas celta 2016. gada 5. janvārī – Toshiba Samsung Storage Technology un Toshiba Samsung Storage Technology Korea/Komisija
   (Lieta T-8/16)
   (2016/C 098/67)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Toshiba Samsung Storage Technology Corp. (Tokija, Japāna) un Toshiba Samsung Storage Technology Korea Corp. (Kjongido, Korejas Republika) (pārstāvji – M. Bay, J. Ruiz Calzado, A. Aresu un A. Scordamaglia-Tousis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt Komisijas 2015. gada 21. oktobra lēmumu lietā AT.39639 – Optiskie diskdziņi, kas saistīts ar procesu atbilstoši LESD 101. pantam un EEZ līguma 53. pantam;

               —

               papildus tam vai pakārtoti – būtiski samazināt prasītājām uzliktā naudas soda summu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un

               —

               pieņemt jebkādus cita veida rīkojumus, kādi var būt vajadzīgi, ņemot vērā lietas apstākļus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza deviņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti būtiski procedūras noteikumi un prasītāju tiesības uz aizstāvību, jo rīcība ir nepareizi juridiski kvalificēta, iespējamā pārkāpuma juridiskās kvalifikācijas pamatojums ir pretrunīgs vai vismaz nepietiekams, nav sniegta piekļuve attaisnojošiem pierādījumiem un apstrīdētais lēmums ir balstīts uz vairākiem faktiskajiem un tiesiskajiem aspektiem, kuri nav tikuši aplūkoti paziņojumā par iebildumiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, piemērojot LESD 101. pantu, ir pieļautas kļūdas faktos un kļūdas tiesību piemērošanā attiecībā uz secinājumu, ka ir ietekmēta tirdzniecība starp dalībvalstīm.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot LESD 101. panta pārkāpuma teritoriālo apmēru, ir pieļautas kļūdas faktos un kļūdas tiesību piemērošanā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, piemērojot LESD 101. pantu, ir pieļautas kļūdas faktos un kļūdas tiesību piemērošanā attiecībā uz secinājumu, ka ir izdarīts vienots pārkāpums.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas faktos un kļūdas tiesību piemērošanā attiecībā uz apgalvojumu, ka prasītājas ir zinājušas par visu vienoto pārkāpumu, un konkrētāk – par visu pārējo adresātu līdzdalību.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas faktos un kļūdas tiesību piemērošanā attiecībā uz prasītāju apgalvoto līdzdalību visā vienotajā pārkāpumā.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka, secinot, ka prasītājas bija iesaistītas pret konkurenci vērstos “nolīgumos”, ir pieļautas kļūdas faktos un kļūdas tiesību piemērošanā attiecībā uz tā pārkāpuma apmēru, kurā prasītājas tiek vainotas.

               8.

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz labu pārvaldību un saistītie vispārējie ES tiesību principi, jo izmeklēšana ir bijusi acīmredzami pārāk ilga.

               9.

               Ar devīto pamatu tiek pakārtoti apgalvots, ka, aprēķinot naudas sodu, ir pieļautas kļūdas, jo:

                           —

                           Komisija nav ņēmusi vērā a) faktu, ka prasītājas ir vienprodukta uzņēmumi, b) papildu apstākļus, kas mazina prasītāju atsevišķās rīcības smagumu, un atbildību mīkstinošus apstākļus un

                           —

                           Komisija, nosakot vispārējā pārkāpuma smaguma koeficienta un “iesaistīšanās maksas” līmeni, nav pareizi novērtējusi īpašo apstākļu nozīmi.


title: Lieta T-352/17: Prasība, kas celta 2017. gada 2. jūnijā – Janusz-Korwin Mikke/Parlaments

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/69

         Prasība, kas celta 2017. gada 2. jūnijā – Janusz-Korwin Mikke/Parlaments
   (Lieta T-352/17)
   (2017/C 239/80)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Janusz Korwin Mikke (Jozefow, Polija) (pārstāvji – M. Cherchi, A. Daoût un M. Dekleermaker, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

         līdz ar to,

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta Prezidija 2017. gada 3. aprīļa lēmumu;

               —

               atcelt agrāku Parlamenta priekšsēdētāja 2017. gada 14. marta lēmumu;

               —

               piespriest atlīdzināt ar apstrīdētajiem lēmumiem nodarīto materiālo un morālo kaitējumu vai arī samaksāt prasītājam summu EUR 19 180 apmērā;

               —

               katrā ziņā, piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats attiecas uz Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 11. panta, vārda brīvības vispārīgā principa, skatot to kopsakarā ar Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 10. pantu un Pamattiesību hartas 52. pantu, saistībā ar īpašo apstākli, ka komentārus, uz kuriem ir atsauce apstrīdētājos lēmumos, sniedza Eiropas Parlamenta loceklis, pildot savas funkcijas un Eiropas Savienības iestāžu telpās, kā arī Eiropas [..] Parlamenta Reglamenta 166. panta, Pamattiesību hartas 41. panta, principa par Eiropas Savienības iestāžu aktu pamatošanu, LESD 296. panta pārkāpumu, kā arī acīmredzamu kļūda vērtējumā un pilnvaru pārsniegšanu.

               2.

               Otrais pamats attiecas uz Pamattiesību hartas 41. panta, principa par Eiropas Savienības iestāžu aktu pamatošanu un vispārējo samērīguma principu pārkāpumu, kā arī acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pilnvaru pārsniegšanu.


title: Lieta F-93/13: Prasība, kas celta 2013. gada 23. septembrī — ZZ /Komisija

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/32

         Prasība, kas celta 2013. gada 23. septembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-93/13)
   2013/C 336/72
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — S. Orlandi, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu uzsākt pensiju tiesību aprēķināšanu, kas iegūtas pirms dienesta uzsākšanas, pamatojoties uz jaunajiem VĪN, kas attiecas uz Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. pantu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta Vispārējo īstenošanas noteikumu 9. pantu par nelikumīgu un tādējādi nepiemērojamu;

               —

               atcelt 2012. gada 3. oktobra lēmumu, ar kuru tiek nolemts veikt pensiju tiesību aprēķināšanu, ko prasītājs ieguvis pirms dienesta uzsākšanas, nododot tās Eiropas Savienības iestāžu pensiju programmai (turpmāk tekstā — “ESIPP”), piemērojot 2011. gada 3. marta Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta Vispārējos īstenošanas noteikumus (turpmāk tekstā — “VĪN”);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-335/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 15. jūnijā iesniedza Općinski sud u Velikoj Gorici (Horvātija) – VG Čistoća d.o.o./Đuro Vladika, Ljubica Vladika

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 15. jūnijā iesniedza Općinski sud u Velikoj Gorici (Horvātija) – VG Čistoća d.o.o./Đuro Vladika, Ljubica Vladika

   (Lieta C-335/16)
   (2016/C 296/31)
   Tiesvedības valoda – horvātu

      Iesniedzējtiesa

      Općinski sud u Velikoj Gorici

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: VG Čistoća d.o.o.

      Atbildētāji: Đuro Vladika, Ljubica Vladika

      Prejudiciālais jautājums

   Kā saskaņā ar Savienības tiesībām aprēķina maksu par mājsaimniecības atkritumu savākšanu un aizvākšanu? Kā Eiropas Savienības pilsoņi maksā rēķinus par sadzīves atkritumu savākšanu un aizvākšanu, proti, vai par mājsaimniecības atkritumu savākšanu un aizvākšanu tie maksā atbilstoši vai nu tukšo atkritumu tvertņu vai konteineru tilpumam, vai atbilstoši savākto atkritumu apjomam, un vai šajā maksā ir ietverta vēl kāda cita pozīcija?


title: Lieta T-905/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. decembrī – Chefaro Ireland/EUIPO – Laboratoires M&L (“NUIT PRECIEUSE”)

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/42

         Prasība, kas celta 2016. gada 22. decembrī – Chefaro Ireland/EUIPO – Laboratoires M&L (“NUIT PRECIEUSE”)
   (Lieta T-905/16)
   (2017/C 053/51)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Chefaro Ireland DAC (Dublina, Īrija) (pārstāvji – P. Maeyaert un J. Muyldermans, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Laboratoires M&L SA (Manosque, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “NUIT PRECIEUSE”, starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 063 952

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 19. oktobra lēmums lietā R 2596/2015-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, segt savus, kā arī atlīdzināt Chefaro Ireland tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-250/06: Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 13. decembra spriedums ( Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — United Pan-Europe Communications Belgium SA , Coditel Brabant SPRL , Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutele) , Wolu TV ASBL / État belge (EKL 49. pants — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Valsts tiesību akti, kas kabeļizplatītājiem paredz pienākumu izplatīt konkrētu privātu raidorganizāciju programmas ( must carry ) — Ierobežojums — Primārs vispārējo interešu apsvērums — Plurālisma saglabāšana divvalodu apgabalā)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/16

         Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 13. decembra spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SPRL, Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutele), Wolu TV ASBL/État belge

   (Lieta C-250/06) (1)

   (EKL 49. pants - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Valsts tiesību akti, kas kabeļizplatītājiem paredz pienākumu izplatīt konkrētu privātu raidorganizāciju programmas (“must carry’) - Ierobežojums - Primārs vispārējo interešu apsvērums - Plurālisma saglabāšana divvalodu apgabalā)
   (2008/C 51/26)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État (Beļģija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SPRL, Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutele), Wolu TV ASBL

      Atbildētāja: État belge

      Piedaloties: BeTV SA, Tvi SA, Télé Bruxelles ASBL, Belgian Business Television SA, Media ad Infinitum SA, TV5-Monde

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Conseil d'Etat (Beļģija) — EK līguma 49. un 86. panta interpretācija — “Īpašu tiesību” jēdziens — Televīzijas programmu kabeļizplatītājām sabiedrībām noteiktais pienākums izplatīt konkrētu galvenokārt valsts teritorijā dibinātu raidorganizāciju programmas
   Rezolutīvā daļa
   EKL 49. pants jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu kā pamata prāvā, ar kuru kabeļizplatītājiem, kas darbojas attiecīgā šīs valsts teritorijā, uzlikts pienākums saskaņā ar t.s. “must carry” pienākumu izplatīt tādu privātu raidorganizāciju televīzijas programmas, kas saistītas ar šīs valsts iestādēm un kuras šīs iestādes ir norīkojušas, ja:

               —

               šim regulējumam ir vispārējo interešu mērķis — tāds kā televīzijas programmu piedāvājuma plurālistiskā rakstura saglabāšana šajā teritorijā, ievērojot šīs dalībvalsts kultūrpolitiku, un

               —

               šis regulējums nav nesamērīgs ar šo mērķi, kas nozīmē, ka tā piemērošanas noteikumu pamatā jābūt pārskatāmai procedūrai, kas pamatota ar objektīviem, nediskriminējošiem un iepriekš zināmiem kritērijiem.

         Iesniedzējtiesai ir jānosaka, vai šie nosacījumi ir izpildīti.

      (1)  OV C 212, 2.9.2006.


title: Lieta C-58/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar High Court of Justice ( England & Wales ), Queen's Bench Division ( Administrative Court ) (Apvienotā Karaliste) 2008. gada 13. februāra rīkojumu — Vodafone Ltd , Telefónica O2 Europe plc , T-Mobile International AG , Orange Personal Communications Services Ltd / Secretary of State for Business , Enterprise and Regulatory Reform

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) 2008. gada 13. februāra rīkojumu — Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd/Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform

   (Lieta C-58/08)
   (2008/C 107/25)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd

      Atbildētāji: Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform

      Ieinteresētās personas: Office of Communications, Hutchison 3G (UK) Limited

   Persona, kas iestājusies lietā: GSM Association
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tādēļ, ka EKL 95. pants nav atbilstošs juridiskais pamats, Regula (EK) Nr. 717/2007 (1) ir pilnīgi vai daļēji spēkā neesoša?

               2)

               Vai tādēļ, ka viesabonēšanas mazumtirdzniecības cenas maksimālā apmēra noteikšana neatbilst samērīguma un/vai subsidiaritātes principam, Regulas (EK) Nr. 717/2007 4. pants (kopā ar 2. panta a) punktu un 6. panta 3. punktu tiktāl, ciktāl tie attiecas uz Eiropas tarifu) ir spēkā neesošs?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 27. jūnija Regula (EK) Nr. 717/2007 par viesabonēšanu publiskajos mobilo telefonsakaru tīklos Kopienā un grozījumiem Direktīvā 2002/21/EK (OV L 171, 32. lpp.).


title: Lieta T-361/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 12. jūlija spriedums — Hand Held Products /ITSB — Orange Brand Services ( “DOLPHIN” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “DOLPHIN” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “DOLPHIN” — Daļējs iebildumu noraidījums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/20

         Vispārējās tiesas 2012. gada 12. jūlija spriedums — Hand Held Products/ITSB — Orange Brand Services (“DOLPHIN”)
   (Lieta T-361/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “DOLPHIN” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “DOLPHIN” - Daļējs iebildumu noraidījums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 258/36
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hand Held Products, Inc. (Wilmington, Delaware, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — J. Güell Serra un M. Curell Aguilà, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji P. Bullock un R. Pethke, vēlāk P. Bullock un G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Orange Brand Services Ltd (Bristole, Apvienotā Karaliste)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 6. aprīļa lēmumu R 1443/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Hand Held Products, Inc. un Orange Brand Services Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 6. aprīļa lēmumu R 1443/2010-1 atcelt daļā, kurā ar to noraidīti iebildumi attiecībā uz elektriskajiem un elektroniskajiem aksesuāriem;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Hand Held Products, Inc. un ITSB sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 269, 10.09.2011.


title: Apvienotās lietas C-585/14, C-587/14 un C-588/14: Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 3. septembra rīkojums (Curtea de Apel Cluj (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Petru Chiş (C-585/14), Aurel Moldovan (C-587/14)/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj et Sergiu Octav Constantinescu (C-588/14)/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sălaj Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Iekšējie nodokļi — LESD 110. pants — Nodoklis, ko dalībvalsts iekasē par mehāniskajiem transportlīdzekļiem to pirmās reģistrācijas vai īpašumtiesību maiņas brīdī — Nodokļu neitralitāte attiecībā uz lietotiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kas ir ievesti no citām dalībvalstīm, un līdzīgiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kuri ir pieejami valsts tirgū

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/8

         Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 3. septembra rīkojums (Curtea de Apel Cluj (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Petru Chiş (C-585/14), Aurel Moldovan (C-587/14)/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj et Sergiu Octav Constantinescu (C-588/14)/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sălaj

   (Apvienotās lietas C-585/14, C-587/14 un C-588/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Iekšējie nodokļi - LESD 110. pants - Nodoklis, ko dalībvalsts iekasē par mehāniskajiem transportlīdzekļiem to pirmās reģistrācijas vai īpašumtiesību maiņas brīdī - Nodokļu neitralitāte attiecībā uz lietotiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kas ir ievesti no citām dalībvalstīm, un līdzīgiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kuri ir pieejami valsts tirgū)
   (2015/C 398/10)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Cluj

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Petru Chiş (C-585/14), Aurel Moldovan (C-587/14) un Sergiu Octav Constantinescu (C-588/14)

      Atbildētājas: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj (C-585/14, C-587/14) un Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sălaj (C-588/14)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 110. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas atļauj dalībvalstij ieviest tādu nodokli par mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kāds ir paredzēts 2012. gada 6. janvāra Likumā Nr. 9/2012 par nodokli par mehānisko transportlīdzekļu piesārņojošajām emisijām (Legea nr. 9/2012 privind taxa pentru emisiile poluante provenite de la autovehicule), kas tiek piemērots importētiem lietotiem transportlīdzekļiem to pirmās reģistrēšanas brīdī šajā dalībvalstī un šajā dalībvalstī jau reģistrētiem transportlīdzekļiem – brīdī, kad pirmo reizi šajā pašā valstī notiek īpašumtiesību maiņa uz šiem transportlīdzekļiem;

               2)

               LESD 110. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj, ka dalībvalsts atbrīvo no nodokļa, kāds ir paredzēts Likumā Nr. 9/2012, jau reģistrētus transportlīdzekļus, par kuriem tika samaksāts iepriekš spēkā esošais nodoklis, ja šī pēdējā nodokļa atlikusī summa, kas ir ieskaitīta šo transportlīdzekļu vērtībā, ir mazāka par jaunā nodokļa summu. Tieši tāds ir gadījums, kad iepriekšējais nodoklis būtu jāatlīdzina ar procentiem tādēļ, ka tas neatbilst Savienības tiesībām.

      (1)  OV C 107, 30.3.2015.


title: Lieta T-224/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 30. jūnija spriedums – CW/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā — Līdzekļu iesaldēšana — Pagarināšana — Tiesības uz īpašumu — Samērīgums — Kļūda faktos — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Ārpuslīgumiskā atbildība

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/28

         Vispārējās tiesas 2016. gada 30. jūnija spriedums – CW/Padome
   (Lieta T-224/14) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā - Līdzekļu iesaldēšana - Pagarināšana - Tiesības uz īpašumu - Samērīgums - Kļūda faktos - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   (2016/C 305/38)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: CW (pārstāvis – A. Tekari, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – G. Étienne un M. Bishop)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Padomes 2014. gada 30. janvāra Lēmumu 2014/49/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/72/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā (OV 2014, L 28, 38. lpp.), ciktāl tas attiecas uz prasītāju un, otrkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt zaudējumus, ko prasītājs esot cietis

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               CW sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 351, 6.10.2014.


title: Lieta T-413/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. septembrī — SOZA /Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/56

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. septembrī — SOZA/Komisija
   (Lieta T-413/08)
   (2008/C 301/93)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Slovenský ochranný Zväz Autorský pre práva k hudobným dielam (SOZA), Bratislava (Slovākijas Republika) (pārstāvis — M. Favart, jurists)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija lēmuma par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. punktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, ceļot prasību, lūdz daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu C(2008) 3435 (galīgā redakcija) par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) un it īpaši tā 3. punktu, kurā noteikts, ka Eiropas Ekonomikas zonas CISAC
       (1) biedri veica saskaņotas darbības, pārkāpjot EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu, saskaņojot viens otram piešķirto savstarpējās pārstāvniecības mandātu teritoriju robežas tādā veidā, ka licence ir derīga tikai katras autortiesību organizācijas valsts teritorijā.
   Prasījumu pamatojumā prasītājs norāda, ka:

               i)

               teritorijas sadalījuma iekļaušana tā savstarpējās pārstāvniecības līgumos nenotika saskaņotu darbību dēļ;

               ii)

               pakārtoti, pat ja pastāvēja saskaņotas darbības teritorijas sadalījuma ziņā, tās neierobežojot konkurenci EKL 81. panta izpratnē.

         Pirmajā pamatā prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu vērtējumā un pārkāpusi EKL 81. pantu, kā arī EKL 253. pantu, nosakot, ka līdzīgā teritoriālais sadalījuma iekļaušana prasītāja un citu Eiropas Ekonomikas zonas CISAC biedru noslēgtajos savstarpējas pārstāvniecības līgumos notika saskaņotu darbību dēļ, jo lēmumā nav sniegts neviens šādu saskaņotu darbību pierādījums.
   Otrajā pamatā prasītājs apgalvo, ka apgalvotās saskaņotās darbības par teritorijas sadalījumu nav nelikumīgas, jo attiecas uz tādu konkurences veidu, kas nav jāaizsargā. Prasītājs turklāt apgalvo, ka, pat ja būtu jāuzskata, ka apgalvotās darbības ierobežo konkurenci, tās nepārkāpj EKL 81. panta 1. punktu, jo ir nepieciešamas likumīga mērķa sasniegšanai un samērīgas ar to.

      (1)  International Confederation of Societies of Authors and Composers (Starptautiskā autoru un komponistu tiesību aizsardzības sabiedrību konfederācija).


title: Lieta C-143/12: Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 5. oktobra rīkojums — Eiropas Komisija/Francijas Republika

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/14

         Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 5. oktobra rīkojums — Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-143/12) (1)

   2013/C 101/30
   Tiesvedības valoda — franču
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 165, 9.6.2012.


title: Lieta T-465/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedums — Evropaïki Dynamiki /Eiropas Kopienu Komisija (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Kopienas uzaicinājuma uz konkursu procedūra — Datortehnoloģiju pakalpojumu sniegšana un ar tiem saistīto piegāžu nodrošināšana saistībā ar Zivsaimniecības ģenerāldirektorāta informācijas sistēmu — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/16

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedums — Evropaïki Dynamiki/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta T-465/04) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Kopienas uzaicinājuma uz konkursu procedūra - Datortehnoloģiju pakalpojumu sniegšana un ar tiem saistīto piegāžu nodrošināšana saistībā ar Zivsaimniecības ģenerāldirektorāta informācijas sistēmu - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2008/C 272/28)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, Atēnas (Grieķija) (pārstāvis — N. Korogiannakis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji K. Banks un E. Manhaeve, pēc tam M. Wilderspin un E. Manhaeve)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2004. gada 15. septembra lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja piedāvājums, kas iesniegts saskaņā ar izsludināto konkursu par datortehnoloģiju pakalpojumu sniegšanu un ar tiem saistīto piegāžu nodrošināšanu saistībā ar Zivsaimniecības ģenerāldirektorāta informācijas sistēmu, un piešķirt tiesības noslēgt līgumu uzvarējušam pretendentam.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas lēmumu noraidīt Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE iesniegto piedāvājumu un piešķirt līgumu “FISH/2004/02” konkursa procedūrā uzvarējušajam pretendentam;

               2)

               Komisija atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 57, 5.3.2005.


title: Lieta F-53/12: Prasība, kas celta 2012. gada 7. maijā — ZZ u.c./EESK

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/22

         Prasība, kas celta 2012. gada 7. maijā — ZZ u.c./EESK
   (Lieta F-53/12)
   2012/C 200/46
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: ZZ u.c. (pārstāvis — M.-A. Lucas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība daļēji atcelt Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas lēmumu par prasītāju paaugstināšanu no AST 5 pakāpes AST 6 pakāpē daļā, kurā noteikts reizināšanas koeficients

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Ģenerālsekretāra vietnieka vispārīgajos, cilvēkresursu un organizatoriskajos jautājumos 2011. gada 20. jūlija lēmumus, ciktāl no šajos lēmumus noteiktās prasītāju paaugstināšanas AST 6 pakāpes 1. līmenī sākot ar 2011. gada 1. aprīli izrietošais reizināšanas koeficients ir nevis 2011. gada 24. martā par piemērojamu no 2011. gada 1. aprīļa noteiktais, bet gan viņām 2009. gada 1. aprīlī noteiktais;

               —

               pakārtoti, atcelt šos lēmumus, ciktāl no prasītāju paaugstināšanas izrietošajā reizināšanas koeficientā nav ņemts vērā viņu stāžs, kas iegūts laikā no 2009. gada 1. aprīļa līdz 2011. gada 1. aprīlim;

               —

               pakārtoti, atcelt 2011. gada 20. jūlija lēmumus, ciktāl tie stājas spēkā 2011. gada 1. aprīlī, nevis nākamajā dienā pēc 2011. gada 24. marta lēmumu spēkā stāšanās;

               —

               piespriest EESK atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-188/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju, ko Freixenet S.A. iesniedza 2004. gada 24. maijā

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/22

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju, ko Freixenet S.A. iesniedza 2004. gada 24. maijā
   (Lieta T-188/04)
   (2004/C 217/41)
   Tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 24. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju, ko cēla Freixenet S.A., Sant Sadurni d'Anoia (Spānijā), kuru pārstāv Fernand de Visscher, Emmanuel Cornu, Eric De Gryse un Donatienne Moreau, advokāti.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelācijas padomes ceturtās palātas 2004. gada 11. februāra lēmumu un nolemt, ka pieteikums par Kopienas preču zīmi Nr. 32540 ir jāpublicē atbilstoši Regulas Nr. 40/94/EK 40. pantam;

               —

               pakārtoti, atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelācijas padomes ceturtās palātas 2004. gada 11. februāra lēmumu;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               Freixenet S.A.

               Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums:

               Trīsdimensiju preču zīme melna slīpēta matēta stikla pudeles formā (pieteikums Nr. 32540)

               Preces vai pakalpojumi:

               33. klases preces (dzirkstošie vīni)

               Pārbaudes nodaļas lēmums:

               Noraidīt pieteikumu

               Apelācijas padomes lēmums:

               Noraidīt apelācijas sūdzību

               Izvirzītie pamati:

               Tiesību uz aizstāvību un Regulas Nr. 40/94/EK (1) 73. panta pārkāpums tādējādi, ka prasītājs nevarēja izteikt savu viedokli par visiem faktiem, kā arī, Regulas Nr. 40/94/EK 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 7. panta 3. punkta pārkāpums

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.)


title: Lieta T-386/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. maijā  – Fih Holding un Fih Erhversbank /Komisija

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/50

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. maijā – Fih Holding un Fih Erhversbank/Komisija
   (Lieta T-386/14)
   2014/C 253/66
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Fih Holding A/S (Kopenhāgena, Dānija) un Fih Erhversbank A/S (Kopenhāgena) (pārstāvis – O. Koktvedgaard, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 11. marta Lēmumu C(2014) 1280, galīgā redakcija, par valsts atbalstu SA.34445 (2012/c), ko Dānija ir piešķīrusi, lai ar īpašumu saistītus FIH aktīvus nodotu FSC, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunā LESD 107. panta 1. punktam, ciktāl Komisija konstatēja, “ka neviens tirgus dalībnieks nevēlētos ieguldīt ar tādiem nosacījumiem, kas ir līdzvērtīgi tiem, kādi ir ietverti akciju pirkuma līgumā” (preambulas 93. apsvērums), ka “tāpēc pasākumi neatbilst tirgus ekonomikas ieguldītāja principam” (preambulas 93. un 99. apsvērums) un – 1. panta 1. punktā – ka aktīvu nodošana veido valsts atbalstu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka FSC nevar salīdzināt ar privātu ieguldītāju, kura rīcību nosaka ieguldītā kapitāla ilgtermiņa rentabilitātes perspektīvas, bet gan ar privātu kreditoru, kas cenšas panākt to summu samaksu, kuras tam ir parādā debitors, kas ir nonācis finansiālās grūtībās, ņemot vērā jau pastāvošās FSC saistības.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunā LESD 107. panta 1. punktam, ciktāl tā preambulas 116. apsvērumā ir konstatēts pasākumu bruto kapitāla glābšanas efekts DKK 375 miljonu apmērā, kas bija jākompensē, un nodošanas vērtība DKK 254 miljonu apmērā virs reālās ekonomiskās vērtības, kas bija jāatgūst, un ciktāl tā 1. panta 2. punkts un Darbības nosacījumu apņemšanās Nr. 6 apstiprināšanu padara atkarīgu no iepriekš minētā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunā LESD 107. panta 1. punktam, ciktāl tā preambulas 103. apsvēruma a) punktā Komisija ir konstatējusi “peļņu, kas ir saistīta ar akciju pirkuma līgumu (DKK 0,73 biljoni)”, un 103. apsvēruma b) punktā – “iepriekšējo kapitālieguldījuma atlīdzību (DKK 1,33 biljoni)”. Pamatojoties uz šo, nav pamata pieprasīt atlīdzību par kapitāla glābšanu, ko Komisija ir pieprasījusi 1. panta 2. punktā un apņemšanās dokumentā Nr. 6.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārpratusi līguma noteikumus, secinot, ka FIH ir jāatmaksā FSC DKK 254 miljoni (preambulas 116. apsvērums) kā starpība starp aktīvu nodošanas vērtību un reālo ekonomisko vērtību.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunā LESD 296. pantam un Hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunktam, jo Komisija nav ievērojusi savu procesuālo pamatpienākumu norādīt sava lēmuma pamatojumu.


title: Lieta T-540/13: Prasība, kas celta 2013. gada 1. oktobrī — Société européenne des chaux et liants/ECHA

text:
               1.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/10

         Prasība, kas celta 2013. gada 1. oktobrī — Société européenne des chaux et liants/ECHA

   (Lieta T-540/13)
   2014/C 31/18
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société européenne des chaux et liants (Bourgoin-Jallieu, Francija) (pārstāvis — J. Dezarnaud, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               apmierināt sabiedrības ECL prasību tikt gluži vienkārši atbrīvotai no tai paziņotā naudas soda

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja lūdz saņemt atbrīvojumu no administratīvā maksājuma, kas tai piemērots ar ECHA2013. gada 21. maija Lēmumu SME(2013) 1665, kurā konstatēts, ka prasītāja pēc tam, kad tā, ECHA uzsākušai uzņēmuma izmēra pārbaudes procedūru, iesniedza labojuma deklarāciju, vairs neatbilst nosacījumiem, lai varētu saņemt atlīdzības atlaidi, kas paredzēta mazajiem uzņēmumiem.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vairākus pamatus par:

               —

               to, ka piemērotā sankcija ir nesamērīga ar kļūdu, ko tai varētu pārmest;

               —

               to, ka tā ir izlabojusi savu deklarāciju pēc pirmā lūguma, ko ECHA izteikusi, vienkārši par to apjautājoties;

               —

               to, ka ir atvainojams, ka tā ir pārpratusi ārkārtīgi tehnisku dokumentāciju, kas sagatavota valodā, kas nav tās dzimtā valoda;

               —

               automātiskas sankcijas aplamību.