title: Lieta T-320/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 23. novembra spriedums — Jones u.c. /Komisija (EOTK līgums — Ogļu piegāde Apvienotās Karalistes elektroenerģijas ražošanas nozarei — Sūdzības, ar kuru apgalvota diskriminējošu iepirkuma cenu piemērošana, noraidīšana — Komisijas kompetence piemērot EOTK līguma 4. panta b) apakšpunktu pēc EOTK līguma izbeigšanās, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1/2003 — Kopienas interešu izvērtējums — Pienākumi sūdzības izmeklēšanas jomā — Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               14.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/10

         Vispārējās tiesas 2011. gada 23. novembra spriedums — Jones u.c./Komisija
   (Lieta T-320/07) (1)

   (EOTK līgums - Ogļu piegāde Apvienotās Karalistes elektroenerģijas ražošanas nozarei - Sūdzības, ar kuru apgalvota diskriminējošu iepirkuma cenu piemērošana, noraidīšana - Komisijas kompetence piemērot EOTK līguma 4. panta b) apakšpunktu pēc EOTK līguma izbeigšanās, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1/2003 - Kopienas interešu izvērtējums - Pienākumi sūdzības izmeklēšanas jomā - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   2012/C 13/18
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Daphne Jones (Neath, Apvienotā Karaliste), Glen Jones (Neath) un Fforch-Y-Garon Coal Co. Ltd (Neath) (pārstāvji — D. Jeffreys un S. Llewellyn Jones, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci un J. Samnadda)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — sākotnēji E. Jenkinson, pēc tam C. Gibbs un V. Jackson, un visbeidzot S. Hathaway, kuriem palīdz J. Flynn, QC); E.ON UK plc (Coventry, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — P. Lomas, solicitor) un International Power plc (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — D. Anderson, QC, M. Chamberlain, barrister, S. Lister un D. Harrison, solicitors)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 18. jūnija Lēmumu SG-Greffe (2007) D/203626, ar kuru piemērots Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regulas (EK) Nr. 773/2004 7. pants attiecībā uz procedūrām, kuras Komisija īstenojusi, piemērojot [EKL] 81. un 82. pantu (OVL 123, 18. lpp.), un ar kuru noraidīta prasītāju sūdzība par EOTK līguma pārkāpumiem (lieta COMP/37.037 — SWSMA)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija papildus saviem, atlīdzina Glen Jones un Daphne Jones, kā arī Fforch-Y-Garon Coal Co. Ltd tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, E.ON UK plc un International Power plc sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 247, 20.10.2007.


title: Lieta C-491/07: Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 22. decembra spriedums ( Landesgericht für Strafsachen Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kriminālprocess pret Vladimir Turanský (Konvencija, ar ko īsteno Šengenas Nolīgumu — 54. pants — Ne bis in idem princips — Piemērošanas joma — Galīga tiesas sprieduma jēdziens — Lēmums, ar kuru policijas iestāde izdod rīkojumu apturēt kriminālvajāšanu — Lēmums, ar kuru netiek aizliegta turpmāka tiesvedība un kuram saskaņā ar valsts tiesībām nav ne bis in idem iedarbība)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/19

         Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 22. decembra spriedums (Landesgericht für Strafsachen Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kriminālprocess pret Vladimir Turanský

   (Lieta C-491/07) (1)

   (Konvencija, ar ko īsteno Šengenas Nolīgumu - 54. pants - “Ne bis in idem’ princips - Piemērošanas joma - “Galīga tiesas sprieduma’ jēdziens - Lēmums, ar kuru policijas iestāde izdod rīkojumu apturēt kriminālvajāšanu - Lēmums, ar kuru netiek aizliegta turpmāka tiesvedība un kuram saskaņā ar valsts tiesībām nav ne bis in idem iedarbība)
   (2009/C 44/32)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Landesgericht für Strafsachen Wien (Austrija)
   Lietas dalībnieks pamata procesā
   Vladimir Turanský
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landesgericht für Strafsachen Wien — Konvencijas, ar ko īsteno Šengenas 1985. gada 14. jūnija Nolīgumu starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām, Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Francijas Republikas valdību par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopējām robežām (OV 2000, L 239, 19. lpp.), 54. panta interpretācija — “Ne bis in idem” principa interpretācija — Piemērošanas joma — Lēmums, ar kuru policijas iestāde galīgi izbeidz kriminālvajāšanu
   Rezolutīvā daļa:

      Ne bis in idem princips, kas ietverts 54. pantā Konvencijā, ar ko īsteno Šengenas 1985. gada 14. jūnija Nolīgumu starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām, Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Francijas Republikas valdību par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgām robežām, kas parakstīta 1990. gada 19. jūnijā Šengenā (Luksemburga), nav piemērojams tādam lēmumam, kāds ir attiecīgais pamata prāvas [lēmums], ar kuru līgumslēdzējas valsts iestāde pēc tai nodotās lietas vispusīgas pārbaudes ir izdevusi rīkojumu par uzsāktās kriminālvajāšanas apturēšanu stadijā, kas ir pirms apsūdzības celšanas pret noziedzīga nodarījuma izdarīšanā aizdomās turēto personu, ja šis lēmums par apturēšanu saskaņā ar šīs valsts tiesībām neaizliedz galīgi turpināt tiesvedību un tādējādi nav šķērslis jaunai kriminālvajāšanai par tiem pašiem nodarījumiem šajā valstī.

      (1)  OV C 22, 26.1.2008.


title: Lieta T-152/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. maijā — Lange Uhren /ITSB (grafiska preču zīme pulksteņa attēlojuma veidā)

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/35

         Prasība, kas celta 2007. gada 7. maijā — Lange Uhren/ITSB (grafiska preču zīme pulksteņa attēlojuma veidā)
   (Lieta T-152/07)
   (2007/C 155/63)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lange Uhren GmbH, Glashütte (Vācija) (pārstāvis — M. Schaeffer, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 15. februāra lēmumu lietā R 1176/2005-1;

               —

               atzīt, ka Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta noteikumi ļauj publicēt pieteikto Kopienas preču zīmi Nr. 2 542 694, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 14. klasē (luksusa pulksteņi un laika mērīšanas instrumenti; luksusa pulksteņu ciparnīcas);

               —

               pakārtoti, atzīt, ka pieteiktā Kopienas preču zīme Nr. 2 542 694 saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punktu izmantošanas rezultātā ir ieguvusi atšķirtspēju attiecībā uz pieteiktajām precēm, kuras ietilpst 14. klasē;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas sastāv no rokas pulksteņa attēlojuma, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 14. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 2 542 694)

      Pārbaudītāja lēmums: pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo pieteiktajai preču zīmei piemīt nepieciešamā atšķirtspēja;

               —

               Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkta pārkāpums, jo kļūdaini tika konstatēts, ka pieteiktā preču zīme ieguvusi atšķirtspēju izmantošanas rezultātā.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-117/08: Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. decembra rīkojums — Itālija/EESK un Komisija (Procesa jautājums — Iebilde par nepieņemamību — Prasības daļēja neieņemamība — Komisijas vainas neesamība konkrētos aktos)

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/27

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. decembra rīkojums — Itālija/EESK un Komisija
   (Lieta T-117/08) (1)

   (Procesa jautājums - Iebilde par nepieņemamību - Prasības daļēja neieņemamība - Komisijas vainas neesamība konkrētos aktos)
   (2009/C 55/50)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. Bruni, pārstāvis, kam palīdz P. Gentili, Avvocato dello Stato)

      Atbildētājas: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (EESK) (pārstāvji — M. Bermejo Garde, pārstāvis, kam A. Dal Ferro, advokāts) un Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — J. Currall)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītāju: Spānijas Karaliste (pārstāvis — F. Díez Moreno, Abogado del Estado)
   Priekšmets
   Paziņojuma par vakanci Nr. 73/07 attiecībā uz EESK ģenerālsekretāra (-es) (A*16 pakāpe) amatu, kas tika publicēts 2007. gada 28. decembraEiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (OV C 316 A, 1. lpp.), un šī paziņojuma par vakanci grozījumu, kas tika publicēti 2008. gada 30. janvāraEiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (OV C 25 A, 21. lpp.), atcelšana.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasība daļā, kas vērsta pret Komisiju, nav pieņemama;

               2)

               Itālijas Republika sedz tiesāšanās izdevumus, kas radušies saistībā ar šo prasību daļā, kas vērsta pret Komisiju, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 116, 9.5.2008.


title: Lieta C-145/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. martā iesniedza Gerechtshof Amsterdam (Nīderlande) – Aramex Nederland BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. martā iesniedza Gerechtshof Amsterdam (Nīderlande) – Aramex Nederland BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

   (Lieta C-145/16)
   (2016/C 200/12)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof Amsterdam

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Aramex Nederland BV

      Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Komisijas 2012. gada 2. aprīļa Īstenošanas regula (ES) Nr. 301/2012 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (1) ir spēkā?

      (1)  OV L 99, 19. lpp.


title: Lieta C-376/09: Prasība, kas celta 2009. gada 22. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Maltas Republika

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/51

         Prasība, kas celta 2009. gada 22. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Maltas Republika
   (lieta C-376/09)
   2009/C 267/85
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro, E. Depasquale)

      Atbildētāja: Maltas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neizņemot no lietošanas ugunsdrošības sistēmas un ugunsdzēšamos aparātos, kas satur halonus, kuri tiek lietoti ne-kritiskām vajadzībām kuģos, kā arī neatjaunojot šos halonus Maltas Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 29. jūnija Regulas Nr. 2037/2000 par vielām, kas noārda ozona slāni (1), 4. panta 4. punkta v) apakšpunktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Maltas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Atbilstoši Regulas 4. panta 4.punkta v) apakšpunkta un 16. panta noteikumiem, lasot tos kopā ar Pievienošanās akta 2. pantu, Maltas Republikai bija pienākums līdz 2004. gada 1. maijam izņemt no lietošanas ugunsdrošības sistēmas un ugunsdzēšamos aparātus, kas satur halonus, izņemot tos halonus, kas tiek lietoti kritiskām vajadzībām un kas uzskaitīti Regulas VII pielikumā, kā arī reģenerēt šos halonus izmantojot atbilstošas tehnoloģijas.
   Informācijas neesamības dēļ saistībā ar to, ka Maltas Republika ir izņēmusi no lietošanas visos kuģos, kas uzskaitīti tās atbildes vēstules uz Komisijas brīdinājuma vēstuli l. pielikumā, uguns drošības sistēmas un ugunsdzēšamos aparātus, kas satur halonus kuri tiek lietoti ne-kritiskām vajadzībām, kā arī reģenerēt šos halonus, Komisija uzskata, ka Maltas Republika nav izpildījusi Regulas 4. panta 4. punkta v) apakšpunktā un 16. pantā paredzētos pienākumus.

      (1)  OV L 244, 1. lpp.


title: Lieta C-260/09 P: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 10. februāra spriedums — Activision Blizzard Germany GmbH (agrāk — CD-Contact Data GmbH )/Eiropas Komisija (Apelācija — EKL 81. pants un EEZ līguma 53. pants — Ar “Nintendo” preču zīmi ražotu videospēļu pulšu un spēļu kasetņu tirgus — Paralēlā eksporta ierobežojums šajā tirgū — Nolīgums starp ražotāju un ekskluzīvo izplatītāju — Izplatīšanas līgums, ar ko ir atļauta pasīva tirdzniecība — Vienotas gribas pierādīšana, nepastāvot tiešiem dokumentāriem pierādījumiem par šīs tirdzniecības ierobežojumu — Pierādījumu apjoms, kas vajadzīgs vertikāla nolīguma esamības pierādīšanai)

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/4

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 10. februāra spriedums — Activision Blizzard Germany GmbH (agrāk — CD-Contact Data GmbH)/Eiropas Komisija
   (Lieta C-260/09 P) (1)

   (Apelācija - EKL 81. pants un EEZ līguma 53. pants - Ar “Nintendo” preču zīmi ražotu videospēļu pulšu un spēļu kasetņu tirgus - Paralēlā eksporta ierobežojums šajā tirgū - Nolīgums starp ražotāju un ekskluzīvo izplatītāju - Izplatīšanas līgums, ar ko ir atļauta pasīva tirdzniecība - Vienotas gribas pierādīšana, nepastāvot tiešiem dokumentāriem pierādījumiem par šīs tirdzniecības ierobežojumu - Pierādījumu apjoms, kas vajadzīgs vertikāla nolīguma esamības pierādīšanai)
   2011/C 103/05
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Activision Blizzard Germany GmbH (agrāk — CD-Contact Data GmbH) (pārstāvji — J. K. de Pree un E. N. M. Raedts, advocaten)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Noë un F. Ronkes Agerbeek)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2009. gada 30. aprīļa spriedumu lietā T-18/03 CD-Contact Data GmbH c/Eiropas Kopienu Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa samazināja prasītājai uzlikto naudas sodu un pārējā daļā noraidīja prasību atcelt Komisijas 2002. gada 30. oktobra lēmumu 2003/675/EK par EK līguma 81. panta piemērošanas procedūru (COMP/35.587 PO Video Games, COMP/35.706 PO Nintendo Distribution un COMP/36.321 Omega — Nintendo), kas attiecās uz vairākām vienošanām un saskaņotās darbības Nintendo konsoļu un ar Nintendo konsolēm saderīgu video spēļu bloku tirgū, kuru nolūks bija ierobežot šo konsoļu un bloku paralēlo importu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Activision Blizzard Germany GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 220, 12.09.2009.


title: Lieta C-376/11: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums ( Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pie Optiek/Bureau Gevers, European Registry for Internet Domains (Internets — Pirmā līmeņa domēns “.eu” — Regula (EK) Nr. 874/2004 — Domēna vārdi — Pakāpeniskā reģistrācija — 12. panta 2. punkts — Jēdziens “pirmtiesību licenciāti” — Persona, kurai preču zīmes īpašnieks ir atļāvis reģistrēt uz sava vārda, bet par labu šim īpašniekam, minētajai preču zīmei identisku vai līdzīgu domēna vārdu — Atļaujas izmantot apzīmējumu kā preču zīmi citos nolūkos neesamība)

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/15

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums (Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pie Optiek/Bureau Gevers, European Registry for Internet Domains

   (Lieta C-376/11) (1)

   (Internets - Pirmā līmeņa domēns “.eu” - Regula (EK) Nr. 874/2004 - Domēna vārdi - Pakāpeniskā reģistrācija - 12. panta 2. punkts - Jēdziens “pirmtiesību licenciāti” - Persona, kurai preču zīmes īpašnieks ir atļāvis reģistrēt uz sava vārda, bet par labu šim īpašniekam, minētajai preču zīmei identisku vai līdzīgu domēna vārdu - Atļaujas izmantot apzīmējumu kā preču zīmi citos nolūkos neesamība)
   2012/C 295/24
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Bruxelles

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Pie Optiek

      Atbildētāji: Bureau Gevers, European Registry for Internet Domains

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour d'appel de Bruxelles — Komisijas 2004. gada 28. aprīļa Regulas (EK) Nr. 874/2004, ar ko nosaka sabiedriskās kārtības noteikumus par pirmā līmeņa domēna.eu ieviešanu un darbību, kā arī principiem, kas reglamentē reģistrāciju (OV L 162, 40. lpp.), 12. panta 2. punkta un 21. panta 1. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 22. aprīļa Regulas (EK) Nr. 733/2002 par.eu pirmā līmeņa domēna ieviešanu (OV L 113, 1. lpp.) 4. panta 2. punkta b) apakšpunkta interpretācija — Spekulatīva un ļaunprātīga reģistrācija — Jēdziens “pirmtiesību licenciāti” — Persona, kurai preču zīmes īpašnieks ir atļāvis reģistrēt uz sava vārda, bet par labu licences devējam, preču zīmei identisku vai līdzīgu domēna vārdu, taču bez atļaujas izmantot apzīmējumu kā preču zīmi citos nolūkos — Vārds, kas reģistrēts, nepastāvot “tiesībām un leģitīmām interesēm”

      Rezolutīvā daļa:

   Komisijas 2004. gada 28. aprīļa Regulas (EK) Nr. 874/2004, ar ko nosaka sabiedriskās kārtības noteikumus par pirmā līmeņa domēna.eu ieviešanu un darbību, kā arī principiem, kas reglamentē reģistrāciju, 12. panta 2. punkta trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka situācijā, kurā attiecīgās pirmtiesības ir preču zīmes tiesības, vārdi “pirmtiesību licenciāti” nav attiecināmi uz personu, kurai attiecīgās preču zīmes īpašnieks ir devis vienīgi atļauju reģistrēt uz sava vārda, bet par labu šim īpašniekam, minētajai preču zīmei identisku vai līdzīgu domēna vārdu, taču bez atļaujas šai personai komerciāli izmantot preču zīmi atbilstoši tās funkcijām.

      (1)  OV C 298, 08.10.2011.


title: Tiesas spriedums (piektā palāta) 2005. gada 10. martā lietā C-469/03 (Tribunale di Bologna lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Filomeno Mario Miraglia (Šengenas Līguma īstenošanas konvencijas 54. pants — Princips non bis in idem — Piemērošanas joma — Dalībvalsts tiesas iestāžu lēmums izbeigt kriminālvajāšanu pret personu tikai tādēļ, ka analogs process uzsākts citā dalībvalstī)

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/10

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 10. martā
   lietā C-469/03 (Tribunale di Bologna lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Filomeno Mario Miraglia
       (1)

   (Šengenas Līguma īstenošanas konvencijas 54. pants - Princips non bis in idem - Piemērošanas joma - Dalībvalsts tiesas iestāžu lēmums izbeigt kriminālvajāšanu pret personu tikai tādēļ, ka analogs process uzsākts citā dalībvalstī)
   (2005/C 132/19)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā C-469/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LES 35. pantam, ko Tribunale di Bologna (Boloņas tiesa, Itālija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 22. septembrī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 10. novembrī, kriminālprocesa tiesvedībā pret Filomeno Mario Miraglia [Filomeno Mario Miraglia], Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], tiesneši R. Šintgens [R. Schintgen] (referents) un P. Kūris [P. Kūris], ģenerāladvokāts A. Ticano [A. Tizzano], sekretāre L. Hjūleta [L. Hewlett], galvenā administratore, 2005. gada 10. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Princips non bis in idem, kas paredzēts 54. pantā Konvencijā, ar ko īsteno Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdību, Vācijas Federatīvās Republikas valdības un Francijas Republikas valdības 1985. gada 14. jūnija Šengenas Līgumu par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgām robežām, kas parakstīts Šengenā 1990. gada 19. jūnijā, nav piemērojams vienas dalībvalsts tiesas aizsardzības iestāžu lēmumam, kurā pasludināts, ka lieta tiek izbeigta, neizvērtējot lietu pēc būtības, pēc tam, kad prokuratūra ir nolēmusi neveikt kriminālvajāšanu tikai tādēļ, ka pret to pašu apsūdzēto un par tām pašām darbībām ir uzsākta kriminālvajāšana citā dalībvalstī.

      (1)  OV C 21, 24.01.2004.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 20. jūnijā lietā T-138/04 Cementir — Cementerie del Tirreno SpA pret Eiropas Kopienu Komisiju (Prasība atcelt Komisijas vēstuli, ar ko nosaka nokavējuma procentu apmēru, kas piemērojams prasītājam uzliktai soda naudai — Tiesību akta, kas apstiprina iepriekšējo tiesību aktu, jēdziens — Pieņemamība)

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/21

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 20. jūnijā
   lietā T-138/04 Cementir — Cementerie del Tirreno SpA pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Prasība atcelt Komisijas vēstuli, ar ko nosaka nokavējuma procentu apmēru, kas piemērojams prasītājam uzliktai soda naudai - Tiesību akta, kas apstiprina iepriekšējo tiesību aktu, jēdziens - Pieņemamība)
   (2005/C 229/46)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā T-138/04 Cementir — Cementerie del Tirreno SpA, Roma (Itālija), ko pārstāv D. Fosselards [D. Fosselard] un P. Fattori [P. Fattori], advokāti, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv R. Liāls [R. Lyal] un V. di Buči [V. Di Bucci], pārstāvji, par prasību atcelt Komisijas 2004. gada 28. janvāra vēstuli, ar ko nosaka nokavējuma procentu apmēru, kas piemērojams prasītājam uzliktai soda naudai, Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirungs [J. Pirrung], tiesneši N. Dž. Forvuds [N. J. Forwood] un S. Papasavs [S. Papasavvas], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005.gada 20. jūnijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasība tiek noraidīta kā nepieņemama;

               2)

               prasītājs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 118, 30.04.2004.


title: Lieta T-267/07: Vispārējās tiesas 2013. gada 7. jūnija spriedums — Itālija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — Grāmatojumu noskaidrošana — Izdevumi, kas ir izslēgti no finansējuma — Pārmērīga kavēšanās, Komisijai izvērtējot saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 595/91 5. panta 2. punktu nosūtītos paziņojumus — Regulas (EK) Nr. 1290/2005 32. panta 5. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Saprātīgs termiņš)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/60

         Vispārējās tiesas 2013. gada 7. jūnija spriedums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-267/07) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - Grāmatojumu noskaidrošana - Izdevumi, kas ir izslēgti no finansējuma - Pārmērīga kavēšanās, Komisijai izvērtējot saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 595/91 5. panta 2. punktu nosūtītos paziņojumus - Regulas (EK) Nr. 1290/2005 32. panta 5. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Saprātīgs termiņš)
   2013/C 225/133
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālija (pārstāvji — G. Aiello un S. Fiorentino, avvocati dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Cattabriga un F. Erlbacher)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2007. gada 27. aprīļa Lēmumu 2007/327/EK par dalībvalstu maksājumu aģentūru grāmatojumu noskaidrošanu attiecībā uz izdevumiem, ko finansējusi Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļa 2006. finanšu gadā (OV L 122, 51. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2007. gada 27. aprīļa Lēmumu 2007/327/EK par dalībvalstu maksājumu aģentūru grāmatojumu noskaidrošanu attiecībā uz izdevumiem, ko finansējusi Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļa 2006. finanšu gadā, tiktāl, ciktāl saskaņā ar to Itālijas Republikai 50 % apmērā ir jāsedz finanšu sekas, kas izriet no summu neatgūšanas šādos pārkāpumu gadījumos: Coprap (IT/1987/001), Tabacchi Levante (IT/1987/002), Casearia Sarda (IT/1991/001), Beca (IT/1994/009), Soc.Coop.Super (IT/1995/003/A), Vinicola Magna (IT/1995/005/A), Eurotrade (IT/1995/015/A), COASO — Italiana Tabacchi (IT/1995/016/A), Ionia (IT/1995/017/A), Beca (IT/1995/018), Addeo Fruit (IT/1995/021), Quaranta (IT/1996/003), D’Apolito (IT/1996/007), Sibillo (IT/1996/016), Agrocom (IT/1996/019), Procaccini (IT/1996/020), Addeo Fruit (IT/1996/023), Mediterrane Vini (IT/1996/001), Oleificio Centro Italia (IT/1996/029), Procaccini (IT/1997/002), Soc.Coop.Super (IT/1997/006/A), Savict (IT/1997/01), Agricola S. Giuseppe (IT/1997/012), Terra D’Oro (IT/1997/017/A), Toscana Tabacchi (IT/1997/018);

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Itālijas Republika sedz četras piektdaļas savu tiesāšanās izdevumu, kā arī atlīdzina četras piektdaļas Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumu;

               4)

               Komisija sedz vienu piektdaļu savu tiesāšanās izdevumu, kā arī atlīdzina vienu piektdaļu Itālijas Republikas tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 223, 22.9.2007.


title: Lieta C-565/12: Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 27. marta spriedums ( Tribunal d'instance d'Orléans (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – LCL Le Crédit Lyonnais, SA/Fesih Kalhan Patērētāju tiesību aizsardzība — Patēriņa kredītlīgumi — Direktīva 2008/48/EK — 8. un 23. pants — Kreditora pienākums pirms līguma parakstīšanas pārbaudīt aizņēmēja kredītspēju — Valsts tiesību norma, ar kuru noteikts pienākums pārbaudīt informāciju datu bāzē — Tiesību uz līgumiskajiem procentiem zaudēšana šāda pienākuma pārkāpuma gadījumā — Sankciju efektīvs, samērīgs un preventīvs raksturs

text:
               19.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/4

         Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 27. marta spriedums (Tribunal d'instance d'Orléans (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – LCL Le Crédit Lyonnais, SA/Fesih Kalhan

   (Lieta C-565/12) (1)

   (Patērētāju tiesību aizsardzība - Patēriņa kredītlīgumi - Direktīva 2008/48/EK - 8. un 23. pants - Kreditora pienākums pirms līguma parakstīšanas pārbaudīt aizņēmēja kredītspēju - Valsts tiesību norma, ar kuru noteikts pienākums pārbaudīt informāciju datu bāzē - Tiesību uz līgumiskajiem procentiem zaudēšana šāda pienākuma pārkāpuma gadījumā - Sankciju efektīvs, samērīgs un preventīvs raksturs)
   2014/C 151/04
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal d'instance d'Orléans

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: LCL Le Crédit Lyonnais, SA

      Atbildētājs: Fesih Kalhan

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tribunal d’instance d’Orléans – Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīvas 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK (OV L 133, 66. lpp), 23. panta interpretācija, ņemot vērā Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvu 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.) – Kredītiestādes pienākums pārbaudīt aizņēmēja kredītspēju – Prasība šī kreditora pienākuma nepildīšanas gadījumā piemērot efektīvas, samērīgas un preventīvas sankcijas – Tiesību uz līgumiskajiem procentiem zaudēšana – Kreditora tiesību iekasēt ipso jure maksājamos procentus ar palielinātu likumisko procentu likmi saglabāšanas pieļaujamība

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīvas 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK, 23. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts noteikumu par sankcijām piemērošanu, saskaņā ar kuriem, ja kreditors pārkāpj savu pienākumu pirms līguma noslēgšanas izvērtēt aizņēmēja kredītspēju, pārbaudot informāciju atbilstošajā datu bāzē, šis kreditors zaudē tiesības uz līgumisko procentu maksājumiem, bet saglabā ipso jure tiesības uz likumiskajiem procentiem, kurus var pieprasīt pēc tiesas sprieduma pasludināšanas, ar ko šim aizņēmējam tiek piespriests atmaksāt visas atlikušās parāda summas, un kuri turklāt ir palielināti par pieciem punktiem, ja divu mēnešu laikā pēc šī sprieduma pasludināšanas aizņēmējs vēl joprojām nav atlīdzinājis savu parādu, ja iesniedzējtiesa konstatētu, ka tādā gadījumā kā izskatāmajā pamatlietā, kurā aizņēmēja pienākumu neizpildes dēļ rodas nesamaksātās aizdevuma summas tūlītējas pieprasīšanas tiesības, summas, kuras kreditors faktiski varētu saņemt pēc tiesību uz līgumisko procentu maksājumiem zaudēšanas sankcijas piemērošanas, nav būtiski mazākas par tām, kuras tas būtu varējis saņemt, ja viņš būtu ievērojis savu pienākumu pārbaudīt aizņēmēja kredītspēju.

      (1)  OV C 38, 9.2.2013.


title: Lieta F-33/12: Prasība, kas celta 2012. gada 9. martā — ZZ/ERCEA

text:
               23.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/23

         Prasība, kas celta 2012. gada 9. martā — ZZ/ERCEA

   (Lieta F-33/12)
   2012/C 184/49
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — M. Velardo)

      Atbildētāja: Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūra (ERCEA)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība daļēji atcelt prasītāja līgumu ar ERCEA daļā, kurā viņš iecelts AD 10 pakāpē

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt ERCEA lēmumu un lēmumu noraidīt prasītāja sūdzību daļā, kurā ar šiem lēmumiem viņš iecelts AD 10 pakāpē;

               —

               piespriest ERCEA atlīdzināt mantisko kaitējumu, kas esot radies prasītājam un kas aprēķināts, pamatojoties uz atšķirību atalgojumā starp AC3bis un AC3ter, III funkciju grupa, par visu līguma termiņu ar ERCEA, un morālo kaitējumu, ko esot cietis prasītājs, kā arī samaksāt kompensācijas un kavējuma procentus 6,75 % apmērā par morālo kaitējumu un mantisko kaitējumu;

               —

               piespriest Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūrai (ERCEA) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-191/13: Prasība, kas celta 2013. gada 5. aprīlī — Spānija/Komisija

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/29

         Prasība, kas celta 2013. gada 5. aprīlī — Spānija/Komisija
   (Lieta T-191/13)
   2013/C 147/53
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāve — S. Centeno Huerta)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AD/248/13 — Administratori (AD 6) būvniecības nozarē un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-148/13 Spānijas Karaliste/Komisija izvirzītie.


title: Lieta C-120/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 5. martā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) — European Air Transport SA/Collège d'Environnement de la Région de Bruxelles-Capitale, Région de Bruxelles-Capitale

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 5. martā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) — European Air Transport SA/Collège d'Environnement de la Région de Bruxelles-Capitale, Région de Bruxelles-Capitale

   (Lieta C-120/10)
   2010/C 148/20
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: European Air Transport SA

      Atbildētāji: Collège d'Environnement de la Région de Bruxelles-Capitale un Région de Bruxelles-Capitale

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 26. marta Direktīvas 2002/30/EK par noteikumiem un procedūrām attiecībā uz tādu ekspluatācijas ierobežojumu ieviešanu Kopienas lidostās, kas saistīti ar troksni (1), 2. panta e) punktā iekļautais jēdziens “ekspluatācijas ierobežojumi” ir jāinterpretē kā tāds, kas ietver noteikumus, kuros ir paredzēti ierobežojumi uz zemes mērītam trokšņu līmenim, kurš ir jāievēro lidostas tuvumā esošu teritoriju pārlidojumos un kura pārsniegšanas gadījumā tā izraisītājs var tikt sodīts, jo lidaparātiem ir jāievēro ceļi un jāizpilda nosēšanās un pacelšanās procedūras, kuras ir noteikušas citas administratīvās iestādes, neņemot vērā šo trokšņu ierobežojumu ievērošanu?

               2)

               Vai šīs direktīvas 2. panta e) punkts un 4. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ikvienam “ekspluatācijas ierobežojumam” ir jābūt “uz darbību balstītam”, vai arī šie noteikumi pieļauj, ka citi, ar vides aizsardzību saistīti noteikumi ierobežo piekļuvi lidostai atkarībā no trokšņu līmeņa, kas tiek mērīts uz zemes un kas ir jāievēro lidostas tuvumā esošu teritoriju pārlidojumos, un kura pārsniegšanas gadījumā to izraisītājs var tikt sodīts?

               3)

               Vai šīs direktīvas 4. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas aizliedz to, ka papildus uz darbību balstītiem ekspluatācijas ierobežojumiem, kas ir noteikti, pamatojoties uz lidaparāta radīto troksni, ar vides aizsardzību saistīti noteikumi nosaka ierobežojumus uz zemes mērītam trokšņu līmenim, kas ir jāievēro lidostas tuvumā esošu teritoriju pārlidojumos?

               4)

               Vai šīs direktīvas 6. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas aizliedz noteikumus, kuri paredz ierobežojumus uz zemes mērītam trokšņu līmenim, kurš ir jāievēro lidostas tuvumā esošu teritoriju pārlidojumos un kura pārsniegšanas gadījumā to izraisītājs var tikt sodīts, proti, noteikumus, kurus var pārkāpt lidmašīnas, kas atbilst Konvencijas par starptautisko civilo aviāciju 16. pielikuma 1. sējuma II daļas 4. nodaļas standartiem?

      (1)  OV L 85, 40. lpp.


title: Lieta F-129/15: Prasība, kas celta 2015. gada 30. septembrī – ZZ/Komisija

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/44

         Prasība, kas celta 2015. gada 30. septembrī – ZZ/Komisija
   (Lieta F-129/15)
   (2015/C 414/56)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – H. Jeannin, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu prasītāja izdienas pensijas aprēķinā neņemt vērā izdienas laikposmu 26 dienu apmērā, kas atzīts pēc valsts shēmā iegūto pensijas tiesību iekļaušanas Eiropas Savienības pensiju shēmā, kā arī prasība izmaksāt prasītājam simbolisku vienu euro kā atlīdzību par apgalvoto morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ar ko noraidīta prasītāja sūdzība, kā arī netiešo lēmumu, kas ietverts 2015. gada 6. februāra lēmumā, par prasītāja tiesību uz pensiju koncesiju un likvidēšanu, jo minētās pensijas aprēķinā nebija ņemts vērā 26 dienu ilgs laikposms, kas iegūts, nododot Francijas vecuma pensiju shēmās CNAVTS-ARRCO un MSA iegūtās pensijas tiesības;

               —

               izmaksāt simbolisku vienu euro kā atlīdzību par morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt EUR 3  500 tiesāšanās izdevumu segšanai.


title: Lieta C-462/13: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 30. janvāra rīkojums ( Polymeles Protodikeio Athinon (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Warner–Lambert Company LLC , Pfizer Ellas AE / Minerva Farmakeftiki AE Tiesas Reglamenta 99. pants — Jautājumiem, par kuriem Tiesa jau ir sniegusi nolēmumu, identiski uzdotie prejudiciālie jautājumi — Līgums par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām (TRIPs) — 27. pants — Patentējams saturs — 70. pants — Esošā satura aizsardzība

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/20

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 30. janvāra rīkojums (Polymeles Protodikeio Athinon (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Warner–Lambert Company LLC, Pfizer Ellas AE/Minerva Farmakeftiki AE

   (Lieta C-462/13) (1)

   (Tiesas Reglamenta 99. pants - Jautājumiem, par kuriem Tiesa jau ir sniegusi nolēmumu, identiski uzdotie prejudiciālie jautājumi - Līgums par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām (TRIPs) - 27. pants - Patentējams saturs - 70. pants - Esošā satura aizsardzība)
   2014/C 175/24
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Iesniedzējtiesa

   Polymeles Protodikeio Athinon

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Warner–Lambert Company LLC, Pfizer Ellas AE

      Atbildētāja: Minerva Farmakeftiki AE

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Polymeles Protodikeio Athinon – Līgumam par Pasaules Tirdzniecības organizācijas izveidošanu pievienotā Līguma par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām (TRIPs) (OV L 336, 214. lpp.) 27. un 70. panta interpretācija – Kopienu tiesību piemērošanas jomu un dalībvalstu kompetencē ietilpstošo jomu nodalīšana – Patentu joma – Ķīmiskie un farmaceitiskie produkti

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Līguma par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām, kas ietverts 1.C pielikumā Līgumam par Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) izveidošanu, kurš 1994. gada 15. aprīlī parakstīts Marakešā un apstiprināts ar Padomes 1994. gada 22. decembra Lēmumu 94/800/EK par daudzpusējo sarunu Urugvajas kārtā (no 1986. līdz 1994. gadam) panākto nolīgumu slēgšanu Eiropas Kopienas vārdā jautājumos, kas ir tās kompetencē, 27. pants ietilpst kopējā tirdzniecības politikā;

               2)

               Līguma par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām 27. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda farmaceitiskā produkta kā zāļu aktīvā ķīmiskā viela izgudrojums, nepastāvot atkāpei saskaņā ar šī panta 2. vai 3. punktu, šī panta 1. punktā uzskaitītajos apstākļos ir patentējams;

               3)

               patents, kas ir saņemts, pamatojoties uz izgudrojuma pieteikumu attiecībā gan uz farmaceitiskā produkta ražošanas paņēmienu, gan uz šo farmaceitisko produktu pašu par sevi, bet ir piešķirts tikai attiecībā uz šo ražošanas paņēmienu, Līguma par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām 27. un 70. pantā paredzēto noteikumu dēļ nav jāuzskata par tādu, kas kopš šā nolīguma stāšanās spēkā aptvertu šā farmaceitiskā produkta izgudrojumu.

      (1)  OV C 78, 15.3.2014.


title: Lieta T-370/06: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — Kuwait Petroleum u.c./Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Nīderlandes ceļu seguma bitumena tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Naudas sodi — Sadarbība administratīvajā procesā — Būtiska pievienotā vērtība — Vienlīdzīga attieksme — Tiesības uz aizstāvību)

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/19

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — Kuwait Petroleum u.c./Komisija
   (Lieta T-370/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Nīderlandes ceļu seguma bitumena tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Naudas sodi - Sadarbība administratīvajā procesā - Būtiska pievienotā vērtība - Vienlīdzīga attieksme - Tiesības uz aizstāvību)
   2012/C 355/38
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Kuwait Petroleum Corp. (Shuwaikh, Kuveita), Kuwait Petroleum International Ltd (Woking, Apvienotā Karaliste) un Kuwait Petroleum (Nederland) BV (Roterdama, Nīderlande) (pārstāvji — D. Hull, solicitor, un G. Berrisch, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, pārstāvis, kam palīdz L. Gyselen, advokāts)

      Priekšmets

   Galvenokārt, prasība atcelt Komisijas 2006. gada 13. septembra Lēmumu C(2006) 4090, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu (Lieta COMP/F/38.456 — Bitumens (NL)) un, pakārtoti, prasība samazināt prasītājām ar minēto lēmumu uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd un Kuwait Petroleum (Nederland) BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 20, 27.1.2007.


title: Lieta T-212/07 REV: Vispārējās tiesas 2012. gada 24. oktobra rīkojums — Harman International Industries /ITSB — Becker ( “Barbara Becker” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/21

         Vispārējās tiesas 2012. gada 24. oktobra rīkojums — Harman International Industries/ITSB — Becker (“Barbara Becker”)
   (Lieta T-212/07 REV) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 399/38
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Harman International Industries, Inc. (Northridge, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. Vanhegan, barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Barbara Becker (Miami, Florida, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — P. Baronikians, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 7. marta lēmumu lietā R 502/2006-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Harman International Industries, Inc. un Barbara Becker

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja un persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī katra no tām atlīdzina pusi atbildētāja tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 183, 04.08.2007.


title: Lieta C-6/06 P: Tiesas (otrā palāta) 2007. gada 22. novembra spriedums — Cofradía de pescadores San Pedro de Bermeo u.c./Eiropas Savienības Padome, Eiropas Kopienu Komisija, Francijas Republika (Apelācija — Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība — Relatīvas stabilitātes, tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības princips — Pieņemamība — Apelācija, kas ir daļēji nepieņemama un daļēji nepamatota — Pretapelācija — Lūgums daļēji atcelt Pirmās instances tiesas spriedumu, ciktāl ar to tiek nospriests, ka nav nepieciešams lemt par iebildumu par nepieņemamību, kas vērsts pret prasību, ko tā noraida kā nepamatotu — Intereses celt prasību neesamība — Res judicata )

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/5

         Tiesas (otrā palāta) 2007. gada 22. novembra spriedums — Cofradía de pescadores “San Pedro” de Bermeo u.c./Eiropas Savienības Padome, Eiropas Kopienu Komisija, Francijas Republika
   (Lieta C-6/06 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība - Relatīvas stabilitātes, tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības princips - Pieņemamība - Apelācija, kas ir daļēji nepieņemama un daļēji nepamatota - Pretapelācija - Lūgums daļēji atcelt Pirmās instances tiesas spriedumu, ciktāl ar to tiek nospriests, ka nav nepieciešams lemt par iebildumu par nepieņemamību, kas vērsts pret prasību, ko tā noraida kā nepamatotu - Intereses celt prasību neesamība - Res judicata)
   (2008/C 64/05)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cofradía de pescadores “San Pedro” de Bermeo u.c. (pārstāvis — M. Troncoso Ferrer, abogado)

      Pretējās puses procesā: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — F. Florindo Gijón un M. Balta), Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — F. Jimeno Fernández), Francijas Republika
   Priekšmets
   Apelācijas par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2005. gada 19. oktobra spriedumu lietā T-415/03 Cofradía de pescadores “San Pedro” de Bermeo u.c./Padome, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atlīdzināt zaudējumus, ko, iespējams, cietuši prasītāji pēc tam, kad Padome atļāva daļu no anšovu kvotas, kas piešķirta Portugāles Republikai, nodot Francijas Republikai
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību, ko iesniedza Cofradía de pescadores “San Pedro” de Bermeo un citi apelācijas sūdzības iesniedzēji, kuru vārdi ir norādīti Pirmās instances tiesas 2005. gada 19. oktobra sprieduma lietā T-415/03 Cofradía de pescadores “San Pedro” de Bermeo u.c./Padome pielikumā, noraidīt;

               2)

               pretapelāciju, ko iesniedza Eiropas Savienības Padome, noraidīt;

               3)

                  Cofradía de pescadores “San Pedro” de Bermeo un citi apelācijas sūdzības iesniedzēji, kuru vārdi ir norādīti Pirmās instances tiesas 2005. gada 19. oktobra sprieduma lietā T-415/03 Cofradía de pescadores “San Pedro” de Bermeo u.c./Padome pielikumā, un Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus paši;

               4)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 60, 11.3.2006.


title: Lieta T-45/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. janvārī — Transportes Evaristo Molina /Komisija

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/36

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. janvārī — Transportes Evaristo Molina/Komisija
   (Lieta T-45/08)
   (2008/C 92/73)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Transportes Evaristo Molina, S.A., Santa María del Águila (Spānija) (pārstāvji — A. Hernández Pardo, L. Ruiz Ezquerra un M. C. Flores Hernández, abogados)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 12. aprīļa lēmumu par procesu, kas ierosināts saskaņā ar EK līguma 81. pantu, lietā COMP/B-1/38.348 Repsol CPP un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasība ir par Komisijas 2006. gada 12. aprīļa lēmumu, kurā atbildētāja piekrita REPSOL CPP ierosinātajām saistībām saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 9. panta 1. punktu.
   Šis lēmums tika pieņemts procesā, kas ierosināts pēc REPSOL CPP lūguma sniegt negatīvu atzinumu vai, pakārtoti, individuālu atbrīvojumu saistībā ar vienošanos un/vai tipveida līgumiem, ar kuriem tā izbeidza mehānisko transportlīdzekļu degvielas izplatīšanu uzpildes stacijās Spānijā.
   Komisijas akceptētajā saistību piedāvājumā REPSOL CPP cita starpā uzņēmās pienākumu ik gadu palielināt uzpildes staciju skaitu, kas var manīt piegādātāju, kā sakarā tā uzņēmās pienākumu piedāvāt uzpildes staciju īpašniekiem/operatoriem iespēju iegūt uzufrukta/būvēšanas lietu tiesības, lai gan tas nozīmētu, ka operatoriem būtu jāievēro virkne nosacījumu.
   Prasītāja, uzpildes stacijas īpašniece un operatore, kas bija noslēgusi piegādes līgumu ar REPSOL CPP, apgalvo, ka kopš 2007. gada 19. novembra, kas ir datums, kurā tai paziņots par to, ka neatkarīgs pārbaudītājs to ir iekļāvis REPSOL CPP saistību I pielikumā, apstrīdētais lēmums to skar tieši un individuāli.
   Prasījumu pamatojumā prasītāja Komisijai, pirmkārt, pārmet Regulas Nr. 1/2003 9. panta pārkāpumu. Prasītāja konkrētāk apgalvo, ka Komisija, lai gan tā zināja, kā pareizi jāinterpretē konkurences aizsardzības noteikumi par termiņiem, akceptēja REPSOL CPP ierosinātās saistības, pārkāpjot un ignorējot Regulas Nr. 1/2003 9. panta mērķi. Turklāt prasītāja šajā sakarā apgalvo, ka apstrīdētais lēmums pārkāpj Regulas Nr. 1/2003 9. pantu un samērīguma principu, ņemot vērā, ka Komisijas akceptētās saistības nebija pietiekami efektīvas, lai novērstu bažas, uz kurām tā pati bija vērsusi uzmanību.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka ir aizskarts princips, saskaņā ar kuru persona nedrīkst gūt labumu no savas nelikumīgās darbības un negodīgi iedzīvoties.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-249/09: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 5. maija spriedums ( Tartu Ringkonnakohus (Igaunijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Novo Nordisk AS/Ravimiament (Cilvēkiem paredzētas zāles — Direktīva 2001/83/EK — Reklāma — Medicīnas žurnāls — Informācija, kas nav iekļauta zāļu aprakstā)

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/2

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 5. maija spriedums (Tartu Ringkonnakohus (Igaunijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Novo Nordisk AS/Ravimiament

   (Lieta C-249/09) (1)

   (Cilvēkiem paredzētas zāles - Direktīva 2001/83/EK - Reklāma - Medicīnas žurnāls - Informācija, kas nav iekļauta zāļu aprakstā)
   2011/C 186/02
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Iesniedzējtiesa

      Tartu Ringkonnakohus

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Novo Nordisk AS

      Atbildētāja: Ravimiament

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tartu Ringkonnakohus — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.), 87. panta 2. punkta interpretācija — Medicīnas žurnālā ievietota zāļu reklāma personām, kas ir tiesīgas izrakstīt šīs zāles — Iespēja iekļaut vai neiekļaut šādā reklāmā ziņas, kas nav norādītas zāļu aprakstā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/27/EK, 87. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas atteicas arī uz citātiem, kas ņemti no medicīnas žurnāliem vai zinātniskiem izdevumiem un kas ir iekļauti zāļu reklāmā, kura paredzēta personām, kas ir tiesīgas izrakstīt vai izplatīt zāles;

               2)

               Direktīvas 2001/83, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2004/27, 87. panta 2. punktā ir aizliegts zāļu reklāmā personām, kuras ir tiesīgas tās izrakstīt vai izplatīt, ietvert apgalvojumus, kas ir pretrunā zāļu aprakstā minētajām ziņām, bet netiek prasīts, lai visi šajā zāļu reklāmā paustie apgalvojumi būtu iekļauti zāļu aprakstā vai arī izsecināmi no šajā aprakstā sniegtās informācijas. Šādā reklāmā var iekļaut apgalvojumus, kas papildina minētās direktīvas 11. pantā paredzētās ziņas, ar nosacījumu, ka šie apgalvojumi

                           —

                           apstiprina vai precizē šajā aprakstā ietvertās ziņas, tās nesagrozot;

                           —

                           atbilst šīs direktīvas 87. panta 3. punktā un 92. panta 2. un 3. punktā paredzētajām prasībām.

      (1)  OV C 220, 12.09.2009.


title: Lieta C-190/14: Prasība, kas celta 2014. gada 16. aprīlī  – Eiropas Komisija/Dānijas Karaliste

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/4

         Prasība, kas celta 2014. gada 16. aprīlī – Eiropas Komisija/Dānijas Karaliste
   (Lieta C-190/14)
   2014/C 223/05
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – E. Manhaeve un U. Nielsen)

      Atbildētāja: Dānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepublicējot galīgos upju baseinu apsaimniekošanas plānus līdz 2009. gada 22. decembrim un nenosūtot to kopijas Komisijai līdz 2010. gada 22. martam, un jebkurā gadījumā neinformējot par tiem Komisiju, Dānijas Karaliste nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvā 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (1), paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Dānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Dānija ir vairakkārt atzinusi – pēdējo reizi, 2013. gada 18. decembrī atbildot uz Komisijas papildu argumentēto atzinumu, – ka nevienam no Dānijas četru upju baseinu apgabaliem šobrīd nav izstrādāts upju baseinu apsaimniekošanas plāns un ka tā nav nosūtījusi Komisijai galīgo upju baseinu apsaimniekošanas plānu kopijas sešu gadu laikposmam, kas beidzas 2015. gada 22. decembrī.
   Komisija uzskata, ka Dānija joprojām nav izpildījusi šīs direktīvas 13. panta 1., 2. un 6. punkta prasības. Atbilstoši Dānijas 2013. gada 8. maija atbildei direktīvas 13. panta pārkāpums varētu turpināties līdz 2014. gada maijam (apmēram 3,5 gadus pēc paredzētā termiņa beigām). Turklāt Komisija uzskata, ka Dānija joprojām nav izpildījusi direktīvas 15. panta 1. punkta prasības, atbilstoši kuram Komisijas informēšanas termiņš beidzas 2010. gada 22. martā.

      (1)  OV 2000, L 327, 1. lpp.


title: Lieta T-66/10: Prasība, kas celta 2010. gada 15. februārī — Zuckerfabrik Jülich /Komisija

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/51

         Prasība, kas celta 2010. gada 15. februārī — Zuckerfabrik Jülich/Komisija
   (Lieta T-66/10)
   2010/C 113/82
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zuckerfabrik Jülich AG (Jülich, Vācija) (pārstāvji — H.-J. Prieß un B. Sachs, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 3. novembra Regulu (EK) Nr. 1193/2009, ar ko labo Regulu (EK) Nr. 1762/2003, (EK) Nr. 1775/2004, (EK) Nr. 1686/2005 un (EK) Nr. 164/2007 un nosaka ražošanas maksājumu apjomu cukura nozarē 2002./2003., 2003./2004., 2004./2005. un 2005./2006. tirdzniecības gadam;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītāja ir izvirzījusi sešus prasības pamatus.
   Kā pirmo prasības pamatu prasītāja pēc analoģijas izvirza EKL 233. panta (LESD 266. pants) pārkāpumu, jo Komisija neesot īstenojusi Tiesas 2008. gada 8. maija spriedumā apvienotajās lietās C-5/06 un C-23/06–C-36/06 Zuckerfabrik Jülich u.c. (Krājums, I-3231. lpp.) atzīto. Šajā spriedumā Tiesa esot noteikusi, kā ir nosakāmi parametri “eksportējamais pārpalikums” un “eksporta saistību kopskaits” ražošanas maksājumu cukura nozarē aprēķinam no 2002./2003. līdz 2005./2006. tirdzniecības gadam. Prasītāja uzskata, ka Komisija apstrīdētajā regulā ir sagrozījusi arī trešo parametru “kompensāciju kopapjoms”, kaut arī tā aprēķināšana neietilpa strīda lietā Zuckerfabrik Jülich priekšmetā.
   Kā otro prasības pamatu prasītāja norāda faktu, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1260/2001 (1) 15. panta 1. punkta d) apakšpunktu, kā arī tās jēgu un mērķi. Šajā sakarā cita starpā prasītāja norāda, ka Komisija, aprēķinot kompensāciju kopapjomu, ir ierēķinājusi arī kompensācijas par eksportētajiem apjomiem, kuri nav tikuši ņemti vērā un kompensēti. Turpinot tā norāda, ka ikmēneša eksporta apjomu vienādošanas rezultātā tikušas radītas neprecizitātes aprēķinā. Prasītāja šajā sakarā uzskata, ka Tiesa spriedumā lietā Zuckerfabrik Jülich ir noteikusi, ka ir aizliegts kopējo zaudējumu apmēru noteikt lielāku par kopējiem izdevumiem kompensācijām.
   Treškārt, esot pārkāpts atpakaļejoša spēka aizliegums, jo Komisija ar apstrīdēto regulu kompensāciju kopapjomu esot grozījusi ar atpakaļejošu spēku.
   Ceturtā prasības pamata ietvaros prasītāja norāda, ka 2009. gada 3. novembrī Komisija vairs neesot bijusi kompetenta pieņemt regulu par ražošanas maksājumiem no 2002./2003. līdz 2005./2006. tirdzniecības gadam, jo Regula Nr. 1260/2001, kuru kā juridisko pamatu norāda Komisija, regulas pieņemšanas brīdī vairs nebija spēkā, cits no atvasinātajām tiesībām izrietošs juridiskais pamats nepastāvēja un saskaņā ar attiecīgajiem EK līguma noteikumiem kompetence šajā jomā bija Padomei un nevis Komisijai.
   Piektkārt, prasītāja norāda uz EKL 37. panta 2. punkta pārkāpumu, jo pamatojoties uz šo normu bija jāizvēlas cita procedūra regulas pieņemšanai.
   Visbeidzot, prasītāja izvirza pienākuma norādīt pamatojumu atbilstoši EKL 253. pantam (LESD 296. panta 2. punkts) neizpildi, jo Komisija apstrīdēto regulu pamato ar to, ka ar to tiekot īstenots spriedums lietā Zuckerfabrik Jülich, tomēr, kā uzskata prasītāja, tā atkāpjas no šajā spriedumā atzītā.

      (1)  Padomes 2001. gada 19. jūnija Regula (EK) Nr. 1260/2001 par cukura tirgu kopīgo organizāciju (OV L 178, 1. lpp.).


title: Lieta F-118/07: Civildienesta tiesas 2014. gada 10. aprīļa rīkojums – Strack /Komisija

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/40

         Civildienesta tiesas 2014. gada 10. aprīļa rīkojums – Strack/Komisija
   (Lieta F-118/07) (1)

   2014/C 159/55
   Tiesvedības valoda – vācu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 315, 22.12.2007, 49. lpp.


title: Lieta T-358/14: Prasība, kas celta 2014. gada 23. maijā  – Hoteles Catalonia /ITSB – Caixa d’Estalvis de Catalunya  ( “HOTEL CATALONIA LA PEDRERA” )

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/44

         Prasība, kas celta 2014. gada 23. maijā – Hoteles Catalonia/ITSB – Caixa d’Estalvis de Catalunya (“HOTEL CATALONIA LA PEDRERA”)
   (Lieta T-358/14)
   2014/C 253/58
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hoteles Catalonia, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvji – J. Grau Mora, A. Torrente Tomás un Y. Sastre Canet, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Caixa d’Estalvis de Catalunya (Barselona, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 27. februāra lēmumu lietā R 1227/2013–1, ar kuru noraidīts HOTELES CATALONIA S. A. iesniegtais Kopienas preču zīmes “HOTEL CATALONIA LA PEDRERA” reģistrācijas pieteikums Nr. 1 0 1 63  814, kas ITSB tātad būšot jāapmierina;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “HOTEL CATALONIA LA PEDRERA” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 43. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 0 1 63  814

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Caixa d’Estalvis de Catalunya

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas un valsts vārdiskas preču zīmes “LA PEDRERA” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta F-12/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 28. septembra rīkojums — Hecq /Komisija (Civildienests — Arodslimība — Kļūšana par invalīdu — Prasība atsākt profesionālo darbību — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               10.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 362/25

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 28. septembra rīkojums — Hecq/Komisija
   (Lieta F-12/11) (1)

   (Civildienests - Arodslimība - Kļūšana par invalīdu - Prasība atsākt profesionālo darbību - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   2011/C 362/43
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hecq (Chaumont-Gistoux, Beļģija) (pārstāvis — L. Vogel, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. J. Currall un D. Martin)

      Priekšmets

   Prasība atcelt netieši izteiktu lēmumu noraidīt prasītāja lūgumu atsākt profesionālo darbību un pilnībā samaksāt viņa ierēdņa atalgojumu, kas aprēķināts kopš 2003. gada 1. augusta, kā arī zaudējumu atlīdzību, tam visam pievienojot nokavējuma procentus, kas aprēķināti atbilstoši 7 % gada likmei, kopš 2003. gada 1. augusta

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt prasību kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               Hecq atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 113 09.04.2011, 22. lpp.


title: Lieta T-243/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – The Smiley Company/ITSB (Sejas forma) Kopienas preču zīme — Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Sejas forma — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/49

         Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – The Smiley Company/ITSB (Sejas forma)
   (Lieta T-243/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Sejas forma - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 398/62)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Smiley Company SPRL (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – A. Freitag un C. Albrecht, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – P. Geroulakos un A. Folliard-Monguiral)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 16. janvāra lēmumu lietā R 837/2013–1 attiecībā uz pieteikumu trīsdimensiju apzīmējumu, ko veido sejas forma, reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 16. janvāra lēmumu lietā R 837/2013–1 daļā, ar kuru atteikta reģistrācijai pieteiktās preču zīmes reģistrācija attiecībā uz “konservētiem, saldētiem, žāvētiem (kaltētiem) un termiski apstrādātiem augļiem un dārzeņiem; piena produktiem”;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 282, 25.8.2014.


title: Tiesas spriedums (virspalāta) 2005. gada 14. jūlijā lietā C-434/03 (Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) P. Charles, T. S. Charles-Tijmens pret Staatssecretaris van Financiën (Sestā PVN direktīva — Priekšnodokļa atskaitījums — Nekustamais īpašums, ko izmanto daļēji uzņēmuma un daļēji privātām vajadzībām)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/13

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2005. gada 14. jūlijā
   lietā C-434/03 (Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) P. Charles, T. S. Charles-Tijmens pret Staatssecretaris van Financiën
       (1)

   (Sestā PVN direktīva - Priekšnodokļa atskaitījums - Nekustamais īpašums, ko izmanto daļēji uzņēmuma un daļēji privātām vajadzībām)
   (2005/C 217/24)
   tiesvedības valoda — nīderlandiešu
   Lietā C-434/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 10. oktobrī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 13. oktobrī, tiesvedībā P. Charles, T. S. Charles-Tijmens pret Staatssecretaris van Financiën, Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātu priekšsēdētāji P. Jāns [P. Jann], K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], A. Ross [A. Rosas], R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], K. Lēnartss [K. Lenaerts] un E. Borgs-Bartets [A. Borg-Barthet], tiesneši S. fon Bārs [S. von Bahr] (referents), H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues], J. Makarčiks [J. Makarczyk], P. Kūris [P. Kūris], E. Juhāss [E. Juhász] un Dž. Arestis [G. Arestis], ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [F. G. Jacobs], sekretāre K. Štranca [K. Sztranc], administratore, 2005. gada 14. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   6. panta 2. punkts, kā arī 17. panta 1., 2. un 6. punkts Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kurā izdarīti grozījumi ar Padomes 1995. gada 10. aprīļa Direktīvu 95/7/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie iestājas pret pamata prāvā minētajiem līdzīgiem valsts tiesību aktiem, kuri pieņemti pirms šīs direktīvas stāšanās spēkā un kuri neļauj nodokļu maksātājam pilnībā piešķirt savam uzņēmumam ražošanas līdzekli, ko viņš lieto daļēji uzņēmuma vajadzībām un daļēji ar uzņēmumu nesaistītos nolūkos, un vajadzības gadījumā pilnībā un nekavējoties atskaitīt par šādas preces iegādi maksājamo PVN.

      (1)  OV C 304, 13.12.2003.


title: Lieta T-57/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 3. decembra spriedums – Castelnou Energía /Komisija Valsts atbalsts — Elektroenerģija — Papildu ražošanas izmaksu kompensēšana — Sabiedrisko pakalpojumu saistības noteiktu elektroenerģijas daudzumu ražot no pašmāju oglēm — Prioritāras pieejas mehānisms — Lēmums neizteikt iebildumus — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu — Prasība atcelt tiesību aktu — Individuāla skaršana — Būtiska ietekme uz konkurences stāvokli — Pieņemamība — Formālas izmeklēšanas procedūras neuzsākšana — Nopietnas grūtības — Vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums — Elektroapgādes drošība — Direktīvas 2003/54/EK 11. panta 4. punkts — Preču brīva aprite — Vides aizsardzība — Direktīva 2003/87/EK

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/24

         Vispārējās tiesas 2014. gada 3. decembra spriedums – Castelnou Energía/Komisija
   (Lieta T-57/11) (1)

   (Valsts atbalsts - Elektroenerģija - Papildu ražošanas izmaksu kompensēšana - Sabiedrisko pakalpojumu saistības noteiktu elektroenerģijas daudzumu ražot no pašmāju oglēm - Prioritāras pieejas mehānisms - Lēmums neizteikt iebildumus - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - Prasība atcelt tiesību aktu - Individuāla skaršana - Būtiska ietekme uz konkurences stāvokli - Pieņemamība - Formālas izmeklēšanas procedūras neuzsākšana - Nopietnas grūtības - Vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums - Elektroapgādes drošība - Direktīvas 2003/54/EK 11. panta 4. punkts - Preču brīva aprite - Vides aizsardzība - Direktīva 2003/87/EK)
   (2015/C 026/28)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Castelnou Energía, SL (Madride, Spānija) (pārstāvji – sākotnēji E. Garayar Gutiérrez, vēlāk C. Fernández Vicién, A. Pereda Miquel un C. del Pozo de la Cuadra, vēl vēlāk C. Fernández Vicién, L. Pérez de Ayala Becerril un D. Antón Vega un, visbeidzot, C. Fernández Vicién, L. Pérez de Ayala Becerril un C. Vila Gisbert, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – É. Gippini Fournier un C. Urraca Caviedes)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Greenpeace-España (Madride, Spānija) (pārstāvji – sākotnēji N. Ersbøll, S. Rating un A. Criscuolo, vēlāk N. Ersbøll un S. Rating, advokāti)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvji – sākotnēji J. Rodríguez Cárcamo, vēlāk M. Muñoz Pérez un N. Díaz Abad, vēl vēlāk N. Díaz Abad un S. Centeno Huerta un, visbeidzot, A. Rubio González un M. Sampol Pucurull, advokāti); Hidroeléctrica del Cantábrico, SA (Oviedo, Spānija) (pārstāvji – J. Álvarez de Toledo Saavedra un J. Portomeñe López, advokāti); E.ON Generación, SL (Santander, Spānija) (pārstāvji – sākotnēji E. Sebastián de Erice Malo de Molina un S. Rodríguez Bajón, vēlāk S. Rodríguez Bajón, advokāti); Comunidad Autónoma de Castilla y León (pārstāvji – sākotnēji K. Desai, solicitor, S. Cisnal de Ugarte un M. Peristeraki, advokāti, vēlāk S. Cisnal de Ugarte) un Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) (Madride, Spānija) (pārstāvji – sākotnēji K. Desai, solicitor, S. Cisnal de Ugarte un M. Peristeraki, advokāti, vēlāk S. Cisnal de Ugarte un A. Baumann, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 29. septembra Lēmumu C(2010) 4499 par Spānijas Karalistes paziņotu valsts atbalstu N 178/2010, kas izpaužas kā kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu un ir saistīta ar prioritāras pieejas mehānismu par labu elektrostacijām, kuras ražo elektroenerģiju, izmantojot pašmāju ogles

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Castelnou Energía, SL sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste, Greenpeace-España, Hidroeléctrica del Cantábrico, SA, E.ON Generación, SL, Comunidad Autónoma de Castilla y León un Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 80, 12.3.2011.


title: Lieta T-360/14: Prasība, kas celta 2014. gada 21. maijā  – Švyturys – Utenos Alus /ITSB – Nordbrand Nordhausen  ( “KISS” )

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/45

         Prasība, kas celta 2014. gada 21. maijā – Švyturys–Utenos Alus/ITSB – Nordbrand Nordhausen (“KISS”)
   (Lieta T-360/14)
   2014/C 253/60
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Švyturys–Utenos Alus UAB (Utena, Lietuva) (pārstāvji – R. Žabolienė un I. Lukauskienė, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Nordbrand Nordhausen GmbH (Nordhausen, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 17. marta lēmumu lietā R 1302/2013–4 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “KISS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 0 6 20  565

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Nordbrand Nordhausen GmbH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “CRISS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 2868/95 20. noteikuma 7. punkta c) apakšpunkta un 50. noteikuma 1. punkta, lasot tos kopsakarā ar Regulas Nr. 207/2009 55. panta 1. punktu, pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 261, 28.10.2006 .

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/51

         (2006/C 281/91)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 261, 28.10.2006.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 249, 14.10.2006.

      OV C 237, 30.9.2006.

      OV C 224, 16.9.2006.

      OV C 212, 2.9.2006.

      OV C 190, 12.8.2006.

      OV C 178, 29.7.2006.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex:http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta T-743/15: Prasība, kas celta 2015. gada 21. decembrī – Vinnolit/Komisija

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/44

         Prasība, kas celta 2015. gada 21. decembrī – Vinnolit/Komisija
   (Lieta T-743/15)
   (2016/C 059/51)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vinnolit GmbH & Co. KG (Ismaning, Vācija) (pārstāvis – M. Geipel, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 25. novembra Lēmumu par (Vācijas) valsts atbalsta shēmu SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN) (par atbalstu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgajiem lietotājiem), un it īpaši tā 1. un 3. pantā ietverto konstatējumu, ka 2012. gada EEG paredzētais īpašais kompensācijas noteikums ir uzskatāms par atbalstu un ka tas nav saderīgs ar iekšējo tirgu, kā arī minētā lēmuma 2., 6. un 7. pantā paredzēto pienākumu daļēji atgūt 2013. un 2014. gadā piešķirtās priekšrocības no saņēmējiem uzņēmējiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: atbalsta LESD 107. panta izpratnē neesamība
               Prasītāja apgalvo, ka Likumā par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien; turpmāk tekstā – “EEG”) paredzētais EEG maksas samazinājums energoietilpīgiem lietotājiem ir civiltiesiska kompensācijas mehānisma grozījums. Netiekot piešķirta nekāda priekšrocība no valsts līdzekļiem vai valsts kontrolētiem līdzekļiem.

               2.

               Otrais pamats: katrā ziņā jauna atbalsta neesamība
               Prasītāja arī apgalvo, ka EEG maksas samazinājums energoietilpīgiem lietotājiem nav jauns atbalsts LESD 108. panta izpratnē, jo Vācijas Federatīvajā Republikā pastāvošo finansēšanas mehānismu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai Eiropas Komisija iepriekš ir atzinusi par saderīgu ar valsts atbalsta tiesībām un tas līdz šim brīdim nav ticis būtiski izmainīts.

               3.

               Trešais pamats: tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpums
               Prasītāja norāda, ka Eiropas Komisija ar savu lēmumu ir pārkāpusi attiecīgo lietotāju tiesisko paļāvību, jo Vācijas Federatīvajā Republikā pastāvošo finansēšanas mehānismu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai Eiropas Komisija iepriekš bija atzinusi par saderīgu ar valsts atbalsta tiesībām un tas līdz šim brīdim nav ticis būtiski izmainīts.

               4.

               Ceturtais pamats: pilnvaru neesamība
               Visbeidzot prasītāja apgalvo, ka Eiropas Komisija ar savu lēmumu ir pārsniegusi tai piešķirtās pilnvaras, nepamatoti samazinot Vācijas Federatīvajai Republikai primārajās un sekundārajās tiesībās piešķirto novērtējuma brīvību attiecībā uz veidu, kādā organizēt atbalstu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai.


title: Lieta T-4/15: Prasība, kas celta 2015. gada 8. janvārī – Beiersdorf /ITSB ( “Q10” )

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/53

         Prasība, kas celta 2015. gada 8. janvārī – Beiersdorf/ITSB (“Q10”)
   (Lieta T-4/15)
   (2015/C 065/73)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Beiersdorf AG (Hamburga, Vācija) (pārstāvji: A. Renck un J. Fuhrmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Q10” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 480 837

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 8. oktobra lēmums lietā R 2050/2013-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 32. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-486/10: Prasība, kas celta 2010. gada 8. oktobrī — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/17

         Prasība, kas celta 2010. gada 8. oktobrī — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-486/10)
   ()
   2011/C 13/28
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Wilms un C. Zadra)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Hamm pilsētai tieši noslēdzot ar Lippeverband2003. gada 30. jūlija un 16. decembra pakalpojumu līgumus par notekūdeņu savākšanu un novadīšanu, kā arī Hamm pilsētas kanālu iekārtu uzturēšanu, ekspluatāciju un kontroli, iepriekš neveicot Eiropas publiskā iepirkuma procedūru, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi savus pienākumus, kas ir paredzēti Direktīvas 92/50/EEK (1) 8. pantā, skatītā kopā ar no III līdz VI sadaļām;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šīs prasības priekšmets ir atlīdzības pakalpojumu līgumi par Hamm pilsētas notekūdeņu savākšanu un novadīšanu, kā arī kanālu iekārtu uzturēšanu, ekspluatāciju un kontroli, kurus šī pilsēta ir noslēgusi ar likumisku notekūdeņu apvienību, Lippeverband. Lippeverband esot publisko tiesību apvienība, kam ir jāpilda likumā noteikti uzdevumi ūdenssaimniecības jomā. Apmēram 25 % no tās dalībniekiem esot privāti uzņēmumi. Saskaņā ar aplūkojamajiem līgumiem Lippeverband līdz 2004. gada 1. janvārim bija jāpārņem Hamm pilsētas teritorijas notekūdeņu savākšana un novadīšana, par ko pilsētai bija jāmaksā atlīdzība, kas ir deklarēta kā “maksājums īpašās interesēs”. Lai izpildītu šo uzdevumu, Hamm pilsēta nodod tiesības ekskluzīvi, ilgstoši un pilnībā lietot notekūdeņu iekārtas, par ko Lippeverband esot jāveic kompensācijas maksājums.
   Lai gan aplūkojamie pakalpojumu līgumi esot publiskie pakalpojumu līgumi Direktīvas 92/50/EEK 1. panta a) punkta izpratnē, tie esot tieši noslēgti ar Lippeverband, neveicot formālu publiskā iepirkuma procedūru un neizsludinot Eiropas publisko iepirkumu. Līgumi nepārprotami esot jāuzskata par atlīdzības pakalpojumu līgumiem. Līgumslēdzēja iestāde tos esot noslēgusi uz noteiktu laiku, to priekšmets ir atkritumu aizvākšanas pakalpojumu sniegšana minētās direktīvas I A pielikuma 16. kategorijas izpratnē un tie būtiski pārsniedz direktīvas piemērošanai prasītās robežvērtības. Tādējādi pirms līgumu noslēgšanas bija jāizsludina Eiropas publiskais iepirkums.
   Pretēji federālās valdības uzskatam aplūkojamo pakalpojumu nodošana nav uzskatāma ne par valsts pārvaldes organizatorisku aktu, ne arī par tā dēvēto “in-house” iepirkumu.
   Pirmkārt, nav skaidrs, vai tādai ekonomiski jauktai ūdenssaimniecības apvienībai, kāda ir Lippeverband, ar 25 % privātu dalībnieku daļām, var tikt nodots uzdevums valsts pārvaldes organizācijas ietvaros, nepiemērojot Kopienu iepirkuma tiesības. Komisija uzskata, ka valsts pārvaldes organizatoriski akti, kam nav piemērojamas normas par publisko iepirkumu, var notikt tikai publisko iestāžu starpā, kuru darbība notiek vienīgi sabiedrības interesēs. Tas, ka ūdenssaimniecības apvienībām ar likumu ir uzticēti noteikti notekūdeņu saimniecības uzdevumi, arī nemaina to, ka Lippeverband nav valsts pārvaldes organizācijas daļa Kopienu tiesību izpratnē. Bet neatkarīgi no tā, vai Lippeerband var tikt nodots uzdevums ar valsts pārvaldes organizatorisku aktu, šajā gadījumā nav notikusi šāda veida uzdevuma nodošana. Apstāklis, ka Hamm pilsēta katru gadu maksā atlīdzību par Lippeverband sniegtajiem pakalpojumiem, nepārprotami norāda, ka līgumi ir pakalpojumu līgumi par atlīdzību un izslēdz uzdevuma nodošanas valsts pārvaldes ietvaros esamību.
   Otrkārt, attiecībā uz tā dēvēto “in-house” darījumu izslēgšanu no noteikumiem par publisko iepirkumu šis izņēmums nevar tikt piemērots atbilstoši Tiesas judikatūrai, ja uzdevumu saņēmušās iestādes dalībnieks — arī mazākumā — ir privāts uzņēmums. Šādā gadījumā līgumslēdzēja iestāde nevar īstenot tādu pašu kontroli pār attiecīgo uzņēmumu kā pār savām iestādēm.
   No šiem apsvērumiem izriet, ka šajā gadījumā ir publiskā pakalpojumu līgums un nav piemērojami izņēmuma noteikumi. Līdz ar to Vācijas Federatīvā Republika, Hamm pilsētai tieši nododot pilsētas notekūdeņu uzdevumus, ir pārkāpusi Direktīvas 92/50 noteikumus.

      (1)  Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/50/EK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai; OV L 209, 1. lpp.


title: Lieta C-601/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 9. septembra spriedumu lietā T-257/07 Francija/Komisija 2011. gada 28. novembrī iesniedza Francijas Republika

text:
               17.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/5

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 9. septembra spriedumu lietā T-257/07 Francija/Komisija 2011. gada 28. novembrī iesniedza Francijas Republika
   (Lieta C-601/11 P)
   2012/C 80/07
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Francijas Republika (pārstāvji — E. Belliard, G. de Bergues, C. Candat, S. Menez un R. Loosli-Surrans)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 9. septembra spriedumu lietā T-257/07 Francija/Komisija;

               —

               taisīt galīgo spriedumu lietā, atceļot Komisijas 2008. gada 17. jūnija Regulu (EK) Nr. 746/2008, ar kuru groza VII pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 999/2001, ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai (1), vai nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam Francijas valdība izvirza četrus pamatus.
   Ar savu pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi savu pienākumu sniegt pamatojumu, juridiski pietiekami neatbildot, pirmkārt, uz apelācijas sūdzības iesniedzējas iebildumiem, kas saistīti ar to, ka Komisija nav ņēmusi vērā pieejamos zinātniskos datus, ciktāl Vispārējā tiesa esot kļūdaini uzskatījusi, ka ar šiem iebildumiem Komisijai pārmests, ka tā par šiem datiem nav zinājusi, un, otrkārt, uz Francijas valdības iebildumiem, kas saistīti ar Regulas Nr. 999/2001 24.a panta pārkāpumu, ciktāl Vispārējā tiesa uzskatījusi, ka šie iebildumi vērsti uz to, lai pārbaudītu, vai apstrīdētie pasākumi ir atbilstoši, lai nodrošinātu augstu veselības aizsardzības pakāpi.
   Ar savu otro pamatu, kas iedalāms trīs daļās, Francijas valdība norāda, ka Vispārējā tiesa esot sagrozījusi tai iesniegtos faktus. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, visupirms, ka Vispārējā tiesa ir sagrozījusi Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (turpmāk tekstā — “EPNI”) 2007. gada 8. marta un 2008. gada 24. janvāra atzinumu, uzskatot, ka Komisija varēja no šiem atzinumiem, nepieļaujot acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secināt, ka citu TSE, nevis GSE ierosinātāju pārnešanas uz cilvēku risks bija ārkārtīgi zems (pirmā daļa). Ar otro daļu prasītāja turpinājumā apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir sagrozījusi EPSNI 2005. gada 17. maija un 26. septembra atzinumus, uzskatot, ka Komisija varēja, nepieļaujot acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatīt, ka ātrās noteikšanas testu ticamības vērtējums, kas ietverts šajos atzinumos bija vērā ņemams, lai šos testus izmantotu saistībā ar cilvēku pārtikai paredzētas aitu vai kazu gaļas kontroli. Ar trešo daļu Francijas valdība, visbeidzot, apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir sagrozījusi tai iesniegtos faktus, uzskatot, ka visi zinātniskie pierādījumi, uz kuriem atsaukusies Komisija, lai attaisnotu apstrīdēto Regulas Nr. 746/2008 pasākumu pieņemšanu, ietvēra jaunus datus salīdzinājumā ar agrākajiem preventīvajiem pasākumiem.
   Ar savu trešo pamatu Francijas valdība apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, veicot faktisku juridisko kvalifikāciju, atzīstot Komisijas izvirzītos jaunos zinātniskos datus par tādiem jauniem pierādījumiem, kas maina riska uztveri vai parāda, ka šo risku iespējams novērst, izmantojot par pastāvošajiem pasākumiem mazāk ierobežojošus pasākumus.
   Ar savu ceturto pamatu, kas ietver trīs daļas, apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot piesardzības principu. Šajā ziņā apelācijas sūdzības iesniedzēja vispirms norāda, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka Komisija nebija pārkāpusi Regulas Nr. 999/2001 24.a panta noteikumus, jo saskaņā ar Vispārējās tiesas viedokli tā esot ievērojusi EKL 152. panta 1. punktā ietverto pienākumu nodrošināt augstu veselības aizsardzības līmeni. Ar sava pamata otro daļu Francijas valdība apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, prezumējot, ka zinātniskajiem datiem, ko Komisija izvirzījusi, lai pamatotu Regulas Nr. 746/2008 pieņemšanu, bija obligāti jāietver par pieņemamu risku atzīstamās riska pakāpes vērtējuma attīstība. Pakārtoti, Francijas valdība norāda, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepārbaudot, vai, lai noteiktu par pieņemamu atzīstamo riska pakāpi, Komisija ir ņēmusi vērā TSE nelabvēlīgās ietekmes smagumu un neatgriezeniskumu uz cilvēka veselību. Ar trešo daļu Francijas valdība visbeidzot uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neņemot vērā apstākli, ka ar Regulu Nr. 746/2008 netiek aizstāti agrāki preventīvi pasākumi, bet ka tā tos papildina, pievienojot elastīgākus alternatīvus pasākumus.

      (1)  OV L 202, 11. lpp.


title: Lieta T-384/11: Prasība, kas celta 2011. gada 22. jūlijā — Safa Nicu Sepahan /Padome

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/31

         Prasība, kas celta 2011. gada 22. jūlijā — Safa Nicu Sepahan/Padome
   (Lieta T-384/11)
   2011/C 282/63
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Safa Nicu Sepahan (Isfahan, Irāna) (pārstāvis — A. Bahrami, jurists)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

               —

               atzīt par spēkā neesošu VIII pielikuma 19. ierakstu Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulā (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV L 281, 1. lpp.), kurā izdarīti grozījumi ar Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 503/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu;

               —

               atzīt, ka atbildētāja, neizskatot prasītājas 2011. gada 7. jūnija lūgumu pārskatīt 19. ierakstu, ir pārkāpusi LESD 265. pantu;

               —

               piespriest izdzēst prasītājas vārdu no ES sankciju saraksta;

               —

               piešķirt prasītājai atlīdzību tādas summas apmērā, kas noteikta šīs tiesvedības gaitā, bet ne mazāk par EUR 2 000 000;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo prasītājas vārda iekļaušana to personu un organizāciju sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojošie pasākumi, esot kļūdaina, maldinoša, nenoteikta, nepilnīga un tādējādi acīmredzami pretlikumīga.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome acīmredzami neesot norādījusi pamatojumu tam, kāpēc prasītājas vārds tika iekļauts to personu un organizāciju sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojošie pasākumi.


title: Lieta T-411/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 29. jūnija rīkojums — Keppenne /Komisija

text:
               22.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/17

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 29. jūnija rīkojums — Keppenne/Komisija
   (Lieta T-411/04) (1)

   (2007/C 223/29)

      Tiesvedības valoda — franču

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 300, 4.12.2004.


title: Lieta T-595/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūnija rīkojums – Europäischer Tier- und Naturschutz un Giesen/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Apgalvota atteikšanās iesniegt tiesību akta priekšlikumu Eiropas tiesību apvienības izveidei — Nepārsūdzams akts — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/28

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūnija rīkojums – Europäischer Tier- und Naturschutz un Giesen/Komisija
   (Lieta T-595/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Apgalvota atteikšanās iesniegt tiesību akta priekšlikumu Eiropas tiesību apvienības izveidei - Nepārsūdzams akts - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2016/C 279/42)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Europäischer Tier- und Naturschutz eV (Much, Vācija) un Horst Giesen (Much) (pārstāvis – P. Brockmann, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – H. Krämer un K.-P. Wojcik)

      Priekšmets

   Ar LESD 263. pantu pamatota prasība atcelt Komisijas 2015. gada 17. augusta vēstuli, ar kuru tā esot atturējusies iesniegt tiesību akta priekšlikumu Eiropas apvienības izveidei

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               Europäischer Tier- und Naturschutz eV un Horst Giesen atlīdzina tiesāšanas izdevumus.

      (1)  OV C 27, 25.1.2016.


title: Lieta C-142/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde (Beļģija) 2009. gada 22. aprīļa rīkojumu — kriminālprocess pret V.W. Lahousse un Lavichy BVBA

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde (Beļģija) 2009. gada 22. aprīļa rīkojumu — kriminālprocess pret V.W. Lahousse un Lavichy BVBA
   (lieta C-142/09)
   2009/C 153/45
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde

      Lietas dalībnieki pamata procesā

               Apsūdzētie

               :

                           1.

                              V.W. Lahousse

                           2.

                              Lavichy BVBA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīva 2002/24/EK (1), it īpaši 1. panta 1. punkta d) apakšpunkts (saskaņā ar kuru direktīva neattiecas uz transportlīdzekļiem, kuri ir paredzēti sacensībām uz ceļa vai apvidus apstākļos) ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstis šīs direktīvas piemērošanu var attiecināt uz visiem pārvadājumiem uz sauszemes (t.i., uz divriteņu vai trīsriteņu transportlīdzekļu izmantošanu arī savrup no valsts ceļiem un/vai privātos zemes īpašumos) un tādējādi piemērot, neparedzot izņēmumus transportlīdzekļiem, kuri ir paredzēti sacensībām uz ceļa (ātrumsacīkstes) vai apvidus apstākļos?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 18. marta Direktīva, kas attiecas uz divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprinājumu un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 92/61/EEK (OV L 124, 1. lpp.).


title: Lieta T-354/05: Prasība, kas celta  2005. gada 19. septembrī  — TF1/Komisija

text:
               10.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/12

         Prasība, kas celta 2005. gada 19. septembrī — TF1/Komisija
   (Lieta T-354/05)
   (2005/C 315/23)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Télévision française 1 SA (Boloņa, Francija) (pārstāvji — J.-P. Hordies, C. Smits, advokāti]

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2005. gada 20. aprīlī pieņemto lēmumu par abonentmaksas shēmu France Télévision interesēs;

               —

               saskaņā ar tiesību aktiem piespriest atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasības pieteikumu Télévision française 1 lūdz atcelt Komisijas 2005. gada 20. aprīļa lēmumu, ar kuru tā saskaņā ar EK līguma 86. panta 2. punktu ir atzinusi par saderīgu ar kopējo tirgu Francijas iestāžu apstiprināto abonentmaksas shēmu France Télévision interesēs.
   Lai pamatotu savu prasību par lēmuma atcelšanu, prasītāja izvirza piecus pamatus, kas pēc būtības balstās uz:

               —

               lēmuma nepietiekamu pamatojumu;

               —

               aizstāvības tiesību neievērošanu; prasītāja pārmet Komisijai, ka neskatoties uz iepriekš pastāvošo prasītājas un Komisijas savstarpējo dialogu un saziņu, tā nav aicinājusi prasītāju attiecīgā atbalsta pārbaudes procedūras laikā iesniegt savus apsvērumus, jo īpaši, par Francijas valsts saistību pamatotību un apjomu;

               —

               Francijas valsts saistību nepietiekama apjoma; pēc prasītājas domām paredzētās saistības nespēj nodrošināt Francijas abonentmaksas shēmas saderību ar Kopienu normām, ko piemēro valsts atbalstam, jo īpaši ar normu par sabiedrisko pakalpojumu finansējuma samērīgumu un pienākumu nodrošināt valsts līdzekļu izmantošanas pārskatāmību;

               —

               procesuālo normu pārkāpumu; prasītāja kritizē atbildētājas rīcību, valsts iestādēm šķietami uzliekot pienākumu novērtēt to, vai valsts atbalsta pasākums veido atbalstu Kopienu tiesību izpratnē, kaut gan šīs kontroles veikšana ietilpst tikai Komisijas kompetencē;

               —

               juridisku kļūdu attiecībā uz EK līguma 86. panta 2. punkta piemērojamību gadījumā, kad atbalstu veido sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas pienākuma izpildes izmaksu pārmērīga kompensācija. Prasītāja apstrīd Komisijas sniegto interpretāciju spriedumam lietā Altmark
                   (1) un tās piemērojamību šajā gadījumā. Tā norāda, ka atbildētāja ir pieļāvusi juridisku kļūdu, jo veikusi pārbaudi par valsts pasākuma, ar ko kompensē sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas izmaksas, iespējamo pamatošanu ar EK līguma 86. panta 2. punktu, kaut gan pati Komisija iepriekš bija atzinusi, ka minētais pasākums neatbilst spriedumā lietā Altmark izvirzītajiem nosacījumiem.

      (1)  2003. gada 24. jūlija spriedums lietā C-280/00, Recueil 2003, I-7747. lpp.


title: lieta T-18/03: Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. aprīļa spriedums — CD-Contact Data/Komisija (Konkurence — Aizliegtās vienošanās — Video spēļu konsoļu un Nintendo spēļu bloku tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Paralēlā eksporta ierobežojums — Pierādījums par vienošanās esamību, kas paredz ierobežot paralēlo tirdzniecību — Naudas sodi — Atšķirīga attieksme — Atbildību mīkstinoši apstākļi)

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/38

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. aprīļa spriedums — CD-Contact Data/Komisija
   (lieta T-18/03) (1)

   (Konkurence - Aizliegtās vienošanās - Video spēļu konsoļu un Nintendo spēļu bloku tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Paralēlā eksporta ierobežojums - Pierādījums par vienošanās esamību, kas paredz ierobežot paralēlo tirdzniecību - Naudas sodi - Atšķirīga attieksme - Atbildību mīkstinoši apstākļi)
   2009/C 141/76
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: CD-Contact Data GmbH (Burglengenfeld, Vācija) (pārstāvji — J. de Pree un R. Wesseling, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Oliver, X. Lewis un O. Beynet, pārstāvji)

      Priekšmets

   Par prasību atcelt Komisijas 2002. gada 30. oktobra Lēmumu 2003/675/EK par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (COMP/35.587 PO Video Games, COMP/35.706 PO Nintendo Distribution un COMP/36.321 Omega — Nintendo) (OV 2003, L 255, 33. lpp.).

      Rezolutīvā daļa

               1)

               CD Contact Data GmbH uzliktais naudas sods ir noteikts EUR 500 000 apmērā;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 70, 22.03.2003.