title: Apvienotās lietas C-87/03 un C-100/03: Tiesas (trešā palāta) spriedums  2006. gada 30. martā  — Spānijas Karaliste pret Eiropas Savienības Padomi (Zivsaimniecība — Regula, ar kuru tiek sadalītas nozvejas kvotas starp dalībvalstīm — Spānijas Pievienošanās akts — Pārejas perioda beigas — Relatīvas stabilitātes prasība — Nediskriminācijas princips — Jaunas zvejas iespējas)

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/3

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 30. martā — Spānijas Karaliste pret Eiropas Savienības Padomi
   (Apvienotās lietas C-87/03 un C-100/03) (1)

   (Zivsaimniecība - Regula, ar kuru tiek sadalītas nozvejas kvotas starp dalībvalstīm - Spānijas Pievienošanās akts - Pārejas perioda beigas - Relatīvas stabilitātes prasība - Nediskriminācijas princips - Jaunas zvejas iespējas)
   (2006/C 143/06)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāve — N. Diasa Abada [N. Díaz Abad], pārstāve)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — H. Ramušs Ruano [G. Ramos Ruano] un F. Florindo Gižons [F. Florindo Gijón], pārstāvji)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — T. van Reins [T. van Rijn], F. Himeno Fernandess [F. Jimeno Fernandez] un S. Pardo Kvintijana [S. Pardo Quintillán], pārstāvji), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — D. Vaijats [D. Wyatt], QC un K. Mandži [K. Manji], pārstāvis)
   Priekšmets
   Padomes 2002. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 2341/2002, ar ko 2003. gadam nosaka zvejas iespējas un ar tām saistītos noteikumus konkrētiem zivju krājumiem un zivju krājumu grupām, kas piemērojami Kopienas ūdeņos un Kopienas kuģiem ūdeņos, kur nepieciešami nozvejas ierobežojumi (OV L 356, 12. lpp.), daļēja atcelšana tiktāl, ciktāl jaunās zvejas iespējas, kas laikposmā no 1992. līdz 1998. gadam noteiktas Ziemeļjūrā un Baltijas jūrā, nav piešķirtas, ņemot vērā Spānijas intereses, un tas darīts, neskatoties uz pārejas perioda beigām — Padomes 2002. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku (OV L 358, 59. lpp.) 20. panta 2. punkta piemērošana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 135, 07.06.2003.


title: Lieta T-411/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 6. jūlija spriedums — Aer Lingus Group /Komisija (Konkurence — Koncentrācija — Lēmums, ar ko koncentrācija ir atzīta par neatbilstošu kopējam tirgum — Koncentrācijas jēdziens — Visu iegūto akciju atsavināšana, lai atjaunotu situāciju, kāda bija pirms koncentrācijas īstenošanas — Atteikums uzdot veikt atbilstošus pasākumus — Komisijas kompetences neesamība)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/36

         Vispārējās tiesas 2010. gada 6. jūlija spriedums — Aer Lingus Group/Komisija
   (Lieta T-411/07) (1)

   (Konkurence - Koncentrācija - Lēmums, ar ko koncentrācija ir atzīta par neatbilstošu kopējam tirgum - Koncentrācijas jēdziens - Visu iegūto akciju atsavināšana, lai atjaunotu situāciju, kāda bija pirms koncentrācijas īstenošanas - Atteikums uzdot veikt atbilstošus pasākumus - Komisijas kompetences neesamība)
   2010/C 221/56
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Aer Lingus Group plc (Dublina, Īrija) (pārstāvji — sākotnēji A. Burnside, solicitor, B. van de Walle de Ghelcke un T. Snels, advokāti, pēc tam A. Burnside un B. van de Walle de Ghelcke)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — X. Lewis, É. Gippini Fournier un S. Noë)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Ryanair Holdings plc (Dublina) (pārstāvji — J. Swift, QC, V. Power, A. McCarthy, D. Hull, solicitors, un G. Berrisch, advokāts)

      Priekšmets

   Lūgums atcelt Komisijas 2007. gada 11. oktobra Lēmumu C(2007) 4600, ar kuru ir noraidīts prasītāja lūgums uzsākt Padomes 2004. gada 20. janvāra Regulas (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (OV L 24, 1. lpp.) 8. panta 4. punktā minēto procedūru un veikt pagaidu pasākumus saskaņā ar minētās regulas 8. panta 5. punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Aer Lingus Group plc sedz savus, kā arī Komisijas un Ryanair Holdings plc tiesāšanās izdevumus, ieskaitot izdevumus par pagaidu noregulējuma procesu.

      (1)  OV C 8, 12.01.2008.


title: Lieta T-168/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 11. maija rīkojums – Grieķija/Komisija ELFLA — Apstrīdētā tiesību akta atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/31

         Vispārējās tiesas 2016. gada 11. maija rīkojums – Grieķija/Komisija
   (Lieta T-168/15) (1)

   (ELFLA - Apstrīdētā tiesību akta atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 251/36)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji – G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou un A. Vasilopoulou)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Aquilina un D. Triantafyllou)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta saskaņā ar LESD 263. pantu un kurā lūgts atcelt Komisijas 2015. gada 26. janvāra Īstenošanas lēmumu C(2015) 252 final par starpposma maksājuma samazināšanu saistībā gan ar Grieķijas Republikas 2007.–2013. gada programmēšanas periodā īstenoto lauku attīstības programmu CCI 2007 GR 06 RPO 001, gan izdevumiem laikposmos no 2014. gada 1. janvāra līdz 2014. gada 31. martam un no 2014. gada 1. aprīļa līdz 2014. gada 30. jūnijam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 245, 27.7.2015.


title: Lieta T-326/14: Prasība, kas celta 2014. gada 8. maijā – Novomatic /ITSB – Granini France  ( “HOT JOKER” )

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/23

         Prasība, kas celta 2014. gada 8. maijā – Novomatic/ITSB – Granini France (“HOT JOKER”)
   (Lieta T-326/14)
   2014/C 245/31
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Austrija) (pārstāvis – W. M. Mosing, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Granini France (Macon, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju otrās padomes 2014. gada 6. februāra lēmumu lietā R 589/2013-2 un tā rezultātā – noraidīt iebildumus un reģistrēt Kopienas preču zīmi Nr. 9 5 94  458 veidā, kādā tā ir tikusi pieteikta;

               —

               piespriest atbildētājam un gadījumā, ja tā ar rakstveida pieteikumu iestātos lietā, – otrai procesa ITSB dalībniecei segt savus un atlīdzināt prasītājai tiesvedībā Vispārējā tiesā un apelācijas procesā ITSB radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “HOT JOKER”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. un 28. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 5 94  458

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Granini France

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “joker +”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 28. un 41. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums; Regulas Nr. 207/2009 75. un nākamo pantu pārkāpums; ITSB pienākuma īstenot savas pilnvaras saskaņā ar Eiropas Savienības tiesību vispārīgajiem principiem pārkāpums.


title: Lieta C-396/14: Tiesas (virspalāta) 2016. gada 24. maija spriedums (Klagenævnet for Udbud (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – MT Højgaard A/S, Züblin A/S/Banedanmark Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 267. pants — Tiesas kompetence — Iesniedzējiestādes atzīšana par tiesu — Publiskais iepirkums dzelzceļa infrastruktūru jomā — Sarunu procedūra — Direktīva 2004/17/EK — 10. pants — 51. panta 3. punkts — Vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem princips — Grupa, kas sastāv no divām sabiedrībām un kura tika pieņemta kā pretendente — Piedāvājums, ko iesniegusi viena no divām sabiedrībām savā vārdā, kad otra sabiedrība tika atzīta par bankrotējušu — Sabiedrība, kas viena pati tiek uzskatīta par atbilstošu pretendenti — Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana šai sabiedrībai

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/3

         Tiesas (virspalāta) 2016. gada 24. maija spriedums (Klagenævnet for Udbud (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – MT Højgaard A/S, Züblin A/S/Banedanmark

   (Lieta C-396/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 267. pants - Tiesas kompetence - Iesniedzējiestādes atzīšana par tiesu - Publiskais iepirkums dzelzceļa infrastruktūru jomā - Sarunu procedūra - Direktīva 2004/17/EK - 10. pants - 51. panta 3. punkts - Vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem princips - Grupa, kas sastāv no divām sabiedrībām un kura tika pieņemta kā pretendente - Piedāvājums, ko iesniegusi viena no divām sabiedrībām savā vārdā, kad otra sabiedrība tika atzīta par bankrotējušu - Sabiedrība, kas viena pati tiek uzskatīta par atbilstošu pretendenti - Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana šai sabiedrībai)
   (2016/C 260/03)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Klagenævnet for Udbud

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: MT Højgaard A/S, Züblin A/S

      Atbildētājs: Banedanmark

      Rezolutīvā daļa:

   Vienlīdzīgas attieksmes pret uzņēmējiem princips, kas ir norādīts Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, 10. pantā, to lasot kopā ar tās 51. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka līgumslēdzēja iestāde nepārkāpj šo principu, ja tā atļauj vienam no diviem uzņēmējiem, kas bija uzņēmēju grupā, kuru kā tādu šī iestāde aicināja iesniegt piedāvājumu, iestāties šīs grupas vietā pēc tās likvidēšanas un savā vārdā piedalīties sarunu procedūrā publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanai, ja vien ir pierādīts, ka, pirmkārt, šis uzņēmējs viens pats atbilst minētās iestādes definētām prasībām un, otrkārt, ka tā dalības turpināšana minētajā procedūrā neizraisa citu pretendentu konkurences situācijas pasliktināšanos.

      (1)  OV C 388, 3.11.2014.


title: Lieta F-41/10 RENV: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedums – Moises Bermejo Garde/EESK Civildienests — Lietas nodošana atpakaļ pēc nolēmuma atcelšanas — Civildienesta noteikumu 12.a pants — Ierēdnis, kas cietis no psiholoģiskas vardarbības — Civildienesta noteikumu 22.a pants — Trauksmes cēlējs ierēdnis — Lūgums sniegt palīdzību — Noraidījums — Tiesības uz aizsardzību — Nosacījumi — Noraidījums — Sekas — Atlīdzinājuma prasība

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/48

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedums – Moises Bermejo Garde/EESK
   (Lieta F-41/10 RENV) (1)

   (Civildienests - Lietas nodošana atpakaļ pēc nolēmuma atcelšanas - Civildienesta noteikumu 12.a pants - Ierēdnis, kas cietis no psiholoģiskas vardarbības - Civildienesta noteikumu 22.a pants - Trauksmes cēlējs ierēdnis - Lūgums sniegt palīdzību - Noraidījums - Tiesības uz aizsardzību - Nosacījumi - Noraidījums - Sekas - Atlīdzinājuma prasība)
   (2016/C 251/54)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Moises Bermejo Garde (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – L. Levi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (pārstāvji – sākotnēji U. Schwab un M. Lernhart, pārstāvji, B. Wägenbaur, advokāts, vēlāk K. Gambino, pārstāvis, B. Wägenbaur, advokāts, visbeidzot K. Gambino un X. Chamodraka, pārstāvji, B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Civildienests – Prasība atcelt vairākus lēmumus par prasītāja kā Juridiskā dienesta vadītāja pienākumu izpildes nekavējošu izbeigšanu, par prasītāja iecelšanu cita amatā Loģistikas direkcijā un par viņa lūguma sniegt formālu palīdzību un atlīdzināt zaudējumus noraidīšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētāja 2010. gada 24. marta lēmumu, ar kuru izbeigti Moises Bermejo Garde k–ga kā Juridiskā dienesta vadītāja pienākumi un 2010. gada 13. aprīļa lēmumu par viņa iecelšanu cita amatā;

               2)

               piespriest Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai samaksāt Moises Bermejo Garde k–gam EUR 25 000;

               3)

               Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja atlīdzina savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina Moises Bermejo Garde k–ga tiesāšanās izdevumus lietās F-41/10, T-530/12 P un F-41/10 RENV.

      (1)  OV C 209, 31.7.2010, 55. lpp.


title: Lieta T-479/14: Prasība, kas celta 2014. gada 26. jūnijā  – Kendrion /Eiropas Savienības Tiesa

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/65

         Prasība, kas celta 2014. gada 26. jūnijā – Kendrion/Eiropas Savienības Tiesa
   (Lieta T-479/14)
   2014/C 253/89
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kendrion NV (Zeist, Nīderlande) (pārstāvji – P. Glazener un T. Ottervanger, advocaten)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītāja lūdz piespriest Eiropas Savienībai

               —

               atlīdzināt materiālos zaudējumus EUR 2 3 08  463,98 apmērā vai vismaz tādā apmērā, kādu Vispārējā tiesa uzskata par atbilstošu;

               —

               atlīdzināt nemateriālos zaudējumus EUR 1 1 0 50  000 apmērā vai, pakārtoti, vismaz EUR 1 7 00  000 apmērā vai arī, vēl pakārtoti, vismaz apmērā, par ko vienojušies lietas dalībnieki atbilstoši noteikumiem, kuri jānosaka Vispārējai tiesai, vai arī vismaz tādā apmērā, kādu Vispārējā tiesa uzskata par atbilstošu;

               —

               papildus tam – atbilstošos nokavējuma procentus apmērā, kuru Vispārējā tiesa atzīs par atbilstošu, sākot no 2013. gada 26. novembra;

               —

               atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar 2013. gada 26. novembra spriedumu lietā Kendrion/Komisija (C-50/12 P, EU:C:2013:771) Tiesa konstatēja Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 2. punkta pārkāpumu tiesvedībā Vispārējā tiesā lietā T-54/06 Kendrion/Komisija, kura attiecās uz prasību atcelt Komisijas 2005. gada 30. novembra Lēmumu C(2005) 4634, galīgā redakcija, par [EKL 81.] panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/F/38.354 – Rūpnieciskie maisi), ciktāl tas attiecas uz prasītāju, kā arī uz prasītājai piespriestā naudas soda atcelšanu vai, pakārtoti, samazināšanu.
   Tiesa cita starpā esot konstatējusi, ka Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 2. punktā noteikto pienākumu neizpilde ir sodāma ar Vispārējā tiesā celtu prasību par zaudējumu atlīdzību, jo šāda prasība ir efektīvs tiesību aizsardzības līdzeklis.
   Prasītāja norāda, ka Tiesa minētajā spriedumā jau bija nolēmusi, ka ir izpildīti nosacījumi, lai to kvalificētu par pietiekami būtisku tādas tiesību normas pārkāpumu, kura piešķir tiesības privātpersonām.
   Turpinājumā prasītāja norāda, ka tiesvedība ilga piecus gadus un deviņus mēnešus, savukārt tā uzskata, ka atbilstošs ilgums būtu divi gadi un seši mēneši, un tādējādi atbilstošais ilgums ir pārsniegts par trim gadiem un trim mēnešiem. Ja lieta būtu izspriesta atbilstošā termiņā, spriedums būtu pasludināts 2010. gada 26. augustā, nevis 2013. gada 26. novembrī.
   Materiālie zaudējumi, kas tai radušies nesamērīgi ilgās tiesvedības dēļ, esot papildu finansiālais slogs, kas tai bija jāuzņemas attiecīgajā laika posmā. Šajos zaudējumos ietilpst procenti, kas aprēķināti par Komisijas uzlikto naudas sodu EUR 3 4 0 00  000 apmērā, un izmaksas saistībā ar bankas garantiju naudas soda un procentu samaksai. Šī summa būtu samazinājusies par summu, kas atbilst naudas soda un procentu maksājumiem Savienībai, kādi tie būtu bijuši 2010. gada 26. augustā, ja Tiesa spriedumu būtu pasludinājusi minētajā datumā.
   Kā atlīdzību par nemateriālajiem zaudējumiem, kas prasītājai radušies pārmērīgi ilgās tiesvedības dēļ, par katru gadu, kas pārsniedz tiesvedības Vispārējā tiesā atbilstošo ilgumu, tā prasa atbilstošu atlīdzību 10 % no naudas soda apmērā un par nepilno gadu – atbilstošo daļu no šiem 10 %. Šāda atlīdzība tiekot prasīta, jo Komisija lēmuma pieņemšanas brīdī naudas sodu par katru pārkāpuma turpināšanas gadu palielināja par 10 %.
   Pakārtoti prasītāja prasa nemateriālos zaudējumus atlīdzināt 5 % no naudas soda apmērā. Šī summa atbilstot atlīdzībai, kādu Tiesa ir atzinusi par atbilstošu līdzīgos gadījumos saistībā ar ievērojamu tiesvedības ilguma pārsniegšanu, izskatot lietas par naudas sodiem procedūrās par aizliegtu vienošanos.


title: Lieta T-592/10: Prasība, kas celta 2010. gada 27. decembrī — El Corte Inglés /ITSB — Technisynthese ( “BTS” )

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/19

         Prasība, kas celta 2010. gada 27. decembrī — El Corte Inglés/ITSB — Technisynthese (“BTS”)
   (Lieta T-592/10)
   2011/C 80/37
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji –M. E. López Camba un J. L. Rivas Zurdo, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Technisynthese SARL (Saint Pierre Montlimart, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 23. septembra lēmumu lietā R 1380/2009-1, un

               —

               piespriest atbildētājam un personām, kas, iespējams, iestāsies lietā atbildētāja prasījumu atbalstam, atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “BTS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 14., 18., 25. un 28. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Technisynthese SARL

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas un valsts grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “TBS”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un apmierināt iebildumus

      Izvirzītie pamati: pierādījumu par agrāko preču zīmju reputāciju un izmantošanu neesamība un Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo neesot konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespējas.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-733/15: Prasība, kas celta 2015. gada 16. decembrī – Portugāles Republika/Komisija

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/35

         Prasība, kas celta 2015. gada 16. decembrī – Portugāles Republika/Komisija
   (Lieta T-733/15)
   (2016/C 068/45)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Portugāles Republika (pārstāvji – L. Inez Fernandes un M. Figueiredo, piedaloties L. Silva Morais, advogado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, kuru Komisijas Ģenerālsekretariāts paziņoja ar 2015. gada 12. oktobra vēstuli SG-Greffe (2015) D/11533 (1);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Portugāles Republika uzskata, ka maksājuma pieprasījumā, kuru izdevis Komisijas Ģenerālsekretariāts ar 2015. gada 12. oktobra vēstuli SG-Greffe (2015) D/11533, ir pieļauti šādi pārkāpumi un tādēļ tas ir jāatceļ:

               1.

               Apstrīdētā akta pieņemšanas pamatojums balstās uz Komisijas piesavinātām kompetencēm, kas ietilpst Savienības tiesu jomā, un izraisa kompetences neesamību.

               2.

               Akta pamatā ir Tiesas sprieduma lietā Komisija/Portugāle (C-67/13, EU:C:2014:2029) seku mākslīga sadalīšana, tādēļ ar to ir pieļauts Līgumu vai jebkuru ar to piemērošanu saistītu tiesību normu pārkāpums.

               3.

               Ar Komisijas aktu, kas ir šīs prasības atcelt tiesību aktu priekšmets, neesot ievērots res judicata spēks, ciktāl arī ar aplūkoto aktu ir pieļauts Līgumu vai jebkuru ar to piemērošanu saistītu tiesību normu pārkāpums.

               4.

               Aktā ir pieļautas tādas pašas nelikumības, jo nav ievēroti Savienības tiesībās noteiktie tiesiskās noteiktības, tiesisko attiecību stabilitātes un tiesiskās paļāvības principi.

               5.

               Ar aktu ir pārkāpts dubulta soda aizlieguma princips, kas nepieļauj to, ka lietas dalībnieks, izmantojot jaunu individuālu tiesību aktu, iegūst to, ko tam nebija izdevies iegūt iepriekš ar tiesas nolēmumu – tas ir uzskatāms par Līgumu vai jebkuru ar to piemērošanu saistītu tiesību normu pārkāpumu.

      (1)  Eiropas Komisijas Komunikācijas tīklu, satura un tehnoloģiju ģenerāldirektorāta (DG CONNECT) ģenerāldirektora lēmums, ar kuru Portugāles Republikai pieprasīts samaksāt summu EUR 580 000 apmērā kā kavējuma naudas, ko noteikusi Tiesa spriedumā Komisija/Portugāle (C-76/13, EU:C:2014:2029), maksājumu par laikposmu no 2014. gada 25. jūnija līdz 21. augustam.


title: Lieta T-168/14: Prasība, kas celta 2014. gada 13. martā – Pérez Gutiérrez /Komisija

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/60

         Prasība, kas celta 2014. gada 13. martā – Pérez Gutiérrez/Komisija
   (Lieta T-168/14)
   2014/C 135/79
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ana Pérez Gutiérrez (Mataro, Spānija) (pārstāvis – J. Soler Puebla, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka ir prettiesiski aizskartas tiesības uz godu, ģimenes dzīvi un paša tēlu, jo bez piekrišanas izmantots Patrick Johann[a] Jacquemyn attēls, Eiropas Komisijai iekļaujot viņa fotogrāfiju Eiropas Savienībā uz tabakas izstrādājumiem izvietojamajiem brīdinājumiem par ietekmi uz veselību paredzēto attēlu bibliotēkā;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājai summu EUR 181 104 apmērā par sagaidāmās peļņas atrāvumu;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītajai vienu eiro centu par katru tabakas izstrādājumu paciņu vai preci, uz kuras atrodas Patr[i]ck Jacquemyn attēls, attiecīgo kopsummu, kas pašreiz ir divdesmit septiņi miljoni piecsimt astoņdesmit astoņi tūkstoši piecsimt divdesmit četri eiro (EUR 27 588 524), nosakot sprieduma izpildes posmā;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājai atlīdzinājumu par labumu EUR 13 790 000 apmērā, kas gūts, prettiesiski izmantojot Patrick Jacquemyn attēlu Spānijā, kur atrodas prasītājas un Patrick Jacquemyn dzīvesvieta.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šīs tiesvedības priekšmets ir prasība sakarā ar ārpuslīgumisko atbildību, kas celta, lai saņemtu atlīdzinājumu par kaitējumu, kas nodarīts ar to, ka Eiropas Komisija ir prettiesiski izmantojusi prasītājas vīra Patrick Johann[a] Jacquemyn attēlu Eiropas Savienībā uz tabakas izstrādājumiem obligāti norādāmajos brīdinājumos par ietekmi uz veselību.
   Savas prasības pamatošanai prasītāja apgalvo, ka Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 5. jūnija Direktīvas 2001/37/EK un tās 5. panta 3. punkta īstenošana tika veikta ar Eiropas Komisijas 2003. gada 5. septembra Lēmumu 2003/641/EK par krāsainu fotoattēlu vai citu ilustrāciju izmantošanu uz tabakas izstrādājumu iepakojumiem, lai brīdinātu par ietekmi uz veselību. Pēc tam tika pieņemts Komisijas 2005. gada 26. maija Lēmums C(2005) 1452 par primāro dokumentu bibliotēku, kurā ietverti krāsaini fotoattēli vai citas ilustrācijas visiem Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/37/EK 1. pielikumā uzskaitītiem papildu brīdinājumiem, kurā vēlāk izdarīti grozījumi ar 2006. gada 13. aprīļa Lēmumu C(2006) 1502.
   Minētā direktīva kopā ar lēmumiem par attēliem, kas izvietojami uz tabakas izstrādājumu iepakojumiem, tika transponēta katras dalībvalsts tiesībās. Konkrēti, Spānijas gadījumā tā tika transponēta ar 2010. gada 14. maija Karaļa dekrētu Nr. 639/2010. No Eiropas Komisijas piedāvātajiem 42 attēliem Spānija izvēlējās 14, kuru vidū bija Patrick Jacquemyn attēls.
   Prasītāja piebilst, ka laikā no 2002. gada 21. jūnija līdz 2002. gada 16. augustamP. J. Jacquemyn tika ievietots Hospital de Barcelona slimnīcā, atrazdamies komas stāvoklī 22 dienas. Kopš tā laika bez viņa piekrišanas internetā ir parādījušies vairāki P. J. Jacquemyn attēli tāpēc, ka šajā hroniskas obstruktīvas plaušu slimības (HOPS) klīniskajā gadījumā viņam tika veiktas sarežģīta intubācija un traheotomija un ar viņu tika veikti pētījumi.
   Šādi bez piekrišanas izmantojot viņa tēlu laikā, kamēr viņš atradās komā, viens no viņa attēliem tika iekļauts brīdinājumiem par ietekmi uz veselību paredzēto attēlu bibliotēkā pēc tam, kad attiecīgo fotogrāfiju bija apstrādājis šai kampaņai nolīgtais reklāmas uzņēmums.


title: Lieta C-269/09: Prasība, kas celta 2009. gada 15. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/28

         Prasība, kas celta 2009. gada 15. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-269/09)
   2009/C 220/54
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal un F. Jimeno Fernández)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pieņemot un atstājot spēkā Ley 35/2006, de 28 de noviembre, del Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas y de modificación parcial de las leyes de los Impuestos sobre Sociedades, sobre la Renta de no residentes y sobre el Patrimonio [2006. gada 28. novembra Likuma Nr. 35/2006 par iedzīvotāju ienākuma nodokli un daļējiem grozījumiem likumos par uzņēmumu, nerezidentu ienākuma un īpašuma nodokļiem] 14. pantu, saskaņā ar kuru nodokļu maksātājiem, kuri pārceļ savu dzīvesvietu uz ārvalstīm, ir pienākums visus neattiecinātos ienākumus iekļaut aprēķina bāzē par pēdējo taksācijas gadu, kurā tie tika uzskatīti par nodokļu maksātājiem rezidentiem, Spānijas Karaliste nav izpildījusi EKL 19., 38. un 43. pantā un EEZ līguma 28. un 31. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Saskaņā ar Spānijas Likuma par iedzīvotāju ienākuma nodokli un daļējiem grozījumiem likumos par uzņēmumu, nerezidentu ienākuma un īpašuma nodokļiem 14. pantu ienākumi tiek aplikti ar nodokli tajā kalendārajā gadā, kurā tie gūti. Taču iepriekš minētā panta 2. punktā ir ietverti īpaši noteikumi, kas ļauj vairākus ienākumu veidus attiecināt uz dažādiem taksācijas periodiem. Tomēr gadījumos, kad nodokļu maksātājs pārceļ savu dzīvesvietu uz ārvalstīm, minētā panta 3. punktā noteikts, ka visi vēl neattiecinātie ienākumi jāiekļauj aprēķina bāzē par pēdējo taksācijas gadu, kurā attiecīgais nodokļu maksātājs tika uzskatīts par rezidentu;

               2.

               Komisija uzskata, ka Spānijas tiesību aktos esot pieļauta diskriminējoša attieksme gadījumos, kad fiziska persona pārceļ savu dzīvesvietu ārpus Spānijas, un Spānijas tiesiskajā regulējumā būtu jāpiemēro vienādi noteikumi neatkarīgi no tā, vai fiziskās personas dzīvesvieta atrodas vai neatrodas Spānijas teritorijā;

               3.

               Minētais tiesiskais regulējums esot pretrunā EK līguma 18., 39. un 43. pantā un EEZ līguma 28. un 31. pantā noteiktajam personu brīvas pārvietošanās principam.


title: Lieta T-361/06: Prasība, kas celta 2006. gada 5. decembrī — Ballast Nedam pret Komisiju

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/26

         Prasība, kas celta 2006. gada 5. decembrī — Ballast Nedam pret Komisiju
   (Lieta T-361/06)
   (2007/C 20/40)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ballast Nedam NV (pārstāvji — A. R. Bosman un J. M. M. van de Hel, advocaten)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 13. septembra Lēmumu C(2006) 4090 galīgā redakcija, par kuru prasītājai tika paziņots 2006. gada 25. septembrī, par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu (Lieta Nr. COMP/38.456 — Bitumens — NL), ciktāl tas ir adresēts prasītājai;

               —

               pakārtoti, atcelt lēmumu daļā, kurā tas ir adresēts prasītājai, attiecībā uz pārkāpuma ilgumu un tam atbilstošu prasītājai uzliktā naudas soda samazinājumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas 2006. gada 13. septembra Lēmumu par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu (Lieta Nr. COMP/38.456 — Bitumens — NL), ar kuru prasītājai tika uzlikts naudas sods par EKL 81. panta pārkāpumu.
   Kā uzskata prasītāja, Komisija izdarīja pieņēmumu, pamatojoties uz faktu ziņā un juridiski kļūdainiem pamatiem, ka prasītājai bija noteicošā ietekme uz Ballast Nedam Infra B. V.  un Ballast Nedam Grond en Wegen B. V. rīcību tirgū.
   Prasības pamatojumam prasītāja norāda, pirmkārt, uz EKL 81. panta pārkāpumu. Otrkārt, prasītāja norāda, ka ir tikuši pārkāpti vispārējie Kopienu tiesību principi, it īpaši nevainīguma prezumpcijas princips. Visbeidzot prasītāja norāda, ka ir noticis Regulas Nr. 1/2003 27. panta 1. punkta un aizstāvības tiesību pārkāpums, jo tikai lēmumā tika noteikta prasītājas atbildība. Prasītājai līdz ar to netika dota iespēja atspēkot šo nostāju, sniedzot pierādījumus.


title: Lieta T-479/17: Prasība, kas celta 2017. gada 2. augustā – PO/EĀDD

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/35

         Prasība, kas celta 2017. gada 2. augustā – PO/EĀDD
   (Lieta T-479/17)
   (2017/C 347/44)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: PO (pārstāvji – N. de Montigny un J.-N. Louis, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt

                           —

                           2016. gada 10. novembra aprēķinu, ko viņam izsniedza EĀDD personāla nodaļa, kā arī, ciktāl nepieciešams, 2016. gada 24. oktobra elektroniskā pasta vēstuli, kurā minētā nodaļa viņam norādīja, ka viņam nav tiesību uz viņa divu bērnu skolas izdevumu kompensāciju, kas pārsniedz Civildienesta noteikumu X pielikuma 15. pantā noteikto maksimālo apmēru, jo viņš ir pārcelts amatā;

                           —

                           ciktāl nepieciešams, viņa 2017. gada 16. maija sūdzības tiešo noraidījumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek izvirzīta iebilde par prettiesiskumu, jo 2016. gada 10. novembra aprēķins (turpmāk tekstā – “apstrīdētais individuālais lēmums”), kā arī 2016. gada 15. aprīļa un 2016. gada 22. septembra paziņojumi, kas ir tā pamatā, un Guidelines ir pretrunā Eiropas Savienības Civildienesta noteikumiem (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) un to X pielikumam.

               2.

               Ar otro pamatu tiek izvirzīta iebilde par prettiesiskumu, jo apstrīdētā individuālā lēmuma pamatā esošie paziņojumi esot pretrunā Guidelines.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots apstrīdētā individuālā lēmuma prettiesiskums šādu iemeslu dēļ:

                           —

                           nodrošināšanas, tiesiskās paļāvības un tiesiskās noteiktības aizsardzības principu, labas pārvaldības, kā arī iegūto tiesību principu pārkāpums;

                           —

                           tiesību uz ģimeni un tiesību uz izglītību pārkāpums;

                           —

                           vienlīdzīgas attieksmes un diskriminācijas aizlieguma principu pārkāpums;

                           —

                           interešu izvērtējuma neveikšana un veiktā pasākuma samērīguma principa neievērošana.


title: Lieta C-465/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. augustā iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) — Europäische Schule München/Barbara O'Leary

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. augustā iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) — Europäische Schule München/Barbara O'Leary

   (Lieta C-465/13)
   2013/C 336/17
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesarbeitsgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Europäische Schule München

      Atbildētāja: Barbara O'Leary

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 1994. gada 21. jūnija Konvencijas, ar ko nosaka Eiropas skolu statūtus [turpmāk tekstā — “SES”] (1), 27. panta 2. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka Eiropas skolas nodarbināts nepilnas slodzes pedagogs, kurš nav kādas dalībvalsts norīkots, ietilpst konvencijā minēto personu kategorijā, nevis to personu kategorijā, kurām — kā administratīvajam un apkalpojošajam personālam — šis regulējums nav piemērojams?

               2)

               Ja Tiesa uz 1. jautājumu atbild apstiprinoši:
               Vai SES 27. panta 2. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka šis regulējums attiecas arī uz tāda lēmuma tiesiskumu, kuru skolas direktors pieņēmis attiecībā uz nepilnas slodzes pedagogiem, īstenojot savas pilnvaras atbilstoši šai konvencijai, un kas ir viņiem nelabvēlīgs?

               3)

               Ja Tiesa uz 2. jautājumu atbild apstiprinoši:
               Vai SES 27. panta 2. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka arī līgumiskas vienošanās noslēgšana starp Eiropas skolas direktoru un nepilnas slodzes pedagogu par darba tiesisko attiecību termiņa noteikšanu, ir nepilnas slodzes pedagogam nelabvēlīgs direktora lēmums?

               4)

               Ja Tiesa uz 2. vai 3. jautājumu atbild noraidoši:
               Vai SES 27. panta 2. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka pēc visu administratīvo pārsūdzības līdzekļu izsmelšanas pirmā un pēdējā instance ir tikai tajā minētā Apelāciju padome, kuras kompetencē ir izskatīt strīdu par darba līguma termiņa noteikšanu, par ko skolas direktors ir vienojies ar nepilnas slodzes pedagogu, ja šī vienošanās ir balstīta uz norādēm Augstākās valdes Pēc 1994. gada 31. augusta darbā pieņemto nepilnas slodzes pedagogu nodarbināšanas noteikumu (StaLES) 1.3 pantā, kurā paredzēti “līgumi uz gadu”?

      (1)  OV 1994, L 212, 3. lpp.


title: Lieta T-184/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 5. maija spriedums – Skype/ITSB – Sky un Sky IP International (“SKYPE”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “SKYPE” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “SKY” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               22.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/28

         Vispārējās tiesas 2015. gada 5. maija spriedums – Skype/ITSB – Sky un Sky IP International (“SKYPE”)
   (Lieta T-184/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SKYPE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “SKY” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 205/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Skype Ultd (Dublina, Īrija) (pārstāvji – sākotnēji I. Fowler, solicitor, J. Schmitt, advokāts, un J. Mellor, QC, vēlāk A. Carboni un M. Browne, solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – P. Bullock un N. Bambara)

      Citas procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieces, personas, kas iestājušās lietā Vispārējā tiesā: Sky plc, agrāk – British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Apvienotā Karaliste); un Sky IP International Ltd (Isleworth) (pārstāvji – R. Guthrie, D. Rose, V. Baxter, solicitors, un T. Moody–Stuart, barrister, vēlāk R. Guthrie, D. Rose, T. Moody–Stuart un J. Curry, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 30. janvāra lēmumu lietā R 121/2011–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp British Sky Broadcasting Group plc un Sky IP International Ltd, no vienas puses, un Skype Ultd, no otras puses

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Skype Ultd sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), Sky plc un Sky IP International Ltd tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 15.6.2013.


title: Lieta T-161/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 16. decembra spriedums — Ilink Kommunikationssysteme /ITSB ( “ilink” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “ilink” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               12.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/11

         Vispārējās tiesas 2010. gada 16. decembra spriedums — Ilink Kommunikationssysteme/ITSB (“ilink”)
   (Lieta T-161/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ilink” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
   2011/C 46/20
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ilink Kommunikationssysteme GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvis — B. Schütze, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Pohlmann)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 5. februāra lēmumu lietā R 1849/2007-4 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “ilink” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Ilink Kommunikationssysteme GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 153, 04.07.2009.


title: Lieta T-14/14: Prasība, kas celta 2014. gada 6. janvārī — Islamic Republic of Iran Shipping Lines un citi/Padome

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/26

      Prasība, kas celta 2014. gada 6. janvārī — Islamic Republic of Iran Shipping Lines un citi/Padome
      (Lieta T-14/14)
      (2014/C 71/49)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teherāna, Irāna), Hafize Darya Shipping Lines (HDSL) (Teherāna), Khazar Shipping Lines (Anzali Free Zone, Irāna), IRISL Europe GmbH (Hamburga, Vācija), IRISL Marine Services and Engineering Co. (Kešmas sala, Irāna), Irano — Misr Shipping Co. (Teherāna), Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID) (Teherāna), Shipping Computer Services Co. (Teherāna), Soroush Sarzamin Asatir Ship Management (Teherāna), South Way Shipping Agency Co. Ltd (Teherāna) un Valfajr 8th Shipping Line Co. (Teherāna) (pārstāvji — F. Randolph, QC, M. Lester, Barrister, un M. Taher, Solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasītāju prasījumi:

                  —

                  atcelt Padomes 2013. gada 10. oktobra Lēmumu 2013/497/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 272, 46. lpp.), un Padomes 2013. gada 10. oktobra Regulu (ES) Nr. 971/2013, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 272, 1. lpp.);

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza piecus pamatus.

                  1)

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav atbilstoša juridiskā pamata apstrīdētajiem pasākumiem, ar kuriem sarakstā iekļaušanas kritērijos ietilpst tāds kritērijs kā saistība ar pirmo prasītāju (IRISL) īsi pēc tam, kad tika apmierināta tās prasība atcelt tiesību aktu.

                  2)

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi prasītāju tiesisko paļāvību un galīguma, tiesiskās drošības, non bis in idem, res judiciata un nediskriminācijas principus.

                  3)

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi prasītāju tiesības uz aizstāvību, nepaziņojot ne IRISL, ne citiem prasītājiem par savu ieceri piemērot apstrīdētos pasākumus, nedodot iespēju par tiem iesniegt apsvērumus.

                  4)

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdētajiem pasākumiem tiek pārkāptas prasītāju pamattiesības, ieskaitot viņu tiesības, lai tiktu ievērota viņu reputācija, un tiesības uz īpašumu.

                  5)

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka, ieviešot apstrīdētos pasākumus, Padome ir nepareizi izmantojusi pilnvaras, jo to piemērošana IRISL un ar to saistītajām sabiedrībām, apejot Tiesas spriedumu, nav pareiza pilnvaru izmantošana.


title: Lieta C-338/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 3. decembra spriedums (Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Quenon K. SPRL/Beobank SA, iepriekš Citibank Belgium SA, Metlife Insurance SA, iepriekš Citilife SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pašnodarbināti tirdzniecības pārstāvji — Direktīva 86/653/EEK — 17. panta 2. punkts — Pārstāvības līguma laušana pēc pilnvarotāja ierosmes — Kompensācija pārstāvim — Aizliegums kumulatīvi piemērot kompensācijas par klientūru un zaudējumu atlīdzības sistēmas — Pārstāvja tiesības saņemt zaudējumu atlīdzību papildus kompensācijai par klientūru — Nosacījumi

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 3. decembra spriedums (Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Quenon K. SPRL/Beobank SA, iepriekš Citibank Belgium SA, Metlife Insurance SA, iepriekš Citilife SA

   (Lieta C-338/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pašnodarbināti tirdzniecības pārstāvji - Direktīva 86/653/EEK - 17. panta 2. punkts - Pārstāvības līguma laušana pēc pilnvarotāja ierosmes - Kompensācija pārstāvim - Aizliegums kumulatīvi piemērot kompensācijas par klientūru un zaudējumu atlīdzības sistēmas - Pārstāvja tiesības saņemt zaudējumu atlīdzību papildus kompensācijai par klientūru - Nosacījumi)
   (2016/C 038/09)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

   Cour d'appel de Bruxelles

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Quenon K. SPRL

      Atbildētāja: Beobank SA, iepriekš Citibank Belgium SA, Metlife Insurance SA, iepriekš Citilife SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1986. gada 18. decembra Direktīvas 86/653/EEK par dalībvalstu tiesību aktu koordinēšanu attiecībā uz pašnodarbinātiem tirdzniecības pārstāvjiem 17. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir noteikts, ka pēc pārstāvības līguma izbeigšanas tirdzniecības pārstāvim ir tiesības reizē uz tādu kompensāciju par klientūru, kuras apmērs nevar pārsniegt šī pārstāvja gada atalgojuma apmēru, un, ja šīs kompensācijas apmērs nesedz visus faktiski ciestos zaudējumus, uz papildu zaudējumu atlīdzību, ja vien šāds tiesiskais regulējums neizraisa dubultu tirdzniecības pārstāvja atlīdzinājumu par komisijas maksu zaudējumu pēc minētā līguma izbeigšanas;

               2)

               Direktīvas 86/653 17. panta 2. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka zaudējumu atlīdzinājuma piešķiršana tajā nav pakārtota nosacījumam, ka tiek pierādīta pilnvarotāja vainas pastāvēšana, kam ir cēlonisks sakars ar apgalvotajiem zaudējumiem, turpretī tajā ir prasīts, lai apgalvotie zaudējumi pastāvētu atsevišķi no tiem, kuri ir segti ar kompensāciju par klientūru.

      (1)  OV C 339, 29.9.2014.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 30. septembrī lietā C-275/02 (Verwaltungsgericht Stuttgart (Štutgartes Administratīvā tiesa) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Engin Ayaz pret Land Baden - Württemberg (EKK-Turcijas asociācija — Darba ņēmēju pārvietošanās brīvība — Asociācijas padomes lēmuma Nr. 1/80 7. panta pirmā daļa — Piemērojamība personām — Dalībvalsts regulārajam darba tirgum piederošā Turcijas darba ņēmēja “ģimenes locekļa” jēdziens — Darba ņēmēja padēls)

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 30. septembrī
   lietā C-275/02 (Verwaltungsgericht Stuttgart (Štutgartes Administratīvā tiesa) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Engin Ayaz pret Land Baden - Württemberg (1)

   (EKK-Turcijas asociācija - Darba ņēmēju pārvietošanās brīvība - Asociācijas padomes lēmuma Nr. 1/80 7. panta pirmā daļa - Piemērojamība personām - Dalībvalsts regulārajam darba tirgum piederošā Turcijas darba ņēmēja “ģimenes locekļa” jēdziens - Darba ņēmēja padēls)
   (2004/C 284/01)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-275/02 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Verwaltungsgericht Stuttgart (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2002. gada 11. jūlijā un kas Tiesā reģistrēts 2002. gada 26. jūlijā, tiesvedībā Engin Ayaz pret Land Baden - Württemberg, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši C. Gulmann, J. N. Cunha Rodrigues, R. Schingten (referents) un tiesnese F. Macken, ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretārs R. Grass, 2004. gada 30. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Ar Eiropas Ekonomikas kopienas un Turcijas asociācijas līgumu izveidotās Asociācijas padomes 1980. gada 19. septembra lēmuma Nr. 1/80 attiecībā uz asociācijas attīstību 7. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka mazāk nekā 21 gadu vecs vai apgādībā esošs dalībvalsts regulārajam darba tirgum piederošā Turcijas darba ņēmēja padēls ir šī darba ņēmēja ģimenes loceklis šī lēmuma panta izpratnē un viņš bauda ar šo lēmumu piešķirtās tiesības, ja viņš pienācīgi ir saņēmis atļauju pārcelties pie šī darba ņēmēja uzņemošajā dalībvalstī.

      (1)  OV C 261, 26.10.2002.


title: Lieta C-445/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. jūlijā iesniedza Commissione Tributaria Regionale del Lazio (Itālija) – Agenzia delle Dogane e dei Monopoli/Pilato SpA

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. jūlijā iesniedza Commissione Tributaria Regionale del Lazio (Itālija) – Agenzia delle Dogane e dei Monopoli/Pilato SpA

   (Lieta C-445/17)
   (2017/C 347/12)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione Tributaria Regionale del Lazio

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

      Atbildētāja: Pilato SpA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kombinētās nomenklatūras KN pozīcija 8704 ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir jāiekļauj autokatafalki? Ja atbilde uz pirmo prejudiciālo jautājumu ir noliedzoša, vai autokatafalki ir jāklasificē KN pozīcijā 8705 vai KN pozīcijā 8703?


title: Lieta C-513/03: Tiesas (trešā palāta) spriedums  2006. gada 23. februārī  ( Gerechtshof te 's-Hertogenbosch  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  M. E. A. van Hilten-van der Heijden  mantinieki pret  Inspecteur van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemingen buitenland te Heerlen  (Kapitāla aprite — EK līguma 73. B panta 1. punkts (jaunajā redakcijā-EKL 56. panta 1. punkts) — Mantojuma nodoklis — Juridiska fikcija, saskaņā ar kuru dalībvalsts pilsonis, kas miris desmit gadu laikā pēc izbraukšanas no šīs dalībvalsts, uzskatāms par tādu, kas tur dzīvojis nāves iestāšanās brīdī — Trešā valsts)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/6

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 23. februārī (Gerechtshof te 's-Hertogenbosch lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — M. E. A. van Hilten-van der Heijden mantinieki pret Inspecteur van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemingen buitenland te Heerlen

   (Lieta C-513/03) (1)

   (Kapitāla aprite - EK līguma 73. B panta 1. punkts (jaunajā redakcijā-EKL 56. panta 1. punkts) - Mantojuma nodoklis - Juridiska fikcija, saskaņā ar kuru dalībvalsts pilsonis, kas miris desmit gadu laikā pēc izbraukšanas no šīs dalībvalsts, uzskatāms par tādu, kas tur dzīvojis nāves iestāšanās brīdī - Trešā valsts)
   (2006/C 131/11)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Gerechtshof te 's-Hertogenbosch
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: M. E. A. van Hilten-van der Heijden mantinieki

      Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemingen buitenland te Heerlen

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — EKL 57. panta 1. punkta un EKL 58. panta 3. punkta un Deklarācijas (Nr. 7) par Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 58. pantu (iepriekš 73. D pants), kas ir pievienota Māstrihtas Nobeiguma aktam, interpretācija — Dalībvalsts nodokļu noteikumi, kas attiecas uz mantojuma nodokli, saskaņā ar kuriem šīs valsts pilsonis, kas tajā dzīvoja un kas ir miris desmit gadu laikā pēc izbraukšanas no šīs valsts, uzskatāms par šīs valsts rezidentu minētās nodevas piemērošanai — Pilsonis, kas dzīvo trešajā valstī savas nāves brīdī.
   Rezolutīvā daļa:
   EK līguma 73. B pants (jaunajā redakcijā — EKL 56. pants) ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav pretrunā tādam dalībvalsts tiesiskajam regulējumam, kāds ir pamata lietā, atbilstoši kuram šajā dalībvalstī dzīvojoša pilsoņa, kurš ir miris desmit gadu laikā pēc savas šajā dalībvalstī bijušās dzīvesvietas pārcelšanas uz ārvalsti, mantojumu apliek ar nodokli tā, it kā šī pilsoņa dzīvesvieta būtu saglabājusies šajā pašā dalībvalstī, un tam pienākas samazinājums atbilstoši citās valstīs iekasētajam mantojuma nodoklim.

      (1)  OV C 85, 03.04.2004.


title: Lieta C-345/15 P: Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 9. jūnija rīkojums – Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF)/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Euroalliages Apelācija — Reglamenta 181. pants — Dempings — Īstenošanas regula (ES) Nr. 60/2012 — Ferosilīcija, kura izcelsme ir cita starpā Krievijā, imports — Regula (EK) Nr. 1225/2009 — 11. panta 3. un 9. punkts — Daļēja starpposma pārskatīšana

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/3

         Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 9. jūnija rīkojums – Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF)/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Euroalliages

   (Lieta C-345/15 P) (1)

   (Apelācija - Reglamenta 181. pants - Dempings - Īstenošanas regula (ES) Nr. 60/2012 - Ferosilīcija, kura izcelsme ir cita starpā Krievijā, imports - Regula (EK) Nr. 1225/2009 - 11. panta 3. un 9. punkts - Daļēja starpposma pārskatīšana)
   (2016/C 326/04)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) (pārstāvji – B. Evtimov, advokāts, D. O'Keeffe, Solicitor)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome, (pārstāvji – J.-P. Hix, S. Boelaert un E. McGovern), Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland un M. França), Euroalliages

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) un Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 311, 21.9.2015.


title: Lieta C-486/14: Tiesas (virspalāta) 2016. gada 29. jūnija spriedums (Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Piotr Kossowski Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Konvencija, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu — 54. pants un 55. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 50. pants — Princips ne bis in idem — Apsūdzētā kriminālvajāšanas pieļaujamība dalībvalstī pēc tam, kad prokuratūra, neveicot padziļinātu izmeklēšanu, ir izbeigusi pret viņu uzsākto kriminālprocesu citā dalībvalstī — Lietas neizskatīšana pēc būtības

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/7

         Tiesas (virspalāta) 2016. gada 29. jūnija spriedums (Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Piotr Kossowski

   (Lieta C-486/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Konvencija, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu - 54. pants un 55. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 50. pants - Princips ne bis in idem - Apsūdzētā kriminālvajāšanas pieļaujamība dalībvalstī pēc tam, kad prokuratūra, neveicot padziļinātu izmeklēšanu, ir izbeigusi pret viņu uzsākto kriminālprocesu citā dalībvalstī - Lietas neizskatīšana pēc būtības)
   (2016/C 335/08)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

      Lietas dalībnieks kriminālprocesā pamatlietā

      Piotr Kossowski

   piedaloties: Generalstaatsanwaltschaft Hamburg

      Rezolutīvā daļa:

   Konvencijas, ar ko īsteno 1985. gada 14. jūnija Šengenas nolīgumu starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām, Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Francijas Republikas valdību par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgām robežām, kas parakstīta Šengenā (Luksemburga) 1990. gada 19. jūnijā, 54. pantā nostiprinātais ne bis in idem princips, ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 50. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka prokurora pieņemts lēmums par kriminālvajāšanas izbeigšanu un pret personu uzsāktās izmeklēšanas galīgu izbeigšanu, nepiemērojot sodu, ar nosacījumu, ka šī procedūra netiek atjaunota vai lēmums netiek atcelts, nevar tikt kvalificēts kā galīgais spriedums šo pantu izpratnē, ja no šī lēmuma pamatojuma izriet, ka minētā procedūra ir tikusi izbeigta, neveicot padziļinātu izmeklēšanu, ciktāl tas, ka nav ticis nopratināts cietušais un iespējamais liecinieks, norāda, ka šāda izmeklēšana nav tikusi veikta.

      (1)  OV C 16, 19.1.2015.


title: Lieta C-508/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2011. gada 13. jūlija spriedumu lietā T-39/07 ENI /Komisija 2011. gada 3. oktobrī iesniedza ENI SpA

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2011. gada 13. jūlija spriedumu lietā T-39/07 ENI/Komisija 2011. gada 3. oktobrī iesniedza ENI SpA

   (Lieta C-508/11 P)
   2011/C 340/22
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: ENI SpA (pārstāvji — G. M. Roberti, D. Durante, R. Arras, E. D’Amico, I. Perego, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt pārsūdzēto spriedumu daļā, kurā ir noraidīta ENI prasība lietā T-39/07, un tādējādi:

                           —

                           pilnībā vai daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 29. novembra lēmumu (lieta COMP/F/38.638 — BR/ESBR);

                           —

                           un/vai atcelt vai vismaz samazināt naudas sodu, kas ENI piemērots ar Komisijas 2006. gada 29. novembra lēmumu (lieta COMP/F/38.638 — BR/ESBR);

               —

               pakārtoti, pilnībā vai daļēji atcelt pārsūdzēto spriedumu daļā, kurā ir noraidīta ENI prasība lietā T-39/07, un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai jauna nolēmuma pieņemšanai, ņemot vērā norādījumus, ko tai būs sniegusi Tiesa;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt gan tiesāšanās izdevumus šajā instancē, gan tiesāšanās izdevumus tiesvedībā lietā T-39/07.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pirmajā pamatā, kas iedalīts četrās daļās, ENI apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir izdarījusi vairākus tiesību pārkāpumus un nav izpildījusi nedz savu pienākumu norādīt pamatojumu, nedz arī ir ievērojusi vispārējos principus, kas paredzēti ES Pamattiesību hartā un ECPAK, aizskarot apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības uz aizstāvību. ENI norāda, ka:

               —

               prezumpcija, saskaņā ar kuru mātessabiedrība īsteno izšķirošo ietekmi, nav pamatota, ņemot vērā principus, kuri reglamentē saukšanu pie atbildības par konkurenci ierobežojošu rīcību (antitrust), un principus prezumpciju jomā, kas izstrādāti Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūrā; katrā ziņā Vispārējā tiesa nav lēmusi par prasībā izvirzītajiem argumentiem attiecībā uz prasības par izšķirošās ietekmes īstenošanu apjomu;

               —

               pierādījumi, uz kuriem ENI ir atsaukusies, lai atspēkotu atbildības prezumpciju, nav pareizi analizēti. Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā juridiskās tēzes, kas šajā ziņā noteiktas atbilstošajā Tiesas un pašas Vispārējās tiesas judikatūrā;

               —

               lai gan, pamatojoties uz judikatūru, Vispārējā tiesa ir apliecinājusi atbildības prezumpcijas relatīvo raksturu, tā, šo prezumpciju piemērojot, ir kļūdījusies tās reālajā apjomā, tādējādi padarīdama no ENI prasītos pretējos pierādījumus par neiespējamiem un piemērodama noteikumus par objektīvo atbildību;

               —

               Vispārējā tiesa nepamatoti ir uzskatījusi, ka tai nav jāvērtē apsvērumi, ko ENI tai sniegusi par sabiedrību ierobežotas atbildības principa nozīmi, saucot pie atbildības mātessabiedrību saskaņā ar prezumpciju par izšķirošās ietekmes īstenošanu, un ir kļūdaini piemērojusi juridiskos kritērijus, kas izriet no judikatūras par uzņēmumu tiesību pārņemšanu konkurences tiesībās.

         Ar otro pamatu, kas iedalīts divās daļās, ENI pārmet Vispārējai tiesai, ka tā ir pārkāpusi Regulas 1/2003 (1) 23. pantu, samērīguma principu un pienākumu norādīt pamatojumu. Konkrēti, ENI apgalvo, ka Vispārējā tiesa:

               —

               ir kļūdaini izvērtējusi pārkāpuma smagumu saistībā ar naudas soda noteikšanu, nepamatoti noliedzot ENI šajā ziņā sniegto pierādījumu nozīmi, kā arī izvirzīto argumentu par piemērotā reizināšanas koeficienta nesamērīgo raksturu nozīmi;

               —

               ir pamatojusi Syndial neiekļaušanu apstrīdētā lēmuma adresātu lokā, atkāpjoties no kritērijiem, kas izriet no judikatūras par uzņēmumu tiesību pārņemšanu, un neņemot vērā sekas attiecībā uz naudas soda maksimālo apmēru.

      (1)  OV L 1, 1. lpp.


title: lieta T-127/05: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Lootus Teine Osaühing iesniedza 2005. gada 24. martā

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/38

         Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Lootus Teine Osaühing iesniedza 2005. gada 24. martā
   (lieta T-127/05)
   (2005/C 115/67)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 24. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko cēla Lootus Teine Osaühing, Tartu (Igaunija), kuru pārstāv T. Silts [T. Sild] un K. Martins [K. Martin], advokāti.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt pielikumu Padomes 2004. gada 20. decembra Regulai (EK) Nr. 2269/2004, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2340/2002 un Regulu (EK) Nr. 2347/2002 attiecībā uz dziļūdens zivju sugu zvejas iespējām jaunajām dalībvalstīm, kuras pievienojās 2004. gadā, attiecībā uz Igaunijai piešķirtām zvejas iespējām (1);

               —

               atcelt pielikuma otro daļu Padomes 2004. gada 22. decembra Regulai (EK) Nr. 2270/2004, (2) ar ko 2005. un 2006. gadam Kopienas zvejas kuģiem nosaka zvejas iespējas attiecībā uz konkrētiem dziļūdens zivju krājumiem, attiecībā uz Igaunijai piešķirtām zvejas iespējām;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja ir Igaunijas zvejas sabiedrība, kas nodarbojas ar dziļūdens zveju Ziemeļaustrumatlantijas Zvejniecības Konvencijas apgabalā. Igaunija bija šīs Konvencijas dalībniece pirms tās pievienošanās Eiropas Savienībai. Akta par Igaunijas un citu jaunu dalībvalstu pievienošanos Eiropas Savienībai (3) 6. panta 9. punkts nosaka, ka visus jauno dalībvalstu noslēgtos zvejniecības nolīgumus no pievienošanās dienas pārvalda Kopiena un ka laikā, kamēr minēto nolīgumu spēkā esamība provizoriski saglabājas, jauno dalībvalstu tiesības un pienākumi, kas paredzēti šajos nolīgumos, nemainās. Šajā sakarā tika pieņemti apstrīdētie pasākumi, piešķirot Igaunijai zvejas iespējas, kas mērāmas noteiktu sugu pieļaujamās zvejas metriskās tonnās 2004., 2005. un 2006. gadā.
   Atbilstoši prasītājas teiktajam, šī [zvejas iespēju] piešķiršana ietver tikai daļu no tā, ko Igaunija likumīgi nozvejoja pirms pievienošanās. Pamatojoties uz to, prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdētajiem pasākumiem ir pārkāpts Pievienošanās akta 6. panta 9. punkts, kā arī samērīguma princips un tādējādi tie ir jāatceļ.

      (1)  OV L 396, 31.12.2004., 1. lpp.

      (2)  OV L 396, 31.12.2004., 4. lpp.

      (3)  OV L 236, 23.09.2003.


title: Lieta T-312/08 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 26. septembra rīkojums — Ellinikos Niognomon /Komisija (Pagaidu noregulējums — Direktīva 94/57/EK — Noteikumi un standarti attiecībā uz organizācijām, kas pilnvarotas veikt kuģu pārbaudes un apsekojumus — Šādai organizācijai piešķirtas atzīšanas atcelšana — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Nepieņemamība)

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/40

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 26. septembra rīkojums — Ellinikos Niognomon/Komisija
   (Lieta T-312/08 R)
   (Pagaidu noregulējums - Direktīva 94/57/EK - Noteikumi un standarti attiecībā uz organizācijām, kas pilnvarotas veikt kuģu pārbaudes un apsekojumus - Šādai organizācijai piešķirtas atzīšanas atcelšana - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Nepieņemamība)
   (2008/C 301/68)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ellinikos Niognomon AE, Pirée (Grieķija) (pārstāvis — S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Krämer un N. Yerrell)
   Priekšmets
   Pieteikums par Komisijas vēstules, ar kuru tika atcelta atzīšana, kura prasītājai tika noteikta ar 2005. gada 3. augusta Komisijas Lēmumu 2005/623/EK par sabiedrības “Hellenic Register of Shipping” (Ellinikos Niognomon AE) ierobežotas atzīšanas pagarināšanu (OV L 219, 43. lpp.), izpildes apturēšanu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

                  pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

                  lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-735/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. oktobrī – CX/Komisija

text:
               19.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 475/20

         Prasība, kas celta 2016. gada 22. oktobrī – CX/Komisija
   (Lieta T-735/16)
   (2016/C 475/30)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: CX (Bordo, Francija) (pārstāvis – É. Boigelot, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               līdz ar to

                           —

                           atcelt 2015. gada 18. decembra lēmumu Ares(2015)5952489, ciktāl ar to prasītājam ir piemērots atalgojuma samazinājums;

                           —

                           atcelt 2016. gada 12. jūlija lēmumu HR.E.2/CB/sa/Ares(2016), kas paziņots tajā pašā dienā un ar kuru iecēlējinstitūcija ir daļēji noraidījusi prasītāja 2016. gada 17. marta sūdzību R/170/16 par lēmumu par viņa atalgojuma samazinājumu;

                           —

                           piespriest atbildētājai samaksāt nepamatoti neizmaksātās summas, pieskaitot sodus un likumiskos procentus;

                           —

                           piespriest atbildētājai samaksāt visus tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Civildienesta tiesas Reglamenta 87. panta 1. punktu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Civildienesta noteikumu, īpaši to IX pielikuma 24. panta 1. punkta pārkāpums, ko Komisijas iecēlējinstitūcija esot pieļāvusi, nenorādot savā lēmumā summu, kuru tā plāno ieturēt no prasītāja atalgojuma.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums attiecībā uz šāda atalgojuma samazinājuma motīviem, un šāds pārkāpums esot prasītājam nelabvēlīgas nevienlīdzīgas attieksmes pamatā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota procedūras un pilnvaru nepareiza izmantošana, pilnvaru ļaunprātīga izmantošana un pārsniegšana, jo apstrīdētais lēmums esot slēpts disciplinārsods.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots saprātīga termiņa, labticības un labas pārvaldības principu pārkāpums, jo atbildētājas apgalvotie fakti pret prasītāju attiecoties uz 2001. un 2003. gadu, proti, vairāk nekā 14 un 12 gadus pirms apstrīdētā lēmuma.


title: Lieta T-386/05: Prasība, kas celta  2005. gada 10. oktobrī  —  Wilms  pret Komisiju

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/25

         Prasība, kas celta 2005. gada 10. oktobrī — Wilms pret Komisiju
   (Lieta T-386/05)
   (2006/C 10/49)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Günter Wilms (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — M. van der Woude, V. Landes, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi

               —

               atcelt Juridiskā dienesta ģenerāldirektora oficiālu nodomu, veicot 2004. gada paaugstināšanu amatā, piešķirt prasītājam divus ģenerāldirektorāta priekšrocības punktus, ko apstiprināja un pasludināja par galīgo ģenerāldirektora lēmums par sūdzības noraidīšanu;

               —

               atcelt Personāla un administrācijas ģenerāldirektora lēmumu, kas, veicot 2004. gada paaugstināšanu amatā, viņam nepiešķir nevienu īpašās priekšrocības “Paaugstināšanas amatā par institūcijas interesēs veikto darbu komiteja” punktu (“PPCP”);

               —

               atcelt Personāla un administrācijas ģenerāldirektora lēmumus, kas, veicot 2004. gada paaugstināšanu amatā, viņam piešķir 17 punktus un — paaugstināšanas amatā līdz A5 kategorijai nolūkā — 36 punktus; to ierēdņu sarakstu, kam piešķirti PPCP; A6 kategorijas ierēdņu 2004. gada amatā paaugstināšanas nopelnu sarakstu pēc Paaugstināšanas amatā komitejām; 2004. gada amatā paaugstināšanas ietvaros A5 kategorijā paaugstināto ierēdņu sarakstu un, jebkurā gadījumā, lēmumu neiekļaut viņa vārdu minētajos sarakstos;

               —

               atcelt, ja ir nepieciešams, lēmumu par sūdzības noraidīšanu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasības pamatojumam prasītājs izvirza pamatus, kas ir līdzīgi lietā T-311/04 (1) izvirzītajiem pamatiem.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004., 44. lpp.


title: Lieta C-159/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 1. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Azienda Sanitaria Locale di Lecce/Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce u.c. — Università del Salento

text:
               11.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 173/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 1. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Azienda Sanitaria Locale di Lecce/Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce u.c. — Università del Salento

   (Lieta C-159/11)
   2011/C 173/12
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Azienda Sanitaria Locale di Lecce

      Atbildētāji: Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce, Consiglio Nazionale degli Ingegneri, Associazione delle Organizzazioni di Ingegneri, di Architettura e di Consultazione Tecnico-Economica (Oice), Etacons srl, Ing. Vito Prato Engineering srl, Barletti — Del Grosso e Associati srl, Ordine degli Architetti della Provincia di Lecce, Consiglio Nazionale degli Architetti, Pianificatori, Paesaggisti e Conservatori (Cnappc)

      Persona, kas iestājusies lietā ad adiuvandum/otra ieinteresētā persona:
      Università del Salento

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (1), un it īpaši tās 1. panta 2. punkta a) un d) apakšpunkts, 2. pants, 28. pants un II pielikuma 8. un 12. kategorija nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, ar ko atļauts rakstveidā noslēgt līgumus starp divām līgumslēdzējām iestādēm par slimnīcu būvju seismiskās nestabilitātes izpēti un novērtēšanu, ņemot vērā valsts tiesību aktus būvju un it īpaši stratēģisko ēku drošības jomā, par atlīdzību, kas nepārsniedz izmaksas, kuras radušās, sniedzot šo pakalpojumu; izpildītāja iestāde var rīkoties saimnieciskās darbības subjekta statusā?

      (1)  OV L 134, 114. lpp.


title: Lieta T-648/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 3. decembra spriedums – Infusion Brands/ITSB (“DUALTOOLS”) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes “DUALTOOLS” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Daļējs reģistrācijas atteikums — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/52

         Vispārējās tiesas 2015. gada 3. decembra spriedums – Infusion Brands/ITSB (“DUALTOOLS”)
   (Lieta T-648/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “DUALTOOLS” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Daļējs reģistrācijas atteikums - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2016/C 027/65)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Infusion Brands, Inc. (Myerlake Circle Clearwater, Florida, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – K. Piepenbrink, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji V. Melgar, vēlāk – H. O’Neill un M. Rajh)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 1. jūlija lēmumu lietā R 398/2014–4 attiecībā uz pieteikumu grafisku apzīmējumu “DUALTOOLS” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Infusion Brands, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 380, 27.10.2014.


title: Lieta C-497/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 22. septembrī iesniedza Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Euro-Team kft./Budapest Rendőrfőkapitánya

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 22. septembrī iesniedza Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Euro-Team kft./Budapest Rendőrfőkapitánya

   (Lieta C-497/15)
   (2016/C 027/04)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Euro-Team kft.

      Atbildētāja: Budapest Rendőrfőkapitánya

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 17. jūnija Direktīvas 1999/62/EK (1) par dažu infrastruktūru lietošanas maksas noteikšanu smagajiem kravas transportlīdzekļiem (turpmāk tekstā – “Eirovinjetes direktīva”) 9.a pantā noteiktā samērīguma prasība ir jāinterpretē tādējādi, ka tai pretrunā ir tāda sankciju sistēma, kas ir noteikta 2007. gada 29. decembra Dekrēta Nr. 410/2007 par ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumiem, kas sodāmi ar administratīvo sodu, par šo noteikumu pārkāpumiem uzliekamo naudassodu apmēru, to piemērošanas sistēmu un līdzdalības pārbaudē nosacījumiem [a közigazgatási bírsággal sújtandó közlekedési szabályszegések köréről, az e tevékenységekre vonatkozó rendelkezések megsértése esetén kiszabható bírságok összegéről, felhasználásának rendjéről és az ellenőrzésben történő közreműködés feltételeiről szóló 410/2007. (XII. 29.) Korm. rendelet] (turpmāk tekstā – “Dekrēts par sankcijām”) 9. pielikumā, kurā neatkarīgi no pārkāpuma smaguma ir paredzēti vienota apmēra naudassodi, ja netiek izpildītas normas attiecībā uz ceļa lietošanas biļetes iegādi?

               2)

               Vai Dekrēta par sankcijām 9. pielikumā noteiktais administratīvais sods ir saderīgs ar Eirovinjetes direktīvas 9.a pantā noteikto prasību, atbilstoši kurai valsts tiesību aktos paredzētajām sankcijām ir jābūt efektīvām, samērīgām un preventīvām?

               3)

               Vai Eirovinjetes direktīvas 9.a pantā noteiktā samērīguma prasība ir jāinterpretē tādējādi, ka tai pretrunā ir, pirmkārt, tāda sankciju sistēma kā pamatlietā apstrīdētā, kurā ir paredzēta pārkāpuma izdarītāju objektīvā atbildība, un, otrkārt, minētajā sistēmā noteiktais naudassodu apmērs?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 17. jūnija Direktīva 1999/62/EK par dažu infrastruktūru lietošanas maksas noteikšanu smagajiem kravas transportlīdzekļiem (OV L 187, 42. lpp., Īpašais izdevums latviešu valodā: 7. nodaļa 4. sējums, 372 -380. lpp.).


title: Lieta T-205/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 18. decembra rīkojums — Vācija/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Termiņš prasības celšanai — Nokavējums — Nepieņemamība)

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/12

         Vispārējās tiesas 2012. gada 18. decembra rīkojums — Vācija/Komisija
   (Lieta T-205/11) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Termiņš prasības celšanai - Nokavējums - Nepieņemamība)
   2013/C 55/21
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — T. Henze un J. Möller)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal, T. Maxian Rusche un M. Adam)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 26. janvāra Lēmumu 2011/527/ES par valsts atbalstu C-7/10 (ex CP 250/09 un NN 5/10), ko īstenoja Vācija Shēma nodokļu zaudējumu pārnešanai grūtībās nonākušu uzņēmumu pārstrukturēšanas gadījumā [Lēmumu 2011/527/ES par valsts atbalstu C-7/10 (ex CP 250/09 un NN 5/10), ko Vācijas īstenojusi, Likumā par uzņēmumu ienākuma nodokli paredzot noteikumu par nodokļu zaudējumu pārnesamību grūtībās nonākušu uzņēmumu pārstrukturēšanas gadījumā] (“[KStG] Sanierungsklausel”) (OV L 235, 26. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 186, 25.06.2011.


title: Lieta C-502/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. augustā iesniedza Vestre Landsret (Dānija) – C&D Foods Acquisition ApS/Skatteministeriet

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. augustā iesniedza Vestre Landsret (Dānija) – C&D Foods Acquisition ApS/Skatteministeriet

   (Lieta C-502/17)
   (2017/C 347/27)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Vestre Landsret

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: C&D Foods Acquisition ApS

      Atbildētāja: Skatteministeriet

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2006/112/EK (1) 168. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamatlietā aplūkotie holdingsabiedrībai ir tiesības uz pilnīgu PVN atskaitīšanu par iegādātiem pakalpojumiem, kas attiecas uz uzticamības pārbaudēm pirms meitasuzņēmuma, kuram holdingsabiedrība sniedz ar PVN apliekamus pārvaldības un IT pakalpojumus, kapitāldaļu paredzētas, bet neīstenotas pārdošanas?

               2)

               Vai atbildi uz iepriekšējo jautājumu ietekmē apstāklis, ka cenu par ar PVN apliekamiem pārvaldības un IT pakalpojumiem, ko holdingsabiedrība sniedz savas saimnieciskās darbības mērķiem, veido fiksētā summa, kura atbilst holdingsabiedrības izdevumiem par darbinieku algu, tai pieskaitot 10 % “piemaksu”?

               3)

               Neatkarīgi no atbildēm uz iepriekšējiem jautājumiem – vai atskaitīšanas tiesības var pastāvēt gadījumā, ja pamatlietā aplūkotās konsultāciju izmaksas ir uzskatāmas par vispārējām izmaksām, un, ja var, tad ar kādiem nosacījumiem?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-380/16: Prasība, kas celta 2016. gada 8. jūlijā – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               29.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/14

         Prasība, kas celta 2016. gada 8. jūlijā – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-380/16)
   (2016/C 314/20)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Owsiany-Hornung un M. Wasmeier)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               izslēdzot no īpašā režīma ceļojumu aģentūrām ceļojuma pakalpojumus nodokļa maksātājiem, kuri šos pakalpojumus izmanto savam uzņēmumam, un atļaujot ceļojumu aģentūrām, ciktāl minētais režīms ir piemērojams šīm aģentūrām, summu, kurai uzliek nodokli, noteikt vispārīgi pakalpojumu grupām un par katru taksācijas periodu, atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību 258. panta pirmajai daļai Vācijas Federatīva Republika neesot izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti Pievienotās vērtības nodokļa sistēmas direktīvas (Direktīva 2006/112/EK) 73. pantā, kā arī 306.–310. pantā;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja apgalvo, ka Vācijā paredzētais regulējums par pievienotās vērtības nodokļa aprēķināšanu ceļojuma pakalpojumiem neesot atbilstīgs Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvai 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1). Šīs direktīvas 306.–310. pantā ir paredzēts īpašs režīms, saskaņā ar kuru ceļojuma pakalpojumus, kurus klientam [ceļotājam] ir sniegusi ceļojumu aģentūra, uzskata par vienu pakalpojumu. Vācijas tiesībās tas nepieļaujami netiekot ņemts vērā.
   Pirmkārt, neesot pieļaujams no īpašā režīma piemērošanas izslēgt nodokļa maksātājus, kuri ceļojuma pakalpojumus izmanto savam uzņēmumam. Tiesa jau savā 2013. gada 26. septembra spriedumā lietā C-189/11 (2) Komisija/Spānija ir konstatējusi, ka īpašais režīms esot piemērojams ne tikai pakalpojumiem privātiem galapatērētājam, bet arī nodokļa maksātājiem komersantiem sniegtiem pakalpojumiem. Dalībvalstīm neesot atļauts šo režīmu attiecināt tikai uz pirmajiem minētajiem pakalpojumiem.
   Otrkārt, Vācijas tiesību aktos par apgrozījuma nodokli paredzētā aprēķināšanas metode neesot saderīga ar Direktīvu 2006/112/EK. Saskaņā ar tās 73. pantu un 306.-310. pantu summa, kurai uzliek nodokli, esot jānosaka par katru ceļojumu atsevišķi. Turpretim Vācijas tiesībās esot atļauta tirdzniecības uzcenojuma vienota aprēķināšana attiecībā uz “pakalpojumu grupām”, respektīvi, visiem ceļojumiem konkrētajā laikposmā. Tiesa iepriekš minētajā spriedumā esot arī konstatējusi, ka šāda vispārīga noteikšana neatbilstot kopējai pievienotās vērtības nodokļa sistēmai.

      (1)  OV L 347, 1. lpp.

      (2)  ECLI:EU:C:2013:587


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 11. jūlijā lietā T-17/04 Front National u.c. pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi (Regula par noteikumiem, kas attiecas uz Eiropas līmeņa politiskajām partijām un to finansēšanu — Prasība atcelt tiesību aktu — Iebildums par nepieņemamību — Apstrīdētais tiesību akts — Tiesības celt prasību — Nepieņemamība)

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/21

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 11. jūlijā
   lietā T-17/04 Front National u.c. pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi (1)

   (Regula par noteikumiem, kas attiecas uz Eiropas līmeņa politiskajām partijām un to finansēšanu - Prasība atcelt tiesību aktu - Iebildums par nepieņemamību - Apstrīdētais tiesību akts - Tiesības celt prasību - Nepieņemamība)
   (2005/C 229/45)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-17/04 Front National, Senklū [Saint-Cloud] (Francija), Marī-Fransa Stirbuā [Marie-France Stirbois], ar dzīvesvietu Vijnova-Lubē [Villeneuve-Loubey] (Francija), Bruno Golnišs [Bruno Gollnisch], ar dzīvesvietu Limonestā [Limonest] (Francija), Karls Langs [Carl Lang], ar dzīvesvietu Buloņa-Bijankūrā [Boulogne-Billancourt] (Francija), Žans Klods Martiness [Jean-Claude Martinez], ar dzīvesvietu Monpeljē [Montpellier] (Francija), Filips Kleijs [Philip Claeys], ar dzīvesvietu Overeisā [Overijse] (Beļģija), Kūns Dilens [Koen Dillen], ar dzīvesvietu Antverpenē [Anvers] (Beļģija), Mario Borgēcia [Mario Borghezio], ar dzīvesvietu Turīnā [Turin] (Itālija), ko pārstāv V. de Senžusts [W. De Saint-Just], advokāts, pret Eiropas Parlamentu, ko pārstāv H. Kriks [H. Krück], N. Lorencs [N. Lorenz] un D. Mūrs [D. Moore], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā, un Eiropas Savienības Padomi, ko pārstāv M. Simsa [M. Sims] un I. Diess Parra [I. Díez Parra] pārstāvji, par prasību atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Regulu (EK) Nr. 2004/2003 par noteikumiem, kas attiecas uz Eiropas līmeņa politiskajām partijām un to finansēšanu (OV L 297, 1. lpp.), Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirungs [J. Pirrung], tiesneši N. Dž. Forvuds [N.J. Forwood] un S. Papasavs [S. Papasavvas], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 11. jūlijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasītāji atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 71, 20.03.2004.


title: Palātu priekšsēdētāju ievēlēšana

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/2

         Palātu priekšsēdētāju ievēlēšana
   2009/C 267/04
   2009. gada 7. oktobra sanāksmē Eiropas Kopienu Tiesas tiesneši atbilstoši Reglamenta 10. panta 1. punkta pirmajai daļai par pirmās, otrās, trešās un ceturtās palātas, kurās ir pieci tiesneši, priekšsēdētājiem uz trīs gadiem līdz 2012. gada 6. oktobrim ievēlēja attiecīgi A. Ticano [A. Tizzano], H. N. Kunju Rodrigesu [J. N. Cunha Rodrigues], K. Lēnartsu [K. Lenaerts] un Ž.-K. Bonišo [J.-C. Bonichot].
   2009. gada 8. oktobra sanāksmē Eiropas Kopienu Tiesas tiesneši atbilstoši Reglamenta 10. panta 1. punkta otrajai daļai par piektās, sestās, septītās un astotās palātas, kurās ir trīs tiesneši, priekšsēdētājiem uz vienu gadu līdz 2010. gada 6. oktobrim ievēlēja attiecīgi E. Levitu, P. Lindu [P. Lindh] un R.Silvu de Lapuertu [R Silva de Lapuerta] un K. Toaderi [C. Toader].


title: Lieta C-282/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. jūnijā iesniedza Tribunal Central Administrativo Sul (Portugāle) — Fazenda Pública/ITELCAR — Automóveis de Aluguer, Lda

text:
               18.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 250/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. jūnijā iesniedza Tribunal Central Administrativo Sul (Portugāle) — Fazenda Pública/ITELCAR — Automóveis de Aluguer, Lda

   (Lieta C-282/12)
   2012/C 250/18
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Central Administrativo Sul

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Fazenda Pública un ITELCAR — Automóveis de Aluguer, Lda

      Atbildētājas: ITELCAR — Automóveis de Aluguer, Lda un Fazenda Pública

      Prejudiciālais jautājums

   Vai LESD 63. un 65. pantam (bijušie EKL 56. un 58. pants) ir pretrunā tādas dalībvalsts tiesību normas kā CIRC [Código do imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas — Likums par uzņēmumu ienākuma nodokli] 61. pants redakcijā, kas izriet no 2001. gada 3. jūlija Dekrētlikuma Nr. 198/2001 ar grozījumiem, kas izdarīti ar 2005. gada 30. decembra Likumu Nr. 60-A/2005 (valsts budžets 2006. gadam), kas gadījumā, kad kādam Portugālē rezidējošam nodokļa maksātājam ir parādsaistības attiecībā pret kādu trešās valsts juridisku personu, ar kuru tas ir saistīts CIRC 58. panta 4. punkta izpratnē, neļauj nodokļu mērķiem izmaksās iekļaut procentus, kurus valsts teritorijā rezidējošais nodokļa maksātājs sedz un maksā par to parādsaistību daļu, kas tiek uzskatīta par pārmērīgu CIRC 61. panta 3. punkta izpratnē, tādos pašos apstākļos kā procentus, kurus sedz un maksā tāds Portugālē rezidējošs nodokļa maksātājs, kuram ir konstatētas pārmērīgas parādsaistības attiecībā pret kādu Portugālē rezidējošu juridisku personu, ar kuru tas ir saistīts?


title: Lieta C-293/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 14. jūnijā iesniedza Landesgericht Innsbruck — Gebhard Stark/D.A.S. Österreichische Allgemeine Rechtsschutzversicherung AG

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 14. jūnijā iesniedza Landesgericht Innsbruck — Gebhard Stark/D.A.S. Österreichische Allgemeine Rechtsschutzversicherung AG

   (Lieta C-293/10)
   ()
   2010/C 274/03
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landesgericht Innsbruck

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Gebhard Stark

      Atbildētāja: D.A.S. Österreichische Allgemeine Rechtsschutzversicherung AG

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 87/344/EEK (1) 4. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka ar to ir pretrunā VersVG [Versicherungsvertragsgesetz; Likums par apdrošināšanas līgumu] 158.k panta 2. punkts un ar to pamatota juridisko izdevumu apdrošinātāja apdrošināšanas noteikumos ietverta klauzula, ka apdrošināšanas līgumā var vienoties par to, ka apdrošinātais pārstāvībai tiesā vai administratīvās iestādēs var izvēlēties tikai tādas personas, kurām ir tiesības profesionāli nodarboties ar pārstāvēšanu, kuru biroja juridiskā adrese atrodas tajā pašā teritorijā, kur atrodas pirmās instances tiesa vai administratīvā iestāde?

      (1)  Padomes 1987. gada 22. jūnija Direktīva 87/344/EEK par normatīvo un administratīvo aktu saskaņošanu attiecībā uz juridisko izdevumu apdrošināšanu (OV L 185, 77. lpp.).


title: Lieta T-498/10: Prasība, kas celta 2010. gada 18. oktobrī — Mayer Naman /ITSB — Daniel e Mayer ( David Mayer )

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/51

         Prasība, kas celta 2010. gada 18. oktobrī — Mayer Naman/ITSB — Daniel e Mayer (“David Mayer”)
   (Lieta T-498/10)
   ()
   2010/C 346/101
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: David Mayer Naman (Roma, Itālija) (pārstāvji — S. Sutti, avvocato, S. Cazzaniga, avvocato, un V. Fedele, avvocato)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Daniel e Mayer Srl (Milāna, Itālija)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               pilnībā grozīt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisko elementu “David Mayer” (reģistrācijas pieteikums Nr. 1518950), tostarp attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: prasītājs

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Daniel & Mayer Srl

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: Itālijas vārdiska preču zīme “DANIEL & MAYER MADE IN ITALY” (Nr. 472351) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē, un nereģistrēta vārdiska preču zīme “DANIEL & MAYER”, kas Itālijā tiek izmantota saistībā ar “apģērbu un aksesuāru ražošanu un tirdzniecību”

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta pārkāpums un kļūdaina piemērošana


title: Lieta T-347/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Pascal Millot iesniedza 2004. gada 17. augustā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/57

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Pascal Millot iesniedza 2004. gada 17. augustā
   (Lieta T-347/04)
   (2004/C 262/104)
   tiesvedības valoda – franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 17. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Pascal Millot, dzīvojošs Bruxelles (Beļģija), kuru pārstāv Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Loius un Etienne Marchal, avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2003. gada 11. septembra lēmumu, kas nosaka galīgo prasītāja klasifikāciju A6 pakāpes pirmajā līmenī;

               —

               piespriest atbildētāju atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas prasības atbalstam prasītājs dara zināmu, ka pieņemtais lēmums ir pretrunā ar Vispārējo Civildienesta noteikumu 32. panta 2. daļu, vienādas attieksmes principu un diskriminācijas aizliegumu un ka šis lēmums tika pieņemts, neizskatot iespēju piešķirt priekšrocības sakarā ar darba stāžu ešelonā, izglītību un profesionālo pieredzi pirms nodarbināšanas.


title: Lieta T-52/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 30. novembra rīkojumu lietā F-54/09 Lebedef /Komisija 2010. gada 9. februārī iesniedza Giorgio Lebedef

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/48

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 30. novembra rīkojumu lietā F-54/09 Lebedef/Komisija 2010. gada 9. februārī iesniedza Giorgio Lebedef

   (Lieta T-52/10 P)
   2010/C 113/78
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luksemburga) (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2009. gada 30. novembra rīkojumu lietā F-54/09 Giorgio LEBEDEF, ar dzīvesvietu 4, Neie Wee, L-1670, Senningerberg, Luksemburga, Eiropas Komisijas ierēdnis, kam palīdz un ko pārstāv Frédéric FRABETTI, 5, rue Jean Bertels, L-1230, Luksemburga, advokāts Tiesā, uz kura biroju ir nosūtāmi ar tiesvedību saistītie dokumenti, pret atbildētāju šajā lietā — Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv J. Currall un G. Berscheid, kas norādīja adresi Luksemburgā, par prasību atcelt 2008. gada 15. februāra, 2008. gada 1. aprīļa, 2008. gada 10. aprīļa, 2008. gada 20. maija un 2008. gada 14. jūlija lēmumus attiecībā uz 39 dienu atskaitīšanu no prasītāja atvaļinājuma tiesībām par 2008. gadu;

               —

               apmierināt prasītāja pirmajā instancē izvirzītos prasījumus;

               —

               pakārtoti — nodot lietu iztiesāšanai Civildienesta tiesai;

               —

               lemt par tiesāšanās izdevumiem un piespriest Komisijai tos atlīdzināt.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelācijas sūdzību prasītājs lūdz atcelt Civildienesta tiesas 2009. gada 30. novembra rīkojumu lietā F-54/09 Lebedef/Komisija, ar kuru kā acīmredzami juridiski nepamatota tika noraidīta prasība, kurā prasītājs bija lūdzis atcelt vairākus lēmumus attiecībā uz 39 dienu atskaitīšanu no prasītāja atvaļinājuma tiesībām par 2008. gadu.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam prasītājs ir izvirzījis deviņus prasības pamatus, kas attiecas uz:

               —

               Civildienesta noteikumu II pielikuma 1. panta sestās daļas un Pamatlīguma, kas noslēgts starp Komisiju un arodbiedrību un profesionālo nozaru biedrībām, 1. panta 2. punkta neievērošanu;

               —

               jēdziena “biedrošanās brīvība” kļūdainu interpretāciju un piemērošanu;

               —

               2008. gadā nepastāvošiem apstākļiem;

               —

               Komisijas 2004. gada 28. aprīļa lēmuma, ar kuru paredz īstenošanas noteikumus, kas piemērojami prombūtnei slimības vai negadījuma dēļ, neievērošanu;

               —

               jēdzienu “piedalīšanās darba ņēmēju pārstāvēšanā”, “arodbiedrības norīkojums” un “arodbiedrības uzdevums” kļūdainu interpretāciju un piemērošanu;

               —

               apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvojumu un norādīto apstākļu sagrozīšanu un izkropļošanu, kā arī Civildienesta tiesas novērtējuma būtisku neprecizitāti attiecībā uz “nepamatotas prombūtnes” reģistrāciju SysPer2;

               —

               prasītāja apgalvojumu nepareizu interpretāciju un Civildienesta tiesas pieļautu kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz jēdziena “prombūtne” skaidrojumu, atbilstoši tā definīcijai Civildienesta noteikumu 57., 59. un 60. pantā;

               —

               Civildienesta tiesas pieļautu kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot Civildienesta noteikumu 60. pantu, un

               —

               pamatojuma nenorādīšanu saistībā ar vairākiem aspektiem, kuriem ir bijusi izšķiroša nozīme pārsūdzētajā spriedumā.


title: Lieta T-203/17: Vispārējās tiesas 2017. gada 20. jūlija rīkojums – GY/Komisija

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/41

         Vispārējās tiesas 2017. gada 20. jūlija rīkojums – GY/Komisija
   (Lieta T-203/17) (1)

   (2017/C 293/53)
   Tiesvedības valoda – franču
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 195, 19.6.2017.