title: Lieta C-793/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 17. decembrī Jean-François Jalkh iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2018. gada 17. oktobra spriedumu lietā T-27/17 Jalkh/Parlaments

text:
               18.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/29

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 17. decembrīJean-François Jalkh iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2018. gada 17. oktobra spriedumu lietā T-27/17 Jalkh/Parlaments
      (Lieta C-793/18 P)
      (2019/C 65/37)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Jean-François Jalkh (pārstāvis: F. Wagner, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

                  —

                  atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas septītās palātas 2018. gada 17. oktobra spriedumu (T-27/17);
                  līdz ar to:

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta 2016. gada 22. novembra lēmumu, ar kuru pieņemts ziņojums Nr. A8-0319/2016 par pieprasījumu atcelt Eiropas Parlamenta locekļa Jean-François JALKH imunitāti un privilēģijas;

                  —

                  pieņemt lēmumu par summu, kas jāpiešķir apelācijas sūdzības iesniedzējam tiesāšanās izdevumu segšanai;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamati attiecas uz Savienības tiesību pārkāpumu, kļūdu tiesību piemērošanā un kļūdu faktu juridiskā rakstura kvalifikācijā, kā arī acīmredzamu kļūdu vērtējumā.
      1.   Par sprieduma ievada apsvērumiem
      Pretēji Vispārējās tiesas apgalvojumam pārsūdzētā sprieduma 21. punktā, tas, ka nav tikusi atcelta parlamentārā imunitāte, neatņemot personai iespēju mēģināt Francijā panākt zaudējumu atlīdzināšanu tikai civiltiesiskā kārtībā, pamatojoties uz vainu (Civilkodeksa 1240. pants) attiecībā pret deputātu.
      2.   Par Vispārējās tiesas izvērtēto pirmo prasības pamatu
      Vispārējās tiesas vērtējumā tiekot jauktas divas tiesību normas. H punkts ietilpstot argumentācijā ar atsauci uz Protokola Nr. 7 8. pantu par viedokļu paušanu, bet Vispārējā tiesa savu argumentāciju par šo pašu tematu 44.–46. punktā ir izvērtusi, atsaucoties uz Protokola Nr. 7 9. pantu par imunitāti, kurā ir norāde uz atbilstīgajām valsts tiesību normām.
      3.   Par Vispārējās tiesas izvērtēto otro un trešo prasības pamatu
      Vispārējā tiesa esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nepiešķirot normatīvu vērtību Eiropas Parlamenta Pētniecības ģenerāldirektorāta darba dokumentam par “Parlamentāro imunitāti Eiropas Kopienas dalībvalstīs un Eiropas Parlamentā, Juridisko lietu sērija” un neņemot vērā tajā atgādinātos principus, tādējādi izdarīdama no lietas apstākļu viedokļa kļūdainu Protokola Nr. 7 9. panta vērtējumu.
      4.   Par Vispārējās tiesas izvērtēto ceturto prasības pamatu

                  —

                  Par pastāvošo praksi
                  Pretēji tam, ko atzīst Vispārējā tiesa, pastāvot iedibināta Parlamenta prakse “noraidīt pieprasījumus atcelt parlamentāro imunitāti, kuri ir balstīti uz faktiem, kas ir saistīti ar deputātu politisko darbību”; pamatojoties uz to, šai tiesai esot bijis jāizdara atšķirīgs secinājums par parlamentārās imunitātes atcelšanu.

                  —

                  Par fumus persecutionis

                  Tieslietu iestādes neveicot pārbaudi attiecībā uz kādas apvienības partejiskumu vai tā neesamību, kas Vispārējai tiesai esot bijis jāņem vērā, vienkārši izlasot 1881. gada 29. jūlija likumu.
                  Vispārējā tiesa esot varējusi, izvērtējot ielūguma uz Fédération des Maisons des Potes kolokviju formulējumu, pārbaudīt, cik partejiska ir šī apvienība, kas ir Front National un Jean-François Jalkh politiskā pretiniece.
                  Tas esot acīmredzams fumus persecutionis gadījums.


title: Lieta T-834/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 11. decembra rīkojums – QC/Eiropadome (Prasība atcelt tiesību aktu – ES un Turcijas 2016. gada 18. marta paziņojums – Paziņojums presei – “Starptautiska nolīguma” jēdziens – Akta autora noteikšana – Akta tvērums – Eiropadomes sanāksme – Eiropas Savienības dalībvalstu vai to valdību vadītāju sanāksme, kas notiek Eiropas Savienības Padomes telpās – Savienības dalībvalstu pārstāvju statuss tikšanās ar trešās valsts pārstāvi laikā – LESD 263. panta pirmā daļa – Kompetences neesamība)

text:
               18.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/34

      Vispārējās tiesas 2018. gada 11. decembra rīkojums – QC/Eiropadome
      (Lieta T-834/16) (1)

      ((Prasība atcelt tiesību aktu - ES un Turcijas 2016. gada 18. marta paziņojums - Paziņojums presei - “Starptautiska nolīguma” jēdziens - Akta autora noteikšana - Akta tvērums - Eiropadomes sanāksme - Eiropas Savienības dalībvalstu vai to valdību vadītāju sanāksme, kas notiek Eiropas Savienības Padomes telpās - Savienības dalībvalstu pārstāvju statuss tikšanās ar trešās valsts pārstāvi laikā - LESD 263. panta pirmā daļa - Kompetences neesamība))
      (2019/C 65/42)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: QC (pārstāvis: C. Ladis, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropadome (pārstāvji: S. Boelaert, M.-M. Joséphidès un J.-P. Hix)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un kurā tiek lūgts atcelt nolīgumu, kas iespējami 2016. gada 18. martā ir ticis noslēgts starp Eiropadomi un Turcijas Republiku un kura nosaukums ir “ES un Turcijas paziņojums, 2016. gada 18. marts”, un, otrkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 265. pantu un kurā tiek lūgts konstatēt, ka Eiropadome ir prettiesiski atturējusies no pasākumu veikšanas.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  QC un Eiropadome sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

         (1)  OV C 38, 6.2.2017.


title: Lieta T-891/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 13. decembra rīkojums – Scandlines Danmark un Scandlines Deutschland/Komisija (Prasība sakarā ar bezdarbību – Valsts atbalsts – Valsts finansējums fiksētajam savienojumam pāri Fēmarnas jūras šaurumam – Individuāls atbalsts – Komisijas nostājas formulēšana – Nepieņemamība)

text:
               18.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/35

      Vispārējās tiesas 2018. gada 13. decembra rīkojums – Scandlines Danmark un Scandlines Deutschland/Komisija
      (Lieta T-891/16) (1)

      ((Prasība sakarā ar bezdarbību - Valsts atbalsts - Valsts finansējums fiksētajam savienojumam pāri Fēmarnas jūras šaurumam - Individuāls atbalsts - Komisijas nostājas formulēšana - Nepieņemamība))
      (2019/C 65/44)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Scandlines Danmark ApS (Kopenhāgena, Dānija) un Scandlines Deutschland GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvis: L. Sandberg-Mørch, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Armati un S. Noë)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvji: sākotnēji C. Thorning, pēc tam J. Nymann-Lindegren, pārstāvji, kuriem palīdz R. Holdgaard, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 265. pantu un ar ko tiek lūgts atzīt, ka Komisija ir rīkojusies prettiesiski, nepaužot nostāju par atbalsta pasākumiem attiecībā uz fiksētā savienojuma pāri Fēmarnas jūras šaurumam plānošanu, būvniecību un ekspluatāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  Scandlines Danmark ApS un Scandlines Deutschland GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Dānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 63, 27.2.2017.


title: Lieta T-447/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 13. decembra rīkojums – Bowles/ECB (Civildienests – ECB darbinieki – Lēmums par iecelšanu prezidenta padomnieka un Valdes juriskonsulta koordinatora amatā – Nelabvēlīga akta neesamība – Intereses celt prasību neesamība – Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)

text:
               18.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/36

      Vispārējās tiesas 2018. gada 13. decembra rīkojums – Bowles/ECB
      (Lieta T-447/17) (1)

      ((Civildienests - ECB darbinieki - Lēmums par iecelšanu prezidenta padomnieka un Valdes juriskonsulta koordinatora amatā - Nelabvēlīga akta neesamība - Intereses celt prasību neesamība - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota))
      (2019/C 65/45)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Carlos Bowles (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvis: L. Levi, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: B. Ehlers un F. Malfrère, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un Eiropas Savienības Tiesas statūtu 50.a pantu un kurā tiek lūgts, pirmām kārtām, atcelt, pirmkārt, ECB Valdes 2017. gada 31. janvāra lēmumu par personas S. iecelšanu prezidenta padomnieka un Valdes padomnieku koordinatora amatā, otrkārt, lēmumu par prasītāja neiecelšanu šajā amatā un, treškārt, lēmumu par neļaušanu prasītājam izvirzīt savu kandidatūru šim amatam, otrām kārtām, piespriest atlīdzināt prasītājam iespējami nodarīto kaitējumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami juridiski nepamatotu.

                  2)

                  Carlos Bowles atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 347, 16.10.2017.


title: Lieta T-565/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 11. decembra rīkojums – CheapFlights International/EUIPO – Momondo Group (“Cheapflights”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Cheapflights” reģistrācijas pieteikums – Preču zīmes reģistrācijas pieteikuma nodošana pārbaudītājam absolūtu atteikuma pamatu pārbaudei – Apstrīdēšana, ko veic agrākās preču zīmes īpašnieks – Apstrīdētā lēmuma pamatojums, kas ietver agrākās preču zīmes spēkā esamības vērtējumu – Apstrīdēšana, ko veic agrākās preču zīmes īpašnieks – Daļēja nepieņemamība – Atbilstoši Regulas (EK) Nr. 216/96 8. panta 3. punktam iesniegtie apsvērumi – Apelācijas sūdzības atsaukšana Apelācijas padomē – Daļēja tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               18.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/36

      Vispārējās tiesas 2018. gada 11. decembra rīkojums – CheapFlights International/EUIPO – Momondo Group (“Cheapflights”)
      (Lieta T-565/17) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Cheapflights” reģistrācijas pieteikums - Preču zīmes reģistrācijas pieteikuma nodošana pārbaudītājam absolūtu atteikuma pamatu pārbaudei - Apstrīdēšana, ko veic agrākās preču zīmes īpašnieks - Apstrīdētā lēmuma pamatojums, kas ietver agrākās preču zīmes spēkā esamības vērtējumu - Apstrīdēšana, ko veic agrākās preču zīmes īpašnieks - Daļēja nepieņemamība - Atbilstoši Regulas (EK) Nr. 216/96 8. panta 3. punktam iesniegtie apsvērumi - Apelācijas sūdzības atsaukšana Apelācijas padomē - Daļēja tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas))
      (2019/C 65/46)
      Tiesvedības valoda – angļu.

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: CheapFlights International Ltd (Speenoge, Īrija) (pārstāvji: A. von Mühlendahl un H. Hartwig, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: A. Folliard-Monguiral)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Momondo Group (Londona, Apvienotā Karaliste)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO paplašinātās Apelācijas padomes 2017. gada 1. jūnija lēmumu lietā R 1893/2011-G attiecībā uz iebildumu procesu starp CheapFlights International un Momondo Group.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību daļā par prasību, kas vērsta pret apelācijas procesa izbeigšanu ar Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) paplašinātās Apelācijas padomes 2017. gada 1. jūnija lēmumu lietā R 1893/2011-G attiecībā uz 9., 16., 35. un 42. klasē ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem, attiecībā uz kuriem Apelācijas padome noraidīja CheapFlights International Ltd. iebildumu.

                  2)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt kā nepamatotu.

                  3)

                  CheapFlights International sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina pusi no EUIPO tiesāšanās izdevumiem.

                  4)

                  EUIPO sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem.

         (1)  OV C 347, 16.10.2017.


title: Lieta T-739/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 13. decembra rīkojums – Euracoal u.c./Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu – Vide – Direktīva 2010/75/ES – Labāko pieejamo tehnisko paņēmienu secinājumi – Īstenošanas lēmums (ES) 2017/1442 – Tieša skāruma neesamība – Nepieņemamība)

text:
               18.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/37

      Vispārējās tiesas 2018. gada 13. decembra rīkojums – Euracoal u.c./Komisija
      (Lieta T-739/17) (1)

      ((Prasība atcelt tiesību aktu - Vide - Direktīva 2010/75/ES - Labāko pieejamo tehnisko paņēmienu secinājumi - Īstenošanas lēmums (ES) 2017/1442 - Tieša skāruma neesamība - Nepieņemamība))
      (2019/C 65/47)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) (Woluwe-Saint-Pierre, Beļģija), Deutscher Braunkohlen-Industrie-Verein eV (Ķelne, Vācija), Lausitz Energie Kraftwerke AG (Cottbus, Vācija), Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Zeitz, Vācija), eins energie in sachsen GmbH & Co. KG (Chemnitz, Vācija) (pārstāvji: W. Spieth un N. Hellermann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Becker un K. Petersen)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2017/1442 (2017. gada 31. jūlijs), ar ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2010/75/ES pieņem secinājumus par labākajiem pieejamajiem tehniskajiem paņēmieniem (LPTP) attiecībā uz lielām sadedzināšanas stacijām (OV 2017, L 212, 1. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  Par Polska Grupa Energetyczna S.A. (PGE), Francijas Republikas, Elektrárny Opatovice, a.s., un Saale Energie GmbH, Sev.en EC, a.s., Freistaat Sachsen, Elektrárna Počerady, a.s., European Environmental Bureau (EEB) un Client Earth pieteikumiem par iestāšanos lietā nav jālemj.

                  3)

                  Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal), Deutscher Braunkohlen-Industrie – Verein eV, Lausitz Energie Kraftwerke AG, Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH un eins energie in sachsen GmbH & Co. KG sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, izņemot izdevumus saistībā ar pieteikumiem par iestāšanos lietā.

                  4)

                  Euracoal, Deutscher Braunkohlen-Industrie – Verein, Lausitz Energie Kraftwerke, Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft, eins energie in sachsen, Komisija, PGE, Francijas Republika, Elektrárny Opatovice un Saale Energie, Sev.en EC, Freistaat Sachsen, Elektrárna Počerady, EEB un Client Earth sedz savus izdevumus saistībā ar pieteikumiem par iestāšanos lietā paši.

         (1)  OV C 5, 8.1.2018.


title: Lieta T-5/18: Vispārējās tiesas 2018. gada 11. decembra rīkojums – Hamburg Beer Company/EUIPO (“Hamburg BEER COMPANY”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Hamburg BEER COMPANY” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts) – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               18.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/38

      Vispārējās tiesas 2018. gada 11. decembra rīkojums – Hamburg Beer Company/EUIPO (“Hamburg BEER COMPANY”)
      (Lieta T-5/18) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Hamburg BEER COMPANY” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts) - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība))
      (2019/C 65/48)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Hamburg Beer Company GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvji: O. Spieker, A. Schönfleisch un M. Alber, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 6. septembra lēmumu lietā R 436/2017-5 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “Hamburg BEER COMPANY” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu.

                  2)

                  Hamburg Beer Company GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 72, 26.2.2018.


title: Lieta T-6/18: Vispārējās tiesas 2018. gada 11. decembra rīkojums – Hamburg Beer Company/EUIPO (“Hamburg Beer Company”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Hamburg Beer Company” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts) – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               18.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/39

      Vispārējās tiesas 2018. gada 11. decembra rīkojums – Hamburg Beer Company/EUIPO (“Hamburg Beer Company”)
      (Lieta T-6/18) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Hamburg Beer Company” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts) - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība))
      (2019/C 65/49)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Hamburg Beer Company GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvji: O. Spieker, A. Schönfleisch un M. Alber, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 29. septembra lēmumu lietā R 437/2017-5 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “Hamburg Beer Company” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu.

                  2)

                  Hamburg Beer Company GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 72, 26.2.2018.


title: Lieta T-70/18: Vispārējās tiesas 2018. gada 13. decembra rīkojums – Sonova Holding/EUIPO (“HEAR THE WORLD”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “HEAR THE WORLD” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               18.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/39

      Vispārējās tiesas 2018. gada 13. decembra rīkojums – Sonova Holding/EUIPO (“HEAR THE WORLD”)
      (Lieta T-70/18) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “HEAR THE WORLD” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
      (2019/C 65/50)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sonova Holding AG (Stäfa, Šveice) (pārstāvji: R. Pansch un A. Sabellek, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Eberl, D. Hanf un D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 21. novembra lēmumu lietā R 1645/2017-5 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “HEAR THE WORLD” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Sonova Holding AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 112, 26.3.2018.


title: Lieta T-720/18: Prasība, kas celta 2018. gada 10. decembrī – AMVAC Netherlands/EFSA

text:
               18.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/40

      Prasība, kas celta 2018. gada 10. decembrī – AMVAC Netherlands/EFSA

      (Lieta T-720/18)
      (2019/C 65/52)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: AMVAC Netherlands BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji: C. Mereu, M. Grunchard un S. Englebert, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt EFSA2018. gada 1. oktobra lēmumu, kas prasītājam paziņots 2018. gada 2. oktobrī, par to lūgumu piemērot konfidencialitāti novērtējumu, kas iesniegti saistībā ar pieteikumu etoprofosa kā aktīvās vielas apstiprinājuma procedūras atjaunošanai;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatojumam prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots ultra vires.

                              —

                              Prasītājs apgalvo, ka dokumenti, kas publicējami pēc apstrīdētā lēmuma, esot jāpublicē tikai rediģētā veidā, jo atbildētāja esot veikusi darbības (priekšlikums klasificēt vielu), kas skaidri neietilpstot tās kompetencē.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots ES tiesību pamatprincipu pārkāpums.

                              —

                              Prasītājs apgalvo, ka apstrīdētais lēmums izrietot to tādas procedūras, kurā netika ievērotas tā tiesības uz aizstāvību.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1107/2009 (1) 63. panta pārkāpums.

                              —

                              Prasītājs norāda, ka daļa dokumentu, kas publicējami pēc apstrīdētā lēmuma, ietverot informāciju, kas izriet no kļūdaina un daļēja vērtējuma, un ka to publicēšana apdraudētu prasītāja komercintereses.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (OV 2009, L 309, 1. lpp.).


title: Lieta C-108/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. februārī iesniedza Curtea de Apel București (Rumānija) — Krakvet sp. z o.o. sp.k./Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

text:
               20.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 172/10

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. februārī iesniedza Curtea de Apel București (Rumānija) — Krakvet sp. z o.o. sp.k./Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți
      (Lieta C-108/19)
      (2019/C 172/13)
      Tiesvedības valoda — rumāņu

         Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel București

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Krakvet sp. z o.o. sp.k.

         Atbildētāji: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București un Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

         Prejudiciālais jautājums

      Vai situācijā, kad preces tiek pārdotas tiešsaistes veikalā, Direktīvas 2006/112 (1) 33. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas netiek piemērots gadījumā, kad klients tieši slēdz līgumu par preču pārvadājuma pakalpojumu no piegādātāja dalībvalsts uz savu dalībvalsti atbilstoši piegādātāja piedāvātajām nosūtīšanas iespējām, ņemot vērā, ka transportēšana netiek veikta piegādātāja vārdā?

         (1)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-112/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. februārī iesniedza Verwaltungsgericht Aachen (Vācija) — Marvin M./Kreis Heinsberg

text:
               20.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 172/11

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. februārī iesniedza Verwaltungsgericht Aachen (Vācija) — Marvin M./Kreis Heinsberg
      (Lieta C-112/19)
      (2019/C 172/14)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Aachen

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Marvin M.

         Atbildētājs: Kreis Heinsberg

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 2006/126/EK (1) 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka vadītāja apliecība, tostarp, ieskaitot tajā norādītās tiesības vadīt transportlīdzekļus, dalībvalstīm ir strikti jāatzīst arī tad, ja attiecīgā dokumenta izsniegšana ir balstīta uz vadītāja apliecības apmaiņu atbilstoši Direktīvas 2006/126/EK 11. panta 1. punktam?

                  2)

                  Ja uz pirmo jautājumu ir jāatbild apstiprinoši, vai dalībvalsts var atteikties atzīt apmainīto vadītāja apliecību atbilstoši Direktīvas 2006/126/EK 11. panta 4. punkta otrajai daļai, ja izdevējvalsts dokumenta apmaiņu ir veikusi brīdī, kad dalībvalsts, kura ir piešķīrusi tiesības vadīt transportlīdzekļus, šīs tiesības jau bija atņēmusi?

                  3)

                  Ja uz otro jautājumu ir jāatbild noliedzoši un apmainītais dokuments ir jāatzīst, vai dalībvalsts var atteikties atzīt apmainīto vadītāja apliecību katrā ziņā tad, ja dalībvalsts, kuras teritorijā rodas jautājums par vadītāja apliecības atzīšanu, balstoties uz “neapstrīdamu informāciju”, var konstatēt, ka brīdī, kad vadītāja apliecība tika apmainīta, vairs neeksistēja piešķirtās tiesības vadīt transportlīdzekļus?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/126/EK (2006. gada 20. decembris) par vadītāju apliecībām (Pārstrādāta versija), OV 2006, L 403, 18. lpp.


title: Lieta T-285/19: Prasība, kas celta 2019. gada 2. maijā — SGI Studio Galli Ingegneria/Komisija

text:
               24.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/76

      Prasība, kas celta 2019. gada 2. maijā — SGI Studio Galli Ingegneria/Komisija
      (Lieta T-285/19)
      (2019/C 213/73)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: SGI Studio Galli Ingegneria Srl (Roma, Itālija) (pārstāvji: F. Marini, V. Catenacci un R. Viglietta, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  Konstatēt un atzīt, ka prasītājai nav jāmaksā Eiropas Komisijai summas, kuras Komisija pieprasījusi ar paziņojumu par parādu Nr. 3241902288, kas saņemts 2019. gada 22. februārī un ar jaunāko paziņojumu, kas saņemts 2019. gada 29. aprīlī — Ref. Ares(2019)2858540,– kuras pieprasītas, lai atgūtu iemaksu, un kā zaudējumu atlīdzība, jo Studio Galli Ingegneria, iespējams, neesot izpildījusi saistības saskaņā ar dotācijas nolīgumu Nr. 619120 par dotāciju projektam “MARSOL”.

                  —

                  Konstatēt un atzīt, ka Komisijas norādītā saistību neizpilde nav notikusi.

                  —

                  Konstatēt un atzīt, ka 2018. gada 19. decembra iepriekšēja informatīvā vēstule, OLAF pārbaudes ziņojums, 2019. gada 22. februāra paziņojums par parādu, vēlākais 2019. gada 2. aprīļa atgādinājums un galīgais paziņojums, ar ko atkārtoti noteikta pieprasītā summa un noraidīti vēlākie SGI2019. gada 29. aprīļa lūgumi, — Ref.Ares(2019)2858540 ir prettiesiski, nav spēkā un katrā ziņā nav pamatoti.

                  —

                  Konstatēt un atzīt, ka Komisijas norādītais parāds nepastāv.

                  —

                  Konstatēt un atzīt prasītājas tiesības uz iemaksu, ko Komisija faktiski ir piešķīrusi saskaņā ar dotācijas nolīgumu Nr. 619120 projektam “MARSOL”.

                  —

                  Pakārtoti konstatēt un atzīt, ka summa, ko Komisija vēlas atgūt, nevar būt lielāka par 100 044,99 EUR.

                  —

                  Pakārtoti tam piespriest Komisijai nepamatotas iedzīvošanās dēļ atlīdzināt SGI izdevumus, kas SGI radušies, īstenojot projektu “MARSOL”.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti līgumtiesību labticības principi, tiesības uz aizstāvību posmā pēc izmeklēšanas darbību pabeigšanas, tiesības efektīvi vērsties tiesā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā — “Harta”) 47. panta izpratnē, tiesības uz labu pārvaldību Hartas 41. panta izpratnē, tiesības piekļūt dokumentiem Hartas 42. panta izpratnē, kā arī dotācijas nolīguma II.22. pants un Beļģijas Civilkodeksa . pants.

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts, ka Komisija neesot ņēmusi vērā prasītājas iesniegto pieteikumu par tiesvedības apturēšanu un piekļuvi OLAF pārbaudes lietas materiāliem, bet tomēr ir izdevusi paziņojumu par parādu un turpmākos atgādinājumus, lai gan šai sabiedrībai savu iekšējo problēmu dēļ nebija līdzekļu, lai atbildētu uz OLAF galīgo ziņojumu. Turklāt esot pārkāpti līgumtiesību labticības principi un tiesības efektīvi vērsties tiesā gan administratīvajā procedūrā, gan tiesvedībā Vispārējā tiesā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot notikusi norādītā saistību neizpilde, ka nepastāvot Eiropas Komisijas norādītais parāds, ka esot prettiesisks un neesot pamatots OLAF pārbaudes ziņojums, un tātad esot prettiesiski un neesot pamatoti arī Komisijas iepriekšējā informatīvā vēstule un paziņojumi par parādu, ka esot pārkāpti nevainīguma prezumpcijas un pierādīšanas pienākuma un taisnīguma principi, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES, Euratom) Nr. 883/2013 (2013. gada 11. septembris), kā arī esot pieļauta kļūda pierādījumu vērtēšanā un esot pārkāpts Beļģijas Civilkodeksa . pants.

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts, ka visa saistību neizpilde, uz kuru balstīdamās Komisija ir izvirzījusi prasījumu par atgūšanu, nav pamatota, kā izriet no tiesā iesniegtajiem dokumentiem. Personāla darbalaiks un izmaksas attiecībā pret visiem projektā ieguldītajiem resursiem esot norādīti pareizi un atbilstot Komisijas prasībām. Šie resursi un citi subsidētie projekti nepārklājoties. Visa pārējā norādītā saistību neizpilde nepastāvot. OLAF iebildumi, ar kuriem Komisija pamato prasījumu par atgūšanu, tomēr attiecoties uz citiem projektiem. Tādējādi pierādīšanas pienākums neesot apvērsts.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts samērīguma princips, taisnīgums un līgumtiesību labticība un esot pārkāpts dotācijas nolīguma II.22. pants.

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts, ka Komisija esot pārkāpusi samērīguma principu, pieprasīdama visu prasītājai piešķirto iemaksu, lai gan pārbaudes procedūrā esot atzīta tikai divu projektā piedalījušos profesionāļu neatbilstība. Esot tikušas pieprasītas arī visas tiešās papildu izmaksas, izņemot personāla izmaksas, un visas netiešās izmaksas.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu pakārtoti tiek norādīts uz tiesībām uz kompensāciju Eiropas Komisijas nepamatotas iedzīvošanās dēļ.

                              —

                              Prasītāja uzskata, ka tādējādi esot izpildīti nosacījumi prasības celšanai, proti, vienas līgumslēdzējas puses iedzīvošanās un otras līgumslēdzējas puses līdzekļu samazināšanās, un cēloņsakarība starp šo iedzīvošanos un līdzekļu samazināšanos.


title: Lieta T-287/19: Prasība, kas celta 2019. gada 3. maijā — BigBen Interactive/EUIPO — natcon7 (“nacon”)

text:
               1.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/43

      Prasība, kas celta 2019. gada 3. maijā — BigBen Interactive/EUIPO — natcon7 (“nacon”)
      (Lieta T-287/19)
      (2019/C 220/53)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: BigBen Interactive (Fretin, Francija) (pārstāvis: M. Chaminade, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: natcon7 GmbH (Hamburga, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “nacon” reģistrācijas pieteikums — reģistrācijas pieteikums Nr. 13 036 728

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 24. janvāra lēmums lietā R 1745/2017-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp iebildumu procesā un procesā Apelācijas padomē radušos izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-300/19: Prasība, kas celta 2019. gada 13. maijā — Achema un Lifosa/Komisija

text:
               15.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/25

      Prasība, kas celta 2019. gada 13. maijā — Achema un Lifosa/Komisija
      (Lieta T-300/19)
      (2019/C 238/29)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Achema AB (Jonava, Lietuva) un Lifosa AB (Ķēdaiņi, Lietuva) (pārstāvji: E. Righini and N. Solárová, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2019. gada 8. janvāra Lēmumu C(2018) 9209 final valsts atbalsta lietā SA.45765 (2018/NN) — Lietuva — Atbalsts spēkstacijām, kas ražo elektroenerģiju no atjaunojamajiem energoresursiem;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas balstās uz vienu pamatu, apgalvojot, ka Komisija nav uzsākusi formālu izmeklēšanas procedūru, tādējādi atņemot prasītājām LESD 108. panta 2. punktā paredzētās procesuālās tiesības.

                  —

                  Prasītājas apgalvo, ka visi pierādījumi norāda uz to, ka Komisijai bija jābūt šaubām par valsts atbalsta un tā finansēšanas metodes saderību ar iekšējo tirgu. Tāpēc tai esot bijis jāuzsāk formāla izmeklēšanas procedūra.

                  —

                  Prasītājas atsaucas uz plašu pierādījumu kopumu, sākot ar pirmspaziņošanas posma ilgumu un beidzot ar atvēlēto nesamērīgi ilgo laiku starp šo posmu un iepriekšējās izskatīšanas procedūru, kā arī citiem apstākļiem, kādos tika pieņemts apstrīdētais lēmums, un apgalvotajiem trūkumiem, kas atspoguļojas šī lēmuma saturā; šis lēmums, kā tās apgalvo, nav pietiekami pamatots un tajā ir pieļautas nopietnas kļūdas vērtējumā vai arī vērtējums nav veikts. Šie faktori parādot, ka Komisija nav veikusi pietiekamu nozīmīgo aspektu analīzi un tai nav bijis visas vajadzīgās informācijas pirms tā ir atzinusi valsts atbalsta un tā finansēšanas metodes saderību ar iekšējo tirgu un Savienības tiesībām.

                  —

                  Konkrēti tiek apgalvots, ka i) Komisija ir pieļāvusi kļūdu vērtējumā attiecībā uz apgalvoti autonomo atjaunojamo energoresursu (AER) shēmu un AER nodokli, nepareizi interpretējot Lietuvas tiesisko regulējumu un prasītāju sūdzības; ii) Komisija nav izvērtējusi AER ģeneratoriem piešķirto atbalstu un tāpēc tās analīze pēc būtības ir nepilnīga un nepietiekama; iii) Komisija ir pieļāvusi kļūdu vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumiem no nodokļa saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu; iv) Komisijas vērtējums attiecībā uz AER shēmas saderību ar iekšējo tirgu ir neatbilstošs un kļūdains; un v) finansēšanas metodes atbilstības Savienības tiesību aktiem vērtējumā ir trūkumi un tas ir nepietiekams.


title: Lieta C-321/18: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 12. jūnija spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Terre wallonne ASBL/Région wallonne (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Direktīva 2001/42/EK — Noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējums — Rīkojums — Aizsardzības mērķu noteikšana Natura 2000 tīklam saskaņā ar Direktīvu 92/43/EEK — Jēdziens “plāni un programmas” — Pienākums veikt ietekmes uz vidi novērtējumu)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/17

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 12. jūnija spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Terre wallonne ASBL/Région wallonne
      (Lieta C-321/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Direktīva 2001/42/EK - Noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējums - Rīkojums - Aizsardzības mērķu noteikšana Natura 2000 tīklam saskaņā ar Direktīvu 92/43/EEK - Jēdziens “plāni un programmas” - Pienākums veikt ietekmes uz vidi novērtējumu)
      (2019/C 263/21)
      Tiesvedības valoda — franču

         Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Terre wallonne ASBL

         Atbildētājs: Région wallonne

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/42/EK (2001. gada 27. jūnijs) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu 3. panta 2. un 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds rīkojums, kāds aplūkots pamatlietā, ar ko dalībvalsts iestāde reģionālā mērogā nosaka tādus aizsardzības mērķus Natura 2000 tīklam, kuriem ir indikatīvs spēks, lai gan teritoriju mērogā noteiktajiem mērķiem ir normatīvs spēks, nav to “plānu un programmu” vidū šīs direktīvas izpratnē, attiecībā uz kuriem ir obligāti jāveic ietekmes uz vidi novērtējums.

         (1)  OV C 259, 23.7.2018.


title: Lieta C-361/18: Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 6. jūnija spriedums (Szekszárdi Járásbíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ágnes Weil/Géza Gulácsi (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (ES) Nr. 1215/2012 — 66. pants — Piemērojamība laikā — Regula (EK) Nr. 44/2001 — Materiālā piemērošanas joma — Civillietas un komerclietas — 1. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts — Izslēgtie jautājumi — Laulāto mantiskās attiecības — 54. pants — Lūgums izdot apliecību par to, ka izcelsmes dalībvalsts tiesas pasludināts spriedums ir izpildāms — Tiesas spriedums par parādu, kurš radies, izbeidzot no nereģistrētām partnerattiecībām izrietošas mantiskās attiecības)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/18

      Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 6. jūnija spriedums (Szekszárdi Járásbíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ágnes Weil/Géza Gulácsi
      (Lieta C-361/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (ES) Nr. 1215/2012 - 66. pants - Piemērojamība laikā - Regula (EK) Nr. 44/2001 - Materiālā piemērošanas joma - Civillietas un komerclietas - 1. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts - Izslēgtie jautājumi - Laulāto mantiskās attiecības - 54. pants - Lūgums izdot apliecību par to, ka izcelsmes dalībvalsts tiesas pasludināts spriedums ir izpildāms - Tiesas spriedums par parādu, kurš radies, izbeidzot no nereģistrētām partnerattiecībām izrietošas mantiskās attiecības)
      (2019/C 263/22)
      Tiesvedības valoda — ungāru

         Iesniedzējtiesa

      Szekszárdi Járásbíróság

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Ágnes Weil

         Atbildētājs: Géza Gulácsi

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 44/2001 (2000. gada 22. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 54. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts tiesai, kurā iesniegts lūgums izdot apliecību par izcelsmes dalībvalsts tiesas taisīta sprieduma izpildāmību, tādā situācijā kā pamatlietā, kad izpildāmo spriedumu pasludinājusī tiesa, to taisot, nav lēmusi par šīs regulas piemērojamību, ir jāpārbauda, vai lieta ietilpst minētās regulas piemērošanas jomā.

                  2)

                  Regulas Nr. 44/2001 1. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda lieta kā pamatlieta, kuras priekšmets ir lūgums izbeigt mantiskās attiecības, kas izriet no nereģistrētām partnerattiecībām, ir pieskaitāma “civillietām un komerclietām” šī 1. punkta izpratnē un tādējādi ietilpst šīs regulas materiālajā piemērošanas jomā.

         (1)  OV C 311, 3.9.2018.


title: Lieta T-167/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūnija spriedums — RV/Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Civildienesta noteikumu 42.c pants — Atvaļinājuma noteikšana dienesta interesēs — Automātiska pensionēšanās — Nepārsūdzams akts — Daļēja nepieņemamība — Likuma piemērošanas joma — Jautājuma izskatīšana pēc savas ierosmes — Gramatiska, sistēmiska un teleoloģiska interpretācija)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/39

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūnija spriedums — RV/Komisija
      (Lieta T-167/17) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Civildienesta noteikumu 42.c pants - Atvaļinājuma noteikšana dienesta interesēs - Automātiska pensionēšanās - Nepārsūdzams akts - Daļēja nepieņemamība - Likuma piemērošanas joma - Jautājuma izskatīšana pēc savas ierosmes - Gramatiska, sistēmiska un teleoloģiska interpretācija)
      (2019/C 263/43)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: RV (pārstāvji: sākotnēji J.-N. Louis un N. de Montigny, vēlāk J.-N. Louis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Berscheid un D. Martin)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Parlaments (pārstāvji: sākotnēji — J. Steele un D. Nessaf, vēlāk — J. Steele un M. Rantala, un visbeidzot — J. Steele un C. González Argüelles) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bauer un R. Meyer)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2016. gada 21. decembra lēmumu noteikt prasītājam atvaļinājumu dienesta interesēs saskaņā ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 42.c pantu un vienlaicīgi noteikt automātisku pensionēšanos saskaņā ar šīs tiesību normas piekto daļu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Komisijas 2016. gada 21. decembra lēmumu, ar kuru RV tiek noteikts atvaļinājums dienesta interesēs un vienlaicīgi automātiska pensionēšanās.

                  2)

                     Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                     Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina RV tiesāšanās izdevumus, tostarp tiesāšanās izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

                  4)

                     Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

         (1)  OV C 144, 8.5.2017.


title: Lieta T-248/17 RENV: Vispārējā tiesas 2019. gada 13. jūnija spriedums — CC/Parlaments (Atbildība — Civildienests — Pieņemšana darbā — Atklāts konkurss EUR/A/151/98 — Eiropas Parlamenta kļūdas, kas pieļautas rezerves saraksta pārvaldībā — Mantiskais kaitējums)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/40

      Vispārējā tiesas 2019. gada 13. jūnija spriedums — CC/Parlaments
      (Lieta T-248/17 RENV) (1)

      (Atbildība - Civildienests - Pieņemšana darbā - Atklāts konkurss EUR/A/151/98 - Eiropas Parlamenta kļūdas, kas pieļautas rezerves saraksta pārvaldībā - Mantiskais kaitējums)
      (2019/C 263/44)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: CC (pārstāvji: G. Maximini un C. Hölzer, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: M. Ecker un E. Despotopoulou)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un kurā tiek lūgts piespriest tāda kaitējuma atlīdzināšanu, kas prasītājai esot nodarīts ar to, ka Parlaments pieļāvis dažādas kļūdas atklātā konkursa EUR/A/151/98 rezerves saraksta pārvaldībā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Piespriest Eiropas Parlamentam samaksāt CC 6 000 euro.

                  2)

                     Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                     Parlaments atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 133, 5.5.2012 (lieta, kas sākotnēji reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-9/12 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 2016. gada 1. septembrī).


title: Lieta T-462/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūnija spriedums — TO/EVA (Civildienests — Līgumdarbinieki — Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums — Atlaišana slimības atvaļinājuma laikā — Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 16. pants — Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 48. panta b) punkts — Civildienesta noteikumu 26. pants — Personas datu apstrāde — Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 84. pants — Psiholoģiskā vardarbība)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/40

      Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūnija spriedums — TO/EVA
      (Lieta T-462/17) (1)

      (Civildienests - Līgumdarbinieki - Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums - Atlaišana slimības atvaļinājuma laikā - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 16. pants - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 48. panta b) punkts - Civildienesta noteikumu 26. pants - Personas datu apstrāde - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 84. pants - Psiholoģiskā vardarbība)
      (2019/C 263/45)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: TO (pārstāvis: N. Lhoëst, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Vides aģentūra (pārstāvji: O. Cornu, pārstāvis, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Parlaments (pārstāvji: sākotnēji D. Nessaf un J. Van Pottelberge, vēlāk — J. Van Pottelberge un J. Steele) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bauer un R. Meyer)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts gan atcelt, pirmkārt, 2016. gada 22. septembra lēmumu, ar ko EVA izpilddirektors izbeidza prasītāja līgumdarbinieka darba tiesiskās attiecības un, otrkārt, 2017. gada 20. aprīļa lēmumu, ar ko minētais direktors noraidīja prasītāja sūdzību par 2016. gada 22. septembra lēmumu, gan arī atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājam esot nodarīts.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas vides aģentūras (EVA) izpilddirektora 2016. gada 22. septembra lēmumu, ar ko tika izbeigta TO līgumdarbinieces darba tiesiskās attiecības.

                  2)

                     EVA izmaksā TO summu vismaz vienas mēnešalgas apmērā par uzteikuma termiņu un summu, kas atbilst trešdaļai viņa pamatalgas par katru nostrādāto pārbaudes laika mēnesi, no šīm summām atskaitot atlaišanas pabalstu, ko TO jau ir saņēmis

                  3)

                     EVA izmaksā TO summu 6 000 EUR apmērā.

                  4)

                     Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  5)

                     EVA sedz savus, kā arī atlīdzina TO tiesāšanās izdevumus.

                  6)

                     Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

         (1)  OV C 347, 16.10.2017.


title: Lieta T-583/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūnija spriedums — EOS Deutscher Inkasso–Dienst/EUIPO — IOS Finance EFC (“IOS FINANCE”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “IOS FINANCE” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “EOS” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/41

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūnija spriedums — EOS Deutscher Inkasso–Dienst/EUIPO — IOS Finance EFC (“IOS FINANCE”)
      (Lieta T-583/17) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “IOS FINANCE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “EOS” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2019/C 263/46)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: EOS Deutscher Inkasso–Dienst GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvis: B. Sorg, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: A. Söder)

         Otrā procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: IOS Finance EFC, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis: J. L. Rivas Zurdo, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 6. jūnija lēmumu lietā R 2262/2016-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp EOS Deutscher Inkasso–Dienst un IOS Finance EFC.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     EOS Deutscher Inkasso–Dienst GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 338, 9.10.2017.


title: Lieta T-74/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 13. jūnija spriedums — Visi/one/EUIPO — EasyFix (Informācijas plāksne transportlīdzekļiem) (Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlota informācijas plāksne transportlīdzekļiem — Agrāks dizainparaugs — Nodošanas atklātībā pierādījums — Regulas (EK) Nr. 6/2002 7. pants — Spēkā neesamības pamats — Individuāla rakstura neesamība — Informēts lietotājs — Autora brīvības pakāpe — Atšķirīga kopējā iespaida neesamība — Regulas Nr. 6/2002 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/42

      Vispārējās tiesas 2019. gada 13. jūnija spriedums — Visi/one/EUIPO — EasyFix (Informācijas plāksne transportlīdzekļiem)
      (Lieta T-74/18) (1)

      (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlota informācijas plāksne transportlīdzekļiem - Agrāks dizainparaugs - Nodošanas atklātībā pierādījums - Regulas (EK) Nr. 6/2002 7. pants - Spēkā neesamības pamats - Individuāla rakstura neesamība - Informēts lietotājs - Autora brīvības pakāpe - Atšķirīga kopējā iespaida neesamība - Regulas Nr. 6/2002 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 263/47)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Visi/one GmbH (Remscheid, Vācija) (pārstāvji: H. Bourree un M. Bartz, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: S. Hanne un D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: EasyFix GmbH (Vīne, Austrija)

         Priekšmets

      Prasība, kas celta par EUIPO Apelācijas trešās padomes 2017. gada 4. decembra lēmumu lietā R 1424/2016-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp EasyFix un Visi/one.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Visi/one GmbH un Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

         (1)  OV C 112, 26.3.2018.


title: Lieta T-75/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 13. jūnija spriedums — MPM-Quality/EUIPO — Elton Hodinářská (“MANUFACTURE PRIM 1949”) (Eiropas Savienības preču zīme — Atcelšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “MANUFACTURE PRIM 1949” — Preču zīmes faktiska izmantošana — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/43

      Vispārējās tiesas 2019. gada 13. jūnija spriedums — MPM-Quality/EUIPO — Elton Hodinářská (“MANUFACTURE PRIM 1949”)
      (Lieta T-75/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “MANUFACTURE PRIM 1949” - Preču zīmes faktiska izmantošana - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2019/C 263/48)
      Tiesvedības valoda — čehu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: MPM-Quality v.o.s. (Frýdek-Místek, Čehijas Republika) (pārstāvis: M. Kyjovský, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Gája)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Elton Hodinářská a.s. (Nové Město nad Metují, Čehijas Republika) (pārstāvis: T. Matoušek, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 5. decembra lēmumu lietā R 556/2017-4 attiecībā uz atcelšanas procesu starp MPM-QUALITY un ELTON hodinářská.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     MPM-QUALITY v.o.s. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                     ELTON hodinářská, a.s. sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 122, 26.3.2018.


title: Lieta T-138/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūnija spriedums — De Esteban Alonso/Komisija (Civildienests — Bijušie ierēdņi — OLAF izmeklēšana — “Eurostat” lieta — Informācijas par faktiem, kas var būt par pamatu krimināllietas ierosināšanai, pārsūtīšana valsts tiesu iestādēm — Potenciāli iesaistīto ierēdņu iepriekšēja neinformēšana — Kaitējums, kas esot nodarīts OLAF un Komisijas rīcības dēļ tiesvedības laikā — Morāls, fizisks un mantisks kaitējums — Cēloņsakarība)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/44

      Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūnija spriedums — De Esteban Alonso/Komisija
      (Lieta T-138/18) (1)

      (Civildienests - Bijušie ierēdņi - OLAF izmeklēšana - “Eurostat” lieta - Informācijas par faktiem, kas var būt par pamatu krimināllietas ierosināšanai, pārsūtīšana valsts tiesu iestādēm - Potenciāli iesaistīto ierēdņu iepriekšēja neinformēšana - Kaitējums, kas esot nodarīts OLAF un Komisijas rīcības dēļ tiesvedības laikā - Morāls, fizisks un mantisks kaitējums - Cēloņsakarība)
      (2019/C 263/49)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Fernando De Esteban Alonso (Saint-Martin-de-Seignanx, Francija) (pārstāvis: C. Huglo, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Striani un J. Baquero Cruz, pārstāvji)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts atlīdzināt morālo, fizisko un mantisko kaitējumu, kas esot nodarīts prasītājam.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Eiropas Komisija izmaksā Fernando De Esteban Alonso summu 62 000 EUR apmērā kā viņam nodarītā morālā kaitējuma atlīdzinājumu.

                  2)

                     Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                     Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina F. De Esteban Alonso tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 190, 4.6.2018.


title: Lieta T-291/18: Vispārējā tiesas 2019. gada 12. jūnija spriedums — Biedermann Technologies/EUIPO (“Compliant Constructs”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Compliant Constructs” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/44

      Vispārējā tiesas 2019. gada 12. jūnija spriedums — Biedermann Technologies/EUIPO (“Compliant Constructs”)
      (Lieta T-291/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Compliant Constructs” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
      (2019/C 263/50)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Biedermann Technologies GmbH & Co. KG (Donauešingena, Vācija) (pārstāvis: A. Jacob, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: W. Schramek un M. Fischer)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 5. marta lēmumu lietā R 1626/2017-4 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “Compliant Constructs” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Biedermann Technologies GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 231, 2.7.2018.


title: Lieta T-346/18: Vispārējā tiesas 2019. gada 12. jūnija spriedums — Advance Magazine Publishers/EUIPO — Enovation Brands (“VOGUE”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “VOGUE” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “VOGA” — Administratīvā procesa apturēšana — Regulas (EK) Nr. 2868/95 20. noteikuma 7. punkta c) apakšpunkts (tagad Deleģētās regulas (ES) 2018/625 71. panta 1. punkts) — Regulas Nr. 2868/95 50. noteikuma 1. punkts)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/45

      Vispārējā tiesas 2019. gada 12. jūnija spriedums — Advance Magazine Publishers/EUIPO — Enovation Brands (“VOGUE”)
      (Lieta T-346/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “VOGUE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “VOGA” - Administratīvā procesa apturēšana - Regulas (EK) Nr. 2868/95 20. noteikuma 7. punkta c) apakšpunkts (tagad Deleģētās regulas (ES) 2018/625 71. panta 1. punkts) - Regulas Nr. 2868/95 50. noteikuma 1. punkts)
      (2019/C 263/51)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Advance Magazine Publishers, Inc. (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: T. Alkin, barrister, un N. Hine, solicitor)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: D. Gája un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Enovation Brands, Inc. (Aventura, Florida, Amerikas Savienotās Valstīs) (pārstāvis: R. Almaraz Palmero, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 27. marta lēmumu lietā R 259/2017-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Enovation Brands un Advance Magazine Publishers.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 27. marta lēmumu lietā R 259/2017-4.

                  2)

                     EUIPO sedz savus tiesāšanās izdevumus pats, kā arī atlīdzina Advance Magazine Publishers, Inc. tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                     Enovation Brands, Inc. sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 268, 30.7.2018.


title: Lieta T-357/18: Vispārējā tiesas 2019. gada 13. jūnija spriedums — Luz Saúde/EUIPO — Clínica La Luz (“HOSPITAL DA LUZ”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “HOSPITAL DA LUZ” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “clínica LALUZ” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/46

      Vispārējā tiesas 2019. gada 13. jūnija spriedums — Luz Saúde/EUIPO — Clínica La Luz (“HOSPITAL DA LUZ”)
      (Lieta T-357/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “HOSPITAL DA LUZ” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “clínica LALUZ” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 263/52)
      Tiesvedības valoda — portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Luz Saúde, SA (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji: G. Gentil Anastácio, P. Guerra e Andrade, M. Barros Silva un G. Moreira Rato, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Crespo Carrillo un I. Ribeiro da Cunha un O’Neill)

         Otrā procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Clínica La Luz, SL (Madride, Spānija) (pārstāvis: I. Temiño Ceniceros, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 4. aprīļa lēmumu lietā R 2084/2017-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Clínica La Luz un Luz Saúde.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Luz Saúde, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 268, 30.7.2018.


title: Lieta T-392/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 13. jūnija spriedums — Innocenti/EUIPO — Gemelli (“Innocenti”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Innocenti” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “INNOCENTI” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/47

      Vispārējās tiesas 2019. gada 13. jūnija spriedums — Innocenti/EUIPO — Gemelli (“Innocenti”)
      (Lieta T-392/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Innocenti” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “INNOCENTI” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 263/53)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Innocenti SA (Lugano, Šveice) (pārstāvis: N. Ferretti, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: L. Rampini)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Filippo Gemelli (Turīna, Itālija) (pārstāvji: sākotnēji C. Renna, pēc tam F. Canu, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 19. aprīļa lēmumu lietā R 2336/2010-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp F. Gemelli un Innocenti.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Innocenti SA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam (EUIPO) un Filippo Gemelli šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 285, 13.8.2018.


title: Lieta T-359/19: Prasība, kas celta 2019. gada 14. jūnijā — Daimler/Komisija

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/58

      Prasība, kas celta 2019. gada 14. jūnijā — Daimler/Komisija
      (Lieta T-359/19)
      (2019/C 263/65)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Daimler AG (Štutgarte, Vācija) (pārstāvji: N. Wimmer, C. Arhold un G. Ollinger, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto atbildētājas 2019. gada 3. aprīļa lēmumu C(2019) 2359 (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”), kas pieņemts atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 443/2009 (1), it īpaši tās 8. panta 5. punkta otrajai daļai, ciktāl lēmuma 1. panta 1. punktā, to skatot kopsakarā ar I pielikuma 1. un 2. tabulu, D ailē tiek norādītas vidējās īpatnējās CO2 emisijas un I ailē — CO2 ietaupījumi no ekoinovācijām; un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir pamatota ar šādiem pamatiem.

                  1.

                  Pirmais pamats: Īstenošanas regulas (ES) Nr. 725/2011 (2) 12. panta 1. panta otrās daļas, lasot to kopā ar Īstenošanas lēmuma (ES) 2015/158 (3) 1. panta 3. punktu, pārkāpums
                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, ad hoc CO2 emisiju ietaupījumu pārbaudē atkāpjoties no apstiprinātās testēšanas metodikas, jo netika izmantots atbilstošs Willans koeficients, esot pārkāpusi Īstenošanas regulas (ES) Nr. 725/2011 12. panta 1. punkta otro daļu, lasot to kopā ar Īstenošanas lēmuma (ES) 2015/158 1. panta 3. punktu.

                  2.

                  Otrais pamats: Īstenošanas regulas (ES) Nr. 725/2011 12. panta 1. punkta otrās daļas, lasot to kopā ar Īstenošanas lēmuma (ES) 2015/158 1. panta 3. punktu un Īstenošanas regulas (ES) Nr. 725/2011 6. panta 1. punktu, pārkāpums
                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, neveicot nepieciešamo īpašo iepriekšējo sagatavošanu saistībā ar pārbaudes metodi, ko tā izmantoja ad hoc pārbaudē, esot pārkāpusi Īstenošanas regulas (ES) Nr. 725/2011 12. panta 1. punkta otro daļu, lasot to kopā ar Īstenošanas lēmuma (ES) 2015/158 1. panta 3. punktu un Īstenošanas regulas (ES) Nr. 725/2011 6. panta 1. punktu.

                  3.

                  Trešais pamats: Īstenošanas regulas (ES) Nr. 725/2011 12. panta 2. punkta pārkāpums
                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi Īstenošanas regulas (ES) Nr. 725/2011 12. panta 2. punktu, jo attiecībā uz iepriekšējo 2017. gadu tā esot noteikusi ekoinovācijas neņemšanu vērā, lai gan minētajā tiesību normā skaidri esot atļauts tikai lēmums par neņemšanu vērā nākamajam gadam.

                  4.

                  Ceturtais pamats: Tiesību tikt uzklausītam pārkāpums
                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka tika pārkāptas prasītājas tiesības tikt uzklausītai atbilstoši prasībām, kas izriet no vispārējā tiesību principa par tiesību uz aizstāvību ievērošanu, kā arī prasībām, kas izriet no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunkta.

                  5.

                  Piektais pamats: Pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde
                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka lēmums neesot bijis attiecīgi pamatots atbilstoši LESD 296. panta otrās daļas un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunkta prasībām. Atbildētāja apstrīdētajā lēmumā esot tikai abstrakti atsaukusies uz neatbilstībām testēšanas metodikā, tomēr nav paudusi viedokli par jautājumu, kas ir svarīgs lēmuma pieņemšanā — vai un cik lielā mērā testēšanas metodikai ir nepieciešama īpaša iepriekšēja sagatavošana un vai atbildētāja Īstenošanas lēmumā (ES) 2015/158 tādu testēšanas metodiku ir apstiprinājusi.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 443/2009 (2009. gada 23. aprīlis), ar ko, īstenojot daļu no Kopienas integrētās pieejas CO2 emisiju samazināšanai no vieglajiem transportlīdzekļiem, nosaka emisijas standartus jauniem vieglajiem automobiļiem (OV L 140, 5.6.2009., 1. lpp.).

         (2)  Komisijas Īstenošanas regula Nr. 725/2011 (2011. gada 25. jūlijs), ar ko izveido procedūru inovatīvu tehnoloģiju apstiprināšanai un sertificēšanai, lai samazinātu CO2 emisijas no vieglajiem automobiļiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 443/2009 (OV L 194, 26.7.2011, 19. lpp.).

         (3)  Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2015/158 (2015. gada 30. janvāris) par divu Robert Bosch GmbH augstas efektivitātes maiņstrāvas ģeneratoru apstiprināšanu par inovatīvu tehnoloģiju CO2 emisiju samazināšanai no vieglajiem automobiļiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 443/2009 (OV L 26, 31.1.2015., 31. lpp.).


title: Lieta T-374/19: Prasība, kas celta 2019. gada 20. jūnijā — Wuhrer/Parlaments

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/71

      Prasība, kas celta 2019. gada 20. jūnijā — Wuhrer/Parlaments
      (Lieta T-374/19)
      (2019/C 263/76)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Lina Wuhrer (Breša, Itālija) (pārstāvis: M. Paniz, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta Finanšu ģenerāldirektorāta paziņojumu, ar ko ir transponēts Deputātu palātas Prezidija 2018. gada 12. jūlija Lēmums Nr. 14/2018 un/vai Republikas Senāta Prezidentūras padomes Lēmums Nr. 6/2018, un katrā ziņā

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta piešķirtās mūža pensijas pārskatīšanu un pārrēķinu;

                  —

                  tādējādi atzīt prasītājas tiesības saglabāt attiecīgo mūža pensiju uzkrātajā apmērā, kas uzkrāta, pamatojoties uz tiesisko regulējumu, kurš bija spēkā pirms Deputātu palātas Prezidija Lēmuma Nr. 14/2018 un/vai Republikas Senāta Prezidentūras padomes Lēmuma Nr. 6/2018, piespriežot Eiropas Parlamentam samaksāt viņai visas summas, kas ir nepamatoti ieturētas, ņemot vērā monetāro revalvāciju un pieskaitot likumiskos procentus, sākot no ieturējuma dienas līdz pilnīgai samaksai, kā arī

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam izpildīt pasludināmo spriedumu un nekavējoties pilnībā atjaunot mūža pensiju sākotnējā apmērā, kā arī atlīdzināt visus zaudējumus, ja un tādā mērā, kādā tie ir radušies prasītājai;

                  —

                  katrā ziņā: piespriest pilnībā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, advokāta honorāru, ieskaitot PVN, advokātu sociālās apdrošināšanas iemaksu un vienotas likmes atlīdzību.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-345/19 Santini/Parlaments.


title: Lieta T-367/19: Prasība, kas celta 2019. gada 19. jūnijā — Camerin/Komisija

text:
               12.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/36

      Prasība, kas celta 2019. gada 19. jūnijā — Camerin/Komisija
      (Lieta T-367/19)
      (2019/C 270/38)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Laure Camerin (Bastia, Francija) (pārstāvis: (M. Casado García-Hirschfeld, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  līdz ar to daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  atlīdzināt morālo kaitējumu, kas radīts ar visiem PMO aktiem un darbībām, kuri jāizvērtē kopā ņemot, un kuru prasītāja lēš ex aequo et bono50 000 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības par Atalgojuma un individuālo tiesību biroja (turpmāk tekstā — “PMO”) lēmumu attiecībā uz kādas Beļģijas tiesas pieņemta lēmuma par prasības nodrošinājumu izpildi, attiecībā uz to, ka šai iestādei esot tiesības no jauna ieturēt 3 839,60 EUR no prasītājai izmaksājamās pensijas, pamatošanai pēdējā minētā izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 1. un 25. pants un Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā — “Civildienesta noteikumi”) VIII pielikuma 6. pants un ka esot pieļauta kļūda vērtējumā. Šajā ziņā prasītāja uzskata, ka neesot nekāda pamatojuma, nedz tiesiska pamata, ar ko varētu attaisnot PMO lēmumu turpināt ieturēt vairāk nekā divas trešdaļas no viņas pensijas.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti likumības un tiesiskās drošības principi. Prasītājas ieskatā Civildienesta noteikumi esot “lex specialis”, kas ir pārāki par visām valsts tiesību normām — iztikai nepieciešamā minimuma jomā tajos tādējādi ietvertas būtiskās normas, kas ir atkāpe gan no Savienības vispārējām darba tiesībām, gan no valsts darba tiesībām.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts labas pārvaldības princips un rūpības pienākums, jo netika sniegts nekāds pamatojums attiecībā uz apstākļiem un pierādījumiem, ar ko varētu pamatot PMO lēmumu sevi atzīt par tiesīgu no jauna ieturēt 3 839,60 EUR no prasītājai izmaksājamām pensijām.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti vienlīdzības un nediskriminācijas principi, ciktāl, ja tiek ņemta vērā PMO interpretācija, iztikai nepieciešamā minimuma apmērs esot atkarīgs no valsts, kurā ierēdnis dzīvoja.
                  Prasītāja lūdz arī atlīdzināt morālo kaitējumu, kas viņai esot nodarīts ar pārkāpumiem, kurus esot veicis PMO un kuri viņai liedza dzīvot cieņpilni.


title: Lieta T-590/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 6. jūnija spriedums — EIB/Sīrija (Šķīrējklauzula — Aizdevuma līgums “Water Supply Sweida Region” Nr. 80212 — Līguma neizpilde — Avansu atmaksa — Nokavējuma procenti — Aizmuguriska lietas izskatīšana)

text:
               19.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 280/38

      Vispārējās tiesas 2019. gada 6. jūnija spriedums — EIB/Sīrija
      (Lieta T-590/17) (1)

      (Šķīrējklauzula - Aizdevuma līgums “Water Supply Sweida Region” Nr. 80212 - Līguma neizpilde - Avansu atmaksa - Nokavējuma procenti - Aizmuguriska lietas izskatīšana)
      (2019/C 280/53)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji: sākotnēji P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones un J. Shirran, pēc tam F. Oxangoiti Briones, J. Klein un J. Shirran, kuriem palīdz D. Arts, advokāts, un T. Cusworth, solicitor)

         Atbildētāja: Sīrijas Arābu Republika

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 272. pantu un ar ko tiek lūgts piespriest Sīrijas Arābu Republikai atlīdzināt naudas summas, kuras tā ir parādā saistībā ar aizdevuma līgumu “Water Supply Sweida Region” Nr. 80212 un kurām pieskaitīti nokavējuma procenti.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Piespriest Sīrijas Arābu Republikai atlīdzināt Eiropas Savienībai, ko pārstāv Eiropas Investīciju banka (EIB), naudas summu 726 942,81 euro apmērā.

                  2)

                     Par minēto naudas summu, proti, par pamatsummām un līgumiskajiem procentiem, un par laikposmu no 2017. gada 25. augusta līdz samaksas dienai ir aprēķināmi nokavējuma procenti pēc likmes 3,5 % gadā.

                  3)

                     Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  4)

                     Sīrijas Arābu Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 369, 30.10.2017.


title: Lieta T-591/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 6. jūnija spriedums — EIB/Sīrija (Šķīrējklauzula — Aizdevuma līgums “Water Supply Deir Ez Zor Region” Nr. 80310 — Līguma neizpilde — Avansu atmaksa — Nokavējuma procenti — Aizmuguriska lietas izskatīšana)

text:
               19.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 280/39

      Vispārējās tiesas 2019. gada 6. jūnija spriedums — EIB/Sīrija
      (Lieta T-591/17) (1)

      (Šķīrējklauzula - Aizdevuma līgums “Water Supply Deir Ez Zor Region” Nr. 80310 - Līguma neizpilde - Avansu atmaksa - Nokavējuma procenti - Aizmuguriska lietas izskatīšana)
      (2019/C 280/54)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji: sākotnēji P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones un J. Shirran, pēc tam F. Oxangoiti Briones, J. Klein un J. Shirran, kuriem palīdz D. Arts, advokāts, un T. Cusworth, solicitor)

         Atbildētāja: Sīrijas Arābu Republika

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 272. pantu un ar ko tiek lūgts piespriest Sīrijas Arābu Republikai atlīdzināt naudas summas, kuras tā ir parādā saistībā ar aizdevuma līgumu “Water Supply Deir Ez Zor Region” Nr. 80310 un kurām pieskaitīti nokavējuma procenti.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Piespriest Sīrijas Arābu Republikai atlīdzināt Eiropas Savienībai, ko pārstāv Eiropas Investīciju banka (EIB), naudas summu 404 425,58 euro apmērā.

                  2)

                     Par minēto naudas summu, proti, par pamatsummām un līgumiskajiem procentiem, un par laikposmu no 2017. gada 25. augusta līdz samaksas dienai ir aprēķināmi nokavējuma procenti pēc likmes 3,5 % gadā.

                  3)

                     Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  4)

                     Sīrijas Arābu Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 369, 30.10.2017.


title: Lieta C-78/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 31. janvārī WL iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 29. novembra spriedumu lietā T-493/17 WL/ERCEA

text:
               26.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/11

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 31. janvārī WL iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 29. novembra spriedumu lietā T-493/17 WL/ERCEA
      (Lieta C-78/19 P)
      (2019/C 288/14)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: WL (pārstāvis: F. Elia, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūra (ERCEA)
      Ar 2019. gada 11. jūlija rīkojumu Tiesa (sestā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību daļēji kā acīmredzami nepieņemamu un daļēji kā acīmredzami nepamatotu un noteica, ka WL sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.


title: Lieta C-121/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 15. februārī Edison SpA iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2018. gada 7. decembra spriedumu lietā T-471/17 Edison/EUIPO (“EDISON”)

text:
               26.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/12

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 15. februārī Edison SpA iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2018. gada 7. decembra spriedumu lietā T-471/17 Edison/EUIPO (“EDISON”)
      (Lieta C-121/19 P)
      (2019/C 288/15)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Edison SpA (pārstāvji: D. Martucci un F. Boscariol de Roberto, advokāti)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

         Prasījumi

                  —

                  galvenokārt, atcelt pārsūdzēto spriedumu, taisīt galīgo spriedumu attiecīgajā lietā un apmierināt prasību, nospriežot, ka “elektroenerģija” ietilpst Nicas klasifikācijas 8. redakcijas 4. klasē, un līdz ar to atzīt, ka Edison S.p.A. piederošā preču zīme Nr. 003 315 991 tostarp ietver arī “elektroenerģiju”;

                  —

                  pakārtoti, atcelt pārsūdzēto spriedumu un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

                  —

                  katrā ziņā piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

                  1.

                  Vispārējā tiesa ir kļūdījusies, apgalvojot, ka elektroenerģijas ietveršana EUIPO izstrādātajā “pelēkajā sarakstā” paziņojumu sniegšanai atbilstoši Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 28. panta 8. punktam (41., 46. un 54. punkts) pierādot, ka Nicas klasifikācijas 8. redakcijas 4. klases virsrakstu parastā un skaidrā nozīmē elektroenerģija šajā klasē nav ietverta. Pirmkārt, tiesību kļūda izriet no tā, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas ierobežošanas lūgums tika iesniegts 2015. gada 15. jūnijā, bet dokuments, uz kuru atsaucas EUIPO, tika sagatavots ar 2016. gada 8. februāra Paziņojumu Nr. 1/2016. Otrkārt, tiesību kļūda ir arī uzskatīt par pierādījumu elementu kāda termina izslēgšanu no “pelēkā saraksta”, kurš ir tikai nesaistošas interpretācijas kopums.

                  2.

                  Vispārējā tiesa ir kļūdaini atzinusi, ka vienīgi ķermeniskas preces, kas pašas par sevi spontāni ražo gaismu, var tikt uzskatītas par “vielu apgaismošanas nolūkiem”. Tiesību kļūda esot tajā, ka kompetentās iestādes un saimnieciskās darbības subjekti klasificē preces, ņemot vērā to apgaismošanas funkcijas, klasificējot elektroenerģiju kā preci, kas rada gaismu un peļņu, neraugoties uz šīs preces ķermeniskumu tīri fiziskā ziņā.

                  3.

                  Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, jo, ja tiek apgalvots, ka termins “fuel” ietver arī degvielu, ir skaidrs, ka termins “fuel” ir saprotams tik plaši, ka tas ietver arī tādas preces, kas pēc to rakstura netiek izmantotas motoru darbināšanai, izmantojot to pašu degvielu, kā tas tieši ir elektroenerģijas gadījumā.

                  4.

                  Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu interpretācijā, uzskatot, ka elektroenerģija neietilpst jēdzienā “motor fuel”, pilnībā neņemdama vērā tās funkcionālās raksturiezīmes.

                  5.

                  Vispārējā tiesa ir pieļāvusi acīmredzamu tiesību kļūdu, nospriežot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas iesniegtie pierādījumi nav pietiekami, lai pierādītu, ka elektroenerģija ietilpst 4. klasē.

                  6.

                  Turklāt Vispārējā tiesa ir balstījusi savu nolēmumu arī uz EUIPO iesniegto dokumentu Nr. 1, uzskatot, ka šis dokuments ir datēts ar 2003. gada augustu, lai gan tas acīmredzami ir datēts ar 2003. gada jūniju.

                  7.

                  Vispārējā tiesa ir vienīgi apstiprinājusi juridisko situāciju un lēmumus, kuriem nav pamatojuma, lai gan tā pieņēma apelācijas sūdzības iesniedzējas un EUIPO iesniegtos pierādījumu elementus. Apgalvot, ka tirgū ir pieejami elektrotransportlīdzekļi un pēc tam noliegt, ka saimnieciskās darbības subjekti (proti, šie paši minēto transportlīdzekļu ražotāji) uzskata elektroenerģiju par degvielu, kaut vai par alternatīvu degvielu, ir pretrunā jebkādai loģikai, un līdz ar to EUIPO un Vispārējās tiesas nolēmumiem nav pamatojuma.


title: Lieta C-304/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. aprīlī iesniedza Curtea de Apel Constanța (Rumānija) — Ira Invest SRL/Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea

text:
               26.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. aprīlī iesniedza Curtea de Apel Constanța (Rumānija) — Ira Invest SRL/Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea
      (Lieta C-304/19)
      (2019/C 288/19)
      Tiesvedības valoda — rumāņu

         Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Constanța

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja — prasītāja pirmajā instancē: Ira Invest SRL

         Atbildētāja apelācijas tiesvedībā un pirmajā instancē: Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Regulas (ES) Nr. 1307/2013 (1) 4. panta 1. punkta b), c), e) un f) apakšpunkta, 21. panta 1. punkta un 32. panta 1.-5. punkta normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas pamatlietā minētajos apstākļos izslēdz lauksaimnieku no tiesībām uz maksājumu tādēļ, ka zeme ar akvakultūras platībām, kas izmantota kā aramzeme, nav uzskatāma par “lauksaimniecības zemi” šīs regulas 4. panta nozīmē?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1307/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 637/2008 un Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 (OV 2013, L 347, 608. lpp.).


title: Lieta C-329/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 23. aprīlī iesniedza Tribunale di Milano (Itālija) — Condominio di Milano/Eurothermo SpA

text:
               26.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 23. aprīlī iesniedza Tribunale di Milano (Itālija) — Condominio di Milano/Eurothermo SpA
      (Lieta C-329/19)
      (2019/C 288/21)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Milano

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Condominio di Milano

         Atbildētāja: Eurothermo SpA

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Direktīvā 93/13/EK (1) paredzētais patērētāja jēdziens liedz kā patērētāju kvalificēt subjektu (kā daudzdzīvokļu nams Itālijas tiesību sistēmas izpratnē), kas neiekļaujas “fiziskas personas” vai “juridiskas personas” jēdzienā, ja šis subjekts noslēdz līgumu nolūkos, kas ir ārpus tā profesionālās darbības, un ir vājākā pozīcijā, salīdzinot ar pārdevēju vai pakalpojumu sniedzēju gan attiecībā uz iespēju risināt sarunas par darījuma noslēgšanu, gan attiecībā uz informētības līmeni?

         (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta C-334/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 24. aprīlī iesniedza Landgericht Stuttgart (Vācija) — Eurowings GmbH/GD, HE, IF

text:
               26.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 24. aprīlī iesniedza Landgericht Stuttgart (Vācija) — Eurowings GmbH/GD, HE, IF
      (Lieta C-334/19)
      (2019/C 288/22)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Landgericht Stuttgart

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Eurowings GmbH

         Atbildētāji: GD, HE, IF

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (1), noteikumi, it īpaši 5. panta 3. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka gaisa pārvadātāja, kas “apkalpojošajam gaisa pārvadātājam” regulas 2. panta b) punkta izpratnē saskaņā ar līgumu par lidmašīnas ar apkalpi nomu (“wet lease”) iznomā lidmašīnu kopā ar apkalpi, taču par lidojumiem neuzņemas operatīvo atbildību, lidojumu apkalpes personāla ievērojamas daļas spontānai prombūtnei slimības dēļ (“neorganizēts streiks”) ir tādas sekas, ka arī “apkalpojošais gaisa pārvadātājs” nevar atsaukties uz “ārkārtējiem apstākļiem” regulas 5. panta 3. punkta izpratnē atbilstoši 2018. gada 17. aprīļa spriedumam, Krüsemann u.c. (2)?

         (1)  OV 2004, L 46, 1. lpp.

         (2)  EU:C:2018:258


title: Lieta C-355/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. maijā iesniedza Curtea de Apel Pitești (Rumānija) — Asociația “Forumul Judecătorilor din România”, Asociația “Mișcarea pentru Apărarea Statutului Procurorilor”, OL/Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Procurorul General al României

text:
               26.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. maijā iesniedza Curtea de Apel Pitești (Rumānija) — Asociația “Forumul Judecătorilor din România”, Asociația “Mișcarea pentru Apărarea Statutului Procurorilor”, OL/Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Procurorul General al României
      (Lieta C-355/19)
      (2019/C 288/23)
      Tiesvedības valoda — rumāņu

         Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Pitești

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Asociația “Forumul Judecătorilor din România”, Asociația “Mișcarea pentru Apărarea Statutului Procurorilor”, OL

         Atbildētāja: Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Procurorul General al României

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai sadarbības un pārbaudes mehānisms (SPM), kas izveidots ar Eiropas Komisijas Lēmumu 2006/928/EK (2006. gada 13. decembris) (1), ir uzskatāms par Eiropas Savienības iestādes pieņemtu aktu LESD 267. panta izpratnē, kura interpretāciju var lūgt Eiropas Savienības Tiesai?

                  2)

                  Vai ar Komisijas Lēmumu 2006/928/EK (2006. gada 13. decembris) izveidotā sadarbības un pārbaudes mehānisma (SPM) saturs, būtība un darbība laikā ietilpst Līguma par Bulgārijas Republikas un Rumānijas pievienošanos Eiropas Savienībai, ko Rumānija 2005. gada 25. aprīlī parakstīja Luksemburgā, piemērošanas jomā? Vai saistībā ar minēto mehānismu sagatavotajos ziņojumos formulētās prasības Rumānijai ir saistošas?

                  3)

                  Vai Līguma par Eiropas Savienību 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm ir jāievēro tiesiskas valsts kritēriji, kas ir paredzēti arī ziņojumos, kuri ir sagatavoti saskaņā ar sadarbības un pārbaudes mehānismu (SPM), kas ir izveidots ar Eiropas Komisijas Lēmumu 2006/928/EK (2006. gada 13. decembris), gadījumā, ja ir steidzami izveidota prokuratūras nodaļa, kas izmeklēs vienīgi tiesnešu izdarītos noziedzīgus nodarījumus, kuri rada īpašas bažas saistībā ar cīņu pret korupciju, jo to varētu izmantot kā papildu instrumentu, lai iebiedētu tiesnešus un izdarītu spiedienu uz tiem?

                  4)

                  Vai Līguma par Eiropas Savienību 19. panta 1. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm ir jāpieņem efektīvas tiesiskas aizsardzības nodrošināšanai nepieciešamie pasākumi jomās, uz kurām attiecas Savienības tiesības, novēršot jebkādu politiskās ietekmes risku kriminālprocesos pret tiesnešiem gadījumā, ja ir steidzami izveidota prokuratūras nodaļa, kas izmeklēs vienīgi tiesnešu izdarītos noziedzīgus nodarījumus, kuri rada īpašas bažas saistībā ar cīņu pret korupciju, jo to varētu izmantot kā papildu instrumentu, lai iebiedētu tiesnešus un izdarītu spiedienu uz tiem?

         (1)  Komisijas Lēmums (2006. gada 13. decembris), ar ko izveido mehānismu, lai nodrošinātu sadarbību un pārliecinātos par Rumānijā sasniegto, novēršot noteiktus trūkumus tādās jomās kā tiesu sistēmas reforma un cīņa pret korupciju (OV 2006, L 354, 56. lpp.).


title: Lieta C-357/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. maijā iesniedza Curte de Casație și Justiție (Rumānija) — Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Direcția Națională Anticorupție, PM, RO, SP, TQ/QN, UR, VS, WT, Autoritatea Națională pentru Turism, Agenția Națională de Administrare Fiscală, SC Euro Box Promotion SRL

text:
               26.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. maijā iesniedza Curte de Casație și Justiție (Rumānija) — Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Direcția Națională Anticorupție, PM, RO, SP, TQ/QN, UR, VS, WT, Autoritatea Națională pentru Turism, Agenția Națională de Administrare Fiscală, SC Euro Box Promotion SRL
      (Lieta C-357/19)
      (2019/C 288/24)
      Tiesvedības valoda — rumāņu

         Iesniedzējtiesa

      Curte de Casație și Justiție

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Direcția Națională Anticorupție, PM, RO, SP, TQ

         Atbildētāji: QN, UR, VS, WT, Autoritatea Națională pentru Turism, Agenția Națională de Administrare Fiscală, SC Euro Box Promotion SRL

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Līguma par Eiropas Savienību 19. panta 1. punkts, Līguma par Eiropas Savienības darbību 325. panta 1. punkts, Konvencijas, kas izstrādāta, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu, par Eiropas Kopienu finansiālo interešu aizsardzību, 1. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts un 2. panta 1. punkts, kā arī tiesiskās drošības princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj to, ka iestāde, kas neietilpst tiesu varā, — Curtea Constituțională a României (Rumānijas Konstitucionālā tiesa), — pieņem nolēmumu, kurā lemj par tiesu kolēģiju sastāva likumību, tādējādi radot priekšnoteikumus, lai apmierinātu ārkārtas prasības pieteikumus par noteiktā laikposmā pasludinātajiem galīgiem spriedumiem?

                  2)

                  Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj to, ka iestāde, kas neietilpst tiesu varā, saskaņā ar valsts tiesībām saistošā veidā konstatē neatkarības un objektivitātes trūkumu tiesas kolēģijai, kurā ietilpst tiesnesis ar vadošām funkcijām un kas ir iecelta nevis pēc nejaušības principa, bet gan pamatojoties uz pārskatāmu noteikumu, kuru puses zina un neapstrīd un kas ir piemērojams visās lietās, kuras izskata minētā tiesas kolēģija?

                  3)

                  Vai Savienības tiesību pārākums ir jāinterpretē tādējādi, ka tas atļauj valsts tiesai nepiemērot saskaņā ar valsts tiesībām saistošo konstitucionālās tiesas nolēmumu, kas ir pasludināts lietā, kura ir saistīta ar konstitucionālo konfliktu?


title: Lieta T-698/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — MAN Truck & Bus/EUIPO — Halla Holdings (“MANDO”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MANDO” reģistrācijas pieteikums — Agrākas starptautiskās un valsts grafiskas preču zīmes “MAN” — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “Man” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/41

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — MAN Truck & Bus/EUIPO — Halla Holdings (“MANDO”)
      (Lieta T-698/17) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MANDO” reģistrācijas pieteikums - Agrākas starptautiskās un valsts grafiskas preču zīmes “MAN” - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “Man” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2019/C 305/49)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: MAN Truck & Bus (Minhene, Vācija) (pārstāvis: C. Röhl, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: sākotnēji J. Ivanauskas un D. Walicka, vēlāk J Ivanauskas un H. O’Neill)

         Otrā procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Halla Holdings Corp. (Yongin-si, Dienvidkoreja) (pārstāvji: M.-R. Hirsch un C. de Haas, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 13. jūlija lēmumu lietā R 1919/2016-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Man Truck & Bus un Halla Holdings.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 13. jūlija lēmumu lietā R 1919/2016-1, ciktāl tajā secināts, ka nepastāv sajaukšanas iespēja starp vārdisko preču zīmi “MANDO” un grafiskās preču zīmes “MAN” agrāko starptautisko reģistrāciju Nr. 863 418.

                  2)

                     Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                     Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 437, 18.12.2017.