title: Lieta C-605/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Minister Finansów/Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — 132. panta 1. punkta f) apakšpunkts — Atbrīvojumi konkrētām darbībām sabiedrības interesēs — Atbrīvojums no nodokļa attiecībā uz pakalpojumiem, ko neatkarīgas personu grupas sniedz saviem dalībniekiem — Piemērojamība apdrošināšanas jomā

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Minister Finansów/Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie

   (Lieta C-605/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - 132. panta 1. punkta f) apakšpunkts - Atbrīvojumi konkrētām darbībām sabiedrības interesēs - Atbrīvojums no nodokļa attiecībā uz pakalpojumiem, ko neatkarīgas personu grupas sniedz saviem dalībniekiem - Piemērojamība apdrošināšanas jomā)
   (2017/C 392/08)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Minister Finansów

      Atbildētāja: Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta f) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais atbrīvojums attiecas vienīgi uz tām neatkarīgām personu grupām, kuru dalībnieki veic kādu šīs direktīvas 132. pantā minēto darbību sabiedrības interesēs, un ka tāpēc šis atbrīvojums nav piemērojams pakalpojumiem, ko sniedz neatkarīgas personu grupas, kuru dalībnieki veic saimniecisku darbību apdrošināšanas jomā, kas nav šāda darbība sabiedrības interesēs.

      (1)  OV C 90, 7.3.2016.


title: Lieta T-176/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 6. oktobra spriedums – Kofola ČeskoSlovensko/EUIPO – Mionetto (“UGO”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “UGO” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “il UGO!” — Daļēja atteikšanās no agrākas preču zīmes — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/23

         Vispārējās tiesas 2017. gada 6. oktobra spriedums – Kofola ČeskoSlovensko/EUIPO – Mionetto (“UGO”)
   (Lieta T-176/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “UGO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “il UGO!” - Daļēja atteikšanās no agrākas preču zīmes - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   (2017/C 392/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kofola ČeskoSlovensko a.s. (Ostrava, Čehijas Republika) (pārstāvji – L. Lorenc, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – M. Rajh)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Mionetto SpA (Valdobbiadene, Itālija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 22. februāra lēmumu lietā R 2707/2014-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Mionetto un Kofola ČeskoSlovensko

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Kofola ČeskoSlovensko a.s. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 222, 20.6.2016.


title: Lieta T-700/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 18. septembra rīkojums – Volfas Engelman/EUIPO – Rauch Fruchtsäfte (“BRAVORO PINTA”)

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/40

         Vispārējās tiesas 2017. gada 18. septembra rīkojums – Volfas Engelman/EUIPO – Rauch Fruchtsäfte (“BRAVORO PINTA”)
   (Lieta T-700/15) (1)

   (2017/C 392/49)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 38, 1.2.2016.


title: Lieta C-616/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika Valsts pienākumu neizpilde — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — 132. panta 1. punkta f) apakšpunkts — Atbrīvojums no nodokļa attiecībā uz pakalpojumiem, ko neatkarīgas personu grupas sniedz saviem dalībniekiem — Piemērošana tikai neatkarīgām grupām, kuru dalībnieki strādā stingri noteiktās profesijās

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-616/15) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - 132. panta 1. punkta f) apakšpunkts - Atbrīvojums no nodokļa attiecībā uz pakalpojumiem, ko neatkarīgas personu grupas sniedz saviem dalībniekiem - Piemērošana tikai neatkarīgām grupām, kuru dalībnieki strādā stingri noteiktās profesijās)
   (2017/C 392/09)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Owsiany-Hornung, B.-R. Killmann un R. Lyal)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze, J. Möller un K. Petersen)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               paredzot pievienotās vērtības nodokļa atbrīvojumu tikai tām neatkarīgajām personu grupām, kuru dalībnieki strādā ierobežotā skaitā profesiju, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta f) apakšpunktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 98, 14.3.2016.


title: Lieta T-336/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 5. oktobra spriedums – Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo/EUIPO – Gianni Versace (“VERSACE 19.69 ABBIGLIAMENTO SPORTIVO”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “VERSACE 19.69 ABBIGLIAMENTO SPORTIVO” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “VERSACE” — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/23

         Vispārējās tiesas 2017. gada 5. oktobra spriedums – Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo/EUIPO – Gianni Versace (“VERSACE 19.69 ABBIGLIAMENTO SPORTIVO”)
   (Lieta T-336/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “VERSACE 19.69 ABBIGLIAMENTO SPORTIVO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “VERSACE” - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 392/29)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo Srl (Busto Arsizio, Itālija) (pārstāvji – sākotnēji F. Caricato, pēc tam M. Cartella un B. Cartella, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – L. Rampini)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Gianni Versace SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvis – M. Francetti, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 6. aprīļa lēmumu lietā R 1005/2015-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Gianni Versace un Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 6. aprīļa lēmumu lietā R 1005/2015-1 atcelt, ciktāl Apelācijas padome tajā ir konstatējusi agrākas Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “VERSACE” faktisku izmantošanu attiecībā uz “tekstilizstrādājumiem” (kas nav ietverti citās klasēs), kas nav “mājsaimniecības veļa” un kas ietilpst 24. klasē;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo Srl sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina pusi no EUIPO tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               EUIPO sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem pats;

               5)

               Gianni Versace SpA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 296, 16.8.2016.


title: Lieta C-125/16: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums (Prim’Awla tal-Qorti Ċivili (Malta) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Malta Dental Technologists Association, John Salomone Reynaud/Superintendent tas-Saħħa Pubblika, Kunsill tal-Professjonijiet Kumplimentari għall-Mediċina Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2005/36/EK — Profesionālo kvalifikāciju atzīšana — Zobu tehniķi — Profesionālās darbības veikšanas nosacījumi uzņēmējā dalībvalstī — Obligāta prasība par zobārsta starpniecību — Šīs prasības piemērošana klīniskajiem zobu tehniķiem, kas veic profesionālo darbību izcelsmes dalībvalstī — LESD 49. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Ierobežojums — Attaisnojums — Vispārējo interešu mērķis nodrošināt sabiedrības veselības aizsardzību — Samērīgums

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/7

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums (Prim’Awla tal-Qorti Ċivili (Malta) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Malta Dental Technologists Association, John Salomone Reynaud/Superintendent tas-Saħħa Pubblika, Kunsill tal-Professjonijiet Kumplimentari għall-Mediċina

   (Lieta C-125/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2005/36/EK - Profesionālo kvalifikāciju atzīšana - Zobu tehniķi - Profesionālās darbības veikšanas nosacījumi uzņēmējā dalībvalstī - Obligāta prasība par zobārsta starpniecību - Šīs prasības piemērošana klīniskajiem zobu tehniķiem, kas veic profesionālo darbību izcelsmes dalībvalstī - LESD 49. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Ierobežojums - Attaisnojums - Vispārējo interešu mērķis nodrošināt sabiedrības veselības aizsardzību - Samērīgums)
   (2017/C 392/10)
   Tiesvedības valoda – maltiešu

      Iesniedzējtiesa

      Prim’Awla tal-Qorti Ċivili

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Malta Dental Technologists Association, John Salomone Reynaud

      Atbildētāji: Superintendent tas-Saħħa Pubblika, Kunsill tal-Professjonijiet Kumplimentari għall-Mediċina

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 49. pants, Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 20. novembra Direktīvu 2013/55/ES, 4. panta 1. punkts, kā arī 13. panta 1. punkta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, ar kuru ir noteikts, ka zobu tehniķa darbības ir jāveic sadarbībā ar zobārstu, ciktāl šī prasība atbilstoši minētajam regulējumam ir piemērojama attiecībā uz klīniskajiem zobu tehniķiem, kas savu profesionālo kvalifikāciju ir ieguvuši citā dalībvalstī un vēlas strādāt savā profesijā šajā pirmajā dalībvalstī.

      (1)  OV C 191, 30.5.2016.


title: Lieta T-402/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 20. septembra rīkojums – Berliner Stadtwerke/EUIPO (“berlinGas”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “berlinGas” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/30

         Vispārējās tiesas 2017. gada 20. septembra rīkojums – Berliner Stadtwerke/EUIPO (“berlinGas”)
   (Lieta T-402/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “berlinGas” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   (2017/C 392/38)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Berliner Stadtwerke GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvji – O. Spieker, A. Schönfleisch un M. Alber, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – R. Manea un D. Hanf)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 12. maija lēmumu lietā R 291/2016–1 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “berlinGas” kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Berliner Stadtwerke GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 335, 12.9.2016.


title: Lieta T-56/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 19. septembra rīkojums – Oil Pension Fund Investment Company/Padome

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/40

         Vispārējās tiesas 2017. gada 19. septembra rīkojums – Oil Pension Fund Investment Company/Padome
   (Lieta T-56/16) (1)

   (2017/C 392/50)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 111, 29.3.2016.


title: Lieta T-337/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 5. oktobra spriedums – Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo/EUIPO – Gianni Versace (“VERSACCINO”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “VERSACCINO” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “VERSACE” — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/24

         Vispārējās tiesas 2017. gada 5. oktobra spriedums – Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo/EUIPO – Gianni Versace (“VERSACCINO”)
   (Lieta T-337/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “VERSACCINO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “VERSACE” - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 392/30)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo Srl (Busto Arsizio, Itālija) (pārstāvji – sākotnēji F. Caricato, pēc tam M. Cartella un B. Cartella, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – L. Rampini)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Gianni Versace SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvis – M. Francetti, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 6. aprīļa lēmumu lietā R 1172/2015-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Gianni Versace un Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 296, 16.8.2016.


title: Lieta T-719/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 20. septembra spriedums – Berliner Stadtwerke/EUIPO (“berlinWärme”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “berlinWärme” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/31

         Vispārējās tiesas 2017. gada 20. septembra spriedums – Berliner Stadtwerke/EUIPO (“berlinWärme”)
   (Lieta T-719/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “berlinWärme” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   (2017/C 392/39)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Berliner Stadtwerke GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvji – O. Spieker, A. Schönfleisch un M. Alber, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – R. Manea un D. Hanf)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 19. jūlija lēmumu lietā R 618/2016-1 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “berlinWärme” kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Berliner Stadtwerke GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 411, 28.11.2016.


title: Lieta C-149/16: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums (Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Halina Socha, Dorota Olejnik, Anna Skomra/Szpital Specjalistyczny im. A. Falkiewicza we Wrocławiu Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Kolektīvā atlaišana — Direktīva 98/59/EEK — 1. panta 1. punkts — Jēdziens “atlaišana” — “Darba līguma attiecību izbeigšanas pēc darba devēja iniciatīvas” pielīdzināšana atlaišanai — Darba devēja vienpusēji izdarīti darba un samaksas nosacījumu grozījumi

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/8

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums (Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Halina Socha, Dorota Olejnik, Anna Skomra/Szpital Specjalistyczny im. A. Falkiewicza we Wrocławiu

   (Lieta C-149/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Kolektīvā atlaišana - Direktīva 98/59/EEK - 1. panta 1. punkts - Jēdziens “atlaišana” - “Darba līguma attiecību izbeigšanas pēc darba devēja iniciatīvas” pielīdzināšana atlaišanai - Darba devēja vienpusēji izdarīti darba un samaksas nosacījumu grozījumi)
   (2017/C 392/11)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Halina Socha, Dorota Olejnik, Anna Skomra

      Atbildētāja: Szpital Specjalistyczny im. A. Falkiewicza we Wrocławiu

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvas 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu 1. panta 1. punkts un 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka darba devējam ir pienākums uzsākt šajā 2. pantā paredzētās konsultācijas, ja tas ir nolēmis darbiniekiem nelabvēlīgā veidā vienpusēji grozīt darba samaksas nosacījumus, kas nozīmē darba tiesisko attiecību izbeigšanu, ja darbinieki šiem grozījumiem nepiekrīt, ja vien ir izpildīti šīs direktīvas 1. panta 1. punktā paredzētie nosacījumi, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 222, 20.6.2016.


title: Lieta T-158/16 P: Vispārējās tiesas 2017. gada 19. septembra rīkojums – Barnett u.c./CESE

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/40

         Vispārējās tiesas 2017. gada 19. septembra rīkojums – Barnett u.c./CESE

   (Lieta T-158/16 P) (1)

   (2017/C 392/51)
   Tiesvedības valoda – franču
   Apelācijas palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 191, 30.5.2016.


title: Lieta C-171/16: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums (Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Trayan Beshkov/Sofiyska rayonna prokuratura Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Pamatlēmums 2008/675/TI — Piemērošanas joma — Citā dalībvalstī iepriekš pasludināta notiesājoša sprieduma ņemšana vērā jaunā kriminālprocesā, lai noteiktu kopējo sodu — Šā lēmuma iepriekšējas atzīšanas valsts procedūra — Šajā citā dalībvalstī uzlikta soda izpildes kārtības grozīšana

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/9

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums (Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Trayan Beshkov/Sofiyska rayonna prokuratura

   (Lieta C-171/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Pamatlēmums 2008/675/TI - Piemērošanas joma - Citā dalībvalstī iepriekš pasludināta notiesājoša sprieduma ņemšana vērā jaunā kriminālprocesā, lai noteiktu kopējo sodu - Šā lēmuma iepriekšējas atzīšanas valsts procedūra - Šajā citā dalībvalstī uzlikta soda izpildes kārtības grozīšana)
   (2017/C 392/12)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Sofiyski rayonen sad

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Trayan Beshkov

      Atbildētāja: Sofiyska rayonna prokuratura

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2008. gada 24. jūlija Pamatlēmums 2008/675/TI par Eiropas Savienības dalībvalstīs pieņemtu spriedumu ņemšanu vērā jaunā kriminālprocesā ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams valsts procedūrai, kuras mērķis ir izpildes nolūkā noteikt kopējo brīvības atņemšanas sodu, ņemot vērā valsts tiesas noteikto sodu personai, kā arī sodu, kas noteikts, kad ir ticis iepriekš pasludināts citas dalībvalsts tiesas notiesājošs spriedums pret to pašu personu par citiem faktiem;

               2)

               Pamatlēmums 2008/675 ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj, ka kādā dalībvalstī notiesājošs spriedums, kurš ir iepriekš pasludināts citas dalībvalsts tiesā, tiek pakārtots pirmās dalībvalsts kompetento tiesu īstenotai iepriekšējas atzīšanas valsts procedūrai, kāda ir paredzēta pamatlietā aplūkotajā Nakazatelno-protsesualen kodeks (Kriminālprocesa kodekss) 463.–466. pantā;

               3)

               Pamatlēmuma 2008/675 3. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā paredzēts, ka valsts tiesa, saņēmusi izpildei pieteikumu par kopējā brīvības atņemšanas soda noteikšanu, tostarp ņemot vērā sodu, kas uzlikts ar citas dalībvalsts tiesas iepriekš pasludinātu notiesājošu spriedumu, šādā nolūkā groza šā soda izpildes kārtību.

      (1)  OV C 200, 6.6.2016.


title: Lieta T-299/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 26. septembra rīkojums – Scheffler/EUIPO – Doc Generici (“docfauna”)

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/40

         Vispārējās tiesas 2017. gada 26. septembra rīkojums – Scheffler/EUIPO – Doc Generici (“docfauna”)
   (Lieta T-299/16) (1)

   (2017/C 392/52)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 296, 16.8.2016.


title: Lieta T-40/17: Vispārējās tiesas 2017. gada 20. septembra rīkojums – Habermaaß/EUIPO – Here Global (“h”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/31

         Vispārējās tiesas 2017. gada 20. septembra rīkojums – Habermaaß/EUIPO – Here Global (“h”)
   (Lieta T-40/17) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2017/C 392/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Habermaaß GmbH AG (Bad Rodach, Vācija) (pārstāvji – U. Blumenröder, H. Gauß un E. Bertram, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – J. F. Crespo Carrillo un M. Tóhatí)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Here Global BV (Eindhovena, Nīderlande) (pārstāvis – J. Erkkilä, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 24. oktobra lēmumu lietā R 53/2016-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Here Global BV un Habermaaß GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Habermaaß GmbH un Here Global BV sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas, kā arī katra atlīdzina pusi Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 86, 20.3.2017.


title: Lieta T-18/17: Vispārējās tiesas 2017. gada 22. septembra rīkojums – Čehijas Republika/Komisija

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/41

         Vispārējās tiesas 2017. gada 22. septembra rīkojums – Čehijas Republika/Komisija
   (Lieta T-18/17) (1)

   (2017/C 392/53)
   Tiesvedības valoda – čehu
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 70, 6.3.2017.


title: Lieta C-429/16: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums (Sąd Okręgowy w Łodzi (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Małgorzata Ciupa u.c./II Szpital Miejski im. L. Rydygiera w Łodzi obecnie Szpital Ginekologiczno-Położniczy im dr L. Rydygiera Sp. z o.o. w Łodzi Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Kolektīvā atlaišana — Direktīva 98/59/EK — 1. panta 1. punkts un 2. pants — Jēdziens “atlaišana” — “Darba līguma attiecību izbeigšanas pēc darba devēja iniciatīvas” pielīdzināšana atlaišanai — Darba devēja vienpusēji izdarīti darba un samaksas nosacījumu grozījumi — Darba devēja “nodoma” uzsākt atlaišanu noteikšana

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/10

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums (Sąd Okręgowy w Łodzi (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Małgorzata Ciupa u.c./II Szpital Miejski im. L. Rydygiera w Łodzi obecnie Szpital Ginekologiczno-Położniczy im dr L. Rydygiera Sp. z o.o. w Łodzi

   (Lieta C-429/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Kolektīvā atlaišana - Direktīva 98/59/EK - 1. panta 1. punkts un 2. pants - Jēdziens “atlaišana” - “Darba līguma attiecību izbeigšanas pēc darba devēja iniciatīvas” pielīdzināšana atlaišanai - Darba devēja vienpusēji izdarīti darba un samaksas nosacījumu grozījumi - Darba devēja “nodoma” uzsākt atlaišanu noteikšana)
   (2017/C 392/13)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Okręgowy w Łodzi

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Małgorzata Ciupa, Jolanta Deszczka, Ewa Kowalska, Anna Stańczyk, Marta Krzesińska, Marzena Musielak, Halina Kaźmierska, Joanna Siedlecka, Szymon Wiaderek, Izabela Grzegora

      Atbildētāja: II Szpital Miejski im. L. Rydygiera w Łodzi obecnie Szpital Ginekologiczno-Położniczy im dr L. Rydygiera Sp. z o.o. w Łodzi

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvas 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu 1. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka darba devēja vienpusēji veikts darbiniekiem nelabvēlīgs darba samaksas nosacījumu grozījums, kas darbinieka nepiekrišanas gadījumā nozīmē darba līguma izbeigšanu, var tikt kvalificēts kā “atlaišana” šī noteikuma izpratnē, un šīs direktīvas 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka darba devējam ir pienākums veikt minētajā pantā paredzētās konsultācijas, ja tam ir nodoms vienpusēji grozīt darba samaksas nosacījumus, ja vien šīs direktīvas 1. pantā paredzētie nosacījumi ir izpildīti, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 392, 24.10.2016.


title: Lieta C-441/16: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums (Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SMS group GmbH/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Astotā direktīva 79/1072/EEK — Direktīva 2006/112/EK — Nodokļa maksātājs, kas dzīvo citā dalībvalstī — Par importētajām precēm samaksātā PVN atmaksāšana — Nosacījumi — Objektīvi elementi, kas apstiprina nodokļa maksātāja nodomu importētās preces izmantot savai saimnieciskajai darbībai — Būtisks risks, ka importu pamatojušais darījums netiks veikts

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/10

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums (Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SMS group GmbH/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti

   (Lieta C-441/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Astotā direktīva 79/1072/EEK - Direktīva 2006/112/EK - Nodokļa maksātājs, kas dzīvo citā dalībvalstī - Par importētajām precēm samaksātā PVN atmaksāšana - Nosacījumi - Objektīvi elementi, kas apstiprina nodokļa maksātāja nodomu importētās preces izmantot savai saimnieciskajai darbībai - Būtisks risks, ka importu pamatojušais darījums netiks veikts)
   (2017/C 392/14)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: SMS group GmbH

      Atbildētāja: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1979. gada 6. decembra Astotā direktīva 79/1072/EEK par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem – kārtība pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti attiecīgajā valstī, aplūkota kopā ar Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 170. pantu, ir interpretējama tādējādi, ka tā nepieļauj, ka nodokļa maksātājam, kas nav reģistrēts attiecīgās dalībvalsts teritorijā, tajā tiek atteiktas tiesības uz tā pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanu, kas samaksāts par preču importu, tādā situācijā kā pamatlietā aplūkotā, ja importa īstenošanas brīdī tā līguma izpilde, atbilstoši kuram nodokļa maksātājs šīs preces iegādājās un importēja, bija apturēta, darījums, kuram tās bija jāizmanto, galu galā netika īstenots un nodokļa maksātājs nav iesniedzis pierādījumus par to turpmāko apriti.

      (1)  OV C 419, 14.11.2016.


title: Lieta C-35/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. janvārī iesniedza Krajowa Izba Odwoławcza (Polska) – Saferoad Grawil sp. z o.o., Saferoad Kabex sp. z.o.o./Generalnej Dyrekcji Dróg Krajowych i Autostrad Oddział w Poznaniu

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. janvārī iesniedza Krajowa Izba Odwoławcza (Polska) – Saferoad Grawil sp. z o.o., Saferoad Kabex sp. z.o.o./Generalnej Dyrekcji Dróg Krajowych i Autostrad Oddział w Poznaniu

   (Lieta C-35/17)
   (2017/C 392/15)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Krajowa Izba Odwoławcza

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Saferoad Grawil sp. z o.o., Saferoad Kabex sp. z.o.o.

      Atbildētāja: Generalna Dyrekcja Dróg Krajowych i Autostrad Oddział w Poznaniu

      Piedaloties: Przedsiębiorstwo Budownictwa Drogowego S.A., Zakład Bezpieczeństwa Ruchu Drogowego (Zaberd) S.A.
   Eiropas Savienības Tiesa (sestā palāta) ar 2017. gada 13. jūlija rīkojumu nolēma, ka Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts [publisko] līgumu, piegādes valsts [publisko] līgumu un pakalpojumu valsts [publisko] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (1), 2. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes princips un pārredzamības pienākums ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretēja ir pretendenta izslēgšana no publiskā iepirkuma procedūras tādēļ, ka šis pretendents, nav izpildījis pienākumu, kas skaidri neizriet no līguma dokumentiem.

      (1)  OV L 134, 114. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 6. nodaļa, 7. sējums, 132.– 262. lpp.


title: Lieta C-463/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 1. jūnija rīkojumu lietā T-797/16 Ori Martin/Eiropas Savienības Tiesa 2017. gada 25. jūlijā iesniedza Ori Martin SA

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 1. jūnija rīkojumu lietā T-797/16 Ori Martin/Eiropas Savienības Tiesa 2017. gada 25. jūlijā iesniedza Ori Martin SA

   (Lieta C-463/17 P)
   (2017/C 392/16)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ori Martin SA (pārstāvis – G. Belotti, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Tiesa

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Eiropas Savienības Tiesu (turpmāk tekstā – “Tiesa”), grozot Vispārējās tiesas rīkojumu, ar kuru tika noraidīta tās prasība lietā T-797/16 (Ori Martin/Eiropas Savienības Tiesa), atzīt, ka minētā tiesa (sestā palāta) lietās C-490/15 P un C-505/15 P (EU:C:2016:678) ir pieļāvusi ORI tiesību uz taisnīgu tiesu, kas paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 47. pantā, pārkāpumu, un tādējādi piespriest Tiesai atlīdzināt zaudējumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasībā – kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi ar pārsūdzēto rīkojumu – bija izvirzīts viens pamats: Tiesas (sestā palāta) pieļauts Hartas 47. panta pārkāpums, precīzāk – ORI tiesību uz taisnīgu tiesu pārkāpums. ORI būtībā apgalvoja, ka atbilstoši šim vispārējam tiesību principam uzņēmumam, kuram tiek piemērots galīgais sods, ir jāspēj saprast, kādi tieši nodarījumi tam tiek inkriminēti, lai tostarp varētu izvairīties no atkārtotas sodīšanas. Šajā gadījumā tas tā nav, jo ORI vēl joprojām nav zināms tās sodīšanas faktiskais pamatojums.
   Vispārējā tiesa ir noraidījusi ORI prasību kā acīmredzami juridiski nepamatotu, balstoties uz pieņēmumu, ka prasība par zaudējumu atlīdzību bija pamatota nevis ar procedūras pārmērīgo ilgumu, kas attiecīgā gadījumā varētu būt Hartas 47. panta pārkāpums, bet gan ar apgalvoto prettiesiskumu, kas esot ticis pieļauts attiecīgajā spriedumā. Vispārējā tiesa nav izskatījusi jautājumu par to, vai tiesību uz taisnīgu tiesu pārkāpums, uz kuru prasītāja bija tieši norādījusi, ir ietverts Hartas 47. panta piemērošanas jomā. Šajā ziņā šīs apelācijas sūdzības pamatā esošie jautājumi ir svarīgi ne tikai šobrīd izskatāmajā lietā.

      ORI apstrīd Vispārējās tiesas rīkojumu, jo tiesības uz taisnīgu tiesu, kas šajā gadījumā izpaužas kā personas tiesības uzzināt tās sodīšanas iemeslus, ir neatņemamas to personu tiesības, kurām ir tikuši piemēroti sodi konkurences jomā, kuru faktiskais krimināltiesiskais raksturs šobrīd ir atzīts pastāvīgajā judikatūrā. Privātpersonām piešķirto tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā princips ir Savienības tiesību vispārējs princips, kurš izriet no dalībvalstīm kopīgajām konstitucionālajām tradīcijām; šis princips ir paredzēts Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantā un pārņemts arī Hartas 47. pantā.

      ORI arī uzsver uzdotā jautājuma nozīmi, ņemot vērā Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. pantā paredzētās atbildības konkurences jomā personisko raksturu un to, ka Savienības tiesībās konkurences jomā nav paredzēta nedz objektīva atbildība, nedz culpa in vigilando.
   No tā izriet, ka atbilstoši Savienības tiesībām neviens nedrīkst tikt sodīts bez vainas, nedz arī vērības trūkuma dēļ; neviens procesuālo tiesību princips, kurā paredzēta pierādīšanas pienākuma pārnešana, neatspēko šos secinājumus.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-485/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. augustā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Verbraucherzentrale Berlin eV/Unimatic Vertriebs GmbH

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. augustā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Verbraucherzentrale Berlin eV/Unimatic Vertriebs GmbH

   (Lieta C-485/17)
   (2017/C 392/17)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Verbraucherzentrale Berlin eV

      Atbildētājs: Unimatic Vertriebs GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai gadatirgu stends, kas atrodas zālē un kuru tirgotājs dažas dienas gadā notiekoša gadatirgus laikā izmanto savu preču pārdošanai, ir nepārvietojama mazumtirdzniecības telpa Direktīvas 2011/83/ES (1) 2. panta 9. punkta a) apakšpunkta izpratnē vai pārvietojama mazumtirdzniecības telpa Direktīvas 2011/83/ES 2. panta 9. punkta b) apakšpunkta izpratnē?

               2)

               Ja runa ir par pārvietojamu mazumtirdzniecības telpu, vai uz jautājumu, vai tirgotājs “parasti” veic darbību gadatirgu stendos, ir jāatbild atkarībā no tā,

                           a)

                           kā tirgotājs organizē savu darbību, vai no tā,

                           b)

                           vai patērētājam ir jābūt gatavam tam, ka līgums par attiecīgajām precēm tiks noslēgts konkrētajā gadatirgū?

               3)

               Ja atbildē uz otro jautājumu svarīgs ir patērētāja viedoklis (otrā jautājuma b) apakšjautājums), vai jautājumā, vai patērētājam ir jābūt gatavam tam, ka līgums par konkrētajām precēm tiks noslēgts attiecīgajā gadatirgū, ir būtiski, kā gadatirgus tiek prezentēts sabiedrībā, vai arī ir būtiski, kā, piekrītot noslēgt pirkuma līgumu, gadatirgu faktiski uztver patērētājs?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 25. oktobra Direktīva 2011/83/ES par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK (OV L 304, 22.11.2011., 64. lpp.)


title: Lieta C-501/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. augustā iesniedza Landgericht Köln (Vācija) – Germanwings GmbH/Wolfgang Pauels

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. augustā iesniedza Landgericht Köln (Vācija) – Germanwings GmbH/Wolfgang Pauels

   (Lieta C-501/17)
   (2017/C 392/18)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Köln

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Germanwings GmbH

      Atbildētājs: Wolfgang Pauels

      Prejudiciālais jautājums

   Vai lidmašīnas riepas bojājums, ko izraisījusi uz skrejceļa esoša skrūve (svešķermeņa radīts bojājums/FOD), ir uzskatāms par ārkārtējiem apstākļiem Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, OV 2004, L 46, 1. lpp.


title: Lieta C-516/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 25. augustā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Spiegel Online GmbH/Volker Beck

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 25. augustā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Spiegel Online GmbH/Volker Beck

   (Lieta C-516/17)
   (2017/C 392/19)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Spiegel Online GmbH

      Atbildētājs: Volker Beck

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai atbilstoši Savienības tiesību normām par izņēmumiem no šīm tiesībām vai to ierobežojumiem atbilstoši Direktīvas 2001/29/EK (1) 5. panta 3. punktam ir pieļaujama transponēšanas brīvība valsts tiesībās?

               2)

               Ciktāl, nosakot Direktīvas 2001/29/EK 5. panta 3. punktā paredzēto izņēmumu no autoru ekskluzīvajām tiesībām uz savu darbu reproducēšanu (Direktīvas 2001/29/EK 2. panta a) punkts) un izziņošanu, ieskaitot publiskošanu (Direktīvas 2001/29/EK 3. panta 1. punkts), vai minēto tiesību ierobežojumu piemērojamību, ir jāņem vērā ES Pamattiesību hartā paredzētās pamattiesības?

               3)

               Vai ar informācijas brīvības (ES Pamattiesību hartas 11. panta 1. punkta otrais teikums) vai preses brīvības (ES Pamattiesību hartas 11. panta 2. punkts) pamattiesībām var attaisnot tādus izņēmumus no autoru ekskluzīvajām tiesībām uz savu darbu reproducēšanu (Direktīvas 2001/29/EK 2. panta a) punkts) un izziņošanu, ieskaitot publiskošanu (Direktīvas 2001/29/EK 3. panta 1. punkts), vai tādus minēto tiesību ierobežojumus, kas nav Direktīvas 2001/29/EK 5. panta 3. punktā paredzētie izņēmumi vai ierobežojumi?

               4)

               Vai ar autortiesībām aizsargātu darbu publiskošana preses uzņēmuma interneta portālā nav jāuzskata par aktuālu notikumu reportāžām atbilstoši Direktīvas 2001/29/EK 5. panta 3. punkta c) apakšpunkta otrajam gadījumam, saistībā ar kurām nav jāsaņem atļauja, jau tāpēc vien, ka preses uzņēmumam bija iespējams un no viņa varēja sagaidīt, ka tas pirms autora darbu publiskošanas saņems autora atļauju?

               5)

               Vai publicēšana nenotiek citēšanas nolūkā atbilstoši Direktīvas 2001/29/EK 5. panta 3. punkta d) apakšpunktam, ja citēti teksta darbi vai to daļas netiek nesaraujami iesaistītas jaunajā tekstā – piemēram, izmantojot atkāpes vai zemsvītras piezīmes –, bet gan tiek publiskotas internetā, izmantojot saiti, kā līdz ar jauno tekstu patstāvīgi aplūkojams PDF dokuments?

               6)

               Vai, atbildot uz jautājumu, kad darbs Direktīvas 2001/29/EK 5. panta 3. punkta d) apakšpunkta izpratnē jau ir ticis likumīgi publiskots, ir jābalstās uz to, vai šis darbs tā konkrētajā formā jau iepriekš bija publicēts ar autora piekrišanu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 22.6.2001., 10. lpp.).


title: Lieta C-517/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. augustā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Milkiyas Addis/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. augustā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Milkiyas Addis/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-517/17)
   (2017/C 392/20)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Milkiyas Addis

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Savienības tiesībām dalībvalstij (šajā gadījumā – Vācijai) tiek liegts, īstenojot Direktīvas 2013/32/ES (1) 33. panta 2. punkta a) apakšpunktā vai attiecīgi – Direktīvas 2005/85/EK (2) 25. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētajā iepriekšējā regulējumā noteiktās pilnvaras, noraidīt kā nepieņemamu starptautiskās aizsardzības pieteikumu bēgļa statusa atzīšanas citā dalībvalstī (šajā gadījumā – Itālijā) dēļ, ja starptautiskās aizsardzības apstākļi, proti, atzītu bēgļu dzīves apstākļi citā dalībvalstī, kurā pieteicējam jau ir piešķirta starptautiskā aizsardzība (šajā gadījumā – Itālijā), neatbilst Direktīvas 2011/95/ES 20. un nākamo pantu prasībām, tomēr vēl nepārkāpjot Pamattiesību hartas 4. pantu vai ECPAK 3. pantu?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša: vai tas ir piemērojams arī tad, ja atzītiem bēgļiem valstī, kurā tie ir tikuši atzīti par bēgļiem (šajā gadījumā – Itālijā),

                           a)

                           netiek piešķirti eksistences nodrošināšanas pabalsti, vai to apmērs, salīdzinot ar citām dalībvalstīm, ir būtiski ierobežots, tomēr attieksme pret tiem šajā ziņā ir tāda pati kā pret šīs dalībvalsts valstspiederīgajiem?

                           b)

                           gan ir piešķirtas tiesības atbilstoši Direktīvas 2011/95/ES 20. un nākamo pantu prasībām, tomēr viņu piekļuve pabalstiem, kas ar to ir saistīti, vai arī tādiem pabalstiem ģimenes vai sociālo tīklu ietvaros, kas aizstāj vai papildina valsts pabalstus, faktiski ir apgrūtināta?

               3)

               Vai ar Direktīvas 2013/32/ES 14. panta 1. punkta pirmo teikumu vai attiecīgi – Direktīvas 2005/85/EK 12. panta 1. punkta pirmajā teikumā paredzēto iepriekšējo regulējumu netiek pieļauta valsts tiesību normas piemērošana, saskaņā ar kuru pieteikuma iesniedzēja personiskās intervijas neveikšana gadījumā, ja par patvērumu atbildīgā iestāde patvēruma pieteikumu noraida kā nepieņemamu, īstenojot Regulā Nr. 2013/32/EU 33. panta 2. punkta a) apakšpunktā vai attiecīgi – Direktīvas 2005/85/EK 25. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētajā iepriekšējā regulējumā noteiktās pilnvaras, neizraisa šī lēmuma atcelšanu nenotikušās intervijas dēļ, ja pieteikuma iesniedzējam atgriešanas procesā ir dota iespēja sniegt visus pret lēmumu par nepieņemamību liecinošos apstākļus un, ievērojot arī šos sniegtos apsvērumus, lietā nevar tikt pieņemts atšķirīgs nolēmums.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīva 2013/32/ES par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai, OV L 180, 6. lpp.

      (2)  Padomes 2005. gada 1. decembra Direktīva 2005/85/EK par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu, OV L 326, 13. lpp.


title: Lieta C-181/17: Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 8. februāra spriedums – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Transporta politika — Regula (EK) Nr. 1071/2009 — Autopārvadātājs — Sabiedriskā transporta atļauja — Piešķiršanas nosacījumi — 3. panta 1. un 2. punkts — 5. panta b) apakšpunkts — Nepieciešamais transportlīdzekļu skaits — Valsts tiesiskais regulējums — Stingrāki piešķiršanas nosacījumi — Paaugstināts minimālais transportlīdzekļu skaits)

text:
               9.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/6

         Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 8. februāra spriedums – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-181/17) (1)

   ((Valsts pienākumu neizpilde - Transporta politika - Regula (EK) Nr. 1071/2009 - Autopārvadātājs - Sabiedriskā transporta atļauja - Piešķiršanas nosacījumi - 3. panta 1. un 2. punkts - 5. panta b) apakšpunkts - Nepieciešamais transportlīdzekļu skaits - Valsts tiesiskais regulējums - Stingrāki piešķiršanas nosacījumi - Paaugstināts minimālais transportlīdzekļu skaits))
   (2018/C 123/08)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Hottiaux un J. Rius)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis: V. Ester Casas)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Izvirzot prasību, ka uzņēmējsabiedrību rīcībā ir jābūt vismaz trīs transportlīdzekļiem, lai tās saņemtu sabiedriskā transporta atļauju, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1071/2009 (2009. gada 21. oktobris), ar ko nosaka kopīgus noteikumus par autopārvadātāja profesionālās darbības veikšanas nosacījumiem un atceļ Padomes Direktīvu 96/26/EK, 3. panta 1. un 2. punktam, kā arī 5. panta b) apakšpunktam.

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 195, 19.6.2017.


title: Lieta C-5/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 3. janvārī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Jochen Eisenbeis kā maksātnespējas administrators pār JUREX GmbH mantu/Bundeszentralamt für Steuern

text:
               9.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 3. janvārī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Jochen Eisenbeis kā maksātnespējas administrators pār JUREX GmbH mantu/Bundeszentralamt für Steuern

   (Lieta C-5/18)
   (2018/C 123/14)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Jochen Eisenbeis kā maksātnespējas administrators pār JUREX GmbH mantu

      Atbildētāja: Bundeszentralamt für Steuern

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai dokumentu formāla piegāde atbilstoši publisko tiesību normām (procesuālo noteikumu un likumu, kas regulē administratīvu paziņojumu piegādi, normām – Postgesetz [Pasta likuma] 33. panta 1. punkts) ir universāls pasta pakalpojums atbilstoši Direktīvas 97/67/EK (1) (1997. gada 15. decembris) (Pasta direktīva) 3. panta 4. punktam?

               2.

               Ja uz 1. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde:
               Vai uzņēmējs, kas veic dokumentu formālu piegādi atbilstoši publisko tiesību normām, ir “universālā pakalpojuma sniedzējs” Direktīvas 97/67/EK (1997. gada 15. decembris) 2. panta 13. punkta nozīmē, kurš sniedz universālu pasta pakalpojumu vai kādu tā daļu, un vai šie pakalpojumi atbilstoši Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (2) 132. panta 1. punkta a) apakšpunktam ir atbrīvoti no nodokļa?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 97/67/EK (1997. gada 15. decembris) par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai (OV 1998, L 15, 14. lpp.).

      (2)  OV 2006, L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-731/15: Vispārējās tiesas 2018. gada 21. februāra spriedums – Klyuyev/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā — Līdzekļu iesaldēšana — To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā — Pienākums norādīt pamatojumu — Juridiskais pamats — Faktiskais pamats — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz īpašumu — Tiesības uz reputācijas aizsardzību — Samērīgums — Pamattiesību aizsardzība, kas ir līdzvērtīga Savienībā garantētajai aizsardzībai — Iebilde par prettiesiskumu)

text:
               9.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/15

         Vispārējās tiesas 2018. gada 21. februāra spriedums – Klyuyev/Padome
   (Lieta T-731/15) (1)

   ((Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā - Pienākums norādīt pamatojumu - Juridiskais pamats - Faktiskais pamats - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz īpašumu - Tiesības uz reputācijas aizsardzību - Samērīgums - Pamattiesību aizsardzība, kas ir līdzvērtīga Savienībā garantētajai aizsardzībai - Iebilde par prettiesiskumu))
   (2018/C 123/20)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Sergiy Klyuyev (Doņecka, Ukraina) (pārstāvji: R. Gherson, T. Garner, solicitors, B. Kennelly, QC, un J. Pobjoy, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: Á. de Elera-San Miguel Hurtado un J.-P. Hix)

      Priekšmets

   Prasība, kura celta uz LESD 263. panta pamata un kurā ir lūgts, pirmkārt, atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2015/1781 (2015. gada 5. oktobris), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2015, L 259, 23. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2015/1777 (2015. gada 5. oktobris), ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2015, L 259, 3. lpp.), otrkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2016/318 (2016. gada 4. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2016, L 60, 76. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2016/311 (2016. gada 4. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2016, L 60, 1. lpp.), un, treškārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2017/381 (2017. gada 3. marts), ar kuru groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2017, L 58, 34. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2017/374 (2017. gada 3. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2017, L 58, 1. lpp.), ciktāl prasītāja vārds ir ticis saglabāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām ir piemērojami šie ierobežojošie pasākumi.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2017/381 (2017. gada 3. marts), ar kuru groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2017/374 (2017. gada 3. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl Sergiy Klyuyev vārds ir saglabāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kam piemēro šos ierobežojošos pasākumus.

               2)

               Lēmuma 2017/381 1. pants un Īstenošanas regulas 2017/374 1. pants paliek spēkā attiecībā uz Sergiy Klyuyev līdz Eiropas Savienības Tiesas statūtu 56. panta pirmajā daļā noteiktā apelācijas termiņa beigām vai, ja šajā termiņā tiks iesniegta apelācija, līdz tās noraidīšanai.

               3)

               Prasību pārējā daļā noraidīt.

               4)

               Sergiy Klyuyev sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus attiecībā uz prasības pieteikumā un pirmajā grozījumu rakstā izvirzītajiem atcelšanas prasījumiem.

               5)

               Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Sergiy Klyuyev tiesāšanās izdevumus attiecībā uz prasījumu daļēji atcelt Lēmumu 2017/381 un Īstenošanas regulu 2017/374, kas ir izvirzīts otrajā grozījumu rakstā.

      (1)  OV C 68, 22.2.2016.


title: Lieta C-307/16: Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 28. februāra spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stanisław Pieńkowski/Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2006/112/EK — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — 131. pants — 146. panta 1. punkta b) apakšpunkts — 147. pants — Eksporta atbrīvojumi — 273. pants — Valsts tiesiskais regulējums, kurā atbrīvojuma izmantošana ir pakļauta nosacījumam, ka vai nu ir sasniegts minimālais apgrozījuma apjoms, vai ir noslēgts līgums ar personu, kas ir pilnvarota veikt PVN atmaksu ceļotājiem)

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/5

         Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 28. februāra spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stanisław Pieńkowski/Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie

   (Lieta C-307/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2006/112/EK - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - 131. pants - 146. panta 1. punkta b) apakšpunkts - 147. pants - Eksporta atbrīvojumi - 273. pants - Valsts tiesiskais regulējums, kurā atbrīvojuma izmantošana ir pakļauta nosacījumam, ka vai nu ir sasniegts minimālais apgrozījuma apjoms, vai ir noslēgts līgums ar personu, kas ir pilnvarota veikt PVN atmaksu ceļotājiem))
   (2018/C 142/06)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Stanisław Pieńkowski

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie

      Rezolutīvā daļa

   Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 131. pants, 146. panta 1. punkta b) apakšpunkts, kā arī 147. un 273. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru saistībā ar tādu preču eksporta piegādi, kas tiek izvestas ceļotāju personīgajā bagāžā, pārdevējam, kurš ir nodokļa maksātājs, iepriekšējā taksācijas gadā bija jāsasniedz minimāls apgrozījuma apmērs vai bija jānoslēdz līgums ar personu, kas ir pilnvarota atmaksāt PVN ceļotājiem, ja šim nodokļa maksātājam galīgi tiek liegts piemērot atbrīvojumu šai piegādei tikai šo nosacījumu neievērošanas dēļ.

      (1)  OV C 335, 12.9.2016.


title: Lieta C-701/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 24. oktobrī Vassil Monev Valkov iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 27. septembra spriedumu lietā T-558/17 Valkov/Eiropas Cilvēktiesību tiesa un Bulgārijas Republikas Augstākā kasācijas tiesa

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/21

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 24. oktobrīVassil Monev Valkov iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 27. septembra spriedumu lietā T-558/17 Valkov/Eiropas Cilvēktiesību tiesa un Bulgārijas Republikas Augstākā kasācijas tiesa
   (Lieta C-701/17 P)
   (2018/C 142/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Vassil Monev Valkov (pārstāve – K. Mladenova, адвокат)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Cilvēktiesību tiesa, Bulgārijas Republikas Augstākā kasācijas tiesa
   Tiesa (desmitā palāta) ar 2018. gada 22. februāra rīkojumu ir atzinusi apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta C-99/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 12. februārī FTI Touristik GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2017. gada 30. novembra spriedumu lietā T-475/16 FTI Touristik GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

text:
               28.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/8

         Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 12. februārīFTI Touristik GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2017. gada 30. novembra spriedumu lietā T-475/16 FTI Touristik GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   (Lieta C-99/18 P)
   (2018/C 182/07)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: FTI Touristik GmbH (pārstāve: A. Parr, advokāte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Harald Prantner un Daniel Giersch

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas astotās palātas 2017. gada 30. novembra nolēmumu lietā T-475/16;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējās tiesas spriedumā esot pieļauts Regulas Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums. Nolēmums neesot pietiekami pamatots. Neesot tikuši ņemti vērā visi faktiskie apstākļi, kuru mijiedarbībai ir nozīme saistībā ar sajaukšanas iespējas novērtēšanu. Tas veidojot kļūdu tiesību piemērošanā.

      (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.) redakcijā ar grozījumiem (aizstāta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV L 154, 1. lpp.).


title: Lieta T-386/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 12. aprīļa rīkojums – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO (“Лидер”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Лидер” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               4.6.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/30

         Vispārējās tiesas 2018. gada 12. aprīļa rīkojums – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO (“Лидер”)
   (Lieta T-386/17) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Лидер” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība))
   (2018/C 190/52)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Bühl, Vācija) (pārstāvis: A. Lingenfelser, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: D. Walicka)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 28. aprīļa lēmumu lietā R 2066/2016-1 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “Лидер” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 256, 7.8.2017.


title: Lieta C-315/17: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 22. marta rīkojums (Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 2 de Zaragoza (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pilar Centeno Meléndez/Universidad de Zaragoza (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 1999/70/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — 4. klauzula — Nediskriminācijas princips — Horizontālas profesionālās attīstības sistēma — Piemaksas pie atalgojuma piešķiršana — Valsts tiesiskais regulējums, kas izslēdz darbiniekus, kam nav pastāvīgas amata vietas — “Darba nosacījumu” un “objektīvu iemeslu” jēdzieni)

text:
               4.6.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/3

         Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 22. marta rīkojums (Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Zaragoza (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pilar Centeno Meléndez/Universidad de Zaragoza

   (Lieta C-315/17) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - 4. klauzula - Nediskriminācijas princips - Horizontālas profesionālās attīstības sistēma - Piemaksas pie atalgojuma piešķiršana - Valsts tiesiskais regulējums, kas izslēdz darbiniekus, kam nav pastāvīgas amata vietas - “Darba nosacījumu” un “objektīvu iemeslu” jēdzieni))
   (2018/C 190/03)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 2 de Zaragoza

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Pilar Centeno Meléndez

      Atbildētāja: Universidad de Zaragoza

      Rezolutīvā daļa

   Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas noslēgts 1999. gada 18. martā un kas ir ietverts Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/170/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, 4. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais, kurā dalība Saragosas Universitātes (Spānija) administratīvā un tehniskā personāla horizontālās attīstības sistēmā un ar to saistītās piemaksas pie atalgojuma saņemšana, ko dod dalība šajā sistēmā, ir paredzēta tikai ierēdņiem un pastāvīgiem līgumdarbiniekiem, izslēdzot tostarp personas, kas tiek nodarbinātas kā darbinieki bez pastāvīgas amata vietas.

      (1)  OV C 269, 14.8.2017


title: Lieta C-376/17: Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 23. februāra rīkojums (Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Attiecībā uz Arkadiusz Piotr Lipinski izdota Eiropas apcietināšanas ordera izpilde

text:
               4.6.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/19

         Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 23. februāra rīkojums (Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Attiecībā uz Arkadiusz Piotr Lipinski izdota Eiropas apcietināšanas ordera izpilde
   (Lieta C-376/17) (1)

   (2018/C 190/32)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 283, 28.8.2017.


title: Lieta C-383/17: Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 8. februāra rīkojums – Eiropas Komisija/Portugāles Republika

text:
               4.6.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/20

         Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 8. februāra rīkojums – Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-383/17) (1)

   (2018/C 190/33)
   Tiesvedības valoda – portugāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 277, 21.8.2017.


201805250611897332018/C 200/622472018TC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180416484922Lieta T-247/18: Prasība, kas celta 2018. gada 16. aprīlī –Lucena Ramírez/Padome
 ---documentbreak--- C2002018LV4820120180416LV0062482492Prasība, kas celta 2018. gada 16. aprīlī –Lucena Ramírez/Padome
   (Lieta T-247/18)2018/C 200/62Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tibisay Lucena Ramírez (Venecuēla) (pārstāvji: L. Giuliano un F. Di Gianni, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/90 (2018. gada 22. janvāris), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā, un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/88 (2018. gada 22. janvāris), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā, ciktāl šo tiesību aktu normas attiecas uz prasītāju, un

            —

            piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav ievērojusi labas pārvaldības principu un ir pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību, jo tā saprātīgā termiņā nav ļāvusi piekļūt pierādījumiem, kas, kā apgalvots, pamatojot prasītājas iekļaušanu sarakstā.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pieļāvusi kļūdu vērtējumā, jo tā neesot pierādījusi, ka prasītājas rīcība un politika apdraudēja demokrātiju un tiesiskumu Venecuēlā.


201806010031915492018/C 211/281952018TC21120180618LV01LVINFO_JUDICIAL20180316222321Lieta T-195/18: Prasība, kas celta 2018. gada 16. martā – Talanton/Komisija
 ---documentbreak--- C2112018LV2210120180316LV0028221232Prasība, kas celta 2018. gada 16. martā – Talanton/Komisija
   (Lieta T-195/18)2018/C 211/28Tiesvedības valoda – grieķu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Talanton, Anonimi Emporiki – Simvouleftiki – Ekpaideftiki Etairia Dianomon, Parochis Ipiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon (Palaio Faliro, Grieķija) (pārstāvis: K. Damis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            uzdot veikt ekspertīzi attiecībā uz atbildētājas uzdevumā veiktās kontroles nepilnībām;

            —

            atzīt, pirmkārt, ka a) ar paziņojumu par parādu 3241801228, kas prasītājai nosūtīts 2018. gada 15. janvārī un ar ko atbildētāja ir pieprasījusi, lai prasītāja atmaksā 481835,56 EUR par uzņēmuma līgumu FP7-215952 PERFORM, pamatojoties uz revīzijas secinājumiem 11-ΒΑ135-006, [atbildētāja] ir pārkāpusi savas līgumsaistības, jo šī līguma attiecināmās izmaksas ir 605217 EUR, no kuriem 490711 EUR ir Savienības finansējums, un ka prasītājai ir jāatmaksā atbildētājai summa 21171 EUR apmērā, nevis summa 481835,56 EUR apmērā, un, otrkārt, ka b) ar paziņojumu par parādu 3241801229, kas prasītājai nosūtīts 2018. gada 15. janvārī un ar ko atbildētāja ir pieprasījusi, lai prasītāja atmaksā 29694,10 EUR kā kompensācijas summu, ir attiecīgi pārkāptas atbildētājas līgumsaistības.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka līgums ir pildīts labticīgi un ir aizliegts ļaunprātīgi piemērot līguma noteikumus:

                     —

                     prasītāja apgalvo, ka atbildētāja ir pārkāpusi labas ticības principu, jo minēto kontroli nelikumīgi ir veikusi trešā persona, kas nav atbildētājas ieceltā līgumslēdzēja vai atbildētājas skaidri apstiprinātu tā apakšuzņēmēju personāls, tādēļ ir apšaubīta īstenotās kontroles objektivitāte, jo [atbildētāja] ir rīkojusies nelikumīgi.

            2.

            Otrais pamats attiecas uz šķīrējklauzulu:

                     —

                     prasītāja ir iesniegusi pietiekamus alternatīvos pierādījumus, kas ietver rakstveida paziņojumus, prasītājas personāla attiecīgās vēstules, rakstveida dokumentus, kas sagatavoti kontroles veikšanas stadijā, bet kas tā arī nav apstrīdēti un ko atbildētāja nav ņēmusi vērā;

                     —

                     prasītāja sīki izklāsta trīsdesmit iemeslus, kuru dēļ kontroles ziņojums ir neprecīzs, nav objektīvs, nav uzticams un tajā ir izdarīti kļūdaini secinājumi.


title: Lieta T-237/18: Prasība, kas celta 2018. gada 9. aprīlī Martini-Sportswear/EUIPO – Olympique de Marseille (“M”)

text:
201806080261931512018/C 221/382372018TC22120180625LV01LVINFO_JUDICIAL20180409323211Lieta T-237/18: Prasība, kas celta 2018. gada 9. aprīlīMartini-Sportswear/EUIPO – Olympique de Marseille (“M”)
 ---documentbreak--- C2212018LV3210120180409LV0038321321Prasība, kas celta 2018. gada 9. aprīlīMartini-Sportswear/EUIPO – Olympique de Marseille (“M”)
   (Lieta T-237/18)2018/C 221/38Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Martini-Sportswear GmbH (Annaberga, Austrija) (pārstāvji: W. Lang, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Olympique de Marseille SASP (Marseļa, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes “M” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija Nr. 1238066

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 29. janvāra lēmums lietā R 1755/2017-4

      Prasītājas prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atzīt Iebildumu nodaļas 2017. gada 25. maija lēmumu par spēkā neesošu;

            —

            grozīt apstrīdēto lēmumu, lai iebildums tiktu noraidīts;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

            —

            Regulas Nr. 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


201806080421931542018/C 221/102222018CJC22120180625LV01LVINFO_JUDICIAL2018031891021Lieta C-222/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 53 iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft./Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet

 ---documentbreak--- C2212018LV910120180318LV001091102Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 53 iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft./Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet

   (Lieta C-222/18)2018/C 221/10Tiesvedības valoda – ungāru
      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft.

      Atbildētājs: Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/24/ES (2011. gada 9. marts) par pacientu tiesību piemērošanu pārrobežu veselības aprūpē (
         1
      ) 3. panta k) punkts un 11. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka recepšu savstarpējai atzīšanai un pakalpojumu sniegšanas brīvībai ir pretrunā un līdz ar to ar tiem nav saderīgs tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir nošķirtas divas recepšu kategorijas un tikai pret vienu no tām ir atļauts izsniegt zāles ārstam, kurš veic veselības aprūpes darbību dalībvalstī, kas nav šī dalībvalsts?
   (
         1
      )	OV 2011, L 88, 45. lpp.


201806080551931472018/C 221/112312018CJC22120180625LV01LVINFO_JUDICIAL20180403101011Lieta C-231/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 3. aprīlī iesniedza Oberlandesgericht Oldenburg (Vācija) – Bußgeldsache/NK

 ---documentbreak--- C2212018LV1010120180403LV0011101101Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 3. aprīlī iesniedza Oberlandesgericht Oldenburg (Vācija) – Bußgeldsache/NK

   (Lieta C-231/18)2018/C 221/11Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Oldenburg

      Pamatlietas puses

      NK

      Pārējie lietas dalībnieki: Staatsanwaltschaft Oldenburg, Staatliches Gewerbeaufsichtsamt Oldenburg

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai mājlopu vairumtirgotājs, kas iegādājas dzīvus dzīvniekus no lauksaimnieka un tos pārvadā uz ne vairāk kā 100 km attālumā esošu kautuvi, kurai viņš dzīvniekus pārdod, var atsaukties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 561/2006 (2006. gada 15. marts), ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu (turpmāk tekstā – “Regula (EK) Nr. 561/2006”) (
                  1
               ), 13. panta 1. punktā paredzēto izņēmumu – “transportlīdzekļiem, ko izmanto, lai pārvadātu dzīvus dzīvniekus no saimniecībām uz vietējiem tirgiem un atpakaļ vai no tirgiem uz vietējām kautuvēm 100 km rādiusā” –, jo pirkuma no lauksaimnieka gadījumā runa ir par “tirgu” šīs tiesību normas izpratnē vai arī mājlopu tirdzniecības uzņēmums pats ir jāuzskata par “tirgu”?
            Ja runa nav par “tirgu” šīs tiesību normas izpratnē:

            2)

            Vai mājlopu vairumtirgotājs, kas no lauksaimnieka iegādājas dzīvus dzīvniekus un tos pārvadā 100 km rādiusā uz kautuvi, kurai tas dzīvniekus pārdod, piemērojot mutatis mutandis iepriekš minēto tiesību normu, var atsaukties uz šo izņēmumu?

      (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 561/2006 (2006. gada 15. marts), ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu, groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 3821/85 un Padomes Regulu (EK) Nr. 2135/98 un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 (OV 2006, L 102, 1. lpp.).


201806080161931422018/C 221/206622016TC22120180625LV01LVINFO_JUDICIAL20180503181811Lieta T-662/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 3. maija spriedums – Gall Pharma/EUIPO – Pfizer (“Styriagra”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Styriagra” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “VIAGRA” — Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkts))
 ---documentbreak--- C2212018LV1810120180503LV0020181181Vispārējās tiesas 2018. gada 3. maija spriedums – Gall Pharma/EUIPO – Pfizer (“Styriagra”)
   (Lieta T-662/16) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Styriagra” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “VIAGRA” — Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkts))”2018/C 221/20Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gall Pharma GmbH (Judenburg, Austrija) (pārstāvji: sākotnēji D. Reichelt un L. Figura, pēc tam T. Schafft, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: D. Gája un D. Walicka)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Pfizer Inc. (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: V. von Bomhard un J. Fuhrmann, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 13. jūnija lēmumu lietā R 724/2015-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Pfizer un Gall Pharma.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Gall Pharma GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 441, 28.11.2016.


201806080241931502018/C 221/402572018TC22120180625LV01LVINFO_JUDICIAL20180424343521Lieta T-257/18: Prasība, kas celta 2018. gada 24. aprīlī – Iberpotash/Komisija
 ---documentbreak--- C2212018LV3410120180424LV0040341352Prasība, kas celta 2018. gada 24. aprīlī – Iberpotash/Komisija
   (Lieta T-257/18)2018/C 221/40Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Iberpotash, SA (Suria, Spānija) (pārstāvji: N. Niejahr un B. Hoorelbeke, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2018/118 (2017. gada 31. augusts) par valsts atbalstu SA.35818 (2016/C) (ex 2015/NN) (ex 2012/CP), ko īstenojusi Spānija Iberpotash labā (izziņots ar dokumenta numuru C(2017) 5877) (
                  1
               );

            —

            pakārtoti:

                     —

                     atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir atzīts, ka 1. pasākums ietver valsts atbalstu, un ir uzdots to kopā ar procentiem atgūt no prasītājas, un/vai

                     —

                     atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to nelikumīga, bet saderīga atbalsta, ko prasītāja saņēmusi un kas ietverts 4. pasākumā, summa noteikta EUR 3902461,30 apmērā, un nelikumīgais atbalsts, kas ar procentiem atgūstams no prasītājas – EUR 3958109,70 apmērā;

            —

            piespriest Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza piecus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, uzskatot, ka 1. pasākums ir saistīts ar valsts līdzekļu nodošanu, esot pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, Komisija, uzskatot, ka 1. pasākums piešķir prasītājai selektīvu ekonomisko priekšrocību, esot pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu. Pakārtoti tiek apgalvots, ka Komisija neesot pareizi noteikusi no 1. pasākuma izrietošā nelikumīgā un nesaderīgā atbalsta, ja tāds vispār pastāv, apmēru, pārkāpjot Procedūras regulas (
                  2
               ) 16. panta 1. punktu.

            3.

            Ar trešo pamatu, pakārtoti, tiek apgalvots, ka Komisija attiecībā uz 1. pasākumu esot pārkāpusi Procedūras regulas 16. panta 1. punktu, uzdodot atgūt atbalstu, jo ar šādu atgūšanu tiekot pārkāpta prasītājas tiesiskā paļāvība un/vai tiesiskās noteiktības princips.

            4.

            Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, uzskatot, ka 4. pasākums piešķir prasītājai selektīvu ekonomisku priekšrocību, esot pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu.

            5.

            Ar piekto pamatu, pakārtoti, tiek apgalvots, ka Komisija, nepareizi nosakot no 4. pasākuma izrietošā nelikumīgā un nesaderīgā atbalsta, ja tāds vispār pastāv, apmēru, esot pārkāpusi Procedūras regulas 16. panta 1. punktu.

      (
         1
      )	OV 2018, L 28, 25. lpp.

   (
         2
      )	Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (kodificēta redakcija) (OV 2015 L 248, 9. lpp).


201806080321931332018/C 221/2222017TC22120180625LV01LVINFO_JUDICIAL20180503192021Lieta T-2/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 3. maija spriedums – J-M.-E.V. e hijos/EUIPO – Masi (“MASSI”) (Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MASSI” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “MASI” — Regulas (EK) Nr. 207/2009 56. panta 3. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 63. panta 3. punkts) — Res judicata spēks — Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 8. panta 2. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 60. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 8. panta 2. punkta c) apakšpunkts) — Plaši pazīstama preču zīme Parīzes konvencijas 6.a panta izpratnē)
 ---documentbreak--- C2212018LV1910120180503LV0022191202Vispārējās tiesas 2018. gada 3. maija spriedums – J-M.-E.V. e hijos/EUIPO – Masi (“MASSI”)
   (Lieta T-2/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MASSI” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “MASI” — Regulas (EK) Nr. 207/2009 56. panta 3. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 63. panta 3. punkts) — Res judicata spēks — Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 8. panta 2. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 60. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 8. panta 2. punkta c) apakšpunkts) — Plaši pazīstama preču zīme Parīzes konvencijas 6.a panta izpratnē)”2018/C 221/22Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: J-M.-E.V. e hijos, SRL (Granollers, Spānija) (pārstāvji: M. Ceballos Rodríguez un J. Güell Serra, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: S. Palmero Cabezas un D. Walicka)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Alberto Masi (Milāna, Itālija) (pārstāvji: C. Ceriani, S. Giudici un A. Ferreri, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 4. oktobra lēmumu lietā R 793/2015-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp A. Masi un J-M.-E.V. e hijos.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 4. oktobra lēmumu lietā R 793/2015-1.

            2)

            EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina J-M.-E.V. e hijos, SRL tiesāšanās izdevumus.

            3)

            Alberto Masi sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (
         1
      )	OV C 63, 27.7.2017.


title: Lieta T-259/18: Prasība, kas celta 2018. gada 23. aprīlī – Zakłady Chemiczne “Siarkopol” Tarnobrzeg/EUIPO – EuroChem Agro (“Unifoska”)

text:
201806080201931232018/C 221/412592018TC22120180625LV01LVINFO_JUDICIAL20180423353511Lieta T-259/18: Prasība, kas celta 2018. gada 23. aprīlī – Zakłady Chemiczne“Siarkopol”Tarnobrzeg/EUIPO – EuroChem Agro (“Unifoska”)
 ---documentbreak--- C2212018LV3510120180423LV0041351351Prasība, kas celta 2018. gada 23. aprīlī – Zakłady Chemiczne“Siarkopol”Tarnobrzeg/EUIPO – EuroChem Agro (“Unifoska”)
   (Lieta T-259/18)2018/C 221/41Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zakłady Chemiczne “Siarkopol” Tarnobrzeg sp. z o.o. (Tarnobrzeg, Polija) (pārstāvji: M. Kondrat, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: EuroChem Agro GmbH (Mannheim, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītājs

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Unifoska” – reģistrācijas pieteikums Nr. 015017841

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 7. februāra lēmums lietā R 1503/2017-5

      Prasītājas prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu un nodot lietu atpakaļ EUIPO atkārtotai izskatīšanai;
            vai

            —

            grozīt apstrīdēto lēmumu, nosakot, ka nav relatīvu atteikuma pamatu atteikt reģistrēt Eiropas Savienības preču zīmi 01501784 “Unifoska” attiecībā uz visām 1. klasē ietilpstošajām precēm un ka preču zīme ir jāreģistrē;

            —

            piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati

            —

            Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

            —

            tiesiskās paļāvības aizsardzības principa un tiesiskās noteiktības principa pārkāpums.


201806080281931322018/C 221/422642018TC22120180625LV01LVINFO_JUDICIAL20180427363611Lieta T-264/18: Prasība, kas celta 2018. gada 27. aprīlī – Gruppo Armonie/EUIPO (“mo.da”)
 ---documentbreak--- C2212018LV3610120180427LV0042361361Prasība, kas celta 2018. gada 27. aprīlī – Gruppo Armonie/EUIPO (“mo.da”)
   (Lieta T-264/18)2018/C 221/42Tiesvedības valoda – itāļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gruppo Armonie SpA (Casalgrande, Itālija) (pārstāvis: G. Medri, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisko elementu “mo.da” – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 430 035

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 20. februāra lēmums lietā R 2065/2017–5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu.

      Izvirzītais pamats:

            —

            Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


201806080441931442018/C 221/132722018CJC22120180625LV01LVINFO_JUDICIAL20180420111222Lieta C-272/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 20. aprīlī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Verein für Konsumenteninformation/TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG

 ---documentbreak--- C2212018LV1120120180420LV0013112122Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 20. aprīlī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Verein für Konsumenteninformation/TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG

   (Lieta C-272/18)2018/C 221/13Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Verein für Konsumenteninformation

      Atbildētāja: TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG

      Prejudiciālie jautājumi

            1

            Vai 1980. gada 19. jūnija Konvencijas par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (“Romas konvencija”), 1. panta 2. punkta e) apakšpunktā un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 593/2008 (2008. gada 17. jūnijs) par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (“Romas I regula”) (
                  1
               ), 1. panta 2. punkta f) apakšpunktā paredzētā atkāpe no piemērošanas jomas ietver arī līgumus starp fiduciantu un fiduciāru, kurš fiducianta labā pārvalda sabiedrības kapitāla daļu komandītsabiedrībā, it īpaši tad, ja pastāv saikne starp sabiedrības līgumiem un fiduciārajiem līgumiem?

            2

            Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša,
            vai Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (“Negodīgu noteikumu direktīva”) (
                  2
               ) 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka starp komersantu un patērētāju noslēgtā fiduciārā līgumā par komandītsabiedrības kapitāla daļas pārvaldību ietverts noteikums, kurš nav atsevišķi apspriests un saskaņā ar kuru ir piemērojami komandītsabiedrības juridiskās adreses valsts tiesību akti, ir negodīgs, ja fiduciārā līguma vienīgais mērķis ir komandītsabiedrības kapitāla daļas pārvaldība un fiduciantam ir tieša sabiedrības dalībnieka tiesības un pienākumi?

            3

            Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša,
            vai šī atbilde mainās, ja komersantam, lai sniegtu savus pakalpojumus, nav jādodas uz patērētāja valsti, taču tam ir jānodod patērētājam sadalītā peļņa un citi mantiski labumi, ko rada līdzdalība, un informācija par tās komercdarbības norisi? Vai ir kāda atšķirība, ja ir piemērojama Romas I regula vai Romas konvencija?

            4

            Ja atbilde uz trešo jautājumu ir apstiprinoša,
            vai ir jāpaliek pie šīs atbildes, ja papildus patērētāja pastāvīgās dzīvesvietas valstī ir parakstīts viņa pieteikums uz parakstīšanos, informāciju par kapitāla daļu komersants dara pieejamu arī internetā un patērētāja valstī ir atvērts maksājumu konts, uz kuru patērētājam ir jāveic ieguldījums, lai gan komersants nevar rīkoties ar šo bankas kontu? Vai ir kāda atšķirība, ja ir piemērojama Romas I regula vai Romas konvencija?

      (
         1
      )	OV 2008, L 177, 6. lpp.

   (
         2
      )	OV 1993, L 95, 29. lpp.


201806080371931252018/C 221/241872017TC22120180625LV01LVINFO_JUDICIAL20180504212111Lieta T-187/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 4. maija spriedums – Bernard Krone Holding/EUIPO (“Mega Liner”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Mega Liner” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts) — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. panta pirmais teikums (tagad – Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts))
 ---documentbreak--- C2212018LV2110120180504LV0024211211Vispārējās tiesas 2018. gada 4. maija spriedums – Bernard Krone Holding/EUIPO (“Mega Liner”)
   (Lieta T-187/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Mega Liner” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts) — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. panta pirmais teikums (tagad – Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts))”2018/C 221/24Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bernard Krone Holding SE & Co. KG (Spelle, Vācija) (pārstāvji: T. Weeg un K. Lüken, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Fischer un W. Schramek)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 9. janvāra lēmumu lietā R 442/2016-1 attiecībā uz pieteikumu par vārdiskas preču zīmes “Mega Liner” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 9. janvāra lēmuma lietā R 442/2016-1 rezolutīvās daļas 2. punktu.

            2)

            EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Bernard Krone Holding SE & Co. KG tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      (
         1
      )	OV C 161, 22.5.2017.


201806150771955392018/C 231/422552018TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180423333421Lieta T-255/18: Prasība, kas celta 2018. gada 23. aprīlī – US/ECB
 ---documentbreak--- C2312018LV3310120180423LV0042331342Prasība, kas celta 2018. gada 23. aprīlī – US/ECB
   (Lieta T-255/18)2018/C 231/42Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: US (pārstāvji: L. Levi un A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

      līdz ar to:

            —

            atcelt 2017. gada 13. jūnija lēmumu par prasītāja līguma nepārveidošanu [par līgumu uz nenoteiktu laiku];

            —

            atcelt ECB 2017. gada 11. oktobra lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja 2017. gada 11. augusta lūgums veikt administratīvo pārskatīšanu (“administrative review”);

            —

            atcelt ECB 2018. gada 13. februāra lēmumu, kas prasītājam paziņots tajā pašā dienā un ar ko tika noraidīta prasītāja 2017. gada 7. decembrī iesniegtā sūdzība (“grievance procedure”);

            —

            uzdot atlīdzināt zaudējumus par ciesto kaitējumu;

            —

            piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

            1.

            Pirmais pamats attiecas uz iebildi par nepieņemamību saistībā ar konversācijas politiku, ciktāl ar to esot pārkāpts Nodarbināšanas kārtības 10.c pants, kā arī Bankas darbiniekiem piemērojamo noteikumu 2.0 pants, un ciktāl tā esot tikusi pieņemta, pārkāpjot tiesību normu hierarhiju.

            2.

            Otrais pamats attiecas uz iebildi par nepieņemamību, ciktāl ar Nodarbināšanas kārtības 10.c pantu un Bankas darbiniekiem piemērojamo noteikumu 2.0 pantu esot pārkāpta Padomes Direktīva 199/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku un UNICE, CEEP un EAK noslēgtā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku preambulas 6. apsvērums.

            3.

            Trešais pamats attiecas uz iebildi par nepieņemamību saistībā ar Annual Salary and Bonus Review (ASBR) pamatnostādnēm, ciktāl ar tām neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu un esot pārkāpts tiesiskās noteiktības princips.

            4.

            Ceturtais pamats attiecas uz acīmredzamām kļūdām vērtējumā, kā arī pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi, saistībā, pirmkārt, ar prasītājam piešķirtajām darba samaksas klasēm, otrkārt, ar tā “pastāvīgo pilnveidošanos” un, treškārt, ar uzņēmuma vajadzību (“business needs”) nodrošināšanu, runājot par prasītāja īpašajām zināšanām, prasmēm un kompetenci.


title: Tiesas spriedums (2018. gada 24. aprīlis) lietā E-7/17 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi (EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2014/29/ES)

text:
               9.8.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 280/4

      TIESAS SPRIEDUMS
      (2018. gada 24. aprīlis)
      lietā E-7/17
      EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi

         (EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2014/29/ES)

      (2018/C 280/04)
      Lietā E-7/17 EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi – LŪGUMS pasludināt, ka Islande nav pieņēmusi pasākumus, kas vajadzīgi, lai Islandes iekšējā tiesību sistēmā iekļautu Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma VIII nodaļas 6.f punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīva 2014/29/ES par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz vienkāršu spiedtvertņu pieejamību tirgū), kas pielāgots EEZ līgumam ar 1. protokolu, un jebkurā gadījumā nav informējusi EBTA Uzraudzības iestādi par pasākumiem, kurus tā ir pieņēmusi, lai īstenotu minēto aktu, kā noteikts EEZ līguma 7. pantā – Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Páll Hreinsson (tiesnesis-referents) un tiesneši Per Christiansen un Bernd Hammermann, 2018. gada 24. aprīlī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
      Ar šo Tiesa:

                  1)

                  pasludina, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai īstenotu Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma VIII nodaļas 6.f punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīva 2014/29/ES par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz vienkāršu spiedtvertņu pieejamību tirgū), kas pielāgots EEZ līgumam ar 1. protokolu, nav izpildījusi EEZ līguma 7. pantā paredzētās saistības;

                  2)

                  piespriež Islandei segt tiesāšanās izdevumus.